Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-01-25
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. Der er nu fra Hannover meddeelt en udførlig Beretning om det hele Spektakel i Gottingen, hvoraf det væsentlige Jndhold bestaaer i følgende: Det var en ordentlig Conspiration, som var anlagt af Borgerskabet, nogle Advocater og nogle unge Doctorer, den begyndte med, at alle disse Personer begave sig pludselig d. 8 Jan. Kl. 12 om Middag n. til Raadhuset og forlangte at en Politie-Embedsmand, Hr. Westphal, skulde afsættes. Derpaa op ettedes strax en Borgergarde uden Øvrighedens Samtykke, og man indsatte det omtalte Communeraad, som tiltoge sig Magten, uagtet man lode Øvrighedspersonerne for en Deel føre Navnet. Studenterne forenede sig nu ogsaa til en Garde; men søgte forgiæves at formaae den almindelige agtede chirurgiske Professor Langenbeck til at træde i Spidsen for dem. J Begyndelsen syntes de kun at have til Formaal at ville holde Orden vedlige; men de lode sig efterhaanden henrive til at forene sig med Borgerne til at forhindre de Kongelige Tropper fra at rykke ind. Desuden blev fra Gøttingen af udbredet en Hob Pasquiller og oprøriske Proklamationer i Omegnen. Regieringen afsendte derpaa Landdrost Nieper, som den havde betient sig af for at stille Tumulten i Oster røde, som Kongelig Commissair til Gottingen for at bringe Orden tilveie; men Communeraadet, som misbrugte sin tiltagne Magt paa en tyrannisk Maade, arresterede Landdrosten under det Paaskud at ville give ham en Ærevagt. Regieringen kunde nu ikke lade dette Communeraad faae Magten i Hænderne i de sydlige Provinser, og besluttede derfor at afsende Tropper imod Gøttingen, ja at selv een af de Kongelige Ministre, skulde begive sig dertil; da en Deputation fra Staden imidlertid ankom til Hannover. Denne Deputation havde til Fo maal at bede Hs. Kgl. Høihed Hertugen af Cambringe og at det maatte være Staden tilladt at overgive i Hs. Kongel Høiheds Hænder en Petition til Hs. Majestæt om en Forandring i Statsforfatgingen, om at han selv vilde begive sig til Gottingen og tilligeom at de Tropper, som vare samlede imod Staden maatte trække sig tilbage. Denne Deputation bestod af Professor Salfeld, Syndikus Ebel, Senatoren Berg, Boghandler Dankwerts, Studiosus Stelting o. s. v. Hs. Kongel. Høihed forlangt, at de Deputerede skulde skriftlig foredrage deres Ønsker for ham; men herved gav sig uen Disbarmonie tilkiende iblandt dem; de tilstode vel alle, at Staden Gottingen havde feilet i Henseende til Formen, men nogle af dem androge blot paa at der maatte forundes Staden Naade og at Hs. Kgl. Høihed selv vilde komme: til den, imedens nogle andre anholdt om, at Borgergarderne maatte vedblive og Tropperne trækkes ud af Staden. Hs. Kongelige Høihed tilstod de Deputerede en Audience og svarede: at han meget gjerne vilde modtage Petitionen og overlevere den til Hs. Majestæt, naar den kun ikke gik ud fra nogen ulovmæssig Authoritet og var forfattet paa en ærefrygtsfuld Maade, og han erklærede sig ogsaa villig til at begive sig selv til Gottingen naar først Staden havde erkiendet det urigtige i sin Fremgangsmaade; men da nu det ene Partie af de Deputerede vedblev at paastaae, at de indførte Forandringer skulde vedligeholdes, saa fandt Hs. Kongelige Høihed det nødvendigt at sammenkalde et overordentligt Møde af det Kongelige Ministerium, hvorved ogsaa det Kongelige Geheimeraads Collegium blev indbudet at være nærværende, og hvori den eenstemmige Beslutning blev fattet: at det var umuligt at give efter for det omtalte Forlangende, da det baade i sig selv var ulovmæssigt og tillige kunde have de skadeligste Følger. Hvorpaa Hs. Kgl. Høihed skriftlig erklærede de Deputerede, at han vilde overlevere Petitionen til Hs. Majestæt og tillige selv komme til Gottingen; men under følgende Betingelser: 1) at Communeraadet skulde opløse sig og underkaste sig de af Hs. Majestæt lovlig ansatte Embedsmænd; 2) at Borgergarden, som var oprettet uden Øvrighedens Authorisation skulde opløses, og 3) at Staden skulde underkaste sig og vende tilbage til Orden og imodtage de Tropper, som Hs. Kgl. Høihed vilde afsende dertil. Tillige erklærede Hs Kgl. Høihed, at han havde givet Tropperne Ordre til, endskiøndt som han sagde med blødende Hierte, at indtage Staden med Vaabenmagt og i den korteste Tid, eftersom de militaire Chefer havde erklæret, at Aarstiden ikke kunde tillade at tvinge Staden ved at blokere den. Nu fulgte den ene Proclamation oven paa den anden, udstædte i Hertugen af Cambringes Adolph Friederichs Navn; først til det hele Hannoverske Folk, hvori der blev skildret hvor meget Regieringen havde gjort sig Umage for at afhielpe Folkets Nød i dette Missæris Aar, og hvormeget den regierende Familie havde især virket for Staden Gottingens Vl og Opkomst. (Dette er en stor Sandhed, men intet forglemmes lettere ens Velgierninger.) At Regieringen derfor ikke fortiente en saadan Opsætsighed, og mindst af denne Stad. Den vilde derfor nu formane Folket til Lydighed og tillige erklære: at den vil anvende de kraftfuldeste Midler som stode i dens Magt til at undertrykke enhver videre Opsætsighed. - Til Jndvaanerne i Staden Gottingen udstædte Hs. Kgl. Høihed ligeledes en Proclamation, som endte med de Ord: J Borgere og Jndvaanere af Gottingen, vender tilbage til Troskab og Lydighed imod Eders Konge og Landsherre, aabner Eders Porte for hans Tropper; hvis ikke saa komme over Eder det Blod, som vil blive udgydet, og Eders nu saa blomstrende Stads Ruin, og da vil den dømmende Retfærdigheds fulde Strenghed træffe Oprørerne. Tillige blev der udstædet et Reskript i Kongens Navn, hvori der blev befalet Professorerne og alle Lærere at høre op med deres Forelæsninger indtil Paaske, og tillige givet Ordre til at alle Hannoveranere, som studere i Gottingen, skulde strax forlade Staden, og hvori der blev erklæret dem, at naar de ikke efterkom denne Ordre, saa vilde de aldrig blive ansatte i Eubeder i Kongeriget Tillige blev der befalet alle Udlændinger, som studere i Gottingen, at de ligeledes strax skulde begive sig bort derfra, da de nu ikke havde noget at bestille der, saasnart Collegierne vare ophørte. Det blev paalagt det akademiske Senat at bekiendtgiøre de Studerende denne Ordre og at sørge for at den blev efterlevet. Denne Beslutning af den Hannoverske Regiering var ret adel og smuk, da den havde tydelig til Formaal at skaane den studerende Ungdom for at blive masacreret; som baade vilde være til et stort Tab for den offentlige Tieneste og tillige til stor Sorg for de mange anseelige Familier i Jnd- og Udlandet til hvilken den hørte, og da der tillige maae bæres mere over med Mennesker i Ungdommens ubesindige Alder, end med et Borgersamfund, hvis Medlemmer ere komne til Skiels Aar og Alder, og som bedre maae vide hvad de ere deres Regiering skyldige.)J Schw rin ere nyligen opreriske Proklamationer og Opfordringer blevne udbredede; i een af dem opfordres Soldaterne i Folkevennernes Navn til at tage Folkets Partie, i en anden siges at Meklenborgerne allene kunne forskaffe sig Ret ved Mord og Drab; man troer at disse Proklamationer blive indbragte fra Udlandet.