Berlingske Tidende, 1750-06-26
Directionen for Siellands Stifts enke casse her i Kiøben at giør bekiendt, at denne casses Jnteressenter ved en general forianling, holden den 18 Dec. sidstleden har til all fornørelse befundet regnskaberne rigtige, og cassens tilstand efter dens ringe tilvert got og ønskelig, som alt sigtede til bestandighed, hvorfor nogle af Jnteressenterne gjorde denne erindring, at her saavel ved dette, som fleere deslige societeter, var gjort regning paa for saa pensiomster, hvilket nu maatte erfares ved nogle ældre indretninger af dette Slags, hvorover de første pensionister imod all billighed profiterer meest, og de længst contribuerendes efterladte pensionister maatte nyde mindst naar man ved en uventelig tilvext af mange enker nødtes til at ned sette pensionen. Denne seyl burde derfor i tide til societetets bestandighed, enkernes sikkerhed og Jnteressenternes lættelse forandres, ved saaledes paa engang at nedsette pensionen, at den for eftertiden ikke kand formindskes, men tvertimod virkelig stige, naar cassens fond voxer. Denne proposition har da af Jnteressenterne funde saadan bifald, at alle saavel Jnteressenter, som pensionister, har været enig ved en general forsamling den 27 Mai sidstleden, at være de første af dette Slags casser der heller ville underkaste sig publici ere tiqve ved at nedsætte, (efter at den fulde Junii Termin 1750, som forhen er betalt) den aarlige pension for pensionisterne fra 100 til 50 rdlr. end siden, naar nøden det udkrævede, og maaskee ingen middel til dens conservation var at vente, at skride dertil med fleeres misfornøyelse og skade; hvilken resolution altsaa er taget uden nogen tvang, efterdi societetet, saavel som andre lige indretninger, endnu lettelig kunde betale den belovede pension og til de længst contribue, rendes tab lade pensionen efter enkernes tilvext falde. Jnteressenter ne ere ogsaa for eftertiden betænkte paa at see cassens fond forøget saa at intet nu kand være at tvivle om dette verkes bestandighed Cassens fond kand for hver 100 Jnteressenter i en tid af 20 aar stige til 5 a 6000 Rdlr. efter nu værende indretning, her foruden kand nu hver 5 Jnteressenter underholde en pensionist, naar enhver dertil skal contribuere det høyeste, som aarlig er 10dlr. og da det høyeste folk i almindelighed lever i mands alder, er 30 aar, saa at en mand i høyeste alt i alt udi sin tid kand contribuere 300 a 35ordlr. og han enke i 6 aar faae samme igien, det desuden er hver fornuftig mand om at giøre heller at hans enke er vis paa 50rdlr. aarlig pension end uvisse om 100 Rdlr. saa kand enhver øiensynlig tilregne sig at være visse om denne nu belovede pension; thi ville enhver, som og ter at profitere deres efterladte af dette societet, jo for jo heller lade sig inscribere udi Med=Directeuren Jngwar Petri huus i Vimmelskaftet, efterat de har fremlagt behølge attester om alder og sundhed da contoiret des aarsag alle søgnedage holdes aabent om formiddagen fra 9 til 11 slet, og kand de fraværende addressere sig til societetets casserer og bogholder Michael Johan Lorenzen, som paatager sig deres commissioner, der med ham herom nærmere correspondere. Til forestaaende 11 Jun, ville Jnteressenterne jo før jo heller, og i seeneste inden første 18 Junii paa contoiret imod Casseren Lorenzens qvitering erlegge bemt. termin se til pensionisterne, som nu til sidst nyder fuld pension i alt 3dlr. 3sk. og herforuden i rdlr. til cassens fond, til hvilken summa udgiften vel ikke i nogle aar kand voxe, da pensionen nu nedsettes.