Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-09
J Stockholm er indtruffet den mærkelige Hændelse, at en Adelsmand har søgt om Fritagelse fra sit Adelskab for at kunne indtræde i borgerlig Stand. En Herredshøfding Drakenberg – af en Slægt, der ogsaa har været i Danmark og Norge og fra hvilken den bekjendte Olding i Aarhuus Domkirke nedstammer – blev udvalgt til Raadmand i Arboga, men da Drakenberg var Adelsmand, blev der protesteret imod Valget. Denne Jndvending har ikke kunnet løses paa nogen anden Maade end ved at Vedkommende søgte om at blive fritaget for sit Adelskab; om dette bliver bevilget er igjen et andet Spørgsmaal, endskjøndt det vel vilde være ubilligt andet, saafremt dette Afkald ikke skal strække sig til Børnene, thi deres Rettigheder, kan vel neppe nogen Fader bortgive. Til Alle. En Nytaarsgave fra Fr. Sneedorff Birch. (Januar 1841.) Afsted til Kamp Alt Skjæbnen staaer beredt, og vi en Dyst med den paany maae prøve; vel over Fremtids Vei et Slør er spredt, dog skal ei Mistvivl Kraftens Glavind sløve. Med Troens Skjold vi uforfærdet møde og folde freidig Haabets Banner ud, mens Kjærlighedens Flammer os opgløde med hellig Varme – Lykken er din Brud for den du stride. – Dybt i Barmens Jndre en Slange lurer; ei den daare dig! Hvor Kraft og Klarheds rige Stjerner tindre, der flyer den ræd og tør ei nærme sig. Lyd Englestemmen, som i Hjertets Kammer advarer dig, naar Fristelsen er nær, og kjækt for Alt, hvad ned fra Himlen stammer det Gode, Sande, Skjønne, drag dit Sværd, Lad stedse denne Treklang i dit Jndre fra Hjertets Harpe tone reen og mild og om dit rette Formaal dig erindre, da slukkes aldrig din Begeistrings Jld. Da Livets Krone vil din Lok omslynge, mens hist Serafer Seiershymner synge; da sænker himmelsk Ro sig i dit Bryst og kvæger dig med stille salig Trøst, naar Torne saare dig paa Livets Veie. J Hjertets Fred den bedste Skat vi eie, den kan ei ranes bort af Tyvehaand, ei Møll, ei Rust den mægter at fortære; en trofast Vogter du for den vil være, naar stærk du sprænger hvert et Trældomsbaand, som Lidenskaben om din Sjæl vil vinde. Lad ikke Synden lumsk dit Blik forblinde, knuus kraftig Slangens Hoved med din Fod, riv af dit Bryst hver Giftblomst op med Rod Ei udenfor dig, men kun i dit Jndre du seer den klare, milde Stjerne tindre, som i dit Hjerte vækker stille Fryd Tilfredshed er ei mulig uden Dyd; thi prøv dig selv, og visselig du finder den bedste Skat dybt i din egen Barm, den Fred, en reen Bevidsthed ene vinder og som saa tit blev tabt i Verdens Larm. Naar du forfølges af den vrede Skjæbne, med barnlig Tillids Pandser du dig væbne! Tænk, at kun Jlden Guldet lutre kan, og reis din Lykkes Bygning ei paa Sand! Reis den paa Klippen. – der den ei vil falde paa Aandens Frihed! – Et uhildet Blik er et Klenodie, som fremfor alle den bedste Glands fra Himlens Straaler fik. Med Klarhed da du Alt vil overskue, hvad her i Livet tjener til dit Held, og naar de røde Lyn fra Skyen true, du styrkes vil ved Aandens Frihedsvæld, da vil dig ingen Lygtemand bedrage, da lyser paa din Ver et Himmelskjær. -Ja - hvad end møder, vi vil ei forsage Vee den, som om sig selv fortvivler her Der lever Een - paa ham vi lide ville, paa ham, Algodheds evigrige Kilde.