Aalborg Stiftstidende, 1834-10-18
Alt hvad man af den Artikel i Kjøbenhavnsposten, Censor og det kongl. danske Cancelli have troet at burde supprimere, vil kunne udlede, er, at Tiltalte har yttret Tvivl om, hvorvidt hiint Collegii Foranstaltninger betræffende det i Artikelen omhandlede norske Morgenblad have været hensigtsmæssige, og at han har givet sin Mening tilkjende om, hvad Følgen vilde have været af, at man paa sædvanlig Maade havde distribueret det ommeldte Morgenblad. Muligt kan det for En og Anden have været ubehageligt, at høre denne Tvivls og Menings Yttring, men netop deri ligger det Fortjenstfulde fra Tiltaltes Side, at han, uden at bekymre sig om, hvorvidt det han sagde, var alle til Maade, alene har taget i Betragtning, hvorvidt det var Almeenheden, til Nytte. Tallet af dem, der, med en bekjendt fransk Forfatter, sige: "Si Javais la main pleine de verites, je ne Pouvrirais paa, er saa stort, at Den hører til de Sieldne, der ikke blot lægger Vind paa at samle Sandheder, men, naar han er kommen i Besiddelse af dem, søger at bringe dem i Omløb. Denne indseer ligesaavel som hine, at Sandheder, der gaae ud paa at vise til Rette, ikke ere behagelige for dem, hvis Feil paaankes, og at Den, deropvarteer med slige Sandheder, neppe selv vinder jordiske Fordele ved denne Beværtning. Men han veed tillige, at Den, der som Skribent ikke gjør andet, end udhæver de Mægtig ges Fuldkommenheder, tilsidst fordærver disse, og saaledes, istedetfor at gavne, skader sine Medmennesker, og han veed fremdeles, at han, hvis han har Næstens Vel for Øie, ikke blot kan eller bør sige hvad der kildrer Vedkommendes Øre, hvilket han maa overlade til Rosiflengerne, men at han ligesaalidt bør tilbageholde den ubehageligste Sandhed, som Lægen den bittreste Medicin, naar det er hans Hensigt at frelse fra det Onde. Anvendes det, jeg har taget mig den Friheat bemærke, paa Tiltalte, da er det indlysende, at han med get vel har indseet, at det ikke torde være det kongl. danske Cancelli kjært, at høre dets Foranstaltning med Hensyn paa det norske Morgenblad omtalt paa en intet mindre end bifaldende Maade, men det er tillige klart, at han ikke destomindre har fundet sig opfordret til, uden Forbeholdenhed at yttre sig om denne Foranstaltning, i den Tanke, at han derved i Fremtiden kunde forebygge lignende Foretagender. Saalænge der her paa Jorden stedse kun gives eet med Ufeilbarhed benaadet Menneske, bør alle de Øvrige, fra den Høieste til den Laveste, finde sig i, at man frit bedømmer deres Handlinger; ja de bør endog, forsaavidt de beklæde en eller andet Embede i Staten, naar de fuldkommen indseer hvad der gavner dem, ønske, at en saadan Bedømmelse ikke udebliver, idet de, naar Dommen er grundet, faae Leilighed til at rette det Feillagtige, der ved samme er paapeget og naar den er ugrundet, Anledning til at rette dette, og derved at bevirke, at Folket ei alene ikke arbeider imod, men endog af dets yderste Kræfter søger at fremme de af dem paa Regjeringens Vegne trufne Foranstaltninger. Kun naar Dommeren glemmer sin Pligt og tillader sig, istedetfor roligen at yttre sin Mening og Regjeringen, med Bitterhed at skumle over den, samt indklæder sine bemærkninger over dens Foranstaltninger i utilbørlige og usømmelige Udtryk, og saaledes viser sig uværdig til at beklæde Dommer sædet, ere Authoriteterne kaldede til at drage ham til Ansvar, og kun da vil han ikke kunne undgaae, vedbørligen at blive anseet. Paa Hs. Kgl. H. Prinds Frederik Carl Christians Fødselsdag have nogle af Odense Byes Honoratiores været Fredericia, og gjort Høisamme deres Opvartning. Paa Andragende for en Kjøbstads Vedkommende om, at den ved Anordningen af 6te April, 55 8 og 12, paabudne Forhøielse i Brandcontingentet, hvilken Anordningen har tillagt Kjøbstædernes Brandforsikkringsfond, samt de ifølge bemeldte Anordning faldende Mulcter maatte tillægges Kjøb stadens Kæmmerkasse, for at lette Jndvaanerne Opfyldelsen, af forbemeldte Anordnings Forskrifter med Hensyn til Straa tages Afskaffelse, og ligeledes skaffe Kæmnerkassen en Re source til at gjøre de i Anordningens 6te 8 omhandlede Forskud, har Cancelliet i Skrivelse af 5te Juli sidstl. svaret, at der ikke skjønnes at være antagelig Grund til at indlade sig i Forslaget. Jevnligen seer man, at de valgte Repræsentanter fremstaae med Taksigelser til Vælgerne. Vi skulde mene, der er Jntet at takke for, thi naar en Valgberettiget stemmer efter sin Overbeviisning og Samvittighed, gjø han ikke meere end sin Skyldighed, og kan som ærlig Mandd ikke gjøre Andet. Opfylde derimod de Valgte deres Skyldighed, og handle som Hædersmænd sømmer, da kommer Raden til os at takke. Med disse mange Hochs, Fakkeltog og Lykønskninger kunde man derimod gjerne bie, som salig Diogenes sagde - indtil de have rettelig og værdigen opfyldt deres Hverv. (Jvers. A.)