Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-09-14
Udfaldet af de belgiske Begivenheder er endnu ingenlunde afgjort. Det herskende Partie i Belgien har forlangt, at de sydlige Provinser skulle blive skilte fra de nordlige og Prinsen af Oranien er afreist til Haag for at overlevere Kongen denne Begjæring, hvorimod Belgierne ville blive det nærværende Kongelige Huus troe. Den regierende Commission i Brüssel har i den Anledning udstædet to Proclamationer af 3die September til Jndvaanerne og forsikkret dem om at Kronprinsen vil understatte deres Fordringer hos Kongen med sin hele Jndflydelse. Staden Lüttich har giort samme Fordring og lovet at ville understøtte Brüssel; to Lüttiske Deputerede opholde sig for nærværende Tid i denne Stad. Det samme er Tilfældet med Stæderne Mons og Løven: J denne sidste Stad har der været en temmelig betydelig Opstand; en Træfning er forefaldet imellem Folket og Tropperne, og Chefen for et Detasch ment Dragoner blev dræbt. J Lüttich ruster man sig af alle Kræfter for at forsvare det nye System; nye Tropper skulle afsendes derfra for at understøtte Brüssel. Man fortæller: at Prinsen af Oranien har inden han forlod Brüssel, havt forskiellige Samtaler med de Misfornøiede, da Regieringscommissionen foreslog for ham Belgiens Adskillelse fra Holland, saa spurgte Prinsen Medlemmerne ad, om de vilde blive den herskende Dynastie troe, og om de vilde forbinde sig med de Franske dersom de faldt ind i Belgien til det første svarede den ja, og til det sidste nei Da han spurgte den om den vilde udraabe: leve Kongen, saa svarede Forsamlingen, ikke førend vore Ønsker ere opfyldte; men Prinsen leve! Frie heden leve! Belgien leve, Prinsen udbrød i Taarer, en almindelig Enthusiasme herskede. Man betragter fra dette Øieblik af Belgiens Adskillelse, fra Holland som afgjort. Prinsen afreiste den 3die September Kl. 2 om Eftermiddagen under Escorte af et Detaschement af Borgergarden til Hest, efterat han først havde ophævet den Commission, som han havde nedsat den 1ste September. Strax derpaa forlod Tropperne Brüssel, som hidindtil havde været indsluttede i Slottet og Brüssel var fuldkommen beroeliget. Prinsen er kommen tilbage til Haag den 4de Septbr.; her forefandt han en anden Folkestemning; Folket stimlede omkring ham og raabte: Oranien leve! og ledsagede ham med den lydeligste Jubel til Slottet, hvorpaa han begav sig til sin Fader. Men Kongen, som allerede havde svaret de ham til sendte Deputationer, at han ikke lod sig aftvinge noget, og at man ikke maatte underhandle med ham saaledes, som om man fatte ham Pistolen for Brystet; havde erklæret at han vilde sammenkalde Generalstaterne for at overlægge med dem hvorledes de offentlige Anliggender skulde organiseres; men til hvilken Forsamling Belgierne have erklæret ikke at ville afsende Deputrede). Han synes at blive sin Beslutning troe, og har under 5te September udstædet et Manifest til det Nederlandske Folk, som er meget vidtløftigt og vigtigt, hvori han beklager de talløse Ulykker hvormed to Egne i Landet ere blevne hiemsøgte, siger, at saasnart han fik Efterretning derom har han indfaldet Generalstaterne for i Overeensstemmelse med Grundforfatningen at tage de Forholdsregler, som Nationens nærværende Tilstand, maatte udkræve; at han der for har sendt begge sine Sønner til hine Egne, for at beroelige Gemytterne og for at blive rigtig underrettet om Sagernes sande Tilstand, at han ved denne Mission er bleven overbeviist om Nationens Hengivenhed for ham og hans Slægt, og for den nationale Uafhængighed, og at han haaber derfor ved den almægtige Guds Biestand, om hvis Hielp han anraaber i denne alvorlige og sørgelige Tingenes Tilstand og ved alle gode Borgeres Biestand at bringe Orden tilbage og opretholde Lovenes Kraft. Han regner derved paa Generalstaternes Medvirkning, som han vil opfordre til at overveie om det Vanheld, hvorunder Fædrenelandet sukker, kan forklares af nogen Mangel ved de nationale Jndretninger, og om der gives nogen Grund til at forandre dem, og fremfor alt om dette bør finde Sted ved Grundloven selv. Han forlanger at det skal undersøges med Omhyggelighed og med fuldkommen Friehed; men som det paa den ene Side er hans Beslutning ved Mildhed og Aabenhiertighed, ved omfattende og afgiørende Forholdsregler at befordre Fædrenelandets Vel, saa er det ogsaa hans faste Beslutning at overholde de lovlig erhvervede Rettigheder i alle Kongerigets Deele uden Forskiel og ikke anderledes at gribe til disse Forholdsregler, uden paa den regelmæssige Vei og overeensstemmende med den Eed som er aflagt af ham og til ham. Manifestet ender med en meget rørende Opfordring til det Nederlandske Folk, hvori han opfordrer det til at forholde sig roeligt og at underkaste sig Lovene.