Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1747-12-01
Efterdi Min Hoved-Hensigt, i hvilken Jeg haver sammenkaldet dette Parlament, bestoed udrintet andet, end nøye at erfare Mit Folkes Tanker om de offentlige Affaires nærværende Beskaffenhed, saa ønskede Jeg og at see det saa snart samlet, som det kand være tienligt saavel til Publici, som Deres egen Fordeel. Efter Mit Parlamentes Raad og Gotbefindende indlod Jeg Mig udi Krig med Spanien, for at beskierme og giøre Mine Undersaatteres Handling og Søe-Fart sikker. Med dets Samtykke og i Følge af Mine Forbindelser, søgte Jeg ogsaa at understøtte Keyserinden og Dronningen af Ungarn, og det Østerrigske Huuses høystbillige Fordringer. Af Vrede og Bitterhed over denne Min Opførsel, hvilken var saa fornøden til Mine egne Rigers, og Min Krones gamle Bunds-Forvandtes Jnteresse, erklærede Frankrige Mig ikke alleene offentlig Krig, men endogsaa antændte og vedligeholdte i Mit Kongerige en Umenneskelig Rebellion. Ved denne retfærdige og høystfornødne Krigs Fortsættelse, haver Jeg fundet den allernidkjærste og hurtigste Bistand; og omendskiønt Udfaldet ikke haver svaret til Vores Ønske og billige Forhaabning i Nederlandene, saa maa man dog til denne Nations Ære, bekiende, at ingen af de ulykkelige Feldtslag og Hændelser, som sammesteds ere forefaldne, kand tilskrives os. De lykkelige Fordeele, som Gud haver behaget at forunde Os til Søes, haver ladet Fienden til sin største Skade og til denne Nations sande og væsentlige Beste prøve Vores Søe-Magtes Styrke Man haver derpaa udi dette sidste Aar ved Min Flodes Bevægelser seet øven synlige Prøver, hvilke have foraarsaget saavel det Brittanniske Flag stor Ære, som den Franske Søe-Magt og Handel største Skade. Regjeringen i de Forenede Provincer haver atter igien givet et nyt Beviis paa sin Bestandighed, som vil give den fælles og almindelige Sag en stor Eftertryk, desto meere befæste Venskabet imellem dette Kongerige og Republiqven, og tiene til en destandig. Aar 1747. standig Sikkerhed for begge disse Landes maadskillelige Interesse. En stor Virkning af denne saa lykkelige Forandring i Holland haver allerede viist sig udi den modige og u-forsagte Erklæring, som De Herrer General-Staterne have tilstillet det Franske Hof, i det de tillige have givet Ordres, overalt at ove Fiendtlighed imod Kongen af Frankrige og Hans Undersaatter. Man haver paa det sidste Sted paa Kongens af Frankriges Vegne gjort Mig nogle Forslag til en almindelig Fred. Omendskiønt nogle af de foreslagne Præliminaire Puncter vare af den Beskaffenhed, at de ingenlunde kunde antages, saa haver Jeg dog, efterdi Min Hensigt er til intet andet, end at bringe Sagerne til en sikker og honorable Fred, viist den største Tilbøyelighed, med Mine Allieredes Samtykke at bane Veyen til samme; Man er til den Ende ogsaa virkelig blevet eenig om at anstille en Freds-Kongress til Aacken, hvorhen adskillige Ministres inden kort Tiid skal begive sig. Jeg haaber og ønsker, at alle De derudi Deel havende Magter maatte bringe med sig derhen samme Sind og Forsæt, som Jeg i all Oprigtighed haver til at ende dette store Værk under billige og retfærdige Conditioner. Da Sagerne nu staae paa saadan Fod, er Jeg forsikkret paa, at De skal biefalde Min Meening; denne bestaaer derudi, at man ved alle Tilfælde er aarvaagen og agtsom, og at man haver ingen god reed at vente, dersom man ikke i Tide bereder sig til at fortsætte Krigen med Eftertryk og et u-forfærdet Mod. Jeg forlader Mig altsaa paa Eders kraf lige og trofaste Bistand, for at sætte Mig i Stand til at fortsætte Krigen af alle Kræfter, i Fald Fiendens Haardnakkenhed, naar De ikke vil beqvemme sig til billige og retfærdige Freds-Puncter, skulde giøre Krigen u-forbigiængelig. Jeg tager til den Ende virkelig med Mine Allierede de fornødne Messures, eftersom Jeg stedse haver Øye paa Deres Jnteresse, og bliver fast ved den engang fattede Resolution at understøtte Dem af alle Kræfter. Lader Os holde Os færdige, i Fald Freds-Underhandlingerne ikke skulde have den forønskede Fremgang, til at overbeviise vore Fiender, hvor høyligen De fare vild, naar De forgiæves indbilde sig, at Stor Brittannien og dets Allierede nogensinde skulde lade sig foreskrive Love af nogen Magt, hvo det end maatte være; Ja lader Os vise den gandske Verden, at Vi ikke frygte for nogen Besværlighed eller andre Tilfælde, som kand møde, naar det gielder Vores almindelige Friheds Conservation, Vores egen Jndependence og virkelig Fordeel. Ædle udi Underhuuset, Udaf det, som Jeg allerede haver sagt, kand man klarlig forstaae, hvor høyt fornødne de inddeelte Subsidier ere. Man skal indhændige Dem de Skatter og Paabud, som ere tilstrækkelige til det tilkommende Aars Tieneste, Jeg begiærer af Dem, at De vil bevilge Mig de Subsidier, hvilke Deres egen For December Maaned egen Skkerhed og bestandige Velstand, saavelsom de betænkelige og vanskelige Omstændigheder, i hvilke man befinder sig, udfordrer. De kand hold sig forsikkret, at De til intet andet skal blive brugt, end hvortil De ere bestemte, og dersom Sagerne falde saaledes ud, at man kand spare noget deraf, skal man aflægge rigtig Regning derfor, Mylords og Ædle!