Viborger Samler, 1836-02-04
Bladet "Dagen" leverer nogle Erindringer af en gammel Soemands Dagbog, hvoraf vi vil anføre følgende fra Slaget 2den April 1801. "Det er behageligt at kunne anføre skjønne Træk af en Fjende, og Englænderne viste paa mange Maader en Karakteer, der gjorde dem megen Ære. Jeg vil blot anføre et Par, der ere mig bekjendte. – Flere Gange talte jeg med Nelson, da han laae i Kjøgebugt. Han berømte da meget de Danskes Mod og Udholdenhed i Kampen; og engang da han tog Bugten i Øiesyn, sagde han "Jeg vil ønske, at jeg maa blive det Samme for England, som Juul var for Danmark!" - De Engelske udsatte sig for den største Livsfare og for at springe i Luften, ved at redde det sidste Mandskab paa det brændende Dannebrog. Kort efter at den sidste engelske Barkasse, der var udsendt i denne ædle Hensigt, havde forladt Skibet, floi det i Luften. - Nogle Dage efter Slaget, da Flaaden laae i Kjøgebugt og de Danske, med Regjeringens Tilladelse, bragte den Fornødenheder til de Saarede og Syge, kom jeg ombord paa forskjellige Skibe, hvis Officerer viste mig og mine Landsmænd al mulig Gjæstfrihed. Da jeg en Dag, i Selskab med den hæderligt bekjendt Lars Bagge, havde spiist med Officererne paa St. Georg, spurgte de, om vi ikke havde Lyst at see til en af vore Landsmænd, dervar saa farligt saaret, at han ikke kunde bringes i Land. Vi kom til et Kammer i Arkeliet, hvor der, formedelst den mageløse Reenlighed, som hersker paa de engelske Skibe, var ligesaa sund Luft som paa Dækket. Her hang en vakker danske Mand paa omtrent 24 Aar i en, ved Fjere, clastisk Sele, i en siddende Stilling. Selen var saa fortræffeligt indrettet, at den Saarede i samme kunde give sig hvilken Bevægelse han ønskede. Begge hans Laar vare overskudte Deel ovenfor Knæene. Jeg spurgte ham, hvorledes han befandt sig, hvorpaa han svarede: "Det ene Laar, Knæe og Been var ganske borte; men det andet hængte i Skindet, da jeg kom til disse Folk. De bragte strax Splinterne af Laarpiberne i Orden og gave mig en styrkende Medicin under Kuren. En af Lægerne var altid hos mig i de første Dage; de vare især omhyggelige ved Forbindingen og gjorde sig al optænkelig Umag for at holde Livet i mig. Baade Lægerne og Officererne besøge mig hver Dag og om det saa er Admiralen har han nogle Gange været her, for at see til mig, og hver Morgen lader han sporge, hvorledes jeg har det. Jeg har, som Deseer, altid to Mand hos mig, deels til Selskab og deels til at give mig det som Lægen har anordnet. Jeg faaer min Mad fra Kahytten saavelsom Viin, saa at jeg nyder det Samme som Officererne. De sende mig Thee med fiint Brod til. Om jeg ogsaa var saa rask at jeg kunde komme i Land, kunde jeg dog ikke mere tjene Kongen, og Englænderne have gjort mig saameget Godt, at jeg heller ikke kunde tjene imod dem." Nogen Tid efter fandt jeg ham ret frisk og der blev gjort en Jndretning til ham, saaledes at han kunde gaae. Overlægen fortalte mig, at Admiralen vilde tage ham med til England og sørge for hans Fremtid. J Randers celebreredes vor elskede Konges Fødselsdag saaledes: Om Middagen var stor Parade paa Torvet, saavel af Dragon-Regimentet som Borgervæbningen, hvorved Hs. Høivelb. Hr. Kammerherre, Oberst v. Wildenradt, R. af D., under et tredobbelt, rungende Hurra og Salut af de paa Ridebanen opkjørte Kanoner, udbragde et "Længe leve! for den elskede Konge. Derefter droge pyntelig klædte Søfolk, under Hurra-Raab omkring i Gaderne i en Baad. Om Aftenen var Souper og Bal i Harmonien, hvorved nogle i denne Anledning skrevne Sange bleve afsjungne. Festskaalerne udbragdes af Hs. H. Hr. Kammerh., Amtmand v. Lorentz. (R. A.) Viborg Markedspriser den 2den Februar 1836. Rug, 4 Rbd. 80 s. a 5 Rbd. Tdn.; Bg 4 Rbd. a 4 Rbd. 16 s. Tdn.; Havre 1 Rbd. 48 s. a 1 Rbd. 64 s. Tdn. Kartofler, 2 Rbd. Tdn. Smør, 13 a 15 s. Pdt.; Oxekjød, 5 a 8 s. Pdt., fersk Flest, 7 a 11 s. Pdt.; Æg Snesen, 22 a 30 sk.