Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1840-04-02
Det er enhver af Byens Jndvaanere bekjendt, at afde, omtrent 1200 Rbdlr. som aarlig behøres til at bestride Udgifterne til Fattigvæsenet med, anvendes mere end 1/4, eller over 300 Rbd., til Huusleie og Huusleiebjælp for Almisselemmerne. Ved det sidste afholdte Raadstuemøde fremlagdes en Oversigt, som viiste, saavel hvad et Fattighuus vilde koste at opføre, som ogsaa hvad Communen kunde spare herved, og deraf faaes, at der, aarlig vilde bespares i det Mindste 100 Rbdlr. Indsenderen er af den Formening, at denne Besparelse er alt for lavt ansat; thi blev Fattighuset hensigtsmæssigt indrette, saa vilde det, ikke allene kunde optage de Fattiglemmer, for hvilken allene betales Huusleie, men ogsaa dem, som foruden denne, tillige faae Opvartning og fuld Forpleining, og af hvilke der gives Fleere, som aarlig medtage det Meeste af 50 Rbdlr. At disses Ophold i Fattighuset, Opvartning og Forpleining, ei vilde koste Communen nær saa stor en Sum, tør ventes indrømmet; ligesom ogsaa, at de der, vilde kunne være et nøiere Tilsyn skiænket af Bestyrelsen, endnu er Tilfældet. Ei heller vil det nægtes, at mange af de Personer, som nu have Huusleiebjælp af Fattigkassen, vilde, naar det blev Forpligtelse for dem at boe i Fattighuset, hvor de naturligviis vilde være en mange Gange af dem, lidet ønskelig Control underkastet, langt hellere give Affald paa den tilstaaede Hjælp. Jndsenderen har, baade selv seet, som ogsaa flere Gange af Dhrr. Fattigforstander hørt beskrive, mange af de Leiligheder, som nu beboes af Fattiglemmer, og det er Grueopvækkende hvilke Huller de beboe. Fattighuset vilde disse Ulykkelige dog i det Mindste faae menneskelige Boeliger istedet for saadanne Svinestier, hvor Sygdomme og Laster finde fuld Næring. Uden at forbinde nogen Arbeidsanstalt med Fattighuset, hvortil Jndsenderen med Bestyrelsen, ei anseer det nærværende Tidspunkt, at være fordeelagtigt, vilde dog upaatvivlelig de Fattiges Arbedslyst vækkes i de reenlige og lyse Stuer, som i Fattighuset blev indrømmet dem, og, som en Selvfølge, vilde deres Fortjeneste stige i Forhold til det for- ogede Arbeide; steeg Fortjenesten, vilde naturligviis Fartigkassens Bidrag blive mindre, og her var altsaa, endnu en Lettelse meere for Communen. En ikke uvigtig, men fra Menneskelighedens Side betragtet, endogsaa høist vigtig Grund til at etablere oftomtalte Fattighuus, er den, at de syge og sengeliggende Fattiglemmer, der, ville kunne skiænkes en bedre og ombyggeligere Pleie og Tilsyn, end det nu er Tilfældet. Den Hjælp disse Ulykkelige nu faae, er mange Gange saa knapt tilmaalt, at den næsten maae ansees for Ingen. Blandt Beboerne of Fattighuset skulde det derfor være Pligt for de Yngre og Raskere imod en billig Godtgjørelse at pleie de Syge. At Lægen, under saadanne Omstændigheder vilde have større Sikkerhed for, at hans Forskrivter fulgtes, vil indrømmes, naar det tillige maae erkjendes, at som Tingen nu er, hans Bestræbelser maae blive høist ufuldkomne. Synes det endogsaa, som om den noksom bebyrdede Commune, ved at optage et Laan til Fattighusets Opførelse, vilde blive endmere bebyrdet, saa maae man dog betænke, at den Lettelse, som vilde erholdes i den aarlige Fattigskat, om det Besparede endogsaa ikke blev mere, end det af Repræsentanterne antagne, dog nok var værd at tage i Betragtning, og, maae man endogsaa med Modstanderne være enig i, at man kun med den yderste Varsomhed, bør tilraade et saa kostbart Foretagende, saa forekommer det dog Indsenderen, at her, hvor Fordelen, janer saa aaben for Øiet, er Jntet at betænke sig paaDe Modgrunde som hyppigst ere fremsatte imod denne Anstalt, ere: At Eierne af de Leievaaninger, som nu udleies til Fattiglemmer, ved at berøves den Jndtægt de nu have af Disse, selv vilde blive Fattiglemmer, og at man, ved at rydeliggjøre disse Huller for Fattiglemmer, vilde aabne Dørene for Personer, som andre Steder fra vilde strømme herind, tage dem i Besiddelse, og i Tiden selv blive Almisselemmer, og falde Communen til Byrde. Endskjøndt disse Grunde i sig selv indeholde deres Gjendrivelse, vil Indsenderen dog tillade sig at gjøre opmærksom paa: 1) at de 6 eller høiest 8 Rbdlr., som aarlig gives for en saadan Leilighed, vist ikke kan gjøre Udslaget, hvad enten Personen skal hjemfalde Fattigvæsenet eller ikke; 2) At Eierne ikke, med den store Tilvært af Jndvaanere, som Byen har havt i de sidste 5 Aar, vil blive forlegne for at faae Leiere; thi allerede nu, skal der gives Fleere som ikke have kunnet faae Boepæl til næste Flyttetid, og 3) hvad det angaaer at aabne Døren for Fremmede, som kunne have Lyst til, i Tiden at optages blandt Byens Fattiglemmer, saa maae man, foruden at erindre, at efter den seneste Anordning om Forsørgelses berettigelse, denne fordrer 5 Aars stadigt Ophold, istedet for som forhen ikkun 3 Aar, heller ikke viser saadan Mistillid til Bestyrelsen, at man, med den Indretning den nu har, skulde troe, sig, endnu at leve i svundne Dage. - Sluttelig maatte det vist findes paafaldende, at en saa stor Commune som Thisted, ikke skulde være i Stand til et saadant Foretagende, som, endog i den senere Tid, er udført af langt Mindre. At flere Grunde kunne fremsættes for Gavnligheden af et Fattighuus, er uomtvistelig, og Jndsenderen vilde ansee sin ringe Umage med at fremsætte dette, for tilstrækkelig lønnet, naar det maatte fremkalde Discussioner, som end yderligere kunde oplyse denne vigtige Sag.