Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-05-03
Her forbereder Moderen den forkjelede Dreng alt i sit fjerde Aar, ved sin Abekierlighed, til den store Orden, han engang skal være Medlem af. Jndtil sit fjortende Aar er han kun en tosset, næsviis Dreng, men ligesom han alt mere og mere træder ud af denne Alder, udvikles hos ham Lapsevæsenet. Fra sit femtende Aar af, naar Drengen, forsynet med al den Jndbildskhed og Selvtillid, som vor nyere Tids alt omfattende, encyclopædiske Dannelse synes saa vel skikket til at indpode ham, er opskudt til en lang Lømmel, med Duun paa Hagen, see vi ham fremtræde paa Verdens Skueplads som Laps. Han er allerede blevet forberedet til eet eller andet Fag, er klædt ganske som en Jean de France fra 1823, har maaskee endog allerede en Kjerreste at dingle med under Armeen. Med sine lange vide Pantalons, sin knap et Korteer lange Vest, sin snørede Kjole, sin oventil bredpullede Hat, sit Øjenglas, der kan betragtes som et Fripas til at gloe Folk, især Fruentimmer, lige i Ansigtet, sin tynde Kjep, sit purrede Haar, anseer han sig nu for en Mand, der kan gjøre Nar af hele Verden; bedømmer det, han ikke har mindste Begreb om, haaner Alt, hvad der ikke har svoret til Lapseordenens Fane, sparker for og bag ud, og teer sig som en overgiven Kalv, der nyligen har forladt sin Moders Bryst. Farligst er Lapsen i denne Alder, og det er en stor Lykke, at han, lig Tyren ved sit Brædt, advarer, ved sin hele Dragt og sit hele ydre Væsen, Enhver for at nærme sig ham. Er man saa uheldig, at støde paa et saadant kaad Dyr i Menneskeskikkelse, saa gjør man klogest i, at undvige det i Tide, og det saa meget mere, som Lapserne sædvanligen, lig Ulvene, holde meget af at flokke sig sammen, og tirre og drille. De egentlige Lapser synes at være et Product af den nyere Halvcultur. Ved de mange Brokker af Videnskaber, som Nutidens Læremethode søger at bibringe den Unge, bliver hans Viden ofte en af tusinde brogede Lapper sammensat Harlequinsdragt. J Holbergs Tid maa man endnu ikke have kjendt synderligen til egentlige Lapser, thi ellers havde han sikkert skildret os dem, i det mindste for en Deel, i sit store og omfattende satiriske Billedgallerie. Hans Leander, Skyldenborg a. ere vel ofte letsindige, forlystelsessyge, sværmende unge Mennesker, men ingen Lapser. Hans Jean de France er en modesyg, men, i de fleste Henseender, godmodig Nar. Lapser derimod, saaledes som man i vore Dage finder dem i Hundredetal, ere for det meste ogsaa kaade, ondskabsfulde og skadefroe. De tilhøre ganske det sidst forløbne halve Aarhundrede, med hvilket denne Race fremspirede, voxte op og gik saa at sige i Frø. J det mindste skulde man formode det af Anordningen om Uordens Afstraffelse paa Gaderne ved Nattetider i Kbhvn. (af 28 Febr. 1772), der siger: "Da der findes Folk, som om Natte Tider sværme omkring paa Gaderne, og forstyrre den almindelige Rolighed, deels ved at huje og støie, deels ved at ringe og banke, saavel paa alle Dørre uden Forskjel, som især paa Skienkehusene, efterat de til anordnede Tid ere lukte, meenende, at naar de kun ikke overfalde nogen, eller der skeer Klammerie, kan ingen Tiltale til dem haves, men saadan Kaadhed strider mod god Skik og Orden &c.", og endeligen "at Vægterne i vidrig Fald ere beordrede, uden Persons Anseelse at opbringe slige Folk til Raadhuusarresten, da de desuden med Mulct eller Fængsel paa Vand og Brød, efter Omstændighederne og Politiemesters Sigende, skal ansees." Hovedcharacteren af en Laps er Kaadhed og Drillelyst, thi i Almindelighed har en saadan Hjemfødning, opdraget i Vellevnet og Overdaadighed, intet at tænke paa, og da Ørkesløshed er Fandens Hovedpude, saa er det naturligt, at en Saadan, førend han har faaet Hornene løbet af sig, stanger Mange. Men den ægte Laps ophører ikke at være det med Aarene. Der gives alt for mange gamle Lapser, nær de Halvhundrede, som Lapsevæsenet er blevet til en anden Natur, og hvis Exempel virker saa meget farligere, som deres yngre Ordensbrødre gjerne rette sig efter dem. Vee det Land, der skal hente sine tilkommende Mænd, og Fædre af en saadan Planteskole. I det udbreder, denne Orden, lig Ukrud, sig i alle Stænder, og giver stundom de alvorligste Anliggender af Verden et Anstrøg af Lapserie. Verdens Panorama, opstillet den 1ste Jan. 1823. (Af et Pariser Tidsskrift.) Styrmanden tager dagligen Høiden, han raadfører sig med Stiernehimlen, for at styre sin Kaas. Lad os følge hans Exempel paa det stormende Hav, vi beseile, Lad os spørge de henrundne Aar hvad vi have at vente af de kommende. Hvor gammel er den politiske Verden i hvis Midte vi leve? – Den har naaet Erobreren Alexanders Alder tre og tredive Aar; det vil sige, dens Tidsregning begynder med den franske Revolution fra 1789. Fire Riger fremstode af Darius's Overvinders Grav, uendelig større Erobringer gjorde Frankriges Revolution; allerede er en ny Verden voxen fra sin Vugge. Lad os mønstre med vore Øine det store Rund malerie. "Siden 1789 søger man det gamle America, og finder det ikke mere. Det har taget den Uafhængighed tilbage igjen, som Europas Aands- og Vaabenoverlegenhed havde røvet det. Borgere optage nu de til Europa tilbagesendte. Vicekongers Plads, republicanske Sindbilleder erstatte, under ti forskjellige Former, Castiliens Vaaben; Brasilien opreiser en Trone, kappestridende med Moderlandet; Louisiana, Florida fuldende det umaalelige Omfang af de forenede Stater. Længer hen have Negerstjerner, ophørt at bukke sig for de Hvides Scepter. Mennesket, neppe undsluppet Naturens Haand paa Africas Kyster, har under Vendekredsenes Himmelstrøg faaet sin fuldkomne Udvikling, og disse fjerne Climater fremvise de forfærdede forældede Folkeslag – nu søgende med Møje at begynde Handelsforbindelser, og allerede agtende sig lykkelige, af den første Borgerembedsmand at faae Tilladelse til Tuskhandel – Statsindretninger, ukonstlede som Naturen, og uplettede, som den Bund, der optog dem. - Lissabon rystedes engang mindre ved det Jordskjelv, der omstyrtede dets Mure, end ved den Bevægelse, der nyligen forvandlede dets Love. Carl V og Philip 11. Fædreneland gik fra Despotismens og den mørkeste Fanatismus's høieste Pynt over til Frihed og Taalsomhed. Frankrig kunde, efter vexlende Hændelser, vises tilbage til sine gamle Grændser, men ikke bringes tilbage til mine gamle Love. Lys udbreder sig i det germaniske Chaos og den gyldne Bulle viger for nye Lovbøger. Norden saae Regentstammer skifte, hele Provindser skilte fra sig og forenede med sig; Belgierne og Hollænderne knytte paa ny de Baand, med hvilke i Oldtiden fælles Herkomst havde forenet dem. Engelland, større i Asien end i Europa, coloni seret i alle Jordklodens Omkredse, besad i sit Skjød en Folkemængde, gjort arveløs for hver Andeel i den Jordbund, der er forbunden til at bære den, uden Forpligtelse at ernære den; en Folkemængde, der har sine Kornlofter paa hele Verdens Comptoirer, Engelland trues ligesaa meget i sit Indere, som det selv kan være truende for Udlandet. - Korset og Halvmaanen ere i en frygtelig Kamp, og det paa de samme Steder, der længe have været en Skueplads for det enes Fornedrelse og den sidstes Overherredømme; de ottomanske Kyster ere oplyste og forfærdede af Tschesmes og Tenedos's Luer, tændte af Hænder, som det gamle Grækenland gjerne havde erkjendt for sine. Det er de sidste tre og tredive Aars Værk, Frembragte nogensinde Verden saa store Begivenheder med saaforhausende Hurtighed; Og denne Verden see vi deelt i to Parter, der ikke have mere nogen anden Syssel, end at bekjæmpe hinanden; fra det, som i dette Tidsrum er skeet, kunne vi slutte os til det, som endnu udkræves til at fuldende det, der endnu staaer tilbage at gjøre.