JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1838-03-26
Om de danske Stændertidenders Kostbarhed.
Jyllandsposten, 1838-03-26
Dersom man vilde formene, at Stænderinstitutionen, har havt det tilfælles med saa mange andre jordiske Foranstaltninger, at den sande levende Jnteresse for den i Tidens Løb er tabt hos Folket, nemlig den Deel af samme som nogenlunde kan fatte dens Væsen og Værd, da fortjente en saadan Mening offentlig og alvorlig Modsigelse; men vi haabe denne aldrig behøves, og at Nationen, ved Jnstitutionen bragt til en høiere Udvikling, mere og meere vil vide at benytte denne kongelige Gave og kjærlig frede om den. Derimod kan det ikke nægtes, at Almeenanden, denne mægtige Kraft, til Jnstitutionens rette Fremme, endnu ikke er saa udbredt og virksom som det maatte ønskes. Vi forstaae ingenlunde ved Almeenaand en saadan, der finder alt i Staten kroget og skjævt, ei heller en saadan, der finder alt lige og ret; derimod mene vi ved Almeenaanden saadan, som, foruden at indslutte en fast Kjærlighed til Konge og Fødeland, har en varm og levende Jnteresse for Statens Anliggender, altsaa ikke betragter disse med servilisk Ligegyldighed, haabende at Tiden udjevner alle Ujevnheder, derimod med Beskedenhed og Kraft, samt efter Evne og Leilighed, føle en sand og virksom Deeltagelse i Statens Vel, saavel i dens ydre som indre Former.
Jyllandsposten, 1838-03-26
Saalænge Almeenaand ikke er almindelig, saalænge Folket kun lader Skribenten tale om Almeenaandens Nytte og Nødvendighed og ikke lader Talen gaae overtil en levende Sandheds Erkjendelse, saalænge kan det ikke undre os jevnlig at erfare Ukyndighed om Stænderinstitutionen, og at Talen saa ofte endes med de Spørgsmaal, hvad kan det hjelpe, og hvad har det hjulpet? At saadanne Spørgsmaal i og for sig indeholde Utaknemmelighed og en ringe Erkjendelse af den kongelige Gave, dette bør vi her ikke lade ubemærket, saavelsom og at Spørgsmaalene ere lidet lønnende forde blandt vore Stænderdeputerede, der have offret Tid og Kraft for at tale Landets og Folkets Sag. Men hvoraf og hvorved skal da Folket komme til nøiere Kundskab om Jnstitutionen, og derved en meere levende Følelse for den opvækkes, Svaret herpaa ligger nærmest deri, at vi have Forhandlingerne ved Stænderforsamlingerne offentlig kundgjorte, og det med den ønskeligste Fuldstændighed. Vi erkjende Sandheden heraf, ja vi erkjende at den viborgske Stændertidende endog har, ved at være meddeelt i tvende Rækker, et Fortrin forden roeskildske, men begge Tidender have tilfælles en Mangel, som vi her ville berøre, den nemlig: at de ere for kostbare, og derfor ikke kunne være saa at sige hver Mands Eiendom.
Jyllandsposten, 1838-03-26
Fra Stænderforsamlingerne skal Almeenaand udbrede sig; af Stændertidenderne skal Folket komme til Kundskab om Forhandlingerne, om Repræsentanternes Duelighed; og Virksomhed, og - hvilket er meget vigtigt - ved Læsning af Stændertidenden bliver det først klart og tydeligt for Folket, hvad der udfordres for at kunne i Fremtiden gjøre et rigtigt og passende Valg af Repræsentantere. At Erhvervelse af denne nødvendige Kundskab har ved de første Stænderforsamlinger i Danmark været alt for kostbar, dette tør vi antage som umodsigeligt, og af denne Grund, vistnok ikke af Mangel paa Jnteresse for Jnstitutionen, er Stændertidenden ikke saa udbredt, som baade er ønskeligt og nødvendigt for at vække en almindelig Jnteresse, og for at undertrykke enhver Tvivl og Jnstitutionens Gavnlighed.
Jyllandsposten, 1838-03-26
De danske Stændertidender koste tilligemed Sag registerne 15 Rbd. 5 Mk., og føies hertil Jndbinding, beløber det Hele sig til 18 Rbd. – en Priis, der er afskrækkende for Mangfoldige, og udelukke derved disse fra en nødvendig og nyttig Underretning. Jkke for den Deel af Publikum, som holder og betragter Stændertidenden som et Døgnblad, der flygtig gjennemlæses og ligesaa flygtig glemmes, er det vi anke paa dens Kostbarhed, men for den Deel, der med os betragter, Stændertidenden som et Archiv for nationale Anliggender, er det vi mene, at denne Tidendes Utilgængelighed for den Uformuende er yderst skadelig. Begge de danske Stænderforsamlinger ere saa nøie forenede, at det for den, som ikke vil nøies med nogen Halvhed, er absolut nødvendigt at holde begge Tidender, og det er af denne Grund vi fremsætte Anke over begges Kostbarhed. Udgivelsen af Stændertidenden bør, efter vor fulde Overbeviisning, ingensinde være nogen Vinding, for den Enkelte eller for Nogle, men Trykkeomkostningerne, hvorved vi erkjende at Arbeideren er sin Løn værd, ene her bør gjøre Udslaget, ja vi ere overbeviste om, at ingen retsindig Borger havde noget at indvende imod, saafremt det gjordes fornødent, at nogle af Omkostningerne henførtes under Udgivterne til Stænder forhandlingerne, naar kun derved opnaaes at gjøre Stændertidenden almindelig udbredt. Det er os ubekjendt om der for Stændertidenden haves fri Forsendelse med Posten, men skulde en saadan begunstigelse mangle, da drage vi ikke i Tvivl at den, i et saa almeennyttigt Øiemed, vil kunne erhverves.
Jyllandsposten, 1838-03-26
At Stændertidenden efter Forsamlingernes Beslutning, uddeeltes til Østifternes og til Jyllands Deputerede og Suppleanter, maae vi ligefrem erklære for en unødvendig Bekostning. Vi forudsætte, og det vist med al Føie, at den Deputerede eller Suppleant, som ikke finder sig opfordret til at anskaffe Stændertidenden, røber liden eller ingen Sands for det Kald hans Medborgere have betroet ham, og paa denne Maade at bringes Tidenden i Hænderne forekommer os heel overflødigt, saameget mere som det synes os ikke utvivlsomt, at dette Complimentvæsen mellem Stænderforsamlingerne fordyrer Stændertidenden for Subskribenterne, og det altsaa ere disse som maae udrede denne Bekostning. Derimod kunne vi ikke med nogen billig Grund gjøre nogen Jndvending imod, at de danske Stændertidender, tildeles de holsteenske og schlesvigske Stænderdeputerede, da derved tilveiebringes en Communication, der sandsynligen ellers meget sparsomt vilde vedligeholdes. kunne ei heller her lade være ubemærket, at Forlægger ne af den berlingske Tidende og Viborg Samler tilbød Abonnenterne af deres Aviser Stændertidenden for en lavere Priis end den, som var bestemt for Subskribenterne, og ligefrem sagt finde vi heri en Kræmmeraand, som vi ingenlunde havde ventet at finde hos Forlæg gerne af Nationens vigtigste Tidende, og vi finde heri et tydeligt Beviis for, at Stændertidenden kunde og burde have været leveret til en langt billigere Priis.
Jyllandsposten, 1838-03-26
Da Tiden nærmer sig at Stænderne atter samles, synes det os ikke rigtigt længere at tilbageholde denne vor Anke over Stændertidendens Kostbarhed, og da vi vente denne vor Anke ikke vil befindes umotiveret, haabe vi Stændertidenden i Fremtiden vil blive leveret til den billigste Priis muligt er. Sluttelig maae vi her fremsætte det Ønske, at af den viborgske Stændertidende maa blive udeladt Opregnelsen af de mødte Deputerede, men derimod, ligesom ved den roeskildske Tidende, meddeles en Fortegnelse over disse, da hiin tørre Protocollering intet lærerigt medfører, hvorimod en aandrig og kraftfuld Tale af den kongelige Commissarius er en langt meere opbyggende Jndledning til et saa vigtigt Foretagende. den 8de Marts 1838. Om Revisionsvæsenet. Naar Revisionen, det være sig af hvadsomhelst Regnskab, skal have den tilsigtede Nytte, udfordres, foruden at Revisor maa have Oversigt over Regnskabet a) at han med Nøiagtighed gjennemgaaer samme med samtlige sine bilage, prøver Beregningernes Rigtighed m.v.; b) at Revisionen foregaaer med en vis Hurtighed, ei alene for at Regnskabsføreren itide kan vorde draget til Ansvar, hvis han efter Regnskabet har Noget at tilsvare, men og for at de Mangler der ved Regnskabet ere udsatte, kan vorde afhjulpne i det næste; thi uden dette, bliver Observationsposterne, og selve Regnskabet, letteligen et Sammensurium, hvori vanskeligt kan findes Rede. Vi formene saaledes at Observationsposterne i et Regnskab, bør være Regnskabsføreren tilstillet, inden Aarets Udgang, hvori Regnskabet er aflagt, eller allersenest inden det næste Januar Maaneds Udgang; men denne billige Hurtighed findes ei ved alle Regnskaber, og navnlig er den ei hos de, der revidere Overformynderie-Regnskaberne; thi vi skrive idag den 13de Marts, og dog ere disse Observationsposter endnu ikke tilstillet alle Overformyndere i Regnskabet for 1836. Det er bekjendt, at naar dette Regnskab, for det afvigte Aar, ei afleveres til Amtet til videre Jndsendelse, de første Dage af det næste Aars April Maaned, dicteres den første Maaned en Mulct af 4 Rbdlr. Sølv; men naar vi som anført, nu maa antage det hører til god Regnskabsorden, at Observationsposterne i sidste Regnskab fremlægges besvarende i det næste, synes der og at være Grund for os til at opsætte Affattelsen af dette, indtil hine indløber, og have vi end ei nogen positiv Ret hertil, synes dog den anførte Seendrægtighed, hertil at indeholde en indirecte Tilladelse, saa at hvis billigheds og de med god Regnskabsorden stemmende Grunde maa høres, Mulct ei heller herfor kan anvendes. Men for at komme til sikkert Resultat i denne Henseende, tillade vi os at fremsætte det Ønske: at enten den af os antagne indirecte Tilladelse maa vorde udtrykkeligen tilkjendegivet, eller og, at de vedkommende Revisorer maa vorde med Strænghed tilholdte itide at fremkomme med de bemærkninger, de maatte have ved indbemeldte Regnskaber.
Jyllandsposten, 1838-03-26
Tillæg til den døvstumme dobbelte Forbryder. Jfølge skriftlig Begjæring erholdtes verificeret Gjenpart af den i forrige No. af dette Blad udstædte Resolution af 27de Juli 1831 fra Frysenborg Birkecontoir, hvorhos nu ydermere bemærkes, at Redactionen fra en anden Haand senere er bleven meddeelt en af Hr. Commerceraad Tommesen egenhændig skrevet ei mindre mærkelig Resolution til afgangne Pastor Hassager, i berørte Anledning af saalydende Jndhold: Da det af de allerede erholdte Oplysninger er at formode, at den Døvstumme af Borre Huse er en dobbelt Forbryder, der baade har afbrændt hans Huus og dræbt sig selv, saa bør han hverken begraves paa Kirkegaarden, eller med de sædvanlige Ceremonier, med mindre hans Afsindighed bevises. Frysenborg, den 26de Juli 1831. J Hr. Kammerherre Grev J. W. Frys's Fraværelse efter Fuldmagt. Tommesen. Smaanoticer. Høist fordærvelig for Vintersæden bortsniger i nærværende Eftervinter Sneen og Frosten sig af Jorden ved Solens varmende Straaler, der om Dagen optøer hvad paafølgende Aften og Nat bundfryser. Denne Vexel i 24 Timer af Sommer og Vinter er saameget skadeligere, som Frosten almindeligviis endnu befindes fra 1/3 a 1 Alen overalt paa Ageren og saaledes aldeles forbyder det optøede Sneevand, at synke, som enten bortløber eller bliver stillestaaende. Hvor sidste er Tilfældet udsættes meest Rugen for partiel Bortgang, især hvor den saa yderst nødvendige Vandafledning mangler, og som desværre antræffes overalt i vort Jylland paa Bønderjorderne, hvor Vandet for Øieblikket mangfoldige Steder staaer blank over Vintersæden. En af de væsentlige Aarsager til dette Onde, der meere eller mindre hvert Aar forvolder saa utrolig stor Skade, og som i et Foraar som dette, muligen kan foranledige Tab af mange tusinde Tønder Vintersæd her i Provindsen, er Bondens almindelig hensigtsløse Pløining, ved maaskee fra Arilds=Tid af at sammenkaste og udadkaste hver anden Ager, som danner Markens fordærvelige Bølgeform ved høie Rygge og skaalformede Rene, der netop befordre de for al Vintersæd, og Kleveravl ødelæggende Vandbeholdninger, istedetfor efterhaanden at bibringe Ageren sin Jevnhed ved passende Udadkastning, og kun ved Sammenkastning til Vintersæd og Kleverudlæg i Renene at danne Afløb for Vandet. At Marskbeboeren rundformer Ageren er ham ubetinget Nødvendighed, hvorpaa denne Jordarts hele Kultur og forbausende Frugtbarhed forstørstedelen beroer, idet han ved Klægning forhøier Agerbuen ved Grøvtopkastning. At Sjællænderen og Lolleken saagodtsom aldeles ei afrunder Ageren, men næsten gandske lader den beholde sin Fladhed, er neppe rigtigt; men at Jyden paa sit bakkede Terrain, der sjelden mangler Vandafløb, rundkuler Ageren endog paa skarpeSandjorder til en Høide af 2 a 3 Alens Difference mellem Ryg og Reen, er et slaaende Beviis paa utidig Vedhængen, af gammel taabelig Sædvane, der som bekjendt i saa mange Vendinger fastklæber den danske Bonde og som saa ofte gjør ham blind for Fornuftgrunde og den berigtigende Forestilling.
Jyllandsposten, 1838-03-26
Alle de sidste Aar have hver især medført sin bittre Plage for den jydske Landmand og Bonde, dog var den værste af alle Landboeplager: den Fodermangel, som i Foraaret 1837. i Særdeleshed gjæstede vort Jylland. Aarsagen hertil be grundedes formeentligen deri, at alle Enge i den foregaaende Sommer 1836 afgave saa yderst tarveligt et Product, af Høe, at det mangesteder neppe kunde anslaaes til halvt Udbytte imod hvad Aaret i Forveien var avlet. Denne Misvært paa Høeafgrøden i Forening med knap Halmmasse- og Foraarets vedvarende Frost, Kulde og bidende Storme til ind i Juni Maaned, bevirkede altsaa det ubodelige Tab, som Landboen ei i mange Aar vil kunne forvinde. Fæehøveder styrtede døde af Sult i hundredeviis, Faarekreaturerne i tusindviis, og af dem kan man med Vished antage, at kun en Fjerdepart bleve ilive af det almindelige Tillæg. Baade Herregaard og Bondehytte overløb denne Nød, og Klager over Clendigheden hørtes overalt. Foruden ovenanførte Grunde til denne almindelig udbredte Fodermangel kan man endvidere udlede dette Onde af den Omstændighed, at der i Jylland i Foraaret 1836 mange tusinde Tønder Sædekorn mindre bleve anbetroede Plovfuren, end hvad den almindelige Udsæd aarlig beløb, og intet er desværre rimeligere end Antagelsen af denne Sætning. Thi gaae vi endnu eet Aar længere tilbage, da mindes den jydske Land boe med Skræk og Bekymring den 8de og 9de August 1835, som med sin frygtelige nordvestlige Orcanstorm uafbrudt i 3 Gange 12 Timer afpidskede hans Hvede, Rug, Byg og Boghvede i den Grad, at mange Steder kun 1/2 og andre Steder kun af Markens Afgrøde blev Ladens Eiendom. At Saae=Sæden, som efter denne Orcanstorm i flere hundrede tusinde Tøndeviis bedækkede Agerens Stubbe, manglede Sædemanden i Foraaret 1836, var saaledes forklarlig, da man endog manglede Brødkornet, og man seer deraf, hvorledes det ene Onde (især i Landbruget) følger det andet i Hælene. Den mindre Udsæd gav altsaa forholdsviis, mindre Udbytte paafølgende Aar, og den alt overveiende Ulykke af Fodermangel overgik nu langt Følgerne af Orcanstormen, thi hiin angreb den jydske Bonde paa det omme Sted, paa hans Besætning, hvis gode Røgt og omhyggelige Pleie, som bekjendt stedse udmærkede ham fremfor sine andre Landsmænd, medens han, som Agerdyrker stod langt tilbage for dem. Ønske maa vi derfor, at et godt Aar dog engang igjen vilde indfinde sig, som imidlertid selv under de heldigste Conjuncturer kun svagt vil formaae at lindre tidligere Tab. Fodermassen er i indeværende Aar de fleste Steder atter knap og indskrænket, endnu kort for Juul saae man endog Fækreaturer i Vesteregnen udjagede paa Lyng hederne, der almindelig er et ilde Forvarsel. Paa en mild Overgang fra Vinter til Foraar beroer derfor nu mange Steder Kreaturernes heldige Overfodring. Med dette No. slutter første Qvartal. Af dette Blad udgaaer et No. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1838-04-02
Det fattige forældreløse Barns foregivne cannibalske Behandling, hans uskyldige Blod raaber og Hævn til Himlen, da Jorden nægter den; men endnu er Haab tilbage, at see Øvrigheden ikke bærer Sværdet forgiæves. Vi have oplevet at see en 16aarig Dreng lide Døden for en langt mindre oprørende Brøde - Brandstiftelse, efter en gammel samvittighedsløs Qvindes Tilskyndelse, eftersom han tilstod den og Loven dicterede Dødsstraf for samme; men at en Mand, som fortælles, sulter et til Pleie betroet Barn, at han mishandler det for en ubetydelig eller slet ingen Forseelse, at han gjentager denne Mishandling, og dog kommer ustraffet derfra, dette virker en sønderrivende Følelse i ethvert menneskeligt Hjerte, og en altfor velgrundet Frygt for alle dem der staae i Berørelse med ham.
Jyllandsposten, 1838-04-02
Vi have for gandske faa Aar siden oplevet: at en fattig gammel Huusmand, som paa Landeveien havde fundet en Pidsk, der taxeredes til 2 Mk., og ikke lovlig oplyst samme, leed 6 Ugers Arrest i et koldt Fængsel og Vintertide, med et sygt eller hullet Been, og maatte betale Sagens Omkostninger - altsammen maaskee lovligt nok. Men at en formeentlig gruelig Misdæder, skal slippe reent fri - at saadant ogsaa kan være lovligt, det er idetmindste ikke glædeligt. Læseforeninger paa Landet.
Jyllandsposten, 1838-04-02
Enhver, som med et opmærksomt Blik har fulgt Tidens Gang og især Aandens Udvikling hos Bondestanden, maae vistnok erkjende, at den Underviisning som i de sidste 20 Aar er tildeelt denne Stand, i Forbindelse med de tildeels ældre Foranstaltninger, Regjeringen har truffet, for at forbedre Bondens oeconomiske Tilstand, betydeligt har virket til at vække Sands for Læsning. Denne Sands er endmeere tiltaget ved Provindsialstændernes Jndførelse, og har derved hos Mange faaet en statsoeconomisk Retning, som man bør søge at vedligeholde og hæve Bonden, som ved Jnstitutionen under visse Betingelser er kaldet til at deeltage i Valget af Landets Repræsentanter, ja selv kan vente at blive Medlem af den Forsamling, som Grundtvig saa træffende kalder det borgerlige Statsraad, har begyndt med Jnteresse at tænke over mange Gjenstande, som før vare ham aldeles fremmede. Han har hørt tale om en Communalforfatning for Landet, ligesom den deralt er traadt i Kraft for Kjøbstæderne; han vil ei længe blive udelukt fra selv at tage Deel i Communens Bestyrelse, og herved maa Lysten til at gjøre sig saa duelig som muligt naturligviis opstaae; men hvilket Mid deel kan tænkes bedre skikket dertil end gode Skrifters Læsning og især Studium af den periodiske Presses Frembringelser. Skal man kunne vente i Almindelighed duelige Deputerede af Bondestanden, skal den forventede Communalbestyrelse vorde selvstændig og kraftfuld, da maa Bonden bibringes mange Kundskaber, som endnu mangler, da maae han vænnes til Selvtænkning, og sættes istand til at holde Skridt med Tiderne; men hertil mangler ham Anviisning og Formue. Han kjender ikke de bedste Skrifter i vor Litteratur, kan ei heller endnu selv gjøre et Udvalg, og om han end kjendte disse, mangler han som oftest Evne til at anskaffe sig dem. Tiden synes derfor nu at være kommen, at man burde afhielpe disse Mangler, og dette kunde hensigtsmæssigt skee ved at oprette Læseforeninger i Landsbyerne.
Jyllandsposten, 1838-04-02
Provsterne især kunne efter deres Stilling virke umaadelig meget til Bøndernes Dannelse og til Almeenaandens rette Opvækkelse ved at opfordre Menigheden til at stifte slige Foreninger. Stændernes anden Forsamling forestaaer. Ethvert District har sin Deputerede, hvis Virken han ønsker at kjende, men Alle kunne ikke holde Stændertidenden. Det var derfor ønskeligt, om der i hver Bye blev oprettet en Forening om at komme sammen een eller to Gange ugentlig paa et vist Sted, for Exempel Skolen, og der høre oplæse Stændernes Forhandlinger. Man kunde i saadanne Forsamlinger blive enige om at holde visse Ugeblade, at anskaffe visse Skrifter, som ogsaa skulde oplæses; man kunde siden meddele hverandre sine Tanker om det Oplæste og ved Discussioner herom øve sig i, ordentligt at fremstille sin Mening og forsvare den; kort sagt, det kunde blive en Skole for vordende Deputerede og Communalbestyrere. Naar Provsterne eller Skolelærerne i Begyndelsen selv vilde lede Forsamlingen, vilde den snart komme i Gang og Jnteressen for den stedse tiltage.
Jyllandsposten, 1838-04-02
Philladelphos, Smaanoticer. Aarup Bye, beliggende i Sønderlyng Herred, blev for henved et Par Aar siden, formeentlig ifølge Approbation af Viborg Stiftamt, bestemt til Samlingstedet for Forligelsescommissionen i Middelsom og Sønderlyng Herreder. Tidligere afgav Schjern Hovedgaard, beliggende ved Nørre Gudenaa, hvor en Broe af Gaardens Navn omtrent i begge Herreders Midtpunkt forener disse med hinanden, et saare beqvemt Mødested for Jurisdictionens Forligelses=Commission. Ved den her foretagne Forandring kan der alene være taget Hensyn paa den Forligelses=Commissairs Beqvemmelighed, som derved vandt henved een Miils kortere Veilængde, til Commissionsstedet. Men hvor urigtigt saadant Hensyn og saadan Begunstigelse mod den Enkelte her er, vil lettelig indsees, da meere end 2/3 af den hele Jurisdiction meget præjudiceres ved Mødestedets Henflytning til den Udkant, der i Lyngherredet netop er mindst beboet. Man indvende jo ikke, at Landboerne nu engang skulle finde dem i saadanne hensigtsløse Foranstaltninger, heller ikke, at disse i Forveien ere vante til de længere Reiser til deres udenfor Herrederne beliggende ordinaire Tingstue; thi fordi det Ene er kroget, kunde man gjerne rette det Andet, og det var beklageligt, om man skulde gjøre Alt kroget for Liighedens Skyld.
Jyllandsposten, 1838-04-02
Til 1ste Mai næstkommende afgaaer imidlertid den ene iøvrigt almindelig agtede Forligelsescommissair for disse Herreder, og det er ved denne Leilighed, at Jurisdictionen er overbeviist om, at Stiftamtet atter vælger Schjern Hovedgaard til Sæde for Forligelsescommissionens Forhandlinger, da Gaardens nye Eier skal være villig til denne Jndrømmelse, og den nære Omegn sammesteds baade i den geistlige og juridiske Stand ingenlunde mangler duelige Subjecter til Besættelsen af en Post, der netop i den paagjældende Jurisdiction haardelig trænger til Commissairer, som paa rette Tid og Sted ville yde den tvivlsomme Bonde det Raad, der lader ham bestemme sig til enten at forlige eller til Rettergang henvise sin Sag. Bidrag, svarende til Bladets Hensigt, modtages med Beredvillighed. Ønsker Jndsenderen ikke sit Navn derunder loves en ubrødelig Taushed. Ved aldeles anonyme Stykker forbeholder Redact, sig dog Ret til at forandre, hvad der muligen kunde være til Anstød. Ogsaa factiske, paalidelige, Beretninger &c., fra Personer, som nøie ere kjendte med den betegnede Gjenstand, uden at besidde Færdighed i Sagens Jndklædning og Fortælling, modtager Redact. med Løvte og passende Fremstilling og Udarbeidelse, saafremt Materialet egner sig dertil. Alt indrykkes uden Betaling, men bedes portofrit tilstillet Redact. under Adresse: "Lesagergaard pr. Randers."
Jyllandsposten, 1838-04-02
Af dette Blad udgaaer et No. ugentlig som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1838-04-09
J Aarhuus skal Valgforhandlingen være indledet ved en skjøn Tale af Justitsraad Borgermester Fleischer, for en talrig Forsamling, der saaledes vidnede om enten en fuldstændigere Kundgjørelse ved dette vigtige Foretagende eller Borgernes større Jnteresse for det almene Vel. Ogsaa i denne Bye skal man saare vel have vidst at træffe de til Byens Repræsentanter, vel egnede Mænd, af hvilket Udfald man saaledes kan love sig det bedste Held. Noget om den befalede Examen. for Brændeviinsbrændere.
Jyllandsposten, 1838-04-09
Skulde nogen Deputeret i den tilkommende Stænderforsamling vilde tage sig af denne Sag, og nogen Forandring heri kunde skee til det Bedre, saa er Jndsenderens Hensigt hermed opnaaet. Smaanoticer.
Jyllandsposten, 1838-04-09
Vi skrive idag den 9de April, og mange Landmænd have sikkert ei forglemt denne Ulykkesdag af samme Dato forrige Aar, som med sin bittre østlige Blæst og haarde Frost, foranledigede at omtrent 3/4 af de jydske Rapsmarker enten aldeles eller partiel bortfrøes. Den tætsaaede og som Følge deraf høistammede Raps gik aldeles tabt, og i Regelen, reddedes kun de enkelt stærkstaaende Planter. Først den 15de April f. A. indfandt sig Foraarets Mildhed, som nu vedblev Maaneden igjennem, men hele Mai udstod med Undtagelse af 3 Nætter vedholdende Frost, og endnu den 6te Juni benyttedes Kakkelovnsvarmen saavel i Bye som paa Land, for at udholde Kulden. - Frosten var den 1,2 og 3 dennes meget stærk, hvad der imidlertid hidindtil iaar har beskyttet de bedre Rapsmarker er Frostens Vedvarenhed, som har standset Rapshjertets Vegetation og kun i ringe Grad sat Saftkarrene i Bevægelse. Det hele Landliv sukker nu efter en opløsende mild Regn, der kan forjage denne langvarige Vinter.