Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-02-25
Copernicus skrev et Værk over de himmelske Legemers Omvæltninger, og han tilveiebragte selv en Omvæltning i sin Tidsalders og Menneskeslægtens Forestilling, og som aldrig kan tabe sig. Hans Stilling som Geistlig og hans Død befriede ham for sin Tidsalders stupide Geistligheds Forfølgelse, som fordømte det nye System fordi den formeente, at det stred mod et Bibelsted. Han lærte ikke allene sine Samtidige at betragte Bygningen af den dem omgivende Verden paa en forstandig og med Sandheden overeensstemmende Maade; men han afgav tillige et stort Exempel paa hvorledes Mennesket bør med Omhyggelighed betragte Guds Gierninger, for rigtigt at kunne forstaae Guds Ord. Saa godt som Copernicus slap fra det Vovestykke at forkynde en unægtelig Sandhed, og som Gud har aabenbaret i sine Værker, slap ikke derfra den store Jtalienske Astronom og Mathematiker Galileo Galilei, som døde næsten 100 Aar efter Copernicus, een af Menneskeslægtens største Tænkere og berømteste Mænd. Han var født i Pisa i Aaret 1564. Han røbede i sin tidlige Ungdom et stort Talent til Mekaniken. J sit 19de Aar opdagede han Perpendikelens Love og i sit 22de den hydrostatiske Vægt. J Aaret 1589 blev han Professor i Mathematiken i Pisa, hvorhan opdagede og forklarede de Regler hvorefter Legemerne falde, forfulgt af sine misundelige Embedsbrødre, nedlagte han sin Post og blev af Senatet i Venedig udvalgt i Aaret 1592 til Lærer i Mathematik i Padua. Han holdt sine Forelæsninger paa Jtaliensk og ikke paa Latin, som dengang var almindelig, drog Tilhørerne til sig fra alle Europæiske Lande, og nod siden den Ære, at den store Svenske Konge Gustav Adolph engang indfandt sig paa hans Forelæsninger. Han giorde under sit Ophold i denne Stad mangehaande vigtige Opfindelser, hvoraf dog de vigtigste vare Opfindelsen af Kikkerten og Mikroskopet, og med Kikkerten giorde han vigtige Opdagelser paa Firmamentet; opdagede eller observerede Jupiters Drabanter, observerede først at Maanens Overflade ligner Jordens, og at den har Bierge som denne; saae utallige flere Fix stierner i Himmelrummet, end hidindtil havde været synlige for det ubevæbnede Øie, og abnede at Melkeveien maatte ved stærkere Kikkerter lade sig opløse i et Stiernehav; han iagttog Ringen omkring Saturnus og Pletterne i Solen. Man kan med Foie sige, at Galilei var ved Brugen af Kikkerterne kommen som i en anden Verden; det maae have været for ham, som naar vore Siæl forlade Legemet, og paa engang erholde ganske andre Fornemmelser; man kan sige at Galeler hævede den nyere Tid høit over Oldtiden; han tog Menneskeslægten i sin Favn og løftede den i Veiret. Men han blev omgivet af Misundelse og maatte udstaae mange beskyldninger af de Lærde, men Storhertug Cosmus af Medicis tog sig af ham og kaldte ham til Florenz med en betydelig Gage. Ved sine flittige Observationer paa Firmamentet overberbeviste han sig om det copernicanske Systems Sandhed; men da han lod sig mærke dermed, fore de Orthodore løs paa ham og beskyldte ham for at svække den hellig Skrifts Anseelse. En Munk prækede mod ham og valgte til sin Text de Ord af Apostlernes Gierninger, 1ste Cap. 1ste V.: J Galilæiske Mænd, hvi staae J og see op til Himmelen. - For at komme ud af Sagen udarbeidede han sine berømte Samtaler om det copernicanske og det gamle polemæiske Verdens System, han lod en Person der forsvare det ene System og en anden det modsatte, hvorved Sandheden af sig selv blev lagt klar for Dagen, uden at Galelei selv havde nødigt at tage noget Partie i Sagen. Han begav sig selv til Rom, som han sagde, for at bekjæmpe sine tre store Fiender: Uvidenhed, Misundelse og Ondskab, underkastede sit Skrift den pavelige Censur og fik ved sin Ven, Pavens Secretair Campoli, Tilladelse til at lade det trykke, og det udkom i Florenz i Aaret 1632. Han troede sig nu fuldkommen sikker; da paa engang et Uveir udbrød mod ham. Munkene, og især Jesuiterne, sværkede ham for Pave Urban d. 8de, som tilforn havde været hans Velynder. En Commission blev nedsat for at undersøge hans Skrift; den erklærede det for farligt. Han blev stævnet for Jnqvisitions=Retten i Rom og kastet i dens Fængsel, og blev nu dømt af Jnqvisitionen til knælende og med Haanden paa Evangeliet at afsværge den 23de Juni 1633 de store Sandheder han havde opdaget eller erkiendet. Man siger: at da han reiste sig op skal han have sagt om Jorden, den bevæger sig dog alligeligevel. Han blev dømt til Fængsel paa ubestemt Tid; men Straffen blev forvandlet til et indskrænket Ophold i en privat Boelig; der fortsatte han sine Studier med den største Jver. Han blev blind paa sine gamle Dage og døde, 78 Aar gammel, under store legemlige Besværligheder. Han havde en stor Hang til Tænkning og Naturen var hans kiæreste Bog. Den store Newton sagde i Fremtiden: at man fandt alt det som var værd at vide eller dog Spiren dertil i Galileis Skrifter. Saamegen Kamp med Vankundigheden og Lidenskaberne kostede det og saalænge varede det inden Kundskaben om Verdens Bygning blev tilgiængelig for Mennesiælen; indbyllede i de jordiske Taager, dristede de Dødelige sig ikke til med et frit Blik at betragte Guddommens Gierninger. Men da Taagen først engang var fordeelt, saa aabenbarede Skaberens Storhed sig stedse meere for dem. Kundskaben herom udvides endnu bestandig og tiltager med Aarenes Følge, dog vil først. naar ved Udgangen af dette jordiske Liv Sløret aldeles drages fra deres Øine, Betragtningen af den Uendeliges Herlighed blive for dem en Kilde til en evig voxende Lyksalighed.