Aalborg Stiftstidende, 1844-07-15
Aalborg, den 14de Juli. Det Foredrag, hvormed Geheimeraad Ørsted, som kongelig Commissarius, i Tirsdags aabnede den jydske Stænderforsamling, har denne Gang imod Forventning et saare mat Præg, der kun uhyggeligen oplivedes ved den irriterede Stemning imod Pressen og de gjennem Samme virkende Oppositions-Organer, som saa idelig gjentager sig i dette Jntimationsforedrag og giver det som saadant en forunderlig Typus. I den første, hans Personlighed vedkommende, Jndledning har Commissarius endog følt sig foranlediget til, ved en Appel til Forsamlingens Velvillie at møde de Forsøg, han mener, et Parti skulde have gjort paa at berøve ham Samme. J Betragtningen over de Sagers Skjæbne fra forrige Stænderforsamling, der ikke have fundet deres Afgjørelse ved kongelige Anordninger, dvælede Commissarius især ved een, som Kongen fortiden har ladet falde, og hvis øieblikkelige Skjæbne Commissarius dybt maatte beklage, nemlig Forslaget om de stænderske Committeer, hvilken Jnstitutions Forberedelse Commissarius i 1842 betragtede som sit glædeligste Ærinde ved Stænderforsamlingen, da han ansaae den som den heldigste, ja den eneste til vore Forhold svarende Vei til videre Udvikling af Provindsialstændernes Jnstitution." Det kunde derfor kun smerte ham, at denne Sag ikke overalt fik en saadan Indgang, at der for Øieblikket kunde tænkes paa dens videre Fremme, hvorhos han dog ikke opgav Haa det om, at den engang under føieligere Omstændigheder igjen vil blive optagen og bragt til Udførelse. Jblandt de nye Sager, som Commissarius havde at fremlægge Forsamlingen, opholdt han sig især meget længe ved Værnepligts anordningens Udkast og søgte vidtløftigen at imødegaae de mod dette allerede offentlig fremsatte Hovedindvendinger, idet han sluttelig selv indrømmede at være kommen for langt indi Betragtningen over et enkelt af de Lovudkast, han har at forelægge, men tilføiede, at han havde fundet det hensigtsmæssigt allerede i dette Øieblik, foreløbig at møde de forkastende Domme, som ideligen og i den meest afgjørende Tone, ere udtalte over et af de vigtigste Regjeringsforslag, som her skulle komme under Overveielse." Commissarius meente derved at have havt Leilighed til at give en Prøve paa hvad Værd de skjærende Domme have, som nuomstunder henkastes, om enhver Regjeringsforanstaltning, ligesom Commiss, ogsaa ansaae til denne Prøve at have gjort et meget upartisk Valg, eftersom de offentlige Domme, der ere afsagte over hint Lovudkast, ikke alle have indskrænket sig til de hule Phraser", som et vist Parti stedse skulde have tilrede med det, som det ønsker at nedsætte, men dog bære et Præg af Sagkundskab, som Commissarius anseer som en af Sieldenhederne ved den senere Tids Oppositionspresse. Commissarius betragtede hine Domme ogsaa som et Led i de Bestræbelser, han paastaaer hint Parti skal have anvendt paa at bringe den hæderlige Bondestand paa Afveie og til at glemme, hvad den skylder Regjeringen. Jdet Commissarius vedblev, uden nogen os bekjendt Foranledning, at ivre mod en saadan paastaaet Retning af Oppositionspressens Virksomhed og at udvikle Regjeringens Fortjenstlighed af Bondestandens Fremskridt, yttrede han slutteligen det Haab, at denne Stand ikke vil lade sig afholde fra den beskedne og forstandige Brug af de vundne Goder, hvorved dens videre Fremgang vil være sikkret. Han ansaae det imidlertid ikke for overflødigt at blotte de prange og forvirrende Fremstillinger, hvorved han paastod, "Mange søge at drage Bondestanden bort fra denne Vei og vilde endog ansee hvad han kunde udrette i hin Retning for noget af det Gavnligste i den Virksomhed, der hos Stænderne er ham aabnet." At denne eensidige Jvren imod Oppositionen for Forsamlingen endnu var skreden til noget af sine Arbeider, ikke heller har gjort det gunstigste Jndtryk, vil det Følgende vise.