Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-03-12
Paa Biernedegaard ved Sorøe kan erholdes, sieldne gode og reene Saaværter af det store Engelske Bag for 3 Rbdlr. pr. Tønde, de ere og ypperlige som Kaage ærter betragter. 43, af en givtig og velsmagende Slags, Karloftil som er overgiemt i Kielder, frie for Jord og tørre, er at bekomme hos Forpagter Lund paa Næsbyeholm ved Ringsted for 5 Mk. pr. Tønde Hermed følger et Tillægsblad. E Tra bad t i 1 Nr. 2 1 Theses. tilen Theorie om den Ægyptiske Religion. (Redacteuren vil ingen Undskyldning giøre, fordi dette uvedkommende Stykke afsendes med den Vest Sjællandske Tidende; da det leveres gratis. Men han vil blot bede de af Bladets Læsere, som Gienstanden ikke interresserer, at springe det over og at lade det være ulæst; thi det kan umuligen interressere alle, og det maa kun betragtes som et Manuskript, der er trykket for hans Venner og de Videnskabsmænd med hvilke han staaer i skriftlig Forbindelse; da det er den letteste Maade at meddele dem sine Tanker paa, eftersom det medtager saamegen Tid at giøre det i Breve. – Det er langt fra at Forfatteren vil antage: at de i disse Sætninger fremstillede Beskuelser ere sande og afgjorte. Han tillader sig blot at sige: at han ved en gunstig Skiebne er kommen i Besiddelse af de rigeligste Hielpemidler til at studere dette Fag; at han dyrker det med Jver og Sandhedskierlighed og at han for Øieblikket staaer paa det Standpunkt i sine Beskuelser, som Jndholdet af disse Theses angiver. Han har ogsaa tillagt dem dette Navn for dermed at give tilkiende, at det er en Gienstand hvorover der kun disputeres for og imod. Men saameget tillader han sig med Bestemthed at debitere: at denne Videnskab er endnu for det meste en Mark, som maae aldeles omarbeides, og dyrkes paa en ganske nye Maade, naar der skal erholdes noget sikkert Udbytte, og at dette Udbytte vil blive meget betydeligt; da det unægteligt er mueligt at fatte Betydningen af mange af de Ægyptiske Sculpturer. Derfor henkastes disse umodne Beskuelser ogsaa iblandt Publikum for at udvide Synskredsen og give Forskninger ne nye Retninger. Jo mere der disputeres, og jo mere de angribes, desto kjærere, desto bedre for Forfatteren og desto vigtigere for hans egne Forskninger). 1) Drømmene gave hos Ægypterne, som hos alle gamle Nationer (for saavidt de ikke vare veiledede af en aabenbaret Religions Lys) den første Anledning til Tanken om og Troen paa usynlige Væsner eller Aander. - Af Begrebet om Aander udviklede sig efterhaanden Begrebet om Guder. - J denne Egenskab ved Menneskets Jndbildningskraft (nemlig i denne Evne at kunne drømme) ligger Anlægget til at opdage de første Spor af usynlige Væsners Tilværelse, eller rettere til at komme paa Tanken derom. (En Sætning, som fortiener en særskilt Udvikling). 2) Denne Kilde til Troen paa usynlige Væsners Tilværelse, maatte tillige frembringe den Troe, at Siælene kunne gaae ind og ud af Menneskenes Legemer; og at de egentlige Aander, eller de Siæle, som ikke have de menneskelige Legemer til et bestandig Opholdsted; men vare skilte fra dem, kunne tillige gaae ind og ud af Dyrenes Legemer. Man forefinder denne Mening overalt i Oldtiden og især i de Bibelske Skrifter f. Ex. Lucas Evangelium 11 Cap. V. 24 Matth. 8, 31. De levende Mennesker, man brømte om, vare Giengangere, som blot kunde forlade deres Legemer om Natten. De Afdødes Aander opholdt sig og i Underverden (Amenthes 3. Scheol) om Dagen og kunde for det meeste allerne om Natten forlade de Dødes Boliger; hvortil de maatte vende tilbage inden Dagen gryede (Genes. 32, 26). 3) Siælene eller Aanderne betragtedes derfor som luftige eller gandelige Væsner. (Saaledes viiste de sig for de Drømmende). Aandedrættet var ogsaa et Beviis paa Siælens Tilværelse, igiennem Munden og Næsen gav denne ved Aandedrættet tilkiende, at den opholdt sig og virkede i Legemet, naar Aandedrættet var borte, saa var Livet forbie og Siælen ikke længere i Legemet. Derfor har ogsaa Siælen saadanne Navne i det Hebræiske og Græske Sprog, som har Hensyn til denne Egenskab. Næsen var den Vei, hvorigiennem Siælen kunde gaae ind i Legemet og atter forlade det (Genesis 2, 7). 4) Da Aanderne kunde gaae ind i Dyrenes Legemer, saa stod en Vei derved aaben for dem til at giøre Menneskene godt eller giøre den Skade. De vilde og glubende Dyr kunde være saadanne onde Dæmoner i Dyrs Skikkelser, som forfulgte Menneskene. 5) Vi kunne derfor let forestille os hvorfor Ægypterne afbildede de Aander, de tilbade, som nøgne Mennesker med Dyrehoveder. Det nogne Menneskelegeme betegnede den Lighed, Siælen i sin nærværende Tilstand havde med den menneskelige Figur som den engang havde tilhørt, saaledes have de de Skikkelser, som viiste sig i Drømme blot Ligheden tilbage af den menneskelige Form. Dyrehovedet betegnede den Egenskab, som nu characteriserede Aanden; f. Ex. hurtig Bevægelse, eller Stykke, eller Klogskab, eller kiærlig Omsorg, eller skadelige Egenskaber. Betragtninger over de Ægyptiske Sculpturer vise, at Ægypterne valgte Dyre maskerne med meget Natur Observation og megen Sindrighed. 6) Af Begrebet og Aander maatte nødvendigen Begrebet om Guder fremkomme; baade fordi Menneskelivet indeholder en Forening af mere eller mindre mægtige Væsner, som tilsidst ere en øverste Magt, en fælleds Herre underkastede, og tillige fordi der foregaae saadanne mægtige Virkninger i Naturen, som maatte forklares af mægtigere Aanders Kraft, f. Ex. Stormen og Tordenen. Disse høiere Aanders eller Guders Opholdsteder maatte antages at være i de høiere og himmelske Egne, i Solen og Maanen og de øvrige himmelske Legemer; deraf opkom Himmellegemernes Tilbedelse; deraf bliver Astrologiens) Troen paa Stiernernes Jndflydelse paa Menneskene) Oprindelse os forklarlig 7) En saadan Religions Theorie maatte især sin de Jndgang og bliver excoleret i et Land, som Ægypten; hvor hele Landets Frugtbarhed skyldes en saa overordentlig Naturbegivenhed som Nilens Oversvømmelse, som ligger i Kamp med hele Landets physiske Beskaffenhed, og som er saa nøie bunden til visse Aarstider og syntes at staae under Himmellegemernes bestemte Jndflydelse. 8) En Religion, som var udgaaet fra Begrebet om Aander, maatte lede til Troen for gudede Mennesker; de Mennesker, hvori den aandelige Kraft, havde viist sig fortrinlig virksom i deres jordiske Liv, maatte ogsaa blive mægtigere Aander efter Døden; de opsvingede sig over Aandernes sædvanlige Opholdsteder; de indtoge de himmelske Opholdsteder. Ostris, som havde givet Ægypten sin Cultur, blev Solens Guddom, hans kiærlige Hustrue; Jsis blev i Maanen ligesaavel hans kiærlige Ledsagerinde paa hans himmelske, som hun havde været det paa hans jordiske Bane; hans Venner, som Theut og Anubis indtoge de himmelske Egne med ham. Maaskee de siden troede, at disse ophøiede Væsner vare den øverste Guds Phtabs Børn, og at de havde nedladt sig i dødelige Legemer for at giøre Menneskene lykkelige; de to forskiellige Theorier Apotheoseringens Emanationens, kunde govt lade sig forbinde med hinanden. 9) Men ligesom i Menneskelivet Dyden og Lasten, de gode og de onde Mennesker ligge i bestandig Kamp med hinanden, saaledes blev det troet, at det samme fandt Sted i Aandernes Verden; dog saaledes, at alle Guder, som al Verden, stod under en høieste Guddoms Bestyrelse; dette, Væsen aabenbarer sig i de Ægyptiske Sculpturer og dets Symbol er taget af en dertil svarende Naturgienstand. (De Lærde synes ikke at have fattet og indseet dette, formodentlig en Følge af, at man har studeret mere de gamle Skrifter, end observeret de gamle Sculpturer). 10) Et Underland, som Ægypten, der var er naturlig Ørken; men som blev gjort frugtbart ved den aarlig Oversvømmelse, var en passende Skueplads for en saadan Kamp imellem det gode og det onde Princip, og syntes uafladeligt at minde om den. En Solkugle, omgivet med udbredte Vinger, var Symbolet for det gode Princip (Agathodemon) den giftige Slange i sin dræbende Stilling for det Onde. (Englænderen Young, erkiender den første; de hellige Skrifter stadfæste den sidste Sætning). 11) Men Erfaringen lærte, at det onde Princip blev i Ægyptens Land aarligen overvundet i en større eller mindre Grad; det var Livets Seier over Døden; men hvad er Livet andet end en Frugt af Kiærlighed, saaledes var ogsaa Nilens aarlige Oversvømmelse en aarlig Frugt af de gode Guders Kierlighed. J Vintersolhvervets Epoche synes Solen aarligen at hendøe; men efter sin aandelige Død indlader den sig i den Elskovs Forbindelse med Jsis, Naturens Gudinde; denne Kiærligheds Frugt var Horus, Guden og Symbolet for Nilens Oversvømmelse. Næret ved Naturens Moderlige Barm, styrtet ved Solens stigende og udvidende Kraft (Symbolerne ere den diende Jsis og den iliptiske eller udvidede Soel kugle) voxer Horus fra Barn til Yndling; indtil Sirius Stiernen opgaaer; dens Genius Anubs(Vogteren; derfor bærer han Hundens Hoved) rækker hom Haanden og i Oversvømmelsens fire Maaneder indtager han sin Faders Plads paa Himmelen. Dette var det aarlige store begrundelsesværdig Naturens og Kjærlighedens Mysterium, som fyldte Ægypternes Phantasie og fremkaldte deres Underværker i Architecturen; dette Mysterium forkyndte alle Søilerne i deres Templer som bære Lolus Blomstens Form (Opstandelsens Symbol) i deres Capiteler. 12) Aarligen forkyndtes Livets Seier; men Seieren var dog ikke fuldstændig; thi de afdødes Aander bleve ikke alle værdige til at optages. Gudernes Hjem og i de himmelske Rigers lyse Boliger; udgangne af Legemet maatte de opholde sig i de Dødes mørke Boliger, i det tause og sørgelige Amenthes; som de blot om Natten kunde forlade; man saa dem jo i Drømmene, de havde ikke endnu forladt Jordens Egne. 13) Hvor vigtig maatte det derfor ikke være forde gamle Ægypter at faae en hæderlig Begravelse og ved Balsammeringer at conservere de Afdødes Legemer, for at Siælene efter Døden kunde have et bestemt og passende Opholdsted, og hvor begribeligt bliver det, at de anvendte saamegen Pragt paa Gravene for at giøre Dødens tause Boliger behagelige for de Hengangne; derfor øs lede Ægyptens Konger uhyre Pengesummer paa at forskiønne deres Forfædres Grave, eller paa at forberede deres egne! J de talrige og store Gravsale skulde Sculpturerne paa Væggene, som indeholde deels Afbildningen af deres Bedrifter og deels religiøse Symboler opvække behagelige Erindringer eller trøstefulde Forhaabninger hos de afdøde Herskere. 14) Blev der ikke sørget for Ligenes omhyggelige Conservering for disse Mumier, hvor skulde da de Afdødes Siæle, efter Ægypternes Tro, opholde sig, de maatte da flytte ind i Dyrenes Legemer; det blev ogsaa de lastværdige Menneskers Lod, som Gravens Hæder blev nægtet; i 3000 Aar maatte de omvandre i Dyrenes Legemer. Vi ville høre Aarsagen, hvorfor det skulde vare saalænge. 15) Livets aarlige Seier er velgiørende; men ikke fuldstændig; et større Mysterium skulde engang blive aabenbaret: Observationer paa Himlen bragte Ægypterne til at troe, at naar 3000 Aar vare hengangne, saa skulde Anubis reise sig; Sirius skulde vise sig i en nye himmelsk Forbindelse, og da skulde den almindelige Naturens Opstandelse og Forherligelse paa følge; da skulde alt det Døde gaae paa nye over til Livet. Dette var det største og høieste Naturmysterium med Fingeren lagt paa Munden bebuder Horusdenne underfulde Hemmelighed. J Thebens Ruiner forekommer en hieroglyphisk Skrift, som synes i forstaaelige Tegn (og under høist mærkelige Omstændigheder) at bebude, at om 3000 Aar skal Stiernen opgaae. 16) En Religion, som virkede saa mægtigt paa Jndbildninskraften, maatte være istand til at fremkalde saa store og beundringsværdige Konstens Værker, som Ægyppen endnu fremviser; men den maatte ogsaa nødvendig gaae til Grunde, saasnart et udenlandsk Folk, som var fremmed for Landets Naturbeskaffenhed giorde sig til Herre over det. 17) Vi ville derfor betragte den Ægyptiske Dyredyrkelse i et mildere Lys; Ægypterne tilbade ikke Dyrene; men de Genier, som aabenbarede sig for dem i dviiske Skikkelser, og de tilbade de aandelige Egenskaber hos Guderne, som de dyriske Former betegnede. 18) Af denne Troe paa aandelige Væsners Aabenbarelse i fandselig Former, fremgik en Sandselig Skrift (Hieroglypherne) som stedse udviklede sig mere og som tilbyder os et dybt Studium i Oldtidens Philosophie og i dens Phantasier; et Studium, som naar de første Baner ere brudte vil stedse giøre større Fremskridt og lære os at opfange Oldtidens Beskuelse i nye Former, og overhovedet meget sublimt og stort i deres Jdeer 19) Saavidt som Grandskningen hidindtil formaaer at række, saa maae man bekiende: at der ligger meget sindrigt, vel overlagt og sublimt i den Anvendelse Ægypterne giorde af Sandselige Tegn for at betegne aandelige Forestillinger. 20) Først naar man har fuldstændigt observeret den Ægyptiske Oldtids Monumenter og de Sculpturer, som findes paa dem, naar man har omstændeligt sammenlignet dem med hinanden indbyrdes og naar man derpaa har studeret de gamle Classiker og de hellige Skrifter med uafladeligt Hensyn paa dem, kan man haabe at trænge ind i deres fulde Betydning, og overbevise sig om denne Theorie, som her er fremsat, er sand eller den bør forkastes og afføses af en bedre.