Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-11-03
Constantinopels Beskrivelse. (Slutning.) Fra den midterste Port gaae 3 broelagte og med Træer beplantede Veie til Hovedbygningerne i den anden eller inderste Gaard og den midterste af disse til den saakaldte Lyksalighedens Gaard (Babi deadet) som ligger lige over for Jndgangen til Serailets 3die og inderste Gaard, inden for hvilken der kun holdes Vagt af hvide og sorte Gildinger. - Den Hovedbygning, som ligger paa den venstre Side af Salen, er opført af Sultan Suleiman, Lovgiveren, indeholder Divans Salen, hvor det ordentlige Divan, eller Rigsraad bliver holdet med de Ceremonier, som ere foreskrevne i Lovene og under Storvezirens Forsæde; bag ved dennes Plads er Sultanens Loge med et Gitterværk for, og hvori han uden at blive seet kan overvære Divanets Forhandlinger, Til denne Sal støder en anden de CodschaganOpholdsted, hvor de udenlandske Gesandter, førend de stædes til Audience, bivaane nogle Sagførelse, og derpaa blive beværtede af Seraillets Kiøkken. Maden for dette offentlige Pragttaffel, ligesom for Sultanen og hans Harem, bliver tilberedet i de 9 Kiøkkener (Mutbachi aamire). Foran disse Kiøkkener bleve fordum opstillede Janitscharernes Skaaler med Pillav i, hvilke paa de høitidelige Audiencedage fik offentligen deres Kost og tillige deres Sold udbetalt. Den Raslen, hvormed Defterdaren eller Skatmesteren lod kaste Sække fulde af Piastre ned paa Broestenene foran deres Fødder, som vare bestemte til at modtage dem, var næsten ligesaa pompøs, som den Jilen hvormed Janitschaterne ligesom kappedes med hinanden for at bemægtige sig Skaalerne. Der blev saaledes fremstillet for Gesandternes Øine det høitidelige Syn, at Armeen blev bespiist og lønnet i Slotsgaarden, ligesom Divanets Kiærlighed til Retfærdighed, for at de skulde erholde store Tanker og Regieringens Magt og Viisdom, saavel ved den udvortes som indvortes Statsbestyrelse og derved bevæges til at nærme sig til Thronens Trin med en saameget større Ærefrygt. J den tredie Gaard er den store Audiencesal som oplyses af et eneste stort Vindue, og hvori Sultanens prægtige Throne er opsat. Længere end til denne Audiencesal er ingen udenlandsk Gesandt kommen; hverken han selv eller nogen af hans Følge har faaet Tilladelse til at komme ind i Gemakkerne i den tredie og inderste Gaard, og som allene kiendes af Tyrkiske Skribenters Beskrivelser, og hvortil høre Sultanens egne Gemakker (Odas), Hofetatens Værelser, Lysthusene, (Koschke), Moscheerne, Badene, Springvandene, Bassinerne, Skatkammeret, Bibliotheket og Harem (eller Fruentimmernes Bolig, som man urigtigen kalder Serai) og Prinsernes Arrest (Kafes eller Schimschirlik). Jblandt alle Gemakkerne er det helligste og berømteste det, som støder tæt op til Sultanens Sovegemak og som kaldes Gemakket for den hellige Klædning (Chirkai, Scherise, Odassi) hvori Rigets Kienodier gjemmes; nemlig Prophetens Fahne, Kappe, Stok, Sabel og Bue; de 3 første Chalisers Abibukers, Omars og Osmans Sværd, ligesom de Skjolde, Sværd og Panzere, som have tilhørt andre af Prophetens Vaabenbrødre. Hvert Aar begiver Sultanen sig den 15de i Maaneden Ramasan, ledsaget af alle Hof- og Statsembedsmænd hertil for at kysse Prophetens sorte Kammelottes Kappe, hvorpaa han dypper en Flig af den i et Kar med Vand, hvilket han derpaa uddeler. Denne Kappe havde Propheten foræret Digteren Kaab Ben Sohairtil Belønning fordi han havde forfattet en Lovsang over ham. Fra Digterens Arvinger kom den i de Fatemitiske og Mamelukkiske Sultaners Besiddelse, og derfra i de Ottomanniske Sultaners, da de erobrede Ægypten. Sultan Mahmuh 1ste anvendte 100,000 Dukater paa at forskiønne denne Sal med Sølvroser i Hvelvingerne og med kostbart forgyldte Søiler. Den Sølvkasse, hvori denne Reliqvie gjemmes veier allene 78000 Drachmer, ogsaa Døren til denne Sal er beklædt med Plader af reent Sølv.