Ribe Stifts Adresseaviser, 1813-08-24
Blandt den Sværm af anonyme svenske Proclamationer, som i den senere Tid er indkastet i Norge, i den Hensigt at vække Mistillid hos Normændene til deres Begiering og forføre dem til troløs at svige deres retmæssige Konge og forene sig med Sverrig, er ogsaa en, hvor den lidet hæderlige Forfatter, for at give sine chimmeriske Forslage nogen Vægt, beraaber sig paa nogle historiske data, angaaende en fordum For ning mellem Norge og Sverrig. - Det kan ikke lønne Umagen, nøiere at drøfte disse foragtelige Producter, hvis Værd Kongens tro norske Folk meget vel ved at skatte, og som alle røbe deres ublue Forfatteres fuldkomne Uvidenhed og Normændenes Tænkemaade og Følelse for en Forbindelse med den svenske Regiering. Kun vil det maaskee ikke være oversledigt her at vise det Ufuldstændige og Urigtige i hine historiske data. I en af disse Proclamationer tiltaler Forfatteren. Nordmændene blandt andet saaledes: Kommer med aabne Arne og tager imod Foreningen med Eders naturlige Vennet og lader os evigt blive et Folk under een Hyrde. Annalerne vise at det fordum har været saaledes. Magnus Etsson (Ericson) var Konge over Sverrig og Norge Aar 1330. De Norske valgte Kong Carl Knut sen i Sverrig til Konge 1449 og skrev til Christian den 1ste af Oldenborg, at de aldrig mere vilde have nogen Dansk eller Tydsk til Konge. Den sande historiske Sammenhæng hermed er følgende: Magnus Ericson eller Magnus Smek, Konge i Sverrig, blev Konge i Norge ved hans Morfaders Hakon den 5tes Død, Harald Haarsagers sidste mandlige Arving. Jngeborg, Hakons eneste Datter, var Moder til Magnus. - Magnus's Søn, Hakon den 6te, allerede Konge i Norge medens hans Fader levede, regierede ikke i Sverrig, hvortil hans Fødsel kaldte ham. De Svenske, misfornøiede med Magnus, stødte ham fra Tronen og valgte i hans Sted hans Neven, Albert af Meklenborg. Hakon givtede sig med Margaretha af Danmark, Waldemar den 3dies Datter. Deres Søn Olaus blev valgt til Konge i Danmark ved hans Morfader Waldemars Død, og arvede faa Aar derefter Norge efter hans Fader. Ved Olaus's Død blev hans Moder, Dronning Margaretha, valgt af de Danske og Norske til deres Dronning. Ogsaa siden blev hun udvalgt af de Svenske, efter Slaget ved Falkiøping, hvor Albert af Meklenborg, Konge i Sverrig, blev fangen. Ved Calmar=Unionen forenedes derpaa de 3 Riger. Efter Christopher den 3dies Død uden Børn, vilde de Danske ikke tiltræde Valget af Carl Knutson eller Carl Boube, som hans Partie i Sverrig havde faaet proclammeret til Konge over dette Rige; men de Danske valgte derimod Christian Greve af Oldenborg. De Norske var tvivlraadig mellem begge, der var endog et Partie, som erklærede sig for Carl, og denne Fyrste blev kronet i Tronhiem; men faa Maaneder efter forenede Christians stærkere Parrie alle Stemmer. Carls Valg blev tilintetgjort og Christian erkiendt og kronet i Tronhiem. Ligeledes blev Sverrig efter Carls Død snart underkaster Christian 1ste og hans tvende Efterfølgere Haans og Christian den 2den, mart var det i Revolutions Tilstand, indtil, da Christian den 2den havde tabt Danmark og Norges Kroner, Gustaf Vasa blev proclammeret Konge af Sverrig, hvis Bestyrer og Generalcapitain han allerede i Forveien var.