Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-06-09
Saaledes kan Pilestrædet nu, i Henseende til Lerdom, kappes om Rangen med Kannike- og Studiistræde, thi i Pilestrædet henter Fama sin sindmundede Trompet paa to Steder, Parnasset sine Domme, Polyhymnia Texten til sine Trylletoner og Musernes spæde og fuldvoxne Poder de Bøger, der skulle forskaffe dem Livets Ophold i Fremtiden. Her finder man to Nyhedscomptoirer og et Recensentcomptoir, to Boglader og et Nodetrykkerie. Et større Quod. lidet af Jordom og Lønske, Ertik og Politisk findes neppe i Kjøbenhavn. Men Aabenraa har lige fra den Salig Poet, som boede der i Holbergs Tid, indtil de seneste Tider, ikke været mere berømt end nu, da det gymnastiske Jnstitut har udkaaret den til sit Opholdsted. Hver Gang jeg nu seer nogen gaae paa Hovedet, springe Buk, sætte over en Grøft, klyve op af et Toug, saa tænker jeg paa Aabenraa, som den Gade, hvorfra denne store Green af Nutidens Opdragelsesvidenskab udbreder sine tu finde Qviste, Skud og Vandgrene i enhver Praa af hele Riget. Da jeg var reist til Hovedstaden for at see dens Mærkværdigheder, skunde jeg umuelig forbigaae denne dens mærkværdigste Mærkværdighed. J Selskab med min Ven Frandsen besøgte jeg det Aabenraaske Gymnasium. Undervisningen gives her for det meste i en stor Hauge, hvor de fornødne Redskaber findes. Himmelhøie Master til at klavre og paa Gynger, Stylter, elastiske Bjelker til at løbe paa, Klavremachiner &c. &c., findes her i enhver Krog. Ved hvert af disse farlige og halsbrækkende Redskaber foer en kold Gysen over mit hele Legeme, og jeg tænkte bestandig paa den Ulykkelige, som engang tidlig eller sildig vil tildrage sig et Legemsbræk eller end- og opoffre Livet derved. Blandt alle Planter, begyndte nu Hr. Tobias Frandsen: "gives der dog neppe nogen, hvor der hersker større Modsigelse end paa vor Klode. Hvad der er taabeligt i den ene Tidsalder, er klogt i den anden; hvad man straffer i det ene Decennium, belønner man i det andet; hvad man opbygger paa den ene Side, nedbryder man paa den anden. Yderlighed er bestandig det Maal, vi hige efter. Endnu for neppe tyve Aar siden mishandlede man Børn, saavel i lærde som ulærde Skoler, naar de vovede at klavre over en Bænk, og ansaae Vildskab for en Last, nu underviser man dem end- og i at klavre op paa Taget og danse paa Linien. Vi ville opdrage vore Børn som Naturmennesker, uden at betænke, at man i Staterne gjør Alt for at forvende og forstyrre Naturen, Vi udtænke Machiner, hvorved tusinde Mennesker berøves Arbeide eller i det mindste vænnes til Ladhed, vi opfinde Surrogater, som give den Fattige, og ulykkelige Fanger Tæring, istedet for Næring; vi anglisere eller rettere tyrannisere vore Heste, for at berøve dem deres naturlige Prydelse, vi skabe os tusinde skadelige Fornødenheder, som svække vort Helbred, og medføre en tidlig Død, kort, vi gjøre An for at forstyrre Naturens Orden, og dog rose vi os af at give vore Børn en naturlig Opdragelse. Jntet Under at denne Natur bliver til en reen Unatur. Det kan vel ikke negtes at Mennesket er skabt og udrustet med Ævner til det, som Gymnastiken skal danne ham. Men man skaffe os den Stand tilbage, hvorfra man har fordrevet os, og denne Dannelse vil kom me af sig selv. Den Vilde vil uden at have lært Gymnastiken, kunne springe, klavre og svømme om Kap med den største Mester i Gymnastiken. Den, som har lært Fuglen at flyve, Storken at bygge Rede og Hjorten at løbe, har ogsaa lært ham det, vi kalde Gymnastik og gjøre saa stort Væsen af. J Africa gives der ingen gymnastiske Jnstituter, og saa vidt jeg veed heller ingen Gutsmuth eller Vieth som har bragt den i et ordentligt System Vor unaturlige Tilstand og Bestemmelse i Selskabet strider alt for meget mod Naturmenneskets fri Levemaade. De Fødder, som i sex eller flere Timer ere lænkebundne til aandsfortærende Arbeider, ere ikke skikkede til at klavre op i et Træ, og taabeligt er det, at udsætte sig for den Fare, der er forbunden med en saadan Øvelse, for at opnaae en Færdighed, som i de Forhold, vi leve i, snart tabes og sjelden gav ner. Naturmennesket har bestandig Leilighetil at udvikle sin physiske Kraft, fordi han lader den intellectuelle slumre, vi nødes til at udvikle den intellectuelle og at lade den physske slumre, fordi vi ere indspærrede Fugle, der maae leve af den Føde, man rækker os ind i Buret, fordi vore Vinger ere stækkede, og vi ikke meere kunne flyve ud i den fri Natur, for at søge der vor Føde, som alle andre fri Skabninger. At lære os i denne forvendte Tilstand, ved Konst hvad Naturmennesket lærer af sig selv, fordi det er nødt dertil, forekommer mig at være det samme, som at lære den indspærrede Marklærke at synge i Buret eller den lænkede Bjørn at danse efter en Sækkepibe."