Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-03-29
Over Lord Bathurst's Yttringer ved, Lord Hollands Forslag, at forelægge Napoleons Papirer, var han meget opbragt. "Løgnens Rige, sagde han, vil ikke vare bestandigen." Nogen Tid derefter gaves ny Anledning til en Forbittrelse mod Gouverneuren. En Konstner i Livorno sendte et Brystbillede af Napoleons Søn til St. Helena, i den Hensigt at tilbyde Fangen, det. Rygtet havde allerede talet derom, og tilføiet, at Gouverneurens Adjutant havde villet overtale Skibscapitainen til, at kaste Büsten overbord og til ikke at tale noget om den, da endeligen fjorten Dage efter Skibets Ankomst, Gouverneuren meddeelte Grev Bertrand Efterretning derom, men med den bemærkning, at Büsten var forden forlangte Priis af 100 Guineer for slet. Skibscapitainen modsagde vel hiint Rygte, men det blev bekræftet af en anden Sømand, der paastod at have hørt det af Capitainens egen Mund. Adjutanten har i det mindste erklæret, at Forsøget at bringe en saadan Gjenstand i Napoleons Hænder var stridende mod de gieldende Anordninger, og paalagt Skibscapitainen stræng Taushed. N. var henrykt ved det fortræffeligt udførte Konstværk. "Dette Ansigt", sagde han, vilde smelte det vildeste Dyrs Hjerte. Det Menneske, der gav befaling, at ødelægge dette billede, kunde støde Originalen en Kniv, i Hjertet, naar han var istand dertil." "Medens han længe betragtede Büsten, vedbliver O'Meara, "opklaredes hans Ansigt af et Smil, hvori Faderkjerligheden og Stoltheden, at være Fader til et saa etskværdigt Drengebarn, kraftigen udtrykte sig. Jeg havde den bedste Leilighed, nøie at lagttage ham, da han opmærksomt betragtede dette Marmorbilledes skjønne Træk, og ingen, der var Vidne til dette Optrin, kunde nægte, at N. var besjelet af den ømmeste Faderkjerlighed. - Man fortalte paa Øen, at Keiserinde Maria Louise havde ladet forfærdige Büsten i Livorno, og sendt samme til sin Gemal ved Skibets Constabel, som et stumt Tegn paa hendes uforanderlige Hengivenhed. Napoleon, som troede det, ønskede at overbevise sig derom og bad Bertrand om at forskaffe Constabelen Tilladelse, at besøge ham i Longwood. Efter nogen Dvælen, medens hvilken Constabelen blev af Gouverneuren taget i Eed og skarpt visiteret, fik han den forlangte Tilladelse; men faa Minutter efter hans Ankomst i Grevens Bolig, indfandt den engelske Ordinantsofficier sig, med den Befaling, at lade Manden kun i hans Nærværelse tale med Franskmanden, hvorpaa Bertrand, som fandt denne Adfærd fornærmelig, lod Constabelen strax gaae. Paa Napoleons Befaling gaves ham en Anviisning paa 300 Pd. St. men, som han, ved uværdige Rænker, ikke fik betalt førend efter to Aars Forløb. Endnu lavere var Gouverneurens Fremfærd, da en Broder til Capitain Elphinstone, der Dagen før Slaget ved Waterloo var blevet farligt saaret, og fanget, men reddet ved Napoleons Omhu, sendte nogle Foræringer fra Canton til St. Helena. Hudson Lowe overleverede dem vel, men med den bemærkning, at han, bogstaveligen efter hans Forskrifter, egentligen skulde holde dem tilbage, da man med Grund kunde indvende noget derimod. Bogstavet N. med en Krone over var at see paa Foræringerne, og selv i Skakbrædtet, som befandtes deriblandt, kunde Breve være skjulte.