Københavns Adresseavis, 1777-09-16
Af en Skrivelse fra Skalholt Stift paa Jsland, den 15de August 1777. Forrige Sommer 1776 var temmelig god, Græsset voxte vel og nyttedes vel, thi Nattefrosten, som paakom udi August og September, kunde ikke hindre dets Vext, men vel formindske dets Kraft, og forvolde at det falder og viisner tid ligger, naar kolde Efteraar falde, end ellers; Den gemeene Mand lagde og Mærke til i forrige Aar, at alt Græs, saa vel det som de kalder her Tada, det er det beste Græs, som falder paa de velgiødede Hiemme=Marker, som det andet, der falder paa Udengene, var meget lettere og kraftesløsere, end i de andre middelmaadige Aar, saa at de i Vinter havde mindre Melk og Smør, af lige mange Melle=Køer og lige meget Foeder, og Qvæget trivedes ikke heller saavel deraf, som ellers. Ved Foraarstiden fornam man dog ikke stor Foeder=Mangel, saasom deraf var nok, endskiønt det var slet. Efteraaret 1776 var meget haardt, med afvexlende Snee, Storm, Regn, og Frost, saa at sidst i September faldt saa megen Snee, at den laae 1 Alen høy eller meer paa den slette Mark, endog paa den sydligste Kant af Landet, og saadant Veyr holdt ved til henimod Juuletider, saa at det Qvæg som skulde gaae ud paa Marken, og der søge sit Foder, især Hestene, bleve da strax mavre og bragte i slet Stand. Men fra Soelhverfene og til midt udi April var Vinteren, meget god, saa at det faae ud til at blive et meget got Foraar, men just i det samme kom den Grønlandske Jis til Norder og Sønderlandet, hvilket forvoldte Luftens Forandring, saa at man fra den Tid af indtil Augusti Begyndelse havde jevnlig Afvexling af Snee, Frost og Slund, som allesteds hindrede meget Græsvexten, og mangestæds saa meget, at Malkeqvæg kunde neppe faae sit Forder paa Marken, meget mindre indbringe sin Eiermand synderlig Nytte. - Fiske riet var paa Vester= og Sønderlandet middelmaadigt, og virkedes vel, undtagen paa Hafnefiord og Vestmannøerne. hvor det udi Almindelighed pleyer at være best, der faldt det nu meget slet. Heraf kan sluttes, at den almindelige Tilstand, særdeles for Landmanden, som meer lever af Qvæg og Melkerad, end af Fiskeriet, feer ikke ud til det beste, især om en haard Vinter skulle paa følge. - Af navnkundige, Mænd ere i Aar døde: Hr. Skephan Paalson, forrige Præsttil Vallenæs, udi sit 87 Aar, havde først været Capellan til Valtiofsstad, og siden Præst til Vallenæs, en vel studeret Mand særdeles udi Medicin og Philologien, var i Embedet 52 Aar, hans Søn Hr. Jon Stephenson havde for 10 a 11 Aar succederet ham udi Kaldet, og Faderen levet sin sidste Tid hos ham som Emeritue, indtil Sønnen formedelst paakommende Sygdom og saa maatte give det fra sig til sin Fætter, Hr. Paal Gudmundson, med Condition, at underholde den Syge hans Livstid. bemeldte Hr. Gudmundson havde længe tient hos sin Morbroder Hr. Stephan Paalson som Capellan udi Vallenæs, blev siden Præst til Kirkebai, og Provst udi Muhle Syssels Norderpart, men byttede nu igjen Kirkebay med Vallenæs, for desto bedre at kunde assistere den syge Præst. Til det vacante Præstekald Kirkebai, blev promoveret Hr. Thordur Hognesen, forrige Præst til As i Fellum, og i hans Sted til As Studiosus Wigsus Ormsen. Halldor Barnesen, Præst til Fellsmuld, henved 55 Aar gammel, havde tjent i Embedet 30 Aar, først som Capellan hos sin Fader udi bemelte Sogn, siden nogle Aar som Præst til Steinsholt udi Arnæs Syssel, saa atter Capellan hos Faderen, og til Slutning efter hans Død Sognepræst i samme Kald. Hannem suceederede derudi Hr. Einar Jonson, forrige Sognepræst til Hvols og Skumstada, og til det ledige Hvols Kald er kommen Hr. Øgmundur Hognesen, forrige Præst til Hals udi Muhle Syssel, men igien til Hals, Studiosus Jon Odson Hialtalin. Hr. Gud munder Thorlaksson, Capellan udi Kirkebai Klosters Kald, 30 Aar gammel, havde tjent 6 Aar. Halldor Thorg imssen, adjungered Sysselmand udi Myre Syssel, 29 Aar. gammel. Jon Arnesen, Sysselmand udi Snæsellnes Syssel, henved 50 Aars Alder, havde tient 23 Aar. Det inficerede Smaagvægs U ryddelse gaaer fort her paa Synderlandet, og ligeledes for Vesten, men udi Norder. landet tales anderledes. Naar man nu Efteraaret for Synden udi Guldbringe Syssel, og for Vesten udi Myre Syssel har ødelagt det gamle inficerede Qvæg, saa er deraf ikkun tilovers udi Skalholt Stift; Det værste ved denne Udrydning er, at man kan faae meget lidt frisk Smaaqvæg igien indkiøbt, thi Skaptefields Syssel er snart udtømmes deraf, og Rangervalle Syssel er endnu ikke kommet i saa god Stand, at det kan forsyne mange. – Siden 1766, da det bekiendte Hekla begyndte med sin forfærdelige Ildspruden, og continuerede dermed 5 a 6 Aar efter hinanden, endskiønt med ulige Force, hvilket andre mindre Bierge og ildsprudende Steder siden haver efterfulgt, dog uden at giøre stor Skade, er dette nærværende Aar det første, da Bierget har været roligt, undtagen at man paa eet Sted skal nogle gange have fornummet nogle Jordskielv. - Ellers skal de gamle Bønder udi Myrdahl Alflever, og Skaptartunge, som meene sig af Erfarenhed at kiende Jøklernes og ildsprudende Bierges Natur, spaae sig snart et Udbrud af Kotlugia, da de foregive, at de Tegn og Kiendemmerker, som pleyer at sees saavel paa Bierget selv, som de der værende Vande, førend store Udsprudelser skee, nu alt lade sig see, men hvad heraf vil blive, vil Tiden lære, saa meget vil andre sige, at endskiønt saadanne Tegn ere oftest ufeylbare store Jldspruders Forløbere, skal det dog ikke altid være saa indfaldet, thi disse Jokler udkaste ofte ey deres Vand, Grus og Jld, førend efter nogle Aar. - J Aaret 1776 er udi Skalholts Stift copulerede 279 Par, fødde Drengebørn 558, Pigebørn 555, hvoraf 130 ere uægte; tilsommen 1113. Døde af Mandkiøn 431, Qvindekiøn 397, tilsammen 828 ; ere saa 287 flere fødde end døde.