Almuevennen, 1844-09-25
J Løbet af indeværende Sommer og anstundende, Efteraar løslades af Straffeanstalterne 18 af de groveste Forbrydere, der ikke ville tage i Betænkning at begaae Jndbrud og andre grovere Retsbrud, naar Leilighed gives dem. Flere af disse have, Politiet bekjendt, forenet sig om eller aftalt at hjemsøge Steder, hvor Beboerne ikke kunne formodes at gjøre dem Modstand. Jdet jeg ikke undlader at hendrage Sognefogdernes Opmærksomhed derpaa, anmoder jeg dem om, Enhver især, at henvende sig til Sognets Forstanderskab og henstille til samme Nødvendigheden af, at der itide paatænkes at sørge for Sognebeboernes Sikkerhed. Der vil sandsynlig i anstundende Efteraar og Vinter, efter hvad Politiet derom er kommen til Kundskab, ogsaa blive begaaet Jndbrud i de Sogne, hvor der forhen ikke, eller i det mindste sjeldent er foretaget deslige Retsbrud, og, uagtet Politimesteren vel paa enkelte Steder vil kunne have nogenlunde aarvaagent Øie med de mistænkelige Personer (Jndivider), saa vil, i en Jurisdiction af 25 Sogne og henved 20,000 Jndvaanere, Politimesteren, med Assistance af ikkun 2 Politibetjente, der ikkun ere beskikkede for Hillerød Kjøbstads Vedkommende, og ei for Landjurisdictionen, ikke kunne afgive Betryggelse for den offenlige Sikkerhed, naar ei samtlige Sogne beboere selv skjænke denne Sag vedbørlig Opmærksomhed. Jeg forventer derfor, at Dhrr. Sognefogder, enhver i sit Sogn, i Tide overtænker og virker til med de bedste Midler, for at danne et aarvaagent og kraftigt Politi, ligesom og i sin Tid, efter yderligere Evne søge at opdage de Forbrydelser, der mulig ville blive begaaede. Frederiksborg Birk den 19de Juli 1844. Arboe. Sognefoged N. N. i N. N. Kan der tænkes noget meere slaaende Vidnesbyrd, om Landpolitiets Utilstrækkelighed, end at Politimesteren, selv forkynder sit Districts Beboere, at en Bande af Forbrydere har forenet sig om at rane deres Eiendom og beder dem passe vel paa den Kan der tænkes nogen større Falliterklæring paa den offenlige Magts Vegne, hvis Pligt det er at sørge for Borgernes Sikkerhed, og som derfor lønnes med deres Skatter, end at dens Repræsentant træder offentlig frem og siger, jeg er ikke istand til at betrygge Eders Sikkerhed J maae selv være Politi. Kan der tænkes nogen mere ydmygende Kjendsgierning for vore Nathansoner og Sibberner, vore Aer og Bler, som saa tidt have priist den store Eiendomssikkerhed, den Tryghed for Liv og Belvære, som skal udmærke de absolute Monarchier fremfor de constitutionelle Stater, og som navnlig skal gjøre vort lille, lykkelige Danmark til et sandt Abrahams Skjød, end at Øvrigheden hos os offentlig vedgaaer, at der gives hele Districter fulde af Forbrydere, at den indseer, at disse ikke ville tage i Betænkning at begaae Retsbrud, ja at den veed, at Jndbrud og Overfald er aftalt imellem dem, samt paa hvilke Steder disse ville skee, og at den dog intet Andet veed at gjøre til Sikkerhedens Betryggelse, end at underrette Beboerne om deres Fare? Endnu en Skrivelse fra den mishandlede Huusmand paa Falster. S. T. Redactionen for Kjøbenhavnsposten"! Da Deres Blad med saamegen Varme har anvendt Publicitetens Vaaben med Hensyn til Pryglescenen paa Valdnæsgaard, at jeg holder mig overbeviist om, at den derved i Publicum medrette vakte og nærede Uvillie mod Hr. Proprietair Hansen ikke lidet har virket paa ham derhen, at han, efterat Sagen af mig var anhængiggjort ved Falster Birks Politiret, tilbød mig taaleligt Forlig, saa er jeg opfordret til at meddele Dem, at jeg har fundet mig foranlediget til at lade Sagen falde, paa de Vilkaar i det Væsenlige: at Hr. Hansen, inden 30te hujus og under Tvang af en daglig Mulct meddeler mig for min og Kones Livstid og uden Udgift for mig, Fæstebrev paa det Huus med Jordlod under Valdnæsgaard, jeg beboer, fri for Indfæstning, Penge afgift, Hovarbeide eller anden herskabelig Præstation. Derhos betalte Hr. Hansen mig strax contant 50 Rbd. og overtog Udgifterne til Læge og Apotheker i Anledning af min Kuur og Helbredelse. Jeg vidste ikke hvorvidt den overklagede Behandling kunde have varig Indflydelse paa min Arbeids førhed, og det var derfor vistnok i sin Orden, at jeg, uden Hensyn til Sagens Følger for Hr. Hansen hvis den var bleven gjennemført, ved at indgaae det af ham tilbudte Forlig, erhvervede saadanne Fordele, som kunde bidrage til at opveie hiin mulige og sandsynlige Ulempe; thi da kun min personlige Arbeidskraft er Middelet til at skaffe min Familie Underholdning, saa hverken kunde eller burde jeg lade occonomiske Hensyn være uændsede. Da iøvrigt Hr. Hansen ret vel kjender Værdien, af afgiftsfri Besiddelse af Huus med 3 Tdr. Land Jord, og han ikke pleier at renoncere paa den størst mulige Fordeel af sine bortfæstede eller bortleiede Eiendomme, tør man vel antage, at bemeldte hans Concessioner tildeels motiveredes ved Frygt for et mindre heldigt Udfald af Sagen. Vel føiede det sig saa forunderligt, at de Vidner jeg, førend Hr. Hansen begyndte nogen Retsforfølgning imod mig, havde begjært indkaldte og afhørte, af Dommeren først determineredes til Examinationen senere end de Vidner Vederparten attraaede førte som Basis for hans Operationer imod mig; men at selv denne bagvendte Begivenhed, der gav Hr. Hansen en øieblikkelig Fordeel, ikke bevirkede, at han underkastede sig Sagens retlige Tilendebringelse, retfærdiggjør uden Tvivl hiin Slutning, ligesom vel ogsaa den Omstændighed, at Vederparten maatte frafalde det af ham tilstævnte Vidnesbyrd af hans tvende Medhielpere, Gartner Hansen og Forvalter Jessen, kan have bidraget endeel til at bevirke hans forsonlige Sindelag. Hvorom Alting er, saa leverer denne Sag et ikke uvigtigt Bidrag til Bedømmelse af den hoverigjørende Huusmands Stilling og til at vise, til hvilken Yderlighed den mindre humane Huusbonde, uden Frygt for at den Lidende skal finde offenlig Understøttelse, tør vove at benytte sin Overvægt.