Den Vest-Sjællandske Avis, 1838-01-02
Om det foreslaaede provisoriske Regulativ for Nykjøbing paa Falster har en Jndsender i Lollands-Falsters Stiftstidende meddeelt nogle Bemærkninger, hvoraf vi saameget mere ville hidsætte hvad han yttrer om Magistratens og de eligerede Borgeres Formening, at borgerlige Raadmænd ikke ere fornødne, som disse bemærkninger synes at kunne finde endnu bedre Anvendelse paa større Byers Magistrater og ligerede Mænd, der ere komne til samme Resultat. "At Raadmænd, – siger han iblandt Andet ikke absolut ere fornødne, heri kan Vedkommende have Ret, men og Raadmænd ikke vilde være et stort, et uberegneligt Gode for en Commune, dette vil vel Forfatterne af Regulativet have Vanskelighed ved at overtyde os om. Af Stænderforhandlingerne og den Jndstilling, de fremsendte til Hs. Majestæt, vil sees, at uagtet den Bestemmelse og Raadmænd ikke var optaget i Lovudkastet, uagtet den paa det Kraftig ste blev angrebet af den kongelige Commissarius, blev den næsten eenstemmigen antaget af Forsamlingerne, og deres Motiver vare saa vel grundede, at Regjeringen bifaldt Jndstillingen om ulønnede Raadmænd, valgte af Borgerne. Naar en Forsamling af Nationens udvalgte Mænd, som i deres Midte talte flere af Danmarks udmærkede Jurister, Mænd som Etatsraad Steenfelt, der er saa nøie bekjendt med Kjøbstadernes Communevæsen, en Borger som Farver Svane, i Roeskilde, der i mange Aar har været en af Roeskildes eligerede Borgere, naar disse Mænd og hele Forsamlingen sige til Hs. Majestæt: "Ei heller skjønner Forsamlingen, at den Jndvending kan være af stor Betydenhed, at der ei skulde findes Borgere i Communerne, der kunde ventes at udfylde deres Post som Medlemmer af Magistraten, og at navnligen, naar et Par af de fortrinligste Borgere toges til Medlemmer af Magistraten, vilde de Mænd savnes, som skulde udgjøre Sjælen i Byens Repræsentantskab. Oct maa vel indrømmes, at det muligen kan være Tilfældet i nogle af Landets mindste Kjøbstæder, og disse maae da undtages fra den almindelige Regel og savne en efter Forsamlingens Skjøn vigtig Betingelse for Communernes saalænge ønskede Emancipation fra deres hidtilværende Umyndighedstilstand"&c. &c. (Stændertidenden Pag. 1116), naar, siger jeg, en saadan Dom fældes af disse Nationens udvalgte Mænd, der vel i Erfaring, Kundskaber og Fædrelandskjærlidhed kunne maale sig med Magistraten og de eligerede Borgere saavel i Nykjøbing som i Landets øvrige Kjøbstæder, da maa man vel være berettiget tilat fordre bestemte Grunde offentligt bekjendtgjorte, hvorfor en Samling selvvalgte Mænd have forsøgt at afskjære deres Medborgere dette væsentlige, af Stænderne begjærte, og af Kongen bevilgede Gode an Men formaaede end ikke Forfatterne af vort mindre heldige provisoriske Regulativ at fatte den Aand, der bevægede Stænderne til at kjæmpe for Raadmænd, formaaede de, ældede i gamle Former, ikke at hæve sig op til de friere Anskuelser, der nu gjøre sig gjældende, da burde de dog ikke, stolende altfor meget paa egen Kløgt, aldeles have berøvet deres Medborgere dette vigtige Gode, men overladt det til Borgerne selv at afgjøre, om de ønskede Raadmænd eller et, en Forholdsregel, der langt meere havde stemmet med Aanden i den nye Anordning, der ikke vil, at Borgere skulle af Medborgere ansees som umyndige Børn, men som selvstændige Mænd." (O. Th. Av.)¬