Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-04-30
følgende Samme officielt tilstillede Kundgjørelse fra den Svenske Regjering: "Hans Kongelige Majestæt har herved villet erklære og for Alle bekjendtgjøre, at Norge er blokkeret saavel til Søes som til Lands. Ethvert til Norge bestemt Fartøi bliver ifølge heraf, om det er lastet med Krigsfornødenheder, Korn eller Levnetsmidler, opbragt af de Kongelige bevæbnede Skibe og erklæret for god Prise. Er Fartøiet lastet med andet Kjøbmands gods, skal det den første Gang afvises med Underretning til Skipperen og Paaskrift paa Skibets Papirer, at, ifald det derefter forsøger at indløbe, bliver det opbragt og behandlet efter Prise=Reglementet. - Alle fra Norge udgaaende Fartøier blive ligeledes opbragte uden Hensyn til den indehavende Ladning, og indtil videre lagt under Seqvester, for siden at behandles efter Omstændighederne. 66te Bind af nyt juridisk Arkiv læses folgende Berigtigelse af tvende Klager, som man ideligen hører over Forordn. af 5 Jan. 1813. "Den første af disse - hedder det er, at alle Skatter derved umiddelbar bleve forhøiede til det sex dobbelte, og siden ydermere efter hvert Semesters Bankkours: At dette kun gielder og enkelte og tildeels efter Krigen ei forhøiede Afgifter, sees af det foranførte, og Fog 9 Juli 1813 for Danmark, S. 10, har end mere formindsket disse Rigifters Tal, ved at reducere de gamle Landtaxter, til Kornværdie efter hvad de deri udgjorde i Aaret 1811, hvilke Skatter saaledes ere blevne anseelig. nedsatte under deres oprindelige Beløb. Den anden Anke er den, at Sølvværdiens Jndførelse har betaget Landets Numerær den Egenskab, som det forhen, dets Nedværdigelse i Forhold til Solv nan seet, havde, at være et godt Betalingsmedel for Skatter og andre faste Udgifter. Denne bortfalder og med Hensyn til de i Toldspecies eller Korn værdie fixerede Afgifter. Den er desuden og, af den Aarsag, mindre beføiet, at Regjeringen dog stedse, naar de foreskrevne Skatter, formedelst Numerærets Synken, bleve utilstrækkelige, maatte forøge disse. Det maa derhos bemærkes, at dens Udgifter ei, ved Pengeforandringen i Almindelighed og Sølvværdien i Særdeleshed, bleve forøgede, uden de, som Retfærdighed og Statens Vel krævede forøgede, og som vel tildeels uundgaaelig maatte have været forøgede, om end Numeræret havde vedblevet at beholde sin juridiske Værd; i Særdeleshed havde det været en trængende Nødvendighed at forøge Embedslønninger, hvilke endog i Rigsbp. S. V. under Coursens fastsatte og formedelst de mørkere politiske Udsigter forstærkede Stigen, bleve heel utilstrækkelige. J kontraktmæssige Betalinger vilde rigtig nok Numeræret, naar det ingen juridisk Reduction havde været underkastet, gaaet for fulde, saa dybt end dets virkelige Vard sank. Men denne Fordeel for Debitorerne var en sand Uret mod Creditorerne. Overalt er det vist nok indlyende, at det ved Fdg. 6 Jan. 1813 indførte Sølvværdiesystem staaer uendelig tilbage for et paa et fast og uforanderligt Numerær bygget Pengelystem. Men, ved upartisk Prøvelse, vil man og finde, at det, saalænge denne Fasthed ei lader sig tilveiebringe, er bedre, at Numerærets sjunkne Værdie Tid efter anden, bliver juridisk erkjendt til nogenlunde Opretholdelse af de Rettigheder, hvis Gjenstand er en bestemt Pengesum, end at Numeræret stedse skal beholde sin juridiske Gylei ber, saa dybt end dets reelle Værdie nedsættes. Hertil kommer endnu, at Sølvværdiens Jndførelse endog kan bidrage til, skjøndt langsomt, at ophielpe Coursen, efterdi Rigsbanken, formedelst samme, aarlig inddrager flere og flere Sedler eftersom de ere blevne meere eller mindre nedværdigede ved Coursen. Uleiligheder har vist nok Sølvværdiesystemet, selv i Sammenligning med det umodificerede Papirsystem; men disse Uleiligheder overveis af dets umiskjendelige Fortrin. Det værste er, at det er kunstigt og for den mindre Eftertænkende vildsomt, Men det forrige System var det, i Grunden, ikke mindre. Enhver troede vel at vide, hvad 1 Rdlr. var, men det var kun en Jndbildning, da han ei. kunde beregne den reelle Værdie, som denne Rigsdaler vilde have, naar han fik den eller skulde betale den, Folk lode sig derfor, ved et stort Nominalbeløb, lokke til at sælge Eiendomme, hvorfor de, naar det kom til Opfyldelsen, dog hverken fik heel eller halv Værdie. Havde Systemet blevet uforandret indtil Conjunkturerne bragte Pengene noget i Veiret, vilde derimod, paa den anden Side, de Kjøb, som nyelig havde spaaet store Fordele, blevet ødelæggende for Kjøberen. Man handlede altsaa vist nok mere i Blinde, naar man, i Aarene 18081812, indgik Contracter i de da gieldende Penge, end naar man nu indgaaer Contrakteer i Rigsbp. S. V. At man, ved det nye System, er blevet mere frygtsom for at kjøbe og sælge Eiendomme, er vistnok ingen Ulykke. Dersom ei Numerærets stedse aftagende Værdie havde frembragt.