Københavns Adresseavis, 1774-05-11
Nogle Planeter har igien andre smaa Plancter eller Maaner hos sig, hvilke staae dem saa nær, at de begge oplyse hinanden om Natten ved det tilbage kastede Solelys, Maanerne Planeten, og Planten Maanerne. Deres Antal retter sig efter Planeternes Fraliggenhed fra Solen. De nærmeste Planter Mercur og Venus, har saa vidt manveed, ingen Maane; Jordkloden har een; Mars, uagtet den staaer længer borte end Jordkloden fra Solen, har ingen, og giør altsaa en Undtagelse; Jupiter, som er meget langt borte fra Solen, har 4, og den endnu længer bortliggende Saturnus 5 Maaner. Altsaa har de fra Solen længst borte liggende Planter lysere Nætter, end de øvrige. Maanerne ere meget mindre, end deres Planet. De løbe omkring den, ligesom denne omkring Solen, og vel af samme Hensigt, nemlig paa det at de ikke skal blive henrevne af Planctens tiltrekkende Kraft. Deres Baner, ere ikke i Planetens Banes Plan, J øvrigt forholder det sig med deres Løb ligesom med Plancternes Løb omkring Solen. Deres Baner ere ikke ret cirkelrunde, og Planeten ligger ikke net op i sammes Middelpunkt; deres Løb gaaer til den Side, til hvilken Planeten dreyer sig omkring sig selv; Løbet er desto hastigere, jo nærmere Maanen staaer ved sin Planet. Jupiters og Saturns Maaner bevæge sig mange Gange, hastigere, end vor Maane, formodentlig fordi de formedelst deres Planeters Størrelse sterkere tiltrekkes af dem. Saturnus, den yderste Planct, har, foruden sine 5 Maaner, endda noget, som ingen anden Planet har, hvis Nytte ligeledes synes at være Natte=Lysningen. Den er omgiven med en Ring, som er den nærmere, end den nærmeste Maane. Denne Ring er ikke dannet som en FingerRing, men omtrent som Randen af en Tallerken. Den er noget over 1/4 af Saturns Diammeter bort liggende fra sammes Overflade, og ligesaa bred. Dens Tykkelse er saa ringe, at naar den har saadan en Beliggenhed imod os, at vi see lige paa Randen, er den ikke kiendelig. Den beholder stedse eens og ligedan Stilling, eller bliver sig bestandig parallel. Dens Brede er i Maanebanernes Plan, og giør med Saturns Bane en betydelig Vinkel. Dersom den var i den sidstes Plan, skulde Solen bestandig ikkun oplyse den ydere Rand. Ringen maae synes meget stor for Saturns Beboere, da den er dem 11 Gange nærmere, end Maanen er os, og 6 Gange saa breed som samme. Fornden Planterne gives der endnu et Slags Verdens Kloder, som høre til vor Soel og løbe om den, nemlig Commeterne. Deres Antal er langt større end Planternes, men ikke bekiendt. Efter al Formodning ere de ligeledes en Art af Jordkloder. De skille sig fra Planterne derved, at de paa den fra Solen bortvendte Side kaste en forfærdelig lang Straale fra sig. Denne Straale bliver stedse bredere men blegere, jo længer den er borte er. -ten Cometen. Den er saa tynd, at Stiernerne skinne igiennem. Commeten selv er omgiven med en stor og lys Dunstkreds. Commeternes Løb er gandske anderledes end Planternes. Planternes Kredse afvige, som forhen meldt, meget lidet fra Cirkelen, men Commeternes ere lange og smalle, og langt større end Planternes. Solen er ved den ene Ende, altsaa er Commeten engang meget nær ved Solen, og en anden gang umaalelig langt borte fra den. Vi see Commeten ikkun naar den befinder sig ved den ene Ende af sin Bane nærved Solen, den hele øvrige Tiid er den alt for langt borte fra os. Deraf kommer det, at Commeterne sielden og kun en kort Tid ere synlige. De behøve Aarhundrede til at igiennem løbe deres Baner, saavel formedelst sammes Længde som fordi de bevæge sig langsomt den største Deel formedelst deres store Frastand fra Solen. Planterne løbe, som meldt, alle til en Side (fra Vesteen til Østen) og deres Kredse giøre ikkun smaa Vinkler med hinanden, derover ere alle Planternes Veye inden for en smal paa Himmelen gaaende Skribe; Commeterne derimod bevæge sig efter alle muelige Directioner, og deres Baner giøre store Vinkler med hinanden. Forslag om Broer. Saa nyttigt og priseligt, som det er, at et Land vorder forsynet med de nødvendige Broer over Aaer og Vandløb, saa unegteligt er det, at man heri ikke allene kan gaae for vidt, videre, end Nødvendigheden udfordrer, men at der undertiden, deels sættes, og deels forlanges nye Broer, som gandske gjerne kunde undværes, hvorved det maae befrygtes, at det Aar fra Aar tiltagende Antal af Broer, hvis Bekostning og Vedligeholdelse reparteres paa Hartkornet, omsider vil gerande Hartkornet til en utaalelig Byrde, om man ikke er betænkt paa et andet bedre og mindre kostbart Middel. - Der klages almindelig: at Overkiørselen over Aar, Bekke og Vandløb Aar fra Aar forverres, og i forrige Tid ikke var saa vanskelig, som nu - Klagemaalet har og sin fulde Rigtighed. Dette forholder sig ikke allene saaledes, men maae nødvendig og naturlig viis saaledes skee. Ved den lange og idelig Overkiørsel forstaaer det sig, at Bunden i Bek=Løbet immer maae fordybes, da en Deel Jord og Sand, som stødes løs, strax af Strømmen bortføres, hvorover Grunden og snart allevegne paa begge Sider i Aar=Løbene befindes høiere end paa det Sted, hvor Overkiørselen er. Med denne immer tiltagende Fordybelse paa det Sted, Overkiørselen er, og den Grundsetning og Forhøielse, samme foraarsager ved den Side, Vandet løber til, som eneste Aarsag til Overkiørselens Forverrelse, er jo da det simpleste og naturligste Middel, igien Tid efter anden med smaae Steen, som ved en Rad større Steen ved den Side, Vandet løber til, kan beskytte at opfylde den unødvendige og skadelige Fordybelse, hvor Overkiørselen falder, og tillige, at borttage den Forhøining, som Vandet til Stopning, har sat sig ved den Side, Vandet løber tilAltsaa ere de Klagemaale, at Vand=Stædernes Over kiørsel immer forverres, skiøndt rigtige og andfærdige, dog ugrundede og ufornuftige, al den Stund Folk ey vil remedere de Uleiligheder og Hindringer, de selv ved Over kiørselen foraarsager. - Og dette veed jeg, til min store Forundring, endnu aldrig nogensteds at være skeet. Mange Steder i og ved Byerne har og Bønderne VandSteder, hvor Overkiørselen falder, og vil des Aarsag der have en temmelig Dybhed. Men de kunde og burde jo have deres Vand=Steder paa et andet Sted, ey just i Kiørsel=Stedet. Paa mangfoldige Steder var dette Middel ene noksom tilstrækkeligt, naar det under en fornuftig Mands Opsyn blev dirigeret, til at dæmpe urimelige Klagemaale over Vandløbenes forverredr Overkiørsel, til at svare Øvrigheden for Overhæng og Ansøgning, og Hartkornet for unødvendig Byrde og Bekostning. Paa andre Steder kunde det være fornødet, at Vandløbet gives bredere Plads i Overkiørsels Stedet, hvorved det behøvede desto mindre Dybhed, siden lige meget Vand kan bortflyde i en Rende 4 Alen vild og 1 halv Alen høy, som i den, der er kuns 2 Alen vild og 1 Alen høy. Og kunde denne simple og uimodsigelige Sandheds behørige Jagt tagelse vist spare Bekostningen af et stort Antal Broer. Paa mange Steder vil det og befindes, at Overkiørselen er lagt paa et meget urigtigt Sted, og at der endog i Nærheden gives Steder, som vare meget beqvemmere. Almindelighed er det beqvemmeste Sted der, hvor Vandet har største og betydeligste Affald, da Overkiørselen bør være nogle faa Alen for Affaldet, dog at Grunden tillige lagttages. Dersom Vedkommende, saa ofte nye Broer, ansøges, eller de forfaldne igien skal opbygges, vilde selv med en tiltagen Ingenieur, besee Vandløbene paa den behørige Distance, vil det vist befindes paa adskillige Steder, at ved ommeldte Midler, behørig iverkatte, kunde adskillige Broer undværes.