Københavns Adresseavis, 1772-04-01
Pro Memoria. Til min Gaard, som laae udi Fælledskab med 2de Byer, baade i Plov og Skov Land, kunde formedelst den hertil slette og ødeleggende Maade at drive og bruge Jorden, med mere, aarlig ey faaes meere end 8 til 9 Tdr. Boghvede, 20 Tønder, Rug, 20 Tdr. Byg, 80 Tdr. Havre, dog brugtes Jorden, 5 og hvilede ikkuns 4 Aar, græsset meg i slet, udide af Byerne til Køhave udlagde Jndtægter 40 Kiø, og udi de til Byer, ne øde liggende Marker sult fødedes de fornødne Beester. J 3 siger Kiøerne græssedes meget slet, til Beviis anføres, at de ved een Hyre dreves af Byen om Morgenen Kl. 5. Om Formiddagen Kl. 9 a 10 vare de hiemme igien indtil Eftermiddag Kl. 4, om Aftenen Kl. 8 hiem; og saaledes af 24 ikkun 8 a 9 Timer i Marken, ikke at tale og en lang og ofte formedelst dybe Veye meget slet Drift, der ikke lidet formindskede den ved den omtalte ringe Indretning allerede noksom afkortede Revenne, Køerne skulde give deres Eyere. Disse meget slette Indretninger med onde Følger, var een Lods=Eyere, der indsaae den med rette Øyne, ey i Stand at afhielpe, men maatte følge daarlige Skikke og Vedtægter. Jeg agter ey her at fremføre alt hvad der kunde siges imod saadan Jordbrug, ey heller skrive Lovtaler over den af Hans Majestæt saa herlige som for Landet saa høyt lyksalige Anordning, at enhver kan faae sit for sig, og ey skal nødes at lade sig føre af Blinde længere end han selv er blind. Dette overlader jeg til andres større Jndsigt, og paa Sagen passende Vil talenhed; men allene vil forestille det Kongelige Landhuusholdings Selskab min Gaards Tilstand, for dens Udskiftning, som nu skeet er, og siden, som følger, dens Beskaffenhed og Indretning efter Fælled skabets Ophævelse. Da Gaarden var udbyttet fra al Fælledskab, befandtes dertil at være samlet, foruden Eng= og Skovebund 360 Tdr. Plovland Ruugsæd, disse deelte jeg udi 6 Hovedmarker, hver til 60, og 12 Jndtægter, hver til 30 Tdr., hvorved Jorden, bruges som sædvanlig udi 5, men hviler udi 7 Aar; saaes 14 Tdr. Boghvede, 30 Tdr. Ruun, lige saa meget Byg, og 120 Tdr. Havre, fuldkommen Græsning til 100 Hollænder, Køer og til de fornødne Beester, ikke at tale og hvad Høebiering der vindes ved de forhen saa kaldede Parsletters Samling, der laae adspredet fra Enden af alle Agre, og mange Steder, ikke udgjorde 2 a 3 Lpd. Høe, hvorudover de ey nyttedes, men nu, da de ved Balansee og Gotgiørelse komme sammen paa et Sted, udgjør en anseelig Forøgelse til Indavling. Hoved Engene ere de samme som tilforn. Hvorledes jeg har indhægnet mine Marker, hvor de ey tilforn eller af Naturen vare lukkede, med 5000 Favne retskafne Grøvter, og agter at beplante samt Jndkastningen med Have eller Hvidtorn=Planter, der før omplantningen aldrig have været kappede, ligesom med 1300 Favne allerede skeet er, samt mine til Gaarden liggende anseelige Enges Forbedring, hvorved er udryddet over 800 Læs Rydning, og anbragt med 4000 Favne Render, samt planering og Sæd med meere, sees af vedlagde allerede ommelte Attest. Heraf maatte behagelig erfares min Gaards Tilstand, saavel før som efter Udskiftningen og Fælledskabets Ophævelse: Og hvorvidt dette mit Arbeyde maatte agtes værdig den udlovede Præmies Erhvervelse, indstiller jeg til det høylovlige Huusholdings Selskabs nøyere Overveyelse ut Supra. Wildenradt. Attesten lyder saaledes: Lieutenant Wildenradt, som Eyere af Wellinggaard udi Smistrup Sogn, Coldinghuus Amt, hvilken Gaard for et og et halv Aar er bleven aldeles separat fra ald Slags Fælledsskab, haver været følgende Attest begierende af os undertegnede, som vi hannem og hermed sandfærdig vilde meddeele. 1) Haver Hr. Lieutenanten ladet Gaardens Jorder inddeele i 6 Hoved=Marker, hver Mark til 60 Tdr. Ruugland, og saaledes udi 12 aarlige Indtægter a 30 Tdr. af lige Størrelse. 2) Til disse 6 Markers Jndhægning, paa de Silder hvor de ei tilforn vare lukte eller af Naturen freddede, som her skeer ved en Aae, haver Lieutenanten ladet grave og sette i alt 5000 skriver Fem Tusinde Favne Grøvt, hver Favn til tre Danske Alen beregnet, To og en halv Alen vide og To Alen perpendiculair Dybe, deraf er padet, som nu er Elleve Maaneder gammel, 1300 skriver Et Tusinde og Tre Hundrede Favne af oven mette Maal, udi steenet og leeret Jord, Podningen er ægte Have eller Hviid Torn=Planter, som alle ere søgte og ryddede udi de til Gaarden liggende Skove, dog er der iblant paa et Sted 30 skriver Tredive Favne, paa et Sted hvor Naturen af Jorden det udfordrede podet med Hessel. 3) Al Arbeidet, saavel hvad Grøvtningen som Podningen. angaaer, hvilken sidste er overmaade vel anslaget og taget ved Grøde, samt giver det beste Haab til Bestandighed, er paa beste Maade med megen Fliid og Bekostning bragt til den Fuldkommenhed, hvorudi det indtil nu vel conserveret befindes at være, hvorved endnu er at mærke, at alle Gravene, formedelst indrettede Affald med Render, ere saaledes indrettede og anbragte at intet Vand til Bestandighed der udi kan finde Stade, men findes alletider tørre, hvilket bevarer Grøvten for at skyde efter, og over alt medføre den største Conservation og Bestandighed. 4) Foruden ovenmelte Arbeyde, som sigter til at freede Markerne, og tegner til et bestandig Hegn, haver Hr. Lieutnanten end videre ladet sine til Gaarden liggende Enge med Render og Vandets Afledinger, saaledes indrette, at samme kan holdes gandske tørre, naar Tiiden af Aaret det udfordrer samt ladet en temmelig stor Eng, der af os taxeres til 60 Læs Høe, hvor Naturen syntes at være dannet dertil, saaledes indrette, at han samme kan sætte under Vand, og igien lade afløbe, naar han vil, hvortil endnu kommer, at samme Eng tilforn var aldeeles eftergroet med Busk, men nu saaledes med megen Besvær ryddet, at der ikke sees Busk, men tvert imod plaaneret, samt med Klever og anden Græsfrøe saaledes besaaed og istandsat, at den ligner en gammel vel behandlet Eng, og lover en rigelig Belønning for det derpaa anvendte Arbeyde og giorte Bekostning. Hvilket alt forestaaende vi hermed paa det kraftigste og sandfærdigste attesterer, samt naar og hvor forlanges skulle vedstaae, under vore Hænders Underskrivt, samt hostrykte SigPaa Wellinggaard ved salte Sum den 20 Oct. 1771. neter. Jacob Elling. Westerholt. Sognepræst til Smistrup Mee(L. S.) nighed. (L. S.) Bie. Hans Kongel. Majestæts bestalter Landmaaler. At saadant Hr. Lieutnant Wildenradts mærkelige Vindskibelighed baade maa blive ham, som en god Landmand og patriotist Borger, til vedbørlig Ære, som mange andre til Opmuntring, er Hensigten med dettes Bekjendtgiørelse og de Ønske hvilket Selskabet endnu har vildet føye til den ham allerede tilkjente Præmie og vel fortjente Belønning. Kiøbenhavn den den 27 Martii 1772. C. Martfelt. Selskabets Sekretær. Nyheder. Roeskilde. Sub nive qvod tegitur, cum nix perit, omme videtur. Hvad under Sneen skiulet bliver, Os Tøen jo for Lyset giver. Herpaa havde man et skreksomt Beviis den 27 Martii, da nogle Sviin, som var kommen ind paa Dom Kirkegaarden, slebede et velskabt fuldbaaren Pige=Barn, som under Sneen var henlagt; det er skaaret i Halsen, og af Svinene beskadiget i Ansigtet. Det staaer til videre hensat i Kalk Huset, hvor mig synes dette lille Barn ligesom taler af sin Kiste: J Mennesker, som mig beskuer, Og for en saadan Gierning gruer Som der udøved er paa mig, Her Svinene kan Eder lære Der gives Qvindfolk, som til ere Langt mere Sviin end Qvinder lig. Ved mordisk Haand mit Liv jeg tabte, Men den Alvidende, mig skabte, Og gav mig Liv, for strax at døe, Til ham min Sag er alt indstevned, Han lader ey min Død uherned: Hvad Sneen skiner, sees i Tøe. Søndag Aften derpaa blev en Tieneste Qvinde opdraget. af en Mands Brynd, hvorudi hun af Vaade skal være faldet, og døde nogle Timer derefter.