Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1799-03-22
Det er en rigtig bemærkelse, at udmærkede Genier kun engang i hvert Aarhundrede fødes. Kjøbenhavn havde sin Reisler, og var stolt af ham; han som blev udødelig ved sin prosaiske Jldebrandshistorie; men, hvad var denne Prosaist imod vor Digter. – En Sinke var han Trondhjem, Held dig, nu først begynder din Hæders Æra, nu først har du Aarsag at være stolt; hidindtil har du ikke havt Aarsag dertil. Viid, at du har faaet en Digter af første Rang. - Forglemt skulle J nu blive, J. Fædrelands Digtere, som jevnligen drak af det kastaliske Vand, ubemærkt skulle J herefter staae paa den danske Parnas, og gid, at J ikke Alle blive nedstødt af vor over Eder Alle ophøjede, Digterhelt, som svingede sig paa den Trondhjemske Parnas, hvor det gode Øl luttrer Hovedet. Athleterne kjempede der længe om Rangen, men denne har kastet dem Alle overende. Recensentere i Hovedstaden; J som jevnligen besamre den danske Parnas's Maverhed! Skuer hid til den Trondhjemske! Den er des federe, Lader os dog vederfares Ret, Læses nedenstaaende Produkt, det ypperligste Mæster stykke som en Pen nogensinde har frembragt. En kunde Reisler skrive saa herlig i Prosa, som vor Digter i Vers. - Han klavrede op ad højen Parnas; han svingede Færlen, istemmede sin Sang, og Engelen den gyldne, paa Bakke kirketaarn fik Liv og akkompagnerede med sin i Hændehavende Dommedags Allarmbasune, saaledes, at hele Norge rystede. Syv Stæder kappedes om den Ære, hvilken af dem maatte være Homers Fødebye; men 7 Gange 7 Byer skulle geraade i Krig med hinanden over det Spørgsmaal: J hvilken Bye er den Trondhjemske Digter født? Men, spørge Alle: Hvo og hvor er da den store, den mageløse Digterhelt? – Skammer Eder, J Trønder, at ville spørge saaledes. Have J da ikke læst det mageløse Produkt i Budstikken Nr. 11 Og endda ville J spørge, Et stort Genie, et stort Lys er det, og Sligt røber sig selv. - Saaledes jages Vildmændene bort, saa de aldrig meere kunne komme frem igjen. Snart faae de en Lection i stirligste skjønneste Prosa, og snart læses Texten for Synderne paa Vers. John eller Ole, Søn af Apoll, som ugentligen runderende kradser paa Fiolinen, og derved møisommeligen fortjener dine Smuller, rig skal du herefter blive. Tag Fiolinen frem, skrab paa Strængene, stamp Takten, saa at Gulvet er færdig at brække under dine Fødder, griin, og syng dens Sang, som min usle Pen nu i svag Prosa berømmer; mange tusinde Toskillinger skulle da flyde ind i din Hat. Atter tordner det i mine Øren: Hvo er han, hvad er han, og hvor er han, Saaledes spørger nu Danmark, saaledes spørger Norge; saaledes spørge ogsaa Nogle iblandt os. Ak, varer jeg Beskedenhed er sande store Mænds Kiendemærke, denne Beskedenhed tillod ham ei at nævne sig. - O, du over Alle ophøiede Digter, det er evig Skade at du ej lod trykke dit Navn under dit skaberiske Mæsterværk, paa det at vi kunne sige den ene til den anden: see, der er den store Digter, den mageløse Poet. Ud af Veien hver Mand! Dog, Læsernes Taalmodighed sættes for meget paa Prøve. Hid med det digteriske Mæsterværk, raabe Alle. Der er det, siger jeg Skue, føl og syng! M. C. P. Efterat have læst Skrivtemaalet af T. C. Bruun. Jeg troer at viis Mand ei fjase maa Med det at troe hvad Alherren har skabet, Af Fortidens Facta som den Dag endnu staae For Hvermands Syn, paa det ei fortabet De skulle blive, som see Syndens Jammer Bag Verdens Theater hvor Usselhed brammer. Hvis Alvorsordet fortat blev betænkt Det vragtes ej at Gud sin Søn os har skjenkt. Jeg tvivler om at der omgaaes ret, Med Oltidens Sager for tredive Sekler, Naar man moderniserer dem for at komme let Til at gjøre af Guds Sendebud hæslige Ræk ler, Ogsaa derpaa jeg tvivler, at der trygt spøges Naar vildt hen fordreies, udslættes, tiløges, Mod det som Samtidshistorie vidnet har, At Frelserens Bane og Daad og Lære var. Jeg troer at Biblen et Bjergværk er, Hvori er henlagt Guld og Juveler, Men Menneskers Adfærd fremstilles der Saa Berg og Slagge med Guldet Plads deler. Hvornu forbigaaer hvad Godt Gud os lærer Og kun Stygheder til Løier frembærer, Dens Digtervid er vist anvendt slet, Og Skrivtemaalet hverken begiert eller ret."