Viborger Samler, 1804-03-08
Blandede Efterretninger. Fortsættelsen af Louis Reflexioner. 5) Om det franske Landgangst og Hele Europas Opmærksomhed er henvendt paa Forberedelser, ne til og den ventende Udførelse af de Franskes Tog mod England. Skeer det, vil det være een af de sidste Aarhundreders mærkværdigste Begivenheder. Engl. har nu i lang Tid ladet sin Søemagt oppasse de franske Kanonbaade som samle sig til Boulogne, lykkes det endog de Franske, at indskibe sig og nærme sig de engelske Kyster, at liste eller slaae sig igjennem den der liggende Søemagt og Landbatterier, saa ville de engelske Skibe falde dem i Ryggen, sperre de af dem besatte Havne og afskiære dem ald Succurs, og sæt, at den og paa et andet Punkt landede; saa ville den dog komme i Fare for at afskiæres af et brittisk Korps. Franskmændene haabe, at de ved at lande i England med 100 eller 150,000 Mand, kand regne paa indvortes Uro og Finantsernes Forfald; og sandt er det, at der, ifald de lande i Jrland, vil slaae sig et stort Parti til dem, af de mange Misfornøjede, der nu blot ved Magt holdes fra at lade Oprørsaanden rase, farligere ville det endnu være for England, om et Korps disciplineerte irlandske Tropper sloge sig til den franske Hær. Følgen af slig en Jnvasion vil rimelig drage Forstyrrelse efter sig i de engelske Finantser, Pengemangel ville standse Operationerne mod Fienden og Flaadens Mandskab ville Ministrene da hverken kunne skaffe Penge eller Proviant. Mulig haabe og de Franske, ved deres Ankomst i England, at see de nærværende Magthavere i England fortrængte af et Partii, der vil forene sig med dem paa behagelige Vilkaar. Men, da Vanskeligheden for de Franske ved en engelsk Landgang ere saa overmaade store, saa ere mange af den Mening, at de Franske kuns true med den, for at paabyrde England store Omkostninger og svække deres Finantser, indtil de nødes til at indgaae en fordeelagtig Fred. Den Høitidelighed hvormed Bonaparte vedvarende tilstaaer for hele Europa, at det er hans Alvor at foretage den, de bestandig vedvarende Rustninger og Armee=Marscher, lade det uden for al Tvivl, at det er denne vovsomme Mands fulde Alvor. Det er nu kommet saavidt med Forberedelserne, at han ikke allene vover Meget ved at begynde den; men sætter endog sin Ære og Lykke paa Spil, om han ikke foretager sig den. Stiller Bonaparte sig i Spidsen for Landgangsarmeen, saa kand han - om den end mislykkes - finde det heldigste Mid deel til at forplante den Roes, hans Samtidige ydede ham, ubeskaaren til Efterslægten. Den der ville dadle dette, som saamange andre hans vovsomme Foretagender, ville dog ikke kunne nægte ham Jver og Lyst til at tiene den franske Nation og fremme dens Held, naar han end ved en berømmelig Død endte sin Bane. Selv hans Avindsmænd ville neppe giøre sig Umage for at forringe hans Talenter, naar han - hvilende i Gravens Ro - ikke arbeidede mod sine Rivaler mere. Nylig har og gruelige Storme dreven de engelske Eskadrer fra deres Poster, der og kan bidrage til uventet Vending i Tingenes Gang. Naar de Dødelige høimodigen beregne deres Planers Udfald, træder ofte den gamle og evige Kraft, Skjebnen, der raader over Mennesker og deres Handlinger, imellem, og forrykker de heldigste af Tingenes Gang ventede, Udfald. 5 og 6) Bemerkninger over von Sch... Mening om Consularregieringens Varighed. Da Regentens personlig gode og menneskekierlige Egenskaber mere bidrage til dets Folks Lykke og Tilfredshed han regierer, end Formen denne Regiering har, saa vil og Udøvelsen af gode, en Regent værdige Handlinger, gjøre ham agtet og æret blant Nationen. Grundpillerne v. Sch., har opstillet for Consularregieringens Varighed, anseer han ikke for, at være andet, end svage Bielker i en politisk Bygning. Blant andet, kand man ikke antage med von Sch... at uropæiske Magters Jversyge skulle styrke den; thi de handlede da mod deres Jnteresse og Værdighed, ikke, at Par dømmets og Munkevæsenets Jgienoprettelse har gavnet den, eller været de oplyste Borgerer Ønske paa en Tid, da Regenten kunde have reformeret Kirkevæsenet: ikke Mangelen paa en Chef for et nyt Partii, hvorved man sætter saamange brave og oplyste Franske en Klik paa ikke Overholdelsen af de solgte National godsers Forbliven i Kiøbernes Eie; thi det er en saa deelikat Sag, at seiv de adskillige Repul ikkrus Overhoveder ikke have vovet at handle imod denne Eiendomsret, og skeede det, ville det strax være en Grund til at ønske Regieringen forandret, (efter Avisernes nylige Beretning har man dog nu begyndt paa, at ville giøre Nogle denne Ret stridig.) Jkke Ærelegionens Oprettelse, der netop er en Spire til den saa forhadte og afskaffede Adels Gienoprettelse, og Senatorierne at ligne ved den første Adels Lehngodser: og endelig ikke den saa kaldte Militærregiering, der i Længden ikke vil giøre Folket lykkelig, ikke tilstæde Land og Fabrik fliden at virke kraftigen til Nationens Held og Opkoms- og tilsidst, naar dens Støtte, Underholdningen, falder, staaer Fare for at tilintetgiøres, enten af sig selv eller af Naboerne.