Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1818-08-18
Jndsendt. I Kjøbenhavns Skilderie af 8 d. M., Nr. 63, findes indryktilket et anonymt Forslag om Vedlæggelsen af Odense St. Hans Sognekald. Saa smukt dette Forslag end virkelig synes at tage sig ud paa Papiret, gives der dog Mange, som ere afden Formening, at Hr. Forfatteren, ved at gjøre os bekjendt med sine solide Jdeer, ikke egentlig har havt til Hensigt at gavne det Offentlige, men at hans Forslag blot er blevet til, for derved, ligesom leilighedsviis, at kunne i sarkastiske og forvorvne Udtryk omtale afdøde Stiftamtmand Gersdorff og Biskop Hansen. Slig en Fremfærd røber, med Hr. Forfatterens Tilladelse, slet ikke nogen Hjertets Godhed; thi ædelt er det dog aldrig, at krænke de Afdødes efterlevende Familier; ædelt er det aldrig, at tale ilde om dersmænd, der vare ligesaa ærværdige i Embede, som de vare redelige i Vandel og trofaste mod Konge og Stat. Hvad jeg her siger, gjer ei Hyklerie; det et et Offer, der skyldes Sandheden og de Afdøde; det er et Udbrud af mit Hjertes Følelser. Som den, der i flere Aar har arbeidet under Stiftamtmand Gersdorff og Biskop Hansen, veed jeg, at de begge under Udførelsen af en fælleds Embedssag virkede i Forening med hverandre. Kunde det altsaa med Føie siges om den Ene: at han havde efsterladt sig en halv nedbrudt Kirke, maatte det samme og kunde siges om den Anden. Men jeg skal bevise, at hverken Stiftamtmand Gersdorf eller Biskop Hansen har gjort sig skyldig i den Synd- saaledes behager Forfatteren at i udtrykke sig - at give Anledning til Graabrødre Kirkes Nedbrydelse, og var dette endog Tilfældet, mener jeg dog, at Man ei derfor nu burde omtale afdøde Hædersmænd med Haan Vort Støv bør, naar vi ikke her vare Skarke, hvile i Fred. Saa indviet Forfatteren af det ovennævnte Forslag til St. Hans Sognekalds Nedlæggelse end virkelig synes at være i den Graabrødre Kirkesag, er han dog, som jeg, til nogen Undskyldning for ham, bør antage, uvidende om, at der gives et Kancellie P. M. af 29 Septbr. 1804, ved hvilket det er paalagt daværende Stiftsøvrighed, Stiftamtmand Gersdorff og Vi skop Hansen, at indgive Forslag til Graabrødre Kirkes Nedlæggelse. Det Kongelige danske Kancellie var nemlig ved dets Præsident blevet underrettet om, at Kirken, som gammel og forfalden, og som uden Menighed, kunde undværes, og vaalagde derfor Stiftsøvrigheden at indkomme med Betænkning omdens Nedlæggelse. Den Omstændighed, at der i Kirken, gjemtes Levningerne af Kongelige Liig, gjorde det for Stiftsøvrigheden betænkeligt, strax at afgive det befalede Forslag. Det blev derfor ved Forestilling til høibemeldte Kollegium forespurgt, hvorledes der i dette Tilfælde maatte være at forholde, og ved allerhøieste Resolution af 2 Novbr. 1804 blev det da bestemt, at de Kongelige Begravelser i Graabrødre Kirke maatte aabnes, for at undersøge om Liigene med Kister vare i den Forfatning at de kunde flyttes. Nu var der altsaa ikke længere nogen hindring i Veien for Stiftsøvrigheden til at efterkomme Kancelliets befaling. Forslaget til Kirkens Nedlæggelse blev nu afgivet, og afgivet saaledes, at det i alle Dele bifaldtes af Hans Majestæt Kongen ved allerhøieste Resolution af 19 Julii Af denne korte Fremstilling af Sagen vil det sees, at Stiftamtmand Gersdorff og Biskop Hansen ikke fortjene efter deres Død enten at haanes, eller at omtales ilde, fordi Graabrødre Kirke nu nedbrydes. Jeg er selv ingen Antiqvarius, og kan altsaa ei heller bedømme, om Kirken for sin Antiqvitets Skyld burde have staaet indtil den havde faldet sammen af sig selv; men dette veed jeg, at det Konge lige danske Cancellie, ved at befale Betænkning afgivet om Kirkens Nedlæggelse, vist dertil maa have havt overveiende Grunde, saa om: at Kirken var uden Menighed; at den var gammel og især indvendig meget forfalden, da endog mange deri, værende Begravelser vare sammenfaldne ; at den ei kunde staae ved egen Hjelp, fordi dens Midler ikkun udgjorde - Summe Summarum 39 Rd. 88 s. d. K.; og at Odense Hospital derfor aarlig maatte tilskyde en ikke ubetydelig Sum til dens Vedligeholdelse. Denne Sum vilde og, til stort Tab for Hospitalet, af hvis Midler saa mange Fattige underholdes, med hvert i Aar være blevet forøget, og Hr. Forfatteren maae dog ved med alle sine antiqvariske Hensyst tilstaae, at det er bedre af nedrive en gammel og forfalden Kirke, end at holde den opreist paa de Fattiges Bekostning. Heller ikke kan Forfatteren i nogen Maade staae til Troende, naar han behager at fortælle os, at Byens Jndvaanere i en aarlig trykkende Skoleskat maae føle Følgerne af, at det forrige Landstingshuus er bleverindrettet til Skolebygning At Landstingshuuset kjøbte: og indrettedes til Skolebygning, var endog, efter min Mening, en Foranstaltning af da værende Stiftamtmand og Biskop, som enhver god Borger bør takke dem for. Hele Bygningen kostede blot 1700 Rd. d. K., og selve denne Kapital ha Hans Majestæt nu ved allerhøieste Resolution af 18 Juli 181. tilladt at maae betales med et bestemt aarligt Afdrag. Den hele Gjeld, som i Stiftamtmand Gersdorffs og Biskop Hansen, Embedstid kontraheredes for Byens Skolevæsen, var 500 Rd. d. K., og hertil var det Kongelige danske Kancellies Tilladelse i Skrivelse af 15 Marts 1806 forud erhvervet, Af denne Kapital skyldes vel endnu til Odense Kommuntet 350, Rbdlr. S. V., men det heraf aarlig svarende Kapitalafdramed Renter, 210 Rbd. S. V., kan dog nok ikke med Grund kaldes nogen trykkende Skoleskat, som Byens Jndvaanere endnu maae udrede, fordi Landstingshuset kjøbtes og indrettedes til Skolebygning. Naar Hr. Forfatteren fremdeles behager at fortælle os, at deele af Sognepræsten til Odense Frue Kirke i Brug havende Jorder til burde vedblive at høre til Præstekaldet; saa giver han derved tilkjende, at han er uvidende baade om Kirkens Rettighedet og om de af vore Love, der handle om Afhændelse af deneficeret Gods. Jorderne præsionis ere nemlig Frue Kirke men ikke Præstekaldet tilhørende. De haves i Fæste af den nærværende Sognepræst for en aarlig Afgivt til Kirken af 15 Tdr. Byg, og ved hans Afgang skulle de altsaa, ligesom lalt andet fæsteledigt beneficeret Gods, stilles til offentlig Auction til Afhændelse, i Overeensstemmelse med Reskriptet af 19 Mai 1809. Jøvrigt misunder jeg for min Deel slet ikke Sognepræsten til Frue Kirke sine Jndkomster. Jkkun har jeg - og maaskee er det dertil Hr. Forfatteren sigter - ved en anden Leilighed yttret, at Frue Præstekalds Jndkomster vare saa tilstrækkelige til en Families Underholdning, at Præsten ei behøvede at lønnes af Odense Skolekasse. Hvad jeg da skreev, og efter Embedspligt troede at burde skrive, skammer jeg mig sandelig ei endnu ved. Det egentlige Forslag til St. Hans Sømekalds Vedlæggelse. tør jeg ei indlade mig paa, men bemærkes bør det dog; at St. Hans Kirke tillige er Slots- og Garnisons=Kirke. Heller ikke vedkommer det mig at undersøge, hvorvidt Hr. Forfatteren maatte have Ret deri, at Skolevæsenet i Svendborg, er mageløs slet, altsaa det sletteste i Kongens Riger, og Lande. Det var kun her min Hensigt at tilbagevise de imod afdøde Hædersmænd rettede uforskyldte Angreb, og denne Hensigt haaber jeg at have opnaaet. Odense den 16 August 1818. Koefoed, Kasserer ved Odense Kommunitet, og Kathedralskole.