Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1830-05-03
Endnu er Kammerets Oplysning kun ivente, saa Fyr v. Calleyrand nok kunde have Føie til at sige: "Om Morgenen troer jeg paa Opløsningen, om Aftenen igjen ikke, og om Middagen troer jeg slet intet." Tingen bestaaer formodentlig i, at Ministeriet ikke under nærværende Forvikling er sin Seier saa vis, som det ønskede. Flere Deputerede selv af høire Centrum beklage, at Man greb til at prorogere Kammeret, og havde heller seet, at Kongen blohavde misbilliget Adressen, men forresten ladet Mødet fortfare, indtil Man saae, om det virkelig var Oppositionens Plan at modsætte sig Regjeringens Forslag uden Undtagelse og forkaste Budgetet. Jdetmindste lod denne Tænkemaade sig ikke forudsætte hos Adressens Forfatter Hr. Gautier, som gielder for en høist maadeholden Mand. Mere utvetydig er Ultrabladenes Higen efter at tirre Oppositionen paa alle mulige Maader, hvori Gazetten gaaer saa vidt, at raade til at udelukke de Deputerede, som have stemt for Adressen, fra at vælges paany, og sammenligne Kammeret fra 1828 med den konstituerende, det fra 1829 med den lovgivende Forsamling og det fra 1830 med Konventet. Det brændbare Stof er ogsaa bleven forøget ved Moniterens sidste Manifester imod de foregivne ministerielle Tidender og Konstitutionel (S. 258). Ei allene samtlige liberale, men selv Ultrabladene finde sig derved fornærmede og bemærke blandt andet, at Ministrene, tvertimod deres udtrykkelige Erklæring, ikke have forsmaaet at optræde paa Journalistikens Brædder. Hr. Constant har ogsaa af Moniterens Erklæring taget Anledning til at sige nogle drøie Ord i Koureren: om Valgenes Frihed i Ministeriets Forstand, og spørger, hvad det forstaaer ved en Kommittee, som behersker Valgene, om det passer sig for et Ministerium at drive samme Haandværk som de mod revolutionaire Tidender i at denuncere, opspinde Rænker og bagvaske. Om det er til de konstitutionelle Kommitteer, Man sigter, eller det staaer i disses Magt at forfalske Stemmesedler og afsætte Embedsmænd, som følge deres Samvittighed? Hvad Ministrene ville gjøre, ifald de finde for godt at erklære Valgene for ufrie, maaskee kassere dem? Lutter Udslugter, for at komme tilbage til Statskoup, som i Gjerningen bliver det eneste Svar, naar Man vil regjerreimod et heelt Folk. Til Slutning advarer han for Følgerne, sigende, at for et Øieblik kunde det Onde lykkes, men snart vilde Ophavsmændene selv knuses under Byrden &c. Koureren tager ogsaa Gazetten i Skole for dens Trudsler til Vælgerne, hvis de atter vælge de forrige Deputerede af venstre Side, og forlanger i saa Fald et bestemt Ja eller Ne paa, om de Deputerede og Vælgerne i dette Tilfælde have forbrudt deres Ret? Den hvide Fane svarer kjelt Nei herpaa. J saa Fald, vedbliver Koureren, var det bedre slet ikke at indkalde Valgkollegierne. Lade Man dog en for alle Gange være at nævne Friheden, men heller uden Omsvøb sige, at Man vil den uindskrænkede Magt; thi at sige: Man ikke vil vige, er det samme som at sige: der gives ingen Repræsentativ=Forfatning mere. Handelsjournalen erklærer det iøvrigt for en reen Usandhed, at Kammeret har nægtet Ministrene deres Medvirkning; i denne Henseende maa Adressen være forestilt Kongen i et ganske falske Lys. Det er ikke sin, men Landets Mening Kammeret har udtalt. Mærkeligt er det at see, hvorledes begge Ultrabladene have forenet sig om at sætte Kongedømmet Stolen for Døren. Saaledes blues Gazetten ikke ved at sige: kunde Kongedømmet atter indkalde de Mænd, det har betegnet som dem, der nægtede det sin Medvirkning, gaves der intet Monarkie mere, medens Quotidienne skjænder paa et Ministerium, som ikke vover at erkjende sine Venner, hvilke ogsaa have virket for Kongen, selv som Avisskrivere, og glemmer, at ogsaa Monitøren er en Avis Vil Man - vedbliver den - reent forstøde Journalismen, da maa Man tilintetgjøre den; men at angribe den i en Journal, er det samme som at angribe den ved sig selv. Det bedste ved denne Strid er den uforstyrrede Rolighed i Landet, som viser, at Man ikke kan bedømme den offentlige Stemning efter det heftige Sprog i Dagbladene. Prinds Leopolds Besøg i Paris gaaer meget stille af: blot omtales en Samtale, som han har havt med Oberst St. Vincent og Grækenlands Tilstand. Derimod har Kong Ferdinands raske Beslutning med at ophæve den saliske Lov fremkaldet Protester fra alle Konger og Prindser af det Bourbonske Dynastie. Koureren mener, at derved er givet dem en god Lærdom, som oftere maatte fristes til at vove deres Finantser og Hære for at holde en uindskrænket Konge paa Tronen. Som Man nu hører fra Madrid, blev det Nummer af Hoftidenden, der indeholdt den pragmatiske Sanktion, kasseret nogle Timer efter Udgivelsen, da der af en Uagtsomhed var blevet staaende det Sted, at Kongen havde besluttet i Raadet, hvilket kunde misforstaaes, som om Raadet ikke havde handlet med frie Villie, Dauphin vilde indtræffe til Marseille den 1 Mai og den 3die begive sig til Toulon, hvor han forbliver til den 5te paa hvilken Dag den store africanske Expeditions Afseiling skulde gaae for sig. Officerernes Leilighed paa Skibene bliver meget indkneden og selv Admiral Duperre faaer kun Plads til en Seng og en Skriverpult. Gaaer alt efter Ønske, vil hele Armeens Udskibning være endt i 32 Timer, og Staden indtaget inden 14 Dage. Gazetten beregner, at allene de 1500 Jldsvælg, som Man haaber at erobre ville kunne dække en stor Deel af Krigsomkostningerne. Et Rygte over Ancona siger, at Deyen endelig er slaaet af Skræk og har erklæret sig villig til den forlangte Godtgjørelse. Vissere torde Gazettens Foregivende være, at der i Algier hersker stor Utilfredshed og Folket vil opbyde Alt for at undgaae et Bombardement, saa at Despoten maaskee ikke meere er i denne Verden, naar Expeditionen naaer dertil. Der tales ogsaa om, at den russiske Eskadre skulde begive sig til Cagliari, for i Nødsfald at understøtte det Franske imod Algier, og en engelsk Observations=Eskadre opstilles ved Gibraltar m. m. Krigsministerens Udnævnelse til Hærfører i een Person giver Stof til megen Persislage. "Minister og Overgeneral i een Person - hedder det - det beqvemmeste System af Verden. Man kan forud gjøre vis Regning paa, at Krigsministeren vil blive meget tilfreds med Overanføreren og denne ligesaa med Hiin, hvad Kontrakterne om Soldaternes Forpleining angaaer. De liberale Blade see overalt kun i den algierske Expedition et Middel til at forskaffe Grev Bourmont Marskalstaven, ligesom Chefen for Expeditions=Armeen alt nu kan faaes for billig Priis lithograferet fra Top til Taa. Det halvofficielle Krigsmanifest i Monitøren indeholder iblandt flere Kjendsgierninger Frankerigs Ret til en betyde. lig Landstrækning paa den africanske Kyst siden 1450, og til Korallefiskeriet, uden at Deyen har respekteret samme.