Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1773-03-12
Hvor stor Gevinst eller Forliis Aalykkegaard fik ved denne Forandring er ikke saa vist som Hr. Møller beretter. - Han maatte vide nøie, hvad deraf nu, saa og hvad der paa den Tid aarlig kunde indbringes, inden det saa hastig anslaaes til 500 Rdlrs. Tab. Dette veed han slet ikke noget af, altsaa er hans Foregivende ikkun løse Ord. Lige det samme har Sted, naar Odense Byes Fordeel beregnes over 5000 Rdlr. Dette veed jeg, at Odense har været frie endeel Aar for at betale den saa kaldede Oplægs=Skat, som vist beløber et Aar mod det andet Aarlig over 300 Rdlr... Den har havt Aarlig 401 Koe i Græs som er omtrænt 5500 Rdlr. . . . Den har havt Aarlig Leie af Jorder af parte som er besaaet en 300 Rdlr., dette altsammen lagt til 5000 Rdlr. som endnu skulle profiteres, giør 6000 Rdlr. og derover, og det skulle den Deel af Heederne som blev tilovers efter min nøiere Beregning til Øvrigheden Aarlig indbringe, hvor af dog en meget stoer Deel er Mose og aldrig kan blive til Ager=Land. Jeg troer sikkert, dersom Hr. Møller vil forsikre Byen, 1.) At skaffe dem 401 Koe Aarlig græsset saa got som de hidindtil har kunnet været, og han dernæst 2.) stiller nøiagtig Caution, bliver ald den Deel som kan komme til Deeling, ham gjerne overladt i Leie paa Livstid til Brug for 3000 Rdlr. som er omtrænt det halve. Hr. Møller er saa nidkjær for Deelingen med denne klat Jord, modsat de mange Lodseiere. Bedre var det, at han først søgte at faae den foregivne større Deel tilbage i gjen af Odense saa kaldte almindelige Jorder; thi da var det Umagen værd at Deele. Derimod at deele denne Stumpe i Aar; af Aare begynde paa at faae Resten og saa deele igien, er jo forkeert og meget bagvendt. Jeg indseer meget vel at hans Foregivne Crap= og Tobaks Plantager skal nu tilsidst skinne i Øinene og befordre hans Øiemmeed. Men, ei at tale om, at hvor der plantes, i sær Crap, tabes Græs og Forder, saa Aalykkegaard i den Deel blev uforlegen med deres, saa bør man først undersøge, hvorvidt Grunden er beqvem hertil eller ikke. Hvad Tobak angaaer, da veed man, at Odense Heeder er meget utilstrækkelige her til, fordi den største Part deraf falder gruuset, og mangler den dybte og Fedme, som udfordres til denne Plante. Fridericia i Jylland, hvis Grunde er mange Grader bedre end Odense Byes, kan ei engang producere Tobakken saaledes, at Landet dermed kan være tient, slettere blev det mager Grund, som hos os. Crap=Plantagen er mig meget fremmed (ventelig Hr. Møller og Projectmagerie hielper saare lidet, med mindre man er vis i sin Sag, og det var vel, dersom et Project blev forsøgt i det lidet, førend det blev antaget og fulgt i det større. Der blev undertiden derved sparet en stoer Deel. Vel derfor, om Hr. Møller vilde forsøge det med 2 a 3 Tdr. Land paa egen Regning først. Han faaer sikkert Jorden dertil af Byens for en taalelig Afgift, naar Øyrigheden overtydes om hans Redelighed. Og hvo veed, om han ikke kunde tilveiebringe sig Præmium af vores høist berømmelig Landhuusholdnings=Sælskab. Derimod at opmuntre til et Foretagende uprøvet, paa Lykke og Fromme, som i Fald det vanlykkedes, førte de onde Svitermed sig, som vist Odensee Heeders Deeling vilde, er et Arbeide der nærmere har Sted i Daarekister end blandt fornuftige Folk. Baade Luftens og Grundenes Beskaffenhed er meget ulige imellem Zeeland og Odense, og hist er det Planten skal hentes til at forplante her. Men derfor maaske det kan gaae an. Forsøg nu først Hr. Møller! Jeg bliver snart for vidtløftig, og dog maa dette meldes endnu, Hr. Møller siger: " At fordi han spurgte den 15de " Febr., at det Skridt var taget, at (S. T.) Hr. General" Major Leth og Sr. Nelleman skulle tage Syn paa Hee e, den den 16de, som just var tykt og taaget Veir, derfor " søgte han deres Logie. Og videre: "At den Vei som de Herrer Land=Commissarier blev ført paa den 16de var " paa de sletteste Stæder a., Dette lader rigtig underlig for Ubekiendte om Tingen. Men den gode Hr. Møller var selv paa Aar=Stædet med; han var der ikke af en Slumpelykke; han var der ikke Uvedkommende, men han blev kaldet dertil, og det paa Grund af, at han var en med af Byens elegerede Mænd, som skulde have sagt sin Meening og tillige med de andre anviist Jorden. Hvorfor viste han dem ikke de beste med de sletteste Jorder 2 Og hvorfor skal dette dølges meere end hiint. Videre, Kunde nogen vide 8te Dage forud, da de Herrer Land Commissarier bleve tilsagde at møde, hvordan Veiret vilde blive den 16de derpaa. a. a. Dag hvad Hr. General Major Leth angaaer, da har han været Odense Heeder bekiendte, førend Hr. Møller saae dem, dette veed jeg, det veed Hr. Møller og fleere med; Men det største Udsigt, som Hr. Møller har med sit Skriverie, er, som han selv melder: At dølge Sandhed i Uretfærdighed. Odense den 11te Martii 1773. H. Dreier. Besvarelser; Svar paa Spørgsmaalet om Fattige i Nr. 2. T.) Ved det anførte Sprog Dent. 15, 4 synes Author til Spørsmaalet at have imod sit Forsæt lidt for hastig sluttet: at fordi det var befalet af Gud, at der ikke skulle iblandt hans særdeles Eiendoms Folk være Betlere, altsaa var der ingen. Af befalinger eller Anstalter, de komme fra Gud eller den jordiske Øvrighed, kan man ei slutte sig til, at de efterleves. Mon Verden, saalænge den har staaet, ei har seet utallige Exempler paa det, som er tvertimod Vilde Efterkommerne, f. Ex. af de mange gode Anstalter, der i dette Aarhundrede ere gjorde i vort Land mod Betlerie, giøre den Slutning, at Danmark havde ingen Betlere havt i vor Tid, saa troer ieg, at de gjorde Feilslutning. Vist nok er det, at Gud, som vil alle Ting skal skee skikkeligen og ordentlig 1 Cor. 14, 40, ikke vilde have det uordentlige Betlerie hos sit Folk, som er ogsaa kiendelig nok i anførste Capitel, ikke just af Ordet: ebjon i v. 4, thi det samme Ord staaer v. 11; Men Contexten giver det til kiende, hvor der anbefales Omhu for og Gavmildhed mod de Fattige, som v. 11. altid vilde findes iblandt dem. Dog vilde Gud ikke, at der nogen Fattig skulle være forladt og hielpeløs; did sigter v. 4. De skulle i deres Stæder før ge for dem v. 7, følgelig skulde hver opholdes paa sit Sted. hvor han hørte Hiemme. Og at Jfrael kunne have at hielpe den trængende med, saa havde Folket allene at adlyde Guds Villie, saa vilde han frugthargiøre deres Land, og sette dem derved i Stand til at tiene den trængende v. 5. 6. Af slig, som mig synes, øiensynlig Sammenhæng i disse Vers flyder da naturligviis den Slutning, at Gud ei vilde, at nogen i hans Folkes Land skulle streiffe om at betle At der ikke desto mindre siden efter fandtes Tiggere, og hvorfor de fandtes der, var let at bevise, om det her behøvedes. En Hovedaarsag til dette, som meer, var Guds Villies Foragt og modtvillig Overtrædelse, ventelig ziiret med mange Undskyldninger. Hvad deraf deels naturlig, deels overnaturlig maatte flyde, seer den Tænkende ved selv. 2) Tiggeren ved Templens Dør Ap. G. 3, 2 maa en henføres til den christne Meenigheds Fattige, Mon han havde faaet Lov at være der i god Roe, da alle de, som besørgede Templens Sager, vare saa store Fiender af de Christne? Af dette kan altsaa intet sluttes til Anstalterne i den af Apostlene samlede Christne Meenighed. Men (a) naar vi betragte, blandt andet de første Christnes Retsindighed, som i alt andet, saa og i indbyrdes og paa den sande Grund bygde Kierlighed, derudi de viiste sig at være ægte Christne Joh. 13, 34. 35. (h) Naar vi seer deres Omhu for at indsamle og ret at uddeele det Jndsamlede til de trængende; (c) Naar vi betragter, befalingerne til dem, som kunne arbeide, at de skulle arbeide, (Læserne behager at see, iblandt saa meget andet, Ap.G. 2, 44. s. 4, 34. sk. 6, 1. s. 11, 28. s. Rom. 15, 25. sk. 1 Cor. 16, 1. s. 2 Thess. 3, 10 a.) Saa er det alt Beviis nok, at Apostlene og de første Christne har ingenlunde villet have omstreiffende Betlere imellem sig, som og at de saa har sørget for deres Fattige, at de ei behøvede at betle for hver Mands Dør. Har Du, min Læser, Magt, Myndighed, Evne, og Du tillige besidder den uforfalskede christne Kierlighed, saa er jeg vis paa, at Du, saavidt angaaer Din Cirkel, gaaer bort, og giør ligesaa. Vidtløftighed forbyder mig at tale meere denne Gang. den 20 Januarii 1773. E. F. Svar paa 1ste Spørsmaal i No. 10. At det var nyttigere, baade for det almindelige, og for enhver Beboere, om det omgaaende Betlerie kunde hemmes især paa Landet, kan vel ingen med Føie nægte eller tvivle om, da der af flyder 1) at manges Ladhed bestyrkes, som kunde arbeide men heller af Dovenskab ville tigge og saaledes blive det Almindelige til Byrde, da de, som Arbeidere kunde være til Nytte, 2) at Landet og især Bondestanden, er udsat for Tyverier og slige Forurettelser, da iblandt de omgaaende findes og Folk af det Sinddeelag, 3) At Almisser, derskulde have Guds Ære og trængendes beste til Øiemmeed, hos slette Gemytter blive Anledning til at underholde Løsagtighed og Drukkenskab, tvende ei allene Gudfrygtigheds men og en Stats ødeleggende Fiender, da derimod Tvang til at arbeide, et stadigt Opholds Sted, og ei meere til Ophold end det nødtørftige setter Grændser for slige Laster hvor hverken Christendom eller Fornuft giør det, 4) At ved denne Om gaaen kunne besmittende Sygdomme lettelig udbredes. 5) At de, der ere slette Huusholdere, just fordi de veed, at, naar de har en meere, kunne de tigge, naar dette Haab og den Leilighed var dem betaget, enten bleve nødte til, i Tide at holde bedre Huus, eller maatte tage imod de fortiente Bebreidelser, naar de ingen Hielp kunde vente uden hos dem, der kiendte dem og deres Forhold, 6) At andre til uskyldig maa høre ilde, da de, der ei veed andet at anføre til Aarsag for deres Betlerie, enten legge Skylden paa deres Herskab eller Extra=Skatten o. s. v. Formedelst disse unægtelige Følger er ingen Tvivl, at det jo var bedre, om det omgaaende Betlerie kunde blive hemmet. Nyeheder.