Aalborgs Stifts Adresseavis, 1821-06-25
Det var Kl. 11 1/2 om Aftenen den 11te Juni, at den ulykkelige Jldebrand udbrød i Hollænderbyen paa Amager som lagde 7 Gaarde og 6 Huse med størstedelen af Jndvaanernes Behave i Aske. Fem Mennesker tilsatte Livet, nemlig en med Moder 2 Døttre, den ene 11, den anden 5 Aar gammel, en Tienestekarl og en Kone. Desuden blev et Menneske forbrændt i Ansigtet og paa den ene Haand. Aalborg Vi ere næsten glade ved, at vort Pindsemarked - ellers den lystigste Tid paa Aaret her - er tilende; thi den larmende Uro og de evige Klager trætte Sielen. Nu er det atter stille her og Enhver vender tilbage til sit rolige Forretningsliv, efterat have skilt sig ved sine Snapstingsgiæster; ere end Klagerne ikke ophørte med Markedet, saa lyde de dog nu hverken saa høit, ei heller fra saa mange Munde. De Herrer fra Landet vare uudtømmelige i sørgelige Betragtninger over de jammerlige Tider og meente, vi maatte alle gaae tilgrunde om ganske kort Tid; alle de, der havde Noget at sælge - og de vare Mange - spurgte, hvor Pengene vare blevne af i det fordum saa solide Aalborg og spaaede alt Kiøbmandskab en hastig og salig Ende. See Man hen til Sælgernes Tal, kan vel dette Marked ansees for Et af vore mest Glimrende, og det er jo i sin Orden, at Glimmeren voxer med Nøden. Begge Torvenne var besatte med Boder, og der var iaar truffet den gode Foranstaltning, at alle Sko= og Hattemagere havde Plad paa Gammeltorv, hvor tilforn Pottemagerne stode. He vare Sælgere fra alle Kanter, ogsaa fra Hovedstaden; og de alle faae Vognleien betalt, see de til. Den kostbarest og pragtfuldeste Boutik havde Herr Juveleer Gumperforuden ham vare her to Guldsmedde fra Kiøbenhavn, de Herrer Lindbach og Klose, hvilken Sidste formedelst Modvind først hidkom den 17de, samt to fra Aarhuus de Herrer Hansen og Lyster. Vor Meyers skiønBlikfabrikata vandt dennegang, som altid før, almind ligt bifald. En ung Mand her af Byen, ved Nav Wilsen, foreviste et mekanisk Kunstværk, der forestil den forlorne Søn og røber et opvakt Hoved, som var istantil mere, hvis det ei savnede Opmuntring og Understøttelse - Jalt vare her 195 Boder: 82 med Alen= og Nurbergervare, Galanteri-Jsen- og Kniplingskram, Guld og Sølvarbeide; 89 med alle Slags Haandværksvare, 2 Viin- og Ølboder. Endvidere: 84 Flatter og Borde med adskillige Sorter Vare; 74 Læs røde og sorte Leerkar og 11 Læs Trævare. J Aaen laae desuden en Mængde Baade med tør Fisk fra Skagen, Aalbæk og flere Steder tilligemed en stor Deel sorte Leerkar fra Quols og OmegAf Kiøbere var Markedet meget lidet besøgt og saae Ma end en lille Flok hist og her ved en Bod, saae Man de sielden Penge. En Mand, der havde En af de bedste Galanterieboutiker, forsikrede, han havde Alt i Alt ikke solgt for meer end 30 Rbd, om hans Ord ellers staae til Troende. En god Handel gjorde en lille væver og vindskibelig Baandkræmmer af den mosaiske Troesbekiendelse der med sine to vakkre Sønner giæstede os fra Hovedstaden, hvor han er velbekiendt fra Høibrostræde. Jngen var bedre at komme tilrette med end han. Ellers synes det, m. at være bleven grande Mode, ei at lade sig afprutte en Skilling af den forlangte Priis, men denne gode Mand fulgte gammel Vedtægt, og den Alen Baand, han begier 24 s. for, solgte han, efter nogle sædvanlige Formalitætenfor 4 s. Ja, det er vist, at en Mand har kjøbt 8 Styker Baand af ham, alle af et Slags, og givet 8 Mk. for det 1ste, 7 Mk. for det 2det og saa fremdeles til 1 Mk. for det 8de Stykke. Det var derfor intet Under, at den Handelsmand havde et uhyre Tilløb, og, i hvor uanseelhans respective Person end var, stak alle de Andre udDet sletteste Marked af Alle gjorde Eieren af en Bod, de med hvad derudi befandtes (Værdie 2 a 3000 Rbd.) bli konfiskeret af Toldvæsenet. - Veiret var smukt den her Tid; dog klagede de, som maatte ligge ude om Natten bitterlig over Nattekulden, og Man maa, til Professe Dittmars Æresredning mod hans mange Avindsmænd bekiende, at deres Klage var intet mindre end ubillig. Hvad der bidrog til, i det mindste for Øieblikke at og klare mangen i disse kritiske Dage formørket Siel, vare de Kunstnydelser, der skiænkedes os i fire Concerter af de Herrer Kammermusikus Lemming, Kapelmusikus Fogth og Hofviolon Funck med Søster, der udgjorde et i sit Slags saa sieldent Ensemble, at vi heroppe vel neppe saa snart igien ville frydes ved Besøget af et Lignende. Herr Funcks Concert var lidet besøgt, Herr Lemmings mere, maaskee var Prisen sat lidt for høit, men Tilhørerne vare enige i, at erkiende begge Kunstneres til en høi Grad af Fuldkommenhed bragte Talent. Den tredie Concert gaves af Herr Fogth til Bedste for vore saameget Gavn stiftende, men til Understøttelse høiligen trængende Søndagsskoler og den fyldte Salen med Tilhørere, der ei vidste, hvad de mest skulde beundre, Kunstnerens uforlignelige Virtuositæt, eller hans uegennyttige Anstrængelse i et saa ædelt Øiemed. Paa Opfordring gave Dhrr. Fogt, og Lemming i Forening den sidste Concert, hvori Sidst, nævnte, der herfra agter sig til Norge og derfra til Engelland, hvor han vil søge sit nye Hiem, sagde sit Fædreland, sit sidste musikalske Farvel. Ogsaa den gaves for fuldt Huus og vi havde den Fornøielse ogsaa i den at høre Her Haae, en ung, meget lovende, men ogsaa meget beskeden Tonekunstner, født her i Byen, men uddannet under HerFogths Veiledning. Ogsaa i Aarhuus har han ladet sig høre for Hs. H. Prinds Ferdinand, og indhøstet et bifald, der maa være ham en Opmuntring til, at skride fremad paa den Kunstnerbane, han saa heldigt og saa hæderligt har betraadt. Vi fik intet Skuespil. Det steinerske Selskab blev i Viborg, formodentlig for ei at gaae de kongelige Skuespillere i Veien, vi ventede hid, som Man i denne falske Verden, venter saa Meget, der aldrig kommer. Et Slags Spectakel var der imidlertid rigtignok i et Telt paa Torvet, hvor en omreisende Trop voltigerede, equilibriserede, dand fede paa Stylter og spillede Balletter, Altsammen mod Erlæggelse af 8 s. for Voxne og for Børn det Halve. De stakkels Folk skulle ret have gjort sig Umage, og svedt meget.