Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-10-20
Det er vistnok, at man denne Gang har Efterretninger fra Rusland selv, som have et fredeligt Udseende, saaledes er Baron Stroganoff, som man troede at skulle oppebie i Odessa Keiserens Ankomst, ankommen den 25de September til St. Petersborg. (Keiseren har beviist den største Naade imod ham.) Ogsaa melder den Petersbrger Avis, at Keiseren ventes om nogle Dage tilbage dertil fra Vitepsk Samme Blad siger nu ogsaa: at der hersker den fuldkomneste Rolighed i Constantinopel, at Embargen paa Skibene er ophævet, og Handelen er igien given frie. Samme Blad taler ogsaa med Bifald om det Project, at Øen Rhodos skulde giøres til Sæde for Maltheser-Ordenen, og hvorved der skulde oprettes tre Bænke eller Collegier; en for Catholikerne, en for Grækerne og en for Protestanterne. – Man maae imidlertid ogsaa see Tingen fra den anden Side, hvorfra den ikke faaer et saa fredeligt Udseende. Det er vist, og paalidelige Efterretninger fra Rusland bekræfte det, at den fydlige Armee bliver betydelig forstærket, og 40000 Pund Munition ere nyeligen blevne afsendte fra Fæstningen Bobrøisk til Ukraine, ligesom at man i Rusland troer at Krigen er uundgaaelig; ogsaa vil man vide i Odessa, at den Russiske Keiser har ved en Note ladet erklære Hofferne i England og Østerrig. at Hs. Majestæt ikke kan ansee den af disse Hoffer som saa roelig skildrede Tilstand i Tyrkiet, for at være saaledes befæstet, at han for det første kan indlade sig paa nye igien i de venskabelige Forhold med Porten, som tilforn have fundet Sted. Hs. Majestæt er endnu besiælet af det samme fredelige Sindelag, som han yttrede i Laibach. Han har i dette Sindelag besvaret Portens indgivne Besværing imod Baron Stroganoff, og den sidste diplomatiske Note af Reis Effendi, og Hs. Majestæt haaber og ønsker inderlig, at Porten vil opfylde alle de billige Fordringer, som han har gjort til den. Men Hs. Majestæt maae imidlertid ligesaa vel frabede sig Østerrigs og Englands Mægling, saavel som ethvert andet Hofs, ligesom Høistsamme ved Tilveiebringelsen af Roligheden i Jtalien havde givet det Østerrigske Hof frie Hænder; men skulde forresten nye Forfølgelser finde Sted imod de Christne, saa vil Hs. Majestæt blive tvungen til at lade Tropper rykke ind i Moldau og Wallachiet, for at tilveiebringe Roligheden. Ogsaa skal Hs. Majestæt have yttret det Ønske, at som han har frabedet sig al Mægling hvilken ikke kan tænkes ved en saadan Sag, at enhver Jndblandelse ogsaa maae undgaaes ved hans særdeles venskabelige Forhold med det Østerrigske Hof, og han forventer en streng Neutralitet. – Man er, hedder det fra Odessa, saa meget mere tilfreds med dette Svar, som det aander en oprigtig Fredskierlighed, da tilforn den Russiske National=Stolthed holdt sig for krænket, naar Rusland skulde behøve et fremmed Hofs Tilladelse for at begynde en Krig, imidlertid er det vist, at den Russiske Armee ved Pruth endnu ikke for det første skal rykke frem; da Underhandlingerne med Porten vedvare; ogsaa bemærker man, at der finder ingen Tyrkisk Legitimitet Sted, hverken med Hensyn til Sultanen selv, som lod myrde to af sine Forgiængere for at bestige den blodige Throne, eller til hans Barbarer, som vanære Menneskeligheden. Selv Lord Castlereagh har sagt i Harlamentet i Anledning af den Laibacher Congresses Declaration, at det var en urimelig Paastand, at man skulde beskytte enhver bestaaende Regiering uden Undtagelse. – Nu har man Efterretninger fra Odessa som melde, at der er ankommen dertil 30 Skibe fra Constantinopel, som have forladt Staden den 11te. Regieringen holder vel Pøbelen der i Tømme, saa at de Christne just ikke blive mishandlede, imidlertid kan ingen Christen gaae paa Gaden uden at blive udskieldet, og den Spanske Ambassadeurs Tiener blev for nogen Tid siden overøset med Skarn og Stene. Alle Boder vare for den største Deel lukkede, og man seer der med en stor Forventning det Russiske Svar imøde; men den 18de September og Aftenen er ankommen et Skib til Odessa, som har forladt Constantinopel den 15de, og hvorved berettes, at Sultanen, som skal have fundet det Russiske Svar utilfredsstillende, har ved et eget Hatti-Cherispaa nye opfordret alle Mahomedanere til at gribe til Vaaben. Er dette sandt, saa er Krigen afgjort, thi et saadant Opraab til at gribe til Vaaben ved et eget af Sultanen udstædet Hatti-Cherif, bliver kun udstædet i Tyrkiet i Tider naar den største Fare finder Sted, og Sultanens Liv eller Jslamismen er truet. - Tyrkerne trække sig nu tilbage over Donauen; men paa Tilbagetouren begaae de trods alle Sultanens Forbud de skrækkeligste Uordener, de udplyndre Boyarerne, brække Kirkerne op, tage alt hvad de finde deri, mishandle Præstere. J Nonneklosterne Ahafia og Varalet have de dræbt de gamle Nonner og taget de unge med – J Jassylbegynde de vel paa at opbygge de Græske Kirker, men ved Jøderne, som drives dertil med Pidsken. Den 17de og 18de September er forefalden en blodig Fægtning imellem Grækerne og Tyrkerne i Klosteret Set i Moldau, hvori Tyrkerne have tabt flere 1000 Mand. - Selv ifølge Spectateur Oriental havde den Tyrkiske Flaade Ordre til naar den kunde erobre Samos, som har 50,000 Jndvaanere, at udrydde dem alle paa Børn nær under 8 Aar. J Tokat i Lille-Asien ere alle Grækere enten myrdede eller solgte, og i hele Landstrækninger svinde de Christne Dag for Dag. Kan man nu troe paa Fred efter alt dette? Credat Judæus Apella,