Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-02-21
J the Edinburgh Review f. Octob. 1823. læses en Bedømmelse over den autentiske Fortælling om den af Prinds Alexander Hohenlohes paa Barbara O'Connor udøvede Mirakeleuur, udgivet af J. Badelly, M. D. (See Skilderiet. No. 1 f. 1824). Recens. begynder saaledes: Efterat Lord Bacon, i eet af hans Forsøg, har viist, at i sine praktiske Følger Overtro er skadeligere og mere nedværdigende for Guddommen, ved de Lærdomme, den indprenter, end Tvivlesyge og Atheismus, fremsætter han dens Aarsager, blandt hvilke: Stratogemata Prælatorum, quibus utantur ad ambitionem propriam er lucrum have en fortrinlig Plads. Men disse Geistlige kunne mere philosophisk betragtes som ikke sjeldent deeltagende i det Bedrag, de ville befordre; - i en vis Forstand, som Bedaarede af deres egne Konstgreb, og forenende en vis Grad af Enthusiasme med Hyklerie. Til hvilken af de to Classer, Prinds Hohenlohe henhører, eller i hvilket Forhold Enthusiasten og Hykleren, er blandet i hans Adfærd, (som Biskop Burnett siger om Crommel.), ville vi her ikke nøie undersøge. Men vist er det, at en stor Classe af Folk (saa rodfæstet er hos Menneskene Tilbøieligheden til det Vidunderlige, og saa stor deres Tørst efter et Samqvem med en høiere Verden) er beredt til at troe, at han besidder overnaturlige Evner. Og uagtet vi aldeles ikke befrygte, at denne Daarskab vil gjøre synderlige Fremskridt i vort Land, er det dog umueligt, ganske at forbigaae den, naar vi see saadanne Fortællinger, som den, der ligger for os, sendes ud i Verden, under et agtværdigt Navns Sanction. - Rec. ender med Lykkeligviis er der kun liden Leilighed for Bedrageriet, at gjøre nogen Virkning. De Tider ere forbi, da det var let at faae hele Nationer til at troe paa Underværker, til Fordeel for en Fyrste eller en Præst, og det uvidende Folks Forstand skuffedes, paa det man desto beqvemmere kunde svige dets Rettigheder og Eiendom. Den menneskelige Aands almindelige Udvikling er en tilstrækkelig Borgen mod saadanne Rænker; men der findes en anden i den stadige Virkning af det mægtige Underviisningsværk, som, fremfor alle andre, dens Oplysning maa tilskrives. Jntelligenzens hurtige Befordring, saavelsom Drøvtelsens lette Meddelelse gjennem Pressen - i Særdeleshed den periodiske, gjør de meest vidunderlige Begivenheder og de bedste udtænkte Planer lige uskadelige i at forurolige eller bedrage Massen af Menneskeslægten, endog de mindst oplyste. Naturbegivenheder, som selv i Livius's Dage vilde forfærdet Hoben, og sigureret i Historiens Aarbøger som Underværker, blive nu saa hurtigen bekjendtgjorte blandt dem, der kunne videnskabeligen forklare samme, eller som ere bekiendte med den bestemte Kiendsgierning, der angiver Grunden derfor, at et Vidunder aldrig kan vare længe nok til at kunne tjene til Formaal for Bedragere. Og de, som udtænke hellige Rænker til deres egne Hensigters Fremme, istedetfor at lægge Grundvolden til deres Lykke, ved lønligen at gjøre nogle Fremskridt blandt de Svage og Uvidende, maa, førend de ere udsatte for Videnskabernes Lys og Forstandens Kamp, fra Begyndelsen af, udøve deres Operationer aabenlyst og under Kompen af tusinde Modstanderes Angreb. At indføre en falsk Religion er blevet umueligt, at indsætte en Usurpateur vilde blive ligesaa haabløst. Disse ere Frugterne af fri Undersøgelse, og fremfor Alt af en ulænkebunden daglig Presse. Lad os føje til dens ligesaa lovlige Frembringelse, den Offentlighed, den giver Lovene den Magt, hvormed den bevæbner dem, og de Hindringer, den lægger i Veien for deres Overtrædelse, ved at tilstede alle Folk Adgang til Retterne, og vi ville blive istand til at vurdere, hvormeget Religionen, Regjeringen, Landets Øvrighed har den periodiske Presse at takke for deres Sikkerhed. Men den samme Presse er det, som Tronen, Alteret og Retterne kun alt for ofte findes i Forening at dadle, som deres Fiender. Den kan visseligen have sine Feil, og der kan gives dem, som have Aarsag til at føle og stille den Blot. Men de høre sikkert ikke til deres Tal, som have nogen særdeles Jnteresse for befæstelsen af Loven, Regjeringen og Statens Religion.