Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-08-14
J Juli afgik paa nye en Expedition fra Cadix til Amerika, bestaaende af 12 Transportskibe med Tropper og to Fregatter. Hidindtil afsendte man Cavalleriet uden Heste fordi man giorde Regning paa at kunne skaffe det Heste nok i det paa denne Avi saa rige Amerika, men siden General Morillo nu er trængt overalt tilbage fra det indre Land mod Søekysterne; og blot holder sig i Fæstningerne ved Havet, saa har han næsten mistet alt sit Cavallerie og seer sig ud af Stand til at recrutere det, man har derfore samlet 20000 Cavallerie-Heste i Andalusien, og indskiber af disse 3 til 400 Heste ad Gangen; uden Cavallerie kunne Spanien aldeles intet udrette paa de vidt udstrakte sydamerikanske Sletter. Spanien har vel saaledes afsendt omtrent 10,000 Mand i Aar til sine Colonier, hvoraf den største Deel sendes til Terra Firma hvor Kampen er haardest og til Mexico hvor Haabet om at beholde Overhaand endnu er størst, men de længere bortliggende Colonier som Chili og Peru forglemmes derfore ikke, uagtet al Besværligheden ved at bringe Tropper dertil, saaledes er i Juni en stærk Afdeeling afsendt til Peru. Man kan forestille sig hvor kostbare saadanne langtbortliggende Expeditioner over saa vidt udstrakte Have maae være, som udmatte Spanien uden at være tilstrækkelig til at opnaae Hensigten med deres Afsendelse; mange af disse Krigsfolk omkomme af Sygdomme paa den lange Reise og ved Forandringen af Climatet; mange gaae over til Jnsurgenterne, hvilket lader sig formode af den misfornøiede Stemning, som hersker i den spanske Armee, og af det, som er fortalt, at de for en Deel ere blevne tvungne til at indskibe sig; den følgende Historie vil ogsaa udvise i hvilken Grad denne Desertion har fundet Sted. Man kan derfor ikke fortænke Spanierne i at Haabet om at betvinge Colonierne ofte begynder at synke hos dem, og at de overfaldes af en Mismodighed. Saaledes hedder det i en Skrivelse fra Madrid af 2den April d. A., vi erfare af private Efterretninger, at paa Hovedpunkterne i vort Sydamerika er Jnsurrectionen paa nye og langt stærkere udbrudt. Man maae derfore befrygte, at de Kongelige Tropper, som saameget have udmærket sig med deres Seiervindinger og ved de utroelige Anstrængelser, som de have anvendt mod Rebellernes Forvovenhed, dog tilsidst maae ligge under for deres Fienders Antal og Byrden af deres Laurbær, Kun de spanske Troppers større Krigsøvelse, Uenigheden imellem Jnsurgenterne indbyrdes og enkelte heldige Begivenheder bevæge den spanske Regiering til at holde ud i en Kamp, hvis Formaal er saa stort og vigtigt, uagtet den efter al Betragtning over denne Krigs Natur og over Lovene for Menneskelivets Begivenheder vil være forgiæves og blot ødelæggende for Spanien uden at Hensigten opnaaes, thi kan allene en Colonie forsvare sin Frihed, saa ville dog i Tiden alle de øvrige tidlig eller sildig gaae forlorne. Denne Krig vil saameget rimeligere blive frugtesløs, som at Spanien staaer allene i Kampen; og ikke modtager Understøttelse af nogen anden Magt; thi det Rygte, som saa ofte er gientaget, at Rusland vil kommer Spanien til Hielp med 20000 Mand, imod at Californien aftrædes til det, er upaatvivleligen opdigtet. – Man har gjort mange Beregninger og Sammenligninger over Spaniens og dens Coloniers giensidige Kræfter, og om Styrken af de Armeer som fra begge Sider ere opstillede mod hinanden, de fortiene ikke at meddeles udførligt, da de dog altid ere upaalidelige; man har blot nødigt at bemærke, at Spanien har kun 10 Millioner Jndvaanere og Colonierne derimod 15, og at det ligger 550 Mile borte fra den nærmeste af sine Colonier.