Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1781-09-28
egen den 8 Sept. Om Skibsfartens Oprindelse. Man kan giøre sig adskillige Gisninger om Skibsfartens Oprindelse. Mange Slags Tilfælder og Begivenheder kan have frembragt denne Konst. Søe=Kysterne ere paa mange Stæder fulde af Øer, som ei ere ret langt fra det faste Land. Naturligviis blev man af Nysgierrighed tilskyndet, at ønske at komme over til disse Øer. Da man nu hverken forestillede sig denne Overfart meget lang, eller meget farlig, saa besluttede man at forsøge den. Et lykkeligt Udfald af et saadant Forsøg opmuntrede til et andet; Plinius fortæller, at man fra gamle Tider allene har faret imellem Øerne, og paa Træe=Floder. Fiskefangsten, med hvilken adskillige Folk i de ældste Tider beskiæftigede sig, bidrog Ar 614 A. R. maaske og noget til Skibsfartens Oprindelse. Jmidlertid kunde jeg dog snarest falde paa den Tanke, at man maa takke de Folk for de første Begreb om denne Konst, som boe nær ved Flødernes Munding, der, hvor de løbe ud i Søen. Naar de nu fore omkring paa disse Fløder, saa geraadede de formødentlig ud paa den rumme Søe, enten ved Strømmens Magt, eller ved en Storm, eller med frit Forsæt. J Begyndelsen forstrækkedes de ved Bølgernes Hæftighed og de dem truende Farligheder; men da den første Skræk var overstaaet indsaa de snart de store Fordeele, som Søen kunde forskaffe dem, og følgelig gjorde sig Umage for at udfinde Midler, hvorledes de kunde befare Søen. - Lad Menneskene nu være blevne bekiendte med dette frygtelige Element paa hvad Maade de vil, saa bliver dog dette altid vist, at man allerede i de første og ældste Tider har gjort Forsøg til Skibsfarten. Moses fortæller os, at Japhets Børnebørn seylede over til Øerne tæt ved det faste Land, og toge dem i Besiddelse. Det er og afgjort, at allerede meget tidlig har Colonier seilede over fra Ægypten, til Grækenland. Samhumaton tilskriver Kabiriterne Opfindelsen af Skibsbygnings=Konsten, og den Berømmelse, først at have foretaget en Reise til Søes. Efter de ældste Beretninger fra Phoenicierne levede Kaaberitterne paa en Tid med Titanerne. - Man lærte snart af Erfaring, at de Skibe, som man bestemte til Søefarter, maatte være gandske anderledes bygte end de, man brugte paa Floderne. Derfore gjorde man sig Umage for, at give de til Søefarten bestemte Skibe saadan Dannelse, og saa megen Styrke, at de kunde være i Stand til at modstaae de ra sense Bølger. Herpaa stræbte man, at udfinde et Middel at regiere disse Skibe paa en let og sikker Maade. Stokke og Aarer vare de første Redskaber, som de en Tid lang kiendte. Det maae have varet længe, førend man faldt paa, at føie Styr=Roret hertil. De Gamle troede, at man ved Fiskenes Finner først var bragt til Begreb om Aarer, og har laant Opfindelsen af Styr=Roret fra den Jagttagelse, at Fuglene styre deres Flugt hvorhen de vil ved Rumperne. Skibenes Skikkelse, Seylene undtagne, synes at være en Efterabelse af Fiskenes Dannelse. Hvad Nr. 615 A. Finner og Rumpe er for Fiskene, det er Aarer og Roer for Skibene. Dog dette er allene blotte Formodninger, som ere meere eller mindre sandsynlige, og ey fortiene nogen omstændelig Undersøgelse. Naar man seer de mange Rader af Aarer som de gamle Romere og Græker har haft paa deres Skibe, maae man ret opmærksom betragte samme. Vore Tider vil en troe, at deres Skibe har været saa store, som de beskrives, efterdi de have ei haft Master og Seigl paa deres Skibe, som vi, men have ved Magt af Aarer og Roers Karle fremdrevet samme igiennem Søens Bølger. De sige, hvor latterligt vilde det ikke blive at giøre saadant med vore Skibe, Men, som mange tilforladelige Vidnesbyrd findes derom og de gamle Skibes Bygninger, saa kan man ei let paatvivle samme. Blandt de store og prægtige Skibe, som udi de gamles Søe=Toge omtales, er især det mærkværdigste, som den Syracusanske Konge Hiero og bygge og indrette ved den store Mathemmaticam Archimmedem. - Det beskrive, af Athenæo saaledes: Skiber hafte 20 Rader af Aarer og var paa alle Stæder, fæstet med store Kaaber=Nagler, hvoraf enhver veyede over 2 Pd. Det inderste af Skibet hafte 3 Gallerier, hvorfra man nedsteg paa Trapper. Paa det mellemste Gallerie, var paa begge Sider Værelser og Sale 30 i Tallet, og i et hvert af dem 4 Sænge og i Capitainens 15 Sænge og 3 Spise=Stueer; Gulvene vare af sammensatte Stykker af adskillige Slags farvede Træer, paa det øverste Gallerie var en Exercere Plads med Spasere=Gange; man saae der ogsaa anlagde Hauger med adskillige Planter; det prægtigste Værelse var Veneris Sal, hvis Gulv var udlagt med vare Steene, Vinduerne af Jbenholdt, og overalt i Værelset smaae forgyldte Statuer og Sirater. - J den aden Sal var et Bibliotheqve. - I den 3die et Bad. Overalt vare Siderne i alle Værelserne prydet med Skilderier af de beste Mesteres Arbeide. - Man saae der 8 Taarne paa samme, som vare proportionerede efter Skibets Størrelse. - Ethvert Taarn bevogtet af 4 bevednede Mænd og 2 BueSkiøttere. - Det heele Skib var omgivet med en Jern Vold, for at hindre alle, som vilde bestige det. Rund Nr. 616 R. R. om Skibet var Jern=Krøge, det ved Machiner kunde udskydes, for at trække Fiendens Skibe til sig, som nærmede sig samme. Athenæus bevidner og et Skib, som Ptolomeus Philopater lod bygge, at det var saaledes, at der kunde være 4000 Roers=Karle, 3000 Soldatere, foruden andre nødvendige Personer, saa at Skibet kunde indtage en heel Krigs=Hær. Heraf sees altsaa de gamles Skibes Vigtighed. -Man kunde snart tænke, at slige Skibe vare allene bygte til Stats- og Ære for Staten, men dets Rustning, dets Proviant med meere tilkiendegiver, at det skulle bruges til Krigstieneste. - Vindenes Kraft, hvis Virkninger ere saa mærkelige og mangfoldige, maatte snart give Anledning til Seilenes Brug. Men Maaden at indrette og regiere dem paa, var vanskeligere, og lod sig ey saasnart opdage. Jeg troer vist, at dette Stykke af Skibsbyggeriet var det sidste, som man har opfundet. I denne Meening bestyrker mig de Vildes, og andre raa Folkeslags Maade, hvilke allene bruge Aarer, og ingen Seyl have. Formodentlig var det ligedan i de første Tider. De første Søefarende foere alleneste omkring, ved Kysten og vogtede sig omhyngelig for, at tabe Landet af Sigte. J saadanne Omstændigheden havde Seylene været meere farlige end nyttige. Fleere Aarhundredes Erfaring udfordredes, for at lære de Søefarende den Konst, at bruge Vinden til deres Skibes Bestyrelse. – Naar vi imidlertid troe Ægypternes gamle Beretninger, saa var denne Konst, at benytte sig af Vinden ved Hielp af Mast og Seyl, overmaade gammel. De tilskrive Jsis Æren, for denne Opfindelse; men foruden den liden Troeværdighed, som den største Deel af denne Gudindes Historie har, skal vi strax faae at see, at men ey kan tillægge Ægypternedenne Opdagelse. - Meget tidlig maae man være falden paa Opfindelsen af en Maade til at holde Skibene op i Søen, og at lægge dem for Anker. J Begyndelsen betiente man sig formodentlig af mange Slags Midler til denne, Hensigt, f. Ex, af store Stene, store Kurve eller Sæk Nr. 617 R. R. ke fulde af Sand, eller andre tunge Legemer. Disse handt de fast ved Strikker, og kastede dem i Søen. Disse Hielpemidler kunde i de første Tider være tilstrækkelige, da Skibene, som de brugte, endnu kuns vare lette og smaae Fartøyer; men som Skibsfarten tog meere og meere til, og man bygte større Skibe, saa blev en anden Maskine nødvendig. Man veed ei paa hvad Tid, eller af hvem Ankeret, denne saa eenfoldige og dog beundringsværdige Maskine, først er opfunden. Hos de gamle Skribentere finde vi intet vist desangaaende. Allene der stemme de overeens, at de sætte denne Opdagelse ud i en langt sildigere Tids=Alder, end den er, som vi nu undersøge. De tilskrive adskillige Personer denne Opdagelse. Jeg meener, at Ankeret er, ligesom mange andre Maskiner, opfunden næsten paa en og den samme Tid i forskiellige Lande. Det er vist, at de forste Ankere ei vare af Jern, men forfærdigede af Steen, eller maaskee og af Træe. Disse sidste vare beslagne med Blye, eller og udfyldte der med. Dette melde adskillige Skribentere, og iblandt andre ogsaa Diodor. Den sidste fortæller, at Phoenicierne havde paa deres første Reyser til Spanien samlet meere Sølv, end de kunde rumme i deres Skibe, og derover taget Blyet af deres Ankere, og i dets Sted sat Sølv. Vi maae videre anmærke, at de første Ankere havde kun en Hage, først mange Aarhundrede herefter opfandt Anacharsts et Anker med to Hager. - Alle disse forskiellige Arter af Ankere ere endnu brugelige i forskiellige Lande, Jndvaanerne paa Jsland og Bander Congo bruge en stor Steen med et Hul i Midten og en derigjennem gaaende Træe=Stang. I China, Japan, Si am og paa Manillas har man kuns Træe=Ankere, hvorved man binder store Steene. I Kongeriget Kalikut ere de af Steen. De første Tiders og mange endnu levende Folks Uvidenhed i den Konst, at forarbeyde Jern, har givet Anledum til alle disse raae og vanskelige Hielpemidler. -