Aarhuus Stifts-Tidende, 1794-03-05
Samme Tid og Sted bliver end videre bortsolgt: a) En i Byen værende Oliemølle, med dobbelte Valser, af Jernmalm, Præsse, Pande og videre Behør, alt i meget god Stand. Den er indrettet til at drives ved en Hest, kan nedtages og opsættes igien et andet Sted, og sælges med Vilkaar at den skal flyttes. b) En Sæbe, kiedel af Kaaber der kan rumme 50 Tønder, og er overmaade tyk og stærk. Dermed følger en stor Deel Jern henhørende til Kiedlens Jldgrubbe, samt et Par Kaaber, Øser, med v. c) et Partie god Rapolie, nemlig om trent 60 Ankere, saa og en Deel Linolie. Den følgende Dag, nemlig Onsdagen den 9de April førstkommende om Formiddagen Kl. 9, bortsælges i forbenævnte Gaard ved Mindeporten nogle Kakkelovne, Borde, Kaaber Kiedler, adskilligt Jern Redskab m.v. Nærmere Efterretning om alle disse Ting, kan faaes hos Hr. Peder Herschind i Aarhuus, Hr. Peder Kaars gaard ibid. og hos underskrevne. Vilhelmsborg pr. Aarhuus, den 22de Jan. 1794. M. Brandt. (Hermed følger et Tillæg.) Paalideligt Raad for Skab paa Heste. Kjendetegnene, at en Hest virkelig er besængt med Skab ere: at den bliver runket paa Halsen, og, naar der gribes paa Huden, giver den sig langsom tilbage. Haarene gaaer af efterhaanden og Huden bliver omsider hvid, skallet og runken samt sprækker, naar de ere stærk befængte, saa bliver og nogle smaae Prikker paa Skaben, som medføre guul Materie, naar de udkrystes, der sidde og nogle Haar lige i Veiret. Beesterne gnie og kløe sig altid og kan ikke trives, hvormeget de end æde. De kan vel leve et Fjerdingaar og længere, men omsider maae de dog crepere, om de ei hielpes i Tide, og hvor ringe og slette de end ere, saa kan de dog næst Guds Bistand blive curerede og hiulpne ved fiin stødt Rottekrud og rindende Vand, hvormed omgaaes saaledes: Man øser med et Pottemaal reent Vand i en Kobber= eller Messingkiedel, nemlig 2 Potter Vand til hver2 Bester, som behøve at toes, dog ei meere, end som i Kiedelen beqvemmelig kan kaages, uden at kaage og ver eller spildes, hvilket Vand skal sættes i meget stærk Kaag indtil det slaaer Stierner paa Vandet og nistrer, og naar det staaer overalt i Kiedlen i stærkest Kaag, slaaes det fiin stødte Rottekrud deri, nemlig i Lod for hver 2 Potter Vand, som er kommet i Kjedlen, hvorpaa dette strax skal røres meget stærk i Kjedlen med en Pind, saalænge indtil Rottekrudet er fuldkommen siunken i Kiedlen. Saasnart dette er skeet tages Kiedlen af Kaag, og tildækkes vel med Hestedet, kener eller nogle Sække, at Kraften ikke skal dampe bort. Denne Tillavning skeer hver Gang Bester ne behøve at toes. Naar det tildækkede Vand og Rottekrud har staaet noget og begynder at svales, øses noget af den større i en mindre Haandkieddel, og den større igien tildækkes. Naar Vandet er svalet saameget, at man kan taale at holde Haanden i samme, dyppes en grov, men reen Linned Klud deri og dermed toes Besterne, over heele Kroppen samt Benene inden og uden item Mank og Hale. Man begynder med at toe Hovedet og maae ved denne Vasken iagttages, at naar man toer om Munden, maae Kluden ikke være for vaad, for Bringen og over Krydset skal der og toes lettelig, men andre Steder gnides jevnt og saa stærk, at al Vandet kan komme vel igiennem til Huden. Det er best at afklippe Manken af de stærk befængte, for at faae Huden der destobedre toet. Det er og at agte, at de stærk befængte maae ikke toes for haardt den første Gang, og naar man behøver at dyppe Kluden, maae man ei sætte den igien paa det Sted, som engang er toet, hvoraf de kan opsvolme. Der maae og bruges Klude til de meget skabbede Bester for sig selv, og til de mindre skabbede for sig selv. Naar Beesterne saaledes ere toede, hvilket helst bør skee i varmt Soelskins Veir, skal de bindes meget kort ude for Solen, og hvor der er meest Lye og Læ, ethvert Beest for sig saaledes, at de ingenlunde komme til at koppes, og naar de da ere tørre, skal de med Vidsker af Rughalm vel afgnides overalt, saa at Skallene paa Kroppen kan falde af. De herved brugte Klude og Halmvisker saavelsom Pinden, der røres med i Kjeddelen maae nedgraves eller hellere brændes. De skabbede Bester skal saaledes 2, 3 a 4 Gange ligesom det behøves, toes indtil de fuldkommen ere curerede, dog maae der være 8 a 14 Dage imellem hver Gang de toes, alt som de ansees at kunde taale samme. Skulde Skaben være alt for ondartig og slem at curere, da kiøbes Galiskensteen for 2 s., som stødes og meleres i Rottekrudet for 8 a 9 Bester. Om Vinteren er Cuuren vanskelig, men naar den dog uundgiengelig skulle behøves, maae Vaskningen skee, enten naar det er klar Soelskin, eller mildt Veirligt, eller og de opbindes inde i Stalden, efterat de ere toede ude.