Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-02-19
Frankrig og England rystedes ved de blodigste Borgerkrige, og i det Sidste har Aristoratiet endnu en skadelig Overvægt. Tydskland blev udstykket i mangfoldige Smaastater, og endnu udmarves dette af Naturen saa velsignede Land ved denne unaturlige og ulykkelige Søndersplittelse. J Danmark blev Adelen vel undertrykket ved Revolutionen af 1660, men i Begyndelsen kun for saa vidt den indskrænkede Kongemagten; den beholdt endnu Magt til at undertrykke Bondestanden, og Seiren over Adelen kostede hele Folkets Frihed. J Sverrig blev Adelen tidligere og fuldstændigere end de fleste andre Steder knækket med eet Slag i det stockholmske Blodbad 1520, og skjøndt vi med Afsky vende Blikket fra Christian den 2dens blodige Misgierning, maae vi dog tillige indrømme Sandheden af den store Gustav Adolphs Ord, at det alene derved blev muligt for de følgende svenske Konger at regjere Folket i Fred og Ro. Borger= og Bondestanden erholdt ved den efter Christians Fordrivelse indførte Forfatning dog nogen Deel i Regjeringen, og saaledes saae Verden atter her et Erempel paa, at selv den sorteste Udaad kan ledes til Velsignelse. Efter Carl den 12tes Død hævede Adelen sig lidt efter lidt igjen, og havde næsten gjort Kongemagten til en Skygge, da den tappre og kloge Gustav den 3die atter overvældede den uden Blodsudgydelse. Vel blev han et Offer for den forræderiske Adels Had, men den kunde ikke mere hæve sig. Kongemagten var nu næsten uindskrænket, indtil Folket ved en lykkelig udført Revolution stødte Gustav den 4de fra Thronen, hvorpaa den endnu gjældende Forfatning blev indført den 7de Juni 1809. Da denne Constitution i Følge sin Oprindelse maatte udkastes i stor Hast, er det naturligt, at den blev meget mangelfuld, især er Repræsentationen høist ufuldkommen. Kongen regjerer alene, uden noget egentligt Ministerium; thi de 10 Statssecretairer, som udgjøre Statsraadet, ere blot Referenter iværksætte hans Villie, og kunne blot modsætte sig den, naar den strider mod Landets Love, men have intet Kald til at handle og virke paa egen Haand. De, saavelsom alle andre Embedsmænd, staae ikke i Berørelse med Folkets Udvalgte og savne enhver Leilighed til ad Offentlighedens og Lovlighedens Veie at tage Deel i Forretningernes Udførelse og Afgjørelse. Kongen har Overbefalingen over Krigsmagten, kan begynde Krig, slutte Fred og indgaae Forbund med fremmede Nationer, han har Benaadningsret og Ret til at ophøie i Adelstanden. Hans Magt er indskrænket ved Rigstænderne, som bestaae af 4 Stænder: Over 1300 Adelige, 20 Geistlige, 108 Borgere og 259 Bønder. Den dannede Middelstand, Nationens egentlige Kjerne: de uadelige Grundbesiddere, Embedsmænd, Lærde, Kunstnere o. s. v., ere aldeles udelukkede fra Repræsentationsretten, og de 2 privilegerede Stænder, af hvilke især den første er saa uforholdsmæssig stærkt repræsenteret, udgjøre tilsammen ikke en 150de Deel af Folket, medens Bondestanden udgjør 2/5 af samme. Saasnart en Rigsdag sammentræder, udvælge Stænderne 6 Udskud, et Slags Comiteer, der forblive samlede saalænge Rigsdagen varer. Disse forberede alle Forretninger og modtage og overveie Regjeringens Propositioner og de Deputeredes Motioner, forinden de kunne blive antagne eller forkastede af Stænderne. Afstemningen skeer ikke efter Personer, men efter Stænder, og naar disse staae imod hverandre i Sager, som ikke kunne udsættes til en følgende Rigsdag, blive saadanne afgjorte ved et forstærket Udskud, det vil sige, Udskuddet, under hvilket Sagen henhører, forøges ved Valg af nye Medlemmer til en Styrke af 80-120 Personer, som sammentræde og uden Debatte afstemme, hvorpaa dets Beslutning gjælder for hele Rigsdagens. Det første af Udskuddene er Constitutionsudskuddet, som bestaaer af 24 Medlemmer. J Modsætning til de andre Udskud kan dette af egen Drift selv opkaste Spørgsmaal, medens de andre kun maae behandle de dem af Regjeringen eller Stænderne forelagte Sager; det har den Rettighed og Forpligtelse at gjøre Forslag til Forandringer i Grundloven, at læse Statsraadets Protocoller, og efter Omstændighederne at stille Kongens Raadgivere paa Grund af deres Raadslagninger for Rigsretten, eller at betegne dem for Stænderne som uværdige til Nationens og Kongens Tillid, i hvilket Tilfælde Stænderne, naar de tiltræde Udskuddets Kiendelse, kunne bede Kongen om at fjerne disse Raadgivere fra Statstjenesten. Det næste er Statsudskuddet, som afgiver Betænkning over Budgettet og alle Pengespørgsmaal, og saaledes egentlig forvalter den Stænderne tilhørende Skattebevillingsret. Heri understøttes det af Bevillingsudskuddet, som gjør Forslag til de bevilgede Summers Ligning og Fordeling. Derefter følge Bankudskuddet, Lovudskuddet og Oekonomindskuddet. J en følgende Artikel skulle vi betragte den nærværende Tilstand i Sverrig og den Stilling, som den sidste Rigsdag har indtaget, nærmest efter et Brev fra Stokholm, som fra Leipz. Allgem. Zeitung har været optaget i Fædrelandet."