Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-02-01
Jndenlandske Efterretninger. Det sidst udkomne Hefte af Schl. Holst. Provinzialberichte indeholder et Udtog af en Skrivelse fra Hr. Pastor Posselt i St. Johannes d. 16 Oct. 1811, angaaende vore krigsfangne Sømænds Skjebne i Engelland. J Be delsen af Krigen, hedder det deri, syntes den engelske Regjering, bevæget af Nationens Stemme, der følte inderligen det Uretfærdige i Angrebet paa Danmark, at ville behandle vore Krigsfanger paa en mildere Maade. Skibscapitainer og Styrmænd fik 24 sl. dagligen, og det var heller ikke saa vanskeligt at faae Frihed, til at vende tilbage til Fædrenelandet. Matroserne forskaanede man for største Delen for de afskyelige Tenders (Fangeskibe), og lagde dem indad Landet til i Flekker og Landsbyer, ikke i Fange huse, men kun under den Forpligtelse, ei at overskride den bestemte Grændse og Time. De fik, foruden 12 sl. i daglige Diætpenge, et Tillæg ikke allene fra deres Fædreneland, men ogsaa af den engelske Nation, der havde sammenskudt store Summer i dette Øiemed. Saaledes var deres Tilstand, taalelig, især naar de hos Professionister og Bonden kunde tage Haand i med; eller havde lært et Haandarbeide, f. Ex. Straa= og Haarfletning af deres franske Medfanger. - Flekken Reading, ikke langt fra London, nævnes som det Sted, hvor de have havt det bedst, ligesom Præsidenten J. Banks roses som den Menneskeven, der ivrigst har antaget sig de norske Krigsfangers Sag. Han skal have tilbudet sig at optage paa sine Godser saamange som mueligt, men hans stille Virken hos Regjeringen skal især have været af væsentlig Nytte. - Adskillige Omstændigheder skulle imidlertid have bidraget til at gjøre deres Skjebne end tungere. Mange benyttede sig af den gode Leilighed til Flugt, og den, som blev greben, satte man paa en Tender, og da man troede, at have Grund til Mistanke, indskrænkede man de øvriges Frihed. Fremdeles har den engelske Regjering givet den vilkaarlige Lov, at en Caper, der ikke fører et vist Antal Canoner og et forholdsmæssigt Antal Mandskab, ei skal respecteres. Da nu saa af vore Capere have det bestemte Antal, saa sættes Mandskabet, naar det opbringes, lige fra Capitainen til Matrosdrengen, paa Tender. J den senere Tid ere overalt vore Matroser i Engelland blevne strængere behandlede end før, og et større Antal af dem blevet sat paa Tender. Jkkun Skippere og Styrmænd, ere undtagne herfra. Levemaaden paa disse Skibe er høist ussel. Gamle, raadne, aftaklede, ved Kjæder befæstede Truge maa optage saa mange Mennesker, som Rummet kun tillader. Her lide de Ulykkelige meget ved Mangel paa reen Luft, paa Vask og Klæder, paa Bevægelse og gode tilstrækkelige Føddemidler. De sidste leveres desuden af Privatfolk efter Contract, og dobbelt ulykkelige ere de arme Krigsfanger, naar de falde i egennyttige Levrandeurers Hænder. Har nogen nogle Penge, saa maa han betale de Sælgekerlinger, der dagligen indfinde sig paa Skibene, alt hvad han forlanger, dobbelt saa dyrt, følgelig bliver han snart ligesaa ulykkelig som hans øvrige Medfanger. - Der gives adskillige tilladelige Midler til at befrie sig fra Fangenskab. Det første er: at tage Tjeneste paa de engelske Krigskibe eller Coffardieskibe, men det synes at være dem forbudet, at gaae med de sidste til nogen europæisk Havn. De have Valget mellem Ostindien og Vestindien. Komme de tilbage fra denne Reise, saa ere de fuldkommen fri *).Et andet Middel forskaffer Enkelte deres Frihed, nemlig naar neutrale Skibe befragtes fra Engelland og Capitainen klager over Mangel paa Folk, saa bevirker man dem Tilladelse at udtage af Fangerne dem man behøver.