Berlingske Tidende, 1793-02-15
Afen Skrivelse fra London, den 29de Januarii. Man troede for vist, at den fuldkomne Krigerklæring, imod Frankrig skulde i Gaar været bleven bragt i Stand i begge Parlementshusene, men det skal først skee næstkommende Torsdag. J Overhuset indgav Marquis von Stamford Kongens Gotbefindende henseende til Søe= og Landmagtens Forstærkning til en Krig mod Frankrig, og tillige den imellem Statssecretairen og Hr. Chanvelin hidtil førte Corresvandene. I Underhuset gjorde Hr. Dundas dette. Det kongel. Budskabyder saaledes : "At Kongen har formedelst de afskarlige Opering i Paris betalet, at den hidtilværende franske Gesandt skal forlade Landet : at han idenseende til Søn og Landmagtene Forstærkning forlod sig paa de troe Huses villige Samtykke og Medvirkning, saasom man maatte sætte sig imod de Franske, paa det at deres Frobringsaand, ere skulde kuldkaste Fred og Frihed i Europa, og deres Grundsætninger, som vare saa skabe ing for Regiering, Religion, Subordination og Olden, itte som en Giftræde videre om sid. Hr. Par foreslog, at Sagen førstkommende Torsdag skulde tag i Overveielse, for næste Fredag der paa at bevilge de fornødne Omelsiner. Forad, saade han, kunde han ikke undlade at melde om den sidste beklagelse: værdige Tildragelse i Paris, over hvilken Huset vist vilde sin de en en den samme Misdag og Afskye, eftersom det var en Forbryden, som firer imod at Retfærdighed og Marantet, Religion og Menneskelighed. Britter for vis der med hele Europa en lig Misfornøielse; men jo heftigere denne var, destamter maatte man handle med Overlæg, og han bad derfor enhver, at holde tilbage sin Dam ind til næste Torsdag. LordWocombe tilstod vel at ommeldte Tildragelse havde ihenseende, til Gramhed og Uretfærdighed ikke sin Lige i Historien; men dog alligevel vilde han holde en Krig af Storbritanien mod Frankrig hverken for retfærdig, eller nødvendig. Enhver det laste Chandelins Breve maatte overtydes om, at Frankrig ingen Krig ønskabe med Engeland, og det var maaske det første Exempel i Historien paa, at en fri Nation, som den engelsk vilde til Despottement Understøttelse forhindre med Vaaben, Frihedens og Fornuftens Fremgang. Man havde dog engang indladt sig med Hr. Chanvelin, omendskiønt man syn tet at foragte ham; men Ministrenes Svar vare virkelig af den høie Tone, og havde det Anseende, som man vilde foreskrive en heer fremmed Nation, hvorledes den skulde giøre sine indvortes Statrindretninger. Englander desuden de bordet med Gield, og det bestærede Kongerige Orland, ister. Giering. Det øvrige som han saade, var Personatier med Henner, hans er fordigaae. Herr Piet svarede intet videre, end at han just ikke behøvede er var Dage til Forterede. se, for at forsøgte na; men at han ikke vilde giøre det, for at gaae i behørig Orden. Hr. Drack sted og og førstkrede, at salænge han levede, vilde han talt for Menneskelighed, Moralitet, Orden og Religion. Hr. For tilkiendegav ved ogsaa sin Afskye for det sidste Kongemord i Paris, men troede dog, at dette ikke kunde være en Aarsag til, at begynde en Krig mod Frankrig. Det fornøiede ham, at man vilde gaae forsigtig til Verts dermed, da den Raadslagning maatte være. en af de allerhøitideligste og interessanteste.