Berlingske Tidende, 1831-11-21
Brüssel, den 7de November. Det er nu netop et Aar siden den forrige Nationaleongres aabnedes her. Endnu svæver han for Manges Phantasie, Belgiens Washington (som han selv kaldte sig), den fule de Potter, som gik i frivillig Landslygtighed til Paris, han aabnedes Forsamlingen, der skulde frembringe Belgiens Hæder, med en Tale, som saa aldeles var denne lovgivende Forsamlings sildigere Jdrætter værdig. Hvor svandt de hen, de sig selv beundrende Taler, denne modige Nedværdigelse af alle Europæiske Magter, Frankrige ikke engang undtaget, disse frugtbare og frygtelige Jnvectiver mod Tyrannen Vilhelm og det phlegmatiske Folk, som var egoistiske nok til at ville besegle denne Kjerlighed til Tyrannen med Liv og Blod!! Nationaleongressens skjønne Dage ere henrundne!! Dens Medlemmer, forsaavidt begge Kamre optoge dem, have offentligen aflagt Vidnesbyrd om, at de have gjort nogle Erfaringer om de menneskelige Planers Forfængelighed, og at de have opgivet Tanken om, at de vare Kæmper og hele Jordkloder kun en Boldt, hvormed de kunde spille, som dem lystede. Vel har man anført, at allehaande Intriquer ere anvendte, navnligen Trudsler, Raad fra Franskmændene, Hofgunstenssmaa Fristelser og endeligen Forsikkringen om, at Belgien vilde vorde erkjendt af de fem store Magter, for at vinde vore Repræsentanters og Senatorers Stemmer for de formeentligen vanærende, Fredsbetingelser; disse Intriquer - dersom de overhovedet have været iværksatte - vare dog aldeles unødvendige, den jernbaarde, Nødvendighed, og intet uden denne, fremskyndede Catastrophen i Dramaet. Men denne Nødvendighed maatte opstaar hos et Folk, som nu i meer end fjorten Maaneder har seet Kilderne til dets Velstand tilstoppede og dets ædelste Kræfter adsplittede, ikke i en fortvivlet Kamp, men i en uhæderlig Uvirksomhed. Hollands Politik, som forudsaae denne Nødvendighed, der grundede sig paa Frankriges og hele det øvrige Europas Ønske og Fred, var unægteligen rigtigt beregnet ; og den synes ikke heller nu at gjøre et Feilgreb, i det den ikke vil give Slip paa den eneste Fordeel for Belgien, Bevillingen til fri Handelsveje igiennem Holland. -Men ogsaa i Holland ere fjorten Maaneder henrundne, siden Landet satte alle sine Kræfter i Bevægelse, for saa godt som mueligt at udholde en Crisis, hvis Nærmelse det ikke har forskyldt. Den frygtede Crisis er overstaaet - derom vidne Prindsen af Oraniens Seire - men Landets Kræfter ere endnu stedse fornødne, og tidligere eller sildigere vil en lignende Nødvendighed, indtræde der som her. - Trangen til Rolighed og Udsonning med det Uundgaaelige. Men uundgaaeligt synes det at være, at Holland opgiver sit gamle Princip, at spærre Handelsvejene for Nabostaterne. Europas Omskiftelser siden det attende Aarhundrede, den almindelige Civilisations Kæmpeskridt, som endog paanødte det monopolistiske England det fri Handels=Princip, have gjort dette uundgaaeligt. - Tydskland har ikke mindre Ret, end Belgien til at sikkre sin Handel alle de Veie, som selve Naturen ligesom har betegnet. Næst efter Rhinen sætter Schelden, det vestlige Tydskland i Forbindelse med Havet. Men Havet er Hjertet, som ved sine Aarer, Floderne, giver Handel, Jndustrie og Agerdyrkning, følgelige Menneskesamfundet i det Hele, Liv og Bevægelse. Holland troede altid, at det, til Erstatning for den Skade, dets Beliggenhed tilføjer det, Oversvømmelsen af de med meget Bekostning inddigede Vande, udelukkende kunde benytte sig af de Fordele, denne tilbyder; men hvad ere alle Oversvømmelser, i Sammenligning med Udtørrelsen af hine Livets Kilder : Handel, Agerdyrkning og Jndustrie. De Belgiske Demagogers Fordringer har Europa med Rette afviist, men den Belgiske Jndustries Krav, paa Beskyttelse kunde Europa ikke afvise og har ikke heller gjordet. Det, som den Belgiske Moniteur gjør sig saa megen Uleilighed for at fremstille som den, ved vor Diplomatik bevirkede gunstige Side af Fredstractaten, er intet videre, end det, billighedens Lov - den samme Lov, som ikke tillader, at Holland, berøves dets venstre Schelde-Bredd og dets Andeel af Limburg, - har foreskrevet Conferentsen i London. Lad den Friis, Holland, med Rette kan fordre for dets Erkiendelse af Belgiens Uafhængige hed, end være stor, Belgien skal, ligesom Hayti har gjort, og som det forrige Spanske America, ifølge tidligere Efterretninger, var villigt til at gjøre, at kjøbe denne Erkjendelse med et Offer; men dette Offer kan ikkun være en Lettelse for Livet, ikke Livet selv. - Det var en uopløselig Opgave for den Londonske Conferentse, at fastsætte en Fredstractat, som fuldkommen kunde tilfredsstille begge Landene; men omsider maatte dog en saadan Overeenskomst bringes i Stand, og den, som nu er kundgjort, tilfredsstiller sikkert alle billige Fordringer. Ogsaa indseer man i begge Landene dette meget vel; men et Ønske, som man ikke udtaler, som man skjuler, men som slynger sig igjennem begge Nationernes Yttringer, modarbeider enhver mindelig Afgjørelse Dette Ønske gaaer ud paa et Centralpunkt for Overeenskomster og Sammensmeltningen af begge Landes Tilstand. Man vil være adskilte fra hinanden - dette er saavel i Holland, som i Belgien tydeligen tilkjendegivet; men et Baand skal dog ingen lunde briste, som sammenholder de adskilte Lande og fremmeOmtuskningen af de giensidige Fornødenheder og gjensidige overflødige Producter. Hos os har dette Ønske temmelig tydeligt udtalt sig i den sidste Tid; det vilde have udtalt sig endnu lydeligere, dersom man ikke ved Æresfølelse var bunden til den Mand, som Landet selv hidkaldte og som ombyttede et lykkeligt Livs Otium med en tornefuld Krones Møisommeligheder og Bekymringer. - Kong Leopold nyder Selgiernes Agtelse; han vilde maaske ogsaa kunne erhverve sig deres Kjærlighed, dersom denne ikke, dem selv ubevidst, ja mod deres Villie, var rettet paa en anden Gjen at han erkjendes af de fem Magter. Paa Grund heraf vil den Opmærksomhed, som Antagelsen af disse Beslutninger allerede har opvakt, og som med Hensyn til Holland endnu er meget spændt, ogsaa her erholde en ny Spore. Men vi behøve virkeligen ogsaa slige pirrende Midler, for at faae noget Liv bragt ind i vor nuværende apathiske Tilstand.