Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-09-30
Den 14de Dennes døde i Fredericia, i en Alder af 110 Aar og 3 Maaneder, Oldingen Abel, af den reformeerte Menighed. Han var født i Berlin 1716, allerede i sin tidlige Ungdom, traadte han i preussisk og siden i russisk Militair-Tieneste, skal have været med i adskillige Batailler og flere Gange været farligt saaret, hvoraf han endnu havde betydelige Ar. Da han var 32 Aar gammel, kom han i dansk Tieneste, blev udcommanderet med den danske Flaade, og var adskillige Gange i Vestindien og Middelhavet. J en Alder af 68 Aar, blev han tilfældigen saaret ved Affyringen af en Kanon, saa at han ei længere kunde gjøre Tjeneste. Han fik da sin Afskeed og en liden Pension. Nu først giftede han sig og avlede 4 Børn, hvoraf ikkun de 2 ere ilive. I denne høie Alder fortjente han møisommeligen Ophold til sig og Sine, først som Kalkslager, og siden ved at vogte Kreature, indtil Kraftløshed ogsaa gjorde dette umuligt for ham. Under disse mange forskjellige Hændelser, skal han altid have været særdeles munter og vel tilfreds. Han kunde, indtil for nogle faa Aar siden, nøiagtigen gienkalde i sin Erindring mangfoldige af sit Livs Begivenheder. de senere Aar nød han, foruden Understøttelse af Menigheden, en betydeligen forøget Pension. Hr. G. Weinschenck, Sognepræst i Skiel bye og Gunderslev, har til Vestsjællandske Avis indsendt et Stykke, der indeholder en Anviisning til at finde Vand, deraf uddrage vi følgende: De tørre Sommere som nu saa ofte indtræffe, og dette Aars langvarige Hede og Tørke, har paa mange Steder frembragt den føleligste Vandmangel, hvilken man sædvanlig søger at afhielpe ved at rense de gamle Vandinger og Brønde, hvilket vel er til megen Rytte i Fremtiden, men ofte ikke afhielper Vandmangelen saa hurtigen som man ønsker og behøver. Jeg haaber derfor, at en kort Anviisning til at finde det i Jorden skjulte Vand, vil være velkommen forMange, især da denne Anviisning er simpel og let at prøve, og tillige grunder sig paa theoretisk og praktisk Erfaring. Næsten overalt paa Jorden kan man finde Vand ved Gravning; men der er overmaade megen Forskjel paa Dybden, hvori Vandet findes. Ofte maae der graves mange Favne dybt, førend man naaer Vandet, ja ofte saa dybt, at det vilde være alt for kostbart og største Daarskab, der at grave efter Vand. Paa andre Steder derimod er Vandet tæt eller nær ved Jordens Overflade og her kan med Fordeel og Lethed graves efter Vand. Er Vandaaren eller Vandsamlingen dybt i Jorden, kan man ikke opdage noget Tegn dertil paa Jordens Overflade, men dersom Vandet er nær ved Jordens Overflade, kan det opdages ved følgende Kiendetegn, c) om Sommeren; 1. naar Græsset i stærk Tørke staaer grønt, uagtet det rundt omkring er bortviisnet. Jo større et Stykke Jord der da bærer grønt og livligt Græs, desto større er Vandsamlingen derunder. Jo grønnere og livligere Græsset er paa enkelte Steder, i Tørken, desto nærmere er Vandet ved Jordens Overflade. 2. Hvor Siv, vild Petersilie el andre Vexter groe og formeres. 3. Hvor ma ved at lægge sig paa Jorden før Solens Opganmed opreist Hoved opdager opstigende Dunst fra et enkelt Sted. 4. Hvor der ingen Tugen, endskjøndt den øvrige Jord rundt omkring i ganske vaad af Dug. 5. Hvor Myg sædvanlig opholde sig i Hobetal og som en Støtte. 1) OmVinteren, 1. Hvor Dampe i stærk Vinter opstige paa en klar Dag, uagtet Jorden er bedækket med Snee. 2. Hvor Sneen først gaaer bort mod Foraaret af et enkelt Sted, endskjøndt det ei ligger høiere end den omliggende Jord. Hvor et eller flere af disse Kiendetegn opdages, der er Vandet nær ved Jordens Overflade, sædvanlig kun 2 a 3 Alen under Jorden; men strax at grave efter Vand er dog at arbeide i Blinde Derfor bør man paa samme Sted først undersøge med et Jordbor. - Naar man ved Boring træffer Blaaleer, er man sædvanlig nær ved Vand, men dette træffes dog først, naar man kommer i Sand (Flydesand), hvilket sædvanlig findes under Blaaleret. Træffer man ved Boring paa en Steen eller Grut, maae man ophøre der at bore, og enten grave der, eller bore paa et andet Sted nær derved. Naar man saaledes med Jordboret undersøger sin hele Lod paa alle de Steder, hvor man har opdaget Tegn til Vand, saa kan man deriblandt vælge det, som ligger beqvemmest Da Jordbor er saa overmaade nyttig for enhver Landmand, burde enhver Bye eller i det mindste ethvert Sogn have et Jordbor, hvorved Bekostningen ved dets Anskaffelse blev saameget ringe, især da det siden, naar det ei mere brugtes, kan omsmedes til andet Brug. Dersom man ved at bore saa dybt, som Jordboret tillader, endnu ikke finder Vand, og man dog gjerne vil vide, om man der med Fordeel kan vente Vand, saa graver man et Hul i Jorden der hvor man borede, ligesaa dybt, som man kom med Jordbo ret. Dette Hul graves blot saa stort, at mader beqvemt kan staae for at vore dybere i Jorden. Saaledes kan man vedblive, indtil man finder Vand, og hvis dette findes saa nær ved Jordens Overflade, at man der med Fordeel kal anlægge en Vanding eller en Brønd, saa grave en saadan der. Er Vandet derimod dybt ned bør man ved Boring oplede et andet beqvemmere Sted efter foran anførte Kiendetegn.