Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-02-21
Jndsenderen af nærværende Linier tillader sig at henlede Landbeboernes Opmærksomhed paa de Forsamlinger, der den 1ste og 2den Marts d. A. ere berammede, og som paa den anførte Tid agtes afholdte paa Gjæstgivergaarden i Saxkjøbing af det Lolland-Falsterske Brandforsikkringsselskab og Mariboe Amts oeconomiske Selskab. Disse Selskaber have ved deres Oprettelse aabenbar havt det almene Vel og dettes Befordring, til Hensigt, et Øiemed, der ligge fra Grundtanken, til selve Jdeens Udførelse, er saa agtværdig, at det fortjener den varmeste Paaskjønnelse og velvilligste Jmødekommen af Alle. Denne Bedømmelse af disse respective Selskabers Øiemed, tør man forudsætte, er underskreven og bifaldet af dem, der allerede befinde sig som disse Selskabers Medlemmer, en Forudsætning, hvis Rigtighed ikke behøver at documenteres med Beviisligheder hentede ad en lang philosophisk Omvei; thi det synes at være klart, at den, der som Medlem tiltræder et Selskab, der har en almeennyttig Tendents, ikke gjør dette, eller idetmindste ikke burde gjøre dette, uden at han vedkjender sig og er overbeviist om Øiemedets Agt værdighed, og fra denne Overbeviisning maa man antage at Ønsket og varm Paaskjønnelse og velvillig Jmødekommen er uadskillelig. Er dette Raisonnement rigtigt, da kan man dernæst fremkomme med det Spørgsmaal. Hvor og paa hvad Sted skal det vise sig, om disse Selskabers almeennyttige Øiemed af Medlemmerne mødekommes og paaskjønnes med den Varme og Velvillie, de fortjene? Jeg svarer, ved deres Generalforsamlinger; der behøver man ikke at være nogen særdeles skarp Jagttager, for strax ved sin Jndtrædelse at kunne bedømme om her er virkelig Jnteresse og Sands for Sagen tilstede, eller om Medlemmerne have troet, at Selskabets almeennyttige Øiemed ere tilstrækkelig pleiede og fremmede, ved at de til Selskabet have laant deres Navn, givet deres Bidrag, og iøvrigt forbleven hjemme. Jeg kan ikke andet end vedblivende benævne saadanne Selskabers Generalforsamlinger som Udtrykket af Medlemmernes meer eller mindre Jnteresse, for det almindelige Vel, og troer jeg ikke at have feilet heri, naar det er vist, at Generalforsamlingen er det Centralpunct, hvor Jdeerne mødes, ud vexles og drøftes, hvor en gjensidig livlig Discussion klarer Tanken og derved luttrer og renser de fremsatte Jdeer, hvor Kræfter komme tilstede hvor før ingen fandtes, og hvor Alting gaaer Haand i Haand med et Maal for Øie, og dette Maal er Selskabets Øiemeds bedst mulige Befordring og som en Følge deraf det almindelige Vels. Og ere nu disse Selskabers Øiemed uadskillelige fra det almindelige Vel, og ere Generalforsamlingerne Udtrykket af Medlemmernes Jnteresse for dette, hvor saare rimeligt er da ikke det Ønske, at baade de anstundende Forsamlinger 1ste og 2den Marts d. A., og de der i Tiden maatte blive afholdte, maae blive bivaanede af alle de af Selskabernes Medlemmer, der ikke ved særdeles Forhindringer ere afholdte fra at møde, og under dette Ønske indbefatter jeg ikke alene den Klasse, der med rapfodede Heste og glimrende Eqvipager kunne rulle op for Forsamlingens Dør, men ogsaa den Klasse af Medlemmerne, der komme med Mistro i Hjertet til deres Anskuelsers Rigtighed, med Mistillid til deres egen Dygtighed, som saa ofte under en Klædning af det grovere Stof skjuler en Klarhed i Tanken, en Reenhed i Anskuelser, som den intelligente Mand ikke behøver at skamme sig ved – jeg mener Bønderne, de mindre Agerdyrkere: at disse ikke holde dem fra saadanne Forsamlinger er og maa blive saare ønskeligt; deres Stilling i Samfundet har et saa meget større Krav paa den aands overlegne Mands Tilnærmelse, som deres Uddannelse i en given Retning er en væsentlig betingelse for Samfundsforholdenes Trivelse og Fremvært. Saaledes vil jeg ønske, at disse Forsamlinger maae kunne opvise en saa stor Talrighed af Selskabernes Medlemmer, at man dog engang med Rette kan tillægge den Benævnelsen af Generalforsamlinger. At iøvrigt ikke ret mange uden grundet Forfald ville undslaae sig for at møde, vil jeg antage, saameget mere, som der ved disse Forsamlinger vil komme Gjenstande af meer end almindelig Jnteresse, paa Bane, og fordi saaledes Jngen uden grundet Forfald kan undlade at møde, uden derved at bringe sig selv som Selskabernes Medlem i Modstrid med det almindelige Vel. Lollands Nørre Herred den 20de Febr. 1842.