Viborger Samler, 1840-04-11
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Efter Lamartine talte Odilon Bar rot for den dynastiske venstre Side: "Hvorfor forfølge J Ministeriet, Fordi det nærmer sig os, fordi det er de første, der ikke fornegter sin Oprindelse, det første, derikke, for at gjøre Lykke og sikkre sin Tilværelse, føler Trang til at begynde en Kamp med Oppositionen. Ved at understøtte personligt Fiendskab vilde vi kunde gjøre det umuligt for enhver Bestyrelse at regiere, og dyng Ruiner paa Ruiner; – men vore Pligter imod Fædrelandet staae høit over Partiernes og Oppositionernes usle Jnteresser. Jeg lader haant om den peassimistiske Politik, der bestrider og bekæmper Alt, hvad der ikke passer til dens Combination, Parti og personlige Hensyn. Af en saadan Politik har jeg altid været en svoren Fiende, stedse har jeg erklæret at ville antage og fremme enhver Fremskriden, med Taknemmelighed erkjende enhver Tilbagevenden af Juliregjeringen til dens oprindelige Grundsætninger, og understøtte det Ministerium, der endog kun tildeels hylder mine Grundsætninger, og bringer dem i Udførelse. For første Gang, efterat det repræsentative System er blevet indført i Frankerig, bestaaer der en Opposition, stærk ved sit Antal, stærk ved sine Grundsætninger, ligeoverfor et Ministerium, til hvis Begrundelse den har medvirket. – Denne Opposition beskytter dette Ministerium, paa hiin Side hvilket den ikke seer nogen Mulighed, paa hiin Side hvilket den kun seer Omvæltninger og Afgrunde. – Det er Hemmeligheden i vort Maadehold. Ministeriet har realiseret en Erobring, som vi stedse have anseet som Støttepunctet for alle Anliggender: det har i Ordets sandeste Forstand realiseret den parlementariske Regjerings System. - Med Hensyn til den udenrigske Politik har det nye Cabinet vort Bifald. Hvad den indenrigske Politik angaaer, da handles der fornemmelig om to Spørgsmaal. Det eene angaaer Septemberlovene. Det smertede mig dybt, da man ved Betegnelsen af visse Presseforseelser som Angreb paa Statens Sikkerhed unddrog samme fra Juryens forfatnings mæssige Jurisdiction. Med Glæde seer jeg det Øieblik nærforestaaende, da man vil raade Bod paa denne Krænkelse af Forfatningen. Det andet Spørgsmaal angaaer Valgreformen. Jmod denne har Ministeriet ikke ubetinget erklæret sig; det anseer Reformen for mindre hensigtsmæssig for nærværende Tid. Efter min Anskuelse maa Nødvendigheden af denne Forholdsregel gjøre sig gieldende hos de Fleste; vore Midler ere Grunde og frie Discussioner, – ei Trusler og Vold; Reformen, saa haaber jeg, vil ved parlementariske Midler bane sig en egen Vei. Men skulle vi, fordi vi i dette ene Spørgsmaal ere af forskjellige Anskuelser, understøtte med vor Stemme de Lidenskaber og det hadske Sindelag, der saa gjerne vilde styrte Cabinettet, Nei, denne ene Grund maa træde tilside for de Fremskridt, det nye Cabinet lover! Ogsaa i mit eget Parti fordømme de Lidenskabelige mig, men jeg appellerer til Folkets sunde Sands Den Understøttelse, jeg yder det nye Ministerium, fordi det skrider fremad, fordi det fremstiller det ægte repræsentative System, fordi dets udenlandske Politik har mit bifald – denne Understøttelse grunder sig paa inderlig Kjærlighed til mit Fædreland, og paa den sande Fornufts Lov – Statsmandens bedste Fører." (Levende bifald fra den venstre Side og det venstre Centrum modtog Taleren, da han endte sit Forsvar.)