Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-01-12
Nyeste Post-Efterretninger. Den sande Beskaffenhed med Forandringen i det Franske Ministerium er da bleven opklaret ved tvende Kongelige Decreter af 29de December, af hvilke det hedder i det første: at da vor Cousin Hertugen af Richelicus Sundheds Tilstand har nødt Os tilat modtage den Demission, som han har overleveret Os fra sine Functioner, som Præsident i Vort Minister-Conseil, og som Minister Stats-Secretair i Departementet for de udenlandske Anliggender; saa have Vi, i det Vi give ham herved Vor Bekymring derover tilkiende, og for at give ham et nyt Beviis paa Vor særdeles Agtelse og Vor Tilfredshed med hans gode og troe Tienester, som han har vedblevet at vise mod Staten og Vor Person, og som Vi forbeholde Os at give tilkiende paa en udmærket Maade, forordnet at Hertugen af Riche lien udnævnes til Statsminister og Medlem af Vort Geheimeraad. – Ved det andet Decret har Hs. Majestæt ligeledes modtaget Ministernes, de Herrer Laines, Grev Moles og Roys Demissioner og for at give dem et Beviis paa sin Tilfredshed, med Deres Tieneste, har Han ligeledes udnævnet dem til Statsministre og Medlemmer af det Geheime Conseil. – Af Ministeriets Medlemmer, bleve saaledes blot tilbage Greve Decazes og Krigsministeren Marskal Gouvion St. Cyr. Ved et 3die Decret af 29de December f. A. ere følgende nye Ministre blevne udnævnede: Marqvis Desolle, Pair af Frankrig, til at beklæde Hertugen af Richelieus Poster som Minister for de udenlandske Anliggender, og Præsident i Conseilet, Hr. de Serre, Medlem af de Deputeredes Kammer til Seglbevarer og Justitsminister; Greven Decazes til Minister for det Jndre, Politieministeriet, som han hidindtil beklædte, bliver ophævet; Baron Portal, Medlem af de Deputeredes Kammer til Marineminister og Baron Louis ligeledes Medlem af de Deputeredes Kammer til Financeminister. Den fornemste af disse nye Ministre Marquis Desolle, er een af de meest udmærkede Generaler, og som den bekiendte General Moreaus Staldbroder og hengivne Ven, tillige Chefen for det Partie i den Franske Armee, som var paa Moreaus Side, og derfor er erklæret Antibonapartist. Han traadte i Begyndelsen af Revolutionen ind i den Franske Armee, blev Capitain ved Generalstaben af Øst Pyrenæer-Armeen; avancerede derpaa til GeneralAdjutant og overbragte i 1797 til Paris den Fredstractat, som Bonaparte havde sluttet med Østerrig, til Campo Formido, nu blev han ophøiet til Brigadegeneral, erobrede i 1799 en Deel af Valtelinen, og tilfægtede sig en fuldstændig Seier over Østerrigerne. Udnævnet til Divisions-General, begav han sig til Jtalien indtog Tortona og vandt en nye Seier. J 1801 blev han ansat ved Rhinarmeen, som Chef for Generalstaben under Moreau, og udmærkede sig der paa en overordentlig Maade ved Jndtagelsen af Biberach, ved Overgangen over Rhinen, Jnn og Salza, og i Slaget ved Hohenlinden. J December blev han Statsraad i KrigsSectionen, blev siden udnævnet til Storofficeer for Æreslegionen, og i Februar 1805, til Gouverneur. for Slottet i Versailles. Da Krigen udbrød paa nye i dette Aar, vægrede han sig ved at modtage den ham tilbudte Post, som Chef for Generalstaben ved Marskal Lannes Armee; men i 1808 giorde han Feldtoget med i Spandan, hvor han udmærkede sig især i Slaget ved Toledo, den 9de August 1809. J 1810 blev han Militair-Gouverneur i Kongeriget Cordova og siden i Sevilla, men siden faldt han i Napoleons Unaade og forblev uden Emplai indtil Begivenhederne i 1814, Kongen skiænrede ham strax sin Tillid, udnævnede ham til Commandant for Nationalgarden i Paris, og til Statsminister. J 1815 fulgte han Kongen til Gent og overtog sin Post igien efter hans Tilbagekomst, men som han maatte nedlægge i October 1815, formedelst hans svagelige Helbred. Den nye Justitsminister de Serre, er den veltalende og almindelig agtede Mand, som var i 1807 Præsident for de Deputeredes Kammer. Financeministeren Baron Louis var tilforn Abbe, han har engang før været Financeminister hvortil Kongen udvalgte ham den 9de Juli 1815, han og St. Cyr bleve udnævnede dengang til de Poster, som de nu beklæde, tilligemed Fyrsten af Talleyrand; men da Taleyrand gik af den 25de September f. A., og Hertugen af Riche lien kom i hans Sted, saa fik disse to Ministre ligeledes deres Afskeed. Man skulde saaledes næsten troe, at Fyrsten af Talleyrand, som paa nogen Tid igien har viist sig ved Hoffet, og synes at besidde Jndflydelse, har været Hovedhiulet ved denne store Forandring, han skal have sagt som der fortælles, ved denne Leilighed, det er Begyndelsen paa Enden (cest le commencement de la Find. Men andre siger, at han egentlig skal have sagt disse Ord ved Regieringsforandringen i 1815, da Napoleon kom tilbage fra Elba, hvor det ogsaa passede saare godt). En saa overordentlig Forandring, og det paa en saadan Tid, ved Kammernes Aabning og efterat een af de fratraadte Ministre, Hr. Roy var nyelig bleven udnævnet til sin Post, kan ikke andet end tildrage sig den almindelige Opmærksomhed og foranledige det Spørgsmaal, hvad Aarsagen dertil har været, at skue ind med Klarhed i de hemmelige Statsforhold er vel ikke mueligt, imidlertid synes denne Forandring at være en fuldstændig Seier af de Constitutionelles Partie over deres, som staae i den Formening at der bør foretages visse Jnskrænkninger i Constitutionen; især med at forandre Valgsystemet; (da Valgene nu ere bragte i de mindre formuende og anseelige Statsborgeres Hænder) og i Recruterings Loven; i det mindste veed man med Vished, at en stor Crisis har fundet Sted i begge Kammerne, at det saakaldte Centrum er sprængt, og at det ministerielle Partie har opløst sig i to Afdelinger, hvoraf den ene har forbundet sig med Ultraroialisternes og den anden med de Liberales Partie, saaledes at begge Partier holde temmelig Modvægten imod hinanden; men de Serre den nuværende Justitsminister traadte i de Deputeredes Kammer, og Desolle; den nye Premierminister i Pairernes Kammer over til de Liberales Partie, saa at Tendentsen i den nye Ministerial=Forandring er indlysende. Det angives ogsaa som bestemt at være Aarsagen til Forandringen i Ministeriet; at Ministerne ikke kunne blive enige om de Principer som skulde følges ved Regieringen; men at de forresten vare de bedste Venner, hvorfore ogsaa Greve Decates, for at vise sin Hengivenhed for Hertugen af Richelien ikke vilde modtage hans Post. Hertugen af Richelieu skal som der fortælles, i Forbindelse med Hr. Laine have andraget i Conseilet paa en Forandring af Valgsystemet, og Hertugen skal have erklæret derved, at han i denne Henseende havde indgaaet formelige Forpligtelser mod de Allierede. Hr. Decazes skal have erklæret sig derimod og sagt, at han ikke kunde inde staae for den offentlige Rolighed, naar man i mindste Maade afveeg fra Constitutions-Dokumentet. En Stemme skal derpaa have sagt: de Fremmede ville komme tilbage til Frankerige, saasnart Kongen forlanger det; da disse Ord vare talte stod Decazes og General St. Cyr op og forlod Conseilet; men Ministerne Roy og Mole gik over til Hertugen af Richelicus Partie. J 8 Dage blev intet Conseil holdt, og Kampen imellem Partierne vedvarede. Udfaldet var tvivlsomt, og det hedde flere Gange, at Decazes vilde trække sig tilbage paa Landet, ja selv, at han var forviist dertil. Men Resultatet, viiste, at hans System trængte tilsidst igiennem.