Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1836-07-23
Om Alibeauds sidste Levedage, meldes følgende: Han havde udtrykkelig forbudet hans Defensor at ansøge om Benaadelse, men denne indsendte følgende Ansøgning til Kongen: Sire, bestemt til at døe, har Alibeaud overdraget til mig Omsorgen at trøste hans gamle Fader. Forat opfylde dette Legat, beder jeg Dem at kaste et naadigt Blik paa den dømte, hvis urokkelige Beslutning, den Naade, som udgaaer fra D. Majestæts Throne, kun ville stille i et endnu mere glimrende Lys. Det har været mig umuligt, Sire, at bøie et Menneskes Stivsind, der foragter Livet altfor meget, til ogsaa kun en eneste Dag at ville forlænge samme. Men det synes mig, at ligesom det er enhver Borgers Pligt, at tilgive sine Fiender, saaledes gjør Statens første Borgers Værdighed det til Lov, at tilgive sine Fiender. Den blev imidlertid afslaaet. Den Geistlige Abbe Grivel der skulle yde Deliquenten den sidste Trøst, havde været hos ham Løverdag og Søndag, og kom igjen Kl. 3 Mandag Morgen, da Alibeand, blev vaagnet af sin Søvn, og erfoer, at Executionen skulle fuldbyrdes Kl. 5. Han ønskede et Glas Viin og noget Kjød, men han var i Begyndelsen bange for at drikke Vinen, da han frygtede for at man havde kommet nerkotiske Jngredientser deri; men da Abbeden forsikkrede ham at det ikke var Tilfældet, spiste og drak hanDa man iførte ham den Dragt, hvori han skulle døe, omarmede han den Geistlige og bad ham hilse hans Forældre, at han døde for Friheden. Hans sidste alvorlige Gang, tilbagelagde han med den største Fatning. Da han var kommen til Foden af Schafottet og lænnede sig paa Guillotinen, raabte han, Jeg døer for Friheden, for Menneskehedens Vel, for Udryddelsen, af J. Monarkiet. Da han havde lagt sit Hoved paa Brettet, raabte han med Ansigtet vendt mod Soldaterne Lev vel mine Brave, lev vel Kammerater, Han ville have sagt mere, men Slaget faldt. Alvorlig og taus, bortfjernede i Mængden sig, Liget blev ført til Kirkegaarden i Mont Parnass, men derfra igjen udleveret til hans Familie. Hvad der er mærkeligt er, at den 12te Juli løb et Rygte omkring i hele Paris, at der i Revilly igjen skulle være foretaget et Anfald paa Kongens Person, og at denne skulle være dræbt, medens der meldes fra Berlin den 14de Juli, at Rygtet om et nyt Attentat paa Kong Ludvig Philip og hans Mord var ikke allene almindelig udbredt i Berlin, selv blandt de høiere Cirkler, en velklædt Person var kommen til en Officeer for Hovedvagten og havde spurgt, hvor Kongen befandt sig, paa Lieutnantens Svar, at han befandt sig i Charlottenburg, yttrede den Fremmede at der strax maatte sendes en Coureer til ham, da de Franskes Konge var myrdet; dette var bleven meddeelt den franske Gesandt Hr. Bresson, der med hele Gesandtskabspersonalet var sat i den største Bestyrtelse; men lykkeligviis blev Rygtet igjen gjendrevet næste Dag. Den 15de Juli var til Paris indløben Efterretning om, at Admiral Hugen med 4 Linieskibe, 1 Corvette og 1 Brig var ankommen til Tunis, og var bereed paa i Nødstilfælde med Magt at tilbagedrive den forventede tyrkiske Flaade under Tahir Pascha, og der udbredte sig igaar det Rygte, at det virkelig skulle være kommen til Kamp mellem dem, men det behøver Bekræftelse, da endnu alt den 29de Juni var roligt ved Tunis.