Aalborg Stiftstidende, 1843-06-23
Journalisternes Forsamling i Hertugdømmerne Slesvig og Holsten, fandt ifølge Kiel. Corr. Bl. Sted i Rendsborg den 13de ds. Øiemedet med denne Forsamling var, at raadslaae om Forholdsregler, som kunne være at anvende til Pressens Befrielse. De fleste offentlige Blade vare repræsenterede ved deres Redacteurer eller ved særskilte Befuldmægtigede; desuden havde en Deel af den frie Presses Venner indfundet sig, saa at Forsamlingen talte 5060 Personer. Hr. Dr. Heiborg fra Slesvig var Præsident, Hr. Overretsadvocat Bremer fra Flensborg Secretair. Hr. Lobedanz, Ibeboer Wochenblatts Repræsentant, foreslog, at begge Hertugdømmernes Journalister og Venner af Pressefriheden skulde i Fælledsskab indgive en Petition til de næste Stænderforsamlinger i Jtzehoe og Slesvig og Redacteurerne alene strax en til Regjeringen, om at befries for Censuren, der nu især fandtes trykkende. Den temmelig udførlige Discussion, som paafulgte, dreiede sig især om de tvende Puncter, om det var passende for Pressen, eller om det ikke snarere var den uværdigt at bede om Formildelse af Censuren, og om man, naar man petitionerede Stænderforsamlingerne, skulde vælge en fælleds Petition, for begge Hertugdømmerne eller en særskilt til den slesvigske og holsteenske Stænderforsamling. Med Hensyn til det første Spørgsmaal troede Pluraliteten af Journalisterne at finde en Udvei derved, at man i den Petition, der strax skulde indgives, stillede Begjæringen om en fuldkommen Ophævelse af Censuren og Jndrømmelse af Pressefrihed som Hovedandragendet; men at Begjæringen og Censurformildelse kun tilføiedes som eventuelt Andragende og fortrinsviis motiveredes ved det danskeslesvigske Stridspørgsmaal. Dette Forslag blev mod to Stemmer (Wandsbecker Jntelligenzblatt og Correspondenzblatt) antaget. - Ved det andet Punct af Spørgsmaalet kom Modsætningen imellem den slesvig-holstenske og ny-holstenske Anskuelse under Discussion. Da nemlig det lovlige Grundlag, paa hvilket den nærværende Pressetilstand i Slesvig og Holsten hviler og som har sin dybere Grund i begge Hertugdømmers forskjellige statsretlige Stilling, var aldeles forskjelligt, holdt den ny holstenske Anskuelse, atter alene repræsenteret ved de samme tvende ovenfor nævnte Blade, en fælleds Petition for umulig og forstyrrende for de stænderiske Forhandlinger, som disse Petitioner formodentlig vilde have til Følge. Tilstaaelsen af Pressefrihed afhang i Hertugdømmet Slesvig efter den der gjældende Statsret alene af Souverainen; forenede man nu det holstenske Pressefriheds-Spørgsmaal med det slesvigske, saa kunde man medrette sige mod et saadant Andragende til de slesvigske Stænder om Pressefrihed i Slesvig og Holsten, at Regjeringen ikke kunde indrømme den paa Grund af det tydske Forbunds gjældende Beslutninger, og en Begjæring fra de slesvigske Stænder, om at Kongen som Forbundsmedlem ved den tydske Forbundsdag vilde bestræbe sig for, at den provisorisk indførte Censur atter kom til at vige for den i Forbundsactens Art. 18 tilsikkrede Pressefrihed, vilde ikke passe sig for en Corporation udenfor Forbundet. De slesvig-holstenske Journalister fandt dog ikke disse Jndvendinger vægtige nok og bestode paa en udeelt og identisk Petition for begge Hertugdømmerne til begge Stænderforsamlinger. Dog var der her kun Tale, om de tydske Slesvigere, hvilket vi have forstaaet saaledes, at de danske Journalister og Pressefrihedens Venner skulle være udelukkede fra denne Forholdsregel, ligesom de vist ogsaa af sig selv vilde have afholdt sig fra en saaden slesvigsk holstensk Forholdsregel. (Dannevirke og Flensburger Zeitung" vare ikke repræsenterede i Forsamlingen). Et Andragende, der gik ud paa at stifte en Forening til at befordre Pressefriheden og som gjordes af en Ny-Holstener, blev, dog ikke uden Bifald, opgivet, uden at man tog nogen Beslutning desangaaende.