Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-12-04
De dansksindedes Protest i Flensborg mod Slesvigs Jndlemmelse i Tydskland skal allerede være forsynet med henved 5000 Underskrifter. Til Slesvigholstenernes store Ærgrelse er Redaktøren af Fl. Wb. ifølge Flyst. bleven nødsaget til at indrykke Protesten i sit Blad. Denne Protest er af følgende korte Jndhold og udgaaet fra Als: "Vi protestere paa det Høitideligste mod Slesvigs Forbindelse med Tydskland, og imod at det, ligemeget under hvilket Paaskud, løsrives fra Danmark. J Flensborg By og Amt har Krohn og Rumohr samt i Haderslev Kier under streng Straf forbudt at omdeele og underskrive Protester med Hensyn til Hertugdømmet Slesvigs fremtidige statsretlige Stilling, hvilke, saa hedder det, søges udbredte ved Machinationer af danske Ovrigheder." Derimod befordre disse Oprørere enhver Udtalelse af den tydske Stemme. Hvad vil Enden blive og hvad skulle vi gjøre? (Hemp. Av.) (Sluttet). Nu derimod ere Forholdene ganske anderledes. De tydske Generaler, som hidtil ere fremtraadte, have just ikke lagt nogen overvættes Dygtighed for Dagen, naar man seer hen til, hvad de med deres store Overmagt have udrettet. Vi have ikke usikkre Leietropper i Marken, men Landets egne Børn, som vide, at de fægte for deres Fædrelands Existence. Regeringen indskrænkes ikke i sin Virksomhed af et sneverbjærtet Rigsraad eller en egennyttig Roblesse, men kan frit benytte sig af Landets Hjælpekilder, og disse ere ikke ubetydelige; thi medens hos vore Fjender Følgerne af foregaaende Aars Misvært, talrig fattig Befolkning og indre Uroligheder vise sig i en for os ukiendt Armod og Elendighed iblandt de lavere Borgerklasser og i tomme Statskasser, saa have vi ved de foregaaende gode indbringende Aar samlet en saa stor Nationalformue at især Landboerne uden stor Besvær kunne bære Krigens Byrder. Dette Aars Høst har været saa riig, at den vil give et meget godt Overskud, uagtet Kornpriserne ikke ere høie, idet paa den anden Side de moderate Kornpriser foranledige, at de fattigere ikke fornproducerende Statsborgere kunne erholde Livets første Fornødenheder for billig Priis, altsaa heller ikke trykkes af Krigsbyrderne, medens en betydelig Del af hvad Armeens Underhold m.v. koster vil komme netop dem tilgode. Uenighed, ja formelig Borgerkrig raser i Fjendens Land, for os er der Fred og Enighed, og de smaae Differentser, som visse indre Spørgsmaal en Tid syntes at fremkalde, ville efter alle Udsigter jevnes i Samdrægtighed og Kjærlighed. Vor Armee er efter Felttoget ikke opløst eller demoraliseret, men tvertimod styrket og krigsvant, samt har lært, ikke at frygte den i Tallet overlegne Fjende. Om vore nærmeste Venner og Naboer have vi ikke Grund til at antage, at de ere blevne koldsindige, men vel, at de mene at vi skulle, saavidt muligt, selv afgjøre Sagen ved vore egne Kræfter, og dette er heller ikke mere end billigt, og i mange Henseender for os det ønskeligste, vi kunne være fuldkommen sikkre paa, at de ikke ville undlade at hjælpe os, naar de see at Fjenden bliver os for stærk, men det har han endnu ikke været, og bliver det med Guds Hjælp ikke heller. Derfor antager jeg, at enhver dansk Mand skal og bør see de kommende Tider imøde med frit Mod.