JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-12
Her prøvede en christelig Konge en muhamedansk Fyrstes Taalmod og Overbærenhed paa en fristende Maade. Dog det tyrkiske Hofs practiske Philosophie lod sig ikke vildlede, men handlede med den Værdighed, Forsigtighed og Koldblodighad som dan finaft. Piger, otte Peterseleste Stalvonist, den reneste Moral, og det meest ægte Borgersind i det 19de Aarhundrede vilde anbefale, og vedkjende sig. Gouverneuren i Bender maatte til Constantinopel ned berette, hvor aldeles hans Mission til Carl var mislykket, og han kunde ikke undlade, at bemærke, hvorfor den var mislykket. Det tyrkiske Hof nedlod sig hverken til Klager eller Bebreidelser; men handlede, som enhver Regjering, der seer paa Borgervel, maae handle, det afsatte den uefterrettelige Embedsmand, og lod Carl atter høflig betyde, at hans forlængede Ophold i Portens Stater vilde være uforeneligt med sammes Velfærd, og tilbød ham atter sikkert Leide og de fornødne Reisepenge, dog efter formindsket Maalestok, Carl troede ikke at kunne indlade sig paa disse Vilkaar, afslog alt, og gjorde sig færdig til Modstand, om man vilde forsøge Magten. Achmed udstædte nu endelig, efter først at have taget et Divan paa Raadde fornødne befalinger til at nøde Carl til at bryde op, dog med den Clausul, at i ethvert Tilfælde skulde Carls Person vogtes for al Fornærmelse i Ord og Gierning. En vanskelig Commission, Portens saaledes besluttede Villie kunde dog ved hans til det alleryderste fortsatte Gjenstridighed let have kostet ham Livet, naar han i den af ham selv foranledigede Fægtning ikke var falden og saaledes uden Skade overmandet. Han blev ført til i Nærheden af Adrianopel, hvorfra han endnu et heelt Aar intriquerte i Constantinopel, og endelig i October 1714 besluttede sig til Hjemreisen. Portens Høimodighed var endnu ikke udtømt. Carl blev givet en anseelig militair Escorte med, Proviant og 150,000 Gylden) (Fortsættes.)*) Havde Achmed 3 regjeret i det protestantiske Europa, var han vist bleven regnet blandt de humaneste og høimodigste Fyrster, som nogensinde have regjeret.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-12
Kjøbenhavns Børs, d. 12 Mai 1829. Hamburg 2 M. - a vista 206 Species 209. Specier solgtes til 12 Rbmk. 8 1/2 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler. 150 1/2, 151 Rbd. Sal. pr. 100 Specier. Svenske Sedler. H. Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) 88 1/2 Rbd. Sedl. Dito Dito. . 85 1/2 85 3/4 i Banco. Nationalbank-Obligationer. (af Laanet 4 Febr. 1820) Rbd. r. S. Dito Dito. ...... i Sedler. 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. 100 r. S. Renter pr. 6 Januar 6 pCt. norsk Laan, ved Hambro & Søn. 1053 106 i Banco. 4 pCt. nye norske Obligat. ved Dito lydende paa r. S. 97 1/2 r. S. 4 pCt. Dito Dito. . i Banco. 1 Rd. Vants. 4 pC. uopsig, norske Statsobligat. 63 63 1/2 L. Sterl. 3 pCt. nye danske Obligationer
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Nyeste Skilderie a benhavn. Sexogtyvende Aargang. No. 39. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 16 Mai 1829. Carl den 12te, Konge af Sverrig. (Fortsat.) adag ogsaa Under Carls frugtesløse og femaarige Ophold i Tyrkiet vare Sverrigs baade inden og udenlandske Anliggender i meget gaaede tilbage. Med Rusland var han bestandig i Krig; den haarde Fred, hvortil han havde nødt August, kunde ikke bestaae længere, end hans Vaabenheld varede. Til Tallet af hans Fiender havde Danmark slaaet sig, og den ham egne Haardnakkethed havde bragt ham i blodig Tvist med Brandenborg og Hannover. Under Carls Ophold i Tyrkiet havde Fyrsterne i det nordlige Tyskland søgt at gjøre de svensk tyske Besiddelser neutrale, i den patriotiske Hensigt derved at forhindre den nordiske Krigs Udbrud paa tysk Bund. Frederik Wilhelm i havde endog gjort et betydeligt Pengendlæg, forat formaae Peter og August til at trække deres Tropper ud af Pommern, som han nu besatte med den høitidelige Erklæring, at levere Sverrig disse Provindser tilbage, naar han fik sine Penge erstattede. Paa en lettere Maade kunde det den Gan allerede afmægtige Sverrig ikke redde sine tyske Lande, men Mildheds og Forligeligheds Vei var ikke Carls Sag, han greb uden Omstændigheder, til Vaaben, og kom saaledes i Krig med Brandenborg og Hannover, hvis Fyrster, som Konger af Preussen og Engelland ikke vare at foragte. At han efter sin Hjemkomst fortsatte Krigen paa sin sædvanlige Maade, som en tapper og haardfør Soldat, men som en aldeles ukyndig Statsmand og uduelig General, er lige saa bekjendt, som det aldeles var en Følge af hans medfødte Stivsind, og ved Opdragelsen urigtigen ledede Aandsretning Jmidlertid gjorde Carl efter sin Hjemkomst fra Tyrkiet et Bekjendtskab, som, uden at han selv bemærkede det, bidrog til at bøje ham og lede ham derhen, hvor han selv mindst troede at komme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Den Mand, som ved sit Bekjendtskab med Carl blev saa vigtig for denne, og saa ulykkelig for sig selv, var den holsteen gottorpske Minister Gørt. Han havde for den unge Hertug, Carls Neven, nogle Anliggender at afgjøre med denne og gjorde saaledes Carls Bekjendtskab.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Det er gaaet Gørt som andre berømte Statsmænd. Man kjender kun hans Historie af hans Fjenders Beretninger. Han virkede og levede desuden for kort, til at man ganske kan bedømme, om hans vidtløftige Planer vilde have svaret Regning, eller ikke. Fra ham selv har man Intet, ikke engang hans Forsvar, da hans Fiender ikke tillod ham dette. Hans Historie maae derfor foredrages med behørig Critik, baade for ikke at gjøre ham Uret, som unægtelig skeete ham efter Carls Død, og for ikke at fælde en fordeelagtigere Dom over ham, end ham tilkommer. Hvad der er vist er, at han var en Mand af et ypperligt Hoved en omfattende paa Hielpemidler rig Aand, et universalt omskuende Blik, forstod lykkelig at nytte Omstændighederne, var indsmigrende, venlig, veltalende og lærd, og hængte med lidenskabelig Troskab ved Carl 12, og den unge Hertug af Holsteen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Da Gørt blev bekjendt med Carl, vare dennes Anliggender i den meest fortvivlede Forfatning. Armeen og Flaaden aldeles ødelagte, alle Kasser komme, Riget forarmet, ja endog Crediten til Grunde. Hvad der passede daarligt til disse Omstændigheder, var en Konge fuld af Krigs- og Erobringsplaner. Krigen med Rusland, Stanislaus's Jgjenindsættelse, Augusts yderligere Afstraffelse vare endnu bestandig Planer, som Carl forfulgte med samme Lidenskabelighed som forhen Planer, som han endog lod gaae foran sit Had til Kongerne af Danmark og Engelland, som han senere efter Gørns Raad valgte til at erstatte sit Tab, og indlede Freden med de øvrige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Her er det den første Gang, at Historien giver os at forstaae, at Carl i Henseende til sine hævngjerrige Planer laante Øret til Klogskabs Raad, og tillod, at man uden Vaaben nedlod sig til at afvæbne en Fiende ved Underhandlinger som man ikke længere kunde naae med Kaarden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Det er allene efter historiske Kjendsgierninger man maae dømme, da, som ovenfor anført, historiske Vidnesbyrd tie. Altsaa Gørt forestillede Carl, at man undertiden handlede overeensstemmende med sin egen Interesse, naar man gav efter for Nødvendigheden, og af flere Veje til at opnaae sit Maal, valgte den mindst besværlige, at en Krig ført med Eftertryk mod Rusland oversteg Sverrigs Kræfter, og at Peters i mange Aar erhvervede Fordele vilde kunne fratages ham, uden den haardeste Kamp, hvis lykkelige Udfald dog vilde være imod al Sandsynlighed, at Sverrigs øvrige Fjender under Felttoget mod Rusland vilde benytte Leiligheden, og tilføje samme megen Skade, lette Preussen og Sachsen Erobringen af Sverrigs tyske Besiddelser, og Danmark Erobringen, af de dette Rige forhen fratagne Provindser, at naar man blev Peter qvit imod nogle nødvendige Afstaaelser ved Østersøen, et Project, Peter ikke vilde lade fare, da Forbindelse med Østersøen var hans Culturplaner uomgjængelig fornøden, kunde Sverrigs Magt vendt mod Danmark og Hann ver let paa disses Bekostning oprette, hvad man var nødt til at indrømme Peter. Det synes, som Gørt enten allerede den Gang maae personlig have kjendt noget til Peters Characteer, som ingenlunde var Ærlighed imod hans Allierede, eller havt Forbindelse med russiske Stormænd. Desto vissere er det, at Gør senere havde flere personlige Sammenkomster med Peter, og ved sit Genie og sine Overtalelsesgaver stemte denne gunstigt mod Sverrig. Disse Sammenkomster bleve holdte høist hemmelige, og bidroge til, at Peter i Aaret 1715 var næsten ganske uvirksom, at den imellem ham og Danmarks Frederik 4 aftalte Landgang paa Skaane blev opsat, og endelig reent gik overstyr, og omsider til Peters høist betænkelige, og tilsidst farlige Forehavende imod det danske Kongehuus Sommeren 1716.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Efterat Carls Landgangsproject paa Sjælland, var gaaet overstyr, skulde Toget gielde Norge. At dette Tog aldeles mislykkedes, er bekjendt nok. Carl havde ikke bragt Nordmændenes Patriotisme med i Beregningen. - Et Sind, eet Hjerte forenede alle Præster, Borgere, Bønder, militaire og civile Embedsmænd, ja selv Fruentimmerne. Da man i Norge kjendte Carls Beslutning, at lægge dette Rige under Sverrig, og hans Regjering der ingenlunde var populær, saa opbød man alt, hvad Klogskab, Kundskab, Evne og Formue tilbød, for at modstaae den indbrydende Fiende. Man opofrede villigen Liv, Gods, Blod, Huus og Hjem, alt hvad Mennesket har kjert, for at afværge det fremmede Herredømme, hvormed man truedes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Det har altid forekommet Forfatteren, at Nordmændenes Færd i Sommeren 1716 henhører blandt de meest glimrende og ærefuldeste Partier Historien har at opvise af Helteaand og Fædrelandskjerlighed. – Qvindernes Deeltagelse i denne hellige Kamp forstærkede og forherligede den. Man nødes ligesom derved til at tænke paa Spartanerinderne. Anna Colbiørnsen, Kjøbmand Colbjørnsen, og Præsten Rumohr, hvilke Navne! hvilke Erindringer, Frederichshalds opofrende Forsvar, Svenskernes Fordrivelse af Norge ved Tapperhed og Snildhed fortjene at sammenlignes med Grækernes Bedrifter ved Salamis, Thermopyle, Plata, de Ti Tusindes Retirade, og Schweitzernes patriotiske Modværge ved Morgarten og Simplon. Saaledes skal et Folk kjæmpe, som vil forsvare Arne og Hærd mod fremmed Vilkaar. Saaledes kjæmpede Nordmændene 1716, saaledes Spanierne i Zaragoza 1809. Dog Læserne tilgive Forfatterens levende Følelser af Historiens Herlighed denne Carl 12 Characteristik uvedkommende Digression. At Toget mod Norge mislykkedes, var altsaa ganske en Følge af Conjuncturerne: Carls og hans Armees hinanden modsatte Ønsker og Bestræbelser, *) og Nordmændenes patriotiske Opoffrelser. Felttogets Gang, de militaire Kræfters mere eller mindre hensigtsmæssige Anvendelse, hvori dog og Fordelen var paa Nordmændenes Side, vedkommer ikke Psychologen. Her ville vi allene udhæve et Par Facta, som vise en synderlig Contrast i Carls Character, udgjøre et mærkværdigt Phænomen, og ikke let kunne forklares.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Jblandt de Patrioter, som Carl traf paa, der bidroge til at hans norske Erobringsplaner mislykkedes, vare Tordenskjold og Oberst Kruse, Colbiørnsen og Præsten Rumohr. - De tvende Allerede dengang var der et Oppositionspartie i den Svenske Armee, som ønskede Ende paa Krigen, og følgelig virkede mod Carls Planer. – J Følge sin Stoirisme, Tillid til sin Magt, og Mangel paa Jagttagelsesevne bemærkede han det ikke. første behandlede han med Høimodighed og Humanitet. Kruse gjorde han selv Foræringer, og Tordenskjolds paa den Svenske Kyst strandede Gods befalede han ham udleveret. - Colbiørnsen derimod tiltalte han med haarde Ord, og Rumohr lod han arrestere. - Det er en ædel, Mennesket værdig Tendents at forklare Mennesket, den største af alle de Gaader, han kan give sig til. Man maae altsaa spørge: Hvad bevægede Carl til et saa forskjelligt Forhold imod Jndividuer af et og samme Folkefærd, som havde handlet paa en og samme Maade. - Og her veed man intet, uden det ufyldestgjørende Svar: at han var human imod Tordenskjold og Kruse, fordi de vare Militaire af Profession, imedens de øvrige vare Civilister. - Var dette, som det synes, Grunden til Carls høist forskjellige Færd imod hine, saa viiste Colbiørnsen sig som en ulige bedre Statsmand, end Carl, da han til dennes Bebreidelser svarede: naar Fienden bryder ind i Landet, er enhver god Borger Soldat. Ved disse og andre Carls mislykkede Planer, vare de af Gørt aabnede Kilder for det meste udtørrede. Kraftesløshed afvæbnede ham saaledes i Aaret 1717. Jndbyrdes Avind og Mistillid satte og de Allierede i Uvirksomhed. Carl havde ikke nyttet den sidste Rustning paa den af Gørt foreslagne Maade. - Skulde et nyt Felttog foretages, maatte atter Gørtz's Genie skaffe Udveie. Dertil var denne heller ikke uvillig, da han indsaae, at Underhandlinger, indledede uden ringeste Kraftyttring fra Svensk Side, vilde endes med Skam og Tab for den Stat, han tjente; men hans gjentagne Raad til Carl 12 vare, rustet og allieret med Rusland at tilbyde Danmark og Hannover, Fred, som han med største Sandsynlighed forsikrede, under saadanne Omstændigheder kunde opnaaes paa antagelige Vilkaar. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Jndenlandske Efterretninger. Den nye Præst for det mosaiske Troessamfund her i Staden, Hr. Doct. A. Wolff, er med Familie ankommen hertil d. 8 Maj med Dampskibet Caledonia, fra Darmstadt; det er en ung lærd og virksom Mand, som allerede i den korte Tid han har været her har gjort sig bekjendt med Menighedens Skoler og Forfatning. J Dag holdt han sin Tiltrædelsestale. - Under 14 Oct. for. Aar udkom en Plakat, som indeholder adskillige af Hs. Majestæt Kongen foreskrevne Bestemmelser dette Præste-Embede vedkommende. (See Coll. Tid. f. A.)To af vore Lærde, Hr. Etatsraad og Profess. R. af Dbr. H. C. Ørsted og Hr. Professor Ridder C. C. Rafn, ere under 16 Jan, sidst udnævnte til Medlemmer af det amerikanske philosoph. Selskab i Philladelphia.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Den indbyrdes Underviisnings overordentlige Fremskridt i Danmark erfares af Hr. Major v. Abrahamsons sidste allerunderdanigste Indberetning, ifølge hvilken den ved Slutningen af Aaret 1828 var indført i 2302 Skoler, og kan i 1829 ventes indført i 344, saa 2646 Skoler her her i Riget have erklæret sig for denne Underviisningsmethode.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
De Masmannske Søndagsskoler have sædvanligen hvert Aar i Maj en høitidelig Forsamling deres Stiftelsesdag. En saadan holdtes den 10de d. M. i Frederiks tydske Kirke, ved en Concert, Tale, Præmie=Uddeling, ved Hs. Majestæt Kongens og øvrige kongelige Herskabers allerhøieste og høje Ankomst.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Den 29de April sidstleden er Undergartner ved Rosenborg Slotshauge, Petersen, tillagt Ordre til at indtræde i Gartner ExaminationsKommissionen i Stedet for afdøde Gartner ved den botaniske Have, Holbøll.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Blandede Efterretninger. En Viinkyper Merkauer i Cölln har forfærdiget et mærkværdigt Viinfad. Det rummer omtr. 40 Eimer, har ikkun een Hane, og dog indeholder det 120 forskjellige Slags Vine. Paa Hanen er anbragt en Viser, som angiver hvad Vun der skal slyde. Borttages Fadets ydre Indfatning, saa seer man Vinen selv igjennem runde og ovale Glasruder, anbragt ligesom Celler i en Bikube.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Fra den norske Professor Hansteen og Følge ere indløbne Breve, der naae til den 19de Februar. Den 12te Decbr. f. A. forlode de Tobolsk og reiste videre paa Vinterføret i en Kulde af indtil 40 Grader, under hvilken det frosne Qviksølv kunde skiæres med Knive, den 31te Decb. naaede de Reisende Tomsk, den 21de Januar Krosnojarsk og den 7de Februar Jrkutsk, hvis Afstand, fra Tobolsk er omtrent 400 norske Mile (4000 Werster.) Seenere have de Reisende besøgt Kiæckta, og været inde over den chinesiske Grændse. Det Glædeligste er, at Reisens forønskede Maal. er opnaaet, da Observationerne give det meest tilfredsstillende Resultat, og den magnetiske Pol er funden. Aarhundreder ville maaske forløbe, inden Siberien bliver saaledes gjennemobserveret, som nu.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Bestemmelsen var ved Brevenes Afgang, at Reisen skulde fortsættes til Nerschinsk, hvorfra Prof. Hansteen vilde vende tilbage til Krasnojarsk. Hans Ledsager paa Reisen, Lieutn. Due, skulde reise alene til Jakutsk, 2700 Werster nordost fra Jrkutsk, og videre opad Lena-Floden mod Jishavet. J Septbr. eller Octbr. Maaned skulde de derefter igjen træffe sammen i Jeniseisk. Hundesteg. Denne bliver paa SandvichsØerne endnu stedse spiist med ligesaa megen Appetit, som da Cook kom derhen. Nu gives der vel europæisk Hornqvæg, Faar, Geder, Svin, Høns o. s. v. men et Stykke Hundesteg finder stedse sine Lysthavere, og skal have en sødere Smag end Svinekjød, og finere end Oxesteg. En Mængde smaa Hunde, tildeels lignende Taxhunde, blive opfødte og forede i egne Gaarde, for at vorde slagtede og fortærede. Naar en Høvding paa disse Øer vil gjøre en anden Høvding et Besøg, bliver mangengang et Par hundrede Hunde kogte og stegte, og naar den Fremmede har forsynet sin Mave, tager han ved Bortgangen det Overblevne hjem med sig, ligesom mangen tysk Landsbyskolemester tager Flesk hjem med sig fra Barnedaabs Gilde. (Gesellsch. f. A. 181.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Af Skriftet: Geschichte d. dentschen Literatur oder der Sprach, Dicht, und Redekunst d. Deutschen bis auf die neuesten Zeitten, herausgegeben von Dr. Theod. Heinsius (Berlin bei Duncker uHumblot), er fjerde tildeels omarbeidede og med mange Tillæg formerede Udgave udkommet. Det er unægteligen et meget anbefaleligt Værk for dem, der paa en ret beqvem Maade ville have en historisk Oversigt over den tyske Literatur og dens forskjellige Retninger og Bestræbelser. Forfatteren viser stor Belæsenhed, og om man end, især hvad den klassiske Literaturs Tidsalder angaaer, ej ganske giver sit bifald til alt hvad her siges, saa er det dog ingen blot vovet, men meget mere af Slutninger uddraget, og fra sine Synspunkter moden Bedømmelse, man faaer. Den nyeste Literatur er meget flygtigt behandlet, men maatte være det da det var Forfatteren magtpaaliggende at undvige enhver Polemik, hvilket i vore Dage er vanskeligt, naar man vil sige noget mere end et Jntet om de i Literaturen Berømte eller Yndede. ibid 190.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Den høist udmærkede americanske Portrætmaler General Gilbert Stenart, som døde 1827. i Boston, omtrent 71 Aar gammel, havde en saa sjelden Hukommelse, at han i sit tyvende Aar malede sin Bedstemoder, som han havde mistet, da han var tre Aar, og det saa lignende, at enhver, som havde seet hende, gienkiendte hende. Allerede som ungt Menneske gjorde han saadan Opsigt, at den berømte Maler West erklærede, han vilde engang male Portrætter, hvis Mage man siden van Dyck ikke har kunnet opvise. J Boston foranstaltede man efter hans Død en Udstilling af alle hans Malerier, der beløb sig til 300 Stykker, til Fordeel for hans Familie, som han intet har efterladt. Han havde fortjent mange Penge, men var uden at være ødsel, ingen god Huusholder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-16
Jn der Königseiche Schatten, Eine holde Lilie stand, Welche Gottes Engel hatten Hergeplangt ins fremde Land. Und die guten Engel pflegten Jhre schöne Blume tren, Liebend sie die liebe hegten, Das sie lieblich reisend sei. Und sie muchs in voller Schöne Eine Zierd im Königshain, Sanft erklangen ihre Töne Unschuld athmend, lilienrein. Und die here Eich durchwedte Freudiger Schauer sanfter Wind Und ihr leises Lispeln flete Segen fur das there Kind. Hort, es rauscht die Eiche wieder, Doch nicht freudig ist ihr Klang Duster flusterne sind die Lieder, Tief wehmuthig der Gesang. Denn ver det ist der Garten, Wo die schöne Lilie stand; Jhrer jest die Engel warten, Droben in dem Sternenland. Caroline ist geschieden, Tief vervundet jedes Herz; O, wie gut Sie war hiemeden Zeuget lant der stumme Schmerz. Doch die schöne, zarte Hulle Von der Gottheit still belebt, War für irdische Lebensfulle Zu atherisch leicht gewebt. Und dies Herz voll Engelmilde Nicht fur Erden Schmerz und Luft; Jn der Seeligen Gefilde Athmet fret erst Jhre Brust. Hier schon glich die Fürstenkrone, Einer Heilgen Strahlenschein, Nun erst brennt vor Gottes Throne Diese Flamme klar und rein. Heil Jhr, das Sie fand den Frieden, Das Sie Jhre Heimath fand Ach, Sie schaute schon hienieden Sehnsuchtsvoll ins ferne Land. Trene Mutter, dampf die Schmerzen, Denn auch Du ja kennst das Land, Doppelt Deinem frommen Herzen Jst der Himmel jest verwandt. Und als hinter jenen Hügen Still die Abendsonn verblich, Sahlst Du, wie auf Pychenflugeln. Deine Lilie sant entwich. "Mutter, trokne Deine Wangen, Starr nicht auf die Puppe hin, Kannst den Schmetterling nicht fangen. Gottes Engel fingen ihn! væ Kjøbenhavn. Forlagt af S. Soldin. Trykt i L. J. Jacobsens Bogtrykkerie, store Kjøbmagergade Nr. 50.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-19
Nyeste da kilderi Kjøbenhavn. en Sexogtyvende Aargang. No. 40. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne Carl den 12te Konge af Sverrig. (Fortsat.) ogsaa saaGørt antog sig nu atter den indtrufne Finantsforlegenhed med sin sædvanlige Duelighed og Virksomhed. - Ved afsluttede Contracter med nogle Nederlandske Speculanter fik Gørt Vaaben og Ammunition. Ved samme Middel skaffede han Magazinerne fyldte med Korn og Victualier fra Danzig og andre Østersøens Havne. Rede Penge forskaffede Gørt derved, at Stænderne paa hans Forslag beskattede Luxus. *) De sidste Recruter og Heste, som Provindserne formaaede at yde, kom frem ved Carls blotte Bud. Saaledes syntes han atter i Foraaret 1718 Danmark og Hannover overlegen. - Felttoget skulde efter Sædvane stiles imod første. - Gørt havde atter uden Nytte fraraadt det. - Man veed ikke, hvad der opholdt Carl fra Foraaret 1718, da han var fuldrustet, indtil Efteraaret. RimeDe mange Capere, iblandt hvilke Norcross, som i Carl 12 sidste Aar brugtes imod al Folkeret, indbragte og meget. - Carl agerte virkelig tilsidst desperat, og troede, at Udfaldet nok skulde dække Alt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-19
Paa en høist magelig Maade reiste jeg tilbagetil Calcutta i en Palankin. Folkene, som sædvanlig bære saadanne Maskiner, løbe næsten i Hundetrav og tilbagelægge 4 enhalv engelske Mile i i Timen. Capitainen, Supercargoen og jeg havde 18 saadanne i vor Tjeneste, og da vi havde paalagt dem at transportere os fra et Qvarteer til det andet i Staden, saa besluttede de sig til, istedet for at trække den, som 3 eller 4 af dem magelig kunde have gjort, at bære den derhen. Foruden disse og sex Betjenter, holdt vi endnu 30 Domestikker, og dette store Tjenerpersonale kostede os dog ikke fuldt 50 Dollars maanedlig.