Viborger Samler, 1788-10-13
Fra den Høistcommanderende over Floden i Østersøen, Admiral Greigh. Den fiendtlige Flode og hans lette Flottille ere endnu indsluttede i Steenborg. Admiral Greigh, der fra Siden af Reval giver Agt paa dem, har afsendt Flode=Capitain Treven med en liden Escadre, at besætte Posterne ved Haugut, hvilket ogsaa er skeet med saa megen Forsigtighed og Lykke, at Søe=Communicationen med Stockholm og Hovedhavnen Carlscrona er Fienden afskaaren. Admiral Greigh har nogle Gange nærmet sig Havnen Smeaborg, men den fiendtlige Flode tiltroer sig ikke at komme ud; endog deres udsendte Skibe, imedens at Admiral Greigh gaaer til Rehden af Reval, for at indtage Proviant, vende igien tilbage til deres med Klipper indsluttede Plads, saasnart de mærke den mindste Bevævelse af vor Flode. Resten af forrig Nr. om Kornskateen. 6 Skulde imod Forhaabning befindes, at Vore Amts forvaltere og andre Vedkommende ikke kunde svare til Oppebørselen, med at giøre tilbørlig Leverance, naar det beordres, eller og det annammede Korn ikke skulde være saa saaledes beskaffen, at det overalt for gode og forsvarlige Kiøbmandsvare efter dette Aars Grøde kunde antages, da skal ei alene det Manglende, eller hvis, som ei saaledes kan staae sin Prøve, betales efter saa høi Taxt, som Vort Rentekammer, derpaa sætter, men de endog derforuden med Straf vorde anseete, som de, der Vores Forordning sidde overhørig. 7. Jligemaade ville Vi allernaadigst have anordnet og befalet, at Vore Betiente, som efter denne Vores Forordning Korn-Oppebørselerne ere anbetroede, skulle være betænkte, det Qvantum, Vort Rentekammer, samt Admiralitets- og Commissariatscollegium til et eller andet Magazin maatte beordre at skulle fremsendes, til de bestemte Steder at levere. Til hvilken Ende, og paa det ei nogen Hinder eller Ophold udi Udskibningen skal skee, vedkommende Vore Betiente maa være tilladt, hvis til Fragters Betaling Tid efter anden, ligesom Kornet transporteres, maatte behøves, af de oppebærende Skatter at indeholde; dog at de, saasnart samme Transporter efter Foranstaltning ere forrettede, deres Fragt-Regninger med tilbørlige Ordres og Beviser hver til sit behørige Sted straxen, til Eftersyn og Approbation indsende, at de derefter af Vore Finants=Kasse=Direction udi Vort Zahlkammer til fuldkommen endelig Rigtighed kunne anvises, hvorefter Beløbet udi deres allerunderdanigste Regnskaber til Udgivt passerer. Saa skulle og Vore Amtsbetiente og andre være tiltænkte, saasnart denne Vores Forordning dem tilkommer, strax at forfatte Extracter saavel over den extraordinaire Korn-Leverance, som og over Kornskattens Beløb in Natura, og samme Extracter over alle anførte Kornvare til Vort Rentekammer, og derforuden saavidt Bygget og Erterne angaaer, til Admiralitets- og Commissariatscollegium, indsende. Skulde noget Korn til et eller andet af de beordrede Steder ankomme, og det, enten formedelst Mangel af Tilsyn paa Lofterne, eller i andre Maader, formedelst Betienternes manglende Opsigt, ikke for got og sundt Korn skulde kunde antages, da skal det oplegges paa Vedkommendes egen Regning og med næste Post angives for Vort Rentekammer samt Admiralitets- og Commissariatscollegium, saavidt hver Sted vedkommer, til behørig Anstalt, at de Skyldige efter foregaaende 6te Artikel derfor kunde vorde anseete. Skulde og, formedelst Udskibningens Forsømmelse og Kornets Udeblivelse til den foresatte Tid, nogen Mangel udi eet eller andet af de Steder, hvor Vore Magaziner ere, fornemmes, da skulle de Betiente, hvis Brøst herudi befindes, derfor udi alle Maader indestaae, og efter befindende Beskaffenhed tilbørligen straffes. 8. Ville Vi allernaadigst: at samtlige Vore Amtsforvaltere og alle andre Vedkommende, efter den Eed og Pligt, hvormed de ere Os forbundne, troe og flittigen paadrive, at bemeldte Leverance udi godt, forsvarligt og upaaklageligt Korn, af dette indeværende Aars Afgrøde, til anførte Tider og Steder rigtigen vorder afgivet, og derudi deres Embeder tilbørligen forrette, saafremt de ei med militair Execution derfor ville søges, og ellers selv svare til al den Skade, som Vores Tieneste ved nogen deres Forsømmelse og Urigtighed enten udi een eller anden Maade kunde tilføies, og derforuden med anden vilkaarlig Straf, som Vore Mandaters Overtrædere, ansees. 9. Herforuden ville Vi alvorligen have alle dem, som til de paabudne Kornvares Oppebørsel ere navngivne, anbefalet at de ingenlunde understaae sig, under deres Bestillings Fortabelse og anden vedbørlig Straf, at vægre nogen deres Qvittering for Leverancen, eller derfor noget at begiere eller tage, være sig enten Skriverpenge eller Skriverskieppe, og langtmindre nogen med ulovlig Tønde=Skieppe eller Fierdingmaal at forurette, ei heller tilsige nogen med deres Korn at fremkomme, førend det strax kan vorde annammet, ei heller foraarsage noget Ophold, men enhver, som noget leverer, efterhaanden, ligesom han først fremkommer, det allersnareste mueligt er, uden noget Ophold, søge at befordre. Skulde nogen befindes herimod at forgribe sig, da ville Vi, at den Skyldige om det er Betienten selv, skal være General=Fiscalens Tiltale underkastet paa hans Embede og anden vilkaarlig Straf, efter Sagens Beskaffenhed; og er det Betienternes Folk, da straffes disse paa deres Formue, eller med Fæstnings=Arbeide efter Omstændighederne. 10. Naar Bønderne med Kornet udi bemeldte Magazi, ner, hvor Leverancen er forordnet, paa Lofterne fremkomme, skal det være dennem tilladt, selv af Sækken at udstyrte Kornet i Tønden og Skieppen, hvormed maales; Og forbydes Vore Betiente aldeles, at de hverken selv eller ved deres Tienere, eller andre Folk, maae understaae sig, Tønden eller Skieppen at trykke, skude, eller støde, men ligesom Kornet af Sækken styrtes, derved skal de lade det forblive, og Maalet befordre, saa og enhver derefter for Leverancen afskrive og Qvitte. 348 mk. re. Og som Vore Betiente, paa det de destobedre kunne svare til Maaler, nyde til Opmaal, efter foregaaende 3die Post, paa hver Tønde Rug, Byg og Erter, et Fierdingkar, saaog paa Havren et og et halvt Fierdingkar paa hver Tønde, saa skal dem derimod hermed alvorligen være forbudet videre Op maal af nogen at fordre eller tage. Skulde ellers imellem Undersaatterne og Betienterne falde nogen Tvistighed om Maalet, da maae det være saavel Betienterne, som Proprietairerne eller Bønderne, tilladt, at betiene sig af Byens edsorne Maalere, hvilke efter deres gjorte Eed, imod sædvanlige Maaler=Penge som Vedkommende selv betale, skulle forrette Maalingen saaledes, som de agte at forsvare, i hvilket Fald Amtsbetienterne dog ligeledes nyde anførte Opmaal. 11. Ved Leverancen af bemeldte Kornvare til Magazinerne skal hvert Steds Amtmand, eller paa hans Vegne en tilforladelig Mand, som han dertil paa eget Ansvar udnævner, saa og for saavidt Vores Gods vedkommer, Regimentsskriverne og Forvalterne, enhver for sit District, selv under vilkaarlig Straf, være overværende og tilsee, at Bønderne ikke blive fornærmede enten med Maalet, eller i andre Maader. 12. Naar nogen Tvistighed om Maalet indfalder, skal Retens Betiente paa Stedet selv, eller og en af deres Middel, med tvende fornuftige Borgermænd, paa Anmodning af Vedkommende, sig ufortøver og uden Betaling strax paa Lofterne indfinde, og, efterat Kornet er ommaalt, have de at tilser, at det for begge Parter, uden nogen videre Besværing, efter den herudi om Maalet af Os gjorte Anordning, bliver forsvarligen. Men dersom Tvistighed paakommer om Kornets Dygtighed, saa at Betienten, eller den, som staaer for Oppebørselen, holder for, at samme ei for gode Kiøbmandsvare kan passere, da haver Magistraten tilligemed tvende eller flere Borgermænd, efter begge Parters Forlangende, Kornets Beskaffenhed efter Aarets Afgrøde at overvei, samt Parterne straxen paa Stedet at mellemsige og adskille. Og naar da Kornet ved saadan Forretning (som paa Forlangende uopholdelig og ligeledes uden Betaling beskreen meddeles) kiendes at være got, vel renset og forsvarligt, men Amtsforvalteren eller Annammeren dog vægrer sig for, omme strax at imodtage, skal det være den eller de Mende tilladt, at oplegge samme Korn udi den Kiøbstad, hvor Magazinet befindes, paa Annammerens egen Regning og Ansvar. Ansvar, saasom Vi ikke ville, at de Bønder, som indfinde sig til at giøre behørig Leverance, enten maae opholdes for længe fra deres Hiem, eller foraarsages forgieves Reise. Med hvilket altsammen Vore Amtmænd paa hvert Sted, skulle have vedbørlig Jndseende, og maae i ingen Maade herudi med nogen see igiennem Fingre, men langt meere og flittigen bør paaagte, at denne Vores Anordning tilbørligen vorder efterlevet; Ligesom de og, naar nogen Betients Brøst i saa Maade skulde befindes, saadant strax for Vort Rentekammer med tilbørligt Beviis have at tilkiendegive, paa det at den eller de Skyldige derfor kunne vorde anseete og afstraffede.