Københavns Adresseavis, 1762-05-24
(Slutningen følger.) Maade, at skille Guld og Sølv fra Galoner, uden Opfinderen af denne Hemmelighed er en habil Chimmisi London, og Hemmeligheden selv er følgende: Man skierer Tresserne i Stykker, efterat de ere rensede fra de Traader, hvormed de har været syede fast til Klæderne. Herpaa binder man dem tilsammen i en Byldt af Lerret, og koger dem i Sæbelund, som er fortyndet med Vand, saa længe, indtil man seer, at Byldten er bleven merkelig mindre. Dette skeer inden en meget kort Tid, saafremt der er ikke alt for mange Tresser. Herpaa tager man Ler rets=Byldten, vasker den nogle gange efter hinanden i koldt Vand, træder sterk derpaa med Foden, eller banker den med en Hammer, paa det at Sæbeluden kand gaae ud deraf. Derefter bliver Byldten løst op igien, og da finder man Guld= og Sølv=Deelene gandske rene og afsondrede, og ikke det allerringeste forandrede, hverken i henseende til Farve eller Vegt. Denne Maade er saa meget bedre og mageligere, end den almindelige Maneer, at udbrænde Tresserne; og da meget lidet Sæbelud er tilstrekkeligt nok dertil, saa ere Bekostningerne saa meget som intet at regne, i sær da man kand bruge den samme Sæbelud oftere end eengang, naar man ikkun bringer Silken ud formedelst Calcination. Man kand giøre Operationen i et Jern= eller Kaabberkar. Sæbeluden kiøber man hos Sæbesyderne, eller man kan ogsaa selv med liden Bekostning tillave den, naar man lader ulædsket Kalk og Pot=Aske koge tilsammen i saa meget Vand, som behøves. Aar. sagen til Tressernes saa hastige Opløsning er let at begribe, for dem, som forstaaer Chymiens Grunde. Den grunder sig derpaa, at Silket, som kommer i Tresserne, er en dyrisk Substantz, der altsaa kand opløses af de kaliske Sal. T., især naar de endda bliver gjorte mere bedende, ved at søye lædsket Kalk dertil. Lærredet til Byldten derimod er en vegetabilisk Materie, og kand altsaa ikke i det allerringeste blive angreben af Kall. (Dette er taget af Lydets Adresse=Contoirs Anseigen 2tes StucOm de Gamles Omgang med Syge Nøderne besøgte fordum ikke deres Syge, førend efter treJ Dages Forløb, med mindre at en blev hastig overfalden af en Sygdom, da de besøgte ham strax, dog aldrig de tre første eller de tre sidste Timer paa Dagen; thi paa den Tid holdt de for, at en Patient mest havde sin Paroxysmum. Dersom nogen allene havde ondt i Maven, Øynene, eller Hovedpine, saa besøgte man ham ikke, efterdi al Talle falder saadan en Syg besværlig. Men naar det bedrede sig med en Syg, saa raabte man til ham; Staae op af din Sygdom. Kunde han derpaa spise noget, holdt man for, at han vare uden al Fare. De som besøgte ham, vare forbundne til, ogsaa at bede til Gud for ham, og at hielpe ham efter deres Formue. Vilde han døe, formanede en Rabbi ham, at han skulde sette sin Tillid og Troe til den tilkommende Messiam, og lod ham giøre sit Skriftemaal. Naar saa var, maatte der stedse en blive hos den Syge, for at trøste ham. Døde han, saa sønderrev man Klæderne. Naar nogen faldt i en Sygdom, saa lod han vel ogsaa ofre for sig, førend han lod nogen Medicum komme til sig; og Talmudisterne har den Regel, at hvo som besøgte en Syg, hans Siel blev frelst fra Gehenne Dom. Hos Grækerne vare Hospitaler stiftede for fattige Syge, og det var tillige Øvrighedens Sag at sørge for saadanne Folk, som derover ogsaa pleyede at forordne visse Læger, der skulde opvarte og see dem til gode. Andre Steder bade de Syge, at Guderne vilde i Drømme aabenbare dem et Middel til deres Sundhed; hvorover Cicero billig mocquerer sig (de Divinit, lib. H. c. 59.)De lagde sig vel ogsaa i Særdeleshed til at sove i en Tempel, og saaledes ventede Raad af Afguden; eller og lode sig bære paa offentlige Steder, saasom i Omgangene, for at faae af de Forbigaaende et Raad eller Middel at vide imod deres Sygdom. De gjorde undertiden ogsaa Løfter i deres Sygdomme, og naar de bleve friske igien, opfyldte de samme høytidelig, og hængte en Tavle op i Tempelen, paa hvilken de skreve, hvad Sygdom de havde havt, og hvad der havde hiulpet dem. Og da sligt i Besynderlighed var skeet i Æsenlapii Tempel paa den Øe Co saa mener man, at Hippocrates har derudi afskrevet alle Midler og Raad imod Sygdomme, og derefter hemmelig ladet stikke Tempelen i Brand, da han siden allene var den som vidste disse Ting, og dermed endelig tilsidst gjorde sig saa stor, som han endnu til vor Tid er bleven agtet. Opgave til den Vestindiske Handels Forbedring. En Dansk Undersaat i Vestindien, som ey vil være sit Navn bekiendt, der glæder sig ved den Danske Handel paa de Danske Kongelige Eylænder, men græmmes over at adskillige Vanskeligheder hindrer dens Fremvext, og som ønsker at der kunde af kyndige saavel Landets nu, og forhen værende Beboere, som og i Dannemark Norge og Holsteen værende Handlende, opgives til strekkelige Midler der kunde hemme og hæve de Vanskeligheder; indbyder alle og enhver der i den Vestindiske Handel har Jndsigt, og en Patriotisk Kierlighed for Landet at være dertil behielpelig ved offentlig at give deres Betænkning tilkiende. At dette kunde i Verk settes fremlegger han følgende Plan, 1.) Han fremsetter tvende Qvæstioner, som indeholder hvad Vanskeligheder der hindrer den Handels Fremvext, til Besvaring, og Oplysning. 2.) Den som ved Besvaringen tydeligst og fuldstændigst opløser de tvende Spørsmaale, erbyder han sig for hver Qvæstions Besvaring til en Erkiendtlighed at give Værdien af et Fad raa Sukker paa 1000 Pund reen Vægt efter Markets Priis i Vestindien, og det udi en Skue=Penge af Guld med den Jnscription, Vestindisk Præmie for et got Raad i Aaret 1762. 3) Svaret paa Spørsmaalene indsendes franco til AdresseContoiret her i Kiøbenhavn under Forseigling med underskreven Navn eller Boemerke inden medio October indeværende Aar, paa det endnu af samme inden Høst=Skibenes Afgang kand tages Gienpart in duplo at sendes ham over til Vestindien. 4.) Naar han der har læst samme, og efter sin Jndsigt og Skiønnende, givet den Besvaring, som han anseer for tydeligst og fuldstændigst fortienende, samt forfatted Extract af de andre for saavidt de maatte indeholde, enten et og andet Middel som af den første var forbigaaed eller ikke tydelig nok udført, eller foren og anden Remarqves skyld var værd at læses, skal ligeledes in duplo, samme vorde med Foraars Skibene sendte til Kiøbenhavn, med Ordre her til en Kiøbmand at udbetale Præmien, til den som ham samme har tilsendt, hvilket i Aviserne da bekiendtgiøres, hvorefter den som melder sig, med det Navn eller Boemerke, og tillige til Beviis at det er hans Navn eller Bormerke, foreviser det Seigl med hvilket hans Besvaring var forseglet, nyder Præmien. 5.) Besvaringen som nyder Præmien med Extracten, af de øvrige, bliver da forderligst trykt, saa de inden to Maaneder efter kand være Publico bekiendt. 6) Paa det aarligen en eller to saadanne Afhandlinger kand haves, bliver saa snart de tvende første Qvæstioners Besvaring ere indleverte, tvende nye fremsatte til Oplysning, som da skulde være færdige til den Tiid at det i Aviserne er bekiendtgjort, hvo der har erholdet den første Præmie. T.) Han agter at continuere dermed aarlig i Fald han finder at dette Forseet lykkes og har den forønskede Virkning, og skulde end ikke et Aar Besvaringen være saa, at den efter hans Skiønnende for Mangel af Fuldstændighed kunde offentlig bekiendtgiøres, og derfor Qvæstionen næste Aar maatte igientages, saa skal den samme, uagted en anden næste Aar maatte tilkiendes Præmien, dog alligevel siden hans Besvaring forrige Aar var best, nyde en Erkiendtlighed, proportioneret efter Svarets Bonite. 8) Qvæstionerne for indeværende Aar 1762. ere følgende: (T.) Hvad som kand være at forbedre paa de Proviant Vahrer og Plantage=Requisiter samt andre Manufactur=Vahrer, der føres fra Dannemark, imod det som føres fra Fremmede, og hvad Middel behøves til, at vi derpaa kand give saa got Kiøb som Fremmede, (a.) Om ikke saadan Mængde af levende Qvæg kand tillegges paa Eylandene, og salted Fisk, samt Staver og Baand, til Sukker= og Rom=Foustagierne, som og Zingels til Huusene forskaffes fra Dannemark, Holsteen og Norge, saa at ikke af disse Sorter skal fornødiges Tilførsel fra Nye=Engelland.