Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-08-28
Efterretninger om det sorte Havs Kyster. (Fortsat.) Førend jeg landede i Sukum=Kale i Abas sien, paa den østlige Kyst af det sorte Hav, var jeg gjerne stegen i Land i Bugten Pitsunda; men denne Deel af Abassien, hvori den ligger, erkiender ikke den Chef, som Rusland har udnævnet og Beboerne af denne Kyst leve endnu ligesom paa Strabos Tider af Søerøverie og Plyndring. Den 6te Dag efter vor Seillads fra Krimm, ankom vi i Bugten ved Sukum Kal og kastede Anker omtrent 2 Verster fra Fæstningen. Førend jeg leverer en Beskrivelse over denne Fæstning og vort Ophold i den, vil jeg først sige nogle Ord om de forskiellige Havne og Bugter paa den nordlige Kyst, for at kunne meddele en Skildring om Resourcerne i denne Egn for Handel og Skibsfart, og om de Arbeider og muelige Forbedringer, som der blive at foretage. Da jeg ikke selv har kunne undersøge denne Deel af Kysten, saa har jeg samlet Efterretninger derom ved at forespørge mig hos Russiske Embedsmænd og Armeniske Kiøbmænd, Stæderne Temruck og Taman, der ligge paa Øen Taman i den Kanal, som forbinder det sorte Hav med det Assovske, ere for nærværende Tid besatte af Russerne, som have anlagt en Fæstning ved Taman, som de have kaldt Phanagoria, til Erindring om en gammel græsk Stad, som har staaet paa dette Sted. Man seer endnu mange Ruiner af den gamle græske Stad. Man kan ikke tænke sig en mere besynderlig Contrast end Smagen for de skjønne Konster hos hine gamle Grækere, som nedsatte sig her paa Pericles Tid, og det Barbarie, som for mindre end et halvt Aarhundrede siden udmærkede de fameuse Zaporogiske Kosakker, hvilke under Katharina den 2dens Regjering bleve transporterede fra Katarakterne ved Dnieper til Bredderne af Kuban Floden, og for nærværende Tid ere bekiendte under Navnet af de schernomorskiske Kosakker eller Kosakkerne fra det sorte Hav. Deres Oprindelse regnes fra Aaret 800 og deres første krigeriske Forsamling fra Aaret 948; det var en forvirret Blanding af Avanturiers fra alle Nationer. Naar nogen vilde optages iblandt dem, saa behøvedes ikke videre, end at han maatte udmærke sig ved Forvovenhed og ved en blind Lydighed imod de barbariske Love, som de selv havde paalagt sig. Naar en Kosak dræbte en anden, saa bandt man ham til den Døde og begravede dem begge to med hinanden. Disse Zaporogiske Kosakker vare længe en Gienstand foralle Naboernes Frygt, saavel Russernes som Polakkernes, Moldauernes og Tyrkernes; de begave sig snart under den ene og snart under den anden Magts Beskyttelse; men de pleiede dog meest at erklære sig for Russerne, da de bekiende sig til den græske Religion. Sultan Amurat pleiede at sige: at naar andre end Zaporogerne pønsede paa en Plan imod ham, eller førte Krig med ham, saa kunde han dog ligefuldt sove paa begge Sider; men naar Zaporogerne truede at angribe ham, saa holdt han sig altid vaagen. J alle Traktaterne imellem det Ottomanniske Rige og Polen blev det altid stipuleret, som den første Forpligtelses artikel for den sidste Magt: at det skulde forbydes Kosakkerne at beseile Dniepern og det sorte Hav. Den første Pligt hos en Zaporoger var, at han maatte forstaae sig paa at seile ned at Vandfalden i Dnieper-Floden. Naar de havde forsamlet sig, saa klemte Skibene sig sammen og alle paa eengang seilede ned imellem begge de Fæstninger, som Tyrkerne besad ved Mundingen af Floden, og saa vare 48 Timer tilstrækkelige for dem til at kunne udplyndre Trebizund eller Sinope eller at gjøre Fanger, lige i Øiesynet af Constantinopel. Feldtmarschal Rassumovsky var en Kosak fra Ukraine og blev udnævnet til Het man for Zaporogerne; med ham var denne Værdighed forbie, da den forekom den Russiske Regjering at være altfor farlig. Saalænge de boede ved Polens Grændser kunde man ikke forglemme deres hyppige Oprør, enten af denne Aarsag eller ogsaa fordi deres krigeriske Charakteer forekom Keiserinde Kathrine at være skikket til at tiene til et Værn imod de hyppige Angreb af Circassierne paa den venstre Side af Cuban Floden, saa etablerede man dem paa den høire Side af denne Flod og paa Øen TamanSiden de have faaet disse frugtbare Lande i Besiddelse have de begyndt at lægge sig efter Agerdyrkningen; deres Sæder ere blevne mildere, deres meest barbariske Skikke og Love ere deels blevne afskaffede og deels gaaede i Forglemmelse.