Københavns Adresseavis, 1766-09-09
Fundne og opdagede Sager. Mandagen den 8 September er ved Hans Excellence Hr. Geheime Raad Thottes Hotel paa Kongens Nyetorv funden en Poppegoye. Hvo til samme sig kand legitimere, kand imod dette Avertissement og en billig Douceur til Finderen Jørgen Olsen, Hauge=Karl hos velbemelte Geheime=Raaden, samme afhente. Lægen. Vi ere egentlig ikkun Folk, hvormed man giør Stads Det skeer meget sielden, at man betiener sig af os for Sundhedens Skyld; thi hvad vor Leveordens Regler angaaer, saa veed enhver, at de ey iagttages, om man en derved kunde forebygge mange Sygdomme. Men de allerfærste Syge give sig under vore Kurer i den Hensigt, ved os at blive bragte tilrette igien. Naar man bliver syg, saa seer man det gierne først en Tidlang an, til det bliver slemt. Naar det bliver slemt, saa bruger man alle de Huusmidler, man kand finde paa, til det bliver saa slet, at Byen og Familien faaer vor Sygdom at vide. Naar den bliver bekiendt, saa bruger mae alle Venners og Paarørendes Raad til man vil døe. Naar man vil døe, saa lader man endelig Lægen hente, og naar han siger at han kommer for silde, svarer man ham: Giør De kuns Deres, meere æskes ikke af Dem. Nu, han giør altsaa sit; enten det er vel eller ilde anvendt. Dersom vi bleve brugte for at være den Syge til Nytte, saa lod man os ey først kalde til Folk, som stridde med Døden. Men, vi tiene til intet andet, end at giøre Døden høytideligere. Det er ligesom med Præsterne. Var det Folk om at giøre at døe salig; saa skulde de tale i Fortrolighed, med Præsterne, før Sygdommens Magt kand svække deres Sindskræfter, og røre deres Villie. Men, da de kuns lade dem hente i deres sidste Øyeblikke, saa kunde de ey have anden Hensigt dermed, end at døe standsmæssig, i en Geistliges og en Læges Nærværelse. Derfor skal man og finde, at Folk lade hente desflere Læger og Geistlige til deres Død, jo fornemme rede ere. En gemeen Karl døer under en ung Doctors Hænder, og i en Degns Nærværelse. En fornemme Mand har ved hver Haand, ved hver Fod, og ved Hovedgiærdet en høy erfaren Læge, og den hele Geistlighed i hans Sogn har vexelviis Opvartning hos ham. Personer af høyeste Stand holde sig, endog naar de ere friske, Liv=Læger, hvilke de betale forat de maae tillade dem alt det, hvorved de vanvare deres Helbred, og hvem de byde at tie, og sætte af, dersom de ere saa uforskammede at sige, at noget, som de ey ville lade være, er dem skadeligt. Man seer vel altsaa, at Læger egentlig høre i Classen af de Betientere, dem man for Stads giør til noget, som de virkelig ey behøve at være. De ere vore Heydukker og Stadshusarer lige, hvilke, naar de tage deres Knebelbarter af, og deres Klæder, ere lige saadanne Lakeyer, som alle andre. Ved denne Sagernes Beskaffenhed tør man ikke tvivle, at der jo vilde gives ligesaa mange Læger, som nu, omendskiønt intet Menneske var sygt; thi sandt at sige, saa giør ingen meget af Helbreden, dersom han skal fortiene sig den med nogen Omhyggelighed, men man holder den kuns for en Lykke, naar man kand have den for intet, Dette er taget af det 53 Stykke af det lige saa fornøyelige som nyttige Ugeskrift, Lægen kaldet, hvoraf ugentlig 2 Ark udgives fra det Berlingske Bogtrykkerie. Den første og anden Deel er alt udkommen; den 3die ventes inden Aarets Udgang. Subscribenterne faaer hver Deel for 1 Rdlr.