Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-26
Professor Hetsch har udstillet Opgang til Kongens Trappe paa Christiansborg, og en perspectivisk Composition, hvilke Arbeider ere begge meget smagfuldt udførte, og noksom vidne om, at Kunstneren besidder megen Øvelse og Færdighed i sin Kunst. Agreeret Medlem Koch har udstillet følgende Arbeider, efter sine 5 Aars Reiser i Frankrige, Jtalien og Grækenland: et Universitæt med For= og Side=Facade, Plan og Profil, samt et Museum for Antiker, i Facade, Plan og Profil, begge egen Composition; 3de græske Templer, tilligemed endeel Tegninger paa Steensnit; Opmaaling af Tagconstructioner af de største Theatre i Mailland, Parma, Rom og Neapel. Man maa tilstaae, at have ventet meget Mere, og bedre Arbeide, af en 5 Aars Reise, især, da Kunstneren ikke forhen har sendt sit Fædreland, noget af sine Arbeider. Hans 2de Compositioner ere det Hele af nogen Betydenhed, hvad Publicum faaer at see, og dog findes deri ikke et eneste Partie, som er nyt, eller som Dyrkere og Kiendere af Kunsten ikke have seet før. Begge Facaderne ere meget magre. De ved Universitetets Midpartie anbragte, smaae Søiler, passede bedre til Museet, end de derværende smaae Sidepartier, med de uforholdslige lange Vinduer og vanskabte Portaler, hvilke just ikke vidne om Kunstnerens Smag for det Skjønne. Midpartierne paa begge Stykkerne ere omtrent eens, paa Colonnernes Orden nær. Planen er for sammenkneden i det egentlige Universitæt, og for udvidet i Boligerne. Alt er udarbeidet meer i det Borgerlige, end i det Academiske, og det er Aarsagen, hvorfor der ikke heller kan blive noget Stort af Profilerne; thi, naar man ikke i Facaden og Planen sporer Geniet, hvorledes kan man da vente, at see noget Stort udført i Profilerne? De mindre Omrids af Gesimsen osv. ere eiheller behandlede med Smag. Skulde man i Naturen see slige uproportionerede Gesimser, som de, Midpartierne have, med saa spærre Sparrenkopper, og det uregelmæssige Forhold, hvori Frisen og Architraven staae til Colonnerne; da maatte man troe, at Kunstneren ikke havde studeret de 5 Søiler til Fuldkommenhed. Schlick, agreeret ved Academiet, som Architect og Machinist, har udstillet et Theater, med Facade, 2de Planer og 1 Profil, hvilket er meget net componeret, med Undtagelse af Fasa den, hvor man hellere havde ønsket færre af de nyligt offentligen høiprisede, stolte, ret chinesisk anbragte, Arcader. Jøvrigt ere alle Beqvemmeligheder anbragte paa rette Steder; men, naar man antager, at Herr Schlick har seet og studeret de fleste af Verdens største Theatre, saa kan det vel ikke have været ham vanskeligt, at sammensætte et Lignende. Hvad hans andre Stykker angaaer, da maa man først med Vished vide, om de ere componerede, copierede, eller blot illuminerede, førend man kan yde Kunstneren den Roes og Dadel, han fortjener. Schmidt, Assistent i første Bygnings skole, har udstillet en Domkirke, med kongelige og adelige Begravelses-Capeller, i Faaade, Plan og 2de Profiler, samt Prospect af bemældte Kirke, og et Perspectiv af dens Jndre, seet fra Hovedindgangen. Saavel i Composition, som i Udførelse af Architecturen, er dette Stykke særdeles fortrinligt. Den overordentlige Flid i Udførelsen viser klarligen, at Kunstneren har stræbt, at fremstille sin Færdighed i smukke Former. Fremfor Alt have Fagaden, Planen og Profilerne noget Imponerende, noget Nyt. Det indvendige Perspectiv yder en skjøn, planmæssigen anbragt Belysning i Rotunden, ligesom og det smukt dannede Taarn foran Samme tager sig godt og characteristisk ud. Derimod kunde man ønske de 2de, næsten staldmæssige, Vinduer i de kongelige Begravelses-Capeller borte, da Belysningen ovenfra vilde være tilstrækkelig. Her Schmidts Tegning af det Jndvendige af Pantheon i Rom, efter Pirenesi, er ogsaa meget ved udført, skjøndt sikkert et overordentligen møisommeligt Arbeide. Friis har udstillet et Landhuus i Perspectiv, med en Plan, uden geometrisk Facade og Profil. Det ligner meer et gammelt Nonnekloster, eller en Ridderborg, end et Nutidens Landhuus. Characteren deri er meget mørk Terrasseringen er for massiv og falder alt for svært i det Perspective, hvilket udentvivl vilde være endnu meer paafaldende i den geometriske Tegning. Tillige vilde de 2 Messaniner eiheller tage sig godt ud, især de store Piedestaler, hvorpaa de colossalske Figurer ere anbragte. De 2de Lygtepæle, lige for Vinduerne, og det lille Portal, for Indgangen, alt dette støder Øiet Ogsaa maa man tilstaae, at det er meget besynderligt, at see en Perspectivtegning af en Architect, uden at have geometrisk udført Tegning til Formaal, da enhver upartisk Dommer i bemældte Fag vist ikke negter, at en Perspectiv tegning, som ikke henviser til det Naturlige, eller til en geometrisk Facade og Plan med Proft, aldrig kan ansees for Mere, eller Mindre, end et Theatermaleri, eller et Bagdække til Samme, hvor det gjælder, at skuffe Øiet. Holm har udstillet et Perspectiv af den venstre Sidegang i Roskildes Domkirke. Der kunde have været bedre Holding deri; ogsaa er det tusket i en kold Maneer. Rosenberg har udstillet et corinthisk Capital, efter Professor Hetsch, hvilket er meget vel tegnet. Hansen har udstillet en Børs tegnet forden store Sølvpræmie. Det havde været ønskeligt, at Hovedbygningen havde været at see i Facaden, og ikke i Bagfacaden, tilligemed en Tverbygning fra For til Bag-Faaden, forbindende begge Hovedpartierne, som nu ere formeget adskilte. Det er iøvrigt meget godt tegnet og proportioneret. Meyer har ligeledes udstillet en Børs, for den store Sølvmedaille, omtrent af samme Beskaffenhed. Olsen har udstillet et kongeligt offentligt Bibliothek, for den store Sølvpræmie. Ligesom Profilen, er Facaden altfor colosalsk, især den store Kuppel, og Planen for almindelig i Fordet Hele er det ikke smukt dannet. men. Den Stad findes vist næppe, som skulde kunne opfylde saa uhyre Bogrum! Blem har ligeledes udstillet et kongeligt Bibliothek, for den mindre Sølvpræmie. Facaden er bedre, end Olsens. Planerne ere derimod hinanden temmeligen lige i Formen. Udarbeidelsen af dem begge er ret god. Fordi de, som sagt, ligne hinanden, maa man imidlertid ikke troe, at de grunde sig paa nogen fælleds Veiledning, eller Hjælp. Nei, slig utidig og uretfærdig Bistand finder vist ikke Sted. Hvor krænkende og tilsidesættende vilde Saadant ogsaa være for andre Medconcurrerende, som ikke kunde, eller ikke vilde øse af saa urene Hjælpekilder. Mon man kan vente sig nogen sand Nytte af den lancasterske Methodes Jndførelse i Landsbye skolerne? (Slutning; see forr. No.) Vi vandre omkring i Verden og have Udsigt til alle Sider, og dog undgaaer saa mangen Ting vor Opmærksomhed, indtil Een eller Anden klapper os paa Skulderen, peger hen for Vi sig med Fingeren, og siger: "see der see alle, men dog maa den Ene være den Anden behielpelig i at vorde Gjenstænder vaer, Ønskeligt var det vistnok, naar den Ene ved en venskabelig Henpegen vilde veilede den Andens Syn til at blive vaer det Seeværdige, istedetfor med stolt og hovmodig Mine at spørge ham: "Er nu blinde Kan Du da ikke see? Ovenstaaende med Beskedenhed fremsatte Tanker fordrister Jndsenderen sig at betragte som en Henpegen, hvorved ingen Sandhedsven vil fornærmes. Den stolte Jndbildning, at den Gjenstand, han peger paa, er noget virkeligt, har han slet ikke. Det kan gjerne være at det Hele er kun et optisk Bedrag. Naar Lysstraalerne møde Øiet igjennem Taage, hvor let er da et saadant Bedrag ikke mueligt? Men dog kan det have sin store Nytte. Den, der forsker efter Sandhed, faaer derved Anledning til at anstille nøiere Undersøgelse, og Menneskevennen, til at udøve den skjønne Dyd, der bestaaer i at tilgive Feil. Endeligen tillader Jndsenderen sig den Anmærkning, at hvis den lancasterske Methode paa Landet skulde bringes i Udøvelse, saa forekommer det ham, at det ville blive nødvendigt, at bygge mange af Landsbyskolerne større, at anskaffe andre Borde og Bænke, at bekoste de nødvendige Hjelpemidler, der, ifølge Methoden, høre til Underviisningens Fremme, og endelig, at lade Skolelæreren vorde underviist i Methoden. Maaskee mangen en troer, at Skolelæreren. kan undervise sig selv. Dette troer ogsaa Indsenderen; men kun tildeels. Naar een eller anden Skolelærer med forudfattet Fordom imod Methoden, tager den Lærrebog i Haanden, af hvilken han skal lære samme, saa vil han neppe kunne være sin egen Lærer. Om hans Foresatte kunne tvinge ham til at være opmærksom for at lære en Methode, imod hvilken han føler Ulyst, og maaskee endogsaa Modbydelighed; dette kan Jndsenderen ikke, men det maae den sande Menneskekjender, bedst vide. En Skolelærer kan gjerne, uden at føle nogen Drivt til at lære den lancasterske Methode, være en meget brav Mand, der besidder Kundskaber og har Lyst til at virke Gavn; men maaskee kunde det hænde sig, at han, fra det Øieblik af, man tvang ham til at undervise efter den ommeldte Methode, vilde virke mindre Gavn, Og det var dog Skade. Trange ere Tiderne for Landalmuen, som for Andre. Dog, hvad der er nyttigt for Menneskeslægtens sande Vel fortjener Opofrelse Men i Tider, som de nuværende, burde ingen Reformator glemme det gamle gyldne danske Ordsprog; Faer i Mag, saa gaae Hjulene ikke af. Et absolut Gode er til enhver Tid og paa ethvert Sted enhver Opofrelse værdt. Men med et relativt Gode er det anderledes. Det synes, at man for dette ikke bør gjøre for store Opofrelser, før man nøie har overveiet, om man ogsaa kan anbringe det paa rette Sted og tilrette Tid, thi i modsat Fald kan det let vorde et stort Onde.