Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1814-09-03
Paa en Prommende i Søndags saae jeg 2de svenske Officerer, som spadserede opad Kalfaret; standsede udenfor Consumtions Undercontoiret, betragtende det der parederende F. V. R. Hvad anmærkninger de gjorde herover, hørte jeg ikke; men deres haanlige Latter ønskede jeg Consumtions Cassereren havde seet; det vilde været en fortjent, bitter Bebreidelse, fordi han er forlængst har foranstaltet dette Tegn forandret. Paa Toldboden, sees det samme, svavelsom paa Skilderhuse. Hvorlænge skal dette staa der, for at bibringe Fremmede urigtige Norge skadelige Jdeer, Ved Lyst-Manøvren i Fredstider kan det være det samme af hvilke Officerer en Armee bliver Commanderet; men i Feidens Tid hører der ere til at være Anfører end at udkaste Planer, ved en Pibe Tobak bag Kakkelovnen, og som Spe seer major at sparke paa Paradepladsen. Rolig med forsagt Mod at gaae Fienden under Øine, før Folket i Jlden; træffe gode Dispositioner; kjende ethvert Steds locale; have Aandsnærværelse at kunne contramanøvre Fiendens Planer; skille et forstilfra et virkeligt Angreb; være modig, naar det gjælder i tvivlsomme Øieblikke, og da trodse Farligheder; have en god Constitution at udholde Strabadser: dette og meget mere udfordres for at være en god Anfører. Aucteniteten har til alle Tider gjort megen Skade i en Armee, og derfor have de Krigførende Magter i den senere Tid ikke gjort saa meget Væsen af samme. Jntet Regiment kan mangle duelige Subjecter, der kan anfortroes øverste Commando. Disse trækker man frem, uden Hensyn til Anciennitet, og selv vælge de de Næs commanderende. Til Divisions-Generaler tager man de meest Duelige, og til høistcommanderende den, der har givet største Prøver paa Duelighed og Redelighed. Har et Troppekorps Tillid og Kjærlighed til sin Anfører, da er det uovervindeligt. Hvor gammel var Alcibiades, Bousnaparte og Bernadotte, da de bleve valgte til Hærførere, De gamle, forsagte, modfaldne og svage sender man derimod i Vinter-Qvarteer. Hvad kan disse gavne i activ Tjeneste? Forhen kjendte man ikkun een Klasse af Mennesker, der, af Frygt at blive bedraget, lod sig forud betale; men Erfarenhed lærer, at i dette Aarhundrede gives Mænd, der lig Ha lader sig forud betale, for desbedre at kunne narre og bedrage sit Publicum Hr. Pastor Wulfsberg hører til denne Klasse, og saafremt han ikke opponerer imod hvad der i den bergenske og trondhjemske Aviser er sagt om ham, er han uden om Følelse. Men troer den gode geistlige Herre at være berettiget til at spille Gjæk med en heel Nation, saa nedlægge han itide sit Redacteur-Embede, for at ikke Abonnenten skal uleiliges med at frasige hans Prøjemagerie, som nu bliver saa indlysende, at det ei mere kan blænde. Atter savnede man med sidste Post Bladet Tiden. Hvor bliver det Skrift af hvorpaa man ved Pronumerationen forud maatte betale 30 Rd. d. C. Det var nok bedst, at maa skienkede ham disse 30 Rd. og lod ham beholde sin Sammensarium. Er Christiania saa fattigt paa Redacteursubjecter, at der ikke gives een eneste, der kunde afløse Hr. Pastoren, saa kunde men maaskee opvarte med Et fra Bergen, der med - Procene Rabet gjerne træder i nu værende Redacteurs Sted. Nen maaskee Hr. Pastoren, formedelst andre vigtige Forretninger, Dag og Nat er saa sysselsat, at han allene har Tid tilovers at mo tage Penge fra sine godtroende Abonnenter. J dette Tilfælde allene var han at undskylde; men saa vælge han sig en Substitut eller Capellan, og hans Forseelse vorde ham tilgiven saasnart man sporer en Orden, som Pligt og Skyldighed byder. Hvad er Regjeringen, under nærværende Omstændigheder, berettiget til at fordre af Folket; og hvad kan Folket med Føie vente af Regjeringen. Paa en Tid, da de meest heftige Følelser, af forskjellig Art, maae opfylde enhver norsk Borgers Barm: kan det ikke være forunderligt, om nogen Gjæring spores blandt Mængden. Det vilde ikke engang være frydeligt for Fædrelandets sande Venner, hvis det uventede Udfald af Nationens Anstrængelser for den gode Sag ei havde vakt en stærk Sensation. Folket maatte i saa Fald være hensynket i den Følesløshedstilstand, som sikkert bebuder den politiske Død.