Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-11-23
Den franske Armee har efter saa glimrende Fordele mistet sin seierrige Stilling. - J Erfurt have vi fundet hvad Armeen behøvede af Levnetsmidler, Munition, Klædningsstykker, og Skoe Generalstaben forbeholder sig efter indhentede specielle Rapporter fra Generalerne at bekjendtgjøre Navnene paa dem, som især have udmærket sig paade store Dage ved Wachan og Leipzig. Efter Hamb. Corr.) Anna Boleyn. Denne for sin Skjønhed og ulykkelige Skjæbne bekiendte Fyrstinde, der tildeels kan ansees som Martyrinde for den protestantiske Religions Jndførelse i England, var et af de Offre, Henrik den Ottende bragde sit hæftige Temperament og sin Ustanighed i Elskovssager. Som bekiendt løsrev han sig fra den pavelige Stols Overherskab i kirkelige Anliggender, for desmere uhindret at kunne forskyde sin første Dronning Catharine af Arragonien, som ikke længer behagede ham. Anna var Hofdame hos Catharina; Kongen havde seet hende der, og var bleven fængslet af hendes Ynde og Aandsgaver, men da intet kunde formaae hende til at overtræde sin Pligt, besluttede han at op ofte Alt for at komme i lovlig Besiddelse af hende. Separationsproces blev anlagt mod Catharina, men det romerske Hof modsatte sig af al Magt Ægteskabets Ophævelse; Sagen henstod saaledes i en Tid af sex Aar, indtil den endtes med Henriks Affald fra den romerskatholske Kirke, og Udnævnelse af en geistlig Ret, som dømte hans Ægteskab med Catharina ophævet, og forbød hende at føre anden Titel end Princesse. En ubrødelig hengivenhed mod Kongen og den strængeste Dyd udviste Anna i disse sex Aar; hvorfor det er desmere usandsynligt, at hun siden skulde i denne Henseende have forbrudt sig. Lykkelig følte Kongen sig nu ved hendes Besiddelse, men denne Henrykkelse varede ikke længe, neppe vare tre Aar forløbne. før han allerede kjededes, og hans Lidenskab fandt snart en anden Gienstand i Lady Seymour. Anna var Luthers Lære meget hengiven, og havde derved tildraget sig Fiender blandt Geistligheden, hvoraf den største Deel endnu vedhængte den romerske Bispestol, og dannede et Partie, der havde Annas Onkel, Hertugen af Norfolk, i Spidsen. De havde neppe mærket Kongens Kulde mod Anna, før de bestræbte sig at styrte hende. Hun beskyldtes for Utroskab mod Kongen, hvortil man tog Anledning af nogle af hendes Hoffolks overordentlige Hengivenhed for hende, der maaskee, skjøndt uden hendes Villie og Ønske, var blandet af nogen Kiærlighed for en saa elskværdig Fyrstinde. - Ogsaa fandt Kongen, da hans Elskov var kølnet, Mishag i den lette, utvungne Adfærd, der deels var følge af hendes Temperament, deels var bleven hende egen under hendes Ophold ved det franske Hof hvor hun var opdraget. Denne Utvungenhed contrasterede alt for meget med det stive Ceremonievæsen og den mørke Hoftone, som fandt Sted i England; den gjorde hende mindre forsigtig end hendes Stilling fordrede, og lod hende endog vise Fortrolighed mod Adskillige, som vel for hendes Ophøielse, men ikke siden, kunde have Krav paa hendes Venskab. Denne for store Nedladenhed var Kongens Lolte Sindelag imod, og bidrog til at fjerne ham fra hende. Jntet kunde redde den kjønne Ulykkelige. Blandt de faa Hengivne hun beholdt, efterat hun var styrtet, var Thomas Cromwell, Statssecretair, og den for sin ædle Characteer bekiendte Erkebisp Cranmer; men disse faa Venner vare ei istand til at udrette noget Betydeligt for hende, især da de ligesom hun vare Tilhængere af Reformationen, hvilken Kongen kun yndede forsaavidt den befriede ham fra Pavens Aag, og gav ham Besiddelse af endeel geistlige Godser. Parlamentet satte mod alle hans Magtsprog intet uden en blind Lydighed, saa dybt var denne Nationalforsamling sunken under sin Værdighed; ja den var nedrig nok til at anctionere hans uretfærdigste og mest modsigende Handlinger, naar blot hans Villie var kommen til dens Kundskab. Saaledes blev nu intet tilovers for den arme Dronning uden at forberede sig paa den frygtelige Skjebne, der forestod hende. Paa de utilstrækkeligste Grunde og ved Hielp af tilsnegne Vidnesbyrd blev hun dømt fra Livet af den over hende nedsatte Jury of Peers. Denne Catastrophe indtraf 1636, samme Aar, som Reformationen indførtes i Danmark, hvilken i England først rodfæstedes under hendes Datter, den navnkundige Dronning Elisabeth. Kort før sin Død tilskrev den ædle Fyrstinde Henrik et Brev, som findes opbevaret i Hume's histor, of England, og hvoraf hendes blide Characteer tilfulde fremlyser. Hendes Efterfølger, Lady Seymour, ærede hendes Minde ved at udvise moderlig Ømhed mod hendes eneste Datter Elisabeth.