Jyllandsposten, 1839-08-27
Spørgsmaalet er nu, mon Fleertallet af dem, som formene sig brøstholdne, ville benytte denne Udvei til mulig Nedsættelse i Skattepaalægget, Spørges en Landinspecteur, da lyder Svaret i Almindelighed: det er saaledes, som det er og forefindes, udført paa bedste Maade. Undersøgelserne ville koste Penge, og føre dog til Jntet, og nu taber den stakkels Landmand Modet, tænker: hvad kan det hjelpe, - og bærer sukkende den ham paalagte Byrde. Men - det kan hielpe og vil upaatvivlelig hielpe; thi det er ikke vor gode Fader Frederiks Villie, at den Ene skal trykkes eller bebyrdes frem for den Anden, ikke at den Flittige skal beskattes over Evne; desuden have vi jo i hele Landet over 10,000 Tdr. Hartkorn til Nedsættelse for Hartkornssummen bliver æqval; 10,000 Tdr. Hartkorn, som, om end den hele Sum vedblev, dog ikkun afgive saare lidet til Finantsernes Fordeel, ja ei engang 5000 Rbd. aarlig, saa længe Eftergivelserne i Landskatten vedvare; med Hensyn derimod til de bevægelige Skatter og Commune=Afgifter, vilde det vorde til megen Lettelse for Enhver, som troer sig for høit skyldsat, at see Paalægget formindsket, og dristig ville vi haabe, sligt vil skee; thi naar de til Undersøgelse befalede Jnspecteurer faae Diæter istedetfor Betaling efter Areal, naar kyndige og retsindige Landmænd, mere indviede i det practiske Jordbrug end mangen Landinspecteur, tiltages, saaledes som Stænderne have foreslaaet, da vil vistnok Meget vorde ændret; ja omend de senere Aars Forbedringer ei komme i Betragtning til Hartkornets bedre Ligning, saa ville vi uden Misundelse see, at en Deel af vore Medborgere nyde en Fordeel, som vel ei kan skjønnes at være fortjent, men som vi ville ansee som Gaver af Skjæbnens Luner, uden ved egen Medvirkning at være dem tilfalden. Enhver altsaa, som formener at blive for høit skyldsat, vil jeg oprigtig tilraade, til behørig Tid at indkomme med Begjæring om Undersøgelse, hvorved jo Jngen fornærmes, da de Lettelser, som adskillige Egnes Beboere ere forundte, ei herved ville blive formindskede. Det maa imidlertid bemærkes, at hver Bye, hvert Eierlaug eller hver enkelt Jordbruger, som attraaer Undersøgelse, maa fra det kongelige Rentekammer tilveiebringe Kaart over Eiendommene, med paategnede Matrikulstaxter, og maae vi med Taknemmelighed paaskjønne, hvorledes Adgangen hertil er lettet ved den tagne Bestemmelse, at saadanne Kaart kan erholdes, imod Betaling af 1 Rbs. for hver Tønde Lands Jndhold; de paategnede Taxter betales aparte med 3/4 s. pr. Tønde. Har nu en Eiendom ved foretagen ny Undersøgelse ikkun 4 pCt. mere, end samme efter ny Bonite ring tilkommer, da beholdes Hartkornet uforandret; dog er den Paagjældende i ethvert Tilfælde fri for at udrede de med Undersøgelsen forbundne Omkostninger, naar den nye Taxation er lavere end den ældre; men er det modsatte Tilfældet, blive Udgifterne, med 3 Rbd. pr. Tønde gammelt Hartkorn, at betale af den eller dem, som have begjært samme. At for hver Tønde gammelt Hartkorn, som bekjendt, 3 Rbd. maa deponeres, før Undersøgelserne foretages, vil for mangen fattig Landmand falde byrdefuldt nok: men muligt ogsaa, at efter Stændernes Forslag, vederhæftig Caution vil i Penges Sted vorde antaget. Spørges nu, hvad Hensigten egentlig er med dette Jnserat, da vil jeg ganske oprigtig svare: den er fordet Første i Korthed at oplyse, hvad neppe endnu er almindelig bekjendt, hvor forskjellig det ved Taxationer og Beregninger tilkomne høiere Hartkorn hviler paa Landets forskjellige Egne, samt hvilke Byrder det medfører. Jeg har villet fremstille det Urigtige i en Forføining, som forbedrer den Lades og Efterladnes Kaar paa den Flittiges Bekostning, gjør et ei ubetydeligt Jndgreb i Eiendomsretten, og viser i sammes Udførelse en Mængde Misforhold, som man ved en almindelig Undersøgelse, udført i den kortest mulige Tid af kyndige Landinspecteurer og duelige Landmænd, upaatvivlelig vilde have seet udjævnet; men, da jeg vover at haabe dette, saa har jeg villet tilraade Enhver, som har Grund til at troe sig for høit skyldsat, at forlange de ved Lovudkastet tilladte Undersøgelser, og jeg haaber, at disse Hensyn aldrig af Nogen ville vorde misbilligede. Hans Wulff.