Københavns Adresseavis, 1768-05-10
Nytte af varm Drik af Rug i Ligning med saadan Drik af Caffebønner. Naar jeg her vil tale noget om Nytten af det varme Vand eller Drik, som bliver tillavet af brændt Rug, saa har det langt fra ikke den Meening, at jeg derved vil anprise den varme Drik i Almindelighed. Enhver, som ikkun kiender lidet til det menneskelige Legeme, veed letteligen, at megen varm Drik svekker Maven og dens Fordøyelses Kraft, meget, og altsaa legger Grund til mange Sygdomme, som deraf har sin Oprindelse. Den overflødige Nydelse af varm Drik, særdeles af Caffe, er bleven saadan Misbrug hos os. at man derover maae falde i Forundring. Caffe har ved allerede været bekiendt i Europa for Hundrede Aar siden, som Jacob Spon paastaaer in Phynologia Potus Caffe paa. 4., men det er ikke mange Aar siden, at Misbrugen tog saa meget Overhaand, omendskiønt Hr. Bruckman, i hans Fortegnelse over alle Slags Drikke, allerede i Aaret 172. siger om Caffe, at den var maaskee meere i Brug hos os end hos Tyrkerne og Araberne selv. Der er vel forhen skrevet meget imod Caffe, og man har viist dens Skade, men dermed er kun lidet udrettet. Vanen har beholdt Overhaand, og mange troer, at de ikke kan tilbringe deres Tid uden Caffedrik, hvilket jeg med Forundring for nogle Aar siden selv har hørt en Person at sige. Men nu synes vi at være komne nær den Tidspuult, da denne Misbrug kan blive afskaffet, om ikke gandske, saa dog tildeels, i det vi kan sette en anden langt fundere Drik i Stedet. Jeg er ingen Hader af Caffe, jeg er tvertimod en inderlig Elsker af den, og jeg dritter den meget gierne, men jeg kan ikke nægte, at den foraarsager mig megen Uleylighed, hvilket andre og gandske vist vil spore med sig, naar de ere oprigtige nok, at tilstaae Sandheden. Enhver, som han vant sig for meget til Caffedril, befinder sig altid ilde deraf, naar han giver Agt paa sig selv. Der overfalder ham en Angest, han bliver opblæst, plages af Vinde, og neppe nok at han finder nogen Lettelse ved Ræben, eller en anden Vindenes Afgang. Er dette ikke allerede Tegn nok, at Fordøyelses=Kræfterne lider, og bliver der ikke bragte ufordøyede og raa Dele ind i Blødet, som Melke=Karrenes slappe Mundinger lader komme igiennem, førend samme ereeret tilberedde, Dette kan enhver indsee. Den brændte Caffe har mange svovlagtige, salte, aandige og flygtige Dele ved sig, og formedelst samme setter den Livs=Aanderne alt for meget i Bevægelse, foraarsager Søvnløshed og Rystelse, i sær hos dem, som pleyer, at drikke den sterk. Dette anseer jeg og som en Aarsag, hvorfor Tyrkerne drikker den i saadan Mængde, efterdi andre aandige Drikke er dem forbudne. Sterk Brug af hidsige Drikke foraarsager Blod Flod, Svindsoet, Vattersoet, Lamhed, Jgt a. thi i det de bringer megen Jld ind i Blodet, foraarsager de en bestandig Fuldblodighed, (de Gamles saa kaldede Plethoram af Vata, fordi de alt formeget udvider Blod=Karrene, hvorved, især paa de Steder, hvor der er den mindste Modstand, saasom i Lungen og Hiernen, samme enten sønderrives, og Blodflod, den gyldne Aare, Blodspytning, Svindsoet, Slagfoed a. tilveyebringes, eller og at Trevlerne bliver for meget slappe, saa at Fugtighederne og Vædskerne trænger derved ind i Side=Karrene, og afsondrer sig til Steder, hvor de ikke henhører, hvorved legges Grund til Cacherie, Hævelse, Bylder, Vattersoet, Jgt, Lamhed a. Forbenævnte Jacob Spon (l. c. paa. 55.) som ellers roser Caffe saa meget, siger, at en trangbrystig Mand i Leyden, som ved Caffedrik havde vildet skaffe sig en Lindring, havde derved paadraget sig en Lungens Antændelse (Peripneum ogia), og døde inden faa Dage. Jeg kiender Personer, som har Forstoppelser i Lungen, ere tilbøyelige til den gyldne Aare, Svind= og Lunge=Spet a. Disse har altid befundet sig ilde efter Caffedrik, jeg kiender igtigske Personer, hvis Jgt eller Riven og Sliden i Lemmerne er derved bleven formeret. Andre udtørrer den, i det den formedelst sit dinretiske Salt driver Urinen for sterkt, og derved legger Grund til Tæring. Derfor er den og høystskadelig for mavre Personer. Rugdrik bekommer Maven bedre, efterdi samme er desuden mere vant til Rug. Jeg veed ikke, at den tilveyebringer det ringeste af de ved Caffe ommeldte Sygdomme, men jeg veed, at den er langt tienligere, især for svagelige Personer, og dersom den foraarsager nogen Skade, saa skeer det ved Misbrug. At den er en Lægedom for Svindsoettige. hæmorrhodalske, igtiske, til Migraine og Hiertellappen tilhøyelige, hypochondriske Personer, det viser Erfarenhed. Stedet for, at Caffe giør Vædsker og Safter skarpere, forbedrer Rugen dem med sit meelagtige Væsen, og indsig der, saa at sige, noget balsammisk i Blodet. Jeg veed meget vel, at denne Drik er intet Nyt, og at dermed allerede for mange Aar siden er gjort Forsøg; men jeg ønsker oprigtig til det Menneskelige Kiøns Velgaaende, at den ikke maae komme i Foragt igien, og at Fordomme derimod skal beholde Overhaand. Den første Fordom, at den i Almindelighed skulde være skadelig, har jeg just igiendrevet ved at vise det, som er tvertimod. Den anden Fordom, at den foraarsager Durchløb, er ligesaa ugrundet. Jeg setter og, at nogle merkede det saaledes i Førstningen, saa foraarsagedes dette meere af Drikkens Forandring, end af dens Egenskab, og ophører vist at sig selv ved dens fortsatte Brug. Det er ogsaa desto mindre at befrygte, da den Skal som er omkring Rugen, hvi ken bliver brændt med det derudi værende Meel, har noget Styrkende ved sig, og ristede Ting hæver i Almindelighed snarere Durchløb, end foraarsager den. Den tredie Fordom maatte være, at dersom vi ved Besøgelser foresatte nogen en Rugdrik, saa maatte vi mene, at ham dermed ikke vederfores Ære nok. Men jeg veed ikke om det bringer meere Ære, naar man foresetter nogen en indenlandsk Drik, eller naar man giver ham en udenlandsk, hvilken, omendskiøndt den er dyrere, er dog alligevel ikke saa sund. Vi har lært og antaget den Vane af Tyrkerne, at sette Caffe for dem, som besøger os; men hvorfor antager vi ikke ogsaa den Skik og Vane af dem, ved Besøgelserne at bruge saadanne Ting, som vort eget Land frembringer. At Tyrkerne giøre sligt, kan man just see ved Caffeen. Jeg mener, vi levede i en Tid, da vi begyndte at blive Originaler. Den fierde Fordom, som neppe fortiener at ommeldes, angaaer især Landmanden. Landmanden holder Rugen noget i Ære, og har Aarsag dertil, efterdi det er en Vahre, hvoraf han fornemmelig har sin Underholdning. Han troer, derfor, at han giør Synd, dersom han forbrænder den kiere Rug, som han gemeenlig kalder den. Ret ligesom Caffe, fra denne Syns=Punkt betragtet ikke ligesaa vel var en Guds Gave hvilken han havde givet det Menneskelige Kiøn til Nytte saavel som Rugen. Rugen skikker sig best dertil, at komme i Caffeens Sted, især, naar den bliver tilberedet paa følgende Maade: Den maae nemlig først pilles ret reen, og vaskes saa længe med lunket Vand, indtil Vandet er gandske klart, paa det at al Ureenhed kan komme fra den; siden bliver den lidet skoldet med heedt Vand, hvorved den taber alt det ubehagelige. Naar den derefter er bleven gandske tør igien, bliver den brændt med Forsigtighed, men ikke alt for sterkt. Man finder endog en Formindskelse henseende til Bekostningen ved Sukke rets Besvarelse, efterdi Rugen bliver lettere sød, end Caffeen.