Viborger Samler, 1792-03-19
Ved Forordningerne af 26de Augusti 1622 og 23de April 1632 indførte bemeldte Konge det nu brugelige visse Underpant, og befalede, at naar det var tinglyst, det da skulle gaae for al anden Gield. Tillige indrettede han de endnu brugelige Pantebøger, i hvilke Beviis for Pantsætninger, lyste paa Tinget, skulle findes, og af hvilke Bøger enhver, som behøvede det, skulle have Oplysning. Disse Anordninger indførtes siden i hans store Reses, dens 2 Bogs 15de Kapitels 11te Artikel, der igien er den nærmeste Kilde til 5 B. 7 R. 7 Art. i Christian den Femtes Lov. 1. Den første Grund for min Meening henter jeg derfor fra Historien af vor Underpant. Ved at sammenholde den med forommeldte Christian den 4des Anordninger, troer jeg, enhver maae indsee hvor vigtig Tinglysningen er, og at det just er Pantebrevets Tinglysning, der stifter det visse Underpant, og virker den med samme forbundne Forret: "Hvo nogen Jord, Huus, eller Grund i Pant sætter, oc lader det læse til Herrids=, Bye= eller Bircketing. Gaadan Pant-Rettighed gaaer for alle Pant. Hvo saadant Vederpant haffver, gaaer for alle Creditorer. Oc skal en Pantebog holdes herefter, oc enhuer til Efterretning deraf skrifftlig giffvis o. s. v., Disse ere Resessens Ord paa anførte Sted. Her tales jo blot om tinglyste Pantebreve med saa mange Omstændigheder ved denne Tinglysning, der aldeles ikke havde, behøvedes om utinglyste Pantebreve skulle havt samme Ret. 2. Nu er, som allerede erindret, dette anførte Sted af Re sessen Kilden til 5 B. 7 K. 7 Art. i vor nu gieldende Lov, hvorfor skal vi da uden Grund antage meere eller andet i denne, end i hiin, da begge disse Lovstæder ere saa væsentlig overeensstemmende. At antage meere eller andet er jo aabenbare stridende mod Lovforklaringsreglerne, der vil at en yngre Lov skal forklares af sin ældre Kilde. 3. Men ogsaa vor nu gieldende Lovs egne Ord vise, at det er ene Tinglysningen, som virker det visse Underpant. Man behage at eftersee 577, og lægge Mærke til disse Udtryk: "Pantsættes Huus, Jordo. s. v., som ikke i hænde leveres, da skal Pantebrevet læses og paaskrives til Tinge, ligesom tilforn er sagt om Skiøder, og da gaaer saadan Panterettighed for alle Pant, Bøder, og den Panthavende gaaer for alle Kreditorer. lægget af alle ved Kreditorer er her mærkelig Aviser, at det er baade de reelle og personelle Kreditorer, som her under forstaaes. At derfor ligesaa lidet disse, som hine, behøve at vige for et utinglyst Pantebrev. Ordet Bøder, som i Artiklen nævnes, kan desuden ikke regnes til Fordringer, som give jus in re. Man lægge endvidere nøie Mærke til denne Talens Gang i meerbemeldte Artikel, pantsættes Huus, da skal Pante brevet læses - da gaaer saadan Panterettighed – og den Panthavende gaaer - og jeg troer da, det nødvendig maae falde i Øinene, at Tinglysningen er tilføiet som et Vilkaar, under hvilket Pantebrevet alene skal tilkomme den i Artiklen tillagte Forret; Tinglysningen er alsaa en conditio, fine qva non Videre lægge vi og Mærke til, hvorledes Lovgiveren i 577 har sammenføiet Pantebreve og Skiøder. Vi efterslaae da Lovens 5328, og betænke, hvad Virkning, et utinglyst Skiøde har. Thi uden at indlade os i det Spørgsmaal, hvorvidt vore Love, til at erhverve jus in re, fordre Overleverelse, (traditio, saa er det dog uden for al Tvivl, at visse Høitideligheder maae følge ved at erhverve jusin re. Da nu altsaa 5 328 befaler, at et Skiøde skal tinglæses til første eller andet Ting, fra den Tid, Skiødet er dateret, om dette er skeet i samme Provinds, det Bortskiødede er, eller i anden Fald, da til tredie eller fierde Ting, og 577 udtrykkelig siger: at Pantebrevet skal løses og paaskrives til Tinge, ligesom tilforn er sagt om Skiøder, saa er jo den Slutning nødvendig, at et Pantebrev ligesom et Skiøde, skal tinglyses, og det til første eller andet Ting, eller, under samme Omstændighed, som med Skiøder, til tredie eller fierde. 5. Nu eftertænke man og Hensigten med Pantebreves Ting lysning, nemlig Kreditens Konservation. Hvor aldeles forfeiles ikke denne Hensigt, hvis man vil tillegge uting lyste Pantebreve endog den mindste Forret for andre Fordringer. At Kreditens Konservation er en vigtig Hensigt ved Pantebrevets Tinglysning, vise Anordningerne for vore Pantebøger, og den umærkede functio pænalis disse saa vigtige Protokoller ere omgiærdede med. Man eftersee Jndledningen til Forordningen af 7de Febr. 1738, og samme Forordnings 8 §. Havde med Tinglysningen blot været Hensigten, en af dens offentlige Proklamation følgende Høitidelighed, saa var jo denne Hensigt naaet, naar den blot blev for Retten læst, og Rettens BetientsPaategning paa det tinglyste Pantebrev kunde være nok, uden at til denne Hensigt behøvede de mange befalede Forsig tigheder, der nu skal iagttages med vore Panteprotokoller. (Resten følger.)