Aarhuus Stifts-Tidende, 1827-04-06
Generallieutenant Frederik v. Juel, Kammerherre, Storkors og Dannebrogsmand, Herre til Thorseng, var ved sine mangesidige Kundskaber, sin ædle Tænkemaade og den meest uskrømtede Fædrelandskjærlighed, den danske Adels Stolthed og Fædrelandets Pryd. Gjaldt det statsoconomisk Viisdom, kunde Faa maale sig med ham i litteraiKundskab og Grandseenhed. Allerede længe førend noget Kongebud paabod, vare Thorsengs herlige Skove fredede, talrige Skoler oprettede og med Reglement forsynede, Asyler for den skrøbelige Alderdom tilveiebragte, og en Læge til Øens Brug med betydelige Opoffrelser ansat. Tidligt blev Thorseng udskiftet, Hoveriet afskaffet, og Bonden, indsat i sine naturlige Rettigheder. Ham var det, der ved sin Afhandling om Normaldaleren, bragte Europas Pengemænd til at ryste, og først gjorde det danske Folk opmærksom paa det Lotterispil, det udsætter sig for, ved at lade Realiteten fare for en skuffende Rominalitet. Stedse virksom for at see sine Ideer bragte i Virkelighed, bestræbte han sig meget for i de senere Aar, at fordele Communeafgifterne paa Thorseng, efter et Forhold der svarte til Contribuenternes Formucomstændigheder og Jndkomster, og hans inderligste Ønske var, at Skattevæsenet i vort Fødeland, maatte blive indrettet efter denne unægtelig eneste rigtige Grundsætning. - Hvad han som Landmand udrettede, er bekjendt nok. Det første Exempel paa et efter VexelbrugensGrundsætninger indrettet Jordbrug i Danmark, frembøde Waldemarslots Hovmarker. Man saae her, allerede for meer end et Qvart Seculum siden, over 1000 Tdr. Land dyrkede paa det ombyggeligste med alle Slags Rodvexter, ligesom Staldfødring, Radsaaning, dobbelt Pløining, nye Redskaber af alle Slags o. s. v. i den berligste Gang. Have end alle disse Indretninger senere modtaget en Deel ModificatioFredagen den 6te April 1827. ner, er det ikke mindre sandt, at Thorseng, ved det her opstillede Exempel, har havt den meest afgiørende Jndflydelsee paa Jorddyrkningen i Dannemark. - Betragte vi endelig vor Afdøde som Kriger, finde vi ham ikke mindre fortjenstfuld. Hans Vaabenbrødre ville vist med Taknemmelighed erindre sig den humane, nidkjære og kloge Fremfærd han som Øverstcommanderende i Fyen, i hiin uheldsvangre Periode der berøvede Dannemark sin Tilfredshed, ved enhver Leilighed udviste. Skjøndt i den senere Tid fjernet fra Verdens Tummel, udgjorte dog endnu altid Læsningen af militaire Værker, een af hans Hovedsysler, og skjøndt affældig og gammel, vilde Fædrelandet dog endnu i ham have fundet en diærv Forsvarer af dets Rettigheder, saafremt Nøden havde krævet det. Alle disse Dyder undgik ikke vor selvtænkende og selv seende Monarks Opmærksomhed. Juel blev hædret, hædret paa de meest udmærkede Maader, og tjener saaledes som et Mynster for kommende Slægter. - Dog maatte den Ædle ogsaa tømme Livets bittre Katk. Nogle høist ubehagelige pecuntaire Anliggender formørkede hans Livs Aften, ja have maaskee ikke lidet fremskyndt hans Endeligt, Han er nu befriet fra Verdens Sørger. J Fred hvile hans Støv, og længe leve Erindringen om den ædle Frederik Juel i alle Danskes Bryst. J det mindste vil hans Minde aldrig udslettes af hans taknemlige og før gende Discipels Tanker. Aldebertsminde pr. Veile, den 1ste April 1827. C. Dalgas, Kammerraad og Landvæsens-Commissair.