Berlingske Tidende, 1836-06-24
For vor Fredegod nu atter runge, Nu skal Læben atter glad gjentage Hjertets Ønske fra de svundne Dage: Held og Lykke, Fryd og Kjerlighed Følge stedse huldrigt Frederiks Fjed. Ja fra Skagens Pynt til Eldens Strand, Hvor den stille Luftning Fladen kruser, Trindt fra Ørefundets sølvblaa Vand Jndtil Klitten, hvorom Bølgen bruser, Rundt fra havomskyllet Strand gjentoner Glædens Sang fra Hjerter, hvor Du troner: Stedse Kjerlighed og Troskab huld Være Perler i din Krones Guld. Gid din Viisdoms milde Scepter end Monne længe Fredens Bolig skjærme, Længe end din Retfærds Ædelsind Trindtom Borgerbydens Have værne! Gid med hædersmykket Sølvertinde Ofte end Du hilses maa herinde: Samtids Hæder, Efterslægtens Lyst Vil dit Minde leve i hvert Bryst, Over Danmarks ædle Kongeslægt Hvile Naadens signerige Øjeli huldrig forelægt indheden i det Høje :Hr. Strand, som Vaarens Blomst bekrandser. var tod Tvedragt Troskabs stærke Pantser, Gid Velsignelse fra Strand til StriSmile trindt til Konge Folk og Land! Efterat have ladet eraminere i de tre overste Klasser, i forskjellige Videnskabsfag, samt overværet en Prøve af Disciplenes Fremgang i Gymnastik, steeg Hs. Majestæt atter tilvogne og kjørte, da Tidens Knaphed denne Gang hverken tillod at tage Kirken, det herlige Hospital, Borgerskolerne, Fattiganstalten eller de flere offentlige Jndretninger i Øiesyn, omkring ved Toldbodbygningen op af Frederikspladsen tilbagetil Amtmandsboligen, udenfor hvilken en talrig Skare, af militaire og civile Embedsmænd, samt Borgere, kort efter indfandt sig, for at bringe den elskede Landsfader deres Hylding i følgende, under Accompagnement af Borgervæbningens Musikcorps afsjungne, af Hr. Pastor St. St. Blicher skrevne, Folkefang, til Melodien: Vi Sømænd gjør en mange Ord: Hil Dig, og elskede Monark Her i Din jydske Have J Dig Dit skjønne Dannemark Seer Himlens bedste Gave. Du Land med Lov har trofast bygt, Og aabnet Friheds Kilde; Og Flidens Frugter modnes trygt, J Fredens Skygger milde. Hvor end paa hele Dannevang Dit fromme Øie hviler Du seer Dit Folk med Frydesang Dig trindt imøde iler. Og det er Kjærlighed og Lyst, Som os tilsammen fører: Og det er Hjertets sande Røst Du allevegne hører. Hvergang, o Skjolders bedste Søn. Dig Dine Børn omringer, Et kjærligt Forsyn Tak og Bøn, Sig selv Dig Hjertet bringer. Den Vey til Folkets Held, Du gik, End mange Aar Du træde Gud glæde Dig, Kong Frederik! Du Dine Danskes Glæde. Under Sangen var Hs. Majestæt med blottet Hoved traadt ud paa Altanen, og efterat Sangen var tilende, lod et tredobbelt begeistret Hurra fra den forsamlede Mængde. En halv Times Tid derefter begyndte Jlluminationen, hvorved Raadhuset især udmærkede sig. J det midterste Fag, lige over Hovedindgangen, faaes Hs. Majestæts Navnetræk, med Kronen over, i Brillantild; i tvende Fag paa begge Sider af Samme var anbragt Transparenter med følgende Jndscriptioner: Din Gjenkomst, o Konge vi hilse med LystOg jublende signe ved flammende KjærteVor Kjærligheds Hylding fra trofaste Bryst, Modtag, som et Offer vi bringe dit Hjerte, Hvor elsker, som Frederik, sit Folk og sit Land, Hvor elskes og hædres en Konge, som han det andet Fag: Hver Fødelands Søn skal indvie sin Daad det Tilsagn, Du Konge dit Danmark har givet: Med Viisdom at prøve de Kyndiges Raad, Det staaer som dit herligste Minde for Livet. For kommende Slægt end det folde sig ud Som Viisdoms og Godheds og Kjærligheds Bud. Paa flere Steder, bl. –, udenfor Arsenalet og Amtmandsboligen brændte Beegkrandse. Ogsaa Æres portene, af hvilke tre vare fremstaaede ved Hr. Selmers kunstfærdige Haand, nemlig ved Sønderbro, Østerport og øverst oppe i Nørregade, vare om Aftenen smykkede med conteurte Lamper og anden passende Jllumination. Vejret begunstigede særdeles denne Folkefest (et svært Tordenvejr, var under den trykkende Hede, trukken op om Eftermiddagen; men drev nordenom, uden at komme over Byen, og Jlluminationen, saavesom den glade Vrimmel i Gaderne, vedvarede til langt over Midnat. Hs. Majestæts Afreise skete, efter Bestemmelsen, næste Morgen Kl. 7, hvorved Allerhøistsamme ledsagedes af det her garnisonerende Regiments Officeercorps, ligesom og ved Ankomsten af en Dragon-Escorte. Borgervæbningen, der nu paraderede, tilligemed det frivillige Jægercorps, paa Torvet, havde under Monarkens Ophold i Byen nydt den Ære at afgive Vagten.