Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-12-10
Oprøret i Lyon. Dette Oprør var nærved at foraarsage et Andet; nemlig i de Deputeredes Kammer, i Anledning af den Addresse, som efter Hr. GiraudsForslag skulde i den Anledning overleveres af Kammeret til Kongen. - Den 26de November blev Kammeret aabnet Kl. 1 1/2. Medlemmerne klyngede sig sammen i Grupper, for at høre Nyt fra Lyon. Kl. 2 erklærede Kammerets Præsident, at Udkastet til Addressen var færdig og han oplæste det nu for at Kammeret kunde delibrere om dens Antagelse. Addressen begyndte med de Ord: Sire, Vi have med Taknemmelighed og med Smerte modtaget de fuldstændige og oprigtige Meddelelser, som Deres Ministre have meddeelt os om de i Staden Lyon udbrudte Uroeligheder. - Hr. Mauguin, som altid finder en Plaseer i at drille Conseilets Præsident, saade de Ord: fuldstændige og oprigtige burde udelades; da han havde faaet et Brev fra Lyon, som viiste det modsatte: men som han med Hensyn til det almindelige Bedste ikke ville oplæse Ordtil andet. Han begyndte imidlertid at læse op derpaa. Hr. Casimir Perrier blev efter Sædvan hidsig og faldt Hr. Mauguin i Talen; denne blev ved at læse sit Brev op. Hr. Perrier forglemte sig i den Grad, at han sagde: sikkerlig har det Jndividuum, som nu har talt, kun talt i sit eget Navn. - Denne Forhaanelse mod en Medlem af Kammeret, foraarsagede en frygtelig Tumult. Hr. Perrier maatte give gode Ord og sagde: Jeg har maaskee fortalt mig, jeg vilde sige: den Deputerede. De vide, jeg pleier ikke at krænke den parlamentariske Anstændighed, Ordet er undsluppet mig. Hr. Mauguin sagde nu malitieux: Det lærer os i det mindste at kiende det Jndre af deres Hierte. Hr. C. Perrier vedblev at forsvare Ministeriet og sagde: jeg mener, at Hr. Mauguin anklager Ministeriet, paa egen Haand. - Hr. Mauguin holdt endnu ikke op med sine Jnvectiver og sagde: at en Ministerer ikke mere værd end en Deputeret, og tillige at de Ord, som Ministeren har tilladt sig at sige, ere temmelig impertinente. Nu blev der atter en stor Tumult og man raabte ham til Orden; for at giøre det godt igien sagde han en Compliment til Kongen, hvorved man raabte Bravo. Hr. Odilon Barrot tog denne Gang Ministernes Partie og Kammeret besluttede at Discussionen skulde sluttes. Men Hr. Casimir Perrier par nu engang bleven opbragt og kunde ikke dye sig; han forlangte som Kongens Minister at komme til at tale, uagtet man erindrede ham om at Discussionen var sluttet, gientog nu sit forhen brugte Udtryk om et Jndividuum, saa at man raabte ham til Orden, saavel fra høire som fra venstre Side fra Salen. Man raabte til ham, at han var en Fiende af Maadehold og Hr. Tracy sagde: at Kammeret burde paa ingen Maade taale, at Conseils-Præsidenten bestandig giver Anledning til personlige Discussioner. Det er Skade, sagde Hr. Dupin i et Slags philosophisk Humor, at man ikke kan høre i Lyon hvad her gaaer for sig. Han meente maaskee at Fabrikanterne kunde beroelige deres Samvittighed ved deres Oprør, naar de kunde erfare Oprøret i Lovgivernes Forsamling. – Naar skal dog Frankerige finde en Mand, som det kan sætte i Spidsen for Statsbestyrelsen og som med Veltalenhed og Kraft i Characteren kan forbinde Koldblodighed, hvilket herligt Talent at kunne forbinde en Sindsroe og Herredømme over sig selv med stor Forstand og varme og stærke Følelser; men det er en Guds Gave, det giver Mennesket ikke sig selv). Oprøret sagtnedes imidlertid og Addressen, som var meget vakker og indeholdt de Ord: Deres Søns patriotiske Begeistring at ville kaste sig i de Franskes Rækker, for at standse Blodsudgydelsen, har i høi Grad behaget os.