Aalborg Stiftstidende, 1835-09-01
Blandinger. Et Stykke om Danmark i den Gothenborgske, Handels- og Søfarts=Tidende, vil vistnok af danske Læsere modtages med Jnteresse. Bemeldte Blad har i forskjellige Artikler nogle Blik paa administrat tive Æmner. J samme forekommer følgende Yttringer: Under Vandring i Norden standser man med en vis Tilfredsstillelse enten i eller under Betragtninger om det lidet, men skjønne Danmark. Det staaer tilbage, et selvstændigt Kongerige, styret af det ældste Regenthuus, og i høiere moralsk Agtelse end adskillige store Stater. Denne Agtelse, grundet paa foregaaende Regjeringers ved Struense og Bernstorf antagne Grundsætninger, er ikke blot vedligeholdt, men end mere tiltaget. Dette er usædvanligt for et Monarki, som ved Vaaben=Ulykker har tabt saa meget af sit areale Omfang, som ved et Slags Ran mistede sin Flaade, ved fjendtlig, mordisk Antændelse saae Hovedstaden to Gange i Brand og ved nødtvungne Bevæbnelser, samt Handelens og Næringsveienes deraf foraarsagede Tab, saae sin Finantser saa forstyrrede, at der maatte gribes til en sørgelig Nødvendighed i Henseende til al privar fast Eiendoms Behæftelse og at afskrive ved et Pennestrøg 3/5 af Værdien af al contant Formue. Alt ) Den ærede Forfatter feiler i at de to Jldebrande begge vare fjendtlig Volds Værk. dette, for største Deelen indtruffet i Tidsløbet af de til sidst sluttede Decennier, er en Colos af Ulykker, hvis sædvanlige Følger vilde være Vanmagt og politisk til Ringhed; men just det Modsatte er indtruffet. Staten, concentreret, har derved faaet en solidere Samelmenhæng, hurtigere omløbende Formue, og det bibeholdne Mod hos Regjeringen bibeholder Folkets Til blid saa øiensynligt, at det ei undgaaer en Udlændings Jagttagelse, at Hengivenheden for Regentens Person har, efter disse Skjebnens Tildragelser, progressivt tiltaget. Da han efter Statens Love, og ei ved Usurpation, er Enevoldsherre, saa er han og den stohre Drivkraft, Sielen i alt, Middelpunktet i alle Regjeringsanliggender, dem han leder med en retsindig Faders Velvillie og Omsorg. Det er i dette Land, man faaer at see og sande den Lære, vor store Ød mann i en Jubelprædiken yttrede, at for Kjærlighed, ver det let at regjere og af Kjærligheden er det let at regjeres. Sieldent har det absolutistiske Element givet et mere levende Maleri af sin til det Gode electriserende Evne, og maaske aldrig under saa ulykkelige, saa misgunstige Omstændigheder. Administrationen, har man altsaa ikke at bebreide nogen Feil i Villien. Denne virker her klart, ei blot for Almeenvellet, men, saavidt den formaaer, ligesaa for det Privatte. Men af dette vakkre Motiv opkommer dog et Onde for Staten, og vistnok finder man her Sinecurer at inddrage og en Deel unødvendige Embeder, men forholdsviis i et meget ringere Antal end i andre Stater. Jblandt Regjeringens Fortjeneste i dette Land er en, som vi i Sverrig feile i ikke at antage. Der indsaae man, at Næringsveiene skulle tabe sig ved alt for indskrænkede Penge=Forraad; man tilveiebragte Laan til at opretholde dem; og det lykkedes deels ved udenrigske, deels indenrigske Laan, hvortil de kgl. Obligationer, uden al Hypothek, coursere i Privat handel, og udgjøre her virkeligen, hvad fordum Wir sen sagde om Sverrig: at man der havde gjort Rigets Gjæld til Rigets Rørelses=Capital. Den administrerende Klogskab, som i Danmark viser sig, har hallerede virket til stigende Fasthed i Værdierne og Virksomhedens Opretholdelse, men i Sverrig er man heri tilbage. Her vil man, at nedslagne Næringer skulle reises ved Troldkraft og da virke til Capita lernes Forøgelse. Man troer her at fatte den gamle Regels Urigtighed: af Jntet bliver Jntet. Man lader sig tilfredsstille ved en vis Stabilitet i Mynt værdien, men endnu mere ved dens stationaire Numerair. Man venter, men formodentlig med mindre Sandsynlighed end Fortidens Jfraliter, at det himmelske Manna skal nedstrømme. Dog det er ikke den fuldbyrdende Statsmagt, som consoliderer dette falske Administrations=Princip. Retvished fordrer at nerkjende saadant.