Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-03-16
Da saaledes de Engelske Ministre ikke vide at fortælle noget politisk Nyt og man i Wien ikke vil fortælle noget, saa maae vi henvende os til Rusland, selv for at høre lidet derom, og derfra fortælles da nu, at de Russiske Storfyrster Nicolaus og Michael ere ankomne til Warschau den 26de Februar; men at de efter Forlydende skulde ikke forblive der længe. – Den anden Russiske Armee under GrevWitgensteins Commando er bleven forstærket med det tredie Corps af den første Armee under GreveWoronzow, og med det andet Reserve=Cavallerie Corps under General Borosdin. – Efterretning er fra Wien af 20de Februar fra de Russiske Grændseprovinser ved Moldau berette, at store Magaziner blive anlagte i Kischeneff i Bessarabien. J vore Egne, hedder det, hersker vedvarende Tørveir, som i høi Grad, besværer Communicationen. Janitscharerne have bragt alt det svære Artillerie tilbage til Jassi. Begge Fyrstendømmerne ere nu næsten forvandlede til en Ørken. J de fleeste Landsbyer see de Reisende Jndvaanerne lemlæstede paa den rædsomste Maade, og Tyrkernes Forhold skal være over al Beskrivelse grusom. Der er endnu ingen Udsigt til at disse Barbarer ville rømme Fyrstendom merne og at der kan blive gjort en Ende paa disse Trængsler. J de sidste 14 Dage ere tvertimod Tyrkerne med stor Magt rykkede ind i Vallachiet. Den heele Tyrkiske Krigsmagt anslaaes til 250,000 Mand hvoriblandt 124,000 Mand Kavallerie. J Constantinopel er det endnu saa temmeligt roeligt og man troer der, at det vil være noget inden Krigenbegynder, men nu er Pesten udbrudt der, som allerede har bortrevet mange Mennesker. Regieringen er frygtsom for at der skal blive Mangel paa Kornvarer, og lader Magasinerne forsegle og tillige opskrive alle de Kornforraad, som haves i Provindserne og især i Adrianopel, hvor der skal være et stort Qvantum liggende. Den Tyrkiske Flaade har enten forladt eller er i Begreb med at forlade Dardanellerne, og de Græske Skibe, da de ere for smaae til at indlade sig i en regelmæssig Fægtning med en betydelig Flaade, have trukket sig tilbage og søge paa sædvanlig Viis at sværme omkring den, afskiære enkelte Skibe og benytte, enhver Omstændighed til deres Fordeel. - Historien om Alis Fangenskab er da usand, nu hedder det angaaende ham fra Østerrig: at i vore Dage er der ikke udbredet saa modsigende Rygter om noget Menneske som om Paschaen af Janina, hvorofte har man ikke ladet ham springe i Luften eller tages til Fange; i Nissa, i Belgrad og paa flere Steder har man anstillet Glædesfester over at hans Hoved er bleven sendt til Constantinopel; men Efterretningen har endnu ikke bekræftet sig; meget mere sige de nyeste Efterretninger, at det skal være lykkedes Ali paa en meget listig Maade at beskiæftige sine Modstandere, og at han har drevet Chorschid Pascha tilbage. Derimod bekræftes Efterretningen om at Alis Jtalienske Jngenieur Caretto virkelig er deserteret fra ham. Ali havde betalt ham slet og ikke givet ham nogen Belønning for al hans Arbeide; han viste sig misfornøiet, og Ali havde ham længe mistænkt for at han vilde defertere. Han lod ham derfor oppasse ved nogle Artillerister; men en Dag da en Kanon blev skudt af, lod Caretto sig pludselig nedhidse ved et Toug. Dette var for kort og han faldt ned og knuste Armen dog uden at brække den. Med megen Møie og under bestandig Jld fra Alis Fæstning naaede han den Tyrkiske Leier, hvor han blev modtaget med Glæde. - Den Østerrigske Jagttager vil vide, at den Græske Regiering har forlagt sit Sæde fra Argos til Megara paa den anden Side af Jordtungen ved Corinth, formodentlig for at ligge meere i Midten af den Græske Stat. Dette beviser Revolutionens Udbredelse. Nu vil man ogsaa vide i Østerrig, at Fæstningen Napoli di Romania skal virkelig være faldet i Grækernes Hænder.