Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-12-05
Slutning af General de la Harpes Skriv, om den hellige Alliance. Tilbøielig, formedelst sit medfødte Maadehold, til at samtykke i Alt, som kunde tjene til Beroligelse imod hans overveiende Indflydelse, og ønskende, for enhver Priis, at adsprede den Ængst lighed, man gav sig Mine af at føle, samtykkede Keiseren i Oprettelsen af et Areopag, hvor den simple Stemmeflerhed skulde bestemme de Forholdsregler, som burde tages for at vedligeholde den almindelige Rolighed. Snart indsaae det Ondes Genius, hvorledes den kunde drage Fordeel af denne ædelmodige Fornægtelse af en overveiende Indflydelse. Ved Hielp af den bedrøvelige Retning, man forstod at give de almene Anliggenders Gang, blev Nationernes Tillid tilintetgjort, og den høihjertede Monark, som havde en stor Fordring derpaa, saae den synke under den ugudelige Jubel af dem, der vare hans Hæders Fiender og gave hans mægtige Villie Skyld for de upopulatre Forholdsregler, som de dicterede deres Areopag. Europa veed nu, hvorledes det er faren, og den altid retfærdige Efterverden venter de Strafskyldige, for at paatrykke dem sit uopløselige Segl. Jeg har lovet at meddele Dem Kjendsgierninger, som bevise, at Aller ander benyttede Freden der var tilvejebragt ved den hellige Alliance, til at afskaffe de herskende Misbrug i sit Land. Den 16de Mai 1816 undertegnedes den Ukase, som frigjorde de Livegne i Esthland, og den organiske Lov, som bestemmer deres Rettigheder og Pligter, et vanskeligt Værk, som forbereddedes strax i Begyndelsen af Alexanders Regjering og fortsattes med utrættelig Jver, et Værk, hvis Betingelse var lige Agtelse for Alles Rettigheder, og som understøttedes af Adelen, og blev opflammet af hans Philantropie. Den 22de August 1817 toges en lignende Beslutning til Bedste for de Livegne i Curland, og Keiseren, som ankom over Mietau, den 30te i samme Maaned, netop i det Øjeblik, da de Livegnes Deputerede vare samlede der, for at høre deres Befrielse proclameres, paatog sig, med sin eiendommelige Godmodighed, den Umage selv at forklare dem Ukasens virkelige Betydning. - J Aaret 1819 ophævede han alle de Love, hvorved visse Classer af hans Undersaatter bleve udelukkede fra at drive Haandværker og Fabriker. Et Amnestie=Decret, som udkom den 12te December 1812 til Fordeel for de oprørske Polakker, der havde sluttet til Napoleon, befalede Ophævelsen af det Sequester, som var lagt paa deres Godser, krævede evig Forglemmelse af det Skeete og forbød enhver fremtidig Undersøgelse af disse Sager. Polens Reorganisation paafulgte i 1818. Det var den 27de Marts f. A., ved den første Rigsdags Aabning, at Alexander talede disse mindeværdige Ord: "Den Organisation, som var i Kraft i Eders Land, har lagt den umiddelbare Grundvold til den, jeg giver Eder ved at iværksætte de Grundsætninger for liberale Institutioner, der aldrig have ophørt at være en Gjenstand for min Stræben, og hvis Indflydelse jeg, med Guds Hielp, haaber at udvide til alle de Lande, Forsynet har betroet til min Omhu. Saaledes have I givet mig Midler ihænde til at vise mit Fædreland det, jeg i lang Tid har beredet det, og som det skal faae, saasnart Bestanddelene af et saa vigtigt Værk have modtaget den nødvendige Udvikling. Den Tale han holdt den 13de Juni, ved Slutningen af Rigsdagen i 1825, er ikke mindre mærkværdig og viser i hvilken ædel Forstand han fra Begyndelsen af havde opfattet den hellige Alliance. Da de Deputerede fra Provindsen Liefland, den 5te Marts 1819, overrakte Keiseren Grundtrækkene til Organisationen af de Livegnes Befrielse i denne Provinds, svarede denne Monark dem med følgende Ord: "Det glæder mig at see, at den lieflandske Adel har opfyldt min Forventning. I have givet et Exempel, som fortjener at efterlignes. J have handlet i vort Aarhundredes Aand, og J have indseet, at Nationernes Lykke ikke kan bygges uden paa liberale Grundsætninger. Den 6te Januar forkyndtes ogsaa Befrielsen paa en høitidelig Maade. Her seer De, mine Herrer, Kiendsgierninger, hvilke jeg haaber De ville tillægge nogen Vægt. Gud bevare mig fra at nære nogen Tvivl om den Indflydelse, som Forsynet har paa denne Verdens Anliggender, dog synes mig, at man ofte kan forklare dem, uden at tage dets umiddelbare Mellemkomst til Hjelp. Da jeg har havt den Ære, at være ansat hos Alexander fra hans syvende Aar, og jeg allerede tidlig saae Spiren til de sjeldne Egenskaber, som siden have udmærket ham, saa kunde hans Opførsel som Fyrste ikke vise sig for mig, uden som det naturlige Udtryk af en stor og ædel Characteer, der holder fast ved de Grundsætninger, hvis Sandhed han engang har erkjendt. Denne Monarks korte Regjeringstid, som blev foruroliget af saa mange vigtige Begivenheder, tillod ham ikke at udføre alt det Nyttige, han havde i Sigte for sit Rige, imidlertid har han givet et stort og velgjørende Exempel, som ikke kan gaae tabt. (L. B. d. B. H. og N. M.)