Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-06-15
Naar Souverainen tilkjendegiver, at der skal vælges en Ridder, opsætter Ordenskantsleren Brevene, der begge, under Souverainens Underskrift og Ordenens Segl, tilstilles den første Vaabenkonge, og lyde, naar de ere stilede til Undersaatter, sædvanligen saaledes: "Vi, tilligemed Medlemmerne af vor ædelste Hosebaandsorden, forsamlede i Capitulet, holdet denne Dag i vort Slot Windsor, tagende i Betragtning den dydige Troskab, J har viist, og de hæderlige Daad, J har udøvet i vor Tjeneste, ved at forsvare og hævde vore Rettigheder a., have valgt og kaaret Eder til Medlem af vor Orden. Vi opfordre Eder derfor, at møde ufortøvet hos Os, for at modtage Jnsignierne deraf, og holde Eder beredt til Eders Jnstallation. den - Dag i denne Maaned. &c. Hosebaandet, der er af blaat Fløiel, broderet med fiin Guldtraad, og sædvanligen har sammes Motto, spændes ved Udvælgelsen omkring den venstre Fod, af to af de ældre Medlemmer, som modtage det paa en Fløiels Hynde af Souverainen, hvem det blev præsenteret af den første Vaaben konge, medens Kantsleren oplæser følgende Paamindelse, som er tilføjet Statuterne: "Til den almægtige Guds Ære, og til Erindring om den salige Martyr St. George, bind omkring Din Fod, til Din Hæder, dette ædle Hosebaand, bær det som et Symbolum paa den berømteste Orden, for aldrig at blive glemt eller lagt til Side, at Du derved maa paamindes om at være tapper; og i en i retfærdig Hensigt foretagen Krig, som Du deeltager i, Du maatte staae urokkelig, fegte tapperligen og efterhaanden seire. Det fyrstelige Baand spændes derefter paa, og Ordet af dets Betydning forklares, hvorpaa den valgte Ridder bringes for Souverainen, der hænger, medens Ridderen knæler, om hans Hals et mørkeblaat Baand, hvori er anbragt, broderet i Guld, Billedet af St. George til Hest, med dragen Sværd, kjæmpende mod Dragen. Jmidlertid oplæser Kantsleren følgende Paamindelse: "Bær dette Baand om Din Hals, prydet med Billedet af den salige Martyr og Christi Stridsmand St. George, ved hvis Efterlignelse opfordret, Du saaledes overvinde baade heldige og uheldige Hændelser, at Du efter tapperligen at have beseiret Dine Fiender baade af Legeme og Siel, ikke allene maa erholde af disse Priis for denne forgjængelige Kamp, men krones med den evige Seirs Palme." Derpaa kysser den valgte Ridder Souverainens Haand takker Hans Majestæt for den ham beviste store Ære, reiser sig, og hilser alle Ordenslemmerne hver for sig, der igjen svare med Lykønskninger. Fra denne Ordens Stiftelse indtil 1797 have otte Keisere og to og tyve Konger, foruden en stor Deel souveraine Fyrster, været Medlemmer af samme. Dens formodede Oprindelse har allerede været omtalet i Skilderiet Nr. 20. Dog maa endnu her tilføjes, at Originalstatuterne ikke give mindste Grund til nogen Formodning, at Optrinet med Grevinden af Salisbury paa et Bal skulde have foranlediget den. Canden, Fern o. fl. antage, at den er bleven stiftet i Anledning af Edvards Seir over de Franske i Slaget ved Cressey. - Det sees af Rastels Krønike B. Vl., paaberaabt af Granger i hans Supplement til hans biographiske Historie, at denne Orden er bleven udtænkt af Richard 1., ved Staden Acres Beleiring, da han formaaede tyve Riddere, der stode trofaste hos ham, at bære Remmer af blaat Læder om deres Fødder, og at det blev fuldført i det 19de Aar af Edvard III - 1551 gjorde Edvard Vl. nogle Forandringer i Ordenens Ritual; denne Fyrste forfattede det paa Latin, og Originalen deraf er endnu til i hans egen Haandskrift. Han befaler deri, at Ordenen ikke længer skulde kaldes St. Georges, men Hosebaandets, og istedet for St. George hængte i et Halsbaand, satte han i sammes Sted en Rytter, bærende paa Spidsen, af sit Sværd en Bog, med det Ord, protectioudgravet paa Sværdet, og verbum Dei paa Bogen, med et Spænde i venstre Haand, og derpaa Ordet: sides. Om Forbuds Prohibitiv.) Systemet, med fortrinligt Hensyn til dansk Konstflid. (Fortsættelse; see forr. No.)Men det er ikke nok, at Fabrikarbeiderne ere, som de bør være; Fabrikerne bør ogsaa understøttes af Almeenaand eller hiin publiSpirit, der i Engelland virker saadanne Underværker. Mere end nok har der været skrevet og talt om denne Gjenstand; men Almeensnak er ikke Almeenaand, og det nytter kun lidet at man bifalder med Ord Alt, hvad der siges til denne Aands Anbefaling, ja, at man endog ved alle Leiligheder giver sig Mine af en meget stræng Patriotisme, naar man ikke i Gierningen vi søge at bidrage til dens Fremme. Aanden hos et Folk kan jo virke saa meget til det Onde, naar Egenfordeel kommer med i Spillet, hvorfor skulde den ikke ligesaa kraftigen kunne virke til det Gode, Som et Lyn forplanter hver Overspændthed, hver Modedaarskab, hver Tidechampion sig til Fædrenelandet, og bliver meget hurtig til et indenlandsk Product, hvorfor skulde det Gode, der er til hele Folkets Gavn, ikke kunne blive ligesaa almindeligt? Man har engang stiftet en Forening til engelske Varers Banlysning. Men den var et Tidsfoster, der maatte, som saadant ogsaa snart forgaae, og det saa meget mere, som dens vigtigste Spore var en hevnende Giengieldelseskyst. Dog, kun ved en stiltiende Overeenskomst, at ville fremme det Heles Vel, kun den Overbeviisning, at vi bør banlyse al fremmed Konstflid, ikke fordi den er fremmed, ikke fordi vi ved denne Banlysning kjøle vor Harme; men ene og allene fordi den er nødvendig, naar Landets egne Sønner, og med dem hele Staten, skulle kunne bestaae, er istand til at vække, nære og vedlige holde hiin gavnlige Almeenaand. Naar det først er kommet saavidt, at hver Mand søger i sin Kreds at indgyde sine Nærmeste Kierlighed til de indenlandske Frembringelser, fordi de befordre indenlandsk Flid og Næring, og Modbydelighed for de udenlandske, fordi de undergrave Landets Velstand, først da bliver det mueligt, uden patriotiske Foreninger, uden alt for overdrevent strænge Forbudslove, at fremme vor egen Jndustrie. Men ikke allene Huusfædrene og Huusmødrene, ogsaa de Handlende kunne bidrage saare meget til at befordre dette store Øiemed. De iblandt dem, som have nogen Følelse for deres Fædrenelands Tarv, ville af sig selv arbeide til hiint Maal. Men mange, som ikke kjende noget høiere Meed, end deres Fordeel, ville naturligviis langt heller give sig af med Udsalget af udenlandske end indenlandske Producter, og det af en dobbelt Bevæggrund, deels fordi en forvænt Sma- og indgroet Fordom altid under mere hine end disse; deels fordi det falder dem lettere at forsyne sig med de udenlandske Varer. De store Manufacturister give vederhæftige Detailhandlere i Almindelighed tre Maaneders Credit, medens den indenlandske Fabricant, sædvanligst, saasnart han har en Vareartikel færdig, ufortøvet maa søge at gjøre den i Penge, og det er ham umueligt, at give saa lang Credit, som Udlændingen, der sædvanligen har store Capitaler at raade over. Dette Onde lader sig ikke afværge, uden ved en Jndretning af samme Natur, som det Kongel. Klædeoplag, hvor ogsaa andre Fabricanter kunde deponere de Artikler, de have faaet færdige, mod at faae et passende Forskud, der satte dem istand til at oppebie en Tid, hvor der gaves Leilighed til at afsætte deres Varer til en Priis, de kunde være tjente med. Nu, da vi savne en saadan Jndretning, nødsaaes den ene Fabricant ofte til at undersælge den anden, hvilket overordentligen maa skade Jndustrien. Naar først saadanne Midler vare valgte til den indenlandske Konstflids Opmuntring og Understøttelse, da var det især nu, da de største enropæiske Magter have foregaaet os med deres Exempel, vel neppe af Veien, at tænke for Alvor paa et, efter Omstændighederne, Tiden og Landets Tarv lempet Prohibitivsystem. Skal den indenlandske Fabricant kunne have nogen sand Nytte af Toldlovene, saa maatte den af udenlandske Varer gaaende Told i det mindste forhøies til 40 a 50 PC. Ja, om det end var mere, kunde det heller ikke skade; thi der kan ofte indtræffe Omstændigheder, hvor de udenlandske Varer, ved Fallissementer, andre Uheld a. falde overordentligen i Prisen, og ved saadanne Leiligheder kan den, der indfører slige Varer, gjerne svare 50 PC. og alligevel sælge samme med Fordeel til en temmelig billig Priis. Der gives visse Varer, der forskrives til en saa lav Priis fra Udlandet, at de, uagtet der svares af dem 30 PC. i Told, sælges langt lettere end de indenlandske af samme Slags. (Fortsættes.)