Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-08-12
Fra Holsteen berettes, at det tydske Cancelli skal have ladet udgaae Forbud imod alle Demonstrationer, Petitionsaffattelser og offentlige Meningsudviklinger, der angaae Arvesuccessions= og Statsforholdene. Vi beklage meget, om det virkelig skulde være saa og Man skulde finde Tilfredsstillelse ved at anvende Forbudsmidler, der gribe ind i Discussionsfriheden. Det er neppe ved disse Midler Man skal læge Ondet. Lad Discussionen være fri og lad derimod de Jndivider, det være i Samlinger eller enkeltviis, der forsee sig imod det Offentlige, blive tiltalte og undgjælde. Ved at ville qvæle Folkestemmens fri Udtalelse, hvilkensomhelst Udskeien Man saa end befrygter af den, saarer Man et af de Principer, der maa være Statsborgeren helligt naar en ufri Tilstand ikke skal afløse den statsborgerlige Selvstændighed, ligeoverfor Loven, ligeoverfor den Frihed den hjemler og for det Straffeansvar den paalægger. Det er naturligt, at Statsmagten bør søge at værne mod det Ulovmæssige, hvis det virkeligt fremtræder, men Værnet bør skee ved Tiltale af Strafskyldige, og formeentlige Palliativmidler herimod ved almindelige Forbud saare saavel den almene Følelse som forfeile Hensigten. Den sande Lægedom i de nærværende Rivninger vil efter vor Mening først findes, naar Kongen i sin Naade og Viisdom beslutter sig til en constitutionel Ordning af Stats forholdene, hvad enten i samlet eller i uniel Folkerepræsentation, og i alle Tilfælde viser det sig, at jo meer almeenfrisindet Regjeringspolitiken er, jo kraftigere dens Virkning. Et slaaende Beviis herpaa give i disse Dage Begivenhederne fra Kirkestaten, om hvilke vi henvise til Beretningerne. Medens det meest foruroligende Gjæringsstof der har bevæget Gemytterne og grebet ind i selve Tilstandene, har det heldige Omsving i hele Regjeringspolitiken, Adopteringen af frisindede Regjerings grundsætninger, deres Overførelse paa Forvaltningen og ved at overlade Folkemeningerne til deres frie Udvikling: paa eengang befæstet Regjeringsmagten og bragt denne i den skjønneste Harmoni med Folkets Stemninger. Man havde for kort Tid siden endnu neppe ventet, at det er fra Rom, som i de sidste Aar var Pietismes og Jesuitismes Rede, at den friere Folkestyrelses Jdeer skulde erholde deres aabne Impuls, og dog staaer Paven i dette Øieblik, som Regent, i sandeste Forstand med Palmen i Hænderne, som Mønsteret for sine kronede Collegaer og som Beviset paa, hvorledes en Regents Slag paa Frihedens Strænge er den Amphion, der tryller Regjering og Folk, forglemmende al Tvist og Tvedragt, til et harmonisk Hele, fastbundet ved Fyrstehengivenhedens og Fædrelandskjærlighedens fælleds Baand. (Aalb. A.)"Fædrelandet, har optaget følgende Artikkel, som Censor i Haderslev har strøget i "Dannevirke: "Den holsteenske Stændertidende udebliver endnu stedse. Det er Synd af denne Tidende" saaledes at hevne sig paa sine nysgjerrige, men uskyldige Abonnenter, som ingen Deel have i det kgl. aabne Brevs Udstedelse. De sidde forventningsfulde rundt om i Landet og blive med hver Dag altid mere ængstelige tilmode over, hvad der vederfares de gode Stænder, hvem det nu maa være forbudt at udgive deres Avis. Dog, de tør nok udgive den, naar de ville, men disse Stænder ere meget forfængelige, de ville vise Germanerne i Tydskland, at de formaae at stikke endog den største Trum; Sagen er just ikke vigtig, men det er Æren, som kræver store Skridt. Paa den anden Side viser det slesvigholsteenske Folk sig saa lunkent og koldt, at der virkelig behøves et Middel som dette: ingen Stændertidende at give det, for at bevæge det til at udraabe: der maa være Noget paafærde, Hos Andre og meere Aarvaagne kan den samme Forholdsregel vække Forestillinger og de allerrædsomste Ting. Man tænke sig det Tilfælde, at Vorherre, for at straffe de søvnige og lade Mennesker, ophørte med at lade Solen staae op hver Morgen, de stærkeste Syvsovere vilde fare op fra deres bløde Leie, og de mindre Sovende løbe omkring som Besatte og opfylde den lange Nat med høie Skraal. See denne Tilstand hersker i Schleswig-Holstein, vor Stændersal har ophørt med at lade sin Sol staae op, vi omgives af et afskrækkende Mørke, ikkun de hamborgske Blade give nu og da et Blus fra sig, eller lade nogle Raketter, som indsendes fra de private Stændermøder i Jtzehoe, stige i Veiret, at Folket ikke skal blive reent forvildet; men disse Blus og Raketter gjøre det hele Maleri end meere rædsomt. Alene den roeskildske Stændertidende oprinder hver Morgen paa Horizonten, men da Rigets forskjellige Stænderforsamlinger, ifølge den kgl. Commissarius's Erklæring i Roeskilde, kun maa befatte sig med deres egne respective Provindsers Anliggender, saa følger heraf, at vi schleswig holsteinske Provindsialister ikke tør befatte os med Roeskilde Stændertidende, som kun vedgaaer Øboerne, hvilket ogsaa stemmer overeens med vort eget separatistiske Parties Ønsker. Det er derfor klart, at vi ikke kunne betragte den roeskildske Stændertidende som vor Sol, men i det Høieste som en Firstierne, der tindrer paa den østlige Horizont i første Rang. Hvorlænge vor Nat skal vare, det veed alene Advocaterne, de have tilvendt sig den samme overnaturlige Magt, som Moses udøvede over Pharao og Ægypten, og det er ikke usandsynligt, at vi stakkels Beboere af det ægyptiske Schleswig-Holstein komme til at gjennemgaae alle de Plager, som i Bibelens gamle Dage ved Mose Stav udgik over Nilens Marskbeboere.