Berlingske Tidende, 1752-06-12
Se No. 47. RIS Danske Kiøbenhavnste Jivinder. A. A. A. Mandagen den 12 Junii. vor der her ere de der her for derfor forder ved Tolvte Fortsættelse paa Efterretningen om Hr. Paul Beck. Mad. Beck foresatte sig imidlertid at tale mundtlig med sin Mand, og giorde til den Ende en Reyse med Posten til Marseille, hvor hun arriverede den 19 Mart. 1750. Hun fik ogsaa Forlov til at tale med ham; men da Prætorens Underkiøbte fik saadant at vide, foregave de hos Officererne, at Mad. Beck agtede, at føre sin Mand hemmeligen med sig derfra. Derudover, da han kuns een eneste Dag havde kalt med hende, blev han igien nøyere forvaret. Dog fik Mad. Beck formedelst hendes tiggende Bøn omsider Forlov til at tale med sin Mand udi Hospitalet. Hun reyste den 3 April hiem igien til Strasborg; men Prætoren lod udspreede, at hun opholdt sig endnu hemmelig i Marseille, for at være hendes Mand behielpelig til at tage Flugten. Beck fik atter lidt Aanderum. Han lod indgive et Skrift til Græven af Maillebois, hvilken den Tid var bleven udnævnt til Commendant udi Provence, og bad om sin Befrielse. Græven tog sig hans Sag an, intercerede for ham ved Hoffet, og befordrede Beckes Supliqve til Kongen, som blev understøttet ved en Attest af Biskopen udi Marseille. Efter en Vens Raad indsendte Beck den 8 Aug. 1750, ogsaa en Memorial til Græven af Argenson, Grævens af Maillebois Spiger=Fader, som blev ham leveret i Toulon. Det varede til 6 Maaneder, førend der kom Svar paa, og det er troligt, at man først har givet Prætoren Efterretning derom Denne, da han allerede i 5 Maaneder havde i sit Sind og Samvittighed kæmpet med Ret og Retfærdighed samt alt det, der kunde falde ham mistænkeligt ved Hoffet, vilde ikke fordriste sig til at giøre længer Modstand. Han begyndte at dive meere læmpelig, dog ikke uden med det trædske Vilkaar, at beck skulde til evig Tid være Kongeriget forviist. Jmidlertid bleve hans Fiender ved at sværte ham overalt, hvor som helst han søgte Forsvar og Trøst udi hans Ulykke. Dog kunde Beck i sin Fattigdom, Forsmædelse og Skam alligevel ikke resolvere sig til at styrte sig udi større Elendighed ved at blive Kongeriget forviist. Hans Venner derimod raadede ham, at, naar han ved saadan Bannissement havde først der dette er de der her for heder der hver der der og der deres erholdt sin Frihed igien, saa kunde han begive sig enten til Berlin eller Dresden, og der adressere sig til de Franske Geandter, hvilke da visselig vilde være ham behielpelige til at i erholde fuldkommen Satisfaction. Beckes Fiender spandt herved paa et nyt Skielmstykke, i det de tænkte at holde den Kongelige Resolution om hans Lands Forviisning saa længe tilbage indtil September Maaned, og at han imidlertid først skulde forstaae sig til at begive sig enten til Genua eller til Livorno eller ogsaa til Nizza. Nu gaaer sædvanligen hvert Aar udi September Maaned og May-Maaned en Flode fra Marseille til America. Naar han da havde udvalt eet af de trende fornævnte Steder, saa vilde de sat ham i en Felouqve, og dermed transporteret ham om Bord paa eet af de til America destinerede Skibe, og ladet ham dermed reyse af, at ingen havde vidst, hvor han var støyet eller fløyet. Da han nu ingen Lyst dertil havde, saa kunde han imidlertid gjerne echaperet fra Marseille, men en hemmelig Flugt syntes ham en ulovlig og for hans Affaires høyst mistænkelig Ting, dog forstod han sig omsider dertil, og det ved følgende Anledning. En vis Person, som ligeledes var dømt til Galeierne, barnfød i Berlin, en lovkyndig og meget fornuftig Mand, viiste Beck med stor Eftertryk, hvilken Herlighed den medfødte Frihed er, og at den staaer i lige Rang med Samvittigheds Frihed. Han understøttede sin Discours med mange Argumenter, hvoriblant var ikke det ringeste, at, hvis Beck ikke salverede sig med Flugten, saa kunde han være vis paa, at hans Fiender ikke hvilede, førend de fik ham røddet af Veyen, om det ogsaa skulde skee ved Forgift. Ved disse Argumenter saae Beck sig berettiget til at søge sin Frihed, paa hvilken Maade det endogsaa maatte skee. Den samme Person raadede ogsaa Beck, at har skulde give Kongen af Preussen Efterretning om den Affaire med de falske Louis d'Or. Dog Beck lod ham selv gjøre det, og undertegnede hans Beretning derom den 8 Mai 1750. Mandens Løn derfor var hans Løsgivelse, saasom Kongen af Preussen intercederede for ham. Beckes Fiender gjorde imidlertid nye Anstalter, at han skulde paa det nøyeste forvares: Men som han havde den Tid laant henved 600 Livres ud til een og anden, saa tænkte hans Vogtere, at han vel ikke vilde giort saadant, dersom han tænkte at rømme, og bleve derved dissede i Søvn. Beck førde sig deres Tryghed til Nytte. Hans Venner havde faaet en gammel Officier paa deres Side, en Mand som havde tient i 44 Aar uden noget Haab om befordring, og derudover saae sig tient med en Sum Penge, for at kunde tilbringe sine øvrige Dage i Rolighed. Beck accorderede med ham for hans Umag, og denne Mand vidste at gribe Sagen saa fornuftig an, at Beck kom den 24 Aug. 1750, med denne hans Befrier lykkelig paa Flugten. De skiltes af underveys, i det den ene slog sig til den høyre Side, og den anden til den venstre, og skyndede sig det beste de kunde, for at naae Beckes Fæderneland. Da Beck var kommen saa langt afsted, som 4 Post=Stationer, snublede hans Hest med ham, hvorover hans høyre Arm gik af Led og blev qvæstet. Endeel Postmestere vilde ikke lade ham faae Heste, saasom de tænkte, at han havde dræbt nogen i Duel, siden han vilde saa hastig afsted. Han gav sig ellers ud for en Kiøbmand, sigende, at hans Bogholder var rømt fra ham med 40000 Livres, hvorudover han var nødt til at forfølge ham. Dette Jndfald lykkedes vel for ham, ved de fleeste Poster blev han befordret, og reyste med sin Leye=Laqvay inden 12 Dage igiennem Provence, Comtatet, Delphinatet, Lion, Savoyen, Schweiz og Brisgau. Den 5 Sept. arriverede han til Kehl. Han havde i Sinde, dersom det ellers var mueligt, at forliges med Prætoren i Mindelighed. Prætoren erholdt samme Dag den Tidende fra Marseille, at Beck havde taget Flugten, og om Eftermiddagen blev ham berettet, at Bock var allerede til Kehl ankommen. (Fortsættelsen følger.)