Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-10-20
Nyeste. Skilderie af Kjøbenhavn de har hersken Femte Aargang. No. 3. Udgivet og forlagt af J. Wersel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Hdecres Enke. Tirsdagen den 20 October, 1807. Engellands Fremgangsmaade. Intet Land i Europa har nydt en længere Fred end Dannemark, men intet Land er heller blevet saa pludselig og pretfærdig forstyrret i Nye delsen af denne lykkelige Fred end nefor Dannemark. Jngen Troneforandringer og Statsomtaltninger, som den Franske Revolution har affedet, er saa mærkværdig som Kjøbenhavn seneste Skjebne. Enhver af disse Begivenheder, fod dog i en forre eller mindre Forbindelse med den almindelige Gjæring, som truede Enropas politiske Forfatning med Opløsning. Den ene Stat maatte forte sammen, fordi dens Regent havde forberedt dens Fald, den anden maatte rives bort af den almernødelæggende Revolutionsstrom, fordi den laae dens Tilder for nær, den fredse maatte falde som et Offer forstørre Staters Udvidelsessystem. Men HistoFleskriveren til forhentes, naar han foer en Stat, som den Danske, som Naturen selv har anvist en Plads paa Jorden, der ikke kan opvække mægtigere Staters Misundelse, som tilfreds med fine Faar og uden at lige efter Erobringer, aldrig blandede sig i Europas Statsanliggender, som i hele Aarhundreder har hav det sin Uafhængighed og fulgt et System, der forskaffede den andre Nationers Agtelse - at saadan en Stat pludseligen kunde blive hjemsøgt med alle Krigens Skrækkeligheder. Og af hvem – Af et Kabinet, som i hele Aarhundreder, har staaet i Venskab med os, som i en Række af rædsomme Aar har ladet udgade Strømme, af Blod og bortoslet Millioner, under det Foregivende, at den vilde hævde krænkede Kongers Rettigheder og sætte Skranker for Usurpation Hvad har da det Frankrige, hvis Politik Storbritannien haaner og forbander, selv i Revolutionens Rædselstider gjort sig skyldigt i, som kunde sammenlignes med Angrebet paa Dannemark, Har Robespierre nogensinde angrebet en uskyldig Stat, uden foregaaende Krigserklæring, og under Penskabs Maske! Har han nogensinde sat et af de ældste Kongerigers Hovedstad i Brand, eller ladet dræbe dens Qvinder, Oldinger og Værgelse, for at berøve den sin Eiendom, Nei, intet Træk af Robespierres politike Caracteer kan sættes ved Siden af denne Handling. Om man end vilde antage at man har ikke tilskrive een af de første Nationer paa Jorden Skylden for en Handling, som er for nedrig og grusom til at den i noget mueligt Land sul de kunne være Udtrykket af den almindelige Villie, at man ikke bør forbytte Nationer med Ministerier eller glemme at Cannings og Castlereaghs individnelle Villie i Forhold til Almeenstemmen i Storbritannien kun er en Draa de i det store Orcan, saa er vor Harme imod Engelskmændene i Almindelighed, der som Redskaher i Grusomhedens og Uretfærdighedens Haand have medhandlet os saa ilde, dog retfærdig og billig. Under den første Nats Bombardement var det adskillige af mine Venners faste Beslutning, aldrig at læse mere nogen Engelsk og, aldrig at tale mere med nogen Engelstand, aldrig at gjøre Brug mere af noget, som var fremkommet paa Engelsk Bund, og, om mueligt skifte et Selskab, som paa det ovrideligste skulde forpligte sig til at handle efter disse Grundsætninger. Maatte dog dette Ønske ret snart blive bragt til Virkelighed, Adskillige kunde maaskee indvende, har ikke Engelland ligesaavel frembragt den ædle For som den lavttænkende Canning, ligesaa godt Newton, Shakespear og Million som Castlereagh - ligesaa godt Jenner, Vaccinationens Opfinder, hvis Minde hele Menneskeheden evig vil velsigne, som Con greve, Raquetternes Opfinder, hvis Navn vore sildigste Efterkommere ville forbande? Kan det Onde, det Pitiske sellivede Balleyngel har sike tet, vel tilintetgjøre alt det Gode, den Engelske Culturhistorie kan opvise? Men herpaa kan svares, at Engelland selv har lagt Spiren til et undsletteligt Had i vort Hjerte. Uretfærdigt har det angrebet vore fredelige Kyster, grusomt har det dræbt vore Børn i Vuggen, vore afmægtige Oldinger og Qvinder, med Morderild, har det ødelagt den vindskibelige Borgers snart erhværvede Eiendom, med voldsom Haand har det bortført vor Flaade, Dannemarks ældste og stolteste Eiendom. Kongen af Engelland, tilbyder i sin Declaration en venskabelig Overeenskomst. Men kan han erstatte en eneste af vore qvæstede Medborgere de Lemmer, de have mistet under Bombardementet, Kan han tilbagegive Sønnen sin dræbte Fader, Moderen sit diende Nor eller Fæstemøen sin Elskede, kan han atter bringe Fred i de Boliger, hvor hans Krigsheltes Bomber have myrdet huuslig Lykke og udbredt Elendighed og Rædsel, kan han erstatte de mange hundrede, der, under det rædsomme Bombardement, have tilsat deres Sundhed. Menneskets kostbareste Efendom Fan han udslette de blødige Spor, som endnu tilraabe den gode Fader, den omme Moder, den trofaste Moe, den prøvede Pen der bleve de, som vare eder dyrebarest i Livet, dræbte, lemlæstede, knuste af Britiske Bom her 3 Ret, dertil er endog den mægtigste Konge paa Jorden for svag og fattig.