Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-04-10
Sidste Mandag Aften Kl. 8 indfandt sig en velklædt Pige med en liden Brødkurv og en der liggende fiin Serviet i Haanden i min Boutiqve, og kjøbte 7 1/2 Alen rødt og blaatærnet Bomuldstøi, med den Forbeholdenhed, at hun først vilde gaae hjem og vise det, som hun foregav, til Madamen. Pigen gik, og har siden ikke været at see. Til Advarsel bekjendtgjøres imidlertid, hvis Pigen vil undgaae Følgerne af længere Udeblivelse af Tøiet, eller Pengene derfor, saa tilraades hende, at indfinde sig med en af Delene jo før jo hellere. Carl J. Wulff. J Folkebladet No. 63 har Redacteuren, Hr. Overlærer Olsen, erklæret sig oprørt ved, at jeg har optaget Himmelbjergeierens Forsvar mod Hr. Pastor Blicher, uden at forlange det underkastet de Forandringer, Hr. Olsen, i mit Sted, vilde have anseet for nødvendige. Hr. Olsen mener, at der desaarsag hviler et stort Ansvar paa mig, og at jeg, ved at optage en saadan Artikel, har sat mig ud over en af mit Kalds vigtigste Forpligtelser. Min Bevidsthed frikiender mig imidlertid. For mig har det nemlig noget uendeligt Oprørende, at en Redacteur skulde ville opkaste sig til Censor over retskafne, aandsmyndige Mænd, der ønske, at udtale sig i hans Blad. En saadan Fremfærd vilde, efter min Overbeviisning, just paadrage mig det tungeste Ansvar. Mit Blad er, som politisk Tidende, underkastet Censur, men jeg skal vel vogte mig for, af egen Magtfuldkommenhed at udstrække denne over Yttringer, som, af agtværdige Mænd, betroes mig til Offentliggjørelse. At underkaste slige Yttringer Censur, var at anmasse sig et Formynderskab over Yttringsfriheden, som ikke tilkommer Nogen, og en Dom over Andres Ret eller Uret, som ene tilkommer Publikum. Mine Læsere kunne fordre, at de mig betroede Aktstykker, i denne som i enhver Sag, skulle forelægges dem uforvanskede, ligesaavist, som en Dommer kan fordre, at Jndlæggene i en Sag forelægges ham umakulerede. Blicher's Angreb paa Nielsen har jeg optaget gandske som det fra ham var udgaaet; jeg har kun gjort min Pligt, idet jeg har optaget Nielsens Forsvar paa samme Maade. Hr. Olsen bemærker, at Blicher's Udtryk om Nielsen staae i Belysning af den Sag, hvorom det er Blicher at gjøre; jeg tillader mig at bemærke, at Nielsens Udtryk om Blicher ikke mindre staae i Belysning af den Sag, hvorom det er Nielsen at gjøre. Hr. Olsen bemærket fremdeles, at Blicher's Udladelser om og mod Nielsen, hvilke han selv betegner som overspændte og nærgaaende, ei kunne have anden Betydning, end den, Publikum, der noksom har Adgang til at kjende alle Omstændighederne, kan ville tillægge dem; jeg tillader mig at bemærke, at Nielsens Udladelser om og mod Hr. Blicher, selv om de, efter Hr. Olsens Dom, ere noget plumpe og raae, ei heller kunne have anden Betydning, end det samme Publikum kan ville tillægge dem. Min Agtelse for Præsten og Digteren Steen Blicher har jeg med Glæde grebet enhver passende Leilighed til at lægge for Dagen; men man viser ikke sin Agtelse for en berømt Mand ved at formene hans vel obskure, men dog ogsaa i sin Kreds agtede Modpart at komme til Orde just saaledes som han begjærer det. En Redacteur maa have Frihed til, at holde en Feide ude af sit Blad; men har han engang aabnet sine Spalter for den, tilkommer det ham ikke, at foreskrive de Stridende, hvorvidt de have at gaae. Kun naar Ordet paa begge Sider er frit, kan Publikum dømme frit. Man lade derfor Ordene falde, som de maae, ogsaa i denne Strid! Har Peder Nielsen forløbet sig, indseer jeg ikke, hvad Grund vi, som Blicher's Venner, have til at beklage os derover. Redacteuren.