Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-04-09
Naar nu ved et ulykkeligt Tilfælde et Barn faldt ned i denne Ane paa en Tid, at der gik stærk Strøm, saa var det næsten uden al Redning; thi Aaen snoer sig igjennem adskillige Gaarde og Hauger, som bestandig er lukte, og inden man fik dem aabnede, kunde Barnet være drevet ud i Søen. Desuden er der ikke paa et eneste Sted af denne Aae anbragt nogen ordentlig Bro, som man i saadanne Tilfælde kunde gaae ned paa. Et ungt Menneskes Levemaade. J Breve til en Ven i Jylland. 1 Brev. Ja, min Ven, Kjøbenhavn er Kronen for alle Kjøbstæderne i Dannemark. Her, kun her forstaaer man at leve. Det J Jyder kalde at leve, – det kalder man her at existere, vegetere, og neppe det engang. Nu først indseer og skjønner jeg, at jeg, den hele Tid jeg har levet i mit Fødeland, kun har været en Østers, - en Polyp. - en Mellemting af Plante og Dyr. Du forlanger en Beskrivelse over min Levemaade i Hovedstaden, Du skal faae den, men Du maa tage til Takke med et Silhouet, - thi det er mig umueligt at levere Dig andet. Først og fremmest maa jeg fortælle Dig, at jeg studerer con amore - det er, mellem os sagt, jeg studerer aldrig; ligesaa lever jeg ganske con amore, og hvad det betyder, skal Du strax faae at vide. J Kjøbenhavn er det ikke som paa Landet hos Eder, hvor man staaer op med Solen; her er det omvendt, man staaer op, naar Solen gaaer ned, og gaaer Seng, naar Solen staaer op. Jeeg, som just ikke er meget for Nattevaagen og Nattesviir, staaer i Almindelighed op, naar Solen staaer i sin fulde Glands i Middagslinien, naar det røde Flag om Onsdagen og Løverdagen veier paa Kjøbenhavns runde Taarn. Mit første Ærinde er til Jtalieneren. Der drikker jeg mig en Kop Chocolade og istedet for de centnertunge – cubikformige Smørrebrød, som vor gamle Tante var vant til at præsentere os, spiser jeg her for et Par Mark Bakkelse. Herfra gaaer jeg hen i Klubben og spiller mig et Partie Billard. Naar dette er gjort, saa gaaer jeg paa det Franske Spiseqvarteer. Der spiser man ikke andet end Franske Rætter. Du skulde kun smage Pandekager a la Augereau, Vafler a la Bonaparte og Jydske Kjødboller, 3 la Madsen, og Du vilde tabe baade Nær og Mund! Man spiser her for en Bagatel af 2 Rdlr., og 1 Mark i Opvartningspenge, som man endog oven i Kjøbet faaer en Fransk Qvittering for. Naar jeg har spist tager jeg mig, i Selskab med et Par gode Venner, en Tour enten paa Volden, i Rosenborg Hauge eller omkring i Gaderne. Her gjøre vi da mange Bekjendtskaber med det Kjøbenhavnske smukke Kiøn, som paa den Tid vanker om for at see og lade sig see. Yndig som Venus, da hun stod op af Havet, trippe her de udsøgteste Skjønheder, snart enkelt, snart gruppeviis, omkring i Gaderne. Disse nydelige hvide Been som, enten det er vaadt eller tørt paa Gaden, stikke saa skjelmsk frem, vilde bringe vor gamle Præst selv ud af Contenancen. Et Par Øine, som enhver maae stryge for, tindre som et Par Diamanter under en Skov af de deligste Haar, der hænge ned som Netteldugsgardiner. En Dragt, der ikke som i gamle Dage skjuler Formen af den skjønneste Taille, forhøier endnu mere den delige Natur. Saadanne Engle møder man ved hvert Skridt jeg hilser dem, bukker for dem, taler med Øinene og nyder de huldeste Øiekast til Belønning. Naar jeg saaledes har endt min Promenade, saa gaaer jeg igjen hen i Klubben, for at drikke Caffe eller Thee Her finder man Bordene besaaede med Blade.