Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-10-18
Ved denne Explesion bleve ikke allene de Matroser og Soldater, 600 i Tallet, som vare ombord paa Skibet; men ogsaa mange andre, som stode paa Kysterne og Naboehøiene, dræbte, og desuden bleve 15 til 20 Fartøier, som laae i Nærheden for at bringe Tropper over til Samos, ødelagte. Kl. 9 om Morgenen nærmede sig Capitain Vasikioti en Tunesisk Brig, hæftede sin Brander fast paa den og efter en kort Tid satte han den i Brand. Henimod Kl. 11 vendte Capt. Rafelig sig imod en stor Tripolitansk Corvet og lod sin Brander slippe løs paa den, imedens en Spezziotisk Brander angreb den fra den anden Side, satte den i Brand og ødelagte den. Capt. Rombotst slap paa samme Tid sin Brander løs paa en anden Fregat; men ved Hielp af Vinden og ved at blive buxeret af nogle Baade, lykkedes det den at redde sig. Branderen opbrændte allene; men den vilde dog have ødelagt paa Veien en Brig, naar ikke Capitainen blot havde beskjæftiget sig med at forfølge Fregatten, som giør hans Tapperhed Ære. Tyrkernes Tab ved disse Krigskibes og flere Smaaeskibes Ødelæggelse kan anslaaes til omtrent 2000 Mand. – Vore Brandere ere vore bedste Vaaben imod Fienden og vi haabe i dette Aar at tilfægte os flere Seiervindinger ved dem, og det saameget mere som vore Matroser have erholdet Duelighed og Mod til at nærme sig Fienden uden Frygt. Jo flere Brandere J derfor sender os desto flere Seiervindinger ville vi kunne erholde. Den Øst. Jagtt. siger: at Fægtningen den 11te, hvori 4000 Mand Tyrkiske Tropper forgiæves søgte at komme over til Samos, forefaldt ved den sydlige Spidse af Øen ved det Sted, som kaldes Colonnerne af nogle Ruiner af Junos Tempel, som staae der endnu. Det lykkedes den Græske Eskadre at bringe den Tyrkiske i Uorden og to eller tre Tyrkiske Skibe gik derved forlorne. Dette var det første og tillige det sidste Landgangs-Forsøg. Fra den Tid af forvandlede det hele Foretagende sig til en Række af Søefægtninger eller Søemaneuvrer, som dagligen bleve fornyede fra den 12te til den 17de; thi Capudan Pascha havde begaaet den Feil, at tillade den Græske Flaade at komme ind i Sundet og da denne nu havde lagt sig i en Bugt, hvorved den aldeles forhindrede Overgangen, saa var der intet andet tilbage at giøre end at søge at fordrive den derfra. Dette var Aarsagen til de Kanonader, som forefaldt den 12te, 13de og 16de, men de kunde ikke føre til noget Resultat, fordi Frygten for Branderne i en snever Kanal bestandig afholdt den Tyrkiske Flaade fra at nærme sig til den fiendtlige. Det var den 17de August Hovedangrebet skulde skee, men som havde det ulykkelige Udfald. Den Østerrigske Jagttager fortæller, at siden den Tid have de Asiatiske Tropper, som havde forsamlet sig paa Kysten adspredet sig. – Den Franske Goelette Amarante er ankommen til Smyrna og har fortalt, at den Græske Eskadre vidste fortræffeligt ved at maneuvrere at benytte enhver Fordeel, som tilbød sig for dem. Capudan Pascha var nødt til at angribe dem den 17de, fordi Grækerne giorde Mine til at ville bemægtige sig alle Transportskibene; da der just indtraf stille Veir, saa kunde Grækerne saameget bedre bruge deres frygtelige Brandere. De Tyrkiske Krigsskibe vare vel virksomme nok; men deres Kanoner traf ikke, og under Krudtdampen lykkedes det Grækerne at komme med deres Brandere nær til Krigsskibene. Capudan Pascha vilde vel komme, sine Skibe til Hielp, men Grækerne seilede ogsaa mod ham og søgte at omringe ham. Ogsaa fra Smyrna berettes, at over Halvdelen af den Tyrkiske Armee har opløst sig - En Capitain paa et Koffardieskikhar seet Constantin Canaris paa Øen Syra. Alle trængte sig omkring ham for at see denne Helt og med lydelige Biefaldsraab. Han har ikke villet modtage de Æresbeviisninger, som man har foranstaltet for ham i Napoli di Romania eller de Foræringer som Regieringen har tilbudt ham; men er afseilet imod den Ægyptiske Flaade.