Aalborg Stiftstidende, 1842-12-03
Aalborg, den 3die December. Stænderforhandlinger. Sagen om Sagen om stænderske Committeer (Forts. fra igaar). Jensen stemte mod de stænderske Committeer nærmest i Bondestandens formeentlige Jnteresse. Bonden har faaet Stænderinstitutionen kjær og har faaet Jnteresse for den. Han lægger nøie Mærke til sin Deputeredes Fremgangsmaade i Stænderne, hvormeget og hvorledes han har virket, og ikke Faa følge Forhandlingerne med Jnteresse. Det er heller ikke blevet ubemærket af Folket, hvilke Jnteresser der synligen ere fremtraadte i den Roeskildske Forsamling, og at disse Jnteresser neppe have været Bondestandens. Kalder man nu den daglige Erfaring tilraads, stiller man Bondestandens Jntelligents og den Culturgrad, den hidtil har været istand til at tilegne sig, imod hvad de andre Classer af Samfundet i saa Henseende have forud for den, synes der ikke at være ugrundet Anledning til den Tvivl, om ikke Bondestandens Sag maaskee vil lide ved de foreslaaede Stændercommitteer." "Skal der side, eller over ordnes Stænderinstitutionen et nyt Jnstitut, som paany skal underkaste Stænderforsamlingernes Betænkning en gjentagen Betænkning, vil man ofte komme til det Resultat, at man antager en anden Mening, end den af Forsamlingerne udtalte. Følgen heraf vil da upaatvivlelig blive, at den nuværende Jnstitution taber i Liv og Betydning, hvilket er saameget mere betænkeligt, som den nye Jnstitution ikkun ligesom den nuværende skal have en raadgivende Charakteer." Nyholm var efter nøieste Overveielse kommen til den Erkjendelse, at han har troet at kunne slutte sig til Committeens Forslag, hvorfra han kun i nogle enkelte Puncter havde en afvigende Mening. Brock og With søgte at udvilke, at Bondestandens Jnttresser Jntet vilde kunne lide ved den nye Jnstitution. Hvad Committeens Betænkning angaaer, yttrede With – da har jeg underskrevet den efter min fulde Overbeviisning, dens Ord gjør jeg ganske til mine, og jeg har derfor kun Lidet at tilføie. Hvis det var sandt, at Kongen havde forelagt os Jdeen til denne nye Jnstitution for at give Folket en Sovedrik, hvorved det kunde bortdromme sine constitutionelle Ønsker og Jdeer, vilde jeg aldrig stemme derfor, men det er min fulde Overbeviisning, at Kongens Villie er at skjænke sit Folk en Constitution, saa snart Omstændighederne tillade det. Med den samme Tillid Kongen nu er gaaet os imøde, bør ogsaa vi gaae ind paa hans Forslag og ikke tiltroe Ham anden Hensigt end den, Han aabent har udtalt. Det er i Committee-Betænkningen tydeligen udhævet, at vi ikke have kunnet tænke og de stænderske Committeer som vedvarende raadgivende, uden at de vilde svække selve Stænderinstitutionen, men paa den anden Side have vi ikke kunne tænke os nogen bedre Maade, hvorpaa Kongen kunde komme Nationens Ønske om en friere Udvikling imøde; thi der er mange Forhold, der forinden maa ordnes, og til dette Øiemed synes Stændercemmitteerne at være særdeles hensigtsvarende. Committeebetænkningen gaaer dernæst, for ikke berøve Stænderinstitutionen noget af sin Vægt, ud paa, at ikkun saadanne Sager skulle forelægges Stændercommitteerne, som angaae hele Riget og tildeels ligge udenfor Stænderforsamlingernes Sphære. Af slige Sager, som ikke ere Gjenstand for Stændernes Raadslagning, men hvori Kongen dog kunde ønske at høre Nationens Anskuelser, gives der vill adskillige; og endeel af disse maae først afgjøres, førend vi kunne komme til det Punct, at en constitutionel Forfatning kan indføres. Af disse Grunde maa jeg indstændigen bede Forsamlingen om ikke med Mistillid at møde det gjorte Tilbud, men, at betragte det som et Middel til at opnaae det egentlige Maal."(Fortsættes.)¬