Aarhuus Stifts-Tidende, 1816-09-14
Tanker, helligede Hr. Pastor Michael Hasle og Ma dem R. Hasle, den 9de September 1816, paa Deres Guld=Bryllupsdag, som festligholdtes paa Moesgaard af Stedets høie Herskab i en talrig Forsamling. Naar Morgensolen ved dens gyldne Straaler, Har Manden frem til Arbeid vakt, Naar Dagens Møie uforsagt han taaler, For kun at see sit Værk fuldbragt, Hilser den venlige Aften ham fro, Lønner hans Flid med Tilfredshed og Roe. Men havde han en Elsket ved sin Side, Som Dagens Byrde med ham bar; Hvis Ømhed bød det Arbeid let at glidt, Som eller tungt og møisamt var, Hilser den venlige Aften de To Skienker dem begge Tilfredshed og Ret. Du brave Olding! brugte Livets Morgen, Og lange Dag til gavnlig Jld, Din Troskab bliv og ei for ham forborgen, Som lønner den beskedne Flid. Fuldendte Dagværk har Hæder og Løn, Dagens Erindring giør Aftenen skiøn. Men hun, som var din Ledsagerinde, Som deelte ømt Din Sorg og Frød, Som saae med Dig et Sekel halvt henrinde, Velsignet under fælleds Dyd. hun, som Dit Arbeide deelte saa troe, Deler med Rette og Aftenens Roe. Dog glade Syn, endnu er Dag tilbage, Ene Solen højt i Vesten staaer, Den skinner blid og daler ei saa saae, Kun Løns og Hviles Time slaaer. Nyder da Lønnen for Troskab og Flid, Længe ved Aftenen, rolig og blid Til S. S. Barberen i Nibe. log, een af Eskulaps höihellige Gefandter Udi den sidste Tid fra alle Verdens Kanten Ansaldet bliver snart i Prosa, snart i VersO, glaub mirs Fublicum, das friset mein edles Re Först Kriver en Halunk i Aarhuus Stiftsaviser, At jeg til Skillings og halvanden Skillings PriRecepter har til Salg, som Godtfolk yngre giø Han maatte skammet sig, og bleven fra min De jeg svarte strax som saa : Fyrunelus turkinate Et caput facit et i conum guratur." Saaledes jog jeg i hans Liv Satirens Fork Mis Svar kan læses i Avisen af Hr. Bork At have ramt ham vist, jeg nu saa sikkert troed, Men endnu mere Ondt udi hans Indvold boede: See, der er han igien den infernalske Ravn, og skriver nu paa Riim to Spalter i mit Navn, om Berberisser og om Algiers Barbaresker, Hvad der maae være i hans Blod for onde VædskHvor han maa være fæl og grim og endskabsful- og mon der Hoved er udi hans Hattepul. Han burde klædes af og staae med Lemmer nog I Gabestok til Straf for fine Satans Lögne! Og önske vilde jeg, at Man ham pidske lod Med Berberisser til af Angst han paa : Blod Thi den er værre end en Morder og en Röver som en ömtfölende Chirurgi Bryst bedrover, leg skraver ikke Skiæg, Faerlille, jeg rasere Al aaben Skade jeg i föie Tid kurerer, Betroe sig til mig og jeg skal hans Hiernes LælTilstoppe, jeg har för fornuftiggjort en Giæk. Hvad det dog er for Vers, han ryster af sit ArnDe halte gyseligt, de flyde tyndt som Bærme, Har han er andet lært, end giøre Vers, maaske leg snart den Glæde faaer, ham død af Sult at Naar han en anden Gang vil spille lidt paa Lun Pas bedre paa sit Riim, pas bedre paa Cæsuren, Og huusk. en god Barbeer er ti Gang bedre end En slet Poet, en Kniv er bedre end en Per! Hvis endnu han har Lyst, mod mig tilfelts at dra Tom kun heran, Mussid! jeg vaske skal hans HOg vise, at jeg er den rigtige Barbeer, I Nibe, samt at han en Navnanmasser er. leg er mig selv bevidst, jeg intet ondt har gjort ha Om derfor jeg forlængst alt havde giennembortiDa var ham skeet hans Ret, men tag sig kun lag Han ei den første er, jeg har med Prygl belagt, Og er han end saa fast, som fordum hellig And Og er hans Dopæl end hiinsides Byen Randers, Jeg höit dog bander paa endskiøndt jeg lidt monlæAt jeg skal træffe ham, min gode Hr. S. S. B. Nibe den 12te Sept. 1816. Sads Barbafik virkelig Barbeer,