Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-07-11
Til den ærede Ubekjendte, som under Mærker "M." i Kjøbenhavnsposten No. 143 har bestridt min i Følgebl. til d. T. No. 73 yttrede Mening om de Pligter, Provsterne have at varetage ved Synet af Præstegaarde. Med sand Fornøielse har jeg læst, hvad De har anfør imod mig, thi jeg er ikke selvkjærlig nok til at troe mig ufeilbar, og den humanne Maade, hvorpaa De bestrider mig, røber at jeg har en agtværdig Modstander for mig. Jeg er rig tignok Provst, og Sagen har altsaa for mig en meer end almindelig Jnteresse. De vil derfor tilgive, at jeg endnu til lader mig nogle Modbemærkninger, for at Sagen kan vord drøftet saa alsidigt som muligt. Jeg kan, med al min Beredvillighed til, med Grunde af lade mig overbevise, ikke troe, at det kan paalægges Provsten, ved den omhandlede Forretning, at overtage en Syns mands partes. Alle de Embedsbrødre, med hvilke jeg har staaet i Forbindelse, have der været enige med mig. Nogen Vægt tør jeg ogsaa lægge paa Resultatet af en Samtale, jeg for nogle Aar siden havde med den altfortidligt ved Døden bortrevne biskop Mønster, som i over tyve Aar for restod et af de største Amtsprovstier i Landet, og i Embedsduelighed saavelsom i Embedsiver vel fortjente at hedde Mønster togange. Han forsikkrede mig, at han alti havde ladet Synsforretningen være Synsmændenes Sag, og at han aldrig havde taget anden Deel deri, end som Overværende." Synes denne Autoritæt Dem ikke tilfredsstillende, da vil jeg bede, at De, imod mig, vil føre en høiere Autoritæi Marken. Det maatte da være Lovgivningen, men saavidt jeg kjender den, vil De neppe kunne paavise eet eneste Sted til Styrke for Deres Mening. De Grunde, De, efter ege judicium, anfører, ville neppe kunne udholde en alvorliPrøve. De spørger, hvad en Provst skal ved et Præstegaardssyn, naar han ikke med egne Øine skal overbevise sig om Synets Rigtighed;" De mener, at hvilkensomhelst duelig Contoirist da kunde indtage hans Plads ved denne Forretning." – – Hertil svarer jeg Provsten skal overvære Forretningen. Men jeg mener med Biskop Mønster, at dertil ingenlunde udfordres, at han skal følge Synsmændene Skridt for Skridt. Præsten undertegner sig ogsaa som overværende, men lader ogsaa Synsmændene gaae deres Gang, som ved Loven er dem betegnet. Jeg kan forsikkre Dem, ærede Hr. Ubekjendte, at hvis det ved Lov blev Provsterne befalet, at følge Synsmændene i Hælene - lad os nu engang beholde dette Udtryk - overalt, da maatte jeg, og Mange med mig ophøre at fungere som Provst. Jeg vilde ikke, gammel og svag som jeg er, kunne færdes paa Loft og Stænge, i Kjælder og Skorstene, ved Brønd og Bagerovn; jeg vilde ikke kunne krybe om paa Kirkelofter, over Hvælvinger, af Vindetrapper. Jeg mener ogsaa, at de fortjente Biskopper, De omtaler, aldrig have indladt sig paa Sligt. Et hurtigt, praktisk Overblik siger den erfarne Embedsmand Mere, end mangengang den smaaligste, meest pedantiske Detail formaaer. Her, som allevegne, gielder det Aanden og ikke Bogstaven. Skulde Provsten, som De synes at antage, befatte sig med det detaillerede Syn, da vilde han behøve flere Dage dertil. For t. Ex, at overbevise sig om, at Taget er heelt og tæt, vilde det endogsaa være nødvendigt, at han paa Stedet af vartede en betydelig Regn. Jeg hører Dem gjentage Deres Spørgsmaal: "Hvad skal da en Provst ved Præstegaards eller Kirkesyn, Han skal, ifølge Lovgivningen, indføre Beretning om Synet i Embedsbogen, og det er let at sige, hvorfor en Contoirist ikke kan udfylde hans Plads. Provsten overværer Synet paa det Offentliges Vegne; han har et meer end flygtigt Kjendskab til Præstegaardene i sit District; Synsmændene see dem kun eengang om Aaret; han seer dem tiere, ved Visitatser, ved venskabelige Besøg. Jngen væsentlig Mangel kan undgaae hans Opmærksomhed. Haandværkmændene syne Gaarden, han seer den. De gaae deres Vei, han gaaer sin. De see i Almindelighed meere paa det Specielle, han paa det Hele. Synsmændene afgive, under Tilbud af Eed, deres Forklaring om Præstegaardens Tilstand; der har hverken Provst eller Præst et Ord at sige. Er Præsten, for sit Vedkommende, misfornøiet med det tagne Syn, da staaer det ham frit, at foranstalte et lovligt Oversyn; er Provsten, for det Offentliges Vedkommende, utilfreds dermed, da maa han strax, gjennem biskoppen, gjøre Jndberetning til det danske Cancellie. Saaledes betragter jeg Sagen, og den Fremgangsmaade, jeg hidtil har fulgt, mener jeg at kunne forsvare for Loven saavelsom for min Samvittighed. Jeg kan tilføie, at der ogsaa i Sjælland, hvor der har været Tale om et skærpet Tilsyn, findes flere ligesaa indsigtsfulde som nidkjære Provster, der ifølge paalidelige Correspondentsefterretninger, ikke afvige fra den Fremgangsmaade, som de tilforn have brugt og som Min stemmer overeens med. Opfordring til Hr. Major Flindt fra flere Hesteopdrættere.