Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-05-05
At Kjøbenhavns Magistrat vilde blive vred overBorgerrepræsentanternes Reprimande for utydelig Skrivemaade i den Lehmannske Sag, kunde man forudsee. Hvad der i den Anledning er passeret ville vi gjengive efter Fædrelandet, som vistnok maa være en god Referent i denne Sag: Efter at i Fredags, i Borgerrepræsentanternes Forsamling, endeel løbende Sager vare afgjorte, oplæstes en samme Aften indkommen Skrivelse fra Magistraten, hvori det tilkjendegaves, at Meningen af den tidligere Skrivelse, den Lehmannske Sag betræffende, formeentligen havde tydeligt været den, at Spørgsmaalet om hans midlertidige Suspension fra sine Functioner som Borgerrepræsentant, efter Cancelliets derom gjorte Communication, maatte komme under Forhandling og Afgjørelse, men at Magistraten, da den saae, at denne Sag var bleven gjort til Gjenstand for Formqvæstioner, fandt det rigtigst at fravige den hidtil brugte Skik, først at indhente Repræsentanternes Formening. forinden den derom selv yttrede sig, og som en Følge deraf maatte udtale sin Mening om den fremkomne Sag derhen, at Lehmann burde suspenderes fra sine Functioner indtil hans Sag ved endelig Dom er afgjort. Viceformanden, Cand. Lehmann, yttrede derpaa, at han fra det Øieblik af at Spørgsmaalet om hans Suspension maatte betragtes som reist, ansaae det for rigtigt at afholde sig fra enhver Deeltagelse i alle Repr. Forhandlinger, da han under saadanne Omstændigheder betragter sin Ret dertil som tvivlsom. Spørgsmaalet var nu ikke blot reist, men der var endog fremlagt en bestemt Paastand om at han skulde vige sit Sæde, og skjøndt han ikke ansaae det for umuligt, at Mags. Majoritet kunde forandre sig, naar alle de factiske Forhold i Sagen for samme maatte blive oplyste, saa maatte han efter det Anførte dog erklære, at han, indtil Spørgsmaalet paa lovlig Maade er afgjort, ikke længere kan deeltage i Forsamlingens Forretninger. Skjøndt Mag. allerede havde udtalt sin Formening i Sagen, og skjøndt dennes endelige Udfald neppe vil være tvivlsom, hvis Mag, skulde vedblive sin Anskuelse og Afgjørelsen saaledes hjemfalde til Dom, saa var det ham derfor dog ikke mindre vigtig, hvad Udfald Sagen vilde faae i Borgerrepr.s Forsamling, da dettes Dom baade i den offentlige Mening og i den anden Forsamling, hvori et lignende Spørgsmaal sikkert om kortere eller længere Tid vil blive reist, upaatvivlelig vil have en gandske anden Vægt end Cancelliets, der i den mod ham anlagte Sag baade er og tilstr. har viist sig som Vederpart. Han gjentog derfor sin tidligere Bøn, at der maatte gives ham Leilighed til, for en dertil nedsat Comittee skriftlig at udvikle de Grunde, af hvilke han ansaae sig for berettiget til at opfylde de Pligter hans Valg til Borgerrep. havde paalagt ham. Sluttelig bemærkede han, at han forlod Fors. med den Overbeviisning, at dette rimeligviis var for længere Tid, mulig endog for bestandig, og det vilde derfor ikke mistydes, naar han ikke kunde gjøre dette uden forinden at takke dem Alle og hver især for alden Velvillie han havde mødt hos dem, og som han haabede vilde blive bevaret selv om de end aldrig oftere skulde mødes paa dette Sted. – Efter at Lehmann var aftraadt, besluttede Forsamlingen strax at nedsætte en Committee af 5 Medlemmer, hvortil (efter at Prof. Algreen Ussing havde tilkjendegivet at han som extraord. Assessor i Høiesteret muligviis kunde komme til at dømme i Sagen, og følgelig troede at burde afholde sig fra enhver Deeltagelse desang. i Borgerreprs.) valgtes: Etatsraad Hvidt, Mag. Monrad, Gross. Meinert, Agent Lund, og Cand. juris Bagermester Sager." Af den ovennævnte Sammensætning af Committeen kan man tydelig slutte sig til hvad der vil blive Resultatet af Repræsentanternes Forhandlinger i denne Sag, men, som af Lehmann selv antydet, vil det dog neppe undgaaes, at Fors, mister Lehmann, af hvem man havde ventet sig saameget i denne Stilling.