Aarhuus Stifts-Tidende, 1816-08-24
Døbte. Den 12te August 1816, lod Skipper JacobAllerøe døbe en Søn Jørgen Peter; Fadderne: Madam Malling, Jfr. Nielsen, der. Havnekasserer Kaarsberg, Komden. A. Agerup og P. Agerup, HandelsassistenteruM. Bech og P. Raae. Den 14de Aug. Toldbet. Kiersgaard en Søn Jacob Wilhelm; Fadd. Mad. Grønsund, Jfr. Gieding, dhrr. Kiøbm. Frausing, Controll. Madsen, Kasserer Røhr, Fuldm. Holm og Poulsen. (Jndsende. At Barberisserne ere 2de æggende for Rugen, at Rusten tidligere og derfor til mere Fordærvelse udbredes i hvor de findes, er en Sandhed, som blandt agtpaagisende, fordom frie Landmænd mere og meere erkiendes ; elv blandt dem. der før tog dem i Forsvar, er der ikke faae Sandhedsvenner, som have af indlysende i Erfaringer ladet sig overtyde om deres Skadelighed. Og visselig kan det i en Sag af denne Natur aldrig i høre en Vanære at have havt en urigtig Menning; det vilde endog være vanærende Lettroenhed at antage Barberissernes Skadelighed, naar ikke øiensynlige Erringsgrunde ledte til denne Overbeviisning; thi detHærsyn er unægtelig en Afvigelse fra vore almin lige Erfaringer; og Sammenhængen mellem Aarsag Virkning er her ei saa let at opdage. Men almindelig nok erkiendt er dog Barbeerissernes Skadelighed ikke endnu; thi de bleve da vel alle udryddede; efter min Mening findes der endnu Barberisser, nok, idet mindste i Aarhuus og Randers Amter, til nere eller mindre at skade Rug afgrøden paa de allerleste Steder, naar Aarets eller Luftens Beskaffenhed gunstiger den pestagtige Smittes Udbredelse. - sidste 2 Aar har heller ikke, saavidt mig er bekiendt, ogen Stemme af Vigtighed ladet sig høre; og just disse 2 Aar har Opmærksomheden paa denne Gien sand været meest almindelig vakt. Jeg gientager erved min for 3 Aar siden gjorte Opfordring til det fede Publiken, især til tænkende og erfarne Land hænd: at meddele offentlig deres Erfaringer, da det 4 paa Erfaringens Vei Sandheden skal komme for lyset og ved Paalicitet dens velgiørende Erkiendelse : skal udbredes. Sagens Vigtighed i sig selv, det førelige Syn at Landmandens Forhaabninger Aar for laae tilintetgiøres, hans Flid og Nøie spildes, giør til alle Tider denne Eienstand værdig til Fædrelandssenners Ganskning og frimodige Yetring af det. de re overbeviste om er Sandhed; men i disse Tider, saamingen Landmand, formedelst Sammenstød af Omstændigheder. Lember med Rangel, saamangen ser sin Undergang inøde, vilde det udentvivl være a Skiendsel at tie, naar man troer at kunne ved sig Tale bevirke Redning eller Lettelse for Medborgere. Endkiøndt det udentvivl er afgiørt, at Barbeeriserne skide i Nærheden, hvilket især Havren, der kun Nærheden synes at tage Skade, afgiver de tydeligste Beviis pra, er det vigtige Spørgsmaal nok endnu idage: I hvor lang Afstand Barderisserne kunne udde Rus paa Rugen, om de kunne virke i hele siles Frastand, om de ere Aarsag til al Rust. DetSpørgsmaal kan ikke afgiøres ved enkelte Stemmer, den ved en Samling af mangfoldige fra flere Landets ne vilde man dog komne Sandheden ner. Ninning er den: at Ruten er som en Pest, der først udklækkes des Barberisserne, paa hvis Blade den gierne sees for paa andre Planter, og derfra ved Vind og Taage kan udbredes i uberegnelig Afstand; dog dette er kuns Mening; fast Overbeviisning kan, som sagt, enkelte Erfaringer ikke tilveiebringe.