Aalborg Stiftstidende, 1842-12-30
Befordringer. D. 23de de, er Auditeur og Regnskabsfører ved 3die Dragonreg., Overand. F. M. S. Qvistgaard, udn. til Byfoged i Varde og Herredsfoged i Øster- og Vester=Herreder i Ribe Amt. Red af "Rand. Av. har modtaget Følgende om den jydske Stænderforsamlings Slutning: Hvass forlod vel Forsamlingen under næstsidste Dags Møde, men forblev i Byen og deeltog i Festen den 21de Decbr. Ligesaa fandt Nyholm ikke at kunne deeltage i Mødet den 20de, men ogsaa han var med den 21de. Roulunds Afreise var forud bestemt til Eftermiddagen den 19de, og at han forlod Forsamlingen vakte derfor ingen Sensation. Ligesaa var Schyttes Afreise bestemt og anmeldt tidligere, saa at der i disse Tilfælde, som ere de eneste, der kunne komme i Betragtning ikke egentlig kan være Tale om Sensation. Fra Svendborg er afgaaet en Adresse til P. H. Lorenzen med 40 Underskrifter. Fra Middelfart er ogsaa afsendt en Adresse til Lorenzen med 51 Underskrifter, der yde ham deres erkjendtlige Tak for det patriotiske Sind, det borgerlige Mod, den besindige Fasthed og Djærnhed, hvormed han er traadt Tyskhedens Anmasselser imøde".J modsat Aand af den tidligere Sønderborgske Adresse er en Skrivelse, undertegnet af 77 Jndvaanere i Sønderborg. indsendt til den slesvigske Stænderforsamling, hvori de erklære at de ikke have opfordret deres Deputerede til at tale Dansk, Aalborg, den 30te December. Stænderforhandlinger. Finantssagen. (Fors. fra Nr. 260). Med Hensyn til Departementet for de udenlandske Sager hedder det i Commiteebetænkningen: "Da den danske Stat nu ikke meer indtager nogen saadan Plads iblandt de europæiske Magter, at dens Stemme har nogen afgjørende Jndflydelse paa de politiske Forhold, og da dens Gesandte derfor heller ikke have deeltaget i de senere Tiders Congresser, hvor de større Magter ved Protocoller have afgjort de høiere politiske Spørgsmaal, saa synes den Vægt, Danmark formaaer at udøve i denne Henseende, at udfordre en mindre kostbar Repræsentation end den, som endnu bestandigen vedligeholdes, og seer man hen til dets finantsielle Kræfter, og de betydelige Udgifter, en saadan aarligen foraarsager, da formener Committeen, at en ikke liden Besparelse i denne Branche vilde kunne iværksættes uden Skade for Landets Tarv. Uagtet denne Anskuelse er almindelig, har den dog ikke kunnet gjøre sig gjældende, og de normerede Summer ere nok, siden et Reglement for Departementets Udgifter først blev befalet, snarere forøgede end formindskede. Committeen henleder derfor Opmærksomheden paa de Jndskrænkninger, som den herved troer at burde tilraade: a) Departementet og Sammes Embedsmænd og Betiente. Den i de senere Aar oprettede Directeurpost, hvilken længe ikke har været anseet for nødvendig, formenes vil at kunne forenes saaledes med Departementssecretairernes Forretninger, at een af disse Poster, hvortil der nu ved opstaaet Vacance gives Leilighed, kunde inddrages, idet tillige den første Cancellist altid kunde deeltage i Expeditionen af de departementale Sager. Ogsaa forekommer det, at den ligeledes først i de senere Aar oprettede Post for en Chef for Expeditionscomptoiret maatte uden Vanskelighed kunne omfatte Archivarens Forretninger, og dennes hele Gage saaledes bespares; ligesom det i det Hele har tildraget sig Opmærksomhed, at alle Poster under denne Administration ere høiere normerede, end f. Ex. for de under det danske Cancelli forterende Embedsmænd, der dog alle uden Undtagelse maae have aflagt Prøve ved Universitetet med første Charakteer. Et anderledes betydeligt Resultat vilde fremkomme, hvis tillige b) De danske Gesandtskaber i Udlandet kunde gjøres mindre kostbare for Staten, da der vel maa gjøres Forskjel imellem de i Landets Jnteresse velbegrundede Udgifter, og saadanne, der kun tjene til at udfolde en Luxus i Udlandet, der kun lidet svarer til Danmarks finantsielle Tilstand, og de Ressoureer, det har at byde over. Naar undtages en Minister ved Forbundsdagen og i Sverrig, saa formenes de øvrige Gesandtskabsforretninger i de fleste Tilfælde at kunne varetages af en Charge d'affaires eller en Legationssecretair, der fungerer som saadan. Naar Chefen i Departementet da havde 2 eller 3 Gesandte til sin Disposition, hvis halve Gage og hele Taffelpenge formeentlig kunde bespares, saalænge de vare i conge i Hjemmet, kunde disse med specielle Jnstruxer afsendes til de resp. Hoffer, naar Sager af Vigtighed med disse maatte blive at afhandle. Naar denne besparende Plan fulgtes, vilde de 5 Gesandtskaber i Berlin, London, Paris, St. Petersborg og Wien, der nu koste over 100,000 Rbd., høist kun medtage den halve Sum, og da Handelstractater med de fleste Magter ere afsluttede og fornyede, vilde der vel gives Tider, hvor kostbare Gesandtskaber kunde undværes, hvorimod vedkommende Charge d'affaires eller Legationssecretairer (?), fungerende som saadanne, vilde være at tillægge de Emolumenter, som ere normerede for dem under Gesandtenes Fraværelse. Med Hensyn til de nærværende Minister-Resident- og Charges d'affaires=Poster kan Committeen ikke skjønne rettere, end at de Forbindelser, Danmark har med Belgien, Brasilien, Hansestæderne, Nordamerika, Portugal og Spanien, maatte kunne besørges ved Consuler, General consuler eller Handelsintendanter, faaledes som ogsaa flere af de der ansatte Embedsmænd tidligere kun have været Generalconsuler, og tildeels endnu ere det. Hvad den eventualiter oprettende Post for en charge d'affaires i Jtalien angaaer, da tør Committeen vel udtale den Sandhed, at den forhenværende charge d'affaires=Post i Neapel kun var en Sinecure, og at det Generalhandelsintendantskab, som for ikke mange Aar tilbage endnu var beklædt med en meget høit gageret Embedsmand, ogsaa kunde kaldes saaledes, indlyser vistnok deraf, at denne, skjøndt han modtag sin fulde Gage, dog sjeldent var tilstede paa sin Post. Paa Grund heraf tilraader Committen, at der ikke atter oprettes nogen saadan Post i Jtalien, men at man indskrænket sig til der at have Consuler. Ogsaa Generalconsulatet i Marocco anseer, Committeen som overflødigt.