Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-04-01
Den 13de Marts fremlagde Skatkammerkantsleren Hr. Robinson sit Budget i det Engelske Underhuus. Hans omstændelige, og for at kiende Englands Financeforhold, ligesom dets nærværende Handel og Jndustrie, saa vigtige Tale, var saaledes lydende: Uagtet de Omstændigheder, under hvilke jeg i Fior meddeelte den almindelige Oversigt af Landets Financer, vare i nogle vigtige Poster forskiellige fra de nærværende, saa finder dog, efter min Formeening, intet Sted i nærværende Øieblik, som kunde foraarsage Bekymring eller selv Fortvivlelse. Enkelte have lidt meget; de ere komne i Forlegenhed, og deres Nød og Forlegenhed har naturligviis virket tilbage paa den almindelige; men Stormens heftigste Moment er forbie; Skyerne fordeele sig; af Elementerne til den nyelige Forvirring vil det Gode udvikle sig, og vor Atmosphære, blive bedre renset. Kom vor Forlegenhed af Aarsager, som truede vedvarende at lamme Landets Resoureer, eller af Omstændigheder, som unddroge sig for vore Blikke, saa havde vi mere Aarsag til at frygte. Men alle de Stemmer, som have ladet sig høre i Huset angaaende de nærværende Forhold, om de endog afveege fra hinanden i Henseende til Jndflydelsen af de specielle Aarsager vare dog enige med hinanden om den almindelige Kilde til vor Forlegenhed. Dette er en stor Trøst; Distinctionen imellem de saakaldte Philosopher og de som tillægge sig det beskednere Navn af praktiske Mennesker er unyttig; thi naar Legislaturen er forpligtet til at skiænke de førstes sunde Theorier sin Opmærksomhed, saa maae den exeqvere den disse, veiledet af de andres praktiske Erfaring, Vi maae som Kronens Ministre, vi maae alle som et stort Lands Lovgivere, gaae foran for vore Samtidige paa Culturens Bane og sørge for at dets Beboere kunne undgaae Forlegenhed og Vildfarelser. Vel betragte nogle den stedse sig meere udbredende Masse af Kundskaber, som man ikke havde noget Begreb om for 100 Aar siden, som en Ulykke for vor Tidsalder; det er mig dog ubegribeligt, hvorledes man kan frygte derfor, jeg føler mig netop overbeviist om det modsatte. Jo mere oplyst et Folk bliver om hvad der er det tienligt, desto grundigere lærer det at indsee hvad der befordrer dets Tarv; desto meere undgaaer det at betiene sig at Midler, som kunne blive skadelige for Landet; thi Kundskab er Magt. Naar jeg derfor seer, i hvorstore end Vanskelighederne ere, Landet, Legislaturen og Regieringen at handle efter fornuftige Grundsætninger, saa seer jeg fuld af Fortrøstning, Fremtiden imøde, og frygter ikke for at den nærværende Nød skal komme tilbage, naar vi følge en forstandig Politik, og for det andet ville vi bedre kunne gaae den imøde, om det endog skulde skee. Dog førend jeg vender mig til den egentlige Gienstand for mit Foredrag, den, at skildre vore Financers nærværende Tilstand, holder jeg det for nødvendigt at erindre Dem om den Fremgangsmaade, som er bleven fulgt i de sidste to til tre Aar. Jeg holder mig for at være saameget mere forpligtet dertil, som man saa temmelig har givet mig Skyld for, at jeg har biedraget til at bevirkden nærværende Forlegenhed ved at have udkastet alt for glimrende Skildringer over vort Lands Tilstand. Vistnok har jeg ønsket Landet til Lykke til sin Velstand og priset denne Velstand, og jeg tager ikke heller herom endnu mit Ord tilbage (Hør!) Landet er ikke kommet i Forfald, fordi det er blevet for nærværende Tid standset i Løbet af sin Velstand. Hvad jeg har sagt var bygget paa Kiendsgierninger, og aldrig har et Blendværk fundet Sted. J de 3 Aar, hvori jeg har forestaaet min Post (1823, 24 og 25) ere mine Forventninger om Landets Tilstand ikke allene blevne opfyldte; de ere endog blevne overgaaede. J Aaret 1823 anslog jeg Landets samtlige Jndtægter, paa Grund af det forrige Aars Jndtægter til 52 Millioner Pd. Sterling. Jeg androg under Sessionen paa at afskaffe Skatter for omtrent 3 Millioner Pd. Sterl. og beregnede de derved formindskede Jndtægter til 1 1/2 Million Pund Sterling; desuagtet beløbe Jndtægterne sig kun til 18000 Pund Sterling mindre end mit første Overslag. J Aaret 1824 anslog jeg Jndtægterne til 51,265000 Pund Sterling, og den formindskede Jndtægt ifølge de hævede Skatter til 530000 Pund Sterling; men de virkelige Jndtægter udgjorde 52,565,000 Pund Sterling og saaledes 1,300,000 Pund Sterling mere end jeg havde calculeret. For 1825 anslog jeg Jndtægterne til 31,975,000 Pund Sterling, og den formindskede Jndtægt ved Nedsættelse af Skatterne til 650,000 Pund Sterling; desuagtet udgjorde Jndtægterne 52,269000 Pd. Sterling. Jeg beregnede saaledes Jndtægterne for disse 3 Aar til 155, 440000 Pund Sterling; men de indbragte 156,838000 Pund Sterling, og saaledes 1,398000 Pd. Sterling mere end Overslaget, og dog bleve i disse 3 Aar 8 Millioner Skatter hævede. Har jeg derfor ved min forrige Udeladelser feilet i Udtrykkene, saa forholdt sig dog Sagen selv rigtig, som man vil see af det anførte. Den omtalte Reduction af Skatterne, om hvilken Medlemmet for Aberdeen (Hr. Hume) har sagt at den kun veier som en Fiær i Vægtskaalen, giver mig endnu Anledning til at besvare nogle Jndvendinger. Man har sagt, at vi have ikke reduceret no og at det er umueligt at bringe vore Circulationsmidler i en bedre Orden, naar vi ikke indskrænke de løbende Udgifter. Jeg trøster mig til til at bevise, at man heri giør Regieringen og Parlamentet Uret, og at vore Etats kunne meget vel bestaae ved vore nærværende Resourcer og Skatter. Vende vi os tilbage til Aaret 1816, og betragte hvormeget Skatterne ere blevne formindskede siden den Tid, saa ville vi erfare at Skatterne ere blevne 30,712,000 Pund Sterling mindre. Deriblandt vare 18,177,000 Pund Sterling i nedsatte directe Skatter, 7,620000 i nedsatte Consumtions=Afgifter og 4915,000 Pund Sterling i Skatter, som ere nedsattte til Handelens Fordeel. Fra denne totale Summa maae afdrages 3, 190,000, som ere paalagte i Skat, for at danne et overerende synkende Fond; altsaa ere 27,522,000 Pund Sterling blevne eftergivede i Skatter, hvilke igien maae nedsættes til 24,500,000 Pund Sterling, naar man beregner de Omkostninger, som Møntens Omsmeltning i 1816 foraarsagede. Sandelig en væsentlig Hielp. Afdrager man disse 24 1/4 Million fra de 58 Million, hvortil Jndtægten beløb sig ved de bestaaende Skatter, saa vilde Jndtægten kun udgiøre 34 Millioner; men den beløb sig i 1825, uagtet disse Nedsættelser, til ikke mindre end 52 Millioner. Og hvorledes er denne vigtige Differenz af 18 Millioner bragt tilveie, Ene og allene ved den forøgede Consumtion. (Hør!) Jndtægten af Auctionerne er imod 1816 bleven 64 1/2 PC. høiere, af Øl 16 1/2 PC. o. s. v. Jeg vil just ikke paastaae, at man kan forvente, at Consumtionen vil saaledes blive ved at tage til; men de meddeelte Angivelser bevise i det mindste hvor stor Consumtionen er, hvormeget der udkræves til vor Storhed. og hvorledes den nu og bestandig vil give Kraft til at overvinde truende og frygtelige Vanskeligheder. - Jeg vender mig nu til vor Statsgield.