Aalborg Stiftstidende, 1836-06-04
Jmod de flere Forslag, som i den senere Tid af sagkyndige Mænd ere gjorte om et forandret og udvidet Væbningsystem for Danmark, er hovedsageligen fremsat følgende Indvendinger: Freden ansees for at være det cultiverede Europas Ønske; en almindeligere Oplysning og Religieusitet vil gjøre de materielle Kræfters Anvendelse mindre nødvendig; Danmark kan desuden ikke hævde sin politiske Selvstændighed, men maa søge af Diplomatikens Vei at opretholde sin Existence; Danmark maa derfor afholde sig fra, ved krigerske Gebærder at udfordre Venner og Naboer, og endelig ner det ogsaa Flaaden, som udgjør Danmark naturlige Værn. Disse og flere Indvendinger imod et almindeligt Væbningsystem for Danmark, søgte Proponnenten at gjendrive, blandt andre ved følgende Grunde: det kan for det tænkende Menneske kun have ringe Værd at besidde hvilketsomhelst Gode, som det beroer paa et andet Medmenneskes blotte Villie med liden Anstrengelse at kunne tilegne sig, Den har ikke læst Danmarks Historie og kjender Jntet til Menneskene, der tør anprise Alliancer med fremmede Magter, som noget sikkert Opholdelsesmiddel for en Stat. Paa Diplomatikens Vei at søge sit Held er godt nok, naar man kan underhandle secunderet af Hundredetusinder af Mænd, Heste og Kanoner i tusindviis, eller velbemandede og udrustede Krigskibe i Snesetal; men naar man kun har Afmagt og ydmyg Bøn at fremføre, kan Diplomatiken kun udrette Lidet; ja saadan Underkastelse vil endog friste til Foragt, og fore til Planer, der muligen ellers ikke vare tænkte paa En let Overspringen fra et Parti til et andet er stedse farligt; men fordrer dog ogsaa i det Mindste megen Kraft, megen Klogskab, endog Held, om dette skal lykkes for de mindre Nationer; og at sætte Tillid til Haabet om en uforstyrret Fred, denne Mening kunde Proponenten ikke deele. At imponere med mititair Magt, især de større Magter, kan vel nu ikke meere blive Danmarks Sag; men naar ogsaa disse større Magter saae Danmark beredt og bestemt til at forsvare sin Ret og tilbagedrive Vold med Vold, saa vilde de dog maaske betænke dem paa at gjøre Danmark vanærende Fordringer; og der er ikke alene Sandsynlighed, men endog Vished for, at Catastrophen fra 1807 med alle dens Følger aldeles skulde være udebleven, hvis Danmark havde været i Forsvarsstilling og havt sit Landeværn bedre forganiseret. Enhver maa nu opgiøre Regningen, om ikke gen foregaaende liden Bekostning og Umage havde meere end dobbelt sparet, Hvad denne Catastrophe kostede Landet; og alene, var den endog nok saa stor, har aldrig viist sig at være og kan aldrig blive et fuldkomment betryggende Mid deel til et Lands Forsvar af nogen Udstrækning, var det end- og et Øland. Derfor var det ogsaa, at England i dets seneste Kamp med Rapoleons Overvælde væbnede, inddeelte og øvede 400,000 Mand Landtropper, og det uagtet dets paa den Tid langt overlegne Sømagt bevogtede og indsluttede tæt alle de Havne, hvor dets Fjende endnu havde en Flaade. Danmark er ikke som England skilt ved Have, men blot ved snævre Vande, fra de Naboer, af hvilke den kunde have Angreb at befrygte, og ved sin nordlige Beliggenhed kan samme om Vinteren aldeles ingen Regning gjøre paa Forsvar ved sin Flaade. J Forbindelse med Landarmeen derimod, til at henføre denne eller en Deel af Samme, hvor den behøves, samt i Forbindelse med den at forsvare Kysterne, dertil er en Flaade af uberegnelig Nytte: ja for et Land af Danmark Beskaffenhed uundværlig. Om den iøvrigt skulde bestaae mere af høibordede Skibe eller af mindre Seilsfartøier og Kanonjoller, i Forbindelse med Dampbaade til deres Bugsering, vilde føre forlangt her at afhandle. At Danmarks Flaade maa være Dansken kjær er naturligt. Danmark har af Søveien udbredt sit Herskab over fjerne Lande, og dets Flaade har, saavel i enkelte som større Afdelinger, hvor det gjaldt at vise Mod og Udholdenhed, stedse indlagt sig Ære; men Historien, der er det eneste Middel til forud at beregne Hvad den uvisse Fremtid kan bringe, vil, naar den uden Fordomme gjennem gaaes, vise, hvorlunde, medens der lagdes al Vægt paa Marinen og kun liden Værd paa i hvad Tilstand Landarmeen befandt sig, Landet selv i alle dets Dele er bleven hæriet, uden at Flaaden, endog under dens største Flor og skjøndt den gjorde hvad den formaaede, var istand til at dække Landet, eller efter Krigen at tilvinde det en fordeelagtig Fred. Landets Forsvar maa derfor i Fremtiden bygges paa dets Landarmee og en med den coopererende Sømagt. Proponenten vovede derfor at foreslaae for Forsamlingen, en allerunderd. Petition om, at det allernaadigst maattet behage Hs. Majestæt at ville 1) plade de endnu gjældende militaire Love og Krigsartikler, som i mange Dele forældede og uhensigtssvarende for saadanne Folk som de, af hvilke Armeen nu bestaaer, eftersee, omdanne, og alle med den nærværende Tid upassende Straffe afskaffe; 2) at lade de i forskjellige Anordninger og befalinger foreskrevne Regler samle i et nyt Reglement, saameget mere, som det gjældende Reglement ved dets Ælde og paa saa mange Maader forandret, end ikke er mere at erholde for alle dem, der skulles rette sig derefter; 3) at det maatte behage Hs. M., ligesom Saadant finder Sted for Statsbestyrelsens andre Hovedafdelinger, at ville udnævne og navngive en bestemt Præses eller Chef for Krigsdepartementet, som, hvad enten Sø værnet skulde høre derunder eller ikke, forestod og var Hs. M. ansvarlig for, at Alt hvad der hørte til Rigets Forsvar, var i den bedstmulige Tilstand, saasom: Mandskabets i den foreskrevne Mængde inddeelt, commandeert, øvet og forsynet med alt Tilbehør; Armeens Material i complet Stand, ligesom Rigets faste Pladse og Søværnet, forsaavidt det allernaadigst maatte findes passende, at underlægge, det samme Chef som Krigsdepartementet. Og endelig : 4) lade forfatte de fornødne Ruller, forberede og derefter udstrække Værnepligten over alle vaabendygtige Mænd af heele Riget, saaledes, at naar Nøden fordrer, kun bestemte Hindringer og grundede Aarsager kunde give Undtagelse for at møde, saavel ved denne Leilighed som ved Øvelserne; men at til Tjenesten i Garnisonen maatte forholdes ved Stedfortræden; som hidtil. Hvad videre der allern, maatte behage Hs. M., hvori og paa hvilken Maade Allerhøistsamme vilde afhjælpe, de hyppige Klager, som offentlig ere fremførte, i Henseende til de Militaires Kaar, baade medens de tjene, som og naar Alder og Svagelighed gjorde dem uduelige til Tjene steen, maatte Forsamlingen tillidsfuld henstille til Hs. M. noksom kundbare Naade for hver af sine Undersaatter og for hvert Samfund af disse. Efter mange opgivne Optegnelser kan et Land i høieste Nød stille hver 7de Mand til sit Forsvar. Nordamerika har, foruden sin Marine, hver 10de Mand indøvet og inddeelt som Milits, og Danmark kunde saaledes stille 200,000 Mand under Vaaben. Capt. schierning angiver i sit Væbningsystem, med Undtagelse af det for Flaaden fornødne Mandskab, i en Alder fra 120 til 24 Aar : 33,600, fra 25 til 31: 61,300, og fra 35 til 44, 49,230, tilsammen noget over 140,000 Mand. Deraf antager Proponenten 33,000 Mand for den saakaldte staalende Armee, og da bliver endnu tilbage 100,000 Md., som, exercerede og inddeelte i Batailloner, kunne forblive i Districterne og forsvare de ved Sunde og Belter adskilte Dele, samt hvor Nøden fordrer det, understøttes af den staaende Hær. Men denne Magt af Landtropper kan ikke strax reises; dette kan kun skee successive og i Fredens rolige Dage. Et Medlem yttrede, at han ingenlunde miskjendte Proponentens gode Hensigt med det forelagte Forslag; men at hans hvad dets Hovedindhold angaaer, havde en fra Forfatterens saa forskjellig Anskuelse, at han vilde handle mod Samvittighed og Pligt, hvis han ikke udtalte den Mening, at Udførelsen af Forslaget i det væsentligste Punct kun vilde have den for Samfundet sørgelige Følge, at Danmark under Freden bortødflede de Kræfter, der skulde gjøre det stærkt til Modstand, naar Krigsulykke engang maatte ramme. Den i Retning, den europæiske Politik i de sidste 2 Decennier har taget, syntes at være Danmark tryggeste Værn imod enhver udvortes Fjende. Skjøndt en lille Stat, vilde Danmark forrykke den for nødvendig erkjendte Ligevægt i Enropa, hvis den sammensmeltede med en anden Stat. Desuden vilde Danmark, med al sin Anstrængelse og alle sine Opoffrelser, dog alligevel ikke blive stærk nok til at modstaae nogen af de Potentater, hvis Angreb kunde befrygtes. Og Hvad kunde det vel hjælpe, ved den foreslaaede almindelige Væbning at faae flere Soldater, naar man ikke tillige fik forholdsmæssig flere Officerer, Efter Talerens Erfaring er det tvertimod den almindelige Mening, at den Vaabenmagt, Danmark fortiden underholder, baade overstiger dets Kræfter og dets Fornødenhed. Overstige disse Udgifter virkelig Landets Kræfter, da burde man ønske en Reduction deri, og der kunde da saameget mindre være Tale som at anvende Statens Formue paa en forøget Væbning: der i en Række af Aar vilde koste langt mere, end Landets Occupation af en Fjende. Skulde Stænderne gjøre et Andragende til Hs. Maj., betræffende vort Forsvarsvæsen, da vilde de ufeilbarligen handle mere i Folkets Aand ved at bede om, at der maatte skee en ikke ubetydelig Reduction, saavel i Flaaden som i Armeen. Proponenten bemærkede hertil: at den af ham foreslagne Plan aldeles ingen forlogede Omkostninger medførte, og at færre og bedre lønnede Officerer, med ligedan bedre lønnede Sergeanter, til Udførelse af Subalternetjenesten, kunde udføre det Hele. Sjællands Beliggenhed ved Indgangen til Østersøen, behovede et færligt Hensyn. Med 30,000 Md. kunde Øen forsvares mod Hvosomhelst. (Ved Overfaldet 1807 kom Englænder ene, efter James naval historv, for Kjøbenhavn paa 377. Førselskibe paa 32,700 svære Læsters Drægtighed, escorterede af 25 Linieskibe, 48 Fregatter og mindre Skibe, men havde kun 27,000 Md. Landingstropper ombord.) Sagen afgjaldt her intet Mindre, end Danmark Ære og Selvstændighed, og saaledes henstillede han Planen til Forsamlingens nøiere Overveielse. Et andet Medlem yttrede: at det forundrede ham, at der i denne Forsamling, som maatte antages kun at bestaae af ægte danske Mænd, var hørt en Stemme om, at det maatte være tjenligere for Landet at udsætte det for Occupation af Fjenden, end at sørge for Forsvar, iøvrigt forbeholdt han sig, hvis en Committe maatte blive nedsat, nærmere at udvikle sin Anskuelse Trende Medlemmer talte for Forslagets Overgivelse til Behandling af en Committee, idet de derfor anførte: at det var ubilligt, at Værnepligten alene skulde hvile paa Bondestanden, og at den selv i denne Stand blev ulige fordeelt, da de mere Velhavende søgte at holde deres Sønner fri, saa at det kun var de Uformuende, som kom til at forrette Tjenesten. Ved den derpaa fulgte Afstemning, som skeete med Kugler, blev det med 28 St. mod 22 vedtaget, at der ikke skulde nedsættes nogen Committeen i denne Anledning. - J Mødet den 6te Mai tilkjendegaarVice=Præsidenten, at han havde modtaget Andragender om Hoveriets Afløsning fra Bramminge Sogns hoveriggjørende Bønder, fra Beboerne i Moldrup, Nordby, Gammelbr. og Gjorup Byer i Visby Sogn, fra Ullerup, Bjørnsholm og Nørlunds Godser, samt fra nogle Fæstere under Nixstrups Gods.