Kiøbenhavns Postrytter, 1795-10-23
Efter nogle Deputationer, hvoriblandt en fra Valenciennes, der opfordrede Conventen, at kue de tre tusende Kiæltringer, der havde bemestret sig Parises Seetioner, haardelig blev sat i Rette af Dussaux, skulde Sørgemusikken til at begynde, da Thibaudeau lod sig give Ordet, for at forlange Fæsten udsat, paa Grund af Fædrelandets Farer: Ville vi ikke – sagde han - blive Europas Latter, hvis vi sysselsatte os med Høytider, da det gielder om at frelse Fædrelandet. Vi skulle tænke paa de Døde, naar vi have frelst de Levende. Lehardi meente, Festen maatte have sin Fremme, da det var efter Conventens Værdighed at blive roelig midt iblandt Farer. Ogsaa Tallien talte for denne Meening; i Gaar sagde han - vilde jeg have ønsket Festen udsat, men da vi nu ere samlede til den, vilde det røbe Svaghed ikke at holde den: J denne Høytidelighed – lagde han til ville vi styrke vore Hierter, inddrage ny Kraft, vi skulle fælde Taare over Vergniaux. - Gensonnes, tilføye tydske Aviser - Camilles og Philippeaux Aske og siden maae vi drage Sværdet mod Morderne. "Man gik over til Dagens Orden, og Festen begyndte. Efter den første Sørgemusik holdt Bailleul en Tale, mere vedkommende Dagens Anliggender, end dens Bestemmelse. Conventen, sagde han, staaer imellem Republikken og Borgerkrigen, hvis Rædseler dens Nærværelse holder borte. Hvo kan da vilde Borgerkrig, det ville J, som ikke have vildet Republiken; J, som giøre Jndgreb i Nationalsouveraineteten, som angribe Folkets Repræsentation, som i oprørske Skrifter udstrøe alle Uordenes Sædkorn, J, som hver Dag opdrive Levnetsmidlernes Priis, Ædle Offere, J, hvis sidste Ord jeg har bevaret; J, som omkom, fordi J modsatte Anarkiet en Dæmning; lader eder til Syne midt iblandt os, indskyder os eders Kraft, vi skulle være eder værdige, vi skulle grundfæste den Republik, J have vædet med eders Bled; og, hvis ikke, skulle vi, som J, nedstige med Hæder i vor Grav. Denne Tale, som ofte afbrødes med det meest levende bifald, sluttede han med at begiere, at man skulde spørge Ellevecommissionen, om oprørske Personer skulde ansees, som Parises eller Statens Borgere. Legendre fandt denne Forespørgsel unyttig, da Sagen talte: Mennesker samle sig i Dag, for at tilintetgiøre National conventen; sagde han Committeerne maae endnu under dette Møde indgive deres Jndberetning; tager dog eengang kraftfulde stedse paa Retfærd grundede Forholdsregler, og opkalder de gode Borgere til at rykke mod Royalisterne. Nu udførte Musikken en Sørgehymne, og derpaa en Seyerssang. Dannou fremstod derpaa, som Sikkerheds og Almeenvelscommitteernes Ordfører, berettede Sectionernes blandt andet Lepelletier Sectionens ovenanførte Beslutninger og Forhold, og opfordrede Patrioterne fra 89, Mændene fra 14 Julii, Seierherrerne fra 10 August, Offerne af 31 May, og Befrierne fra 9 Thermidor at stille sig i Geleder med Overvinder ne fra Fleurus og Qviberon; og da Fienderne æskede det, endnu give dem Synet af en Triumph; ydermere foreslog han et Decret, der paalagde Primairforsamlingerne at slutte deres Valg, og skilles ad; Valgforsamlingerne ikke at sammentræde for den fastsatte Tid, og dem, der alt havde samlet sig, strax at adskilles, og der endte med: at Conventen, der opfyldte en faderlig Regierings Pligter; men der var bestemt, om det behøvedes, at døe, forat faae Loven overholdt, erklærede, at der ingen Undersøgelse skulde skee mod dem, der havde ladet sig henrive til lovstridige Handlinger, forlangte Bistand af Republikens Venner, og indbød Borgerne at vogte sig for de Oprørske, at de ikke skulle giøre sig ansvarlige for deres Misgierninger. Dette Decret blev antaget, og befalet at proclameres ufortøvet af Seinedepartementet. Le hardy forlangte end videre, at Conventen skulde erklære sig permanent, indtil Oprørerne vare bragte til deres Pligt. Barras understøttede ham, og fordrede ydermere, at Committeerne endnu i Mødet skulle giøre Jndberetning om Lovenes Opfyldelse og alle de store Forholdsregler, som ere nødvendige for at forstyrre Oprørernes Anslag. Disse Forslag fandt ikke samtlig bifald, dog erklærede Conventen sig permanent. Nu skulde Præsidenten til at begynde sin Tale, Høytiden vedkommende. En Deel Medlemmer, som dog nok af de tydske Aviser anslaaes for høyt, naar de siges, at være Halvdelen, gaaer bort. Legendre forlanger, de skulle kaldes tilbage, men ingen af dem kommer. Baudin holder da Talen til Frieheds Martyrernes Minde. Mod Klokken elleve om Aftenen kom Collombel, for at anmælde, at man paa Pladsen uden for franske Theater, hvor Valgmændene efter Lepelletier Sectionens Jndbydelse vare samlede, havde oplæst Decretet fra om Morgenen; men at en Klynge var kommen derudfra, og havde paa adskillige uanstændige Maader afbrudt Læsningen. Committeerne, da de erfoer denne Modstand, havde afsendt den væbnede Magt at hæfte de samlede Valgmænd, men de vare forsvundne; midlertid vare 5 Deputerede udnævnte at vaage over Decreternes Overholdelse.