Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-11-19
Den Vest-Siællandske Avis, eller: Ugeblad. Slagelse. den for landske Historie uden- og inden. Dagens vigtigste Nyeheder. Redigeret af Pastor og Ridder Vastholm. Trykt og forlagt af Peter Magnus. 18de Aar. Tirsdagen, den 19. November 1822. Nr. 93. Med Kongl. allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene. Halet Effendi, den Tyrkiske Sultans Yndling. (Oversat af den politiske Journal October-Heftet d. A.) Halet Effendi nyder bestandig Sultanens fuld komneste og meest uindskrænkede Tillid. Opdraget i de Jdichoglans (Pagers) Corps havde han allerede tidlig opholdet sig i Nærheden af den nærværende Keiser, hørt til hans Følge og overalt ledsaget ham. Under Sultanerne Selim den 3die og Mustaphas Regiering befandt han sig allerede i Seraillet, uden dog at besidde en stor Jndflydelse i hiin Periode. Da Mustapha kom paa Thronen og Selim var bleven qvalt, spillede han en meget betydelig Rolle. Da den bekiendte Kobakschi Oglusom stod i Spidsen for de Jomals iværksatte den Revolution, som kostede Sultan Selim Livet, saa hørte man tale om Machmud. Hans ældre Broder Jbrahim var den retmæssige Thronfølger og Forskiellen imellem hans Alder og hans yngre Broder, den nuværende Sultan, udgjorde kun faae Aar, saa at den sidste uden en nye Revolution havde kun lidet Haab om at komme paa Thronen Dette tildrog sig dog i Aaret 1808, da MustaphaAaractar blev kaldet fra Paschalikket i Rustschutil Constantinopel for at blive Storvezir, da denne Post var bleven vacant. De Reformer, som an vilde sætte igiennem med Magt foraarsagaae hiin frygtelige Opstand af Janitscharerne, som bevægede Storvezieren til at indslutte sig med sine Fortroelige i sit Pallast og sprænge det i Luften for ikke at falde i den tøileløse Soldateskes Hænder. Dengang var den Ottomanniske Keiser=Famiile reduceret til 3 Jndividuer, nemlig: Jbrahim og Machmud eller Mahmud, Sønner af den afdøde Sultan Abdul Hamid og den dethroniserede Selim den 3die, som dengang endnu levede og boede i Seraillet, en Søn af Mustapha, Abdul Hamids ældre Søn og Forgiænger. Da Janitscharerne i 1808 indtoge Serailet med Storm, og Jbrahim ligesom Selim havde mistet Livet ved denne Leilighed var kun Machmud bleven tilbage af den Ottomanniske Familie, og fra denne Epoche af, da hiin Prins blev udnævnet til Padischab eller Sultan, daterer sig den store Anseelse som Halet Effendi nu nyder. Man forsikkrer, at den nuværende Kislar Aga, den nuværende Kapi Aga- og Halet vare de, som spillede den første Rolle i dette Sørgespil, da de banede den nærværende Sultan Veien til Thronen ved paa en voldsom Maade at skille hans Broder og Fetter ved Livet. Halets Jndflydelse holdtes først i Ligevægt af Berber Rudschi og Selinder Agas Jndflydelse, som hørte til de første Jdschoglans; men det lykkedes ham snart at erholde en større Anseelse end nogen af dem. Man tilskriver denne Yndling den forrige Storveziir Benderli Ali Pasches Fald, som holdt sig kun faae Dage i sin Post. Benderis Ali Pascha var efter mange Tyrkers Forsikkringer, som have kiendt ham nøie, en Mand af en fast Gaaracteer, nogle sætte ham endog i Ligning med Mustapha Baractar. Han var under meget kritiske Omstændigheder bleven ophøiet til Rigets Vicar, fordi man havde store Tanker omhans udmærkede Egenskaber. Da han havde modtaget denne Post, saa besluttede han at vise sig værdig til de Forventninger, man giorde sig om ham; men han vilde være en Storveziir, som Kiuperlii havde været fordum og ikke som hans sidste Forgiængere. Derfore erklærede han endnu den samme Dag, da han var kommen til Constantinopel, at han vilde hellere vende tilbage til det private Liv end frasige sig de Prærogativer, som vare forbundne med en Storveziirs Post; han vilde enten være en fuldkommen Repræsentant for Padischab eller slet intet; han kunde ikke være den sidste ansvarlig for sit Embede, naar andre toge Deel i hans Magt, hans Handlinger vilde han rette efter Sultanens og ikke efter nogen anden Persons, da han var en Fiende af alle Jntriguer, saa vilde han ikke tilstaae Nogen at have Jndflydelse paa de offentlige Anliggender; men blot modtage befalinger af Sultanen; dette var den nye Storvezirs erklærede Forsæt. Yndlingen Halet mærkede nu at han havde taget Feil og fra dette Øieblik af var hans Fald afgjort. Yndlingens Hævn indskrænkede sig ikke blot til at forviise ham; men den blev først tilfredsstillet da hans Fiendes afhuggede Hoved hængte paa Seraillets Port. JBenderli Alis Sted blev udnævnt Elhadsh Salid, tilforn Kaimakan, da han var bleven advaret af af sin Formands Skjebne blev han snart et Kreatur af denne mægtige Favorit. – Haleds Had imod de Christne var i Begyndelsen saa stærkt, at han flere Gange erklærede sig for, at alle Ra gans skulde udryddes; dog opgav han sin blodtørstige Plan, da han erfarede af Scheik=Jslam (eller Muftig at den Ottomanniske Skat vilde tabe aarlig 12 Piastere ved enhver Rajabs Død; thi saa høier Kopskatten af enhver Undersaat, som ikke er Mahomedan hvilken Skat kaldes Charadsch, og tillige at de Christnes Vedligeholdelse er aldeles nødvendig for at dyrke Jorden og for at underholde Tyrkerne. Halet Effendi er ingen Fiende af Nyeheder, naar de kun gaae ud paa at giøre Sultanens Magt, og derved tillige hans egen mere uindskrænket end den allerede er, men nu gives der intet, som mere indskrænker den Tyrkiske Despot end de privilegerede Corporationer og især Janitscharernes Jnstitut, derfore under den Ottomanniske Regiering ikke JanitGarernes Corps og den ønsker meget at kunne ophæve det, naar det allene kunde skee uden at sætte Sultanens Throne og Liv i den største Fare. Halet er en Fiende af disse Privilegier formedelst sine private Fordeles Skyld, da de ofte modsætte sig hans Ærgiærrighed og Despotisme. Janitscharerne di de dette meget vel, og han har allerede flere Gange maattet vinde dette Corps ved kostbare Presenter.