Jyllandsposten, 1841-04-16
Prindsen kom tilbage til Christiania den 18de Febr. og faa Dage efter udkom endeel paa Eidsvold discuterede Akter, det aabne Brev og Kundgjørelserne af 19de f. M., hvori erklæredes, at Nationen havde besluttet, ikke at underkaste sig Sverrigs Konge, at Prindsen foreløbig antog Titel af Regent med al den Myndighed, som Frederik den 6te havde frasagt sig, og at Nationens valgte Repræsentanter skulde samles den 10de April i Eidsvold, for at bestemme en ny Regjeringsform. "Af denne, hed det i Kundgjørelsen til det norske Folk, vil det afhænge, om jeg fremdeles skal røgte det Hverv, hvortil Nationens Ønske i denne Stund kalder mig." Allerede den 22de Febr. svore Borgervæbningen og Garnisonen i Christiania Eden paa Byens Torv, og den 25de aflagde Prindsen i Forening med Menigheden i Vor Frelsers Kirke Eden at hævde Norges Selvstændighed og at vove Liv og Blod for det elskede Fædreland. Jmidlertid havde ikke Constitutionsværket selv hvilet. Allerede den 12te April valgtes Medlemmerne af Constitutionscomiteen, nemlig Oberst Hegermann, Sorenskriver Falsen, Professor Sverdrup, Jacob Aal, Præsten Rein, Capitain Motzfeldt, Etatsraad Rogert, Grev Wedel Jarlsberg, Justitsraad Diriks, Pastor Wergeland, Oberstlieutenant Stabell, Toldprocureur, Omsen, Provst Schmidt, Kammerherre og Oberst Petersen, og Provst Middelfart; de valgte igjen Falsen, til Præsident. Den 16de April antoges allerede efter Comiteens Forslag endeel almindelige Grundsætninger om Magternes Deeling, om Religions-, Trykke= og Naringsfrihed m. m.; i den første erklæredes, at Landets Regent skulde føre Titel af Konge, og hans Værdighed gaae i Arv, den sidste forbød Tilstaaelse af arvelige Forrettigheder. Jmod Kongetitelen blev der yttret Adskilligt, og 31 Medlemmer vilde ikke, at der fortiden skulde fattes Bestemmelse desangaaende, da de betvivlede, at Nationen havde Raad til at sontinere en saa glimrende Værdighed. At Folket gjennem sine Repræsentanter skulde udøve Lovgivnings- og Beskatningsret ten, antoges eenstemmigt. Den 4de Mai fremkom Comiteen med sit egentlige Grundlovforslag, hvortil den deels directe havde benyttet fremmede Constitutioner, deels de fra Flere indkomne Forsøg og Forslag. Redactionscomiteen var færdig og oplæste den 16de Mai sit Arbeide, som uden videre blev bifaldt, uden at man synes at have lagt synderlig Mærke til den Frihed, hvormed Comiteen havde behandlet sit Hverv, ved denne Leilighed svandt Bestemmelsen og Religionsfrihed ud af Grundloven. Den 17de Mai var ansat til Constitutionens Underskrivelse af Repræsentanterne og Kongens Valg. Man blev dog alene færdig med det Sidstnævnte, og det den 17de Mai daterede Eremplar, som overraktes den valgte Konge, var alene paa Forsamlingens Vegne underskrevet af deres Embedsmænd, den fuldstændige Underskrift fandt først Sted Dagen efter. Den 17de Mai er, som bekjendt, altid bleven anseet for denne Grundlovs Datum, som saadan betragtes Dagen ogsaa i Titelen til den nugjeldende Grundlov. Christian Frederiks Valg til Konge var eenstemmigt; dog var der Adskillige, som endnu fremdeles ansaae det for overilet at vælge Kongen og derfor vilde have denne Act udsat; det var kun, fordi Majoriteten bestemt forlangte et Valg, at disse naturligviis udkaarede Prindsen ligesom alle de Andre. Oppositionen var her omtrent 16 Mand stærk. Efter Voteringen udbrød Præsidenten Sverdrup; "Opreist er igjen Norges gamle Kongestol, hvorpaa Adelstener og Sver rer styrede gamle Norge med Viisdom og Kraft. Gud bevare gamle Norge." Det sidste Ønske gjentoges høitideligt af den dybt rørte Forsamling. En Adresse, hvori Kongeværdigheden og Constitutionen tilbødes Prindsen, blev ham tilsendt ved en Deputation, og den ventende Forsamling fik strax det Svar, at han vilde have nogen Tid til Overlæg, men paa Christi Himmelfartsdag, den 19de Mai, paa eengang afgive sin Erklæring og slutte Forsamlingen. Derhos antydedes, at intet Afslag var at befrygte. Paa den bestemte Dag indfandt Hs. Kgl. Høihed sig, ledsaget af Statsraadet og sin øvrige Sulte, i Rigsforsamlingssalen. Hans Tale begyndte saaledes: "Normænd, det høie Kald, hvortil Medborgeres Tillid udkaarede Eder, er fuldbyrdet.