Berlingske Tidende, 1823-04-25
I det Grev Liverpool igaar forelagde Ovnhuset disse diplomtiske Papire, med elte han den hulovede kortfattede Fremstilling af de dertil hørende Begivenheder og Beræggrundt, som havde ledet den Engelske Regjering ved dens Forhold med Frankrig og Spanien. Han udvitledt de Grunde, som havde bestant denne Regjering til at følge en streng Neutralitet mellem degge krigsførende Magter. Han gjendrev dan før yttrede Mening, at England blev nødt til ogsaa at deeltage i Krigen, fordi vi - naar det lykkedes Frankerig at erobre Spanien, og det angreb Portugal - da vilde befinde os i en meget værre Stilling, end naar vi strax ydede Spanierne Biestand. Udenat undersøge Sandsynligheden", sagde han, vildet være nok at sige, at det vil være det bedste Middel, for at naae til vort Maal, ingen Krig at begynde. Kan man undgaae et større Onde, ved nu at taale et mindre, saa er det rigtigt, at udsætte sig for den ringere Fare, for at undvige den større, og dette er netopdet System, som bliver fulgt for at opretholde Ligevægien mellem Magterne. Angaaende Frankrigs Hensigter kan man antage, at de ikke ville blive opnaaede, med mindre den største Deel af den Spanske Nation vil begunstige dem, og hvorfor skulde, i dette Tilfælde, vor Nation blande sig deri, Lykkes det Frankrig, fordi det har den største Deel af Spanien paa sin Side, saa er der forØiedlikket ingen Æresgrund forhaanden, som kunde bevæge England, til at blande sig i Tingen. Alting kommer saaledes tilbage til det Spørgsmaal: Hvilken er vort Lands væsentlige Interesse, og hvilken Politik vil være det bedst tjenlig, Neutralitet eller Krig, Det er upaatvivlelig muligt, at Franskmændenes første Operationer, ikke ville udfordre vor Mellemkomst, men der kunde senere indt æffe Vanskeligheder; dette Land kan vistnok blive draget ind med i Krigen, f. Ex. om Portugal blev angrebet ; men vi have faaet bestemte Forsikringer om, at dette ikke vil skee. Desuden maa man spørge: skulle vi indvikle os i en Krig, fordi Begivenheder, som efter alle sædvanlige Beregninger ikke ville indtræde, dog engang kunne indtræffe? Er Neutraliteten vor sunde Politik, saa maa det være en sand og ærlig Neutralitet. Bliver en bevæbnet MArmkomst nødvendig, saa vil det altid være tidsnok for Parlamentet og for dem, som lede National=Raadslagningerne, at gribe de Forholdsregler, som de ville ansee for de meest passende; men indtil det blive nødvendigt at drage Sværdet, maae vi lagttaget en Reutralitet, som ikke beroer paa falske Foregivender. Jnter Land har mere end vort havt Aarsag til at besvære sig over falske Neutraliteter. Der har ikke været een eneste Krig, hvorved vi jo har havt en lige saa svær Kamp mod de Neutrale, som mod de Krigsførende. Efterat vi have i lidt deraf, og have ført et fast Sprog mod dem, der have fornærmet os, kommer det os til, selv at give Exempel paa en ægte og oprigtig Neutralitet, og selv at gjøre, hvad vi høve fordret, at Andre skulde have gjort imod os." Lorden endte sin Fremstilling med den Bemærkning, at han ikke havde noget Andragende at gjøre; Huset havde nu alle Papire for Øie, der vilde have Tid nok til, at danne sig en Dom, og vilde, saa haabede han, anerkjende, et Hs. Majestæts Regjering havde opfyldt dens Pligter mod Frankrig, mod Spanien, og frem for alt mod Storbrittannien og dette Lands Undersaatter.