Aalborg Stiftstidende, 1838-03-31
Portugal. J Anledning af den tilsyneladende nær forestaaende Opløsning af Ministeriet, var det et almindeligt Rygte, at Dronningens Valg af nye Ministre vilde falde paa Mænd, der vare Don Pedros Charte hengivne (Chartister. Demokraterne have ved en temmelig alvorlig Demonstration, søgt at aftvinge Dronningen en Erklæring i modsat Retning, dog uden dennegang at trænge igjennem. Det Væsentligste af det ved den Leilighed Passerede er følgende: Civilgouverneuren i Lissabon, Caldeira, Commandeuren af Arsenal Bataillonen, Franca, og en Commandeur af en Nationalgarde=Bataillon, Mantas, opfordrede ved en Revu over Nationalgarden denne til at undertegne en Petition til Dronningen, hvori hun anmodes om, ved det forestaaende Ministerskifte, at vælge Mænd, bekjendte for deres Troskab mod Septemberrevolutionen. Man bragte det til, at omtrent 3000 Mand erklærede sig for dette Forslag og strax bemægtigede sig Arsenalet og de 4 Haubitser, som vare opkjørte udenfor samme. Underrettet herom, stillede Regjeringen et stærkt Corps Linietropper, bestaaende af Jnfanteri, Landsenererer og Artilleri, ialt omtrent 8000 Mand mod Oprørerne. Denne overlegne Magts Ankomst gjorde imidlertid ikke den forønskede Virkning paa Oprørerne og Dronningens Generaler bleve snart vaer, at det ei var disses Hensigt strax at løbe for Overmagten, imedens de tillige maatte see paa, at en Deel af deres egne Tropper toge Flugten, da blot et Geværskud tilfældigviis blev affyret. Man forsøgte da Underhandlinger, og disse begyndtes i et Kaffehuus, hvor der undertegnedes en Convention, ifølge hvilken begge Partier skulde trække sig tilbage, Arsenalets Porte besættes af Nationalgarden, under Civilgouverneurens befaling og Ingen straffes for det Passerede. De oprørske Batailloner hilsedes af Folkets Jubel. Utilfreds med den Eftergivenhed, der saaledes var viist mod Jnsurgenterne, af Sa da Bandeira, undertegnede Dronningen, uden videre at spørge sine Ministre, der ved denne Leilighed handlende befalingsmænds Afsked og en Ordre til Nationalgadens Afvæbning. Sa da Bandeiramodsatte sig dette Brud paa den ved Arsenalet sluttede Convention, og nedlagde, da hans Forestillinger vare frugtesløse, sin Portefenille, hvilket Exempel fulgtes af hans Collegaer i Cabinettet. Et nyt Ministerium er da nu i Vente, men dermed var Sagen ikke tilende. Saasnart Dronningens Beslutning, at afvæbne Borgergarden, var bleven bekjendt, samlede de Misfornøiede sig i Hobetal og opfordrede deres Forere til atter at sætte sig i Spidsen for dem. Man bemægtigede sig et Kloster i Byen og gjorde Anstalter til at forsvare sig til det Yderste. Dronningen lod til samme Tid ved et Circulair Cortes sammenkalde i sit Pallads og efter en levende Debatte blev det besluttet strax at afvæbne Jnsurgenterne. Linietropperne beordredes at angribe Klosteret, og Borgergarderne beseiredes. De droge sig tilbage til Gracahøien og derfra til Rociogaden, hvor det kom til et skarpt Haandgemæng, i hvilket Nationalgaden tabte 40 Døde og 90 Saarede efter andre 400 Døde og Saarede). Saaledes endte - idet mindste for Øieblikket - denne revolutionaire Bevægelse, men om det bliver derved, er meget tvivlsomt. Dronningen har viist meget Mod og hverken den engelske Flaade eller Resident have ved denne Leilighed taget nogensomhelst Deel i Bevægelsen. Baron Bomfin commanderede Tropperne under det sidste afgiørende Angreb.