Aalborg Stiftstidende, 1845-04-04
Folketællingen. Skanderborgs Jndvaanerantal er, efter Aarh. Av., 1011. J 1840 var Antallet 890, altsaa en Stigen med 131 Jndivider eller ca. 14 Procent. Hobro er, efter Rand. Av., funden at have 929 Jndvaanere, 1840 derimod kun 770 og 1834 ikke flere end 709. Jmedens denne By altsaa i de 6 Aar, fra 1834 til 1840, blot har havt en Folkeformerelse af circa 9 Procent, er denne derimod i de sidste 5 Aar stegen rigelig 20 Procent: en Tilvæxt, der, saavidt Resultaterne af sidste Folketælling hidtil ere bekjendte, ikke endnu er observeret i nogen anden By i Danmark, med Undtagelse af Thisted, Det vil erindres, at Kjøbmand C. B. Muus i Odense for en Tid siden anlagde Sag baade mod Udgiveren og Redacteuren af den Hempelske Avis for et i Samme indeholdt anonymt Jnserat, hvori unægtelig graverende Sigtelser vare fremførte mod ham. J denne Sag er nu afsagt nedenstaaende Dom imod Redacteuren, Hr. Carl Bagger, som er bleven idømt 100 Rbd. Mulct og 1 Aars Censur, ved hvilken Dom Hr. Bagger dog ikke har ladet sig afskrække fra at indanke Sagen for høiere Jnstants. Derimod har Udgiveren af Avisen samtidigt ladet sig bevæge til at affinde sig med Sagsøgeren med en i alle Henseender lige saa mærkelig som ynkelig Æres-Erklæring", der findes indrykket nedenfor og som hverken synes os at geraade den Ene til nogen Ære eller den Anden til nogen Opreisning, hvis han virkelig er bleven injurieret. Hr. Hempel er jo nemlig som Udgiver aldeles ubekjendt med hvad der optages og indrykkes i hans under en ansvarlig Redacteur udgaaende Avis. Det bliver saaledes ubegribeligt, hvorledes han da ovenikjøbet kan fuldkommen erkjende",at han paa det Uretfærdigste og Groveste har fornærmet en Mand i et Jnserat, hvis Optagelse er ham ganske fremmed J Ruelsen over sin svare Synd har han (!) imidlertid dog formaaet (!) sin høiagtede Medborger til at indgaae Forlig og derved spare sig for de uundgaaelige Følger" (hvilke,) af den imod ham anlagte Sag, hvisaarsag han tilbagekalder de af en Anden (!) som han nu ovenikjøbet troer at skylde "Publicum og sig selv at navngive – brugte Yr tringer, Vi beklage, at Hr. Hempel nogensinde har kunnet lade sig bevæge til at underskrive en saadan Erklæring, der i sig selv er en Rullitet, og ved hvilken han ikke blot dømmer sig skyldig i en Brøde, hvori han, hvad Udfald Sagen end efter vor Retsindretning (skjøndt han som Udgiver sandsynligviis ogsaa i høiere Jnstants vilde være bleven frikjendt) havde faaet, er aldeles moralsk uskyldig, men endog tilbyder at ville afsone en Andens formeentlige Brøde med 100 Rbdlrs. Straf til den Stiftelse, som er et Minde om hans Faders Borgervirksomhed og som man upassende nok har kunnet foreslaae til at modtage et saadant Offer fra Sønnens Side. Dog med endnu større Forundring henvender Spørgsmaalet sig til Hr. Muus om, hvad han egentlig troer at have vundet eller opnaaet ved denne Erklæring? Jnseratet imod Hr. Muus var unægtelig af en saadan Beskaffenhed, at han maatte optræde derimod, men troer han, at hans Ære behøvede Beskyttelse mod de formeentlige Angreb paa den, da maa Opreisningen søges hos Angriberen og ikke hos den, der er aldeles uskyldig heri og uvidende herom, thi Hr. Muus kunde med samme Grund have ladet sig give en Æres Erklæring" af den Skriftstøber, med hvis Typer, og den Papirfabrikant, paa hvis Fabricat det for ham saa fornærmelige Jnserat er trykt, som hos Avisens i den formeentlige Fornærmelse og Uret ligesaa uskyldig Udgiver. Troer Hr. Muus derfor af Rettens Vei at maatte søge Opreisning for sin Ære, da maa det skee hos dens Angribet, der saavidt vides allerede tidligere var opgiven og nu offentlig er navngiven for ham: Hr. Procurator Tommerup, som sandsynligviis ogsaa maa være forberedt paa at møde et saadant Søgsmaal.