Norske Intelligenssedler, 1769-12-27
Nordske Jntelligen No. 52. Onsdagen den 27 December 1769. Til den! Der ved at beære mig med Titel af værdig og retskaffen Borger, tillader at jeg nævner Ham: Herr Medborger. For jeg efter Skyldighed, besvarer Deres Anledninger i Jntelligenz-Seddel No. 47, finder jeg mig forbunden, at overbringe Singr. Schwach min Undskyldning, at Han atter herved besværes, for mit velmeente Jndfald; og De Hr. Medborger som samme foraarsager, giver, i Henseende Deres forlangte Underretning Leilighed, med faae Ord: at gaae Dem tilhaande med Maaden at præparere Potatos Gryn; men Seddelens foregaaende Jndhold, har een Priisværdig Samling af gode LæreRegler og grundige Slutninger, dem jeg ikke uden Besvarelse bør forbigaae, og Min Herre, det klæder Dem vel at skrive; Men først spørger jeg: Hvad haver i Sedlerne No. 42 og 43, givet Dem Anledning at kalde mig Patriot, Er det nok at jeg nævner mit Patriotiske Brændeviin. Hvorfor beærer De mig ikke, i Opskrift og Slutning med den angenemere klingende Borger Titel. Jeg har gjort mig Umage, for at skiule mig; thi jeg arbeider ikke for Betaling. Søger ej eller at tale med Myndighed, og derfor ikke kildres ved, at nogen bukker sig for min Caractere. Holder De som jeg, Patriot for at være, Enhver sit Fædreneland, oprigtig Tilgedahn Undersaat og Borger, bliver jeg Dem for denne angeneme Titel, meget forbunden, og faaer just det No. i Rang-Forordningen, som jeg helst attraaer, og i den Formodning følger min Besvarelse. 1.) Det synes vel dristig fra min Egn, om Land-Oeconomie, at tale offentlig i Fædrene-Landet; men ligesom den liden og uanseelige Myre i Dyre-Riget, ved sit Exempel beskiæmmer de Vældigeres Styrke, og derfor har erhvervet Skiønneres betydelige og min ringe Berømmelse, saa haaber jeg som een Million Part af Nationens betydeligere Patrioter, inden min Myre-Tuve, blandt de Ringeste at kunde frembringe Vand til Vederqvægelse og Opmuntring for de øvrige af dens nidkiere og vigtigere Opbyggere, og naar jeg i denne Qvalite, skiønnes saa troelig, som jeg gierne vil tiene, er det ikke for at omdanne dem, der lever uden for mit Jntet; men allene for ikke selv at være et aldeles Jntet, i det jeg anseer for lettelig at kunde blive, et nyttigere Lidet. 2.) Den hos og om mig værende ubetænksomme Ungdom, vil jeg være til Tieneste med mine smaae fornøjelige Opmuntringer, og derved lokke dem til sin egen Fordeel. Den antreffende præoccuperede Mandom, vil jeg giøre mig Umage for at overtale, ikke med Ord, men ved at lade ham see og smaae smaae Beviis som giør ham misundelig, naar han maae savne det, hvorved jeg høster Frugt og lever bædre end han, og ikke fortie Ham den Maade, jeg ved Prøver har haft Fordeel af Og den aldeles uovervindelige Alderdom vil jeg lade sin Rolighed, og ved alle Lejligheder raade ham: at pleje sine afklædde og nær til Sengs-gaaende Matte Tanker, bag et Skiermbræt af Ligegyldighed, og saaledes troer (om det blev mig paalagt) at jeg kunde være nok bevæbnet til at vandre sikker igiennem det heele Land, mod disse forestilte farlige Fiender, helst naar jeg tillige kunde vente mig Understyttelse af Dem Hr. Medborger og Flere, der uden Tvivl haver meere Rettighed, flere Lejligheder, bædre Jndsigt og Erfarenhed at kunde give Lære-Regler, Prøver, Beviis og Opmuntringer end jeg; thi jeg er af det Slags Folk, der kand vise mig som Patriot, ved at forbædre og nyttig giøre et lidet Stykke Land med hvad derpaa kand voxe, og opmuntre andre til det samme; men tillige i visse Tider, og fornødne Tilfælde ved at ruinere gandske Land og Byer, og da skal det undres mig, om jeg med samme Rettighed som nu, og til Deres lige Fordeel kunde finde Dem som Medborger. Jmidlertid, skal det være min Pligt, som Borger at opbygge i Freden, og allene af Pligt at nedbryde i Krigen. Sluttelig har jeg skuldet opfylde Min Hr. Medborgers Forlangende om Patatos Grynene, Patatos skrældes raae og skiæres eller hakkes lidt storre end BygKorn, og ved langsom Varme, paa Papiir eller Trouer der ingen Smag haver, tørkes, derefter lader de sig male paa Steen-Qværn, og sældes igiennem gode Gryn-Sold. De ere tæmmelig gode til Viin- og Kiød-Supper; men da de erfordrer megen Umage og giver kun lidet, endskiønt intet kand spildes; thi Skallene tørkes paa Kione og males Meel af til Sviin, saa har jeg allene i de forrige Sedler meldet, at jeg haver dem; men ikke anseet det betydelig nok at tilraade Publicum, derimod haver jeg siden min forrige Bekiendtgiørelse, overbeviist Gaardebrugerne i denne Egn, at ingen hidtil har gjort sig Fordeel med et maadelig Arbeide ved ledige Timer at skaffe sig saa megen Bom-Uld, som forlanges. Dersom den jeg haver, og daglig lader spinde af, ved at blege Garnet, bliver hvid nok, som man fast ikke kand have Aarsage at tvivle om, skal jeg og mit Huus-Folk til dagligste Klæder, ikke bære andet end dette Slags Bomulds-Tøi; thi den er i alle andre Tilfælde efter Anseende, ligesaa god som den Udenlandske, Een Trediedeel Ringere i Priisen, og heele Norge har nok deraf, og kand aldrig frygte for Misvæxt; men det er endnu for tilig, at giøre Maaden til dens Anskaffelse, offentlig bekiendt, i hvor vel den er at faae baade Vinter og Sommer. Kiender De mig af Person Hr. Medborger, som jeg af een Talemaade Deres allerførste Spørsmaal har Anledning at forestille mig, da lad os for denne Brevvexlings Maade. Give Schwach Rolighed.