Berlingske Tidende, 1768-04-18
Bergen i Norge, den 28de Martii. Udi et her udkommen trykket Ugeblad for i Dag, findes indrykket et Brev af 29de Febr., som en formuende Bon Bergens Stift, navnlig Christopher Sinersen Hielt har tilskrevet Stedets Stiftsbefalingsmand, i An ing af den ham i Følge Forordningens af 3die Julii 173. §. paalagte Forhøyelses Extra Skat. Brevet ly næst Titlerne, saaledes: "Deres Høyvelbaarenheds 9 respective Ordre af 27de Novbr. er mig rigtig til Hæn kommen den 26de Jan. sidstafvigt, hvori befales, at og i Forhøyelses Extra-Skat er ansat aarlig at betale 6 idlr. Hvilken høybydende Ordre jeg i største Underdanighed, som en tro og lydig Undersaat, hørsommelig vil efterkomme, mens Fornødenheden det udkræver og Raad og Ævnen det tillader. Dersom Deres Høyvelbaarenhed er unaadig vil optage min Dristighed, vilde jeg nok tilkiendegive en sandfærdig Beretning om mine Omstændigheder, saasom jeg fornemmer, at jeg mueligt er holden for en bemidlet Mand, og, naar jeg lignes med fattige Bønder, er det ogsaa i sig selv Sandhed. Jeg er dog ikkun en eenfoldig Bondemand, der ernæres af Bonde-Brug og holder en tarvelig Levemaade i Mad, Drikke og Klæder, og spiser ved samme Bord som mine Arbeydsfolk og Tienere. Jeg er og, Gud skee Lov, fornøyet med min Stand, og tragter aldrig efter høyere; jeg har Guds Naade og rundelig Livs Ophold. Men naar jeg skulde lignes imod fornemmeFolk uden for Bondestanden efter aarlig Jndtægt og Udgift da vilde de mig af Gud forlente saa Løber Jordegods, tilligemed Kirker og Tiende (naar Skatter, Reparationer med paaløbende Udgifter er betalt) blive, som meldt er, derimod meget ringe, helst iblant saa fattig en Almue, da Betaligen skeer meget langsom og til deels aldrig. Men naar jeg betænker vor allernaadigste Konges og Herres meer end faderlig Omsorg for sine ringe Undersaatteres Velstand og Velgaaende, saa og betænker, at mange er af ganske slette og fattige Omstændigheder, da maatte jeg være et meget vanartigt Menneske, om jeg vilde unddrage mig fra at bære med andre en til fælles Gavn og Nytte tienlig og taalelig Byrde. Dersom Deres Høyvelbaarenhed ey ugunstig vilde ansee mit frivillige Tilbud, da ville jeg inden Agrets Udgang betale i Extra Skat 150 Rdlr., dersom jeg maatte befries fra denne Forhøyelses Extra-Skar, saa længe til det paa en billig Maade kunde række til mig igien. Gud give at Kiærlighed, Enigheds og Frivilligheds Aand maatte be hærske alle Hs. Høykongel. Msts. Undersaatters Hierter, da tvivler jeg ey paa, at Guds Velsignelse tilligemed en fornuftig Oeconomie snart skulde raade Bod paa de slette Omstændigheder, som den gemenne Mand desværre nu befinder sig udi. Jeg havde til forleden Sommer=Ting gjort mig den Forhaabning at bekommet den Naade og Ære at see Deres Høyvelbaarenhed, som jeg saa meget godt haver været fortællet om. Men min sædvanlige Svaghed tillod mig det ikke. Nu bedes paa det allerydmygste, at denne mit tiltagne Dristighed samt ringe dog velmeente Skrivelse maatte af Deres Høyvelbaarenhed pardoneres og i Naade modtages som af en ulærd og eenfoldig Bondemand, der altid tilønsker Deres Høyvelbaarenhed Guds Naade, med stedsevarende Siæls og Legems Velstand. Jeg er med al underdanig Soumission og Ære=Frygt, a. - Hr. Stifts befalingsmand Scheels herpaa givne Svar findes føyet hos i samme Blad, om hvilket man for Vidtløftigheds Skyld intet videre vil melde, end at det i en lige Grad egner og ærer den Herre der har skrevet det, og den Helt af sit Slags til hvem det er skrevet. - Capitan Danchert Heiberg af Bergen, som gik til Søes den 13de Febr. næstleden for at fuldføre sin forehavende Reyse til Neapolis, fik den 26de samme Maaned, da han var kommen 50 Mile Vesten for Levis Eylænder, Skade paa hans førende Skib. Hans Roer blev først i Stykker slagen af en Orcan, og han derefter tvungen til at kappe Masterne, og derpaa, med læ Skib og Formasten allene, drev som et Vrag i Kuld og Snee indtil den 19de Mart., da han med sit Skibs=Mand; skab blev bierget af Fiskere og Bønder omtrent en Miil fra Landet ved Hegøe=Holmen, da de fleste af Skibsfolket vare syge saavel af Frost, som af den Lugt, den vaade indehavende Fisk gav fra sig. Der blev vel fra Landet udsendt Bagde for at indbringe Skibet, men den stærke Storm af øster, Vind tog Skibet til Søes, saa at intet af det eller dets Ladning blev bierget. Den 16de Mart. da de vare paa 61 Gr. 27 M. nordlig Bredde, og efter Gisning 13 Mill. V. t. N. fra Alden, havde der været paa Siden af dem tvende Engelske Skibe, bestemte til Tronhiem, hvilke vil de have bierget Mandskabet, men i Haab at faae Skibet. reddet og bragt til Lands, tvang Capitainen Folket at blive om Bord. For at conservere Folket, gav Capitainen dem daglig en god Portion af Viin og Brændeviin, hvori Peberroed var udtrukken, samt Løg at spise, saavelsom daglig varm Mad. Endskiønt der ofte imellem Dækket blev tændt Jld i Tiære, var dog Lugten af den vaade Fisk tidt saa stærk, at den dampede Tiære=Lugten. For at holde Skibet lens, maatte idelig tvende Pomper gaae; da Skibet første gang fik Skade kom der strax 6 Fod Vand i Skibet, som ey blev lens førend 8 Dage derefter.