Viborger Samler, 1808-03-21
Den danske Regjering har med grundet Længsel oppebiet Virkningerne af det Petersborgske Hofs Omsorg for at bringe Sverrig ved mindelige Midler tilbage til dets Fælles=Tarv med hele Norden, og til Grundsætninger, der udgjøre det første af de Baand, som knytte det til Rusland og Danmark. Da hin Omsorg endeligen er mislykket, finder den Danske Regiering sig ihenseende til Sverrig forsat i en Stilling, der ikke længer kan tillade det at taale Uvisheden af sine Forhold til samme. Jkke kan man dølge sig hvad disse Forhold ere blevne fra den Tid af, da et troløst Overfald pludselig har revet Danmark udaf den Bane, fra hvilken det i en lang Rad af Aar ikke har tilladt sig den mindste Afvigelse. Over det af Storbritanien mindet nentralt og fredeligt Land begangne Jndbrud gjenlod allevegne fra i det hele Europa et og samme Forbittrelses=Skrig, og man ilede overalt med at bevidneden Danske Regiering den varmeste Deeltagelse. Ene det Stokholmske Hof lagttog, til Trods for de særdeles Baand, der knytte der til det Kjøbenhavnske, en dyb Tavshed, og brød den endeligen blot for at fremføre de ulovligste Klager, og fine heel tilde grundede Bebreidelser, betræffende den Ulempe, der umiddelbart var opstaaet for det, ved Krigstildragelserne, som og ved de strænge Forholdsregler, som den Danske Regjering, ved den voldsomme Tilstand, hvori den med eet fandt sig hensat, uomgiængeligen nødtes til at vedtage, og hvilke de Fortrædeligheder og uophørlige Drillerier, som derved paadroges det fra Sverrigs Side, kun vare lidet skikkede til at lade den ophæve. Det Danske Kabinet skulde været i stor Forlegenhed for at forklare sig denne Adfærd af en Souveræn, hvis Tarv, Grundsætninger og Følelser det havde gjort sig en Fornøielse af ansee ligesaafuldt saarede ved en Udaad, der pludseligen antændte Krigsluen i Norden, hvis det ikke snart havde havt Aarsag til at mærke, at Ligegyldighed ei var den Følelse, som under denne Omstændighed har bestemt Kongen af Sverrigs Beslutninger. Den forunderlige Villighed, hvormed denne Monark bifaldt, flere Uger før Stralsunds Overgivelse, at den største Deel af de engelske Tropper afgik fra Pommern, hvor de syntes kun at være ankomne, for at afvente Øjeblikket til at overføres til Sjælland, og den Omhu Hs. Svenske Maj. viste for at underrette sin Nation om, at denne Gjenindskibelse skeede i Kraft af en Separatartikel i hans Overeenskomst med Storbrittanien, opgav de første Kien tegn til en hemmelig Forstaaelse, til Danmarks Skade. Disse Kiendetegn forøgedes snart. Den Danske Regjering er uvidende om Udstrækningen af de Tienester og den Hielp, dens Fiender have modtaget i Sverrigs Havne. Men den har erfaret Virkningerne deraf paa een for den højst fordærvelig Maade. Det Jndtryk er let at begribe, som maatte frembringel paa den danske Nation ved de alskens Forstaaelser og det uafbrudte Samqvem, som Engelænderne ikke have fundet nogen Vanskelighed i at underholde med Sverrig. Jngen har kunnet andet end skjelne det Krænkende for Danmark den Fornøielse, Kongen af Sverrig syntes at finde i, at være paa den modsatte Bred af Sundet Øjevidne tilal den Uretfærdighed og al den Overlast dette Naboland veder føres, i de Kjærtegn og utallige Udmærkelser, der ød stedes paa Anførerne for den engelske Krigsmagt, i de Æresbeviisninger disse paa deres Side ivrigen og brammende viiste deres Souveræns Bundsforvandte, og i den Hylding til Hæder for Hs. Sv. Maj., som de Danske fra Kbhvns Havn voldranede Krigskibe, ved Gjennemgangen af Sundet, underkastedes, under selve den Fæstnings Kanoner, den de skyldede deres Hilsen. Hvor lidet fordeelagtigt end det Lys var, hvori disse forskjellige Omstændigheders Sammenstød nødvendigen maatte vise Kongen af Sverrigs Sindelag mod den danske Regjering, har denne dog ikke at bebreide sig, at have uden Føje gjort sig et overdrevet Begreb om Udseender, dem det Stokholmske Hof, saalangt fra at gjøre sig Umage for at bortfjerne, meget mere syntes at bestræbe sig for at frembringe, nære og bestyrke saavidt det paa nogen Maade stod i dets Magt. Dog snart blev det ikke ved blotte Udseender. Den engelske Regjering var den første til at afstøre for Danmark Hs. svenske Majestets aabenbare fjendtlige Sindelag. Europakjender alt de Forklaringer denne Angivelse har medført mellem Danmark og Sverrig. Man har seet, at Kongen af Sverrig, opfordret paa den aabneste og venskabeligste Maade til at erklære sig desangaaende, begyndte med at ville undvige denne Nødvendighed, og at hs. Maj. da han paatrængtes varmere, endte med at give et skiævt, tvetydigt og spottende Svar. Da dette Svar imidlertid paa en Maade syntes at medføre en Usandfærdigheds Beskyldning med England, nøiedes den Danske Regjering dermed for Øieblikket, og troede at burde dølge sine billige Besværings=Aarsager mod Sverrig, i det Haab at dette, oplyst om sit sande Tarv, og vejende med modent Overlæg Følgerne af sine Beslutninger, tilsidst vilde give efter, for de forestillinger, som det Petersborgske Hof har gjort det, med lige saamegen Skaansel som Taalmodighed, for at bevæge det til at opgive sine Forbindelser med Storbritanien, der aabenbare ere blevne unyttige og ubestaaelige med Nordens Rolighed, og isærdeleshed med Danmarks Sikkerhed.