Berlingske Tidende, 1813-01-18
Tredagen den 29de Januar førstkommende, lader jeg Undertegnede ved een de eneste offentlig Auktion, som foretages paa selve Eiendommen, og uden flere Auktioners Holdelse bortsælge den mig tilhørende og uden for Helsingøers Svingel=Port beliggende særdeles store grundmurede Gaard, indrettet til Brænderie og Bryggerie med ganske nye Brændeviins=Redskaber, som og 2 Tønder Land veldyrket Jord med Tørvemose. Conditionerne er at samt skiønne Hauge og betydelige Leie Vaaninger uden for Gaarden selv, lige res hos Hr. Cancellieraad Friis boende paa Strandgaden i Helsingøer ligefor Apotheqvet. NB. Gaarden som meldt kan og kiøbes underhaanden. . . . . Feldt. den af mig til Torsdagen den 2 de dennes ansatte Auction over det priisdomte Skib Carl Unuus indshavte Ladning Rug &c., udsættes indtil videre. J. C. Hauer. I de 5 Aar, siden fiendtlig Vold paatvang Danmark til en Krig, som dets uforanderlige og faste politiske Fremgingsmaade didindtil havde afværget og burde kunne sikre det for, har dets Pengevæsen forrinet sig, først med lange U sommere, siden med hurtigere Skridt. Aarsagerne til denne Forringelse hidrørte tildeels fra de med en saadan Krig under bliveligen forbundne Følger, men ogsaa for en stor Deel 6 fra de Fleres Tilvirken, der søgte at drage egen Fordeel 6 af Alles Uheld. Sølv, Varer og Eiendomme bleve ikke af mere søgte som Gienstande for virkeligt Behov, for reelHandelsomsætning eller for vindskibelig Productionsforbedring, men oftest alene i den Hensigt at drage en, skiønt i ikke aabenbar løvstridig, dog for det Almindelige høist skade lig Fordeel af Pengesedlernes stedse synkende Værdi. Den fo unaturlige Tilstand indtraadte, at den der havde Penge tilgode blev hver Dag fattigere, den der var Penge skyldig hver Dag mere velhavende, Varene kom i Saadannes i Hænder som ved Opkiøb paa Credit, og Salg inden Betalingstiden, søgte og fandt en Bevinst der alene var beregnet i paa Pengevæsenets fremgaaende Forringelse, saaledes og Eiendommene; Kiøberne af disse tegnede ikke paa en forbedret Production, men blot paa Salg om føie Tid til høiere i nominal Værdi, hvormed de kunde afgiøre Kiøbesummen, og for sig selv beholde et betydeligt Overskud til Jværksættelsen af flere saadanne gientagne Speculationsomsætninger. Paa denne Vei var det, ved Udgangen af Aaret 1812 kommet saavidt, at her i Kiøbenhavn betaltes et Lod Sølv med 8 Rdlr., en Tønde Rug med 110 Rdlr. og en Tønde Land med 3000 Rdlr. og derover. Ballancen mellem Statens Jndtægter og Udgivter var naturligviis tilintetgjort, Jkkuns nogle Skridt videre frem paa samme Vei, og vihavde fundet os i den ulykkelige Forfatning, at tusinde Forarmede havde maattet trygle Tilværelsens Fornødenheder at enkelte Berigede, at Statens reelle Formue, geraadet i nogle Vandbiers Værge, ikke længere vilde have levnet tilstrækkelige Midler til den sande Vindskibeligheds Underholdning og Opmuntring. Hver Tænkende saae med Ængstlighed i denne mørke Fremtid, men fandt Beroligelse ved sin Tillid til, at Landsfaderen, vor slette Frederik, ikke kunde, ikke vilde lade det komme til saadan Pderlighed. Ei heller er denne Tillid bleven skuffet. Forordningen af 5te denne Maaned har skiænket os den længe attraaede Forandring i vort halv tilintetgjorte Pengevæsen, og dette er nu for Fremtiden bygget paa en fast og urokkelig Grundvold. Denne Forordning, som indeholder forandrede Bestemmelser angaaende alt hvad der griber ind i, saavel de Privates som det Offentliges Pengevæsen, er efter sin Natur meget vidtomfattende, dens Bud ere imidlertid saa kort sammendragne som muligt, og der fordres overveiende Eftertanke til at bedømme dens velgiørende Følger i al sin Udstrækning. Ved en Forandring af saadan Beskaffenhed er det des værre ikke usædvanligt, at den mindre Kyndige og Oplyste, bliver ført bag Lyset af den Snildere; Udgiveren anseer det derfor som en kiær Pligt, at give et kort Begreb om denne Forandring i Pengevæsenet, forsaavidt den angaaer menig Mands daglige Birkekreds.