Berlingske Tidende, 1790-02-12
Paris, den 25de Januarii. Hoffets, Nationalforsamlingens, Magistratens, jo endog Ministeriumets fælleds Ligegyldighed imod alt, hvad der paa nærværende Tiid gaaer for sig, vilde virkelig være ubegribelig, dersom man ikke vidste, at Frygten for et almindeligt Folkeoprør havde ligesom gjort alle Regieringens Deele lamme. Den aabenbare Striid, hvori de befinde sig med hinanden, gjør dem frygtsomme for at tage nogen modig Beslutning til Oprettelsen af den indvortes Rolighed. Pubsikum var Nationalforsamlingen bevaagen; men denne ha gjort sig al Umage for at paadrage sig Folkets Uvillie, ved at overlade sig til ligesaa forargelige som ubetydelige Ting, som næsten ikke staae i ringeste Forbindelse med dens Arbeiders sande Formaal, nemlig en ny Constitutions Jndretning og Finansvæsenets hastige Ophielp. Dens overordentlige lang somme Fremgangsmaade og ubetydelige Vanskeligheder i Henseende til Finansvæsenets sande Forfatning, har bragt det den slette Tilstand, hvori samme nu befinder sig, og Hielpe midlerne mod dette Onde ere næsten blevne umuelige, siden man ophørte med at betale Renter og Pensioner hvilket har ligesom gandske qvalt den endnu tilbageværende sidste Fortrøst, ning. Paa denne Maade har man for Revolutionens talrige Fiender aabnet en viid Mark til Bebreidelser, og dersom Tingene endnu i nogle Uger forblive i sin nærværende Forfatning, maae man frygte for, at det som er skeet i Henseende til Renterne og Pensionister, vil ramme alle. - Folket i Paris lider overordentlig ved den nærværende Mangel paa rede Penge, hvorved det berøves alt Arbeide og sættes i elændige Omstændigheder. Hr. Bailly, Maire i Paris, har fornyelig ansøgt Nationalforsamlingen om en Understøttelse for de Fattige; men denne har paa Grund af sin Uformuenhed affærdiget ham med tomme Ord. Det er let at indsee, at ved denne almindelige Svaghed i al Magt og Anseelse bliver ingen anden Støtte tilbage for den offentlige Sag, end Nationalgarden, og dennes Virksomhed er endog ikke noksom tilstrækkelig. Det i saa mange forskiællige Hænder anfortroede Politie skrækker mere, end det forebygger Udaad. J alle dets Foretagender hersker en Høitidelighed, der tilintet giør deres Virkning. Tvende Betientere af det gamle Politie havde været nok til at arrestere den berygtede Marat, Forfatter af Folkevennen, som hver Uge lod trykke et oprøriske Blad imod alle dem, som toge Deel i Administrationen, men afvigte Fredag blev den hele Forstad St. Germain sat Bevægelse, og en Deel af Nationalgarden maatte træde i Gevæhr, for at lade ham undvige. - Man har lagt Mærke til at Debatterne i Nationalforsamlingen ere paa nogen Tid heftigere end forhen. Aarsagen er denne. J Paris have de Deputerede deelt sig i tvende Commissioner, hvoraf den ene forsamler sig hos Augustinerne, og har gjort sig til Regel, at forsvare de gamle Reglementer uden at tillade nogen Forandring i samme. Den anden forsamler sig hos Jacobinerne i Gaden St. Honore, og dens Grundsætning er en ubestemt Frihed, der ikke lader sig indskrænke ved de ældre Reglementer. J disse tvende Commissioner blive de Gienstande, som skulle komme for i Nationalforsamlingen, først afhandlede, og ethvert Partie giør sig overordentlig Umage for at forsvare sin Commissions Kiendelse. J en af de sidste Sessioner hørte man upartiske Medlemmer at sige lydelig "Dette Forslag kommer fra Jacobinerne og hint fra Augustinerne." Enigheden vil have Vanskelighed ved at finde Jndgang hos disse hinanden modsatte, og ved Debatter, der gaae foran Nationalforsamlingens Sessioner, bestyrkede Meninger.