Berlingske Tidende, 1836-03-09
Efterat nu Forholdene fra Alders Tid havde udviklet sig som antydet, og Lovgivningen gjentagende havde erkjendt og udtrykkelig (i Fordn. 18 April 17415 Lin fine) autoriseret alle Eiere af private Bolværker til at oppebære en saa høi Betaling for Benyttelsen af deres Bolværker, som de med Skipperne bedst kunne forenes om", forekommer det os, at vi og vore Formænd ere af Staten berettigede til at ansee denne allerede i selve Eiendoms-Væsen hjemlede Frihed til at fordre Benyttelsen af vore Bolværker betalt saa høit som muligt, for en integrerende Deel af vor lovlige Eiendomsret. Baade efter almindelige Retsgrundsætninger og ifølge vore positive Loves udtrykkelige Hjemmel maatte vi derfor ved Erhvervelsen af disse vore Bolværker, og ved Offeret af den Kapital, vi dertil anvendte, være beføiede til at antage, at vi derfor vare berettigede til at modtage en saa høi Godtgjørelse af dem, som vilde benytte disse vore lovligt erhvervede Eiendomme, som vi blot med dem kunde komme overeens om. En vilkaarlig Jndskrænkning der fra Statens Side kunde vi ikke befrygte, fordi Staten i et Aarhundrede og meere, udtrykkeligt havde respecteret og erkjendt netop denne Deel af vor Eiendomsret og følgelig ikke vilkaarligt og uden Skadeløsholdelse kunde formodes at ville berøve os den ved et Magtbud g derved foraarsage en voldsom Omvæltning i vor Formuesforfatning, hvorved vi, vore Creditorer og de, som have en lige Jnteresse i vor Forfatning, aldeles uden Skyld og Brøde for en Deel ruineres. Desuagtet er en saadan voldsom Omvæltning imidlertid foretaget ved den omhandlede igjennem det kongelige General-Toldkammer og Commerce-Collegium emanerede Anordning af 12te Februar d. A. Denne Anordning indskrænker sig nemlig ikke til, som Frdn. af 18de April 1741 og de ældre Havneanordninger, at sætte Taxt for Havnevæsenets egne Bolværker, men den sætter den tillige for samtlige private, og uden Hensyn til den Forringelse i aarligt Udbytte og dermed i Grundværdi, som saaledes paavæltes vore, i Tillid til Privateiendoms Uforkrænkelighed for Størstedelen meget dyrt kjøbte Bolværker, tillægger den os ei engang nogensomhelst Godtgjørelse eller Skadesløsholdelse for dette Tab, der dog f. Ex. for mit, Johansens, Vedkommende er afden Betydenhed, at jeg, med en lige Søgning af mine Bolværker, nu ei kan udbringe meer end 1/3 Deel af dem imod før Efter det Foranførte og naar vi see hen til at vor Lovgivning saa udtrykkeligt forkynder som Princip, at Eiendomsretten ei bør lide Jndskrænkelse, medmindre det almindelige Bedste fordrer det, og at Eieren da tilkommer billig og fuldkommen Erstatning (efr. Placat 31 Juli 1801), kunne vi ei andet end ansee denne Anordning for et Jndgreb i vor af Staten saa udtrykkeligt erkjendte Eiendomsret, og, hvis vi ei feile heri, holde vi os forvissede om, at den høitærede Stænderforsamling ikke vil nægte denne, for os som Privatmænd vigtige og for vore Medborgere i sit Princip og sine mulige Conseqventser, sikkerlig ikke uvigtige, Sag sin Overveielse, og forsaavidt vor Anke derefter maatte findes grundet, sin Beskyttelse umiddelbart hos Hans Majestæt. Uden derfor videre at udhæve de øvrige Jndskrænkninger i Eiendomsretten, som have faaet Tilværelse ved samme Anordning, og efter vor Formening med ligesaaliden Grund og Nødvendighed (efr. Anordningens § 6), og uden med de virkeligt sælsomme Betragtninger, hvormed bemeldte Forordning findes indledet og motiveret, at udhæve Andet, end at selve Anordningen sees deraf ikkun at være givet indtil videre, tillade vi os derfor, som Borgere af Staden Kjøbenhavn, og som skadelidende ved bemeldte Anordning, at andrage paa, at den ærede Forsamling vilde tage under Overveielse, hvorvidt den i vore private Eiendomsbolværker eller Benyttelsen af samme ved Anordningen af 12te Februar f. A. og sammes Taxtbestemmelse uden Skadesløsholdelse gjorte Jndskrænkning, efter almindelig Ret og vor øvrige positive Lovgivning, kan antages enten nødvendig eller billig eller retfærdig, og, forsaavidt dette, som vi formene, ikke maatte findes at være Tilfældet, inter cedere for os hos Hans Majestæt Kongen om, at bemeldte indtil videre givne Anordning af 12te Februar f. A. maatte aldeles hæves, eller i det Mindste forandres derhen, at den, som alle tidligere Havneanordninger, med Hensyn til Bolværkspengene, ikkun tillægges Jndflydelse paa de Communen eller Havnevæsenet tilhørende Bolværker, samt at os for den Tid, vi ved bemeldte Anordning have været skadelidende, tilstaaes af det Offentlige en passende Skadesløsholdelse efter uvillige af Retten udvalgte Mænds Skjønnende." Kjøbenhavn, den 14de November 1835. J. C. Knudsen. S. T. Danielsen. Johansen. S. M. Beck. M. Bang. J. C. Bang. V. C. Jansen. A. Ancher. Nykjøbing. C. P. Foght. S. Jacobsen. H. S. Haagen. A. C. Brandt. Halversen. P. C. Staalberg. H. P. Harboe. A. K. J. Rechoff. M. J. Knudsen. D. Kramer. Lystrup. Ane C. Koefoed. Jacob P. Maag. A. C. salig Schmidt. Stine Vang. Carine Hertz. C. Christesen. J. D. Qvaade. N. Kirketerp. Juliane M. Mathisen. P. H. Bestrup. C. J. Thørrestrup. J. Hillebrandt. P. Berg. M. S. sal. Holm. C. Bohn. C. Sørensen. Ved at forelægge Forsamlingen dette Andragende bemærkede Secretær Algreen-Ussing, at der i Kjøbenhavn findes langs med Havnene og Kanalerne Bolværker, af hvilke nogle tilhøre Havnevæsenet, men mange andre derimod private Personer, nemlig Eierne af de Huse og Gaarde, som ligge ligeoverfor Bolværket. Disse Bolværker ere i sin Tid opførte af vedkommende Huus- og Gaard-Eiere, hvilket Forordningen om Havnevæsenet i Kjøbenhavn af 18de April 1744 viser, idet dens I. 9 bestemmer, at Enhver, som vil slaae eller forfærdige noget Bolværk, først skal melde det for Havnemesteren, som skal underrette dem, hvorledes det maa forfærdiges, og samme Paragraph viser, at der paahviler Eierne en streng Forpligtelse til at vedligeholde disse Bolværker, idet de, naar de af Havnemesteren advares at holde deres Bolværker istand, strax skulle det besørge, da Havnemesteren ellers paa Eierens Bekostning skal lade det forfærdige, hvilken Bekostning de da uden Exception igjen til Vedkommende skal betale. Dette er en meget betydelig Byrde paa de vedkommende faste Eiendomme, hvortil der ved Kjøb og Salg tages væsentligt Hensyn, og som meget bidrager til at bestemme saadanne Eiendommes Værdi. Fremdeles paa hviler der, saavidt vides, disse Gaard og Huus-Eiere, den Forpligtelse at betale Brolægningsskat for hele Gadens Brede, ikke blot for den halve Deel af Gaden, der ligger Gaarden eller Huset nærmest, men ogsaa for den anden halve Deel af Gaden, der støder op til Bolværket, da dette betragtes som en Eieren paa den modsatte Side af Gaden tilhørende fast Besiddelse, med Hensyn til hvilken han derfor skal svare Brolægningsskat, ligesom for hans Huus og Gaard. Derfor omtales disse Bolværker ogsaa heelt igjennem i Fdn. af 18de April 1744. som privat Eiendom, som eget Bolværk o. s. v. Den Fordeel, Eieren paa den anden Side har af disse Bolværker, er, at han hæver Betaling af de Skibe, som lægge an ved samme, og herom bestemmer den nysnævnte Forordning af 18de April 1744 § 14 udtrykkeligen, efter at have fastsat, hvad der skal erlægges for Havnevæsenets Bolværker, at, hvad de private Bolværker angaaer, da skal enhver Anlæggende betale til Eierne af Bolværkerne, som de bedste kan forenes om. Denne Betaling har hidtil altid været overladt til privat Overeenskomst, og enhver Eier har taget i Bolværkspenge, hvad han af vedkommende Skippere kunde erholde. Naar enkelte Bolværks-Eiere have taget høiere Bol værks-Penge end Andre, maa dette antages at være grundet i, at Leiet udenfor deres Bolværker, er fordeelagtigere end udenfor andre, navnligen derved, at Vandet udenfor samme er dybere end udenfor de øvrige; men ligesom dette ogsaa maa antages at gjøre Vedligeholdelsen af Bolværket paa et saadant Sted bekosteligere end paa et andet, mindre dybtgaaende, Sted, saaledes er et sligt fordeelagtigere beliggende Bolværk en Beskaffenhed ved Eiendommen, hvortil der ved dens Erhvervelse vil være taget væsentligt Hensyn, og som vil have havt ikke ubetydelig Jndflydelse paa Kjøbesummens Bestemmelse. Det var vistnok ønskeligst, at saadanne Bolværker ingensinde vare gaaede over i privat Eiendom; men efterat de engang ere gaaede over i slig Eiendom; efterat de ere opførte og vedligeholdte paa privat Bekostning; efterat der, paa Grund af Samme, er paalagt Eieren betydelige Byrder og Forpligtelser, og efterat der, ved Eiendommes Kjøb og Salg, er taget væsentligt Hensyn til den med Bolværket følgende Forpligtelse til at vedligeholde Bolværket, og Rettighed til igjen at oppebære saa høie Bolværkspenge af Skipperne, som Man med dem kan forenes om, maa Man vistnok være høist betænkelig ved, uden yderste Nødvendighed at røre ved samme, og navnligen bør dette ikke skee uden fuldkommen Erstatning, og kun under de Former, som maae ansees nødvendige til Betryggelse for den private Eiendom. Dette er nu, saavidt skjønnes, skeet ved Frd. af 14de Februar 1834, og det er det, hvorover der i nærværende Tilfælde ankes.