Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-02
Vi vil i dulci jubillo, Os dygtig amsere, Jndtil vi ogsaa raabe skal. Ak, Verden er en Jammerdal, Om Dyrenes Mishandling. Jngen Gjenstand er der skrevet over med større Fynd og Barme end om Dyrenes Mishandling, og ingen Klage er tillige bleven mindre hørt, end Klagen over denne Mishandling. Philosopher, Talere og Digtere, opløftede deres Stemme for det lidende Dyr, men det var en Røst i Ørken, skjøndt Ørkenen dog var beboet af Mennesker. Man roser og læser Smiths Bog, og morer sig med de Anecdoter, den indeholder, men hvor saare Faa handle derefter, Den Dame, hvis fine Nerver ikke kunne taale at see en Myg brænde sine Vinger i Lyset, er dog ligegyldig ved at hendes Kokkepigt mishandler Kreature. De mere Dannede lade sig nøie med at ryste paa Hovedet, de mindre Cultiverede med at sige, det er jo skabt dertil Forfattere af Religionsbøger, der stundom udbrede sig med kjedelig Vidtløftighed over andre uvedkommende Gjenstande, og forvilde sig i en høiere Morals Regioner, løbe løseligen hen over Menneskets Pligter mod Dyrene. De positive Love ændsede ikke Dyret, og medens i mangt et Land den strængeste Straf var fastsat for et Træes eller en Billedstøttes modtvillige Beskadigelse, kan hverDyreplager uhindret mishandle ethvert levende Væsen, som ikke er af samme Art som han, men som dog har Følelse for Glæde og Smerte. Skulde der i enhver velorganiseret Stat ikke ligesaavel kunne bestemmes Straf for den, der mishandler et Dyr, som for den, der modtvilligen beskadiger et Træ eller en Billedstøtte? Man har forbudt Amagerne at trække Halsen af Gaasen, at slaae Katten af Tønden, og man skulde ikke kunne forbyde Slagtere, Kalvekudske, Fjerkræhandlere og Kokkepiger at mishandle de til Slagtning bestemte Dyr, – At Kalve bindes saaledes til Vognen, at de, efterat have kjørt en halv Snees Mile, ofte bringes halvdøde til Byen; at Lam ofte hele Sjælland igjennem paa det grusomste drives med uophørlige Pidskeslag; at udslæbte Heste paa det skjændigste overlæsses og mishandles; at Slagteqvæg staae paa Trommesahlen hele Dage uden at faae endog lidt Vand, hvilket dog neppe kunde være af nogen Bekostning for Vedkommende; alt dette er noget, vi dagligen ere Vidner til, som det følende Menneske sukker over og den Følesløse smille ad; men at man i Valby og flere Steder trækker Hovedet af levende Kyllinger og Høns, og halvqvæler Kalkuner, for at kunne pille dem, medens der endnu er Liv i dem, hvilket i disse Menneskers Sprog kaldes at tørpille dem, det er ikke saa bekiendt, endskiønt det burde være det, især for dem, hvis Stilling tillader dem, at virke til Dyrelidelsernes Formindskelse. Naar det ved en Lov blev bestemt, hvorledes Dyr skulle aflives, naar det blev Slagterne paalagt, at have Tilsyn med deres Undergivne i den Henseende, naar enhver Dyreplager alvorligen blev straffet, saa vilde Dyrenes Mishandling efterhaanden ogsaa blive sjeldnere, og omsider ganske ophøre. Men blotte moralske Formaninger vilde her kun frugte saare lidet; ene ved følelige Pengestraffe og legemlig Revselse var det mueligt at sætte Skranker for Misbrug, der beskjæmme Menneskeheden. Det vilde være en udødelig Ære for Danmark om det kunde lykkes det blandt alle Stater at være den første, hvor selv Dyrets naturlige Rettigheder ikke ustraffet kunne krænkes.