Aalborgs Stifts Adresseavis, 1821-09-08
(Forlangte Jndrykkelser.) opfordring til mine Troes forvandte til at benytte den gunstige Leilighed til Oprettelse af et nyt Jerusalem. Længe nok har vi adspredte maattet omflakke blandt Fremede, længe nok har vi maattet suurt erhverve vort Brød, Vi kalde os Jøder, hvilket Hædersnavn, Thi kan man tænke sig noget skiønnere, noget hæderfuldere Tilnavn, end at kaldes Guds Tilbedere, dog, hvor kunne vi tilbede den Gud, vil dyrke, bedre, end i hine skiønne Egne, hvor den betrængte Menneskehed kalder os til Hjælp? Lad den Aand, der besiælede Moses, Josva og Samson, disse vor Nasions diærve Helte, atter oplive os. Længe nok have vi slumret, det er Tiden at vi vaagne. Vel an da Jfraliter, Saa mange J ere, hører min Stemme Følger i mit Fodspor! Jkke frygter jeg for at gaae Faren og selve Døden imøde, naar det gielder Menneskeheels og Brødres Frelse. Jeg har før været med i en Dyst og 4. drig viist mig som den Feige og Forsagte. J Aaret 1807 fra 2den til 4de September, har jeg paa Rosenborg Bastion seer Bomber og Granater svæve over mit Hoved i 3 Gange 24 Timer. Ogsaa jeg har været med at besvare Fienden med skarpe Skud. Min Gud har stedse været den Klippe, hvorpaa jeg har bygget mit Haab, baade i Medgang og Modgang, og mine Medmenneskers Lykke har stedse været Maalet for mine Bestræbelser. Gunstige Tidsomstændigheder kalde os til et nyt Canaan, J Grækenland vil vi igien finde hine salige Egne, hvor Floder flød med Melk og Honning. Dog, ikke maa vi vente at kunne gjenoprette vort faldne Rige eller gienkalde Jerusalem af sin Aske uden Besværligheder og Farer. Her ere vi kuns faae, men lader os drage til Tydskland; der ville vi finde mange af vore Troesforvante, der med os ville vandre til hine skiønne Egne, vore Forfædre have beboet og nu vink af os. J Grækenland ville vi kæmpe for vor Selvstændighed, og naar Barbarerne er fordrevet, da ville vi der igien opbygge Salomons faldne Tempel og et nyt Jerusalem. Der ville vi omslyngede af Enigheds Baand nyde varig Fryd og stadig Lykke. Enhver, som derfor vil følge med mig til Grækenland, han melde sig hos mig, jo før jo hellere. Aalborg den 4de September 1821. Sammel Philip, i Nygade. Opfordring til Oprettelse af Hjælpekorpser, for de betrængte Græker. Til Vaaben, Cimbrer, til Vaaben, Viser, at den Aand, der besiælede Eders Fædre, ogsaa boer i Eder, Cimbria, hvi vandre saa mange Dagdrivere paa dine Gader, Var det ikke bedre, om de istedet for Piben, som de evindelig patte paa førte Sværdet - istedet for Flasken den dræbende Flint, Hellere ville de gaae og tradske her paa Fortougene, til de falde om af Sult, end fægte for deres Christendom. De frygte maaskee, at Man skal spidde eller stege dem i Tyrkiet, de feige Siele, Nei, skjøndt jeg er den ringeste af Danien, Sønner, skal jeg dog ikke holde min Stemme tilbage, en heller min Arm, eller nogen mig iboende Kraft, til at tale og værne for den lidende Menneskehed. I Ungersvende i Aalborg, hører min Røst, følger mit Exempel. Maaske have J. blot ventet paa en Anfører, for at følge Pligtens Bud, See, her staaer jeg, beredt til at føre Eder til Korsfarernes første Møde i Offen at (ved Mayn). Møder hos mig, saa mange, som have Lyst, næste Mandag den 10de September, og skulde Nogen blive tilbage, han møde mig i Hamburg Fredagen dernæst. Stedse skal J finde, at jeg aldrig skal holde mig tilbage, men stedse staae beredt til at gaae Død og alle Farer, imode. Kan være, jeg kan vise mig fra saa fordeelagtig en Side, at Man om nogle Aar kan udnævne mig til Patriark. (Hvad spørger Man i Grækenland om Attestats!) Kan ogsaa være, man, inden man tænker det, kan læse i Hamborger Correspondent: In der grosen Schlacht am Pruthfluse isk ein junger Danne, Namens Clod, gefallen oder doch wenig stens tødtlich verwundet worden. Men - meer end Livet kan vi dog ikke tabe. Og hvad er Livet? Et Pust i Sivet, Et Spil af Kræfter, Som stræber efter, En Evighed. Velan da, saa lad os vandre. J Tydsklands Egne skal vi finde Brødre, der ville række os den hjælpsomme Haand. Og lad os end falde i Kampen for Grækenlands Frihed, saa skal dog Dødens sidste Krampetræk være et Smiil paa vore Læber. Aalborg den 5te Septbr. 1821. Clod.