Jyske Efterretninger, 1785-11-18
Der har hverken i afvigte Sommer været noget besynderligt Omen eller Forbud, ei heller er der i Høsten indtruffet nogen Tildragelse, hvoraf man igien maatte befrygte enten den saa kaldte Kriebel=Syge, eller noget andet Onde: Men da Veirliget har i dette Aar været saa meget fugtigt, at Kornet ikke overalt er blevet fuldkommen modent og tørt, ligesom det og hist og her er blandet med fordervet Korn og det som er kommet Brand eller Heede i, hvoraf kan flyde skadelige Følger for den Deel af Mennesker, der meest lever af Brødet; saa er det raadeligt at advare enhver at være forsigtig med sin BrødBagning, og omhyggelig vogte sig for, at det seie, klebrige, hævede ufordøielige og for Sundheden skadelige Brøds Beskaffenhed. Dette kan man af den nye Rug ved første Øiesyn strax blive vaer, da Kornet er fugtigt og tungt at maale, giver grovt Meel, der er rigere paa Klie end Meel og vanskeligt til at blive syret. Det var derfor tienligt om Bagerne havde noget Forraad af forrige Aars Rugmeel at kunde blande med det nye, og at enhver Huusfader vilde bekymre sig for, saavidt det var ham mueligt, at forskaffe sig noget Forraad af gammel Meel. ovemb. Men da nu dette ikke er mueligt overalt paa Landet, saa var det dog nyttigt, at man først vilde lade Kornet løbe vel igjennem Soldet, at i det mindste, det saakaldte (Mutterkorn, kunde blive tilbage; thi om det endskiønt, just ikke kunde foraarsage nogen usund og skadelig Beskaffenhed saa vilde deraf dog blive et slet, unærsomt og væmmeligt Brød. Hvad enten der nu er (Mutterkorn) i Rugen, eller ikke saa bør Huusbonden dog hver Gang, før hand lader Rugen føre til Mølle først lade den vel tørre, thi derved betager han den for den største Deel al sin Skadelighed. Dette kan skee i enhver Bagerovn, efterat Brødet først er baget, og uden nogen synderlig Bekostning imedens Ovnen endnu er varm. Bagerne, der have saa meget at lade tørre, kunde dertil betiene sig af Malthækker (hvorpaa Malt i Kiøllen beredes.) Da det nu og tillige befindes, at dette Aars Rug naar det kort Tid har ligget paa hinanden i Dynge, for medelst den overflødige Fugtighed bliver antændt og giver en skarp væmmelig, suur Lugt fra sig, saa er det særdeles fornødent, at Huusbonden lader sin Rug flittig kaste og lufte. Han maae og see til, at Kornet bliver godt og ret fiint malet. Tillader hans Omstændigheder det, giør han vel i, at han lader det sigte og bruger Klierne andensteds til Qvægets Forring Fornemmelig maae han være betænkt paa Brødets Syring, at det hæves og løftes vel, thi derved bliver det desmeere let og nærende, og derved kan maaskee de skadelige Egenskaber blive forebygget. Til den Ende er det godt, at man betiener sig af den skarveste Suurden, nogenledes varm, og dertil tager om ikke af gammelt Meel, saa, dog af det, der er vel tørt og meelrigt, og at Suurdeien har en skarp og reen Lugt, som den egentlig bør have. Det var og at forsøge om man ikke ved andre Tilsætninger kunde forøge Suurdeies hævende Kraft. Foruden det sædvanlige Tilsats af Salt, er der og nogle som kommer deri en Tilsætning af Giær, andre af Potaske og et Par skeefulde Brændeviin. - Man har ikke villet efterlade at giøre Huusbonden opmærksom herpaa, omendskiønt det fornemmelig kommer an paa Sammenblandingen af forrige og dette Aars tørre og fine Meel til Deiens gode Hævelse.