JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-16
Aarhuus, d. 9 Febr. J Fredags indtraf hertil under militær Eskorte den første Transport af pasløse Vagabonder, hvoraf saa store Sværme i de senere Aaringer have gjæstet Landet, og hvorimod der nu saa velgjørende for Borgersikkerheden er sat Skranker ved det høikgl. danske Cancellies høist priselige Foranstaltning (see høibemeldte CollegiumsRescript af 26de Jan. til Rigets samtlige Over øvrigheder). Atter herfra førtes de videre sønder paa, for saaledes at vorde transporterede tilbage over Grændsen. - Forleden Dag førtes herfra til Khvn. en udmærket Stud, som var solgt for 100 Specier og efter Kyndiges Beregning havde 1200 Pund Kjød og 160 Pund Tælle. Dens Høide var halvellevte Qvarteer Anlægsmaal, dens Længde fuldkomne fem Alen. Den var opfødt paa Gersdorfslund. - Kyndelmisse Kauden indfandt sig rigtig med nogen Snee og Frost, men forandredes dog snart igjen til Regn og Slud. (Aarhuus Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-16
Aarhuus, d. 12 Febr. Efter et Stormveir, var Havsbredden heromkring i Onsdags rigt begavet med Muslinger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-16
Blandede Efterretninger. En Skrivelse fra Stavanger af 18 Januari d. A. melder følgende: "Sidste Tirsdag var en sand Glædesdag for Stavanger Byes Jndvaanere:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-16
den første Sild blev bragt til Byen fra Hvedingsøerne, tilligemed den Efterretning: at en stor Mængde Sild og Hvalfiske stode under Land ved Skudesnæs. Nu kom Alt i Virksomhed, og Onsdag seilede allerede en stor Deel Smaaskibe og Jagter med Salt, Tønder og Penge, for at søge Fiske stederne; Rygtet om Sildens Ankomst udbredte sig med ubegribelig Hurtighed, saaat ogsaa Fiskerne tilsomt gjorde sig færdige at afreise med deres Garn, men siden har en skrækkelig Storm raset, som har forhindret alt Fiskerie hidtil, paa det Lidet nær, som er indkommet fra Hvedin søerne. Den første Aften solgtes Silden for 1 tz. Stk., igaar fik man 2 Stkr. for 1 s., og, skulde Fiskeriet nogenlunde slaae til, haaber man at faae 1 Tønde Sild, 1489 Stk., for 1 Spd. og mindre."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-16
Fra Stockholm skrives under 2 Jan. d. A., Breve fra Torne og Lules tale om en 5 til 6 Graders Varme i disse ellers paa denne Aarstid. af en 40 Graders Kulde hjemsøgte Egne, og fra Handelstaden Ulenborg i det nordlige Finnland, klager man over, at den indre Commerce ganske er ophørt af Mangel paa Snee. Aabenbart er det altsaa, at den saa usædvanlig milde Luft, som nu hersker hos os, kommer fra det høieste Norden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-16
Den her udkomne Franske Tidende, le Scandingre, er for nogen Tid siden standset, og dens Fortsættelse i Fremtiden synes meget uvis.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-16
J Stokholm er i de senere Aar blevet oprettet et Selskab, under Navn af Göthiske Forbund, som har blandt andet til Formaal den nordiske Smags Udbredelse, ved at befordre Kundskaben om Oldfædrenes Sæder, Skikke, Myther &c. For i Aar har dette Selskab 6 Priisbelønninger, nemlig 2 paa 30, to paa 20 og to paa 10 Ducater, for forskjellige Æmners Behandling i Billedhuggerie, Malerie eller Tegning. Æm nerne ere: Nornerne ved Urdas Brønd, under Træet Ygdrasil, Baldurs Død, Odin som af Mimer faaer en Drik af Viisdommen, Hermoder, som ved Giallebroen møder Modgidur, Hermodu- og Bragi, som modtage Einherier i Valhal, Bragi og Jdunna, Freia, som laaner Thor sin Klædning, Ægir og hans Mage Ran, Heimdal, som vaager ved Gudernes Bro, Bifrost, Hervora, som besværger Agantyrs Skygge at udlevere Sværdet Tirsing af Kæmpehøjen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-16
Efter de Pradt havde den catholske Geistlighed ved Revolutionens Udbrud en Jndkomst af 300 Mill. Fr. og talte 159,936 Medlemmer, saa at den Gang hver 168de Catholik i Frankrig var en Geistlig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-16
Det Slot i Cassel, hvis Bygning Churfyrsten nu har ladet paabegynde, bliver eet af de skjønneste i Tydskland. Hvert Sted i Frankrig, hvor der ligger en Besætning, skal nu have en Arena til gymnastiske Øvelser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-16
Prinds Max af Neuwied har læst følgende i Bahias Avisen. Et portugisisk Skib, der (som jeg troer) seilede i det indiske Hav, kom forbi en Klippegruppe, paa hvilken man blev et Menneske vaer, der gjorde ængstelige Tegn til, at man skulde afhente det. Baaden tog ham ombord, og man fandt i ham en forsulten, udtæret, langskjægget Mand, der gav at forstaae, at han var Astronomen fra Lapeyrouses Expedition. Denne ulykkelige Søfarende var seilet forbi en Øe (jeg troer ikke langt fra Sandwichøerne). Øens Beboere havde meget venskabeligen modtaget og behandlet ham, indtil de saae, at man havde i Sinde at bygge et nyt Skib. Da man derpaa forsøgte at forskaffe sig Tømmer dertil, opstod Krig, og Europæerne maatte gaae forsvarsviis, frem. De bleve ganske indsluttede. De forødte efterhaanden deres Kræfter af Mennesker, Krudt og Bly, og omsider omkom Peyrouse selv i et Hovedslag tillige med endeel af sine Folk. Resten af det ængstede Mandskab flygtede med sine Baade paa Lykke og Fromme ud i rum Sø, og traf her et øde Fieldrev, hvor de i nogen Tid kummerligen opholdt Livet med Muslinger og andre Søproducter. Men de bukkede under for denne haard Prøve, og kun Astronomen oplevede den tilfældige Redning ved det portugisiske Skib, ombord paa hvilket man lidt efter lidt gav ham nogen Føde, indtil han omsider fortalte den her afkortede Beretning meget omstændeligen. Han har, saavidt jeg endnu mindes, reddet Journalen, som det portugisiske Skib har bragt i Sikkerhed. Denne Efterretning fandt jeg under mit Ophold i Bahia, i April 1817, vidtløftigen fremsat med alle de fornødne Omstændigheder. - Min Fortælling om denne interessante Begivenhed (hvis den er sand), siger Prindsen, kan kun være meget mangelagtig, thi jeg kunde siden ikke overkomme mere Avisen, selv, og har derfor glemt de nøiere Kjendsgierninger. Det synes, dersom Nogen tør slutte fra de i dette Blads No. 9 og 10 anførte Efterretninger om særdeles kolde og varme Aar, som om Klimatet snarere har antaget en mildere end en koldere Charakteer. Veiret synes ikke at have nogen bestemt Periode; men at 23 varme eller kolde Aar følge sædvanlig paa hinanden. Dog lader det, som om der er nogen Grund til Veirligets Forandring i de hvert 19de Aar indtræffende Maane=Knuder og Apogeum, saasom der ofte indtræffe betydelige Forandringer hvert 9de Aar. Aaret 1622 var koldt og 36 Aar efter 1658 var det atter koldt, ligesaa 1695 og 1740 var et berygtet koldt Aar. Aarene 1767, 1776, 1794 og 1795. vare ligeledes kolde. Aarene 1616, 1652, 1679. 1784, 1793, 1802 og 1811 vare varme. For at faae denne Regning ud, maa man antage omtrent en halv Part af Maane=Knudens Periode eller 9 Aar, og lægge Mærke til, at efter een eller flere Gange 9 Aar skeer en Forandring i Armosphæren. - Heraf kunde man let falde paa at forudsige, at iværende og det følgende Aar maaskee blive varme og tørre Aar?"(Jndsendt.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-16
Palmetræet. (Efter Simon Dach.) Anna fra Taran jeg stedse er huld, Hun er mit Liv og mit Gods og mit Guld; Anna fra Tarau til Gjengjæld sit Hjærte Til mig har vendt i Fryd og i Smerte. Anna fra Tarau, min Rigdom saa god, Du er min Sjæl, mit Kjød og mit Blod, Ja vil Uveiret end mod os slaae, Tæt mod hinanden vi trygge dog staae; Sygdom, Forfølgelser, Piinsler og Sorg. Naae ei vor Elskovs grundfaste Borg; Ret som Palmetræerne Toppene skyder. Jo mere Regn og Haal dem omfyger. J os blusser Kjærlighed rosenrød Ved Kors, ved Liden, ved al Slags Nød. Ja blev end Du engang adskilt fra mig, Leved hvor Solen ei skuede Dig: Dig vil jeg følge gjennem Jis, gjennem Lund, Gjennem Jern, over Hav, over fiendligt Sund Anna fra Tarau mit Lys og min Sjæl Dit Liv indslutter mit jordiske VelDetulige Partie. Efter Goethe.) Selv det himmelske Par et passed i Altintilsammen, Psyche blev gammel og klog, Amor bestandig et Barn. Formaning. Efter Goethe.) Hvorfor saa ustadig være? See, det Gode nærmest er: Du maae Lykken gribe lære, Lykken selv er stedse der
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-16
Kjøbenhavns Børs d. 16 Februari. Cours. Hamb. 2 M. 214, a vista 217. Amsterdam 2 M. - . London 2 M. 8 1/2 Rbdlr. Spec. 221. - Specier solgtes til 13 Rbmk. 6 s. Obligationer 78. - Norske Rgsbksedler 17 1/2 a 18 Rbdlr. Dansk for 100 Rbdlr. Norsk. Svenske Sedler 54 a 56 s. - Disconto 6 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-16
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-20
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. ads Hvator Haa Sextende Aargang. No. 15. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 20 Februari 1819.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-20
Skrivelse til en Ven i Fyen. Vi leve i besynderlige Tider, min Ven, Ali omvendt Orden, selv Naturen synes at være i Modsigelse med sig selv. J dette Øieblik kommer jeg fra Toldboden. Vidste jeg ikke, at vi i Dag skrive den 16de Februar, saa vilde jeg troe vihavde Foraar. Rundt omkring paa Reden ligge Skibe, og Baade seile frem og tilbage, som midt om Sommeren. Paa Gaden raaber man med Grønnekrandse. Blomstertræerne i Urtepotterne bære Blomster, som midt i Juni Maaned. Hvor mindes vel en saadan Vinter, – Forgjeves søger man at udfinde Aasagen hertil. Adskillige tilskrive den de fra Nordpolen løsrevne Jismasser. Men jeg for min Deel troer, at det samme, der var Grunden til, at Nordens Jis rev sig løs, ogsaa er Aarsag til, at Vinteren er saa usædvanlig mild. Dog, Aarsagen være hvilken den være vil, for den Fattige er det, under nærværende Tiders haarde Tryk, i det mindste en Lykke, at Vinterkulden med alle sine Ubehageligheder skaaner ham.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-20
J Handelen hersker endnu stedse stor Stilhed. Det kan ikke andet end være Tilfældet der, hvor Pengenes pludselige Forbedringer giør, at ingen føler Lyst til at indlade sig i noget Kjøb.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-20
Blandt Tydsklands Historieskrivere staaer unægteligen Joh. Müller øverst. Alt hvad han siger er fuld af Kraft og Jld, aander Kierlighed til Frihed og Agtelse for Menneskerettigheder. det tyvende Capitel af sin Historie om Schweizerne *) skildrer han Thurgauernes Characteer og leverer en Sammenligning imellem de Gamle og Nyere. "Arbeidets Fordeling, hvorved Enhver tilegnedes en ligefrem Haandtering, saa hver dagligen bidrager til sin Fabriks Manufactur ligemeget, hvorved i kort Tid forfærdelig Meget udrettes, og Handel og Nationalrigdom vinde, var de Gamle ubekjendt. Enhver var sig selv nok i Alt, og hver Familie for sig selv; Jngen i nogen Ting saa færdig som vi, ingen af os i saa mange Ting saa færdig som de, vort Aarhundrede rigere paa Begreber, men Jngen af os paa Begreber saa rig som een af de Gamle. Vi kjende Ostindien bedre; os tilhører Vestindien; de Gamle kjendte sig selv og vidste hvor lidet Naturen behøver; den menneskelige Slægt er nøiere forbunden; den Gang forvirrede en Enestes Taabelighed ikke alle Deele af Verden; Fabriker, Handel og Skibsfart forskaffe os mere Guld; hine trængte til mindre; men de bleve ved deres Huus og deres Sæder; vore Skrifter lyde smukt om almindelig Menneskekjerlighed og Verdensborgerskab; Spartaneren var Spartaner, og Thurgaueren Thurgauer, men en Ven var sin Ven egen. Forfatterne vide, at deres Aands værker blive bekiendte fra Nordpolen til Sydpolen, men at det intet nytter. Thi de Gamle vare Mænd, som søgte at være fri, og gjorde fælles Sag derfor, Fabricanten, Kjøbmanden, Præst, Lærd og Hofmand ere hver bekymret for Haand*) Die Geschichten der Schweizer, 1ste Buch, tering og Aarsløn, og hver for talrig Selvfornødenheder; hvorved Rigdomme opdynges, men som ikke tilhøre os, fordi vi regne nøje og skarpindigen, men Krigsmanden tvinger os efter eget Tykke, fordi Magten over Liv og Gods er overladt en særdeles Classe. Hvilket de Gamle ikke havde Lyst til at gjøre; de vidste hvortil Ulven har Tanden, Oxen Hornene (Dente lupus, cornu taurus petit), men Mennesket Vaaben. Altsaa vare de fattige, dog fri, vi ere rige for andre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-20
Holbergs Don Ranndo er en ypperlig Skildring af Fattigdom og Ahnestolthed. Men i een Henseende synes han dog at have forfeilet Characteren. Han lader nemlig Don Ranudo, hans Kone og hans Tjener være usselt og laset klædte, og det er ikke overeenstemmende med den daglige Erfaring. Nei, han burde tvertimod lade dem være klædte i Guld og Sølv bebræmmede Klæder; thi jo mindre Guld og Sølv der er i Lommen, desto mere er der sædvanligen uden paa den Theologerne - siger Chamfort – stedse deres Plan tro, at blænde Menneskene, antage uden Grund, at den større Fleerhed af Mennesker er fordømt til den Forstands Jndskrænkethed og Sløvhed, som Haand, eller blotte mechaniske Arbeider føre med sig; Konstnerne kunne ikke hæve sig til de Kundskaber, uden hvilke de menneskelige og borgerlige Rettigheder ikke lade sig gjøre gieldende. Skulde man ikke troe, at disse Kundskaber var særdeles indviklede? Sæt, at man kun havde anvendt paa de lavere Folkeclassers Oplysning en Fjerdedeel af den Tid og Anstrængelse, som man anvendte paa deres Formørkelse; at man istedet for Bøger, fulde af smagløs og uforstaaelig Metaphysik, havde givet dem Menneskerettighedernes første Grundsætninger og de derpaa grundede Pligter i Hænde, forbauses vilde man da over deres Fremskridt paa denne i et godt Elementarværk betegnede Bane. Sæt, at man istedetfor at præke dem Taalmod, Selvfornægtelse og Selvfornedrelse, havde lært dem at kjende deres Rettigheder og Pligten at forsvare dem, man vilde seet, at Naturen, som skabte Menneskene for Selskabet, har givet dem al fornøden Sands, for ogsaa at kunne danne et fornuftigt Selskab. Paa en Bænk i een af vore offentlige Han ger, læstes i Efteraaret følgende, skrevet med Blyant: J gamle Dage var Latin det Rottekrud, Med hvilket Munkelist fordrev hver Laicus, Fra Bibelen; Nu Munkene forsvandt, og Krudet blev til Lud Hvormed man drive vil de ulatinske Mus Fra Fibelen. Paa den anden Side af Bænken læstes, skreven med en anden Haand: Hver Diævel har sin Tid, hvori den slemt regierer, Den Diævel, som sig nu i alskens Ting mellerer, Hvis Luchav ret snart vil trodse sine Bredder, Den – for at være kort - Impertinence hedder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-20
Jndenlandske Efterretninger. General-Postdirectionen har, ved Placat af 13de d. M. bekjendtgjort følgende: "J Overeensstemmelse med Hans Majestæts allerhøieste Resolution af 8de f. M., hvorved den Forskjel som indeholdes i Forordningen angaaende Befordringsvæsenet i Danmark af 27de Januarii 1804, dens 27de §. om Hestenes Antal for visse Slags Vogne, naar der haves en Kuffert uden paa Vognen eller inden i samme, ophæres; og paa Grund af Bestemmelserne i de næstforegaaende 26de og 26de 88, af allerhøistbemeldte Forordning, bliver herved følgende fastsat og bestemt: 1) At for de saakaldte Wienervogne, Diabler og Chaiser skulle bruges 3 Heste saalænge Vægten af Personer og Gods ei overstiger 800 Pund, hver voxen Person beregnet til 150 Pund, og hver halvvoxen Person, eller indtil en Alder af 16 Aar, til halv saameget, hvorimod Børn under 3 Aar aldeles ikke regnes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-20
2) At de saakaldte Offenbakker, Berliner, samt Frankfurtervogne o. s. v. skulle befordres med 2 Heste, naar den derpaa værende Vægt, beregnet efter foranførte Regel, ikke overstiger 600 Pund 3) At de saakaldte holsteenske Calesche-Vogne skulle befordres med 2 Heste, naar Vægten ikke overstiger 800 Pund, hvoraf Caleschen regnes for 150 Pund saafremt den Reisende selv medbringer Caleschen, men i Tilfælde at Stationen leverer samme, og derfor erholder den anordnede Betaling, beregnes Caleschen aldeles ikke i den fastsatte Vægt. 4) At naar Vægten i noget af ommeldte Tilfælde overstiger de her fastsatte Bestemmelser, da tages flere Heste i Forhold efter de her givne Forskrivter, nemlig i første Tilfælde indtil 270 Pund, i andet Tilfælde indtil 300 Pund, og i sidste Tilfælde indtil 325 Pund en Hest mere, og endelig 5) At naar den Reisende paa en Station lader sit Gods veie, skal Stedets Opsynsmand give ham under sin Haand og Segl en Fortegnelse over Stykkantallet og et Beviis for sammes Vægt, for derved at forebygge videre Dispute paa de øvrige Stationer paa samme Reise, men dersom den Reisende, i Tilfælde af Tvist om Vægten, ikke vil lade sit Gods veie, eller saadant formedelst Mangel af Vægt paa Stationen ikke kan skee, da maa Vedkommende underkaste sig Opsynsmandens Bestemmelse om hvormange Heste der skulle bruges. Frederikslund ved Sorøe, den 10 Februari 1819. Ved Ballet i Slagelse sidstafvigte Hans Majestæts Fødselsdag, blev, foruden den til Kongens Skaal frembragte Sang, ogsaa hosføiede, helliget i Anledning af Dagen til vor elskede Dronning, afsjungen: Melod. Hvor Fader Evan throner etc. Dit Kiønnes Pryd - Dit glade Danmarks Lykke For os den første Danneviv Din Mages Held - Hans Krones beste Smykke, Som straaler Glæder til Hans Liv 1. Tilbedede Dronning, saa nævne vi Dig: Dig, som vor Fredrik gjør lykkelig. Den Hyldest, som os Borgertroskab lærte At bringe Ham med Jubellyd, O! høit den her gjentone for det Hjerte, Der slaaer saa ømt for hver hans Fryd! 2. Held Dagen Han fødtes, og tusindfold Held Timen, som fængsled Ham til Din Siel 1/2 En hellig Kraft forleente Dig det Høie Maries Smiil blev Dydens Tolk; O! længe end med dette Smiil for Øie Lyksaliggjøre Han sit Folk Det Folk, som han dobbelt har bundet til sig, Da han en Moder det gav i Dig. Dit er det Navn, som hver en Hustrues Læbe Rørt jubler som sit Mønster frem, Mod hvilket Moderømheds Længsler stræbe J Hyttens, som i Borgens Hjem 1. Og huuslige Glæder, og Fromhed og Dyd Skabes og deele Din Thrones Fryd. Ja helligt staaer Din Vandrings lyse MindeJndpræget dybt i vores Bryst; Med Eviggrønt hvert Hjerte det omvinde. Thi Du er Danmarks Held og Lyst; 2 Hør, Kierlighed jubler, Dig signe den Gud Som Dig vor Frederik gav til Brud, : Brink Seidelin.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-20
Vi have nu her i Hovedstaden, som bekjendt, varme Bade, hvis Anlæg vi skylde Hr. Conferentsraad Bruun. Det synes derfor ikke af Veien, at henlede Almeenhedens Opmærksomhed paa et Stykke om saadanne Bades Brug om Vinteren af Dr. S. G. Vogel, Livlæge og Prof. i Rostok, og Badelæge i Doberan, hvori Forf. bekjæmper den paa Fordomme og gammel Vane byggede Mening, at varme Bade ikke ere passende, men end- og skadelige om Vinteren. Fordelene, som disse Bade tvertimod medføre om Vinteren, ere vigtige i adskillige Svagheder, for hvilke Badning er et af Erfaringen stadfæstet stort Lægemiddel, strax efter deres Fremkomst, naar denne har fundet Sted
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-20
Statspapirerne have desværre ikke, som det først lod til, hævet sig igjen. Forrige Fredag betaltes 79 til 79 1/2, i Gaar solgtes de igjen, vist nok kun i Smaasummer, for 76. Vore Ulykkespropherer spaae dem et endnu dybere Fald, der dog neppe er tænkeligt, da nu Renterne, selv til en Pari Cours, er 5 pCt. Men den Jdee, at de skulle falde endnu dybere, formindsker Kjøbernes Tal, thi uagtet de fleste beholde hvad de have, saa seer enhver, som maa sælge, sig dog nødsaget til at tage tiltakke med hvad man byder ham. For mange, som have pantsat saadanne Papirer til høiere Priser, og nu maa indfrie dem, eller der modtage dem til en Paripriis, som Laan i Prioriteter, eller for Casser, der til een eller anden nødvendig Udgivt maa realisere en Sum deraf, er dette et stort Uheld. Men man bør haabe at der snart vil raades Bod derpaa, som ikke vil være vanskeligt, da et Jndkjøb af blot en halv Million vil strax frembringe en stor og velgjørende Forandring.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-20
Skrivelse fra Holsteen af 12 Febr. Collegialtidenden af 30 f. M. (see Skilderiets forr. No.) indeholder en velgjørende Anordning angaaende Politieopsigten med omstreifende og betiende Haandværksvende. Det vilde være at ønske, at en lignende Anordning maatte udkomme for Hertugdømmene. Jkke enkelte Haandværksvende, men hele Sværme oversvømme Landet. Deres Valgsprog er hellere tigge end skjele, stiele tør man ei, følgeligen maa man tigge. Om deres Yttring, at de intet Arbeide kunne faae, er grundet, maa man, i det Hele taget, drage i Tvivl. Mesterne gjøre nu Paastand paa Flittighed og godt Arbeide, og betale ogsaa vore Svende godt. Men disse betingelser finde de færreste antagelige, og de vælge hellere Vandrings- og Bettelstaven. Foruden Haandværksvende streifer endnu meget andet Pak omkring i Hertugdommene; de foregive at leve af en liden Handel eller Konstfærdighed. De ere i Almindelighed alle forsynede med gode, men meget beskrevne, tilsmurte Passe. Saadanne vandrende Familier, ere sædvanligen fattige og fortære hvad de dagligen faae ind. De benytte ofte Leiligheden til at skjele, og stundom ere derfor Tyvene vanskelig at opdage. - Vort unge Mandskab, som er kommet tilbage fra Regimenterne, har hjembragt mange nyttige Erfaringer. Blandt de nyligen fra Frankrig Tilbagekomne, ere nogle, der have giftet sig der. De unge franske Koner synes at finde Behag i Hertugdømmene.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-20
Odense, d. 16 Febr. Herfra er allerede skeet Begyndelsen med at transportere paa eengang 7 fremmede Vagabonds tilbage over Grændserne, der ikke kunde legitimere deres lovlige Ærinde. Naar saaledes vedblives, maae vi dog endeligen blive befriet for den farlige Oversvømmelse af Dagdrivere der under Navn af reisende Haandverksburschegjennemstrøifer Landene og i Grunden ikke skjøtte om Arbeide, da det er lettere at fægte sig igjennem ved at trygle Tærepenge. (Jversens Av.)Hr. Jensen paa Østrupskougaard, i Østrup. Sogn ved Odense, har i 1817 og 1818 ladet grave over 1800 Favne Vandgrøvter, og sat adskillige Broer og Vandrender af Steen for at aflede Vandet fra hans flade, side og lerede Grund, hvoraf Hovedgrøvten holder 2 Alen i Breden, og er 5 Qvarteer dyb, de øvrige Grøvter have samme Dybde, men ere kun 6 Qvarteer brede. Desuden har han opryddet en Deel store Steen, hvoraf mange maatte kløves, hvorved 5 Tdr. Land af suur Græsningsjord er bragt under Ploven, som ei tilforn har været dyrket. Ved denne Steenkløvning fortjener at bemærkes, at den er skeet med halvt Krud og halv Saugspaaner meleret tilsammen; det sprænger meget godt og det halve Krud spares. (Hempels Av.)