Berlingske Tidende, 1769-10-23
Storvizieren har i Dag holdet et Krigs=Raad, hvilket blev saa vel bivaaned at de Ministere fra Porten, som pleye derved at være tilstæde, som og af adskillige Basser, hvoriblant Bassen af Rommelien som tillige er Seraskier, og Bassen af Sivar, videre bivaanet af Janitschar=Aga, FeldAuditeurerne, Defterda Effendi &c. Efterat disse havde beraadslaget tilsammen en Time, lod man Græve Potock kalde ind, for at tilkiendegive ham hvad i Divanet var besluttet. Storvizieren havde og til Sandheds Vidnesbyrladet kalde de i Venskab med Porten staaende Regiæringers Tolke tilstæde. Hvor da den mægtige Portes Tolk efter Sorvizierens befaling tilspurgte Græve Potocki, hvad meener med de Artikler, hvorom han i sin sidste Metial melder, Denne svarede, at han i Republikken Pohlens Navn beder den mægtige Port, at den vil give ham et Corps af Armeen, hvilket han vil paatage sig at anføre og forsyne med Levnetsmidler og alle andre nødvendige Ting for at jage Russerne ud af Pohlen, og udrødde alle dem deraf, som holde deres Partii, og saaledes at give Republikken sine gamle Friheder igien, hvilke efter Carlowitzer=Tractaten tilkommer den. Neppe havde han udtalt det Navn Carlowitz, førend Storvizieren blev gan skee forbittret, og fuld af Vrede sagde, Siig den Hund, at han ikke meere understaaer sig at nævne Carlowitzer-Tractat, hvilken er ikke meere til, og at det er dem som have brudt den; at den efter den hellige Fetfa erklærer, at alle de, som forene sig med Fienderne, ere ogsaa vore Fiender, og skal som saadanne medfares; at min mægtige Monark, han som er Kronernes Beskytter, er ingen Tiener for disse Hunde, men en frygtelig Monark, som ikke behøver saadanne Hunde til at anføre sine Tropper. Velan da, dersom de vil at jeg skal afsende Tropperne med Seraskieren, saa kaste han sig med Ansigtet paa Jorden og kysse min Fødder. Fordi han er flygtet til os, ville Vi intet Ons giøre ham; og saasnart vore Tropper komme ind i Pohlen, saa skal alle de finde Barmhiertighed, som tage en Strikke om Halsen. Jmod de øvrige ville vi betiene os af vore Vaaben, fordi de have slaget sig til Russerne. Hvad angaaer Kanonerne, hvilke vi, som han siger, skulle givt tilbage, da er det en Sag som vedkommer Hr. Seraskieren, hvilken, naar han har taget de afstandene Provincer, i Besiddelse, skal giøre Barmhiertighed imod dem som underkaste sig, men ikke førend de raabe Aman, Aman! (d. c. Barmhiertighed, Barmhiertighed 1) De skal og være pligtige at udlevere deres Vaaben, thi anderledes maa ingen Naade vederfares disse Hunde og Vantroende. Lad ham og vide, at Kæyseren vil intet mere høre om deres forhandede Frihed, som de foregive at have mistet, og at de med samt Russerne kan pakke sig Fanden i Vold." - Efterat alt dette var forklaret Græve Potock, ydmygede han sig, og sagde, at han og hans Stalbrødre alene vare komne for at udbede sig Beskyttelse af denne Store Monark, hvilken er Kongernes Konge og Monarkernes Beskytter, og at de til den Ende ville begive sig under hans Skyts; at han fra sin Side ikke ville undlade at tiene Seraskieren og staae ham bi overalt, og med Armeen at forerne de Confordererede, hvilke skulle staae under Seraskierens Befaling, som saaledes kunne forvente sig al Hielp og Bistand. - Storvizieren blev herpaa bedre tilfreds igien, og befalede at sige ham, at han maatte vogte sig for at bedrage ham med foregivende Fuldmagt, og at man ikke maatte spilde Tiden forgiæves. Han vendede sig dernest til de andre Basser, og sagde til dem, dersom Pohlakkerne vil antage den sande Mahometanske Religion, vil jeg gjerne giøre dem Bistand. Herpaa sagde han til Portens Tolk, sig til Græve Potocki, at han nu kan gaae bort, og at han taler med Seraskieren, og med ham overlegger angaaende de omtalte Ting. - Saaledes blev denne Audience sluttet, og Græve Potocki samt Raadsherrerne traadde af. Livorno, den 20de Septbr.