Almuevennen, 1843-11-29
Naar man hertil lægger Dyrkningsomkostninger, som i Almindelighed er 4 Rbd. for hver Huuslod, eller ialt . . . . . . . . 80 - saa er Penge=Udgivterne af 20 Huuslodder 372 Rbd. Paa 20 Huuslodder boe 20 Familier, naar man blot regner 5 Personer paa hver Familie, bliver deres Antal 100 Personer, som skal saa at sige fødes, klædes og underholdes Red. paa 55 Tdr. Land. end for har været Tilfældet, vil jeg blot anføre følgende For 37 Aar siden fæstede en Mand en Gaard her i Omegnen, af Hartkorn 6 Tdr. 4 Skpr., og betalte ikkun i Jndfæstning 60 Rbd. dansk Courant, leverede i aarligLandgildesæd 1 Td. Byg og 4 Skpr. Havre, og betalte i Landgildepenge 7 Rbd. samt forrettede det efter Hoveriforeningen indgaaede bestemte Hoveri. Nu havde han en Søn til hvem han i 1831 afstod Gaarden (altsaa 24 Aar efter at Faderen havde faaet den i Fæste) og han maatte, foruden at istandsætte Gaardens Bygninger og Besætning saaledes, at de kunde udstaae lovlig Syn, betale i Jndfæstning 300 Rbd. og 30 Rbd. i Forvalter-Salarium, i aarlig Landgilde levere 4 Tdr. Rug, 4 Tdr. Byg og 4 Tdr. Havre og i Landgildepenge 11 Rbd. Sølv og 2 Snese Æg, samt forrette Hoveriet efter Hoveriforeningen; desuden maa han, foruden Huusly til sine Forældre, levere i aarlig Aftægt til dem, 3 Tdr. Rug, 2 Tdr. Byg, 1 Td. Malt, 4 Skpr. Hvede, 4 Skpr. Erter, fedt Sviin paa 6 Lpd. Vægt, foruden Afhug og Fedt og 4 fede Gjæs. Nu veed jeg meget vel at hertil svares: Ja, nu er ogsaa Agerdyrkningen bragt til en langt større Fuldkommenhed end den var for nogle og Tredive Aar siden, og derfor bør og maa der ogsaa nu betales mere i Afgift af Gaarde og Huse end forhen. Men hertil spørger jeg: Hvem er det, som egentlig i Grunden har bragt og stedse bringer Agerdyrkningen og Forædlingen af Producterne til den langt større Grad af Fuldkommenhed, end de for har været? Er det ikke Bondestanden, Og kan det kaldes billigt og retfærdigt, at nogle Faa af Landets Jndbyggere – jeg mener nemlig Godseierne – af hvilke mange ikke gjør Nytte for 4 s. i hele deres Liv skal vedblive at have Tilladelse til at udpresse af den Classe der er Landets vigtigste Støtte, det den efterhaanden ved sin Flid og Vindskibelighed kan frembringe og erhverve, for at de, som ofte skeer, kan fortære samme i Vellyster og Overdaadighed. Jeg troer ikke at noget Menneske, der i Grunden virkelig elsker sit Fædreland og sine Medborgere, vil modsige mig heri. Der raabes nu ogsaa meget paa, og bliver gjort stort Væsen af, at Godseierne i Almindelighed ere blevne saa menneskekjærlige og barmhiertige, at de lader deres Bønder slippe frie for Hoveriet for en overmaade billig Betaling aarlig; men hvorledes de flere Steder blive fri, det skal efterfølgende Afskrift af en Contract om Hoverifrihed vise. Conditioner paa hvilke de til N. N. henlagte 46 hoverigjørende Bønder ere blevne hoverifri. 1) Enhver Bønde betaler i Penge 32 Rbd. skriver To og Tredive Rigsbankdaler, der erlægges 4 Gange aarlig, nemlig 21 Januar, 21 April, 21 Juli og 21 October, over Gang med 1/4 eller 8 Rbd. Skulle nogen paadrage sig Restance af Hoveripengene, der her er bestemt, eller af det foruden bestemte Arbeide, da bliver han pligtig til, ifald Vedkommende maatte fordre det, enten paa ny at tiltræde Hoveriet strax efter den forhen indgangne Hoveriforening, og desuden at betale med Penge den Restance han har paadraget sig, eller ogsaa være forpligtet til at have sit Fæste forbrudt. 2) a. Den Tørvejord som de hoverigjørende Bønder har skaaret, røgtet og hjemkjørt til sine bestemte Steder, vedblive de fremdeles b. Hver Bonde udkjører aarlig fra Hovedgaarden paa den af dens Marker som anvises dem, Gjødning paa 1/2 Tønde Land, eller 7000 Alen, som tillige af Bønderne selv strøes; Gjødningen maa sættes paa Marken saa tykt, og spredes saaledes, at det af kyndige og upartiske Folk som Godseieren vælger, kan ansees for at være forsvarlig og ordentlig gjødet. Denne Gjød nings Kjørsel skeer enten for Høhøsten, imellem Korn og Høhøsten, eller strax efter Kornhøsten, alt som det af Godseieren eller Forpagteren maatte fordres. c. Hver af Bønderne forretter, naar paafordres, en Kjøbenhavnsreise hver andet Aar (paa 9 a 10 Miil) med enten 4 Tdr. Hvede eller Rug, eller 4 a 5 Tdr. Byg, eller 5 Tdr. Havre, eller 4 Tdr. Erter, hvad Godseieren eller Forpagteren bestemmer; og hvert Aar 2 Kjøgereiser (paa 3 a 4 Miil) enten paa samme Maade med Kornvare, eller efter Tømmer, som da kjøres enten til Hovedgaarden eller et andet Sted. Litr. d. og et vedkommer ikke nu Foreningen, da samme ere hævede. f. Jmod 5 Marks Betaling forretter hver Bonde en Spanddag i Hohøsten, og for samme Betaling en Spanddag i Kornhøsten, paa Hovedgaarden, saa og 3 Gangdage i Høe= og 3 Gangdage i Kornhøsten, hver med forsvarlige Bud, enten til at meie, slaae eller andet Høstarbeide, imod at nyde 28 s. i Betaling for hvert Bud, for hver Dag. For at undgaae Strid i Anledning af hvad der i en Spanddag eller Gangdag skal udrettes, bestemmes den kongelige Anordning af 20 Febr. 1771 til Regel. Endvidere forretter enhver Bonde aarlig, nemlig: hugger (slaaer) en Favn Brænde for 4 Mk., og hjemkjører den, hvorhen befales, for 1 Rbd. H. Hver Vinter forretter hver Bonde efter Tilsigelse en Spanddag for Hovedgaarden, enten ved at kjøre Brænde, hente Tømmer, eller andet af Gaardens nødvendige Arbeide Foruden foranførste der i Conditionerne og Hoveriets Ophævelse er indført, maae hver af Bønderne forrette 2de Spanddage aarlig, hver paa 3 a 4 Miil, den ene fordi de erholder Tilladelse til, efter Udviisning af Herskabet, at skjære den fornødne Tørv paa Gaardens Lod, og den anden Spanddag for, ligeledes efter Udviisning, at hugge nogle Læs Gjærdsel, ogsaa paa Gaardens Lod. J Henseende til den under 2den Post Litra a anførte Tørveskjæring, da bemærkes endvidere at de fleste af Bønderne har omtrent 2 Miil til Tørvemosen, hvor de med 2 Mennesker og med Heste og Vogn, for at befordre dem frem og tilbage, maae blive i 2 Nætter og 3 Dage for at skjære 6 Læs Tørv, og 1 Bud dertil 1 Dag for at røgle dem, og naar det saa ved Jndagningen indtræffer i ustadigt Veir, maae de ofte med 2 Mennesker, 4 Heste og 2 Vogne kjøre Veien 5 Gange frem og tilbage, førend de kan faae hjemkjørt Tørven, da der foruden de foranførte 2 Miil, tillige er 1 Miil fra Tørvemosen til Hovedgaarden hvor Tørven skal transporteres til. Ligeledes fortjener det at bemærkes: at istedenfor den, for de under Lit., forrettede Spanddage anførte Betaling af 5 Mk. for hver Spanddag, erholder de kun 3 Mk., og i Stedet for de bestemte 28 s. for hver Gangdag erholder de kun 17 s. samt for den forrettede Brændereise hvorfor de skulde have 1 Rbd., erholder de kun 4 Mk. Nu bedes Læseren at bedømme, om disse Bønder i Virkeligheden kan kaldes hoverifrie, jeg antager det ikke. Af saadanne og lignende, af Godseierne med deres Bønder oprettede Contracter og Hoverifrihed, kan der, hvis det skulde behøves, tilveiebringes mange.