Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1830-08-17
Den østerrigske Jagttager af 4 d. giver først Slutningen, af det Polignaske Ministeriums Beretning til Kongen af Frankerig, men uden at berøre de paafølgende Uroligheder. I Havre anlagde Garnisonen selv frivillig den trefarvede Kokarde. Pladskommandanten Grev v. Divonne (bekjendt af den Villeleske Massakre i St. Denisgaden) reddede sig forklædt som en Sappeur, efter først at have gjort et feilslaget Forsøg paa at sprænge Krudtmagasinet i Luften. Versailles, Boulogne o. fl. St. havde alt erklæret sig for deres Brødre i Paris, inden de kongelige Tropper vare borte. Den 3 indtraf de Frivillige fra Elboeuf til Paris og modtoges med en enthusiastisk Tale af Mairen, Hr. Petou. J Nantes lod Kommandanten de Espinois i Begyndelsen skyde paa Folket; men paa første Efterretning om den provisoriske Regjerings Oprettelse, forenede Soldaterne sig med Borgerne. J Leiren ved St. Ømer have Tropperne ogsaa anlagt den treefarvede Kokarde. Soldaterne vægrede sig for at slaaes, endskjøndt Officererne vilde fore snakke dem, at 60 til 70,000 Md. vare paa Marschen, imod Paris. Ogsaa fra Taarnet i Mühlhausen vaier den treefarvede Fane. J Strasburg er oprettet en Kommission af 20 Medlemmer, for i Forening med Municipal Bestyrelsen at vaage over Ordens Haandthævelse, hvorpaa Mairen v. Kentzinger har taget sin Afsked. Paketbaaden, som den 2 d. ankom fra Dover til Calais, gik under det treefarvede Flag, og ved Ankomsten fandt de Reisende det plantet paa alle Steder, hvor forhen Bourbonnernes havde vaiet. Den herværende Besætning, bestaaende af 1500 Md., tog ingen Deel hverken for eller imod Folket, uagtet Obersten er en Hr. de Polignac, Exministerens Onkel, men en sindig Mand. J et med sine Officerer holdt Raad erklærede disse, med Undtagelse af 3 eller 4, at de vilde adlyde Kongen i Alt, men kun ikke fægte imod deres Slægt og Medborgere. Officererne og Soldaterne have ikke heller anlagt Nationalkokarden, men aflagt den bourbonske, og Folket er vel tilfreds med denne Neutralitetserklæring. Marseille skal, saavidt endnu bekjendt, være den eneste Stad, hvor Man har raabt: "Kongen leve!" og ombaaret Carl Xdes Büste i Gaderne. Til større Fuldstændighed af Beretningen og Blodseenerne i Paris tjener endnu følgende: Før Massakren bestod Hovedstadens Garnison af 12,000 Md. Garder og Schweizertropper, en betydelig Artilleriepark og 6000 Md. Jnfanterie, som dog ikke tog Deel i Kampen. Den 25 Juli begyndte Tropperne at give Jld, og paa den Dag maatte Borgerne vige; men den 28de vare de saa stærke og forbittrede, at Tropperne maatte rømme Gaderne og indskrænke sig til Vendomepladsen og Thuillerierne. En Deputation af de Deputerede, i hvilken Hr. Lasitte førte Ordet, begav sig til Marmont; men denne svarede paa de Forestillinger, som bleve ham gjorte: Krigerens Ære er Lydighed."Og Borgerens Ære (gjentog Lasitte) er: ikke at ihjelslaae Medborgere." Fyrst Polignac, som befandt sig i et tilstødende Værelse, afslog at indvillige i de Betingelser, under hvilke de Deputerede lovede at sikre den almindelige Rolighed, nemlig: de ulovlige Ordonnantsers Tilbagekaldelse, Ministrenes Afskedigelse og Kamrenes Møde den 3 August. "Saa er der da Borgerkrig, udraabte Hr. La sitte ved Bortgangen. Heftigst var Kampen ved Raadhuset og St. Denis=Porten. Et Angreb i Gaden Montmartre blev ledet af Hertugen af Ragusa selv; Borgerne syrede paa Soldaterne fra Vinduerne, og de sidste bleve tvungne til at trække sig tilbage. Blandt de Faldne var ogsaa en af de unge Redakteurer for Bladet Globe. Kampen vedvarede indtil Midnat. Den 29de om Morgenen, Kl. 5 1/2 begyndte Striden atter ved Louvre, som forsvaredes af Schweitzertropper; overalt hørtes Stormklokkernes Lyd og det frygtelige Skrig: til Vaaben Louvre erobredes Kl. 11 1/4 ved et kjækt og hæftigt Angreb af de Konstitutionelle. Jmidlertid vare 18,000 Mand Nationalgarder traadte sammen. Alle vare fast bestemte til at seire eller døe; Mange faldt, men nye Masser rykkede bestandig frem, og endelig faldt ogsaa Thuillerierne Kl. 1. J Dauphines Værelser blev Alt ødelagt, fordi der var bleven fyret fra hendes Vinduer. Tvende Gange blev Slottet taget og maatte forlades igjen, indtil det endelig blev i Folkets Besiddelse. J det erkebiskoppelige Pallads havde Dom herrerne og flere Prælater forsamlet sig; men da disse Herrer, allerede visse paa Seiren, begik den Ubesindighed, at fyre fra Vinduerne, blev Palladset stormet, og Nogle faldt som Offere. De bevæbnede Borgere havde først stillet sig under General Dubourgs befaling; men siden udnævnedes Lafapette til øverste Anfører. Hertugen af Ragusaa rykkede Kl. 10 med en Kolonne af 6000 Mk. og 8 Kanoner, mod Raadhuset, som forsvaredes af Nationalgarden og Stenere. Tre Gange blev det erobret og tilbageerobret, og først fjerde Gang blev det i Folkets Magt. Nu ilede Hertugen af Ragusa under Bedækning til St. Claud, og forkyndte: at Alt var tabt. Den 30 Juli om Morgenen, ledsagede, Fædrelandsforræderen, Marmont (som han kaldes) den Kongelige Familie til Ville d'Avray. Hertuginden af Berry og Dauphinen havde forgiæves gjort Alt, for at bevæge Kongen til at afskedige de forhadte Ministre; men da han endeligen udnævnte Mortemart til Premierminister, var det for silde. Damerne i Paris sige, at de to ovennævnte Fruentimre vare de eneste Mænd ved Hoffet.