Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-07-23
Jndenlandske Efterretninger. Roeskilde Stænder. Da Præsidenten i det første Møde den 15de havde modtaget den kgl. Kundgjørelse af 10de Juli, opfordrede han første Protocolfører til at oplæse den Deel deraf, som indeholdt Svar paa Forsamlingens Petitioner, hvorefter A. Hansen foreslog, at Forsamlingen skulde ajournere sig til Fredagen den 17de, for at Medlemmerne kunde gjøre sig bekjendte med og overveie Kundgjørelsen. Den kgl. Commissarius ansaae dette for overflødigt, men da Præsidenten, navnlig paa Grund af den i Kundgjørelsen indeholdte Tilkjendegivelse om Forsamlingens Competence, understøttede Forslaget, antoges det med overveiende Pluralitet. Det 2det Møde aabnede Præsidenten med nogle bemærkninger om, at Forsamlingen vistnok deelte den Erkjendelse, at Stænder anordningen hidtil var bleven forstaaet og anvendt paa en anden Maade baade af Forsamlingerne og af Regjeringen, end den kgl. Kundgjørelse nu vilde gjøre gjældende: at Taushed fra Stændernes Side hertil vilde blive tydet som stiltiende Opgivelse af alle Anliggender, som ikke blot angaae Kongeriget Danmark, men den hele Stat, samt at en saadan Jndskrænkning af Stændernes Virksomhed vilde være et høist beklageligt Tilbageskridt. Han foreslog derfor en Erklæring til Protocollen, og oplæste et Udkast dertil saalydende: "Med Hensyn til den i den kgl. Bekjendtgjørelse til nærværende Stænderforsamling forekommende Yttring, at Anordningen af 28de Mai 1831 indskrænker de danske Provindsialstænders Virksomhed til Kongeriget Danmark, finder Østifternes Stænderforsamling sig opfordret til den Erklæring: at den ikke kan erkjende, ved de i den kgl. Kundgjørelse paapegede Andragender at have overskredet den, ved Anordningen af 28de Mai 1831 Stænderne anviste Virkekreds. Støttende sig til Jndholdet af denne Anordnings Præmisser og 5te Paragraph, samt til den Maade, hvorpaa denne Anordning hidtil er bleven forstaaet og bragt i Anvendelse, ikke alene af de forskjellige Stænderforsamlinger, men ogsaa af Regjeringen, der selv har afæsket Stænderne Betænkning over Anliggender, der vedkomme hele Staten, maa Forsamlingen antage at være i sin gode Ret, naar den tager saadanne almindelige Anliggender under Forhandling, ved hvilke den enkelte Statsdeels Jnteresse ikke kan skilles fra det hele Lands. Forsamlingen tiltraadte denne Erklæring med 58 St. mod 1. Commissarius henholdt sig til Kundgjørelsen. Præsidenten anmeldte derpaa følgende indkomne private Andragender: 1) Lehmann, om Ordningen af de statsretlige Forhold mellem Monarchiets forskjellige Deele og Jndførelsen af en fri Forfatning; 2) Ussing: om Oprettelse af stænderske Comiteer; 3) Samme, om Ophævelse af den patrimonielle Jurisdiction og Øvrighedsmagt, af privat Besættelsesret af Statens Embeder samt af den paa adelige Forrettigheder grundede Ulighed for Domstolene; 4) David, om Ophævelse af Slaveriet i Vestindien inden en vis kort Tid. Abrahamson forlangte nærmere Forklaring af Commissarii Yttringer i Aabningstalen om almindelig Værnepligt, der gik ud paa, at Lovudkastet derom neppe kunde ventes i denne Session, og at det var tvivlsomt, hvorvidt almindelig Værnepligt nogensinde lod sig indføre i Fredstid, hvilke Yttringer synes at staae i Strid med Kongens Forsikkringer i Kundgjørelsen. Commissarius meddeelte, hvad der var ham bekjendt om Sagens nærværende Stilling, ifølge hvilket han meente, at Udkastet ikke kunde ventes tidligere end i næste Maaned, og at det derfor var usikkert, om det kunde blive forhandlet. B. Christensen, Lehmann og Haastrup beklagede meget, hvis det ikke lykkedes at faae denne Sag for; A. Hansen fandt derimod, at der ikke var Grund til at længes efter eller paaskynde den, hvorpaa man gik over til Dagsordenen, som var Fremlæggelsen af 8 Lovudkast, hvoriblandt om Vildtskades Erstatning (Comitee: Lehmann, Buchwald, Zeuthen) og om Forbedring i Huusmænds og Indersters Kaar (Langkilde, Ussing, C. Petersen, Haastrup, Scavenius.