Berlingske Tidende, 1836-02-06
Foreningen for Landbrug og Jndustrie paa Øen Fehmern, som ved Hr. Amtmand v. Levetzows Bestræbelser stiftedes paa Hds. Majestæt Dronningens Fødselsdag, den 28de Octbr. 1834, har efter den herom meddeelte Beretning en særdeles god Fremgang. Antallet paa Selskabets Medlemmer beløb sig til fire og tredsindstyve. Som Forsamlingsted for Beraadslaaningerne er for Vinteren valgt Staden Burg, for Sommeren Landsbyen Landkirchen. Foreningens Virksomhed aabenbarede sig i dens Tilværelses første Aar fornemmelig i Følgende: 1) Allerede den 4de Januar f. A. blev oprettet en Spare- og Laane=Casse for Øen. EfterAdministrationens Beretning beløb de i Sparecassen, indsatte Penge med Renter sig til 2373 Rbd. 2 Sk., og Summen af de udlaante Capitaler med Renter, udgjorde 2339 Mk. 11 Sk. 10 P. Hs. Majestæt, Kongen havde havt den Naade at skjænke Anstalten Stempelpapiirsfrihed. 2) Til Circulation blandt Foreningens Medlemmer bleve den slesvig-holsteenske Forenings landoeconomiske Hefter anskaffede, og læstes med stor Jnteresse. 3) J de respective Kirkesogne udnævntes Commissioner, som skulde lede Ombytningen af fra hinanden liggende Landeiendomme, for Arronderingens og den derpaa følgende Jndfrednings Skyld. Men efter de herom indkomne Beretninger have Commissionernes Bestræbelser hidtil været næsten ganske frugtesløse. 4) Under Foreningens Garanti og Overopsyn blev af et Actie selskab blandt Foreningens Medlemmer kjøbt en dunkel bruun stærk Stutterihingst og anvendt til almindelig Nytte, 5) Blev paa hvert Aars Majdag besluttet at holde et Dyrskue, som ogsaa holdtes i afvigte Aar, efter hvilket Eieren af den bedste Tyr tilkjendes en Præmie af ti Rigsdaler ved en Commission i Foreningen, ligesom ogsaa at man fra Michaelis dette Aar skulde hvert Aar paa denne Tid holde en Besigtigelse af Hopper og udbetale Eieren af det bedste Dyr af denne Art en Præmie af tyve Rigsbankdaler. 6) Kom i Marts Maaned, ved Foreningens Mellemvirkning, et Hagl-Assurance-Selskab. for Rapsæder i Stand, i hvilket næsten alle de Landmænd, der paa Fehmern dyrke Rapsæd, allerede i forrige Aar ere indtraadte. 8) Begrændsningen af den fælleds, gjensidige Hostgræsnings Ret, et Hovedøjemaal for Foreningen, er ved en af den Kongelige Amtstue foranlediget, af Landskabet fattet Beslutning, saaledes iværksat, at for Fremtiden skal ethvert Landsbyskab eller Fælledcommune blive med sit Hornqvæg og sine Faar paa sine egne Marker. 8) Foreningens Andragende ved den kongelige Amtstue, at Vandingsanstalterne i Landskabet maatte blive efterseete og udbedrede, har denne Øvrighed taget Hensyn til, og de i saa Henseende fra Øvrighedens Side i ethvert Sogn udnævnte Commissioner ere endnu i bestandig Virksomhed. Ligeledes ere Politiforholdsregler trufne ved Landskabet og Magistraten i Burg for at forebygge den altfor tidlige Kornindhøstning. 9) En Commission blev udnævnt for at undersøge, om en fuldkommen Udtørrelse af Vinnensøerne er mulig og til Fordeel for de herved interesserede Landsbyskaber, og det blev tilstaaet samme at indhente en Kunstforstandigs Betænkning. Resultatet er endnu ikke bekjendt. Uden at tage Hensyn paa de forhen omtalte Foranstaltninger, hvis Vigtighed for enhver Landmand paa Fehmern er indlysende, viser denne Forening sig allerede der som særdeles nyttig, at den giver regelmæssig Leilighed til at udtale sig om Agerdyrknings-Gjenstande. Tidens Fordringer til Hesteavlen i Danmark. Enhver Producents vigtigste Formaal er at tilfredsstille Tidens Fordringer; vil han af Egensindighed, Trods eller Dumhed stride imod disse, eller af Ladhed, og gammel Slendrian ikke følge dem, da arbeider han kun paa sin egen Ødelæggelse, thi alle rette sig ikke efter een, derfor maa een rette sig efter alle; ellers vil han ikke kunne afsætte sine Varer, da ingen eller kun meget saa ville kjøbe dem. Hvad vilde man sige om den Skrædder, der levede af at udsælge færdige Klædningsstykker, og som af Caprice ikkun vilde sye Knæbuxer, eller som vedblev at sye vide Beenklæder, efter at hele Verden allerede havde i lang Tid gaaet med dem snævre, Saa simple og hverdags disse Sætninger end ere, er det dog ikke overflødigt at gjentage dem, thi kunne vi vel med Rette paastaae, at vore Landmænd agte paa Tidens Fordringer, som de burde gjøre, at deres Korn, Smør, Ost, deres Kreaturer m. m. ere saaledes, som de bør være for at tilfredsstille reelle Kjø deres Fordringer og for at kunne concurrers med fremmede Sælgere. Men det er ikke nok, at Producenten hverken arbejder imod, eller undlader at følge Tidens Fordringer, han maa saa tidligt være beredt paa, at tilfredsstille dem, at det ny Product kan i tilstrækkelig Mængde være tilstede ligesaa hurtigt som Trangen dertil bliver almindelig, og det er ikke tidsnok, at han begynder sin Stræben, efterat denne Trang saaledes er opstaaet. Det er derfor af yderste Vigtighed for Producenten at han ikke indskrænker sig til alene at iagttage sin egen Byes, Engs eller Provindses snevre Kreds, men at han hæver sig til et høiere Standpunkt, for derfra paa de enkelte Mærker, der aldrig undlade at komme tilsyne, at udspeide og forud at beregne, hvilke Fordringer den kommende Tid vil føre i sit Skjød og hvorhen han altsaa skal rette sin Virksomhed. Jo længere Tid Frembringelsen af hans Product medtager, desto ivrigere bør hans Stræben være efter saaledes at beregne Fremtidens Fordringer, thi desto større bliver hans Tab, naar han maaskee i Rækker af Aar ingen Afsætning kan faae paa sine, ikke meere til Kjøbernes Fordringer svarende Producter.