Jyske Efterretninger, 1811-10-17
Blandede Efterretninger. J Engelland har man bekjendtgjort følgende Fortælling som en Matros har dieteret fra Linieskibet Foudroyant: "J Juni Maaned 1810 var jeg Soldat i det første Artilleriecompagnie af Garnisonen paa St. Helena. Den 10 i samme Maaned spurgde mig en vis M. Kanotu, Kanoneer ved det andet Compagnie, om jeg vilde desertere med ham, og begive mig ombord paa det americanske Skib Columbia, Capitain Henry Lelas, som var det eneste der laae paa Rheden. Ulykkeligviis bifaldt jeg, efter nogen Modsigen, hans Forslag, og indfandt mig paa det til Sammenkomsten bestemte Sted, hvor jeg traf fire andre Soldater af Major Scales Compagnie, nemlig Qvinan, Brighouse, Parr og ConwajPart som var en god Søemand, lovede at føre os i en Baad til Øen Ascension eller at krydse saalænge uden for Havnen, indtil Columbia lettede Anker og seilede bort Om Aftenen Kl. 8 begave vi os til den vestlige Klippe, hvor en Chaluppe fra Columbia med tre Mand ventede os, som førte os til deres Skib. Efterat vi havde været der en halv Time befrygtede to af os, at man skulde søge efter os paa Skibet, og foresloge, at vi skulde bemægtige os en Baad fra en Hvalsiskefanger, og redde os i den aabne Søe. Vi skrede ufortøvet til at udføre denne Plan. Baaben var befæstet ved en stor Steen. Der var fem Aarer og en Endeeloug i den. Vi heisede Stenen op i Baaden og om Aftenen kom vi Columbia paa Siden. Et Øieblik efter saae vi mange Laterner bevæae sig langs med Fæstningsværkerne paa Søesiden. Vi hørte en stærk Allarm og troede at man søgde os. Vi sprang ombord i Baaden, og toge 25 Pund Brød, et Fad med 13 Golloner Vand, samt et Compas og en Qvadrant med, som Capitainen paa Columbia gaves. Under vor hurtige Indskibning faldt Qvadranten i Vandet; i det mindste kunde vi ei finde den igien. Baaden var halv fuld af Vand og vi havde intet Redskab at øse med. J denne beklagelsesværdige Forfatning gik vi til Søes, og fiernede os betydelig fra Øen, i det Haab, at Americaneren og faa Timer skulde komme bag efter, og da tage os ombord, som han havde lovet. Til anden Dags Middag efter vor Afreise bleve vi paa samme Sted, men intet americansk Skib lod sig see, Parr lø vede at føre os til Øen Ascension, i det han styrede Nord til Vest og siden Nord Nordvest; en Aare, hvorpaa vi bandt vore Lommetørklæder, tiente os til Mast. J to Dage blæste Vinden heftig, men den tredie Dag havde vi smukt Veir. Den 18de saae vi mange Fugle, men ingen Øe. Parr sagde, at han sikkert havde forseilet ØenAscension. Vi forandrede nu vor Cours og styrede Vest til Nord, og haabede at komme til Rio Janeiro paa den brasiliske Kyst. Da vi fandt at vore Lommetørklæder, vare meget svage Seil, gjorde vi os nye ved at skiære vore Skiorter itu. Men snart overfaldt os Hungeren med alle sine Rædsler. Forgieves var det, at vi lod os nøie med hver een Unze Brød og to Skrefuld Vand om Dagen; det eneste vi havde tilbage at vente var en skrækkelig Død. M. Qvinan, som havde fundet et Bambusrør, gav sig til at tygge derpaa; vi andre gave os ligeledes strax ifærd med dette elendige Middel. Jeg forsøgde at spise mine Skoe, men Saalelæderet var saa giennem trængt af Søevand, at jeg ikke kunde faae det ned; jeg spiste det invendige Læder, men uden deraf at føle nogen gunstig Virkning. Den 1ste Juli fangede endelig Paret Marsvin med en Baadshage, som var bleven i Baaden. Fisken blev ei uden Møie trukken op i Baaden og vi takkede Gud, at han havde sendt et denne Hielp. Vi drak denne Fiske Blod, og til den 4de Juli tiente os dens tørrede Kiød til Næring. Nu paa ny berøvede ethvert Næringsmiddel, foresloge nogle at giennembor Baaden for derved at gjøre en Ende paa vore Lidelser men M. Kandon og M. Qvinan vilde et give deres Sam rykke hertil, og den ene af disse to Jrlændere bevægede et til, ved Lodkastning at afgiøre hvem af os det skuld dør og tiene de andre til Næring. Da vi havde Blæd og Papir hos os, bleve Nummere opskrevne og kastede, i en Har. Det ulykkelige Tal var 5. M. Kannotrak det og gav sig strax tre Snit i Armee og Bren, og brødte sig til Døde. Da han var død skal Brighouse i Øieblikket et Stykke ud af hans Laar, hvoraf vi alle spiste. Lemmer som ofte blev vasket i Søevand for at bevare det for Forraadnelse, tiente os til den 8de til Næring Paa denne Dag kom Raden til mig at jeg skulde holde Vagt. Ved Daggrye bemærkede jeg at Vandets Farve forandrede sig, og ved Solens Opgang saae vi Land for os. Kl. 8 om Morgenen nærmede vi os Strandbred, den; men her ventede os en nye Ulykke. Brændingen var meget heftigt, vi vare for svaae til at holde Baaden, opret, og den kantrede. Parr, Convai og jeg bleve strax kastede paa Land, men M. Qvinan og Brighouse druknede. Vi hørte snart at vi vare paa den brasiliske Lyst ei langt fra Rio Janeiro, hvor vi strax fandt Hielp. Jeg tog Tieneste som Sørmand, og blev bragt ombord paa Fondrayant." (Statstid.