Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-05-31
Ved en Jllumination i Flensborg den 14de de i Anledning af den nye Borgermester Lorenzens høitidelige Jntroduction havde Advocat Bremer anbragt et Baand med de saakaldte slesvigholsteenske Farver over en Lampe. En Menneskemasse forsamlede sig udenfor Huset og forlangte under misbilligende Yttringer og Piben, at dette politiske Symbol skulde fjernes. Da det ved Politiets Jndskriden skete, bevidnede Mængden sin Tilfredshed ved Hurraraab og gik rolig sin Vei. (Flensb. Zeit.)Et Følgeblad til sidste Løverdags Numer af Viborg Avis, indeholdende bl. Andet et Avertissement fra den fratraadte Veiinspecteur, Capitain v. Godde, har Censor, støttende sig paa § 10 i Udgiverens Privilegium, (der paalægger Censor at paasee: at intet Skadeligt eller Upassende, bliver indrykket i Bladet), formeent at maatte udgaae. – Da det Almindelige neppe kan være tjent med, tilføier Udg. i sin Beretning herom, at Avertissements formenes Optagelse i en privilegeret Avertissementstidende, og dette ogsaa griber forstyrrende ind i min lovlige Næring, – ligesom jeg ikke heller deeler den Mening, at Jndholdet af Hr. v. Geddes Avertissement kan henføres under den Categori, § 10 i mit Privilegium tilsigter, saa vil ovenmeldte Følgeblad af mig blive indsendt til det kgl. danske Cancelli, og man vil da saaledes forhaabentlig kunne vente at see et Spørgsmaal afgjort, der engang tidligere (i Febr. 1846), paa en Maade af mig har været forebragt for Cancelliet, men som jeg til Dato endnu intet Svar har erholdt paa. Fædrel." meddeler følgende Uddrag af et Brev fra Kjøge: "Ligesom i flere Kjøbstader, saaledes har man ogsaa her i Kjøge været betænkt paa at afhjælpe den almindelige Trang ved privat Foretagende. Vi skulde ikke have berettet Publicum dette, hvis vi ikke ved samme Leilighed havde et lille Factum at fortælle, som beviser, at man just ikke behøver at gaae paa Commedie for at mores ved latterlig Borgemestervittighed. Comiteen, som havde paataget sig at undersøge den almindelige Trang, var passende sammensat af 1 Embedsmand, 1 Læge, 2 Kjøbmænd og 1 Haandværksmand; men den havde den usædvanlige Dristighed, ikke at indbyde Borgemesteren til at deeltage, af den gode Grund, at han som Patient vilde være aldeles uskikket til at besøge Armodens lave og dunstede Hytter. Det skeete saaledes, at den trykte Opfordring til Sammenskud blev ham tilsendt, uden i Forveien at være ham foreviist, saa at Planen var ham ubekjendt. Dette tog den gode Mand saa ilde op, at han i et tilfældigt Møde ikke skammede sig ved at blotte sin saarede Forfængelighed, med en for en svagelig Mand høist farlig Jvrighed; og hævnede sig for denne erimen læs magistratus paa den eneste mulige Maade, nemlig ved at tilbagesende Jndbydelsen med en høist latterlig Paaskrift, hvis Hovedindhold var, – at han Jntet vilde yde. At han, som der fortælles, ved sin mægtige Borgemestervægt og ved sit priselige Exempel har afholdt Andre, som havde bedst Evne, fra at yde Armoden deres Skjærv, er vistnok meere tragisk end comisk, imidlertid glæder det os at kunne anføre, at Comiteens Virksomhed ingenlunde blev hæmmet; man har seet sig istand til i 10 a 11 Uger at uddele 200 Brød ugentlig for halv Priis, og desuden bortskjænke andre Levnetsmidler, saa at den nu tildeelte Gave fra det Offentlige passende kan fortsætte det private Velgjørenhedsværk.