JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1843-01-06
Utroligt! Biskop Mynster har været og er endnu i en strækkelig Livsfare. En piinlig Undersøgelse er desangaaende indledet imod Professor Heiberg som Ophavsmand. Sagen dreier sig om intet: Mere eller Mindre end et Giftmord. Hvem skulde have troet det om Professor Heiberg! Sagens nærmere Omstændigheder ere os fra agtet Haand meddeelte at forholde sig saaledes. Den 2den Januar meldte et Medlem af det høie hemmelige Politi, at han havde været Vidne til en Underretning, som Advocat Bisselær havde givet sit Varti og i al Hemmelighed bragt under Discussion. "Mine Venner," sagde han paa Tydsk, for han er en Tydsker, "vore dristigste Forhaabninger, vore stolteste Planer blive overtrufne af Virkeligheden. Vi have stræbt efter at gjøre Rets- og Kirkesproget i Slesvig, tydsk - hvad sige J til, naar det saagar vil lykkes os at gjøre Kirkesproget i det hele Danmark tydsk?" (Udbrud af Overraskelse i Forsamlingen). "J studse, kjære Venner, J troe mig ikke, saa hører da! Fra Danmark er hidkommet en Erklæring, der gaaer ud paa, at enhver theologisk Candidat, der ikke har hørt Biskop Mynster prædike, "slet ikke er dansk." For Sandheden og Rigtigheden af denne Erklærings Ord have vi en uasviselig Autoritet: Det er Prof. Heiberg, der siger det i sine sidste, "Jntelligensblade." J see let, hvad der behøver at gjøres: Naar ingen theologisk Candidat oftere hører Biskop Mynster prædike, saa blive de alle tydske, og saa er Kirkesproget i en utrolig Hast tydsk. Jeg kunde hænge mig af bare Glæde. Nu gjælder det blot om, hvorledes Biskoppen kan forhindres fra, oftere at prædike." Flere Talere erklærede sig for at bortføre Biskoppen; Andre meente, at det kunde være nok at udskjære hans Tunge; men de egenlige Schleswig-Holsteinere med Bisselær i Spidsen, meente, at dette ikke var voldsomt nok, og raadede til det energiske og absolut hensigtsmæssige Middel, aldeles at skaffe biskoppen af Veien. Aldrig saasnart fik Politiet denne Underretning, for man greb til de meest passende Forholdsregler. Man taler om Tortur. Professor Heiberg saae i alt Fald meget angreben ud, forleden ved Oplæsningen af det nye Stykke, "Ørkenens Søn", Drama i 3 Acter efter det Franske, oversat af Borgaard. NA
Corsaren, 1843-01-06
Et Par Jule- eller Nytaarsforæringer, som senere ere komne til. Til Justitsraad Molbeck (da han alt har faaet saa Meget, nemlig Afsted og Pension som Theaterdirecteur, kun en Devise:) O, ædle Mand! Du Afsted fik, Med Naade og Pension blev den Dig buden. Lad Nogen komme nu og sige, uden Fortjeneste Du fra Theatret gik. Til Kjøbenhavnspostens "Forpost": En Tinsoldat med Devise: Til Tak og Vederlag for det, Du gav vort Blad, tag dette til Dit eget. Det er jo godt at have en Vignet, Der ikke lover Altformeget.
Corsaren, 1843-01-06
Skydebane-Gilde-Aphorismer. Ved det Gilde, der i Onsdags holdtes for Peder Hjort Lorenzen paa Skydebanen, blev den stærke Begeistring for denne Mand om muligt forøget ved at høre ham tale, da man derved overbeviste sig om, hvilke Anstrængelser det maa have kostet ham, da han i slesvigste Stænderforsamling saa kjæk "vedblev at tale Danske". Man kan ikke nægte, at der ved dette Gildevare berstede megen Glæde og Lystighed. Jsær gav Glæden sig Luft, da dHrr. Balthazar Christensen og Hother Hage vare komne til Ende med deres Taler.
Corsaren, 1843-01-06
Nytaarsaften sadde alle Mennnesker oppe til kl. 12 og ventede. Finantsregnskabet skulde nemlig ifølge Kongens udtrykkelige Ord komme i Aaret 1842, og, da det ikke var kommet tidligere, var man vis paa, at det vilde komme den Aften. Ved hver en, der kom op af Trapperne, ved hvert Rabalder paa Porten, sagde man: "der er det". Jo vist. Endelig slog Klokken 12, og saa sagde Folk: Nu veed vi da, at vi ærlig og redelig have ventet paa det", og saa gik de tilsengs. Moral. Om de ogsaa engang holde sig lidt muntre i Anledning af Noget, de have ventet, saa kan man dog være vis paa, at de tilsidst ville lægge sig til at sove. ("Leipziger Locomotive"). Kongen af Hannover beskjæftiger sig i denne Tid meget med Jagten, hvorved den store Mængde Harer, der findes i Hannover, kommer ham meget til Nytte.
Corsaren, 1843-01-06
Fremblik den 1ste Januar 1840, 1841, 1842, 1843. Tilbageblik den 31te Decbr., 1840, 1841, 1842.
Corsaren, 1843-01-13
Charivari. Vi have i forrige Uge havt en Festdag, der ikke blev høitideligholdt paa en saadan Maade, som den burde og som den fortjente, vi mene Prinds Wilhelm af Hessens Fodselsdag i Løverdags. - Denne Dag var tidligere tillige en Forhaabningernes Fødselsfest for hans Undergivne, hvis courfähige Deel stedse, efterat have frembaaret deres tjenstligst-underdanigste Ønsker, fra Aar til Aar modtoge de samme huldrige Tilsagn om de Bestræbelser, de kunde vente fra Hans Durchlauchtigheds Side til deres Vel. Hvor oprigtigt de gjensidige Attringer vare meente, lader sig let begribe, naar man seer hen til det skjønne harmoniske Forhold, der uafbrudt har hersket mellem den almeenelstede og humane Chef- hvem slige Scener altidsatte i en høist vemodig Stemning - og Undergivne, der maatte være saa gjennemtrængte af Taknemligheds- og Hengivenheds Følelser. – Stundom vidste Hs. D. ogsaa at benytte denne saa saare passende Leilighed til, under betænkelige ydre Conjuncturer!, at paaminde de Undergivne om deres Ed og Pligt, for det Tilfælde, at noget Særdeles skulde forefalde - en Paamindelse, der ikke kunde andet end fremkalde den livligste Stemning hos de Tilstedeværende.
Corsaren, 1843-01-13
J nærværende Aar ville ingen Solformørkelser indtræffe, da ingen jydske Stænder ville blive sammenkaldte. Derimod vil Jorden stadig være formørket formedelst Mangel af Abonnenter paa Prof. Sibberns Tidsskrift "Dikaiosyne". Høivande vil indtræffe hver Søndag. Man tænke sig: da udkommer "Berlingskes Søndagsblad", "Forposten","Repertorium for Morskabslæsning" og "Porteseuillen". Chbe vil der stadig være i Statsgjældsafbetalingsselskabets Casse.
Corsaren, 1843-01-13
De mærkelige Dage, paa hvilke man i Aar vil være sikker for Beslaglæggelser, ere: Fredagen, den 12te Mai (Store Bededag), Langfredag, 1ste Paaskedag og 1ste Juledag.
Corsaren, 1843-01-13
Nøgle af Kjøbenhavns See- og Mærkværdigheder. (cfr. Flinchs og Frølunds Almanak). Kongelige Slotte. Kunne hver Dag besees. Foret rigeligt Assortiment er sørget. Paa Kunstkammeret gjemmes Ting, der i forrige Tider vare kunstige. Kirkerne ere gratis aabne under Gudstjenesten for anstændig klædte Personer. Paa Rundetaarn angives Tiden hver Onsdag og Loverdag meget nøiagtig, hvilket i Betragtning af Omstændighederne er en stor Liberalitet af Regjeringen. Strafanstalten paa Christianshavn staaer aabenfor Alle og Enhver, der ikke rolig taaler en Politibetjent eller en Skildvagt. Porcellainsfabrikken kan besees uden Tab for Statskassen. Billetter til det nationale Theater udsælges hver Dag. Selv til Feststykker faaer man Lov at kjøbe de Billetter, som Hoffet lader tilovers. Paa Postgaarden modtages nu alle Blade til Forsendelse. J Betragtning af Omstændighederne er der særlig sørget for at lette Besværlighederne for de Blade, der stadig ville rose Regjeringen.
Corsaren, 1843-01-13
Flere af de Embedsmænd, som for to Aar i siden underskreve Skattebevillingspetitionerne, skulle have havt en Fornemmelse, omtrent som en Sugen for Hjertet, da de i forrige Nr. af "Corsaren" erindredes om Bjarke, der bed Næsen af en Pige. ("Leipziger Locomotive 7.) De Danske faae nu ogsaa stænderske Comiteer. Det vil være til megen Trøst for de gode Preussere. - (S. B.) "Bossische Zeit. " (*) i Berlin melder fra Rhinegnen, at , Paaskelilierne allerede staae i Blomst". - Ak, hvor skjønt! hvor herligt! de kjære Paaskelilier! Naar vi endnu vare uskyldige Børn, kunde vi have saare megen Glæde af Livet; vi kunde endnu glæde os over Paaskelilierne. Lader os derfor i inderligen takke visse Regjeringer for deres skjønne i Stræben efter stedse at holde os i den uskyldige Barndoms-Periode. (*) Et under kongelig preussisk Censur trykt, yderst lovalt Blad, der griber enhver Leilighed til at vise Statens Blomstren.
Corsaren, 1843-01-13
Skizzer. Scene af den tydske Propaganda i Aabenraa, tydske Apenrade. "Schal de ha'e ægte levende Schleswig-holsteinische Sild! Sild er godt!"
Corsaren, 1841-01-29
Tre Dage af "Dagens" Liv og Levnet. J sin Artikel, Kongen og hans Regjering" siger "Dagen" af 20de dennes: "Vi vende nu vort Øie fra Folket og Stænderne til Regjeringen." Det, synes os, har ,Dagen" allerede gjort for lang Tid siden. "Dagen" har jo stadig sine Øine fæstede paa Regjeringen og dens Maskiner: Collegierne, Finantserne, Zahlkammeret, Zahlkassen o. s. v. Hvorledes skulde den saa kunne see Folket? Det er sandt - den kunde skele til det, og det gjør den ogsaa engang imellem. - Ved en saadan lille Skelen hændtes det, at den Torsdagen den 21de Januar kom til at kaste sit ene Øie hen over de existerende politiske Forhold her i Landet, hvorved den blev saa altereret, at den betuttet udbrød: -Hvad er dog det Rette? Enten Absolutisme eller Constitution? Den 22de Januar var denne Skelen forbi, Dagen- saae atter med begge Øinene lige paa Regjeringen, Zahlkammer, Zahlkassen o. s. v., og saa sagde den: "Absolutismen er dog det Rigtige."
Corsaren, 1843-01-13
(Efter en engelsk Tegning.) Monsieur Franskmanden i Følelsen af sin Frihed.
Corsaren, 1843-01-20
Charivari. Hns. kgl. Høihed, Hertuginde Louise Augusta, vor Dronnings Moder, Kong Fredrik den Sjettes Søster, er død. - "Dagen", der leverer hendes Slægtregister, siger blot, at hun var "Caroline Mathildes eneste Datter". Dette officielle Blad iagttager altsaaikke de ganske almindelige Former som Enhver vilde passe paa, ved f. Ex. ikke at sige: Jomfru Jensen Mad. Jensens Datter, er død, men: Hr. Jensens Datter, eller og: Hr. og Md. Jensens Datter, og enhver i fornuftig Mand altsaa her vilde ansee det absolut passende ikke blot at nævne Moderen men tillige den høie Fader, nemlig Hs. M. Kong Christian den 7de. - Paa hvilken ufornuftig Maade man undertiden anvender Bønnebogerne blandt Forbryderne, og hvorpaa man maaske ogsaa vil være saa uchristelig at anvende Pastor Visbys nye Bønnebog, derom leverer "Repertorium for Morskabslæsning" et Beviis. Det hedder nemlig i Beskrivelsen af en Henrettelseseene: "Hede-Lene stod paa en Karre med Hænderne bundne paa Ryggen. Hun var sort klædt og havde en Bønnebog i Haanden."
Corsaren, 1843-01-20
Theatret. Torsdagen den 12te Januar "Erik Menveds Barndom" romantisk Ballet af Bournonville. Naar vi om denne Ballet sige, at der er mange smukke Enkeltheder, mange vakkre Dandse, mange overraskende Grupperinger deri, men at vi ikke kunne tillægge den noget synderligt Værd, som Composition, saa er det i Grunden en Feil af os, da Bournonvilles Fader i disse Dage er død, og vi altsaa for ikke muligviis at foraarsage ham nogen ny Smerte, da han dog mulig i disse Dage kunde læse "Corsaren", burde sige, at ogsaa Compositionen er skjøn. Sindet er jo endog mindre stemt til at taale en ugunstig Kritik, naar man har mistet en Fader, end naar man reiser udenlands. Jmidlertid, vi kunne gjøre det - den ene Synd meer eller mindre betyder for os ikke stort. Vi sige det. Og Grunden hertil er, at det synes os, at denne "romantiske Ballet" ikke bærer synderligt Præg af den "Romantik", den skulde tolke, at f. Ex. Ridder Litles Datter Jomfru Jnge taber endeel af sin romantiske Duft ved med Benene at danne de bekjendte Vinkler paa 90-180*; at Drost Veder Hessel ogsaa taberlidt deraf ved at gjøre Pirouetter; at i det Øieblik Mad. Nielsen ved sin ædle, majestætiske Holdning fik os godt og vel til at troe, at hun var Dronning Agnes, kom Bournonville og Jfr. Nielsen og udtrykte panto mimisk: det er slet ikke Dronning Agnes, det er Mad. Nielsen, og hun agerer blot Dronning, for at vi ved hendes Hof Anno tolvhundrede og nogle fiirs kunne dandse en pas de deux, osv. Vi vare gaaede derhen i den Forventning, at vi foruden andre Scener skulde see Kong Erik Glipping blive diæbt af de mørke Riddere i Graabrødre-Kapperne, at vi skulde see nordiske Dandse, idealiserede ved Hr. Bournonvilles Genim. M.; men Jntet af alt dette, med Undtagelse af een Dands, nemlig den, Hoffet træder paa Skanderborg(*) og som da ogsaa var grandieus, (*) Og saa den, Publikum traadte, førend Tæppet gik op, da det varede saa længe, og man ikke vidste, at det var paa H. M. Kongen, man ventede. og smuk. Selv Maskedandsen, under hvillen Riberhuus indtages, havde intet nordisk Præg, hverken Dandsen selv eller Maskedragterne. Det synes os, at vi have Ret til at gjøre Fordringer som disse, og, naar de ikke kunne opfyldes, hvo tvinger da Hr. Bournonville til at tage et saadant Sujet? Vil han partout have nordiske Riddere, der bruge Dandseskridt og vrikke: som en Dandsemester, nordiske Møer, der dandse i pas de deux, pas de trois eller endog pas de six, saa fingere han selv et saadant Sujet, saa gaae vi hen og see Dandsen, og, naar Nogen spørger om Sujettet, saa svare vi: Aa, det har Bournonville selv lavet.
Corsaren, 1843-01-20
Theatret. Hr. Mantzius har indlagt sig den Fortjeneste af Behlenschægers berømte Tragedie "Correggiol": ved sin Debut at bringe den paany i Scene og det paa egen Bekostning.
Corsaren, 1843-01-20
Skizzer. "Frihedstræet", "Berlingske" og "Dagen" ved, "Dansk Ugeskrift for alle Stænders" Ligbegængelse. Den danske Regering har i de sidste 30 Aar lige til den seneste Tid fulgt en fiin Politik i Slesvig og Holstein - hvad du? - -Hi, jal. III. Scener af Livet. (J to Afdelinger.) "Hvor har Du været, Din liderlige Hund? Klokken er over 12." "Aa, Herregud! jeg var blot inde hos Jespersens til Sølvbryllup." Du milde Gud og Fader! Nu har Asenet formodenlig været til Guldbryllup."
Corsaren, 1843-01-20
Ulykkerne i Aaret 1842. Det vil vistnok interessere vore Læsere at see en Fortegnelse over de vigtigste af de Ulykker, hvorpaa Aaret 1842 var saa rigt. Foruden 27 Jldebrande, hvorved i forskjellige mindre mærkelige Stæder fortæredes 35,000 Huse, er Følgende at mærke: Januar, d. 12te: Brand i Trondhjem; 300 Huse brænde. Mai, d. 5-8de; Brand i Hamborg; 1750 Huse brænde. d. 7-10de; Jordskjælvet paa St. Domingo; 7000 Mennesket omkomne. d. 8de; Ulykken paa Paris-Versailles-Jernbanen; 80 Mennesker dræbes, 150 saares. Juli, d. 7de; De Roeskildste Stænder samles. - J en Mængde tydske Hovedstæder bygges for nærværende Tid nye Fængsler, saasom i Berlin, München, Hannover, saa og i Halle, Frankfurt a. M. Fængselsvæsenet synes altsaa at ligge de tydske Regjeringer meget paa Hjerte. Kjøbenhavnspostens" Forpost synes at have forstaaet vor bemærkning i forrige Nr.: at den indblæser den liberale Sag lidt af det Veir, den selv har tilovers, som om vi havde sagt Vind istedetfor Veir, og altsaa beskyldt den for at have lidet Vind tilovers. Dette er ikke saa. Af Tegningen, vi have ladet medfølge over Kjøbenhavnsposten og Forposten tillige, sees det tvertimod ganske tydeligt, at den hele Figur næsten ikke er andet end bare Vind. Ligeledes søger den at gjengjælde vor Bemærkning om, at det som Søndagen er Høivande, ved at fortælle, at det og Fredagen er Fastedag. Fredagen er imidlertid kun Fastedag for Catholikerne, og, idet Kjøbenhavnspostens Forpost uden videre kalder Fredagen for Fastedag, giver den et Vidnesbyrd om, hvad vi forresten alt længe have havt en Mistanke om, at den nemlig i Grunden er lidt catholsk i Hovedet.
Corsaren, 1841-01-29
Allerede da jeg gik i Skole, fortalte man mig, at i Grunden Jntet forandrer sig i Verden, idet Alt, hvad der synes at forandre sig eller forsvinde, kun skifter Plads og saaledes fortsætter sin Virksomhed, kun forandret i Henseende til Sted. Naar man saaledes seer Havet trække sig tilbage langs et Lands Kyster, kan man være forvisset om, at Vandet ingenlunde forsvinder, men til Gjengjæld stiger paa et andet Sted. Jfølge denne Overbeviisning blev jeg meget nysgjerrig, da jeg for et Par Dage siden læste, at den sunde Fornuft med Hensyn til Adelsvæsenet stiger saaledes i Sverrig, at de Adelige kappes om at bede Kongen befrie dem for deres Adelskab, paa det at de kunne blive indlemmede i Borgerstanden. - Hvor i al Verden", tænkte jeg, "er nu den funde Fornuft i Henseende til Adelsvæsenet sunken?" Jeg tog Geographien, Kortet og Globus'en for mig og eftersaae alle Lande, der ere antipodiske med Sverrig, men fandt intetsteds det, jeg søgte. Pludselig oplodes da mine Øine, jeg lagde Geographi, Kort og Globus fra mig; jeg havde fundet Landet uden noget af disse Remedier. Saaledes gaaer det ofte i Verden: Man seer tidt det sidst, der ligger En nærmest.
Corsaren, 1843-01-27
Charivari. Epifoder af Dyrenes Liv. II. (Den første af dette Slags Artikler stod i Nr. 110.) J gamle Dage eller i de ældste Tider var, som bekiendt, Løven Konge over Dyrene. Men, om det nu er skeet ved Giftermaal, Slægtskab eller Testamente, eller hvorledes det overhovedet er gaaet til, nok: engang var Haren bleven Konge. Blodet er aldrig saa tyndt, det er dog altid tykkere end Vand, og følgelig er det ikke at undres over, at alle Harerne kom til stor Hæder og Værdighed. De smaae Harer bleve ansatte som meer eller mindre underordnede Embedsmænd; men de store Harer fik de overste Embeder. Det vigtigste Embede i den farefulde Tid: Krigsministerens, fik den største Hare, og andre store Haren bleve Generaler og høie Officierer. Man skulde ikke troe, at de stærkere og dristigere Dyr vare meget fornøiede med at blive regerede af disse; men det var dog virkelig saa: Leoparden, Tigren, Hyænen, Ræven o. s. v. gjorde, hvad dem lystede, fordi Harerne vare saare fredsommelige Dyr og nødig vilde i Klammeri, især med slige glubende Dyr. Engang imellem klagede vel et Faar, en Gaas eller døl.; men saa lod man dem blot høre, at de dog ikke vare Andet end Faar og Gjæs. Med de øvrige Dyr gik Alting uforandret som tidligere. Kamelen bar sine Byrder, Myren arbeidede og slæbte, Dromedaren gik med sin Pukkel og skjøttede sig selvskkort: Alt var i Grunden meget roligt, fordi man tog sig meget iagt for at tirre Nogen og gjøre dem urolige. De Eneste, hvem de Regerende handlede lidt for rask med, og som de ikke vilde taale et Kny af, det var - Kaalhovederne.
Corsaren, 1843-01-27
III. De sofarende Dyr eller, som de mere almindelig i kaldes, Fiskene ere ikke adskildte fra hinanden i Rang, Stand og Jndflydelse paa samme Maade som Dyrene. Ræven f. Ex. rangerer høit over den langt storre Oxe, Colibrien langt over Anden o. s. v.; men denne Jnddeling kjender man ikke blandt Fiskene, som kun adstille t sig ved deres Storhed eller Lidenhed, som altsaa danne i en Republik, og, da Fiskene jo ere bekjendte for deres Klogskab, altsaa en lærd Republik. De kjende som sagt ikke til anden Forskjel end efter Storheden; den fande Storhed eller Størrelse, hædres blandt dem meest, ikke andre tilfældige Fortrin. Og da Storheden naturligviis bedømmes efter Vægten, saa er den den Apperste, der har meest Vægt. "Sikken en stor Flynder der gaaer", sagde jeg engang til en lille Flynder. "Stilles, hvidstede den, "ham maae vi respectere, det er en Flynder med Vægt.
Corsaren, 1843-01-27
(Wandsb. Jntell. Bl.) Rectoren ved det russiske Universitet Dorpat har maattet nedlægge sit Embede, fordi han havde faaet et Sølvbæger foræret af de Studerende. Tillige har den ham underordnede Embedsmand maattet fratræde sin Bestilling, hvorfor, er endnu ubekjendt. Maaskee har han drukket af hiint Væger.
Corsaren, 1843-01-27
J den sidste Dom, Hof- og Stadsretten har afsagt over Morthensen, kalder Retten vore Redactionsmøder "fingerede". Dette er ikke kjønt af Hof- og Stadsretten. Vi have jo aldrig kaldt den en fingeret Ret.
Corsaren, 1843-01-27
Vi drømte for nylig, at den danske Politimester Schrader i Haderslev (hvad vi rigtignok ikke syntes godt om) forbod Schleswigholsteinerne at holde i noget Festmaaltid i Anledning af den sidste Stænderforsamling; "thi", sagde han, skjøndt jeg sympathise- rer stærkt med Eder, saa ere J dog saa heftige og ville i efter al Sandsynlighed komme med saadanne Udladelser mod Alt hvad der er Dansk, at jeg som danske Politimester nødes til at forhindre Saadant. De Danske kan jeg naturligviis ikke gjøre det Samme ved, da man jo nok veed, at de i denne Sag ville være saa loyale, som kun er mulig, tilbyde H. M. deres Hjelp osv." - - Det er dog frygteligt, hvilket Vaas man kan drømme! Nei, i Virkeligheden gaaer det dog langt rimeligere til. Hr. Schrader har nemlig tilladt Schleswigholsteinerne en slig Forsamling, men forbudt de Dansksindede at gjøre det Samme. - Kongen erklærede i sit Rescript høitidelig, at de Danske i Slesvig havde gen naturlig Rets. Udtrykket er noget ubestemt, men det kan være det Samme, Schrader har fortolket det:
Corsaren, 1843-01-27
Betragtninger i Anledning af den schleswig-holsteinske Caricatur, udkommet i Kiel og tilsendt os med Posten. Der gives et Land, der hedder SchleswigHolstein, eller rettere sagt: der gives ikke noget Land, som hedder Schleswig-Holstein. Men,, hvad der ikke er, kan der blivet, sagde Drengen, han søgte efter Æbler paa et Hyldetræ. Betræfsende dette Schleswig-Holstein er at mærke, at hver Gang man tænker paa det, kommer man ogsaa til at tænke paa "Fædrelandet", og hver Gang man tænker paa "Fædrelandet", kommer man ogsaa til at tænke paa Schleswig-Holstein; thi der staaer ikke om Andet deri. Meer bemeldte Schleswig-Holstein grændser, mod Nord til den danske Kongelov og mod Sydtil den tydske Censur, og det er saa engt indesluttet i disse Grændser, at det ikke kan røre sig i af Pletten. Mod Øst og Vest grændser det meget nærtil Maanen. Landet er et Storhertugdømme; men Storhertugen er endnu saa lille, at han ikke engang er døbt - fordi de nemlig endnu frygte for at nævne Barnet ved sit rette Navn. Ligesom Ludvig Philip modtager Regeringen, "de venskabeligste Forsikkringer fra fremmede Magter", blandt hvilke især nævnes Danmark. Det midlertidige Rigsforskanderskab bestaaer af Juristerne Gulich, Beseler og Tiedeman. Rettergangen er naturligviis af disse bragt til en høi Grad af Fuldkommenhed. Alt dansk glæder sig der ved at nyde kort Proces. Mestermænd ere Dhrr. Etatsraad Schrader og Politimester Niemann. Producter har Landet ikke, da det selv endnu kun er et Product af Riddere, Prælater og Advocater. Men man forventer, at det senere selv vil producere Riddere og Prælater, ja, en saadan Mængde, at man, hvis det ikke var Riddere, og Prælater, gjerne kunde fede Grise med dem. Grise vil altsaa blive det tilkommende Storhertugdomme Nordelbingiens Hoved-Export. Men de ville blive magre. Det vil efter Alt, hvad vi her overeensstemmende med Sandheden have fremført om Storhertugdommet Schleswig-Holsteins eller Nordelbingiens Oprindelse, Virken osv., ikke forundre Nogen, at det i disse Dage har frembragt en Carricatur. Det vil heller ikke undre Nogen, at den er noget griset. En ftor Kalkun forestiller Peder Hjort Lorenzen. Dens "kunstløseste Frembringelser" opspises af to mindre Kalkuner. Bemeldte Frembringelser ere inscriberede: " Rigsbankmynt ". Hvem de to Kalkuner skulle forestille, vide vi ikke; men det vide vi, at Hr. Lorenzen vist vilde være meget glad, om han virkelig kunde gjøre Rigsbankmynt. Hvorpaa kjender man egenlig, at Kalkunen i skal være Lorenzen? Tildeels deraf, at en stor Skare bringer ham et Bæger, men især af et Vers der er sat til, og dette Vers er paa Dansk. Det Danske er altsaa godt til Noget. Der er sat tre tydske Vers til, og derved er kommet saa meget til, at Tegningen igjen bliver uforstaaelig. Det Tydske er altsaa ogsaa godt til Noget.