Viborger Samler, 1841-04-01
Jfølge "Dagen" var det med en Majoritet af een Stemme (herunder, som bemeldte Blad siger, rimeligviis hans egen) at Hr. Lehmann blev valgt til Viceformand for Borgerrepræsentanterne. – "Dagen" siger endvidere: "Naar den ultraliberale, for Statsforbrydelse tiltalte Lehmann med Halvdelen af Stemmerne vælges til Repræsentanternes Viceformand, maa da ikke Etatsraad Hvidt, naar han med næsten dobbelt saa mange Stemmer vælges til Formand, faae Udseende af at henhøre til de meest arrige Erke-Exaltados, Men vi driste os til at paastaae, at dette Lehmannske Valg er aldeles ugyldigt og ulovmedholdeligt, at den Mand, der ikke længere efter Loven kan betragtes som gyldigt Medlem af Repræsentationen, end mindre kan ansees værdig til at være en af dets hæderligste Functionærer. Communalforordningen af Nytaarsdag 1840, der af alle Partier blev hilset som en af vor nuregjerende Konges skjønneste og herligste Gaver til sin Residentsstads Borgere, udelukker i § 11 udtrykkeligen Enhver, der er sat under Tiltale for nogen Forbrydelse som kan medføre Tabet af Valgrettighed og Valgbarhed, fra midlertidigen at udøve disse Rettigheder, indtil han ved endelig Dom er bleven aldeles frifunden for saadan Forbrydelse, og 5 26, bestemmer ligeledes, at hvis et saadant Tilfælde indtræder for en fungerende Borgerrepræsentant, bliver denne midlertidigen at udelukke fra Forretningerne, indtil Forhindringen er ophørt eller den gaaer over til at være vedvarende. Naar nu den foregaaende § 25 til Overflod bestemmer, at den valgte Borgerrepræsentant skal til Magistraten ingive en skriftlig Forsikkring, hvori han, i Henhold til sin aflagte Borgered, forpligter sig til med samvittighedsfuld Troskab at iagttage alle sine Pligter mod Konge og Fædreland, saa kan der vel neppe være nogen retlig Tvivl om at den, der saaledes forgriber sig mod sin undersaatlige Troskab, at Generalfiskalen beordres til at tiltale ham for crimen læse majestatis, ikke længere med Rette kan fungere som Repræsentant, indtil han har renset sig for denne Tiltale. Naar derhos samme Forordnings §. 26 bestemmer, at Magistraten og Borgerrepræsentanterne i Forening skulle foranstalte en saadan Suspension, og i Forening afgjøre de Spørgsmaal, der i denne Henseende kunne opstaae, da var Borgerrepræsentationen end ikke retligen beføiet til stiltiende at erkjende Ugyldigheden af den Exception, som ethvert af Medlemmerne hos sig selv i maatte vide at kunne i alt Fald omqvæstioneres, thi til at bedømme, at denne Jndsigelse, der af sig selv maatte frembyde sig, in casu ingen Vægt skulde tillægges, dertil vare Borgerrepræsentanterne kun competente i Forening med Magistraten. Nu har derimod en Deel af Borgerrepræsentanterne paa egen Haand afgjort dette ufornægtelige Tvivlsmaal, uden at Magistraten eller Cancelliet have givet deres Stemme i Sagen, og vi tør derfor antage, at det nu er paa den høie Tid, at Magistraten skrider ind i denne Anledning, i hvilken Borgerrepræsentanterne af en vistnok meget ilde anvendt Delicatesse ikke have villet tage Jnitiativet, for at Vedkommende dog endnu kunne faae at føle, at der ere Love til, under hvilke man skal bøie sig, og at Selvraadighed og Vilkaarlighed dog ogsaa engang kunne finde deres Grændser.