Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1786-10-17
Da Frederich den Anden, Stor i sin Tid, endnu større Konge for Efterverdenen, endte sit berømmelige Liv, blev det faderløse Folk stivt over Efterretningen om hans Død, og fore forhausede ned i Heltens, den Vises, deres Faders Grav. Saa stod og af Smerte bedøret, Adelen i Chur landene, eftertænkende de mangfoldige Beviser af hans Landsfaderlige Huldskab og Mildhed. Hans Erindring være evig, men Bedrøvelsen finder dog her sine Grændser, da den Allerdurchlantigste Stormægtigste Friderich Wilhelm, vores Allernaadigste Konge og Landsherre, har bestiget den Trone, han har arvet. Hvad haabefulde Undersaatter forventede af den allerede elskede Prinds, af den fra det Brandenburg=Preussiske Huus nedstammede Dyd, det saae, det hørte vi, som Vidner af slig Kongelig Tænke= og Handlemaade, der forkyndede os den lykkeligste Regiering. Kongen, der er en Menneskeven, Han vil elske sit Folk, som Fader, Han vil, som Fader, lette sit Folkes Byrder, saa meget som mueligt, ikke forhøie dem uden den yderste Nødvendighed; Han vil ligesaavel skaane deres Sveed, som deres Blod. Som en Fiende af al Uretfærdighed kan Han ikke tagle, at noget Maatsprog skulde standse Retfærdigheden i sit Løb. Han vil dømme sit Folk efter prøvede og selv billigede Love, Han vil vaage over Orden i alle Stænder, at holde de Ringere til Lydighed mod de Høiere, de Høiere til Skaansel og Jndskrænkning mod deres Undergivne, alle til billighed og Beskedenhed mod hinanden, og derved at sikre enhver om en uforstyrret Nytte af sin Eiendom, om sin Ret og sin Frihed. Med det meest retskafne Hierte har Han besluttet, at Sandhed skal omgierde Hans Trone, Han vil høres, Han vil agtes, men Smigrerie, Bagtalelse og Cabaler maa bøie sig for andre Troner, end her. Saaledes, og mere end jeg formaaer at sige, vil Friderie Wilhelm befæste sit Rige, og kan viis anvendt Statsklog, skab ikke bortvende Krigens Lue, saa vil Han, i Spidsen af sin Armee, omgivet af sine tapre Krigere, med prøvet Heltemod beskytte sit Rige mod fiendtlig Overlast. Hvad for Ønsker kan vel blive tilovers for Undersaattere, der kan bryste sig af saadan en Konge? Kun dette: Gid Friderie Wilhelms Navn sildig, efter en, Gud give, lang Regiering, sildig maatte for Efterverdenen omskiftes med Frederichs Navn. Den her værende Adel af Prælater, Grever og Riddere have i Hierterne forlængst hyldet Ham som Konge. - Jgientag Dedet her høitidelig, og tilsvære Ham den af Forfædrene arvede Troskab. Det skee med det oprigtige Forsæt, at ingen Kraft i Sielene bliver uvirksom, som kunde være virksom til Statens Beste, at ingen Draabe Blod flyder i ædle Aarer, som ikke villig flød for Friderich Wilhelm og Hans Staters Velgaaende. Forsikrer de saaledes findede Stænder og Hs. Kongelige Majestets Beskyttelse ved deres fra Alders Tid erhvervede Rettigheder, om Vedligeholdelse af deres Friheder og om Høistsammes landsfaderlige Bevaagenhed og Naade. Bemeldte Friherre von der Rech, hans Tale paa samme Dag til Borgerskabet. Den her forsamlede Magistrat, Deputerede, og Borgerskabet fra Residenzen, Hoved= og Immediat. Stæderne i Churmark begræde ogsaa Tabet af deres Behersker, deres store Frederich, hvis Erindring skal vare længere hos dem, end de her i Staden og andre Stæder oprettede Monumenter paa Hans Velgiørenhed skulle være Vidner paa Hans landsfaderlige Tænkemaade. Tak være det guddommelige Forsyn. Tabet, hvorover J klage, er paa den allerlykkeligste Maade erstattet, da den Allerdurchlautigste, Stormægtigste Friderich Wilhelm, vores allernaadigste Konge og Landsherre, har med sand Kongelig Tænkemaade besteget den ledige Trone. - Alt hvad Han siger, hvad Han som Konge foretager sig, er Vidne derom: er Borgen for vores nærværende, og Forbud for vores tilkommende Lykke. Under denne mildeste Regents velsignede Scepter skal Velstanden i Hans Stater, mere og meere blomstre, enhver nyttig Handtering, skal tiltage, Handelen oplives, Kunsterne opmuntres, og Videnskaberne udvide sig. - Hans Jver for Retfærdigheden skal forsikre enhver om en rolig Besiddelse af sine Eiendomme og sin borgerlige Frihed. Efter den retskafneste Konges store Exempel, for hvem Sandhed er hellig, skal Hans Folks Nationalcaracteer bestandig danne sig efter den ægte, tydske, redelige Tænkemaade: og saaledes er Hanen Fader for troe, villige, saavel Lovene som deres Konge lydige Underdanere. At være saaledes, er deres Pligt, at ville være saaledes, er deres forhaabede Tænkemaade. Tilsværg Ham høitidelig dette Løvte, og hyld Kongen, som igien lader Dem forsikre om sin Kongelige Beskyttelse, Landsfaderlige Naade og Huldskab.