Berlingske Tidende, 1829-01-30
Nogle Avisskrivere, som maalte den korte Afstand imellem Nedre=Donau og Bosphorus, drømte om, at Cabinettet i Peters borg ikke havde en mindre Plan end Bygances Erobring og den Jottomanniske Keiserdømmes Udstykling. De høitidelige Erklæringer, som Hs. Keiserlige Majestæt har givet i hele Europas Paahør, vare ikke tilstrækkelige for at rive dem ud af deres Vildfarelse, og denne falske Forudsætning vedbliver at være Grundvolden, hvorpaa de bygge deres Beregninger. Saaledes komme de til den Slutning, at fordi Keiser Nicolaus (for at behage dem, skulde gaae lige til Constantinopel, saa er det nu fuldendte Feldt, tog en forseilet og ulykkelig Campagne, hvorved hans og hans Armees Ære har lidt et Skaar! Den russiske Regjering, som ikke selv kan dele sine Bagvad skeres Visioner, har indviet det Offentlige i de Hensigter, som den havde for Øie, da den bestemte sig til denne Krig, og den har offentligen bekjendtgjort dennes oprindelige Aarsager og til sigtede Maal. Rusland har blot grebet til Vaaben, for at opnaae simple og naturlige Resultater, der langt fra at kunne være farlige for Europas Ligevægt, ville være gunstige for dets Handels=Interesse, det har blot grebet til Vaaben for at hævne Tractater, der vare traadte under Fødder, og for at forskaffe sig Opreisning for aabenbare Fornærmelser. Den russiske Regjering har uden Forbeholdenhed vedgaaet dette, for at berolige sine Naboen med Hensyn til deres Jnteresser. Kunde den derefter paa Lykke og Fromme ville styrte sig over Bygance, Den havde et Sekulums Erfaring for sig om Maaden, hvorpaa Tyrkerne føre Krig, og kunde den da være uvidende om, at det vilde blive en Krig, hvori hele Befolkningen flygter, saasnart Fjenden nærmer sig, for bevæbnet at forene sig i store Vaabenpladse, hvor den gjør en kraftig Modstand? Var Spaniens Exempel ikke endnu i saa frisk Minde, at Rusland deraf kunde overbevise sig om, at et Land, hvori enhver Mand er Soldat, ikke falder for eet Jndfald; 250000 gamle franske Soldater have overfrømmet den iberiske Halvøe uden at kunne holde sig der, og Spanien tilbød dog langt flere Hjelpemidler til Underholdning og en langt mindre krigersk Befolkning. For viis til at ikke at drage sig det Forbigangnes Erfaring til Nytte, vilde Rusland ikke have udsat sig for Faren af en Jnvasions=Krig i et saa ugjæsteligt Land, selv om Krigens erklærede Øiemed ikke havde gjort det til Pligt, at bringe Ligevægt mellem dens mulige Tab og de Fordele, som skulle opnaaes ved denne. Rusland fandt det kun overeensstemmende med sin Plan, for det første, at besætte Fyrstendømmerne og der at sikkre sin Armees Stilling, ved at bemægtige sig de to Fæstninger, der vare nødvendige for at forskaffe Armeen Vinterqvarteerer; og fordet andet, at udstrække sine offensive Operationer saa langt som muligt, for desto snarere at bevæge Porten til Underhandling paa en Basis, der ikke længere kan være nogen diplomatisk Hemmelighed, siden den er udviklet i de høitideligste Erklæringer. En Armee, der i Virkeligheden var 115000 Mand stærk, og der efter Fradrag af Jkke=Combatanterne udgjorde en Masse af 85000 Combatantere, gik i Enden af Mai over Donau og Pruth. Naar man paa den ene Side tager Hensyn paa den opere rende Armees Styrke, og paa den anden Side paa Krigstheatrets Beskaffenhed, der gjør to divergerende Operationslinier uundværlige, naar man endvidere bringer i Anslag Udstrækningen af det Terrain, som skulde besættes, og Antallet af Fæstningerne, som enten skulde tages eller blokeres, saa er det øiensynligt, at den russiske Armee, naar den var trængt frem til Foden af Balkan, i det høieste kun vilde være 15000 Mand stærk. Hvorledes skulde denne lille Armee, som endnu havde Barna at erobre, og en forskandset Leir paa 40000 Tyrker ved Schumla at observere, kunne have plantet sine Faner paa Bygances Mure, uden at udsætte sig for de største Tab. Hvorfor og for hvilken Fordeels Skyld skulde den vel frivilligen have underkastet sig en saadan Fare, Var ikke en klog og forsigtig Krig tvertimod den eneste, som stemmede overeens med det vedkjendte Øiemed og med Ruslands politiske Stilling mod det øvrige Europa. Keiseren kunde ikke være uvidende om, at naar han lod 30000 Mand tilbage, som Observations-Corps, og sendte en Masse af 50000 Mand imod Pravodi, vilde han kunne trænge frem til Aldos, og lade Varna og Schumla ligge bag ved sig. Han skulde da være ankommen til Plainerne ved Faki og Adrianopel, med i det høieste 30000 Mand, hvoraf dog endnu maae fra drages de Detaschementer, som vare nødvendige til at sikkre hans Etapper, og til at besætte Burgas. Men selv under den Forudsætning, at denne ringe Armee, kunde have været tilstrækkelig for at indtage Rummeliens Hovedstad og for at true Keiserdømmets, saa maae vi dog spørge, om de 3 paa Mand, som vare blevne tilbage mellem Balkan og Bucharest, ville have været tilstrækkelige for at holde for erobrede Fæstninger, for at besætte Moldau og Wallachiet, for at holde de talrige Garnisoner i Widdin, Rustschuk, Giørgevo og Silistria i Tømme, og endeligen for at modstaae Husseins hele Armee, der laae stærkt forskandset i Leiren ved Schuma, samt holde det Corps paa 20000 Mand Stangen, som Capudan Pascha samlede til Varnas Forsvar. Enhver fornuftig Militain vil svare, at dette vilde have været umuligt. Naar altsaa Observations=Armeen maatte have været større, saa vilde Marschen, mod Adrianopel med 20000 Mand ikke have været andet end et farligt coup de main, selv betragtet fra det blot strategiske Synspunck, men en saadan Overrumpling vil endnu forekomme som et langt farligere Vovestykke, naar man bringer i Anslag, hvor vanskeligt det vilde have været, at sikkre Troppernes Underholdning i Rumelien og Bulgarien, saalænge Varnas Indtagelse ikke havde betrygget en Provianterings-Basis for Armeen, det maatte regne paa at faae alle sine Forraad fra Odessa Uden just at besidde store statistiske Kundskaber veed enhver, at Bulgarien og Rumelien ere sande Ørkener, og at naar disses svage Befolkning flygter og tager alting med sig, kan en Armee ikke holde sig der i 24 Timer, med mindre den fører alt, hvad den behøver, med sig. En saadan Armee maa være en sand vandrende Colonie, forsynet med Alt, hvad der bruges, lige indtil Steenkul for at faae en Hest beslaaet eller de nødvendige Reparationer gjorte, som det uhyre Train dagligen behøver. Den nøieste Kundskab til Vanskeligheden ved Forpleiningen maatte bestemme Keiser Nicolaus til ikke at overlade noget til Tilfældet, saalænge han ei var Herre over Varna, og Erkiendelsen af Silistrias Vigtighed for at sikkre Armeen Vinterqvarterer maatte gjøre ham det til en Lov, ikke at rykke frem til Ados, førend hiin Fæstning var indtagen. Henimod Midten af September var ogsaa en Park Beleringsskyts, som var samlet i Kiew, ankommen der men nogle blot administrative Forhindringer forhalede Beleiringen, og en i disse sydlige Egne ganske usædvanlig tidlig Vinter gjorde det nødvendigt at udsætte den til næste Foraar. J hele Feldt, toget er dette den eneste Begivenhed, som ikke aldeles er slaae ind efter de Anstuelser, som Hs. Keiserlige Majestæt har vedkjendt sig saavel i offentlige Acter som i fortrolige Meddelelser, og Aarsagen hertil maa eene tilskrives ganske tilfældige Aarsager.