Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-09
Uagtet det algode Forsyn har draget et igjennemtrængeligt Slør over vor fremtidige Skjebne, og Ubekjendtskabet med denne udgjør en vigtig Støtte for vor jordiske Lyksalighed, have Menneskene dog, fra umindelige Tider af, higet efter at drage en Flig af hint Slør tilbage, for med ny signe Øine at see ud i en Fremtid, der skal og bør være skjult for dem. Hedningerne antoge, at Guderne pleiede at underholde sig fortroligen med enkelte Mennesker, som de havde begavet med overordentlige Ævner, og taget i Raad med. Derfor deelte Plato, Aristoteles, Plutarch, Cicero og flere Spaadommen i naturlige og konstige. Til de første hørte al Jndskydelse, til de sidste de, som ikke skeete ved umiddelbar Jndskydelse, men ved visse Jagttagelser, som ved Offre, Jnd volde, Lue, Kager, Viin, Vand, Fugle, Lodkastning, Vers, Forvarsler &c. Den hellige Skrift, nævner ni forskjellige Slags Spaadomme. Spaadomskonsten var bleven til en egen Videnskab, som naturligviis var i Hænderne af Præster, Præstinder, Magiere, Spaamænd, Augurer, Visionairer, Oraklernes Præster, de falske Propheter og andre saadanne Personer. Det gamle Sagn om Sibylle Spaadomme er bekiendt. Tarquinius Priscus, eller, som Nogle paastaae, Tarquinius Superbus, loe i Begyndelsen, og uden Tvivl med Rette, af Spaaqvinden fra Cumæ, da hun tilbød ham ni Bøger med Spaadomme for 300 Philippeos, efter vore Penge omtrent 700 Specier, en til den Tid overordentlig stor Sum. Men Augurerne, som rimeligviis havde sendt hende til Kongen, lod hende betjene sig af den List, at hun hver Gang kastede tre af dem paa Jlden, indtil hun, tredie Gang kommende igjen og tilbydende de tre sidste, med Trudsel, ogsaa at brænde samme, formaaede ham til, efter Augurernes Raad, at kjøbe dem, og betale ligesaa stor en Sum for disse tre, som han i Førstningen kunde kjøbe alle ni forMan var nu inderlig glad ved dette Kjøbmandskab, thi man troede fuldt og fast, at disse Bøger indeholdt Romerrigets tilkommende Skjebne. De bleve gjemte, som en Helligdom, i en Steen casse i Capitolet, under femten Mands Bevogtning, og hver Gang siden noget Overordentligt indtraf, raadførte man sig med disse Bøger. De vare et herligt Middel for de faa Jndviede, til i Statens vigtigste Anliggender at lede Folket efter Tykke, ved det Foregivende, at kunne finde Grunden til Menneskenes Foretagender i Gudernes Beslutninger. Romerne, hvorfra, næst Grækerne, Menneskeslægtens Cultur især udgik, og som kaldte alle andre Nationer Barbarer, vare uden Tvivl de meest overtroiske blandt alle Folkeslag. I deres Hovedstad opbevaredes Libri augurales, eller de Bøger, som indeholdt Konsten, at spaae af Fuglenes Flugt, Æden &c.; Libri fatales, som lærte Menneskenes og andre Tings tilkommende Skjebne, og som man ved indtræffende Pest, Hungersnød og andre Landeplager raadførte sig med, fordi deri vistes, hvorledes Guderne kunde forsones; Libri fulgurales, der gjemtes i Apollo's Tempel, og berettede, hvorledes man havde at forholde sig i Uveir o. s. v. Evangeliets Lys fordrev tildeels dette Mørke, men en Overtro, der saa høiligen smigrer den mindst tilfredsstillelige af alle menneskelige Tilbøieligheder, Nysgjerrigheden, kunde umueligen aldeles oprykkes med Rode. Saaledes vedligeholdt Astrologien eller den formeentlige Videnskab, der lærer at dømme efter Stjernernes Jndflydelse og Virkninger, sig lige indtil de seneste Aarhundreder. Chiromantien, eller den Konst at spaae af Hænderne, er endnu temmelig almindelig, og det er især Zigennerne, som give sig af dermed, i de Lande, hvor man tilsteder dem Ophold.