Extraordinaire Maanedlige Relationer, 1678-02-02
COPIA Aff den Littaweske Fældt-Herris Giensuar til den Suenske Generalissimum Liffland Daterit den 8. Februarii Anno 1678. Aarsagen hvorfore ville verføre Eders Armee in udi Tydskland, hafver vi erfaret, nemblig at Eders Fienders Progresser og Fortgang der ved kand forhindris, oc de undertrykte Provincier und sættis, oc at Eders Kongelige Majestæt intet heller insker, end en stædsvarende Fred imellem disse begge Riger oc store Hertugdomme Littauen. Saaledis er min allernaadigste Herris oc Kongis saa vel som den gandske Republiques Meening, at det Forbund, som for saa mange Aar siden er sluttet oc fornyet imellem disse tuende Riger, skal uden nogen Undersleeff ved lige holdis. Oc ligesom det paa vor Side udi beste Maader tagis udi god Act, saa forseer vi os til, at Kongen af Suerig skal saadant udi lige Maade, aldeelis uryggeligt lade forblifve. Hvad sig Provincierne udi Tydskland at undsætte, belanger, kand Hans Kongelige Majestæt vel begribe. Jcke diss mindre, at det endelig skulle skee igiennem min allernaadigste igste Herris oc Kongis Lande, med min Villie kand udaff efterfølgende Aarsager ngenlunde tilstædis. Her paa hafver Hans Kongelige Majestæt min allernaadigste Herre og Konge ingen befaling gifvet mig, mens tuert imod hafver Hans Majestæt skrefvet, nærværende Commission til Rigens Raad og Ridderskabet, til at betage all den Fryct, som formedelst den Suenske Armees Fart igiennem hans Lande kunde foraarsagis. Oc i andre Skrifvelser vedstaar hand selff, at hand her om hafver skrevet til den Suenske General, oc lofver der hos, at alt huadsomheldst det Hertugdom Churland vederfaredis, vilde hand acte ligesaa fuldkommen, som det hannem selff angick. Saa er mig oc intet af Republiquen, anbefalet, uden alleeniste vel at forsuare Grændserne. Efftersom da Hans Kongelige Majestæt aff Suerig ingen Tilladelse eller fri Pass aff min allernaadigste Herre oc Konge og Republique paa RigsDagen for sin Armee hafver bekommet, da kand mand lættelig dømme, huad Fare, jeg ville sticke udi, naar jeg skulle giøre min naadige Herre og gandske Republique Regenskab, dersom Grændserne for min Forsømmelse, nogen Skade tilføyedis. Udi huad Fare den Suenske Armee her foruden vilde geraade i Samoitten, hvor allerede paa begge Sider er stor Anleedning til Strid oc Uenighed. Oc tiflis icke, at den jo lættelig paa ny kunde antændis, i det disse fordrer Foring oc anden Underholdning, hine udi denne besuærlige Vinters Tid intet kunde til veye bringe oc forskaffe. De Oliveske Tractater forbyder udtryckeligen, at ingen Vaaben enten hemmeligen eller aabenbarligen, paa huad Maade oc under hvad Prætext det oc skee kunde inden Grændserne maa tilstædis at indføre, hvorfore det ufornøden eractis, at skyde sig til Lands-Rætten, med huilcken alleeniste Gesandterne ere forsickrede. Men ligesom de Oliveske Tractater paa de Suenske Commissariers indstændige Begiering ere af Republiquen approberede oc samtyckte, saa blifver oc nødvendig eractet, at dersom der skulle ofverføris en Armee, da maatte Hans Kongelige Majestæt oc den gandske Republique der udi med allerførste dispensere, sligt forordne oc tillade. Dette skulde Monsieur Lilienhog (den Suenske Ambassadeur) paa Rigs-Dagen hafft udi god Act, oc icke med sine forfængelige Skriffter blassphemeret oc smælet paa saa mange fornemme Personer oc Officianter udi vor Republique, fordi de icke vilde lempe sig effter hans Sind, (huor ved hand ofvertradde baade Grændserne og Gesandternis Ræt) ja der mand først tilspurde hannem aff det gemeene Rycte, dernæst aff det Raadslag formedelst ofven bemældte Jgiennem-Tog, lod hand sig forlyde, at Kongen af Suerig haffde aldrig hafft saadant i Tancke, men hand stillede sig kun an ligesom hand sig en KrigsBereedning vilde forretage Derfore. Aaaaa ii. huad hvad Skade Cron-Suerig hafver lidt, hafver hun sin egen Ministro oc icke os som adlyder vor Fæderne Low, at tilskrifve, (som hand selff med sin trykte Bog tilkiendegiver. Fremmede Printzers Exempler, til at ofverføre noget Krigs-Folck ad Neapolin oc Meyland, kand icke forbinde os der til, efftersom Souveraine Printzer fører en langt anderledis Regiering end viMen i en fri Republique skulde mand vel giøre Rede og Regenskab for meget, hvor udi en huer staar friit fore at randsage saavel hvad Lowens Øfvertrædelse vedi ommer, som det mand ellers kunde hafve forsommet. Oc sandelig, der bleffvel ellers ingen Ofverførdsel tilstæd, med mindre mand tilforne mellem samme Riger oc Folck med et oprettet Forbund derom var foreened; Eller ogsaa Printzerne udi sligt Tilfald, ved nogen synderlig Fortroelighed eller Venskab med hin anden vare forbundne. Hellers ere endnu mange andre victige Aarsager, ligesom vi bekymrer os for de Oliviske Tractater, saa er det oc med Riget, och ickine mdre de Bydgosteske Tractater, formedelst huilckis Vedligeholdelse den Churførstelige Gesandt giorde Ansøgning hos hans Kongelig Majestæt, min Allernaadigste Herre om Undsætning, at forsuare det Hertugdom Pryssen, saasom den Polske Republiques Arfvedeel. Hvorfore, der Venskabet oc Alliancen med de Tydske Førster, skulle holdis uryggelige, førde mand hans Excellence til Gemyt om nogen Ofverførsel kunde tilstædis, i Synderlighed uden Republiquens Minde og Vidskab.