Aarhuus Stifts-Tidende, 1824-06-22
J mit Jndlæg til Retten, foregaaet en af Hr. Capitainen paastaaet Kiendelse, afsagt 3de Januar sidst, har jeg yttret: "Jeg formoder, at Hr. Capitainen ikke skjøtter om, at denne Sag, eller Politiesagen, skulle blive forelagt Hs. Majestæt Kongen eller Publikum. Dette gav Müller det Svar til: at han hverken frygter for Kongens eller Publicums Dom; men opfordrede Sorensen til at paakalde samme. Uden bemærkninger hertil af mig, lader jeg Læserne gjøre sine; hvorom muligt i Tiden mere vil blive fornødent at ordeele. Jøvrigt har Hr. Capitainen, i sin Procedure, under Sagen, i Mangel af andre Beviser, uanlediget, overst mig med fornærmelige Ord og Udladelser i Dusinviis, hvorover m. m. jeg efter given Anledning, vil være villig at meddele en Tarif, til Underretning for Creditorer, at berede sig paa, med hvad Mynt de til Slutning kan vente sig deres Fordringer betalte, og at faae Hædersnavnet: retskaffen Creditor, hvortil Navnet, redelig Debitor bør være paralelløbende, forandret til det al Haan indbefattende Navn: Aagerkarl, for hvilken derve og platte Udsmykkelse, selv en Afhandling i ny landsekonomisk Tidende 1819, 2det Bind, 2det Hefte Pag. 174. 187, ikke er renset, eller Udtrykkene indskrænkede eller modererede; men i fuld bitter generel Harnisk, der maa indgyde Mange, som har Ærekjærhed i Brystet, Uvelvillighed, Frygt og Modbydelighed for at være Pengendlaaner Creditor, naar Erfaringen lærer, hvad Sallarium derfore kan ventes til Slutning. Naar en Lærdom ikke kan staae ved sin egen Kraft, uden at understøttes ved saa smagløs Medicin, saa synes det ikke at være godt Tegn paa dens aldeles ufeilbare Ægthed. Under sin Aager=Procedure har Hr. Capitainen undskyldt sin ugrundede Aager-Angivelse dermed, at hans formindskede Formue krævede det; men i hvorvidt dette Argument, og i hvilke Henseender, er at bifalde og anprise, maae Læserne selv føle og bedømme, thi desuden er det ikke begrundet i Sandhed, naar han, som foran anført, paa Ære og Samvittighed, selv skrivtlig forsikkrer: "At jeg kan slaae Liid til, at han hverken behover at bedrage mig, eller vil gjøre det." Af alt Foranførte, vil det kunne indsees, at hvad Bevægaarsag fornævnte tvende Herrer, i en Slags Samstemning og Forening, og tildeels, uden at være deres Navne bekjendte, have, i offentlig Avistryk, søgt, uskyldig og ubeføiet at haane mig, og blot deres Egennytte og Hang efter det Miter, og deraf følgende skadelystne Tilbøielighed imod mig; men ikke betænksom, nyttig eller opbyggelig Sandhed, have styret deres Penneskrivt til Trykken. Hvorledes nu dette Falsknavn=Skriverie, til enkelt navngiven Mands Bespottelse, har kundet faaet Plads i Avisen, imod Kongens Forbud, i Slutningen af Grundene til Forordningen af 27de Sept. 1799 (conf. Cancellie-Brev af 5te og 12te October næstefter) hvori det hedder: Saa anseer Han (Kongen) det tjenligst, at forbyde al Anonymitet, og at paalægge Enhver, der udgiver noget trykt Skrivt, at nævne sig indseer jeg ikke. Videre §. 19: "At Forfatteren af hver Artikkel skal nævnes." Endvidere i Forordningens Fortale: "Hvorimod Han (Kongen) med Hensyn til at værne kraftigen om den borgerlige Agtelse, som er een af de helligste Rettigheder, i Borger-Selskabet, har anseet det fornødent, &c. Og hvorfore skulle da enkelte Medborgere, eller visse Klasser af dem, ubeføiet, fremstilles offentlig til Latter, Forhaanelse og Ringeagt, vel vidende, at Tullin rigtig har sagt: At den som Andres Feil antaster, Er ofte selv, som hver Mand veed, Langt større Nar, end den han laster." Og at ogsaa dette er sandt: "Braadne Kar i alle Landel. Dersom Vedkommende havde til sand Forbedring. ladet dyrke passelige Dele af Jordegods, istedetfor blot at handle dermed i Vidtløftighed fra Haand til Haand, for at gjøre stor Vinding, hvorved der kuns byggedes Luftkasteller, og tablidende indbildte Værdier tilveiebragtes, hvormed det er gaaet, som med de nederste Planeters Retrogradation; - Andre, istedet for at gaae samme Vei, havde nøiage tigere passet deres egentlige Forretninger, efter Reglen: Skomager bliv ved din Læst, og Almeenheden efterfulgt Kongens Befalinger og landsfader, lige Villie og Ønske i allernaadigst Reskript til Cancelliet, af 15de Juni 1812; hvilket jeg stedse i Gjerningen har søgt at iagttage, saa havde ikke saamange faret beklagelig ilde, som skeet er, eller havt fornøden, ved uanstændige Aagerprocesser eller andet reelt Bedragerie, at reparere paa deres Formues Forfald, tildeels ødelagt ved Forfængelighed; eller bidraget til, at det blandt Almuen i indførte nye Ordsprog: "Alt gaaer ud paa bedste Beskup, ikke er aldeles ugrundet; ved hvilket, m. m., mange Ting ere gaaede af Lave og tildeels i Staae; og kuns med Vanskelighed, Tvivl og Frygt, igjen kommer i ønskelig stille fornuftig tillidsfuld Gang. Jeg tør haabe, at Læserne vil føle og indsee, at jeg ikke uanlediget, eller ufornøden har yttret Foranførte til mit Selvforsvar, for at afvende den Formindskelse i min borgerlige Agtelse, som jeg troer, efter mit Forhold og tilsigtende sande nyttige Virksomhed tilkommer, og hvilken fornævnte tvende respective Mænd, paa en uanstændig og upasselig Maade, ved deres, af mig uanledigede, lovstridige, offentlig trykte og mig fornærmelige Aviisskriverier, have søgt at forspilde mig, efter den uskjønne Regel: "Giør din Contrapart mistænkt og forhadt, saa vinder du Sagen, og for at de derved, sandsynlig har attraaet, at tilvende dem, eller af Misundelse skille mig ved det Mit er, som jeg ved nyttige, strengt vedholdende Arbeider i (og ikke ved at vove Lykkehandler) haver erhvervet: mig, og ved fornuftig, sand udadlelig Sparsomhed haver søgt at vedligeholde, for ikke alene at kunde være mine ligesindede, velhandlende og virkende Medborgere uden Byrde, og betale til rette Tid, Enhver sit retmæssig Tilkommende; men endog have Trykt hos A. F. Cinquist. at meddele, skjønt ikke paa Pharisæernes Maade, eller efter deres Hensigt; dog uden at forfalde til nogen modsat Yderlighed eller Særlinghed, til at creticere over uskyldige og passelige Agtelses, Velanstændigheds og Sindopmuntrings Ting, hvorom det rettelig kan hede: hver Ting til sin Tid, dog med Maade, Maaskee!! Nogen vil for stærk creticere mig for Selvroes og for incompetent Moralist; men dette er ufornøden, thi jeg attraaer aldeles ingen utilkommende eller forfængelig Roes, kuns man vil lade mig med retfærdig Fred, og efter Sandhed udadlet og ufornærmet; thi dette forsvarer jeg saalænge jeg kan! Og jeg er altfor beskeden og noget erfaren til, at jeg ville være forfængelig Moralist for andre meget rettelig høiagtede, klogere, kundskabsrigere og erfarnere Mænd; men kuns at yttre min egen Tænke- og Handlemaade, som ubeføiet og uden sand Grunder bleven antastet.