Viborger Samler, 1849-05-03
Jfølge Oplysninger som ere Fædrel." meddeelte fra paalidelig Kilde, seer den sig istand til at meddele Følgende angaaende Amtmand Lehmanns Fængsling i Kolding Aftenen den 23de April: Uagtet Amtmanden vidste, at et Angreb denne Dag var foretaget paa Kolding, forblev han tilstede i Amtshuset i Veile, for at udføre de paatrængende Forretninger, som en saadan Dag kunde medføre. Først da han efter Kl. 2 af Flygtninge og siden af et Bud blev underrettet om Koldings Brand og Befolkningens betrængte Stilling, fattede han den Beslutning at begive sig derhen, fordi denne By var det Sted af Amtet der nu meest udkrævede hans personlige Nærværelse. Underveis blev han vel oplyst om at vore Tropper igjen havde forladt Kolding, og at denne By altsaa atter var i Fjendens Vold, hvoraf fulgte, at hans personlige Sikkerhed vilde være meget udsat ved at gaae videre, men paa den anden Side forekom hans Nærværelse paa Stedet under saa vanskelige Forhold ham dobbelt nødvendig, og han besluttede alligevel at fortsætte sin Reise did, hvilket General Rye, som han traf underveis, ogsaa billigede. Han bestemte nu, at OverauditeuStockfleth skulde overtage Amtmandsskabet i den af Fjenden ubesatte Deel af Amtet, medens han selv vilde varetage det den Deel Fienden havde inde, og begav sig derpaa til de fjendtlige Forposter, som han traf et kort Stykke Nord for Kolding, Ved begge Forpostkjæder modtoges han med Høflighed, idet Officererne erklærede, at de antog, at hans personlige Sikkerhed ikke var udsat for mindste Fare; men at man tvertimod maatte være tilfreds med at faae en overordnet Embedsmand til at styre Forretningerne. J Kolding forandredes Forhold og Tone. Efterat Hr. Lehmann havde samtalet nogle faa Øieblikke med Borgmesteren, Overauditeur Qvistgaard, førtes han af de Dragoner, der havde ledsaget ham fra Forposterne, forden paa Stedet Høistcommanderende, Oberst St. Paul. Her blev han omringet af støiende og skjældende Personer; een lagde Haand paa ham, men slap ham, da L. bemærkede, at han var værgeløs, en Officier brugte Uqvemsord imod ham, og Obersten vilde saa lidt høre om Lehmanns Paastand, at han ikke var indbragt som Fange, men frivillig havde meldt sig, for som borgerlig Embedsmand at opfylde sit Embedskald, at han truede med at lade ham biude, og befalede Dragonerne at trække Sablen og hugge Fangen ned, ifald han forsøgte nogen Modstand paa Veien til General Bonin i Vonsyld. Herhen blev han nemlig, ifølge sin Begjæring, ført tilhest og ledsaget af en noget støiende Skare. J Generalens Qvarteer blev Lemann begegnet med Høflighed; en Officier, som først udspurgte ham om Aarsagen til hans Komme, yttrede endog, at han antog, at en saa smuk Selvopoffrelse vilde finde Paaskjønnelse, men General Bonin anstillede sig vantro med Hensyn til Lehmanns Beretning om, at han først havde forladt Veile, efter at have modtaget Efterretning om Koldings Brand, og erklærede, at han var en for vigtig Person, til at Generalen paa egen Haand turde raade over ham. Han holdt sig forpligtet til at sende ham til det høie Statholderskab for Hertugdom merne. Bonin forbigik saaledes den høistbefalende General, og sendte Amtmanden over Veile Amt, ledsaget af en Officier, til Slesvig, hvor han blev overgiven til Krigsminister Jacobsen, og sat som Fange paa Gottorp Slot, hvor han var den 26de. Saavel paa Reisen som Fangestedet har hans Behandling været upaaklagelig.