Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1833-04-21
Politiske Efterretninger. Tyrkiet. Fra Constantinopel meldes den 24de Marts, at fra Alexandria var Krigscorvetten la Mesange" med den franske AdmiralRoussins Adjutant Hr. Olivier ombord, igjen efter 14 Dages Fart indtruffen til Dardanellerne, og har medbragt den Efterretning, at de Forslag Admiral Roussin havde gjort Paschaen af Ægypten, vare af denne blevne afslagne. Med samme Fartøi er Amidschi Effendi, Cabinetssekretair hos Reis Effendi(hvilken ledsagede Halil Pascha paa hans Sendelse til Alexandria) vendt tilbage til Constantinopel. Strax efter hans Ankomst, blev han modtaget til Audients af Storherren, hos hvem han blev den hele Aften, indtil langt hen paa Natten. Tidlig om Morgenen (den 24de) forsamlede sig igjen Portens Ministre, og i det Øieblik, da Coureren afgik (Kl. 1 om Eftermiddagen, saa hele Divanet endnu i Beraadslaaning. Breve fra Alexandria af 20de Marts, ankomne med et Handelskib til Triest, bekræfte Mehmed Alis Vægring, for at underkaste sig de af Admiral Roussin foreskrevne Betingelser. Fra Petersburg meddeles nu ogsaa en officiel Beretning om Underhandlingerne mellem Keiseren af Rusland og den høie Port, hvoraf man erfarer, at i Følge de seneste Meddelelser, fra Porten, har Hs. M. Keiseren givet Generalgouverneuren over Nye-Rusland Grev Woronzow befaling, til at foranstalte en Expedition med Landgangstropper afsendt, under Bedækning af en Afdeling af Flaaden under Admiral Kumany. Denne Expedition gik ogsaa allerede den 29de Marts under Seil, dens Ankomst ventedes i Constantinopel med Utaalmodighed, og den ottomaniske Regjering havde allerede meddeelt de nødvendige befalinger, for at kunne forsyne den med Levnedsmidler, og Alt hvad den ellers behøvede. Ved dens Ankomst vil den ottomaniske Port besidde Stridskræfter nok til at forsvare Hovedstaden, eller til at understytte de med Paschaen af Ægypten indledte Underhandlinger. Efter at disse militaire Forholdsregler ere trufne, har Keiseren, for ved en høitidelig Bekjendtgjørelse af sin Beslutning: at sætte en Dæmning for Mehmed Alis ærgierrige Planer, bemyndiget sin Minister i Constantinopel, til paa det meest Bestemte at erklære; "at den Sultanen, paa denne Souverains udtrykkelige Forlangende, til Bistand sendte Eskadre og Troppecorpser have befaling til, at forblive i den af dem indtagne Stilling, indtil det Øieblik, da Jbrahim Pascha har rømmet Lille i Asien, er gaaet tilbage over Tauris, og Paschaen af Ægypten har indvilget i de af Porten gjorte Betingelser." Saasnart dette dobbelte Øiemeed er opnaaet, vil Hs. Maj. Keiseren, i Følge sin Erklæring under 1de Februar, meddele sin Flaade og Tropper befaling til at vende tilbage til Rusland – fra Limberg i Galizien skrives, at 2 Divisioner russisk Jnfanterie, dervar paa Marschen til Silistria, for at ile Porten til Hielp, havde faaet befaling fra St. Petersburg til at gjøre Holdt, og ville formodentlig indtage deres gamle Qvarteer i Fyrstendommene. En ny Jnfanterie-Division fra Besserabien var ogsaa allerede indrykket i Fyrstendømmene og skulle, efter Sigende, fordet Første forblive der. Dette ville være til stor Byrde for dette Land, hvorfor man ønsker, at Porten snart maatte træffe en Overeenskomst med Mehmed Ali. - Det engelske Cabinet synes ikke at betragte de orientalske Anliggender fra nogen særdeles alvorlig Synspunct; men der skrives dog fra London under 9de April, at Linieskibet "Malabar" seiler til Middelhavet, for at forstærke den derværende Station; om egentlige Krigsudrustninger hører maa der intet, skjøndt den Mening er almindelig, at de orientalske Anliggender, ikke saasnart ville blive jevnede; og man antager, at det tyrkiske Rige i Europa ikke længe vil kunne bestaae, som selvstændigt; ei heller ville mani London ansee den tyrkiske Provinds Rumeliens Besættelse for en Ulykke, eller skadelig for den engelske Politik, tvertimod ønsker man hellere, at den russiske Magt udbreder sig til denne Side, end mod Østen, hvor Engelænderne have de indiske Besiddelser at bevogte; og Rusland ville desuden, med to saa let angribelige Puncter, som Petersburg i Norden, og Constantinopel i Sønden, ansee sig dobbelt foranlediget til at opretholde Freden med en Magt, som var i Stand til, saa let at træffe den. (Saaledes dømmer et engelsk Blad, men neppe Pluraliteten.)