Viborger Samler, 1773-11-29
J nogen Tid efter Kristi Himmesart, og maaske temmelig længe, ansaae Rommere og andre Hedninger de Kristne, som en Sekt af Jøderne; Og uden Tvil var det Kristendommens forundringsværdige Udbredelse, der siden lærte Romerne at gjore Forskiel. Tacitus nævner de Kristne først under Nero, og endskiønt man vel troer, at Svetonius forstaaer Kristne ved de Jøder, som vare oproriske under Claudius, og af ham bleve uddrevne af Rom, saa er der dog og megen Aarsag til at tvile derom. Det er troligere, Romerne først under Nero have lært at kiende de Kristne fra Jøderne, med hvilke de tilforn, ofte forvexledes. Thi endskiønt Apostlerne meget tilig ginge til Grækenland og Rom, og hastigen samlede der smaa Meenigheder, saa maatte der dog nødvendig nogle Aar forløbe, førend de Kristne i Rom kunde blive talrige nok, til at gjøre Opsigt i saa stor en Bye, og forurolige Regieringen, Efter Neros Tiid bleve de Kristne stedse meer og meer bekiendte, ligesom deres Tal forøgedes, i sær efter Jerusalems Ødelæggelse, da Hovedmenigheden i Jødeland ventelig har fordeelt sig i de omliggende Lande for at undflye Krigens Følger. De udbredede sig nu i alle det Romerske Monarkies Provinser, hvor deres Skiæbne beroede deels paa Keisernes, og deels paa Statholdernes Tænkemaade. Disse sidste forfulgte dem, uden ret at kiende deres Grundsætninger, hvilke Romerne vare for stolte til at undersøge. Man kan omtrent være forsikkret, at kun faae Romere, paa den Tiid besadde saa megen Fornuft, Sindighed og Menneskekierlighed, som den yngre Plinius, der i Crajans Tiid var Statholder i Bithynien. Og naar hans Beretning om de Kristne til Keiseren kan være saa afbrudt og ufuldstændig, som den er, kan man slutte sig til, hvor ilde andre, mindre dydige, mindre lemfældige, og mindre upartiske Romere have været underrettede om de Kristne paa de Tider. Man seer af hans Beretning, at Provinsen har været fuld af hemmelige Kristne, som af deres Fiender næsten daglig bleve anklagede for Statholderen. Plinning, som ei selv var tilbøielig til Haardhed og Forfølgelse, har dog holdt sig forpligtet at agte noget paa disse Klagemaal. Men da han seer, at de beskyldte ere fleere, end han havde ventet sig, melder han Sagen til Keiser Crajan, der var en Herre af samme sindige Tænkemaade, som han selv, og giver de Kristne i det mindste, hvad deres Levemaade angaaer, et priisværdigt Vidnesbyrd. Brevet er det 97 i den 10 Bog. Jeg pleier stedse, naar jeg er i Tvil, at indhendte Deres Tanker; Thi hvo kan bedre bringe mig til Vished, naar jeg tviler, eller give mig Oplysning, naar jeg behøver den, Ved Forhørene, over de Kristne har jeg aldrig været tilstede, og veed altsaa ikke, hvad man pleier enten at straffe eller forhøre, og hvorvidt. Og det har ei foraarsaget mig liden Betænkning, om jeg burde gjøre nogen Forskiel paa Alderen, eller om endog de yngste skul"de have lige Skjæbne med de ældre, om man kunde tilgive den, der viste Fortrydelse, eller om den derhar været en Kristen, burde være lige strafskyldig, naar han falder fra; om Navnet selv, endog naar dermed ingen Misgierning er foreenet, eller om de Misgierninger, der følge Navnet, burde straffes. Jmidlertid naar nogen er blevet angivet for mig, som Kristen, har jeg forholdt mig paa følgende Maade: Jeg har spurgt dem, om de vare Kristne have de sagt ja, har jeg anden og tredie Gang spurgt dem, og truet dem med Dods Straf. Naar de da ere blevne ved deres Bekiendelse, har jeg ladet dem henrette. Thi hvordan man end vilde ansee den Sag, som de bekiendte, meente jeg dog vist og fast, at Trodsighed og uboielig Stolthed burde straffes. Der vare endnu andre ligesaa afsindige, hvis Navne, siden de vare Romere, jeg har antegnet, for at sende dem til Byen (Rom. Strax efter gik det, som det pleier, under Sagens Drift, udbredede beskyldningen sig videre, og fleere nye Tilfælde yttrede sig. En Klage blev, indgivet uden Underskrift, hvori mange vare nævnede, som sagde, at de hverken vare, eller havde været Kristne, saasom de, da jeg foresagde dem Ordene, paakaldte Guderne, og med Viin og Virak ærede Deres Keiserens) billede, som jeg af samme Aarsag havde ladet hente tillige med Gudernes billeder, og derforuden talte haanlig om Kristo; Jntet af alt dette skal man kunne tvinge dem til, som virkelig ere Kristne. Jeg har derfor løsladt dem. Andre af de Angivne sagde, at de vare Kristne, men toge strax efter deres Ord tilbage, tilstode, at de vel havde været det, men vare traadte tilbage, nogle for tre Aar, nogle for fleere Aar siden, ja nogle endog for tyve Aar siden. De tilbade og alle Deres Keiserens) og Gudernes Billeder, og talte haanlig om Kristo. Men de forsikkrede, at, enten det nu skulde være en Forbrydelse, eller en Vildfarelse, saa bestod den heele Sag deri, at de paa en vis Dag samledes tilig om Morgenen, og sant med hinanden en Lovsang til Christus, som en Gud, og at de ved en høitidelig Eed forbandt : sig et til nogen Misgierning, men til ei at giøre sig skyldig i Tyverie, Røverie, og Horerie; De forbandt sig til at holde deres Løfter, til paa Anfordring at udlevere, hvad dem var betroet. Naar det var til Ende, gik de bort og samledes igien for at holde et Maaltid, som dog var almindeligt og uskyldigt; Men endog dette havde de aflagt, siden min Forordning udgik hvorved jeg efter Deres Befaling havde forbudt Sammenkomster. Jeg holt det altsaa fornødent ved pinligt Forhør at udforske Sandheden af tvende Piger, som kaldtes Diaconisser (Meenighedens Tienerinder) men jeg fik intet andet ud, end den heslige og grændseløse Overtroe, hvorover jeg opsatte Forhoret, og besluttede at indhente Deres Tanker. Sagen fortiener beste Overlæg, i sær i Betragtning af de mange Mennesker, hvis Velfærd derpaa beroer. Thi mangfoldige Mennesker af ulige Alder, Stand, og begge Kiøn bringes og vil bringes i Fare, og denne smitsomme Overtroe har udbredt sig ei aleene i Stæderne, men endog i Flekkerne og Landsbyerne. Det synes mueligt at standse og rette den. J det mindste veed man, at Templerne, der forhen stode øde begynde at søges, og at Offerne, der længe ere forsømte, igien komme op, og at der overalt sælges Offerqvæg, hvortil der hidtil snart ingen Kiøber fandtes. Heraf kan man slutte, hvor stor en Mængde Mennesker der kan forbedres, dersom man giver dem Leilighed til at rette sig. Nyheder.