Extraordinaire Relationer, 1729-09-01
Til Versailles er Dronningen af Frankerige den 4de om Morgenen tilig bleven forløst med en ung Prinz eller Dauphin. Den Glæde heele Riget derved er tilføjet er overmaade Aar 1779. de stoer, og udi Paris har mand kappedes om, deraf at vise afg. kientenge Prøver. Msr. de la Motte den berømte Poet og Directeur for det Franske Academie, der foruden at hand paa nogle Aars Tid haver været betaget sit Syyn, ei har den Kraft i sine Fødder, at hand har kundet gaaet, har ladet sig didbære, og levende sig paa tvende Academister gjort Kongen følgende Compliment: Sire. J hvor stor end Eders Majestets Glæde er, bør den endnu tage dobbelt til ved den Eders Majest. seer hos sine Undersaatter. Hvor lyksalige ere ikke de Printzer, hvis Lyksalighed bestaar i det almindelige Beste. Saa er det Sire, Alt hvad Glæden i Dag virker hos mig udretter den og hos alle Eders Majests. Undersaatter. Taksigelse svæver ei allene paa alles Læber, men endog i deres Hierter, og de giørende Fryde-Tegn, i hvor skinnende de end falder i Øiene, ere de dog ikke at ligne ved hvis derom udi Tankerne svæver. Eders Majest. kand selv heraf giøre sig Slutningen over de Fordele, som for os en saa højt forlanget Hændelse har sammensanket. Vi see jo udi den nyføede Printz en Konges Fornøielse der af os elskes, og der ej attraaer nogen Lyksalighed uden for vores Beste. Vi see udi ham en Dronnings Forlystelse, der anseer denne Himmel-Gave som et nyt Pant paa Eders Majests. Hierte. Vi see den kiereste Jnteresse som Nationen kand have, som faar at see Eders Majests. Visdom at multiplicere sig udi en anden af Eders Majest. selv, og endelig en bestandig Rolighed for Europa, der vil blive Eders Majests. Ære og Arvelod; Give Gud, at vi maa ej giøre andet end højtidelig holde denne Rolighed, udi den lengste og lyksaligste Tid, som under alle Regieringer er prøvet. Gid Fredens Engel alle Tider oplyse Eders Majests. Raad. Gid Eders Majest. den nye Salomon, fuld af hans Dyder, fritagen fra hans Skrøbeligheder og overskygget af den sande Ære, maatte engang betage Folk den falske Tan September Maaned, Aar 1779. er Tankede have fattet over den med Krigen følgende ere som foraarsager Nationerne alle Tider Skade, og der ved det, samme 4de Adelis saa dyre kommer til at koste, der at have Heldte selv, som af den Crones. Descere de Tanker som udi det Franske Academiets Ønske svæver til Velsignelse for Eders Majest. og hvad mig i Sal. sær angaar Da vilde Eders Majest. holde mig min GlæHans de tilgode; (Thi ved denne Leylighed frem for nogen anden vil jeg haabe at kunde lettelig pardoneres om mand forglemmede sig selv) at jeg uagtet alle mine Svagheder, og den Brug mig af mine Lemmer er betaget, sa uagtet ald trin Smerte. Holder denne Dag for den beste af mig heele Livs-Tid, at jeg udi min Konges Nærværelse kand menge og blande min egen FornøyelFrid. se, under det almindelige Fydes. Den Compliment M. de la Mote siden aflagde til den unge Dauphin, kunde saaledes gives paa Danske: Monseigneur. De ere det eeniste Øiemed hvor hen ald vor Glæde sigter, uden at de enten kunde begribe den, eller der tage Deel. Vi vide ikke endnu at kunde give Eders K. H. vores Hierters areening at forstaae; Saa at for os ey erværelse at giøre end at fremføre bliver andet udi Deres Fisker Give Gud at Eders K. H. maatte holde Fransk. vores Øiest, kerig, Europa, ja heele Verden alt hvis Deres Fødsel os tilsiger og forjetter. Vi giøre os derom fast Forhaabning ey undamenter. Det paa løse Tegn, men paa Solide og faste Fe Blod af saa mange Heldte, der og løber i deres Varer, de Dy at er der der sees udi Deres K. H. Her ere ved Exemplerne idelig forestillede snart blive C. K. H. egne, Deres Klogskab som skulle have Opsyn med E. K. H. Opdragelse og ere vandt til at opfostre, og danne Konger, ere tilforladelige Garandeurer for Eders Kongl. Høj. Tiltagelse og Forfremmelse, og vores Lyksalighed.