Berlingske Tidende, 1772-06-26
Jarembæ Skrivelse til den Russisk Keyserl. Ambassadeur i Warschau fra Szadeck, den 6te Martii 1773. Jeg haaber at Deres Excellence, formedelst Deres ædelmodige Sindelav, som allene gaaer ud paa at vedligeholde min Nation, og forsvare mit Fædrenelands Love, tilgiver mig, at jeg ikke strax har addresseret mig lige til Dem. Jeg har, som en Undersaat og Medborger, anseet mig forbunden til først at vende mig til Kongen, min Herre, og derpaa at bevise Deres Excellence min Ærbødighed, og tilkiendegive Dem min Længsel. Jeg har allene ført Vaaben i den Hensigt at forsvare mit Fædreneland, og at haandhæve de Grunldovaf hvilke vor Frihed og Beskyttelse dependere. Jeg smigrer mig med det Haab, at Deres Excellence vil pardonere mig dette Skrit, og dømme derom efter de bevægende Grunde, som har bragt mig dertil. Jeg har i ingen Ting forsømt en Medborgers Pligt. Jeg forglemmer ey heller den Forbindtlighed, som paaligger en Patriot, naar jeg søger at stifte Fred i mit Land, som ved Uroligheder er ødelagt. Oplivet af en oprigtig Tilbøyelighed for mit Fædreneland erkiender jeg paa det høytideligste mine Feyl. Den sildigste Efterslægt skal dømme om de Messyrer, som De saa ædelmodig bruger hos en fri Nation, for igjen at forene de adskilte Gemytter. Samme skal og erkiende den Billighed, som Deres Excellence lader see, da De, uagtet De er Seyer Herre, og altsaa i Stand til at foreskrive Love, dog ikke er uvillig til at give Dem Gehør, som nedlegge Vaaben, og komme selv for at søge Fred. Dersom den Underkastelse, som jeg paa det høytideligste har viist imod Kongen min Herre, for mig og i alle de Troppers Navn, som befinde sig under min Commando, skulle uden Deres Excellences dertil kommende Anordning være aldeles unyttig, da giver jeg min Skjæbne i Deres Haand, ydmygst bedende ey at maatte see hverken min eller mine Troppers Ære, som allevegne have opført sig vel, derved antastet. Thi ikkun dette ene have Soldater forud, at naar de ikke kan leve med Ære, kan de dog erlange en ærefuld Død. Dersom de nationale Tropper hos mig, som paa en solenne Maade have er klæret at være Kongen deres Herre paa det oprigtigste hengivne, og de øvrige Tropper under min Commando, som aldrig have begaaet det mindste imod Kongen deres Herre, skulle paa en skammelig Maade blive gjorte ubrugelige, kunde man sikker formode, at de skulle lade det komme an paa det yderste, som altid maatte være ubehageligt. Jeg lader mig være mueligst angelegen at vedligeholde Enighed og Overeenstemmelse hos mine Tropper; dog beder jeg Deres Excellence, De maa i Henseende til samme have søyet hvad Anstalter det være maa, at overdrage det til mig selv, at udføre samme. Jeg skal lade mig det være angelegen, med al Jver at sætte dem i Værk, uagtet mine Godser ere ødelagte af Russerne, alle Penge og Sager derfra borttagne, Pulawski og ganske nylig har ødelagt mine 2 Byer nær ved Klarenburg, efter givne Ordre, at borttage og bortføre alting derfra med Trudsel, at lade det opbrænde, hvilket jeg og har at befrygte for mine øvrige Godser. De overveye nu selv, naadige Herre, hvad Sikkerhed, jeg nu, da jeg er tilbøyelig til Fred, kan have for min egen Person, siden jeg har mistet mine Godser, og er sat i Fattigdom. Jeg overlader mig til Deres Excellences Beskyttelse. Det Husar=Regiment, som jeg paa egen Bekostning har oprettet, skal jeg miste det. Alt dette bringer mig næsten til Fortvivlelse. Jeg venter Deres Excellences Beslutning, og har den Ære &c. &c.