Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-02-01
Hos Boghandler Eibe er, som tidligere meldt, udkommen en Bog under Titel af Fattigmands Lode, (Oversættelse af Chrenreich Eichhotz's Schicksale eines Proletariers), der sælges i alle Boglader for 1 Rbd. Daden forekommer os særdeles egnet til Folkelæsning, skulle vi med et Par Ord henlede Opmæksomheden paa den – Wilhelm var reisefærdig. Han skulde forlade det landlige Hjem, sine gamle sørgende Forældre, sine livsglade Kammerater og den Pige, hvis taarefyldte Øie vidnede om hendes Deeltagelse. Efterat han var ankommen til Hovedstaden, hvor han agtede at uddanne sig i sit Haandværk, see vi ham, ufordærvet uerfaren, holdende fast ved den af hans retskafne Fader ham indprentede Sætning, at det var skammligt at taale Uret, skiændigt at gjøre Uret, snart at komme i Collision med de bestaaende Justitutioner, og at maatte bukke under for deres Ufuldkommenheder. Hans ulykkelige Skjæbne bringer Læseren til at skue ind i den yderste Armods usleste Hytte, og der see, med hvilken Opoffrelse og Fornegtelse Menneskekjærlighedens Gierninger udoves af dem, som de lykkeligere ere saa tilbøielige til at frakiende Hjerte og Folelse, skjøndt de Øffre, som de selv bringe, kun koster dem saa lidt, at de mod hines ere for Jntet at regne. Han bliver Martyr for Lovgivningens og Retspleiens Ufuldkommenheder, idet han, uskyldig i den ham paasigtede Forbrydelse, men fældet ved Jndicier, og, i Mangel af fuldstændigt Beviis, idømt en extraordinair Straf, berøves sin Frihed og Ære, og føres hen til det Opholdssted, hvor Stokken og eensomt Fængsel vel holde Udbrud af vild Raahed i Tømme, men hvor den Slette ei ledes til Erkjendelse af sin Demoralisation, hvor den Svages gode Forsætter ei noksom understøttes og bestyrkes. Under Begivenhedernes videre Gang skildres Militairlovgivningen. Fattigforsørgelsen og flere Jnstitutioner med mørke, men kun altfor sande Farver. – Skjøndt hans Skjæbne saaledes lettelig kunde bringe ham i fjendtlig Forhold til den Samfundsorden, hvis Mangler han saa haardt maa fole, modsætter han sig dog saavel dem, der ville, at Folket skal bruge sin Magt til at tage tilbage, hvad der kunde antages med Uret at være berøvet det, som dem, der ad de hemmelige Forbindelsers Vei ville omdanne det Bestaaende; hvorimod han, – efterat have faaet Opreisning for sine uforskyldte Lidelser, og efterat være, ved Hjælp af sin Duelighed og Redelighed, bleven Herre over et stort industrielt Establissement, – ved at sætte Arbeidets Lon i Forhold til dets Besværlighed, ved at gjøre Arbeiderne deelagtige i Udbyttet af Arbeidets Overskud, ved at drage Omhu for deres Oplysning og Sædelighed, stræber at fremkalde frie, arbeidsomme og lykkelige Mennesker. Og da han endelig saae sig istand til at flytte sin Fabrik til den fædrene Landsby, da han kunde glæde sig ved Gjensynet af sine Forældre og førte den trofaste Brud til sit Hjem, da udvidede han sin Virkekreds til den større Commune, og blev i en videre Kreds Skaber af Velstand og Sædelighed. Kaaret til Folkerrepræsentant talte han Folkets Sag og kæmpede standhaftig mod Misbrug, men forglemte dog ikke, da han med Jubel blev modtaget af sine Vælgere, at indprente dem: "ikke at lade sig søvn disse derved, at der ere talte nogle sande Ørd høit og frit. Naar de ere gjentagne saa ofte, at de ere blevne til Gierning, da kunne vi juble. For mig knytter sig dertil kun den smertelige bemærkning, hvor uendelig fattige vi maae være, naar saa ringe og betydningsløse Resultater, som de, der ere blevne tilkæmpede af de frisindede Deputerede, kunne bevæge Borgerne til saadanne Yttringer af Anerkjendelse." Regjeringens Forsøg paa at vinde ham ved Ordener og Titler strandede paa hans Ubestikkelighed; Geheimeraaden kunde vel ikke begribe det, men den Tilstaaelse undslap ham dog uvilkaarligt: "Denne Mands Grundsætninger ere urokkelige, han er tabt for os, men lykkeligt det Land, som endnu besidder saadanne Borgere." - Denne Aand og Hjerte tiltalende Fortælling aabner ikke alene Læserens Blik for de mange Mangler ved bestaaende Forhold, men den anviser i flere Henseender den rette Vei til deres Afhjælpning. (Folkebl.)