Berlingske Tidende, 1836-05-24
Told Consumtions-Jntradernes Opkrævning foraarsager, hvilken Sum er opgivet os til circa 570,000 Rbd., og at dog ogsaa de extraordinaire Jndtægter, hvilke efter Sigende skulle indflyde og særskilt administreres af det Kongelige General-Toldkammer, maatte kunne tjene til for en Deel at dække det Deficit som muligen især i de første Aar kunde opstaae formedelst en saadan Nedsættelse, i hvilken Henseende Forsamlingen tør henholde sig til, hvad den har tilladt sig at anføre i sit allerunderdanigste Andragende, Rigets Finantsvæsen betræffende, idet den vover i dybeste Underdanighed at tilføie, at det efter dens Formening upaatvivleligen vilde bidrage til Opnaaelsen af det ved saadan Besparelse tilsigtede Øiemed, naar til de underordnede Embedsmænd ved Toldvæsenet ikkun valgtes saadanne Mænd, om hvilke man med Hensyn til deres Opdragelse og tidligere Forhold turde vente, at de kunne leve af de med saadanne Embeder forbundne Jndkomster, og naar det overlodes Deres Majestæts General-Toldkammer, saavel naar saadanne Embedsmænd, befandtes at have gjort sig skyldige i Misligheder, at afskedige dem uden Pension, som i Almindelighed at kunne forflytte dem fra et Sted til et andet. Forsamlingen har imidlertid ikkun ved Toldsatserne for nogle enkelte Artikler af fortrinlig Vigtighed og Jndflydelse fordristet sig til at gribe ind i Anvendelsen af disse Grundsætninger, men har tvertimod ved flere Artikler, ved hvilke i Udkastet Nedsættelse er fastsat, foreslaaet de hidtil værende Afgifters Bibeholdelse, især naar saadanne Artikler kunne ansees for at være Gjenstande for den finere Luxus. Liberaliteten af de Grundsætninger, hvorpaa Bestemmelserne om Transitagifterne ere byggede, erkjender Forsamlingen tilfulde, men skulde dog have ønsket, at istedet derfor Transittolden aldeles var bleven ophævet. Uden særlige og betydelige Lettelser vil denne Handel inden føie Tid ganske gaae tabt for Danmark og derved tillige de betydelige Fordele, som, om ikke Finantserne, dog Landet derved har nydt, og hvoraf dog altid en Deel indirecte er flydt ind i Statskassen. Men de Lettelser, som nu forundes denne Handel, ere af en saa compliceret Art, at den Fremmede vanskeligen vil kunne fatte dem og saaledes ei letteligen derved vil opmuntres til at lade sine Varer gaae denne Vei; hvorimod naar Transittolden paa eengang blev ophævet, derved sikkerligen vilde gives det meest umiskjendelige Beviis paa liberale Handelsgrundsætninger, der ikke kunde Andet end vække den høieste Opmærksomhed blandt de handlende Nationer, og dette uden at egentligen nogen finantiel Opofrelse dermed vilde være forbunden. Forsamlingen skulde derfor vist nok have tilladt sig i dybeste Underdanighed at andrage paa, at Transitiolden ganske maatte ophæves, dersom den ikke, efter hvad den af Deres Majestæt Tilforordnede har oplyst, havde maattet antage, at andre og væsentligen politiske Hensyn ere til Hinder derfor Henseende til Skibsafgifterne vilde det have været Forsamlingens Ønske, at kunne allerunderdanigst foreslaae Ophævelsen af Lastepengene, saafremt den havde kunne udfinde en passende Maade, hvorpaa det Tab, som derved vilde opstaae for Deres Majestæts Kasse, og som efter Opgivende ei vilde beløbe sig til mindre end circa Rbd. 130,000, vilde kunne dækkes, thi det er vist, at Jntet vilde bidrage meere til at oplive saavel den indenlandske, som den udenlandske Skibsfart, paa Kongeriget, da enhver Skibsfører ved en saadan Lettelse vilde opmuntres til at løbe ind i de danske Havne, og saaledes mangt et Vandelsforetagende iværksættes, hvorpaa den under nærværende Omstændigheder aldrig bliver tænkt. Denne Gjenstand har derfor været underkastet en nøie Overveielse i Forsamlingen, og man har derved tænkt paa, omen Forhøielse af Vareindførselstolden til et saa stort Beløb, som disse Lastepenge udgjøre, ei vilde være at foretrække, men man har, skjøndt ugjerne, maattet vende tilbage fra denne Tanke, da en saadan Omsætning af Afgiften neppe vilde være billig, først fordi den for største Deelen vilde falde den udenlandske Handel til Last, og dernæst fordi det neppe kan antages, at Lastepengene indirecte blive erstattede Skibsføreren af Vareconsumenterne, men snarere ved den værende store Concurrence af de Fragtsøgende maa ansees som en Afgift paa Skibseierens Fragtfortjeneste, deels ogsaa fordi Jndførselstolden allerede er saa høi, at Forsamlingen seer sig i den Nødvendighed at foreslaae Nedsættelse paa nogle enkelte Artikler af væsentlig Jndflydelse, man saaledes ingenlunde kunde gjøre Regning paa, at det ved en saadan Forhøielse beregnede Beløb virkeligen vilde indkomme, da baade Forbruget af de beskattede Gjenstande, vilde aftage og Jndsmuglingen forøges, hvorimod Jndtægten af Lastepengene, der neppe kunne være nogen Defraudation underkastede, er fuldkommen vis og sikker.