Ribe Stifts Adresseaviser, 1833-03-22
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. D. 11te aabnedes for Assiseret. ten Processen imod Bergeron og Benoit, der ere anklagede for det bekjendte Attentat imod Kongens Liv. Allerede om Morgenen Kl. 6 vare Tilgangene til Justitspaladset fyldte med Mennesker, og Salen var næppe aabnet for den var propfuld. Præsidiet førte Hr. Duboys af Angers, om hvem Pariserbladene sige, at han ikke staaer i synderligt Ry for Apartiskhed. Som de Anklagedes Forsvarere fremtraadte dyrr. Joly, forhen General=Procureur, men afsat af Hr. Barthe, og Moulins. Blandt de imod de Anklagede indkaldte 101, Vidner befandt sig ogsaa den bekjendte Demoiselle Boury; de Anklagede havde paa deres Side citeret 30 Modvidner. Efterat General-Procureuren Hr. Persils Anklageaet var oplæst, hvilket varede henimod 2 Timer, bleve de Anklagede forhørte. Bergeron foregav, at han d. 19de Novbr. aldeles ikke havde været paa Pont Royal; han havde ikke engang seet det kongelige Optog, men paa den Tid, da det gik for sig, været i et Læsecabinet, som han betegnede. Benoit erklærede at han vel havde været paa PontRoval, havde ogsaa hørt Pistolskuddet, men ikke bekymret sig videre derom. De paa denne og den følgende Dag afhørte Vidners Udsagn stemte slet ikke overeens. Jngen turde med fuld Vished gjenkjende Gjetningsmanden i Nogen af de Anklagede; Nogle fandt, at Bergeron, Andre at Bendit, Demoiselle Boury, at Jngen af dem lignede ham. Selv Stadssergeanten Petit-Didier og Corporalen Scherer, som strax havde kastet sig over Gjerningsmanden, men ladet ham tive sig løs fra dem, gjenkjendte ham ikke i Nogen af de anklagede Personer; Sidstnævnte fandt imidlertid, at han havde meest Lighed med BenoitBergeron var meget fripostig. Paa Generalprocuteurens bemærkning, at han dog ikke med Sikkerhed, kunde giøre Rede for, hvor han havde været, og hvad han havde foretaget sig d. 19de Novbr., svarede han, at det var en naturlig Følge af, at d. 19de havde været ham en aldeles ligegyldig Dag, og spurgte, om Hr. Persil med Sikkerhed kunde giøre Rede for, hvor han havde været, og hvad han havde foretaget sig f. Ex. d. 18de. En Skomager, som meente med temmelig Sikkerhed i ham at gienkende Forbryderen, spurgte han, om han havde Skoe eller Støvler paa. Og da Dragonen Viensaint erklærede, at Bergeron havde fortalt ham, at han havde fægtet med i Junidagene, og siden yttret for ham sin og sine Venners Utilfredshed med de nye Ministre, samt viist ham et Par Pistoler og sagt, at man kom snart til at bruge disse: saa svarede Bergeron, at det var meget muligt, han havde erklæret sig for een af Junikæmperne; at det ogsaa var muligt, han havde yttret, atter ved given Leilighed at ville slaaes for Republikens Sag; men at han aldrig havde sagt, at han og hans Venner vare utilfredse med Ministrene; tvertimad: jo slettere disse vare, desto bedre for Republikanerne; thi desto snarere var det forbi med Kongedømmet. Et temmelig mistænkeligt Udseende fik den hele Sag ved et Udsagn af Gensdarme-Oberst Rafe, som modtog Kongemorder Pistolen af en Stadssergeant og var den Første, der optog en Protocol om Attentatet. Denne havde nemlig ikke seet Skuddet gaae af, og paa det Spørgsmaal, hvorledes han da kunde vide, det var tiltænkt Kongen, svarede han, at det naturligviis ikke kunde være anderledes; Enhver vidste jo ved Togets Afgang fra Tuillerierne forud, at der vilde blive skudt efter Kongen. Dette gav Defensoren Hr. Joly Anledning til den foreløbige Paastand, som han lovede i sit Forsvar nærmere at documentere, at der d. 19de Novbr. aldeles ikke var tænkt paa nogen Forbrydelse; at Attentatet, hvoraf man havde gjort saa meget Væsen var intet Andet, end et afskyligt Bedrageri, og at det hele var ledet og sat i Gang af en usynlig Haand. National faaer derved en ønskelig Leilighed til at gjøre bidende bemærkninger og beklager iblandt Andet, at der ikke blev optaget Forhør i Sagen førend Attentatet skeete; da mener den, man vil have faaet paalideligere og mere overeensstemmende Oplysninger. - Forholdet mellem Ministeriet og de Deputeredes Kammer er blevet endnu mere spændt ved en ny Begivenhed, som kaldes en saadan Overtrædelse af Eiendomsretten, at end ikke Restaurationen, kan opvise Mage dertil. Den bekjendte Professor Lelewel hørte til de Polakker, der for en Tidlang siden, ifølge Ruslands Forestillinger, bleve forviste 60 franske Mile bort fra Paris; men han havde desuagtet hidindtil upaatalt opholdt sig, som Gjæst hos Lafayette, paa dennes Landsted Laprange. Dette blev nu nylig, i Lafapettes Fraværelse, besat af Gensdarmer, som førte Professoren bort med Magt og bragte ham til Tours. Lafapette besværede sig d. 11te i Kammeret over dette Ministrenes Forhold. Grev d'Argout mod hvem, som Jndenrigsminister, Besværingen især var stillet, vilde retfærdiggjøre sig dermed, at man ikke længere kunde tilstede Lelewel Ophold paa Laprange, fordi det var vist, at han hemmelig indfandt sig i Paris, hvorhos dog Ministeren fralagde sig al Deel i de voldsomme Forholdsregler, som vare anvendte, og skjød Skylden for disse paa Præfecten. Jmidlertid vakte Sagen stor Sensation i Kammeret og fyldte de derpaa følgende Debatter med bittre Personligheder. Forhandlingerne om Suplementar-Crediterne ere dog tilendebragte uden betydelige Reductioner, og Kammeret er gaaet over til Budgettet for Handelen og de offentlige Arbeider. Kongen skal være meget ilde tilmode, saavel over den sidste Tids Kammerforhandlinger, som over den Gang Pistolskudssagen har taget. J et Ministerraad skal han bittert have beklaget sig over, at han blev saa slet lønnet for sine Bestræbelser, at Pressen og Gravstikken (ved uforskammede Carricaturer nemlig) kappedes om at overvælde ham med Forhaanelser, og at Selvraadigheden havde naaet den høieste Grad. Han skal have spurgt: "hvad skal jeg under saadanne Omstændigheder gjøre, skal jeg redde Frankerig imod dets Villie, skal jeg fortsætte de uendelige Anstrængelser, for hvilke Perrier maatte bukke under," Han klagede fremdeles over, at man tillagde ham ærgjerrige Hensigter, som vare ham saa aldeles fremmede, at han tvertimod vilde opoffre Alt for Frankerigs Vel, ja ufortøvet vilde vende tilbage til Privat standen, saasnart han var overbeviist om, ikke længere at kunne være det Folk nyttig, som havde kaldt ham til Regjeringen. - Grev Pozzo di Borgo er kommen tilbage til Paris.