Aalborg Stiftstidende, 1837-03-09
Den af Trykkefrihedsselskabet udgivne, af Prof. Thieles, skrevne Levnetsbeskrivelse af Thorvaldsen er nu udkommen og erholdes for 10 sk. Den er nærmest bestemt forden egentlige Almue og er affattet i en saa ægte folkelig, godlidende og naiv Tone, at den kan tjene til Mynster paask dette Slags Foredrag, hvortil Trangen hos os er langt større, end Evnen. Det er ikke blot Sproget, disse simple, klare Constructioner, disse jevne, let forstaaelige Udtryk, der gives, Skriftet sin populaire Caracteer, men det er hele den poetiske Opfattelse af det herlige Stof, hele den barnlige, næsten ro rende Fremstilling, der saa heldigen slutter sig til Almuens Forestillingsmaade, saa sindrigt ordner sig ind i dens sædvanlige Kreds af Begreber og Følelser, at det sikkert ogsaa vil leve sig ind i den. Fra dette Standpunkt kunne vi hellere, ikke gaae i Rette med Forfatteren, for at han ikke sieldens benytter og paa en Maade appellerer til Anskuelser, som i og for sig hvile paa en falsk Grund, men som dog udgjørelen ikke liden Deel af Menigmands Livsbillede, saaledes som dette af den foregaaende historiske Verdensudvikling er nedarvet til ham. Vi sigte herved naturligviis til de omstændelige Beskrivelser af, hvorledes Keisere og Konger have besøgt og omfavnet Thorvaldsen, sendt ham Ordener og Titler o. des.; thi, hvorvel dette naturligviis ikke blot ei kan forhøie hans Værd, eller endog afgive et nogenlunde vigtigte Vidnesbyrd om hans Storhed, hvorvel vi f. Ex. antage, at naar Thorvaldsen og Kongen af Bayern give hinanden, Haanden, dette er til større Ære for den Sidste end forliden Første, saa ligger Venerationen for denne Verdens Magthavere dog saa ganske i den uoplyste Almues aandige Standpunkt, at vi ikke kunne andet end billige, at Forfatteren har benyttet den. J denne Concession ligger der ikke nogen Falskhed, thi, vil man virke paa Almuen, saa er det nødvendigt at gaae ind paa dens Anskuelser, nødvendigt at bygge paa det Fundament, som findes i dens foregaaendes Dannelse, og intet er urigtigere, end at ville indtvinge en fremmed Betragtningsmaade, hvor rigtig den end maatte være, i en Sjælstilstand, hvori den ikke kan slaae Rødder. Hvorvel vi altsaa mene, at en Omfavnelse af Keiser Alexander eller et Haandtryk af Ludvig af Baiern intet beviser, saa er det dog rigtigt at fore disse Vidner for et Forum, hvor deres Vidnesbyrd vil blive antaget som Beviis, fordi det hos Almuen vil begrunde og styrke Overbeviisningen om Thorvaldsens Storhed, og i det Hele om Betydningen af Kunst og Kunstværd, naar de erfare, at selv det, de - skjøndt feillagtigen ere oplærte til at betragtelsom det Største paa Jorden, har maattet hylde den. Deri søge vi da den almindeligere Nytte af dette ypperlige lille Skrift, at det maa vække og nære Respecten for den sande Bygtighed, for den Storhed, som ikke er beggrundet paa udvortes og tilfældige Lykkens Fortrin, men paa indre sjæleligte Gehalt, paa disse Aandens Fortrin, der vel ogsaa ere Himlens Gave, men for hvis Magt og Herlighed hver bravle Mand med Glæde bøier sig. Det er en saadan Anerkjendelse af Geniets Souverainitet, som dette Skrift vil befordre, og dertil vil et smukt lille Digt af - vi kunne ved- Digteren H. C. Ørsted, der er aftrykt foran som let Slags Jndledning, sikkert ogsaa bidrage Sit. Og ved Siden deraf vil det udbrede Kundskab om Thorvaldsen, og Kjærlighed til ham og vil saaledes navnligen i dette Øieblik fremme det skjønne Foretagende, som vel trods alle Anfægtelser, som det ligesom enhver ny og dristig Plan maa lide, vil naae det forønskede Maal, til Ære og Glæde for Danmark, blandt hvis herligste Minder Thorvaldsens Navn vil skinne som en lysende Sjerne. Kbhvnspst.) Sø= og Landkrigscommissair for 2det jydske District, Hr. Generalkrigscommissair v. Castonier, havde, for at kunne tilveiebringe saavidt muligt dygtige Søfolk til den kgl. Tjeneste, føiet Foranstaltning til, at ingen Sølemit maatte udsexpederes fra Thisted Toldkammer. Da dette imidlertid var til stor Skade for Skibsfarten fra Vestkysten af Jylland, hvis Jndvaanere tidligt og Foraaret havde den bedste Afsætning for deres Producter i Norge, og endeel Fartøier allere. de skulde indtage Ladning, saa indsendte nogle Skippere til det kgl. Admiralitets- og Commissariats=Collegium en Ansøgning, understøttet af vedkommende Autoriteter, om at maatte fritages for hiint Forbud, og behagede det da det høie, Collegium, under 14de Febr. at meddele Generalkrigscommissair Castonier Ordre til, strax at foranstalte bemeldte Paabud hævet.