JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-05
Spanien bestaaer af de to forenede Riger: Castilien og Arragonien. Disse Riger ere inddeelte i følgende 32 Provindser, Madrid, Toledo, Guadalaxara, Cuenca, la Mancha, Avila, Segovia, Soria, Burgos, Palenzia, Toro, Leon, Asturien, Gallizien, Valladolid, Samora, Salamanca, Estremadura, Sevilla, Cordova, Jaen, Granada, Murcia, Valencia, Catalonien, Arragonien, Navarra, Guipuscoa, Biscaya, Alava, Mallorca og Staden, Anteqverra med tilliggende Distrikt. Disse Provindser, hvoraf nogle have Tittel af Kongeriger og nogle ere begavede med visse Friheder og Forrettigheder, ere igjen inddeelte i mindre Distrikter, og indeholde foruden 139 store Stæder, eller saakaldte Cividades, henved 23,000 Flekker og Landsbyer, hvoraf dog adskillige ere temmelig store. Foruden disse Lande, besidder Spanien i de øvrige Verdens Dele, 1) J Afrika, Stæderne Ceuta, Melilla, Penon de Veles, Alhucemas, de canariske Øer samt Øerne Annabog, Prindsesen og Fernando del Po. 2) J Asien, de mannilliske Øer, Mariane Øerne, Carolinerne, Magindano, de philippinske Øer og Bosches Øerne. 3) J Nordamerika Florida, Ny-Mexiko, Ny-Navarra, Californien og Gammel-Mexiko. 4) J Sydamerika. Terra firma, en Deel af Guiana, Peru, Chili, Paraguay, Tucuman, Magelhans Land og Falklands Øerne 5) J Vestindien. Cuba, Portoricco og nogle (Fortsættes.) af de smaae antilliske Øer. Ames Paroissien. Laquestion bien naturelle (nullement desiniepar nos Reglements de 1793), qui sont les membres de Eglise reformee francaise, a ere agitte depuis longtemps, Pa meme et en Presbyttre, mais reste encore indecise 4 Pegard de plusieurs. Til et pourtant du bonordra, en ronte Sociere, que Ton sache an juste qui son les personnes qui lui appartiennent, la chose importe surtout dans une glise comme la notre, formant une congregation particuliere qui a sa langue & con regime a part, & a la quelle le Souverain assure certaines graces: les Administrateurs en general de Etablissemensont interesses a le Savoir, & les paroissiens grands & petits, deratent Stre tons connus 4 Pasteur appele d'office a les visiter. – En consquence, & apres men Stre entendu ave lehonorables Anciens *), je prie tous les individude Pun & de Pautre sere, de cette Capitale 6 des environs, parlant notte langne, qui frequentent dans le temple commun des Reformes leExercices francais, og qui, dans les occasions, op leur recours an ministere des Pasteurs de Eglive francise, de vouloir bien (ceur surtout que jo pourrais Navoir paa Pavantage de connaitre) med faire passer, dici a la sin de Pannee, leurs nom qualites & demeures; afin quon puisse prendre note de leurs personnes, les inscrire comme membres de Peglise, & les trouver at beson. Nov. 1808. F. L. Movsten, Pasteur en chef. *) Dans notre stance du merer. 12 Octobre, li meme og mon confrere J. Monod (parti d'ici le 3) demand & obtint d'etre decharge du samt ministere au milien de nous Forklaringen over den mørke Tale i forrige Numer er Hoftheateret.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
Nyeste benhavn. Skilderie af K. hans Kasse Raa Sjette Aargang. No. 9. Udgivet og forlagt af J. Werfel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Höeckes Enke. Tirsdagen den 8 November, 1808.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
At det sande Digtergenie, der omfatter en uendelig Verden og bevæger sig i de frieste Former, hæver sig over Sprogets Jndskrænkninger, og er ophøiet over de fleste Lænker, som fra Sprogkonstens Side fængsle middelmaadige Tænkere og kraftløse Skribenter, finde vi praktisk beviist hos alle Nationers store Digtere. Hos det sande poetiske Genie finder man ingen slavisk Underkastelse Sproget byder over dets Frembringelser; men Geniet paa sin Side behersker ogsaa Sproget ved sin skabende Magt. Dog skeer dette ikke saaledes, at det træder Sprogkonst og Sprogbrug, og med disse Sprogets Genius, under Fødder. Nei, Digterer hersker over Sproget, fordi han omfatter dets hele Rigdom, fordi ingen af dets Former er ham fremmed, fordi han er trængt ind i dets dybeste Hemmeligheder. Heraf følger ogsaa, at Sproget kan under hans skabende Haand udvides langt over dets gamle Grændser, og vinde saavel i indvortes som udvortes Skiønhed og Fylde. Denne Uddannelse gaaer maaskee hos Digteren mere ind ad; hos Prosaisten mere indenfra ud ad. Sprogets inder ste og dybeste Kraft fremtræder høiest hos Digte ren, ligesom dets udvortes Harmoni høiest hos den klassiske Prosaist *).*) Virker maaskee Digteren i Almindelighed mest paa Talesproget, Prosaisten mest paa Skrifsproget,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
Hvad jeg her har fremsat i Almindelighed, troer jeg med den fuldeste Ret at kunne anvende paa Digteren Øhlenschlæger, og jeg har da med faa Ord karakteriseret hans Fortieneste af vort Sprog efter min Overbeviisning. Uagtet de Smaa pletter, som man paa hans Digtes udvortes Jnd klædning, deels med Microscopet, deels med det blotte Øie, kan eller vil kunne opdage, har man dog vel Ret til at spørge, har Danmark frembragt nogen Poet, som nordisk Aand saaledes bestællede, der saa gandske var Nationaldigter, som Øhlenschlæger, Gives der nogen, hvis Digterverker i den Grad ere danske eller nordiske, som de fleste af hans – Er dette saa, da behøves der vel intet andet Beviis for, hvad Vinding hans Arbeider maae have bragt vort Sprog, saasandt som den Sætning staaer fast, at ethvert Sprog maa uddannes i dets egen Aand, hvis det skal bevare sin Selvstændighed og vedblive at være en selvstændig Nations Organ. Af hvor stor Vigtighed et saadant Organ maa være, kunne vi ligesaa vel skiønne ved at beskue Historien, som vi kunne bevise det af Forerfarings Grunde. Et selvstændigt Sprog er Nationens Palladium; det maa være dens Stolthed, ligesom det er dens Støtte. Ja var end – hvad vi Danske aldrig bør taale, at nogen tænker eller siger om os - var end Oldtids Helteaand, Oldtids Kraft og Nationalfølelse reent uddød hos et fra sine Fædre vanslægtet Folk, saa havde det dog endnu eet Baand, der bandt det til disse Sproget. J dette er Oldtids Aand uforgængelig hos enhver Nation, som endnu eier Levninger af Fædrenes Sagn og Sange, og disse levende Toner fra svundne Tider kunne ofte paa en forunderlig Maade røre Siælen, og vække hine Følelser saaledes, at det viser sig, de ei vare døde, men kun henslumrede. Hvad er det, som for en Deel tryller os i Øhlenschlægers herlige Vaulundur-Saga, Det er vel den ægte nordiske Aand, som ei blot lever i Digtningen, men ogsaa har bestælet det reene, kraftfulde Sprog, Her ere vi saa langt borte fra al Glimmerpragt, al søgt Fiinhed og ængstelig Politur, den gamle, diærve nordiske Natur, som Digteren har ladet fremgaae, taler til os i sit eget Tungemaal, og saa saare vi have fattet Digters Aand, føle vi ogsaa i saadanne Toner maatte den udtales. Den, som her kan finde en saxisk eller fremmed Sprognatur, han maa enten ikke selv vide hvad han mener, eller og har han aldrig kiendt nordisk Aand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
J Aladdin, et Digt af en gandske modsat Natur, maae vi, foruden metrisk Velklang, især beundre en Rigdom, Fylde og Bøielighed, et saa aandigt og forigt Liv, som vi, uden dette Digt, neppe vilde have tiltroet vort fattige, ringeagtede Modersmaal. Dette Phantasiens rige, brogede Spil (hvis poetiske Betydning jeg her abstraherer fra) fremtræder i en Dragt, ligesaa mangfoldig vekslende, ligesaa yndefuld blomsterrig, som de glimrende Digtninger, den omhyller. Det er et herligt Vidne om, at det danske Sprog heel vel kan forene Sydens Jld med Nordens Kraft. J Thors Reise har Sproget, ligesom den hele Digtning, faaet et Anstrøg af den ærværdige, oldnordiske Aand, som begeistrede Digteren, da han, efter sit eget Udtryk, i en enfoldig Kæmpetone tolkede os Sagnet, det en gammel Skald med sindrig Hu har sat i mørke Skrifter. At dette antike Tilsnit ved første Øiekast maa støde de moderne Læsere, helst dem, som ere vante til paa Sommer fugles Viis at flaare hen af Overfladen af ethvert Digt, kan ei undre os, at det, ved et Product, hvori Digteren brød sig en ny Bane, maa have saadanne Mangler, som man ei kunde tænke sig borte, uden at fordre det Umulige, er vel ogsaa vist. Men uagtet enkelte incorrette Steder (som, hvis Digteren vilde, vare saare let rettelige) maa Digtet, ogsaa fra Fremstillingens Side, interessere enhver Læser med Følelse for Nationalsprog og Nationallitteratur.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
At dette maaskee hos endeel Læsere i høiere Grad kan finde Sted ved Baldur, er ikke vanskeligt at forklare. Den mere græske Aand, som hersker i dette Dramas indvortes og udvortes Mekanisme, ere vi vel i det Hele mere fortrolige med, end med vort Nordens egen. Hvad nu selve den skiønne Form angaaer, som fra den græske Skueplads er overført i det første mythologiske Sørgespil, Norden har at fremvise, da er det ikke min Hensigt, at berøre den. Andre maae afgjøre, hvorvidt den kan være passende, eller ikke. Mig forekommer den i det mindste skiøn, og da Tonen, som gaaer igiennem det hele Digt, er en langt anden, om man vil sinere, høiere og høitideligere, end den, hvori Thors Reise er skrevet, synes det mig heel rimeligt, at Digteren valgte en Form, som fra Grækernes Dramer er os bekiendt, og som han har nyttet med et Held, vi maae beundre. - Mine Sprogbemærkninger ere ingen Recension eller Kritik; jeg skriver derfor ingen Liste over de enkelte Steder i Baldur eller Hakon Jarl, hvor stundom Velklang har lidt under Versemaalet, eller hvor Digteren i sin Begeistring har overseet eller tilsidesat Sprogreenhed og Rigtighed. Nogle har jeg fundet, som man vel maatte ønske borte, men de ere ei i betydeligt Antal, de ere smaa og næsten ukiendelige Skypletter paa en klar Himmel, og de overveies saa gandske af store og vigtige Sprog fuldkommenheder, at man maa holde Digteren tilgode, om han ikke saa gierne har seet dem fremdrages for Lyset som Cardinal-Synder. Men saameget høiere jeg erkiender de Fordringer, som Vaulundurs og Aladdins, Baldurs og Hakons Sanger har paa danske Læseres Tak, paa et glimrende Navn ogsaa paa vort Sprogs Horizont, saalidet er jeg i Stand til at glædes ved, at ogsaa han, den herlige nordiske Skald, ei nøies med den eviggrønne Krands, som Danmark vil slette ham – en Krands saa skiøn, at han aldrig kan vinde nogen skiønnere, blev han end for Tydske land, hvad dets store Kløverblad er. Ei kan Guld eller glimrende Steene opveie de Taarer, som himmelsk Fryd fremlokker i den Moders Øie, der seer sin Søn paa Storheds og Udødeligheds Vei. Tænkte vi os end Fødelandet uretfærdigt, saa vide vi ogsaa, at der gives en hævnende Fremtid, og at den store Digter er til for Evigheden. Jeg vil ikke nægte Muligheden af, at een med temmelig lige Held kan skrive og digte i flere Sprog; men umuligt er det nok, at ikke Reenheden lider derunder; umuligt at tænke sig en lige fremskridende Uddannelse. Fortiener vel vort Sprog, at tilsidesættes for noget andet nulevende, og skylde vi os ikke selv, om det i enkelte Deele maatte staae tilbage, Unægteligt er det, at vi have en saameget større Forbindtlighed til at vaage over vort Modersmaals Aand og bevare den i sin Reenhed, som vi have den uvurderlige Fordeel, at eie et Original sprog, et oprindeligt, selvstændigt, Aartusinder gammelt Sprog, hvis rene Kilder vi kunne følge lige til deres Væld. Fra Jtalien udgik den Magt, som betvang den sydlige europæiske Verden, udslettede ethvert af dens gamle Folkefærd, lige indtil Sproget; men maatte see sin Vældes Strøm standset ved en mægtig Dæmning, reist af nordisk Kraft.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
J det hele sydlige Europa tale Nationerne sildig oprundne Blandingsprog, der have tabt i Kraft hvad de vunde i Udstrækning og Fiinhed. Det stolte Albion, som fra sin Havborg med Foragt vil nedskue paa den øvrige Verden, eier ikke længer sin oprindelige Tungemaal, som kun lever et foragtet Skyggeliv i en Afkrog; men maa nøies med et Sprog af nordisk Herkomst, en Stamme, som skylder den indpodede danske Green de Frugter, den bærer. Vi derimod kunne ei blot glæde os ved, at hver en Lyd, som udgaaer fra vore Læber, er nordisk, ei blot kunne vi med Stolthed føle, at ligesom det frie Norden aldrig bøiede sig under Sydens Aag, aldrig opslugedes af nogen Tidsalders Nationer bortskyllende Strøm, saa er heller aldrig fremmed Magt trængt ind i vor Sprogverden – vi eie endog denne endnu ligesaa selvstændigen indgrændset, som da Cimbrerne truede den romerske Colos, da Folkestrømme fra Norden stytede den, da Normannernes Navn var Europas Skræk, da Knud herskede over Norden og Bretland, da Danmark under Valdemarerne stod i dets Middelalders højeste Kraft. Vi bør ei miskiende vort Sprogs store Bøielighed, den Lethed, hvormed det tilegner sig fremmed Rigdom. Heller ikke kan det nære Slægtskab, som forbinder det med Germanernes, undgaae vort Øie. Men selv dette bør giøre os forsigtige, thi var det ikke tænkeligt, at den egentlige Grændse imellem disse Sprog tilsidst kunde blive saa utydelig, at al Danskhed opløste sig i Tydskhed, Og bør vi glemme, at Nordens gamle Modersprog, hvis forædlede og uddannede Datter det danske Sprog er, endnu lever, og lever for os, i det mindste i dets ældre Frembringelser, Bør vi glemme, at ligesom vi, ved den græske og romerske Litteratur Studium, skulle bringe ægte klassisk Aand ind i vort Sprog; ligesom vi af Germanernes Søstersprog kunne tilegne os en stor Deel af hvad det i Ord rigdom har haft forud for vort, ligesom heller ikke de sydlige Sprogs Jld og sine Bøielighed bor være noget vi frygte for, saa for der være ved at øse af hiin ældgamle Kilde, at det danske Sprog bevarer sin medfødte nordiske Kraft - dets Selvstændigheds bedste Støtte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
Hvad her kun i Grundtræk er angivet, skal jeg søge andensteds fuldstændigere at udvikle. Chr. Molbech. En mørk Tale. Ved Hedegaard, Justitsraad. Hvis, skjødesløs, Du mig ei bliver vaer, En farlig Ting jeg let kan blive Og megen Sorg og Ærarelse Dig give, Man i Aviser 10 Exempler derpaa har Naar Du paa Gaden vil spadsere, Du vogte Dig, mig ej at tage med, Thi let jeg volder Dig en stor Fortred, Den Du ej selv saa let kan observere, Helst det kuns sjeldent skeer, At naar Du bruger mig, Du mig og seer Ved Slid og Alderdom min Brøst jeg finder, Kuns Staalet kan kurere mig, Og naar Du mig i Stand da bringer, Jeg længer ikke er, hvad her jeg nævnte Dig Jnden- og udenlandske Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
Indenlandske Efterretninger. Aalborg, d. 1 November. Sidstafvigte 28de d. M. høitideligholdtes Hendes Majestæts vor allernaadigste Dronnings høie Fødselfest af et talrigt Selskab udi Klubben Enigheden her i Byen. Kl. 6 aabnedes et Bal, og Kl. 10 gik Selskabet til Bord, hvor der under Maaltidet blev afsiunget Arier forfattede passende til Øiemedet og derved udbragtes Hendes Majestæt Dronningens, Hs. Maj. Kongens og Hendes K. H. Kronprindsessens høie Skaaler, ledsaget med Trompetters Lyd og et frydefuldt Hurra, hvorefter Ballet continuerede til om Morgenen, da Selskabet skiltes fra hinanden, besielede af ubrødelig Troskab og Hengivenhed for vores ophøiede, Landfaderlige Monak, den ædle hulde Landets Moder, og det hele elskede Kongehuus.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
For omtrent 5 Aar siden blev der sat Pæle til at betegne den Holsteenske Grændses daværende Neutralitet, og disse Pæle blev foruden andre Overskrifter forsynede med den Høisalige Konges Chiffre. Ved den indtraadte Forandring i Regieringen ere de nu blevne forsynede med Hs. nuregierende Majestæts Navnetræk. J meer end eet Aar, og sandsynligviis siden det Bombardement, som ramte vor forhen saa fri delige Hovedstads Jndbyggere, har Viseren paa Udret paa Holmens Kirke, som vender ud til Slotspladsen, staaet stille, og bestandig viist paa 4.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
Man vil nu have den Efterretning, at det Engelske Linieskib Africa, som nyligen blev angrebet af vor Roeslottille, ved denne Leilighed har havt 68 Døde og 40 tildeels stærkt saarede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
En Engelsk Officier skal nylig have yttret sig mod en af vore Parlementairer med følgende Udtryk: "Deres Canoneerbaade have indjaget os en saadan Ærefrygt, at vi ved Synet af dem gjerne liste os bort, naar vi blot kan, thi ved hvert et Angreb kan vi være viis paa at miste i det mindste en Deel Matroser, og deraf have vi just ingen Overstodighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
Postefterretninger. Den Franske Keiser aabnede d. 25 Oct. det lovgivende Corps's Sæde ved følgende Tale fra Tronen, Mine Herrer Deputerede fra Departementerne i det lovgivende Corps. De Lovbøger, der bestemme Eiendommens og Borfrihedens Grundsætninger, hvormed De sysselsætter Dem, nyde Europas bifald. Mine Folkeslag føle allerede sammes velgjørende Virkninger. De sidste Love have fastsat vort Financesystems Grundlag. De ere Mindemærker om Frankriges Magt og Storhed. Vi ville i Fremtiden ene ved vore aarlige Jndtægter kunne bestride Udgivterne, om end hele Europa forenede sig mod os. Aldrig ville vi nødsages at tage vor Tilflugt til de ødelæggende Midler Papirpenge, Laan og Restancer. - Jeg har i Aar reist over 1000 Lieus i det Jndre af mit Rige. Systemet af de Arbeider, som jeg til Jordbundens Forbedring har udkastet, udføres med Virksomhed. Synet af den store Franske Familie, kort tilforn ved Meninger og Tvedragt, nenig, og nu blomstrende, har inden ligen rørt mit Hjerte. For at være lykkelig maatte jeg først have den Forsikkring, at Frankrige er lykkeligt. – Fredstractater, i Presburg og Tilsit, Angrebet paa Kjøbenhavn, Engellands Fiendtlighed mod alle Sø-Nationer, de forskjellige Revolutioner i Constantinopel og Spanien, og Portugals Anliggender have paa forskjellige Maader havt Jndflydelse paa Verdensbegivenhederne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
Rusland og Dannemark have forenet sig med mig mod Engelland. - De forenede Americanske Stater have heller villet give Slip paa Handel og Skibsfart, end erkjende sammes Slaverie. En Deel af min Armee marcherer mod de Armeer, som Engelland har oprettet eller udskibet i Spanien. Det er en besynderlig Velgierning af Forsynet, der beskytter de Franskes Vaaben, at Lidenskaberne have blændet det Engelske Conseil i den Grad, at det frasiger sig Havets Beskyttelse, og endeligen udskibet sine Armeer paa Fastlandet. Om faa Dage reiser jeg, for selv at stille mig i Spidsen af min Armee, og med Himlens Hielp at krone Kongen af Spanien i Madrid, og plante mine Ørne paa Lissabons Forts. Rhinforbundsførsternes Sindelav kan jeg ikke andet end rose. Schweiz føler dagligen mere og mere MæglingsActens Velgierninger. – Jtaliens Folkeslag give mig ikke Anledning til andet end Tilfredshed. Keiseren af Rusland og jeg have seet hinanden i Erfurt. Vor første Tanke var Tanken om Freden. Vi have endog besluttet, at gjøre nogle Opoffrelser, for, naar det saa kan være, at lade de hundrede Millioner, som vi repræsentere, om mueligt dessnarere nyde alle Søhandelens Velgierninger. Vi ere komne overeens med hinanden og urokkeligen forenede saavel om Freden som om Krigen. - Mine Herrer Deputerede i det lovgivende Corps. Jeg har befalet mine Ministere for Financerne og for den offentlige Skat, at forelægge Den Regnskaberne for dette Aars Udgivter og Jndtægter. Af disse ville De med Fornøielse erfare, at jeg ikke behøver at forhøie Tarifen, af noget Paalæg. Mine Folkeslag vil ingen ny Byrde vorde paalagt. Mit Statsraads Talere ville overgive Dem adskillige Udkast til Love, og blandt andre til dem, der have Hensyn til Criminal-Lovbogen. - Jeg gjør bestandigen Regning paa Deres Bistand. - Denne Tale opvakte den meest levende Enthusiasmus, og saavel i Raadsforsamlingen, som i de Gader, Keiserens Tog kom igjennem, hørtes Udraabet: Keiseren leve!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
Af Armeen fra Portugal er kun den første Division ankommen til Rochelle. Den anden er tilligemed sin Anfører General Delaborde ankommen til Qviberon. Overfarten var meget besværlig. Efter Officierernes mundtlige Beretninge har Fægtningen ved Vimiera været meget hæderfuld for de Franske. General Delaborde, som kun havde 1700 Mand under sin Anførsel, blev angreben af 10,000. Jlden begyndte Kl. 9 om Morgenen og hørte først op Kl. 6 om Aftenen. Fortet Capri *) bombarderes stærkt og man venter, at det snart vil overgive sig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
To Polske Regimenter ere marcherede igjennem Paris til Spanien.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
Det hedder nu, at begge Keiserne af Rusland og Frankrige have skrevet et Brev til Kongen af Engelland.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
Den Russ. Statsminister Romanzow er ankommen til Paris, hvor han vil oppebie Engellands Svar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
Kongen af begge Sicilierne, Joachim Napoleon, har udgivet et Decret, hvori det hedder at han, for at bevidne sin Hovedstads Beskytter den hellige Januarius, sin Devotion, og tillige at tilkjendegive denne Helgens Skat-Capels Capitesin Velvillie, forunder dette Capitel en aarlig Rente af 2600 Ducater, der skulle fordeles blandt sammes Medlemmer. Disse faae tillige en Guldmedaille med den gode Januarius's Brystbillede paa den ene Side og en Latinsk Jndskrift paa den anden, som de skulle bære om Halsen. - Denne Helgens Fest blev d. 9 Oct. høitideligholdt med en Pragt, som Neapel aldrig har været Vidne til.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
J Franske Blade hedder det, at Norden med det første ganske vil rømmes af Franske Tropper.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
I Paris er nu ankommen den første Transport Oldsager fra Villa Borghesa. En anden, end*) Øen Capri kaldtes i de gamle Romeres Tid Caprea, og Vellystlingen Tiberius har ofte opholdt sig der. Den ligger 6 til 6 Mile S. V. fra Staden Neapel, og kan i klart Veir sees tydeligen derfra. Den frembringer Viin, Pommerantser, Citroner, Mandler &c. og har en fortryllende Beliggenhed. nu betydeligere ventes. De kostbare Konstværker, som lettest kunne gaae itu, som Gladiatoren, Faunen, den Borghesiske Vase a. transporteredes paa store Vogne, hængende i brede Remme, og forfærdigede efter en ny Model. Med hver Transport fulgte en Vogn med en transportabel Smedie, for3 paakommende Tilfælde strax paa Steder at kunne raade Bod paa enhver Beskadigelse. Ved Kister nes Aabning fandtes Statuerne i samme Stand, som ved Jndpakningen i Rom. Ogsaa adskillige af Canopas Værker en Statue af Keiserens Moder, en Groupe af Plyche og Amor, og en Statue af Hebe) ere lykkeligen ankommen til Paris.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
J Engelske Blade hedder det, at Expeditionen i Cort sikkert er bestemt for Jtalien. En stor Deel af de nu i Portugal værende Tropper gaae under Moores Commando til Spanien. D. 16 Sept. er der afsendt en Commissair til Corrunna, for at anskaffe den fornødne Proviant for 30 til 40,000 Mand Jnfanterie og 5 til 6000 M. Cavallerie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
Af en Engelsk Regjeringsbefaling sees, at den Franske Armee, der transporteres fra Portugal til Frankrige, bestaaer af 24,600 Mand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
Kønigsberg d. 21 October. Hs. Keiser. lige Russiske Majestæt ankom hertil i Gaar. Storfyrst Constantin, som ankom hertil i Forgaars, afreiser igjen i Dag herfra til Rusland. Det herværende Accise- og Told-Departement har af Hs. Preussiske Majestæt erholdt følgende Befaling: Under den nærværende politiske Stilling, hvori "Spanien og Portugal befinde sig, og hvorefter begge disse Riger ei mere deeltage i ContinentalSystemet, kan det ei mere tilstædes, at der fra Preussisk Side drives nogen Handel med Spanien, og Portugal eller underholdes nogen Communication med samme. Til den Ende have J at paasee, at ingen Skibe hverken med Varer eller med Ballast udklareres til Spanske og Portugisiske Havne, og at de, som derfra ankomme, lægges under Beslag, samt at derom gjøres uopholdelig Jndberetning." – Et Engelsk Krigskib krydser endnu uafbrudt i Nærheden af Pillau. Det sendte for nogle Dage siden en Slup til Land, for at bede om ferskt Vand, men dette blev afslaaet. Bourdeau d. 17 October. J vor Handel. vedvarer endnu den samme Uvirksomhed. Der er nylig ankommet hertil 3 Skibe fra Guadeloupe. Ankomsten af disse vil maaskee her have nogen Jndflydelse paa Priserne paa Colonialvare. Vexelcorsen noteres, som følger: Hamborg 2777.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-11-08
Amsterdam 66. 57.