Berlingske Tidende, 1836-01-20
Efter saaledes at have omtalt, hvorvidt det kunde være ønskeligt, at der i Handelssager foretoges Forandring med Retterne i Kjøbenhavn med Hensyn til deres Sammensætning, gaae vi over til at undersøge, hvorvidt det er sandsynligt, at Sagerne ville fremmes med en større Hurtighed, naar Formen i Proceduren forandredes i Overeensstemmelse med de for Handelstribunalet i Hamborg anordnede Regler. Den ærede Proponent har i saa Henseende debitteret, at dertil deslige Sagers Afgjørelse hos os hengaaer saa lang Tid, at det ikke er usædvanligt, at der medgaaer to Aar for at erholde endelig Dom, og han har til Beviis herfor fremlagt en særskilt Beregning, som han antager, at Enhver, der kjender noget til Proceduren, vil finde stadfæstet i sine egne Erfaringer. Jmidlertid maa Committeen, dog tillade sig en Erindring i Anledning af denne Beregning, thi den indbefatter tillige Proceduren for Høiesteret, og ligesom man, naar der tales om Sagernes Gang i Almindelighed, ikke bør hente Exemplet fra dem, der appelleres til nysnævnte Tribunal, da disse naturligviis ere de mest complicerede, saaledes kunde de underordnede Domstoles Omdannelse ikke have nogen Jndflydelse paa Sagens hurtigere Tilendebringelse i Tilfælde. af Appel, med mindre det er Proponentens Mening, at der ingen Appel i Handelssager bør finde Sted, hvilket man, forsaavidt han vil have Handelstribunalet organiseret i Liighed med det hamborgske, ikke er berettiget til at forudsætte. Efter den titnævnte Handelsanordnings Art. 37 – 38 kunne nemlig alle Sager, der have en Værdi af 500 Mark Bco. appelleres til Overretten, og det er ei engang oplyst, hvorvidt nogen videre Appel derfra kan finde Sted. Hertil kommer, at der udi paadømte Sager, som ikke angaae summa appellabilis, efter Art. 36 kan søges Restitution, hvorefter en saadan Sag paa nye kan foretages til Paakiendelse af Retten inpleno eller i det mindste af 7 Voterende. Naar man med denne nærmere Berigtigelse antager den omtalte Beregning for saavidt rigtig, at der kan medgaae en Tid af 8 Maaneder til en Sags Behandling ved Forligelses-Commissionen og dens Procedure og Paakiendelse ved Lands-Over samt Hof og Stadsretten, saa kan Committeen ingenlunde antage, at dette er noget sædvanligt. Ligesom Dommeren, der ordentligviis skulde paadømme en Sag i Løbet af sex Uger, paa Grund af Sagens complicerede Natur, undertiden dertil kunde bruge 12 Uger, saaledes maa ogsaa den Tid, som udfordres for Sagføreren, staae i Forhold til Sagens Beskaffenhed, og naar det er nødvendigt at fore Vidner, at indhente betænkning fra Grosserersocietetets Committee, at forskaffe nye Oplysninger fra Udlandet o. s. v., saa vil det neppe findes paafaldende, at en Sag af saadanne Grunde kan medtage længere Tid. Committeen skulde imidlertid meget tvivle paa, at en Sag ikke ved Handelstribunalet i Hamborg kan medtage ligesaa lang Tid som her, og det havde været høist ønskeligt, at Grosserer=Societetets Committee eller den ærede Proponent i saa Henseende havde meddeelt Forsamlingen den fornødne Oplysning. For at bedømme det hamborgske Tribunals Fortrinlighed fremfor den danske Domstols, bliver det nødvendigt at sammenligne Procesmaaden ved begge disse Retter.