Berlingske Tidende, 1834-06-05
J de fleste Andre, som Revolutionen havde bragt i Gjæring, naaede man langt videre. Det er naturligt, at de ophidsede Massers Magt i smaa Republiker, som ikke kjende Noget til slagfærdige Armeer eller en særskilt, udmærket og høitstaaende, Embedsclasse, er langt betydeligere end i større Monarchier. J Schweiz var Reformen udgaaet fra de meest Dannede, men Revolutionen blev dreven igjennem af den store Masse, som man høist upassende hædrer med Navn af Folket. Paa een Gang viste sig et stort Antal af smaa Anførere, som forhen altid havde tiet, og gjorde Fordringer paa de høieste Embeder. Nye Organer, iblandt hvilke vistnok ogsaa adskillige dygtige Hoveder, hvoriblandt fremmede Demagoger, optraadte for den ny Retning: selv de raae Masser forenede sig til sammenhængende Associationer. Deres Sejer over Reformen var snart afgjort, endskjøndt denne ikke paa samme Maade tilkæmpedes i de forskjellige Cantoner. J Canton Zürich, der stedse udmærkede sig ved Handels virksomhed og Sands for det Aandige, var Overgangen mindre voldsom, end i Bern. Den tidligere liberale Opposition havde hist stor Jndflydelse paa den ny Forfatning, og syntes endnu i den første Tid at ville holde sig overalt. Men desværre deelte den sig snart; Nogle, som vare fiendtligt stemte imod enhver Omvæltning men derimod vedblevne at ynde en hensigtsvarende, gradviis Reform, hvis Anskuelser kunne sammenlignes med en Guizots og andre Franske Doctrinaires, bleve fortrængte fra Regjeringen og tabte med Eet ogsaa paa andre Steder en stor Deel af den Jndflydelse, der tilkom deres Kundskaber. Andre, der snarere kunne sammenlignes med Odilon-Barrot og Mauguin, sluttede sig - deels af Klogskab, deels af virkelig Tilbøielighed – til Revolutionen, optraadte som dennes ivrigste Forsægtere, betoge den derved i enhver Henseende en Deel af dens Farlighed og bidroge Meget til, at ogsaa velgjørende Forbedringer bleve indførte. De af hine forladte Poster bleve imidlertid nu for største Delen besatte med Jndividner, der i deres hele Liv endnu aldrig havde hørt Noget om Videnskabelighed eller en Statsmands practiske Erfaring, og vare aldeles blottede for Talent og Dannelse. At denne Tilstand ikkun er en Overgang til en noget forandret Stilling, er en naturlig Selvfølge. Den Züricherne eiendommelige Sands for aandig Dannelse, Hensynet til vor Handels Tarv og Formuens Vigtighed selv for Staden, ville af sig selv gjenoprette den nødvendige Ligevægt og trænge den raa Masses Magt tilbage. Da ville ogsaa Mange, som uden indre Værdighed have hurtigen opnaaet den ydre, uden at nogensomhelst Omvæltning er fornøden, men paa Valgenes simple Vei, komme til at vige for Fortjenester, og de videnskabeligen dannede Mænd af forskjellige Partier, som have adskilt sig, ville da igjen nærme sig hverandre og i Forening, om end ikke altid udgaaende fra de samme Anskuelser, dog virke det samme. Ganske anderledes forholder det sig i Bern. Der havde den udannede, men tillige overmodige Masse – i Modsætning til det gamle fornemme og tildeels sublime Aristoratiofra første Begyndelse slaaet sig sammen og blev fra Burgdorf organiseret ved Mænd, som heller ikke just havde den fineste Dannelse. Forgiæves modsatte sig da den liberale Opposition, der dengang endnu dannedes af Koch, Hahn, Kasthofer, Regjeringsraad Wys, Lehnscommissarius Wyss; – de revolutionaire Clubbers Herredømme. Hine beholdt næsten aldeles ingen Jndflydelse. Det efter Folketallet valgte Constitutionsraad stod under nogle faa Chefers ubetingede Commando, hvilke tillige vare Clubbernes Styrere og af dem igien bleve ledede. Partierne stode her i en langt skarpere Modsætning, end paa nogetsomhelst andet Sted. Desværre have Patricierne vægret sig ved at modtage alle de Valg, som efter den ny Forfatning faldt paa dem. Saaledes skeete det da, at hele Regjeringen blev en Partieregjering, og ingenlunde omfattede Statens forskjellige lementer i en velgjørende Ligevægt. Den blev af Alle anseet som saadan, og har siden stedse viist sig saaledes. Der viste sig ogsaa blot faa Spor af intellectuelle Kræfters Jndflydelse. Lidenskabelighed, Partiehad, Stolthed gjaldt for Liberalismus. Just derfor frygtede det herskende Partie ogsaa, at dets Herredømme skulde være udsat for Fare. Ligesom Staden fordum, som oprindelig Hersker, havde havt visse Forrettigheder, saaledes erholdt nu tvertimod alle de øvrige Jndvaanere flere Rettigheder, end selve Hovedstadens Borgere. Overalt saae de Reactionens Skrækkebillede. Kun ved uophørligen at ophidse Clubberne og vække alle Lidenskaber hos de ringere Folkeclasser søger hiint Partie at bortskræmme sine Bekymringer, og at overskrige den frygtede Dom af de Fordomsfrie: at Canton Berns Regjering er bleven endnu værre, siden Omvæltningen fandt Sted. J det Mindste har Friheden Jntet vundet; thi denne blomstrer blot, hvor de øverste Autoriteter have Agtelse for Statsforfatningen og Lovene, ikke der, hvor Autoriteterne af Lidenskabelighed krænke Lovene. Berns gamle Regjering er for stedse forsvunden; blot Daarer tænke paa Reactioner, som kunde gjenoprette den. Men den ny Regjering vil heller ikke kunne holde sig, da hiin er falden, som var meget større. Thi den ny er ligesaa lidet overeensstemmende med Tidens Fordringer, som hiin var.