Aalborg Stiftstidende, 1837-03-21
Frankrig. Mere end alle de Carricaturer, man forhen tillod sig at udbrede i Publicum over det herskende Dynasti og mere end alle de saarende Angreb, dets Medlemmer have været udsatte for i Journalerne, synes de ministerielle Forslag om Udstyr, for Dronningen af Belgien og Appanage for Hertugen af Remours at skade dets Popularitet. Carricaturerne og Angrebene i Bladene gjorde September=Lovene i 1835 en Ende paa. Det er derfor et sandt Misgreb, at man atter, ved disse Forslag, foranledigede en Critik over de dynastiske Forhold. Den 10de Marts forelagdes Committee=Beretningen i Udstyrs=Anliggendet og foranledigede Debatter, der af Mangel paa andre interessante Nyheder maa finde en Plads her i Uddrag, skjøndt de langtfra ikke ere opbyggelige. J Committee=Beretningen hedder det. "Da Kongens Datter, blev formælet med Kongen af Belgien, vare Frankrigs pecuniaire Forhold ikke saa gunstige, at der dengang kunde an drages paa en Medgift for hende. Nu derimod, da Finantsernes Tilstand er saa blomstrende, er det Tid at indhente, det Forsømte, ved at forlange et ringe Offer, som Nationen med Beredvillighed vil bringe. Iøvrigt er der sørget for, at Udstyrs-Summen falder tilbage til Frankrig, i Tilfælde at Dronningen af Belgien døer uden Livsarvinger. Dettil er Udsigten meget uvis, raabte man fra venstre Side, Dronningen har jo allerede et Barn og det andet er i Vente." Spørger man, hvorpaa Regjeringens Andragende egentlig grunder sig, saa er Svaret, paa Loven af 1832 om Bestemmelserne for en Civilliste. J denne Lovs 21de Artikel hedder det, at Udstyr for Kongens Børn bliver at bestemme ved specielle Love. Iøvrigt er den Omstændighed, at Bevillingen af et Udstyr vilde være Kongen et nyt Beviis paa Kjærlighed og Hengivenhed hos Folket, tilstrækkelig til at motivere Lovforslaget. - Kammerpræsidenten, Hr. Dupin, vilde netop under den sædvanlige Form meddele Kammeret, at Committee=Beretningen vilde blive trykt og uddeelt, da Herbette, et af Oppositionens Medlemmer, en Mand, der, under Pariser-Opstanden i April, kæmpede med for Regieringen i Nationalgadens Geledder, altsaa ikke nogen Anarchist, besteg Talerstolen. "Jeg har med Opmærksomhed hørt paa Committeens Beretning, men jeg maa tilstaae, at Committeen aldeles ikke har begrebet sin Opgave." (Heftige Jndvendinger i Centrummet afbrød ham; man vilde ikke lade ham tale videre; man raabte, at han forebragte Ting, som slet ikke hørte herhid.) Men han svarede: at man kun først maatte høre, hvad han havde at sige og han var det ganske vis paa, at Kammeret ogsaa da vilde deele hans Anskuelser. (Atter gjentagne Afbrydelser i Centrummet.) Jeg forlanger, vedblev Taleren, at Beretningen gives Committeen tilbage, for at omgjøres og forbedres. Den 21de Artikel, som Referenten beraaber sig paa, er af ganske andet Jndhold; den siger ligefrem, at et Udstyr for Kongens Børn kun da skal finde Sted, naar hans egen Formue er ger tilstrækkelig. Rasende Skrigen i Centrummet.) "Jeg er vant til deres Skrigen og Skraalen, det skal ikke forstyrre mig. Da altsaa Loven giør utilstrækkelig Formue til Betingelse for Bevillinger af Kammeret, saa burde Committeen have prøvet, hvorvidt denne betingelse var forhaanden og ved Beviser have bekræftet sin Undersøgelse. Det er tilden Ende nødvendigt, at forelægge os en Status over Konsigens Privatformue og hvad Krondomainerne indbringe, og da Kongen desuden endnu har Jndkomsterne af den Arv som tilfaldt Hertugen af Aumale efter den afdøde Prinos af Conde, saa maa ogsaa herover forelægges en Status. Da Larmen stedse blev stærkere og de Ministerielles Skrig Ti stille!" Til Orden!" stedse bleve meere overdøvende, erklærede Talleren, at hans Bevidsthed, at opfylde sin Pligt, styrkede ham; han var iøvrigt endnu ikke færdig, men paatistod endvidere undersøgt, hvorledes det egentlig havde sig med den Aftrædelsesact af Godser, som Kongen strax ved sin Tronbestigelse havde udstedt til Fordeel for sine Børn, og som den ikke maaske var blot pro forma." Bevægelsen og Altillarmen naaede nu den høieste Grad; heftig Ordvexling begyndte fra begge Sider. Præsidenten meente, at det maatte bringes til Afstemning, om Kammeret vilde gaae over til Dagsordenen, da det ikke lod til, at man meere vilde høre Talleren. Dette skeete, skjøndt under vedvarende Protestation fra den venstre Side. Majoriteten stemte for Dagsordenen. Forbittret herover sagde Herbette endnu nogle Ord, hvilken Adfærd Præsidenten betegnede som en Usømmelig hed. Under vedvarende Tumult kom det nu til Ordstrid mellem Herbette og Præsidenten, i hvilken enhver af dem svarede Modstanderen med hans egne Udtryk og Striden, endtes omsider med, at Herbette erklærede, at han ikke havde villet dadle Kammerets ved Afstemningen tagne Beslutning, men at meget mere hans Yttring, at han ved vidste, at Hoffets Ønsker vilde finde Gjenklang hos Hofmænd, havde sigtet til dem, som her i Kammeret havde afelbrudt hans Tale med larmende Skrig. - Hermed havde dette Forspil til de egentlige Debatter om denne Gjenstand, den Ende og Kammeret gik, skjøndt endnu i heftig Bevæalgelse, over til at discutere et Lovforslag om Forbedringen af de kongelige Chausseer.