Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1831-10-14
Jndsendt. Om Cholera. Vel ere Lægerne uenige om Choleras Oprindelse, rette Væsen, Smitstof og Midlerne til Forebyggelse og Helbredelse af Sygdommen; men Erfaringen synes dog at stadfæste, at Cholera er egentlig smitsom ved Luftstrømmen og bliver forplantet ved de Syges Uddunstning, Afførelser o. s. v., som og at Sygdommen angriber Blodet, hvis Omløb standser og derved foraarsages Døden, naar ikke betimelig Hjælp findes. Ved Ligenes Obduction har Man fundet Blodmassen størknet. Er nu Cholera fremkommet ved Jordens giftige Uddunstninger, som de Fleste mene, tor Man vel ligne denne Gift med den øvrige, som indfuges af visse Planter, Rødder og Dyr paa Jorden. Som der gives Mod gifter mod disse, vil sikkerlig ogsaa simple Forebyggelses- og Helbredelses Midler mod Cholera Giften omsider blive opdagede, og alt som Cholera indtrænger i Europas meest cultiverede Lande, vil den og omsider der standses. Naturligviis ere de Lande, som sidst angribes, de lykkeligste, fordi de kunne høste Nytte af de dyrt betalte Erfaringer. Jmidlertid er det dog ethvert dannet Menneskes Pligt, at offentliggjøre, hvad han tilfældigviis bemærker, om det end synes at staae kun i fjern Forbindelse med Afværgelsen af denne frygtelige Landeplage som vel hidtil har skaanet, men dog truer vort elskede Fædrenelands Grændser. Saaledes glædte det Anmelderen at læse i offentlige Blade om Tjærelugtens Gavnlighed til at forebygge Smitte; thi de Midler, der skulde anvendes mod Cholera, maae, om de skulle være almindelig virksomme, især være faa simple, at Mankunde antage, de fandtes i hver Mands Huus og kunde anvendes strax naar Forvarslerne for Sygdommen mærkedes. Derfor fortjene følgende tvende Optegnelser at bemærkes, prøves og overveies af kyndige Læger: a) Der gives en Ædike, som bærer Navnet: Vinaigredes quatre voleurs (de 4 Røveres Viinædike) hvorom fortælles, at 4 Personer gjorde under en Pest Haandværk af at plyndre de Dødes Eiendomme. Man kom omsider efter, at de havde en Ædike, hvormed de skyllede Munden, idelig lugtede til og indgned Legemet med. Recepten til denne Ædike er meget simpel: "J to Potter bedste Viinædike udblødes i 8 Dage i Solen eller paa varm Aske en lille Haandfuld af hver af følgende Kryderurter: Salvieblade, Malurt, Rosmarin, Timian, Rude, Lavendel og Mynthe, Derefter sies det og i Saften opløser Man 2 Lod, Campher." b) J Soldins Archiv for Reisebeskrivelser, 19de Bind, Kbhavn 1802, indeholdes en Reise til Guiana og Cajenne, hvor der paa flere Steder tales om de Vildes forgiftede Pile, men især Pag. 132 vidtløftig om det raaeste og vildeste af alle ved Orinoco-Floden boende Nationer, ned Navn Kaverrerne, som ere i Besiddelse af en skrækkelig Gift, af hvis Tilberedelse, der er særdeles konstig, de gjøre en Hemmelighed, for at kunne sælge den til Naboerne. Man er dog kommen efter, at Giften uddrages af en Rod, der, ligesom Tryffelen, hverken har Blade eller Stængel, og de giftige Dampe, der ved Kogningen opstige, koste de gamle Qvinder, som bruges til dette Arbeide, Livet. Giften er saa stærk, at naar En er saaret af en forgiftet Piil, om end Saaret ei er større end et Knappenaalstik, paafølger Døden strax; thi Giften behøver kun at komme i Berørelse med Blodet, saa størkner det øieblikkelig. Derimod kan Man uden Fare synke Giften og spise Dyr, der ere dræbte af den. Jmidlertid har Man dog opdaget, at Giften har ingen skadelig Virkning, naar Man tager Salt i Munden, naar dette kun skeer øieblikkelig. Ligner denne Gift i sin Virkning Cholera, undtagen at hiin er mere concentreret end denne og derfor virker hurtigere Blodmassens Størkning, mon da ikke det simple Middel Salt, som er i hver fattig Mands Huus, maaskee kunne virke som Modgift mod Cholerasmitten og som Lægemiddel for de Angrebne? Det var dog værd at prøve, og det vil være interessant at erfare Virkningen.