Aalborg Stiftstidende, 1827-11-10
J syv Aar, fra 1800 til 1807, var Greve Cap d'Jstrias Medlem af Regjeringen paa de 7 Øers Republik. Han var 24 Aar gammel, da han traadte i Tjenesten; i sit 25de Aar blev han udnævnt til Republikkens Statssecretair, i Begyndelsen for de Jndre, og siden for de udvortes Anliggender, Søvæsenet og Handelen. Hans Fædreneland har ham at takke forNormalskolernes Jndførelse og for Opmuntringen til at cultivere det græske Sprog. J sit 30te Aar, fik hans med Krigsanliggender at bestille. J hele dette Tidsrum vare de 7 Øer, udsatte for Alt Paskas Angreb, der med Franskmændenes Hielp havde gjort sig til Mester af Buthrinto, Vonitza, og Prevesa, og havde i 1807 truet Santa-Maura. Greve Capo d'Jstriasblev sendt som overordentlig Commissair til Grændserne. De syv Øers hele Krigsvæsen blev sat under hans Commando; ogsaa over de Frivillige af Cyprus, Albanien og Morea, som vare traadte inden allierede Hoffers Tjeneste, fik han under sin befaling. J denne Skole lærte Kolokotroni, Bozaris og KarahyskakisKrigskunsten. Paa samme Tid knyttede de Forbindelser med Greve Capondi Jstrias, som sidenhen skulde geraade deres Fædreneland til Nytte. De syv Øers Skjæbne vare ikke afhængig af deres Anstrængelser; den blev afgjort ved Eylaul og Friedland; Fredsslutningen i Tilsit bragte dem igjen under Frankrigs Herredømme. Da Landet tabte Uafhængigheden overgaGreven sig til Privatlivet, og trak sig tilbage paa sine Godser i Corfu. Dog opgav han ikke Haabet for Grækenland, endskjøndt det, udstykket, trælbunden, i ingen af dets Dele kunde anerkjende nogen offentlig Embedsmand, som hørte det til. Han tjente ikke Franskmændene, som vare Herrer over den Ø hvorpaa han var født, han tjente ikke Tyrkerne, som undertrykte det øvrige Grækenland; men han følte Talenter i sig selv, en Færdighed, som han vilde udvikle, for i Fremtiden at offre den til sine Landsmænds Befrielse. En seneste Magt syntes endnu engang i Tiden at kunde nyde Grakenland Nytter Rusland, med hvilken han maatte knytte Forhold, da han forsvarede sit Land imod Bonaparte. Han skyldte ikke længere nogen Troskab; thi der gaves ingen græsk Regjering mere; den russiske Minister tilbød ham i Juli 1808 Ansættelse i Departementet for de udvortes Anliggender, og han modtog den J 14 Aar, fra 1809 til 1822, har Greven Capo de Jstria tjent Rusland med Hæder og Troskab, uden at høre op, at være Grækenland hengiven. 1822 fra sagde han sig, til Hæder for ham, hans betydelige Functioner, da nugen russiske Ministers og entegræsk Borgers Egenskaber ikkenlængeren kundenharmonere med hverandre. Medens han varmigrussisk Tjeneste har han intre Aar, fra 1809 til 1812, været ansat i Petersborg, i Departementet for de udvortes Anliggender; i 1812 ledsagede han det russiske Gesandtskab til Vien; fra 1813 til 1815 var han Chef for den diplomatiske Tjeneste i den russiske Armees Hovedqvarteer, fra 1816 til 1822 var han Statssecretair fornde udvortes Anliggender i Keisern Alexanders Cabinet. Kaldet ved denne Keisers Fortrolighed og Tilbøielighed, for at deeltage i denne mærkværdige Periode, kan han tildeels erkjende sit Værk i Europas nærværende Ligevægt; men fornemmelig tør han rose sig af, at have understøttet og befæstet Existencen af den eneste endnu i Europa værende Fristater. J. Novbr. 1813. har han bevæget Sveits, til at gjøre fælleds Sag med de Allierede imod Bonaparte, fra dette Øieblik af var han Sveitsens erklærede Beskytter paa den forskjellige Kongresser i Vien, Paris og Aachende Han umagede sig for, at forene Partierne, at hemme Tilbagevirkningerne, at opretholdende 22 Cantoners Rettigheder i det nye Forbund, som den Dag idag udgjør deres Lykke. Cantonerne Gensnog Wandt ville uden Tvivl, aldrig glemmenal den Taknemmelighed, som de ere ham skyldige; han er Borger i disse tvende Fristater. Men har han benyttet den store Jndflydelse, som hans Talenter have erhvervet ham, for at gavne Sveitserne, sine adopterede Landsmænd, saa maatte han endnu mere være betænkte paa, at yde Grækenland Tjenester, som han af ganske Hjerte, og fra Barnbeen af, var hengiven. Vel kunde ikkun en meget liden Deel af dette ulykkelige Land nyde godt af hans Velgjerninger; men han vilde i det mindste lægge Sæden hvoraf en bedre Fremtid for samme skulde spire.