Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-02-10
J England forberedes i denne Tid et storartet Foretagende. Man vil, naturligviis kun for Oceanet, bygge Kæmpeskibe eller svømmende Øer, af Hvalfiske form. Den engelske Regjering har, efter moden Undersøgelse af Planen, fundet den iværksættelig. Et saadant Skib vil rigtignok koste nogle Millioner Pund, men det vil ogsaa blive flere tusinde Fod langt og nogle hundrede Fod bredt; det vil, foruden Matroser og Passagerer, kunne rumme 5000 Mand Jnfanteri. De heftigste Storme ville brydes mod denne Masse, som dog, ved sit uhyre Volummen, ikke vil falde Neptuns Ryg for tung. De største Krigsdampskibe ville være som Hundestegler mod en saadan Leviathan Uden mindste Fare vil et saadant Kæmpeskib kunne udholde den frygteligste Æqvinotialstorm i rum Sø dets Passagerer, eller rettere: Borgere og Jndvaanere, ville slet Jntet fornemme til Søsyge, eftersom de neppe ville kunne mærke Havets gyngende Bevægelse. Denne Kolos kunde lade sig beleire af en heel Flaade, uden at blive urolig. At der snart, i dette Rum, vil reise sig Paladser og Kirker, fremstaae Haveanlæg, anlægges Fiskerier, Navigationsskoler, Søbaade, kort, at der ved en saadan Vandstad, vil danne sig et uhørt, et egentligt Soliv, forstaaer sig selv. Men den vig tigste Følge af dette dristige Foretagende vilde maaskee være, at der efterhaanden dannede sig en sikker og beqvem, med Værtshuse og Stationer forsynet, maaskee ogsaa ved en Jernbane afkortet Skibsbro over det atlantiske Verdenshav De nyeste Aviser fra New-York fortælle om et Væddemaal, som en derværende Anbergist, der er almindeligen bekjendt for sin Væddelyst og sine fortræffelige Østers, for kort siden har vundet og alligevel tabt. To meget pæne Herrer kom til ham, spiste og drak Meget, bragte Talen paa Væddemaal, og navnligen fortalte den Ene, at han Dagen iforveien havde tabt tohundrede Dollars, fordi han havde slaaet til væds om, at staae en halv Time for et Uhr, og, uden at feile, at ledsage Pendulens Svingninger med de Ord: "Nu herhen, Nu derhen!" medens de Tilstedeværende opbøde Alt, for at forstyrre ham. Han, Fortælleren, havde neppe kunne udholde det i til Minuter. Værten overveiede Sagen, troede, om det skulde være, at kunne gjennemføre den omtalte Opgave en heel Time, og tilbød, at slaae tilvæds derom. Herrerne vilde nødigt gaae ind derpaa, men lode sig dog omsider overtale til at vove 25 Dollars. Værten stillede sig foran sit Stueuhr, fastbesluttet, ikke at lade sig forstyrre ved Nogetsomhelst, og begyndte, altsom Perpendikelen svingede, at sige sit: "Nu herhen! Nu derhen!" Herrerne forsøgte forgiæves Mangehaande, for at forstyrre ham; blandt Andet sagde de: Væddemaalet gjaldt ikke, eftersom Pengene ikke vare blevne optalte. Værten lod sig imidlertid ikke forvirre, men fremtog en Brevtaske, som indeholdt flere hundrede Dollars i Papirspenge, og rakte dem den, idet han vedblev at mumle sit: "Nu herhen, Nu derhen!" De Fremmede sagde nu, de vilde gaae lidt ind til Værtinden; imidlertid lode de dog Døren staae aaben efter sig. Værten var ikke jalour; han formodede, at Herrerne vilde holde Øie med ham udenfor, og vedblev ganske høit sit: "Nu herhen, Nu derhen!" Saaledes kunde vel tyve Minuter være henrundne, da Værtens yngste Søn kom og tilraabte ham, han maatte komme ud, der var en Mand, som forlangte ham i Tale. Faderen svarte ikke Andet, end: "Nu herhen Nu derhen!" og da Drengen ikke vilde holde Mund, gav han ham ganske koldblodigt et Øresigen, medens han vedblev at tælle: "Nu herhen, Nu derhen!" Nu løb Drengen grædende bort Værtinden kom selv, og overøste sin Mand, der urokkelig vedblev at tælle, med Bebreidelser; tilsidst sagde hun, at den Mand, som havde kjøbt Huset, var kommen. Nu herhen Nu derhen!" lod Svaret, Konen maatte saa sige hvad hun vilde. Langt om længe var Timen udløben, og nu spurgte Værten hastigt: Hvor ere de to Herrer, – Hvilke Herrer?""De To, der drak saamegen Champagne?" – "De ere gaaede for en halv Time siden." Værten stod der som truffen af Lynet, og kunde neppe fremstamme de Ord: "Og min Brevtaske?" Den var og blev forsvunden med samt Pengene, og det vundne Væddemaal var alligevel tabt.