Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-12-22
En allerede i nogen Tid befrygtet Begivenhed har bragt et gjærende Liv i det letfængelige franske Blod. Der er i Paris indtruffet Efterretninger af den sørgeligste Natur fra Algier, i hvilken Anledning de forskjellige Partier, atter træde stærkt op imod hverandre; Forbittrelsens gule Farve viser sig hos de Exalterede, medens de Ministerielt sindede hylle sig i Patriotismens Sørgeflor. Der tales om, at Ministeriet, enten heelt eller for en Deel, maa tage sin Afsked; i Kabinettet hersker den største Uenighed og Kongen har idelige Sammenkomster med Talleyrand og Mole. Touloneser=Telegraphen har givet sine Meddelelser i tre Af brud og endnu ere de ikke tilende. Af Marskal Clauzels Beretning er det Væsentlige følgende: "Toget til Constantineh har ikke afgivet noget fuldstændigt Resultat. Ved en aldeles uberegnelig Begivenheds Jndtræden har Expeditionen forandret sig til en egentlig, stærk Rekognoscering, ifølge hvilken jeg har taget en Position ved Guelma, tre smaae Dagsmarscher fra Constantineh. Hertugen af Nemours befinder sig vel. Paa Veien fra Bona er der ikke mødt os nogen Hindring, tvertimod have Stammerne mødt os med Venlighed - (første Afbrydelse). Vi kunde imidlertid kun langsomt gaae fremad formedelst vort Trains Størrelse. I Defileet Rach-el-Ayba erfore vi, at Achmet havde med sit Harem og sine Skatte forladt Constantineh. J Soma overfaldtes vi af en iiskold Regn blandet med Snee; hertil var Alt gaaet godt, men Natten blev dødelig for Mange og gjorde Tusinder uduelige til Strid. Den 21de vare vi kun 3 franske Mile fra Constantineh, men Floden var saa opsvulmet, at vi maatte vade i Vand til Beltestedet; trods dette, i Forbindelse med et stærkt Sneefog, passerede vi Floden, uden at miste en Mand. Een Miil herfra maatte vi atter gaae over en opsvulmet Arm af Floden; nye Møisommeligheder, nye Sygdomme, de Kampdygtige vare sjunkne fra 7000 til 4000 Mand. Da vi endelig vare komne til Constantine, heisedes til vor Forundring (!) den røde Fane og der løsnedes et Kanonskud; jeg saae da, at Byen maatte indtages med en Kraftanstrængelse, men det afskyelige Veir havde svækket os betydeligt. Jorden og Menneskene vare bedækkede med Snee og Vognene forsvandt i Uføret. Staden havde ikke villet indlade sig i Fiendtligheder med os (?),men Man havde indladt Kabyler igjennem en ublokeret Port og disse forsvarede Byen mod Jndbyggernes Villie (?). Den anden Dag aabnede jeg en levende Kanonild mod Porten Cantara og den tredie Dag blev den gjennemskudt, (anden Afbrydelse) men kun ufuldstændigt. Jeg vilde først lade Sapeurs og derpaa Grenaderer trænge sig gjennem Aabningen, men Forsøget mislykkedes. Nu var der ikke Andet for, end at trække sig tilbage: vi havde ikke flere Levnetsmidler, thi det Halve af de for 14 Dage medtagne Rationer var blevet siddende i Moradset ved Mantsura og siden udplyndret af de Soldater, der vare satte til at passe paa det. Paa Tilbagetoget den 24 Novbr. forfulgtes vi først kun af nogle hundrede Ryttere; men senere kom Flenden frem fra alle Sider, saa at de beløb sig til over 2000 Mand, hvilket Antal dog formindskedes de paafølgende Dage. Den fjerde Dag saae vi ingen Fiende, men Man forsikkrede os, at vi Alle skulde finde vor Død ved Racheel=Ayba. Tilbagetoget iværksattes i god Orden. Soldaten. (Tredie Afbrydelse.) Telegraphefterretningen er saaledes ikke sluttet, men Man vilde om Aftenen i Paris vide, at Regjeringen af en anden Vei havde faaet de bedrøveligste Efterretninger, som løde, at kun nogle ubetydelige Levninger af Hæren havde naaet Bona. - Mærkværdige ere Nationals Betragtninger over det Skete: "Vi kunne aldrig i hiin Depesches Sladder gjenkjende en Marskal af Frankerigs Sprog, men den maa være affattet enten af Hr. Guizot eller af En af Hertugen af Nemours's Hovmestere. Doctrinairernes Plan er lykkedes, at ødelægge Marskallen ved Kolonien, og Kolonien ved Marskallen. Vee Regjeringen, naar den, hvor det gielder 7000 franske Familiers Sorg og Angst, lader sig nøie med at fortælle, at Hertugen af Nemours befinder sig vel!" Hvis Ministeriet lever endnu imorgen, hvis det vover at vise sig i Kamrene, og hvis Kamrene da ikke øieblikkeligen beslutte at lægge Sag an imod det, da kan Man see, hvad alle Theorierne om det ministerielle Ansvar nu betyde!" - Man antager forresten almindelig at Frankerigs Nationalære fordrer, nu paa ingen Maade at opgive Algier.