Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-03-29
sollands-Falsters Stiftstidende. Udgivet i Nykjøbing af W. F. Laubs Enke. Redigeret af Chr. Jørgensen. Mandagen den 29de Marts. Js 30. Munken, eller Kjærlighed og Frihed. Romantisk Fortælling af Giovanni Deltany. Kbh. 1847. 101 Sider. Priis: 4 Mk. (Sælges til Jndtægt for det forenede Velgiørenheds=Selskab.)Man har ofte, og ikke uden Grund, bebreidet vore Digtere, at de forholdt sig ligegyldige ved Tidens Bevægelser, at de synes uberørte af de store Spørgsmaal, som mæg lig have grebet Folket, og af hvis meere eller mindre hellige Løsning dettes Velvære i Fremtiden vil være afhængig Denne Bebreidelse rammer ikke Forfatteren af ovennævnte Skrift, som efter hans egne Yttringer i Fortalen maaske snarere er en Tendentsroman end en romantisk Fortælling" den poetiske Form er her nærmest en blot Jndklædning for et aandrigt og værdifuldt Bidrag om ikke egentlig til a løse saa dog til at opklare et af vor Tids vigtigste og meest indgribende Spørgsmaal, det saakaldte Pauperismespørgsmaal. Den psendonyme Forfatter siger, at han selv henhører til den arbeidende Classe, og han er altsaastemmerettiget i denne Sag, som netop gaaer ud paa at forbedre den arbeidende Classes Vilkaar, at udfinde Midler til at formindske de Ulemper, hvorunder det menneskelige Samfund lider paa Grund af det skrigende Misforhold mellem Livets Goder, mellem Rigdom, Nydelse og virksomhed paa den ene Side og Fattigdom, Savn og Arbeide paa den anden. J vort Fædreland, hvor Ager ligget i en saa langt overveiende Grad en Hovednæringskilde, hvor der ikke findes nogen talrig industriel Befolkning, og hvor der med Guds Hjælp endnu vil forløbe Aarhundreder, for der for Alvor kan være Tale om nogen Overbefolkning, er dette Sporgsmaal endnu ikke ret kommet paa Bane, idetmindste ikke i en saa faretruende Skikkelse, som i andre Lande, fornemmelig i Frankrig, men ogsaa tildeels i Tydskland og Schweitz, hvor hiint Misforhold har fremkaldt de communistiske og socialistiske Bevægelser, som give sig ud for at ville helbrede det menneskelige Samfunds meest rødfæstede Onder, men ikkun tilsigte dets fuldkomne Opløsning, en Krig paa Liv og Død af alle dem, som Jntet eie, mod de meere begunstigede Classer, Tilintetgjørelse af Alt, hvad der er belligt og ærværdigt, Ophævelse af Kirken, Staten og Familien. Communismen, som fordrer fuldkommen Eiendomsfællesskab, kommer nødvendigviis snart i Modsigelse med sig selv og maa saaledes ophæve sig selv. Den er lige falsk i sin Oprindelse og fordærvelig i sine Følger, fra denne lader Socialismen sig vel i mange af sine Yttringer vanskelig adskille, men noget Sandt og Rigtig ligger dog til Grund derfor. Den gaaer ud fra den lendighed og Fordærvelse, som er herskende i Arbeidsdassen, og stræber efter Forbedring i dennes Kaar ved at organisere Arbeidet, saaledes at Enhver kan blive deelagtig i Livets Goder i Forhold til sin Dygtighed og alid, at Jndustrien, istedetfor at adskille og fordærve, blider Midlet til Menneskenes Forædling og Lykke. Denne Retnings Falskhed bestaaer i dens Eensidighed: Den sætter Jydelsen som Menneskets Bestemmelse, og skjøndt den paastaaer at være fremmed for al Politik, kan den dog ikke gjennemføres uden at omstyrte alle Statsforfatninger.