Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-08-27
Den Vest-Siællandske Avis, eller. Ugeblad. Slagelse. den for landske Historie. uden og inden tigste Nyeheder. Dagens vig Redigeret af Pastor Ridder Bastholm. Trykt og forlagt af Peter Magnus, 19de Aarg. Tirsdagen den 27. August 1833. Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene. Om den sidste Cataract i Nilen. (Af det store Franske Værk og Ægypten.)(Sluttet.)Der begynder Cataractens Brusen at giøre er stærkt Jndtryk, uagtet man allerede har kunnet høre den i Phillæ, om Vinteren og Foraaret er denne Lyd meget stærkere; den kan sammenlignes med Havets Brusen paa en Kyst, som er besat med Skiær, der er saa stærk, at man kan høre den i en Afstand af en Lieue. - Jndtil dette Punkt vandrer man ikke paa Nilens Bred uden Besværlighed; thi man maae bestandig gaa i Sandet af Graniten og man maae fra Tid til anden træde over fremstaaende Klippestykker, som ligge paa Jorden; men naar man nærmer sig Barrieren og til det Sted hvor Nilen vender sig mod Norden, det vil sige nær ved Chellal og ligge foran Tarmesit, saa forefinder man paa engang Klippen foran sig; man maae klattre op af den med Hænderne for at passere videre fort. Bierget trænger sig saa at sige frem- og nedstiger ganske lodret i Nilen, derpaa stiger det op til dens Overflade under Skikkelsen af en Mængde Klipper, som staae meget tæt ved hinanden og hvoraf flere blive til store Øer. Jeg har talt tyve af disse paa den Dag da Vandet stod høiest. Det er paa denne Beliggenhed at man erkiender den sande Cataract i Mellemrummet imellem Phillæ og Syene; thi i dette Mellemrum er hele Nilens Løb jevnt opfyldt med Klipper. Dette Sted udmærker sig tillige ved at Floden bliver snevrere; thi den er paa dette Sted ikke meere end omtrent 1000 til 1200 Metre bred (5 til 600 Toiser), imedens at den forresten er i Almindelighed bredere, og i Middeltallet 2000 Metre bred (omtrent 1000 Toiser, og foran Phillæ 3000 Metre. For at giøre sig en Forestilling om en saa betydelig Udstrækning, maae man forestille sig en Brede, som er 18 til 20 Gange større end den som Seinen har tætved Tuillerierne, naar man maaler Floden fra en Kant til en anden. Det er især mod den høire bred af Floden at Øerne staae tættest ved hinanden, ere steilest og hvor de lægge de fleste Hindringer i Veien for Vandets Løb. Jeg har talt 10 Hoveddæmninger, som gaae over fra een Øe til en anden, og i alle Retninger. Nilen standser imod disse Dæmninger, vælter sig tilbage, hæver sig, bryder over og danner saaledes en Mængde Smaae Vandfald, hvoraf ethvert er en halv Fod, en eller mindre højt. Hele dette Rum er opfyldt med Hvirvler, Svælg og Afgrunde; enhver Canal er en Strøm hvori Vandet har alleslags Bevægelser, og i modsatte Retninger, som kommer af at de blive kastede tilbage fra forskiellige Klipper, hvorpaa de krydse sig med Voldsomhed. Men ved den venstre Flodbred er Flodens Løb mere jevnt, endskiøndt dog meget heftigt. Naar Vandet staaer høiest saa ere alle Klipperne bedækkede med Vand, og der forefindes da en seilbar Canal. Paa denne Aarstid kunne Baadene, passere den, og selv føre Seil, men naar Nilen er lav, saa maae Baadene seile op af den ved Hielp af Reeb og ved at holde sig meget nærved Kysten. Jeg har seet flere Baade, som gik op af Nilen, at føre Seil og det næsten uden Fare; men naar de seile ned af den saa blive de bragte afsted med en yderlig Hurtighed, som maatte sætte mindre duelige Skibsfolk i Skræk. En Rubler, som jeg spurgte derom, sagde mig at om Vinteren, naar Vandet staaer lavest, saa har Vandfaldet en Høide af et Menneske som løfter Armen i Veiret; hvilket udgiør 6 til 7 Fod.