Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1766-06-02
Den 22de i denne Maaned er Politie-Betient Christian Dam af Stadens høi respective Magistrat antagen saavel til Justere, Mæster ved Maal og Vegt, som til Brolægger- eller Gade Jnspecteur i Stedet for afgangne Politie-Betient Stephan Aasheim. Den 27de hujus har høibemeldte Magistrat beskikket Johann Hossenbutte til Stads-Veier her i Staden. Dette er indsendt. Min Herre, Jeg mærker af Deres Brev, at De maa være en retsindig Patriot. De skrive et Brev inddraget i de Bergenske Addresse-Efterretninger under No. 12, hvor der læses meget om Skomager-Arbeidets Slethed i Bergen. Dette har giort mig begierlig efter Sandheden deraf og de virkeliAarsager dertil. Thi jeg antager ikke lige hen hvad der skrives og høres i slige Tilfælde. Allerbelst jeg veed at det ikke har været saa tilforn. Jeg vil gierne tiene Dem herudi, dersom jeg kunde giøre det efter Behag. Jeg havde friere yttret mine Tanker i et lukt Brev til Dem, om De ikke havde fortiet Deres Navn og Bopæl, end i de ugentlige Addresse-Tidender i Bergen. Men da jeg veed Deres Hensigt dermed er god, vil jeg tilsidesætte alt og meddele Dem følgende: De mærker selv, at det ikke er Arbeidernes Skyld, at der gives slet Skomager-Arbeide i Bergen, men det slette Læder, som bruges til Arbeidet, at det ikke vel beredes og garves. Jeg svarer. Det beredes ligesaa godt i Bergen som andetsteds. Der maa giøres Forskiel paa Danske, Tydske, Engelske og de Huder, som falde i Norg eller Bergen. At berede det Læder, som Bergen har, ligesom det tykke udenlands fra, vil neppe lade sig giøre. Alligevel beredes det forsvarligt. Jeg har ladet mig fortælle, at en formuende Skoe=Mager i Bergen for en Snees Aar siden skrev efter en Loe-Garver, som kom herop, men gjorde hen ved 500 Rdlr. i Læder uduelig og ubrugelig. Aarsagen drister jeg mig ikke at sige, da endeel vil vide, at samme var en duelig Person. Vi skal have et nyere Exempel herpaa. Dette veed jeg, at der nu gives Skomagere i Bergen, som af ve Danske Huder, naar de kand faaes, og af det tykkeste Slags, som falder her hos os, bereder og garver Læder, som i Styrke og Fasthed neppe viger det Engelske. Det Engelske Læder trækker ligesaa vel Vand, som det Bergenske ja snarere, naar det sidste ligner det første i Tyk hed, hvilket med Prøve af begge Slags kand bevises. De, som bruge Engelske Soler i Skoe eller Støvle, klage ligesaa vel, som de, der bruge af Bergensk. Skulde man vel troe, at Skomagerne i Bergen vilde benytte sig af Mænd, som fordærvede deres Læder, som koster dem anseelige Penge. Jeg vil ikke tale om, at nogle Skoe Magere virkelig forstaae Garveriet og har givet adskillige Prøver derpaa. Hvilket kand ikke være nemueligere for vores end for andre Stæders Skoe Magere i Danmark, som baade har og benytter sig af denne Frihed. De spørger om det kand nære Sandhed, at Skomagerne ved at gaae til deres Gurver-Boder forfalde til Ladhed og Drukkenskab, Jeg kand sige, at intet er mindre rimeligt. Thi ingen andre gaae dertil end de, som have Læder under Arbeide og Beredning. Og de komme sandelig for at tilsee det, for at være overværende, naar nogen Forandring skal skee dermed. Jn de tage ikke sielden Haanden i med, at det snarere kand blive gjort, paa det de selv og deres Drengs maa komme hiem til andet Arbeide paa Verkstæderne, hvilke sidste, uden Mæsternes Op finn, vilde tage sig længer Tid end der behøvedes. Altsaa mener jeg, at Mæsterne ved deres Gang og Nærværelse i Star-Huset, hvor de paa fornøden Tider selv arbeide, befordre Arbeyde og hindre Vane til Ladhed. Der kand, Guld bedre, findes baade iblandt Skoe-Magere og andre Stænder dem, som elske Viin og Brænderin, Men af deres Gang til Star-Huset giver Anledning dertil, fatter jeg ikke. Thi de, som oftest besøge Garve-Boderne, ere de meest Formuende, der i forbemeldte Begivenheder komme for at befordre sit Bedste og ikke sit Værste, saasom en stor Deel af deres timelige Velfærd hænger af Læderets nøiagtige og fornuftige Behandling. Og jeg kand aldrig med Sandhed sige, at nogen af dem ere tilbøielige til detslige, saa vidt jeg kiender dem og har kundet faae at vide. Dernæst gives neppe deromkring noget Vertshuus, som kunde give Anledning. For det tredie lærer den tilvoxende Mangel og Fattigdom en stor Deel at undvære det. For det fierde ere de saa virksomme den Stund, at de neppe give sig Tid dertil. Og Skomager. ne i Bergen ere langt ædrueligere og sparsommeligere nu end tilforn. Maaskee fordi Professionen florerede fordum mere. De forundrer sig over, at fremmed Arbeide indføres i Bergen. Thi i deres Tid udførdes en Mængde Skoe og Støvle til Spanien, ja til Frankerige, Holland og andre udenrigske Stæder. Nu ikke. Men andres tvertimod indføres. Jeg forsikrer dem, at hverken Arbeiderne eller Matrialierne ere Aarsag, Thi jeg haver seet fremmed Arbeide, som har været beklageligt gjort og af det sletteste Læder, som falder paa de Steder. Saa at en skikkelig SkoMager i Bergen vilde undsee sig ved at lade sligt Arbeide udløbe af sit Verksted; Adskillige have selv tilstaaet, at det har været maadeligt. Men Prisen paa Arbeidet gjør det ikke. Thi et Par Mands Skoe med Fugelske Saaler under faaes i Bergen for 7 til 8 Mk. Da de dog koste mere i Kiøbenhavn og Engelland. Nye Modens Fruentimmer-Sko, saaledes som de komme udenlands fra, kiøbes ligesaa billig her. Et tilstrækkeligt Tal af Arbeidere i Bergen mangler ikke. En stor Deel Skomagere sidde næsten uden Arbeide, som daglig ønske at nyde noget og i Mangel deraf maa give sine Svenne Afsked. Aarsagen maa altsaa være de Brugendes Smag, en besynderlig Fortroelighed til alt fremmed og Udenlandsk, en Mistanke, om sine Medborgeres Duelighed og Ærlighed, alt for høie Tanker og Fremmedes, omendskiønt de med mindre Møie og Hazard af samme Bonite og Smukkhed kand faaes hos deres egne Medborgere, hvilket de maa tilstaae, som ere patriotiske sindede. Endelig begierer De at vide, hvoraf det kommer, at der nu, uagted Skomagernes Antal er saa stort, gives forfaldne Boder og øde Grunde og i Deres Tid blev det vel holdt vedlige af 30 til 40 Mæstere. Jeg kand ikke sige, at der gives nogen forfaldne og ubrugelig Bod. Thi alle Boderne bruges og vedligeholdes af sine Eier ligesom tilforn, endskiønt der ikke er saa stor Drivt nu som tilforn formedelst Mangel paa Huder og Skind og Arbeidets Aftagelse. Thi foruden at fremmed Arbeide indsniges baade fra Stadanger, og Udenrigs Byer, opkiøbe Bønderne af Landet det meste raae Læder, som de paa deres Maade garve og siden baade sælge paa Kramboderne og forarbeide en utroelig Mængde Skoe og Støvle af, som de indbringe til Byen til en utaalelig Skade for Skoemagerne. Af dette Læder kiøbs og adskillige fattige Skoe=Magere og Fuskere, hvorved jeg tilstaaer, at mange kand blive bedragen. Altsaa kand neppe Skoe-Mager-Mæster ne faae Læder for Penge. Dette er uden Tvil Aarsag til, at de 2de øde Grunde (: thi flere gives der ikke.) ei blive bebyggede, som vist nok skeede, dersom denne Misbrug hemmedes og mange vilde forandre sin Tænke-Maade. Jeg forsikkrer min Herre, at jeg meere for at tiene Dem, end for at igiendrive noget som falder bort af sig selv, har meddelet dette. Jeg har forbigaaet meget, som jeg dog, efter Formue vil oplyse for Dem selv, der om det maatte behage Dem under Deres Navn at tilskrive mig, som henlever. Min Herre. hengivne.