Aalborgs Stifts Adresseavis, 1825-02-15
Paa Skibet Trafalger indtraf i August 1822 følgende Scene, som vi ville anføre med Journalens egne Ord: Klokken 9 om Aftenen gjorde vil et andet Forsøg paa at befæste Skibet til en Jisflade. Fem raske Mænd bleve sendte for at fæste nogle Ankere til Jsen og to Linier (warps) bleve fastgjorte ved disse. De to Mænd i Baaden vendte tilbage efter et nyt Anker, og i det samme de kom til Skibet brast begge Linierne, som vare befæstede i Jsen; og Skibet, som hurtigt dreiede sig, fik et frygteligt Stød, paa Bagdelen (qvarter) imod Jisslaget. Dette nødede os til at holde ud imellem den løse Jis igien; omtrent en Time efter kom vi tilbage, og sendte en Baad for at forsøge, at bringe de Ulykkelige, som vare forladte paa Jsen, ombord. Men Søen var saa svær, at Folkene vægrede sig ved at vove sig i Baaden, og den vendte tilbage uden dem. Vi bleve nu nødte til at staae østligt over imellem den løse Jis i en Afstand af henved 20 Mile fra de stakkels Folk paa Jisslaget. Om Midnat dreiede Vinden sig østlig og begyndte at stille af. Henimod Morgenen den 24de fl. rede Veiret op, og Vinden sagtnede, hvorpaa vi begyndte omhyggelig at søge efter de 5 forlorne Mænd, dog med meget ringe Haab om nogensinde at see dem igjen. Men efter at have staaet fire Timer mod Vest, fik vi med Kikkerten til vor store Glæde fra Mærset Øie paa dem paa et lidet Stykke Jis, og sendte Klokken 8 1/2 om Formiddagen en Baad, som bragte dem alle levende ombord, og det i en bedre Tilstand, end Man kunde ventet efter at have lidt saameget af Kulde, Væde og Hunger. Lignende Lidelser vilde have dræbt Enhver, som ei var vant til at befare disse Egne. De gave følgende Beretning om deres farlige Eventyr. Kort efterat Baaden, som forsøgte at redde dem, var borte, brød den Deel af Jisslaget, hvorpaa de stode, sig løs ved Bølgegangen og førend de kunde springe over paa Hovedslaget traadte Vandet imellem og hindrede dem. Derpaa dreve de fra det Lye, de havde under dette store Flag ud paa den høie Søe. Næsten hver Bølge skyllede nu over Jisstykket, saa at de for at redde sig, vare nødte til at lægge sig ned paa Maven og holde sig fast i Jis bredden med Hænderne. J denne rædsomme, piinlige og farlige Tilstand forbleve de til Midnat, da det Jisslag, paa hvilket de holdt sig, af Bølgerne blev slaaet mod et andet Flag og brast i 3 Stykker. Lykkeligviis vare de paa det største Stykke (hvilket alligevel kuns var nogle faa yardsi Diameter), og paa dette tilbragte de en sørgelig haabløs Nat, jevnlig overskyllede af Søen, og i bestandig Forventning om, at den næste Bølge skulde løsrive dem fra det ufuldkomne Fæste, og begrave dem i Dybet. Saasnart Søen begyndte at sætte sig, forsøgte de at staae op- og at reise sig, for at vedligeholde lidt Varme. Men denne Forholdsregel var nær ved at slaae Feil, da de ved Taagens Opklaring bleve overvældede af Fortvivlelse, ved at finde, at intet Skib var i Sigte. De frygtede nu, at Trafalger var forliist i Stormen, og i dette Tilfælde var deres Stilling i Sandhed uden Haab. Den sædvanlige Virkning af dette Slags Lidelser, nemlig Dødsighed, begyndte nu at indfinde sig blandt dem, og en Mand yttrede stor Lyst til at sove, hvilket alligevel hans Kammerater, viselig forekom; ellers vilde han sandsynligviis aldrig have vaagnet mere. Snart efter bleve de oplivede ved Synet, af Skibet, hvis Ankomst gav deres Geist Ansporelse og satte dem istand til at gjøre den nødvendige Anstrængelse for at vedligeholde Livet, indtil de kunde uddrages af deres farlige Stilling. (Af Magazin for Naturvid. Christiania 1824. 1 H. S. 8275).