Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-12-21
J Pairskammeret indleverede Seglbevareren den 11 d. Forslag til en Revision og nøiere Bestemmelse af Lovgivningen om Beleiringsstandens Anvendelse, som neppe vil tjene til at berolige Gemytterne. Det bestaar af 7 Artikler, hvorefter Stæder eller Menigheder, naar de angribes af fiendtlige Tropper eller Rebeller, skulle erklæres i Beleiringsstand, og i dette Tilfælde alle Forbrydelser imod den offentlige Sikkerhed paakiendes af Krigsretterne. J Tilfælde af en væbnet Opstand i Stæder, som ikke høre til Krigspladse, og Militairposter, paa hvilke Dekretet af 24 Decbr. 1811. (fra Keiserdømmets Tid!) er anvendeligt, kan Regjeringen ved en Kongelig Forordning overdrage den kommanderende Officeer Ret til at forvise alle Personer, hvis Nærværelse synes ham farlig for den almindelige Rolighed, af Distriktet, fremdeles til at borttage alle Vaaben og Munition, og baade ved Dag og Nat kunne saavel de kompetente civile Embedsmænd, som ogsaa Militairpersoner, naar de i det mindste have en Gensd'arme-Underofficeers Grad, foretage sig Huussøgninger, for at hæfte Mistænkelige, lægge Beslag paa Papirer og andre Dokumenter, Vaaben, Munition &c. Den første Stemme, som i selve Pairskammeret hævede sig imod denne med Rette saakaldte Beleirings=Lov, var den bekjendte Hr. de Dreux Breze, der betegnede den som frihedsmyrdende, og skjøndt han var overbeviist om at den vil blive forkastet af Kammeret, dog fandt, at dette for denne Gang selv burde vælge Kommissionen til dens Prøvelse, hvilket ellers er overladt Præsidenten. Men hans Forslag havde den almindelige Skjebne, som Alt hvad der kommer fra Oppositionen: at vorde forkastet, Desto frimodigere udtale Journalerne sig, idet de Alle, paa de ministerielle nær, angribe dette nye Lovudkast som et frygteligt Jndgreb i Nationens ved Chartet garanterede Rettigheder. National finder Udtrykkene deri saa vaklende og ubestemte, at de kunne modtage den vilkaarligste Fortolkning. "Det er en af de Love – siger den - som Man ikke undersøger, men holder sig bered paa, at modtage vedbørlig ved dens Anvendelse." – Temps beundrer den Skarpsindighed, hvormed Frankerig regieres, thi efter at Ministrene ved en Leverance af 66 nye Pairs har bibragt Pairs Værdigheden et ulægeligt Saar og nedsat den i Publikums Øine, søge de igjen at reise dens Popularitet, ved at lade den nye Beleirings-Lov sanktionere af Pairskammeret, og derved stemple dette som Medskyldig i Brud paa Chartet og et MilitairDiktaturs Jndførelse. "Men ligesom - vedbliver den 500des=Raadet, ved at samtykke i Usurpationen af 18 Brumaire, dræbte sig selv, saa vilde det og blive Pairskammerets Dødsdag, da det af Ministrene lod sig forlede til at angribe Chartet. Skulde hiint Udkast gaae igjennem, da vilde al forfatningsmæssig Regjering være udslettet indtil det sidste Spoer, den absolute Magt vilde ikke kunne opvise mere despotiske Former. Ved Beleiringstilstanden vilde Regjeringen kunne disponere over Borgernes Liv, Frihed og Eiendom. Skulde denne monstrøse Lov antages af Kamrene og Nationen, da maatte Man tilhylle sit Hoved og begræde Fædrelandets Lod, som efter 40 Aars politiske Storme endelig var gaaet under i de af nogle doktrinaire Kastrater ud stilte Snarer." Koureren bemærker, at en Undtagelses=Lov aldrig kommer allene. - Handels-Journalen opfordrer Pressen til at paatage sig Chartets Forsvar, beraabende sig paa følgende Artikel i samme: "Chartet og alle ved det garanterede Rettigheder betroes den hele Nationalgardes og alle franske Borgeres Patriotisme og Mod i Varetægt."