Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-20
Coursen, hvis pludselige, betydelige Forverrelse og Forbedring ligemeget ødelægge Mennesker i tusinde Tal, forbedrede sig, som bekjendt, for et Aars Tid siden, pludseligen til Pari. Enhver klog Mand, som let indsaae, at vi aldrig kunde faae en bedre, men vel, og det sandsynligen snart en verre Cours, troede nu, at formuende Folk uopholdeligen vilde anbringe deres lykkelige Papiir som Specier, fornemmeligen i Kjøb af de allerede da lavt staaende Huse og Gaarde. Dog - den Kloge troede feil, fordi den indskrænkede Pengemand tænkte og regnede feil, eller, rettere sagt, ingen af Delene kunde. Kort efter, da Coursen igjen forverredes betydeligen, opløste den Eenfoldige hiin Gaade, som havde forbauset den Kloge, Adskillige formuende Folk af den simplere Classe yttrede nemlig, efter bemældte Coursforverrelse, at det nok dog nu var bedst, at anbringe Sedlerne, da det ikke længere saae ud til, at en Specie vilde gaae ned til 7 Mk. og 8 Sk. Navne-Værdi, - Paa det Spørgsmaal, om de da ogsaa troede, at 2 Gange 2 kunde blive Mindre, end 4, svarede de vel nei, men det holdt dog saare haardt, at gjøre dem begribeligt, hvor urimelig deres Forhaabning havde været, med Hensyn til vor forringede Møntfod, ifølge hvilken en Specie aldrig kan gaae under 2 Rigsbankdalerssedler. Sædvanligen spurgte slige Pengemænd om Priser paa store Gaarde, hvorfor de igjen fik det Spørgsmaal, om de kunde udbetale Betydeligt, og her forbausedes man ved at høre de fleste af dem tale om 20-3040, 50 tusinde Rigsbankdaler, som, efter deres Forsikring, havde ligget adskillige Aar - Paa den bemærkning, urørte i deres Chatol! at det dog nok havde været bedre, om Pengene imidlertid vare blevne gjorte frugtbringende, svarede de som oftest: "Vi forstaae os ikke paa de mange Navne, vore Penge nu have. Ja, Sedler det er da begribeligt; Specier kjende vi jo ogsaa fra gamle Dage; men, dette Qvartalsølv, gaaer langt over vor Forstand. - Vi brugte og saa vore Penge i Førstningen, men, da vi ikke kunde finde ud af disse kunstige nye Anstalter, saa bleve vi snydte, og derfor lode vi Pengene ligge Nogle tilføiede: "Siden forsøgte vi vor Lykke med at laane vore Par Skillinger ud, men, der gik det os ligesaa galt, fordi vi ikke har os rigtigt ad med den ulovlige Rente. Fra den Tid af have vi ladet Pengene reent ligge, fordi brændt Barn vogter sig for Jlden!" - Sa Man seer heraf, hvor vigtigt det er, at gjøre Menigmand tydeligen opmærksom paa Forskjællen imellem vor gamle og nye Møntfod, samt, hvor høist skadeligt det er, at forvirre ham ved mange Pengenavne, hvilke saa hyppigen, fornemmeligt der, hvor en fattig Aand styrer den rige Haand, avle Bedragerier, Standsning og Næringsløshed, Overalt yde flere Pengebenævnelser Vendepuncter, for den fordærvelige Pengespeculation, og sikkert har en Stat Mere end Nok i Sedler og (efter Dagscoursen i Sedler betalbar) Sølvmønt, for ei at sige rede Sølv, hvilket omtrent klinger som vaadt Vand, Qvartalscoursens saakaldte Sølv er vist nok, ifølge det Anførte, en saare ødelæggende Middelting, der næppe fandtes paa den gyldne Middelvei. At dette Papiir sølv skulde kunne standse Sølvmøntens Stigen er en forunderlig Paastand, da den lovmæssigen satte Qvartalscours jo følger Sølvmøntens Værdi Men, at det derimod er et fjerdingaarligt Speculations=Vendepunct imod Næstens Pung, det viser Erfaring os dagligen. De Fleste søge nemlig, at bestemme deres Gjæld i "Sølv, og deres Tilgodekommende i rede Sølv, fordi "Sølv om Egennytten derved vinder, kan betales med rede Sølv, men derimod ei rede Sølv med Sølv.