Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-09-13
Jndbydelse til en nye Psalmebog. (Jndrykket efter Anmodning.) Paa en Tid, da den danske Kirke imødeseer forønskede og til Tidens Tarv svarende Forandringer i den for den offentlige Cultus gieldende Liturgie, til hvilke Forandringer Landets geistlige Embedsmænd, som med Rette kunne ansees i saadant Anliggende for Menighedernes Repræsentanter i det Hele, sikkert ville virke med alden Alvor, Sagen fortiener, at den Erfaring, de have erhvervet, og at den theologiske Kundskab, de ere i Besiddelse af; - paa en Tid, da vi ligeledes imødesee en kirkelig Høitidsfest i Anledning af Protestantismens tredie Jubilæum i Danmark og med hvilken hine kirkelige Forandringer vel omtrentlig ville blive simultane: – paa en saadan Tid forekommer det Undertegnede saare onskeligt, om ogsaa Aanden bragte Kirken et skiønt Sangoffer, om endog dette ikke skulde kunne maale sig med dens forældede Sangchor af Kingo Det er ikke første Gang, jeg vover at slaae paa denne Stræng. J mangt et Aar har jeg i Stilhed tænkt derpaa og arbeidet derpaa. Nogle som læse disse Linier, ville ogsaa muligen erindre sig, at jeg baade har leveret salig Prof. J. Møllers theol. Bibliothek tvende Gange Bearbeidelser af salig biskop Brorsons Svanesange, hvilke vare saa heldige ikke blot at vinde bifald hos den Afdødes Frænde Rector Brorson, i det han opfordrede mig til at gaae videre, men og saa hos upartiske Kyndige, – og tillige sammesteds fremsat mine bemærkninger i Almindelighed om Kingo og Brorson, samt om jeg mindes ret, Bearbeidelser af deres Værker. J det jeg senere selv, omtrent for 14 Aar siden, udgav nogle originale aandelige Palmer og Sange, under Titel af Alterblade, tilføiede jeg ydermeere nogle bemærkninger i samme Anledning. troer omtrentlig at have yttret der de samme Jdeer, der nu nylig ere blevne fremsatte i et Hefte af Maanedsskriftet for Literatur, og finder deri en Bestyrkelse i min Mening, at det dog nu maatte være paa Tiden at virke i Forening, med Kraft og Besindighed til Foranstaltningen af en ogsaa til Tidens Tarv svarende Psalmebog, om endog occonomiske gyldige Omstændigheder skulde giøre dens almene befalede Jndførelse umulig; thi Meget vilde være udrettet allerede for den huuslige Andagt derved endnu Mere vilde vindes, om dens Brug tillodes de Menigheder, der attraaede den; hvilken Frihed synes paa en Maade en ønskelig protestantisk, naar Bogen af Staten var approberet som en sand christelig protestantisk Psalmebog. Hverken en Luther eller en Kingo vare istand til at give Menigheden en nogenlunde fuldstændig Psalmebog, uden Hielp af Forgiængeres eller Jevnaldrendes Arbeider. En enkelt Mand formaaer vistnok at skiænke og Psalmer i Huudredeviis og Skokketal; men have de endog alle nogenlunde Værd, bedømte som æsthetiske Producter, saa vil dog kun et ringe Antal af hver enkelt Mand almindeligviis findes i Besiddelse af de Egenskaber der giøre dem til sande forkelige og kirkelige Digtninger, hvilke kunne ikke blot behage, ti Gange læste, men opbygge og opløfte og forene Menighedens Hierter, siungne ti Gange ti Gange! – For den, som har tænkt alvorligen derover, vil dette være eller vorde indlysende. Disse Betragtninger skulde vel være mægtige nok til, som de en lang Tid have giort det hos mig, at svække og nedslaae vort Mod og vor Kraft; men Tanken om den skiønne Alvor, der nu besieler, maaskee meer end i lang Tid tilforn, vore ældre og yngre Geistlige, ligesom ogsaa de øvrige af vor Kirkes Medlemmer, berettiger mig dog til det Haab, at min Gierning ikke skal være frugtesløs, men heldbringende, idet jeg baade selv lægger Haand paa Værket og opfordrer Enhver der føler Dygtighed, Kraft og Lyst til at deeltage deri, saaat vi, naar vi have samlet Sangene, dernæst, hvad Sangens Vigtighed vel fortiener, kunne forsamles, eller udvælge en Committee til at forsamles, for at prøve med bedste Evne og Villie, hvad der maatte besidde sand Værdi, og egne sig til Optagelse.