Jyllandsposten, 1839-08-27
Efter Jndsenderens Formening synes der ikke at være nogen gyldig Grund tilstede for, at Fattigskatten ad Aare skulde stige 800 Rbd., al den Stund det maa være Enhver, altsaa ogsaa Commissionen for Fattigvæsenet vitterligt, at forrige Aars velsignede Høst udfordrede meget Arbeidskraft ved de meget betydelige Udskibninger, ligesom Fortjeneste paa flere Maader var at erholde, saa der i Aarhuus har været mere end tilstrækkeligt Arbeide for de Fattige, ikke alene hele Vinteren, men og i selve Foraaret og Sommeren; ja der har end- og været Mangel paa Dagleiere eller Sjouere i den Grad, at man i Aar har oplevet det Særsyn, at Dagleiere oftere have afslaaet en Sjou eller en Dags Arbeide til 2 Mk. 8 s. Dagen, fordi de enten vilde have 3 Mk. eller og at Arbeidet ikke behagede dem. Sammenligner man hermed Aarene 1837 og 38, hvor der var lidet eller intet Arbeide; thi der var intet Korn at kaste, intet at udskibe, fordi der ikke alene i hine Aar, men endog et Par Aar tidligere, havde været Misvært, betænker man, at en Dagleier da var glad ved at kunne fortjene 1 Mk. 8 s. om Dagen, og at Fattigskatten i hine Aar gik nogle 100 Rbd. ned betragter man endvidere de haabefulde Udsigter til en forestaaende rig Høst, og at Levnetsmidlerne ved disse Udsigter alt ere blevne betydelig billigere, end de have været i de sidste 4 Aar, saa er det i Sandhed ikke let for den Uindviede at begribe, at den allerede saa trykkende Fattigskat skulde af Aare behøve et yderligere Tilskud af respective 800 Rbd. paa en Tid, da Communen snarere turde haabe, den vilde blive nedsat en forhøiet. – Dog, vi ere uindviede i Fattigvæsenets Mysterier, men vi tvivle ingenlunde paa, at Commissionen og in Specie dens Formænd, Deres Høiærværdigheder Stiftsprovst Lindhard og Consistorialraad Brix, der sikkert flittig besøge Commissionens ugentlige Møder og Forhandlinger, og desaarsag nøie maa være bekjendte med Fattigvæsenets indre og ydre Bestyrelse, i Forening med de øvrige Commissions=Medlemmer nøie have prøvet Motiverne for en saadan betydelig og overraskende Forhøielse af Fattigskatten, og vi tillade os derfor at opfordre Commissionen til offentlig at fremsætte Bevæggrundene til en under saa gunstige Conjuncturer dicteret Forhøielse af Fattigskatten, der i hø Grad maa være foruroligende for den tænksomme, nøisomme og arbeidsomme Borger. Nogle Borgere. Aum. Paa en Tid, da man fast i alle vore Kjøbstæder eenstemmigen hører Klager opløftede over den uforholdsmæssig høie Fattigskat som hviler trykkende paa Communerne og som aabenbar synes at være begrundet i det urigtige Princip, hvorpaa vor Fattiglovgivning er basseret, vilde det være af stor Jnteresse og Nytte, om flere Stemmer i samme Anledning fra de større og mindre Byer i Provindsen vilde meddele Redactionen fornøden Oplysning om Fattigskattens Størrelse, dens Repartition m. m., for at vi derved kunde see os istand til at anstille Sammenligninger, der mulig atter kunde foranledige hensigtsmæssige Forslag til Forandring og Nedsættelse i en Skat, som alt har naaet saa frygtelig en Høide, at det vistnok er paa Tiden, at være belavet paa de alvorligste Forholdsregler til Jndskrænkninger, hvor saadanne kunne an Redactionen. vendes.