Berlingske Tidende, 1836-02-06
Sagen angaaende Udkast til en Forordning om Criminalvæsenet paa Jsland. (See denne Tidende Nr. 6, 3132 og 35.) Den Kongelige Commissarius gjorde, ved at forelægge det ovennævnte Lovudkast, Forsamlingen bekjendt med de Grunde, hvorpaa dette var bygget. Det Væsentligste af disse Grunde vil findes tilføiet nedenfor i Noter ved de enkelte Paragrapher af Lovudkastet, der lyder saaledes: §. 1. Kong Christian den 5tes danske Lov skal i Forbindelse med de senere Anordninger, hvormed samme er bleven forandret eller nærmere bestemt, og under Jagttagelse af de særlige Regler, som indeholdes i de følgende §§., for Fremtiden være den almindelige Regel, hvorefter alle paa Island forefaldende Forbrydelser skulle behandles og straffes, saa at den samme Ret, der med Hensyn til Misgerninger, disses Behandling og Afstraffelse, i Almindelighed gjelder i Vort Rige Danmark, med de Undtagelser og nærmere Bestemmelser, som i det Følgende ville blive fremsatte, ogsaa skal være gjeldende paa Vort Land Jsland, hvis ældre særegne Love, om disse Gjenstande fra nu af skulle være ophævede, *) J de af den Kongelige Commissarius meddeelte Motiver var bemærket, at selve det Spørgsmaal, hvilke Love der skulde gielde paa Jsland, ikke var i det Klare. Landets egentlige Hovedlov Jons bogen var vel endnu ikke aldeles ophævet, men ligesom der i Praxis i lang Tid havde yttret sig en fremherskende Tendents til at give Norske Lov, der i mange høist indgribende Punkter allerede de jure havde fortrængt Jonsbogen, en større og større Virkekreds paa denne Lovbogs Bekostning, saaledes lagde og adskillige Lovbud f. Ex. Rescript 26de Juni 1782 stiltiende den Forudsætning til Grund, at Norske Lov i Almindelighed kunde anvendes paa Jsland i det Mindste som en subsidiær Ret. Ogsaa var det naturligt, at mange af Jonsbogens Bestemmelser, skjøndt ikke afskaffede ved noget udtrykkeligt Lovbud, maatte træde udaf Kraft, da de maatte ansees aldeles upassende og uovereensstemmende med Nutidens forandrede Forhold, ligesom og de mest paafaldende Jnconseqventser vilde finde Sted, naar man ved Siden af de Lovbestemmelser, der have gjort Norske Lov gieldende med Hensyn til adskillige af de vigtigste Forbrydelser, vilde anvende Jonsbogen paa andre, der staae i nøieste Slægtskab dermed. Skulde Jonsbogen vedblive at gjelde i de Materier, forhvilke den ikke ved udtrykkelig Lov har forandret, vilde der kunne opstaae mangfoldige Tvivlsmaal med Hensyn til Grændserne for de Love, som allerede havde gjort Norske Lov i adskillige vigtige Punkter til Lov for Jsland. Dette blev i de meddeelte Motiver oplyst ved flere Exempler. Skulde al usikkerhed i den practiske Anvendelse hæves ved en almindelig Forholdsregel, saa maatte Hovedreglen blive, at Christian den 5tes Lov med alle senere Anordninger, hvorved sammes Forskrifter nærmere bestemtes eller forandredes, den omhandlede Materie skulde følges som almindelig Norm, forsaavidt ikke specielle Lovbestemmelser for Jsland derfra gjorde Undtagelse: thi det var denne Lovgivning, der de facto havde fortrængt Jonsbogen, og der skeete ved en saadan omfattende Bestemmelse ingen mærkelig Foran de Londitioner, som ven Auctionen vorner pengener- og tilligemed Adkomtbrevene forinden ere til Efter J. 2. Foranførte Vor Befaling har dog alene Hensyn til de almindelige Straffelove dring i den allerede i Virkeligheden gjeldende Retstilstand. Bemeldte Criminallovgivnings Bestemmelser vilde heller ikke være dem ubekjendte, der skulde bringe samme til Anvendelse paa forekommende Lovovertrædelser, hvilke derimod ved Universitetet ingen Underviisning erholdt med Hensyn til de særlige islandske Bestemmelser, saa at der fra denne Side ikke var noget til Hinder for at give de danske Criminallove en end mere udstrakt Anvendelse i Jsland, end de allerede havde, og med Hensyn til Jndholdet kunde der ikke være nogen Betænkelighed herved, eftersom der i Almindelighed ikke gaves Grunde til enten at begrændse Forbrydelsernes Begreb paa en anden Maade eller at bestemme Strafbarheden efter en anden Maalestok for Jslands end for Danmarks Jndvaanere. De vigtigste fra den dansknorske Criminallovgivning afvigende Bestemmelser, som ved enkelte Anordninger vare blevne sanctionerede for Jsland, angaae saadanne Modificationer i Henseende til visse Straffearter, der maae ansees nødvendige paa Grund af Localiteterne og Jslændernes hele udvortes Forfatning. hvilket navnligen gjelder med Hensyn til Friheds straffene. Saadanne Afvigelser kunde vel, som byggede paa en vedvarende, i Landets naturlige og sociale Forfatning liggende, Grund ikke undgaaes, men de behøvede derfor ikke at have nogen videre Jndflydelse paa Anvendelsen af den dansk norske Criminalrets Forskrifter eller at lægge denne nogen Hindring i Veien. At substituere Danske Lov for Norske Lov, som hidtil, deels efter udtrykkelige Anordninger, deels efter en saa godt som ved Nødvendighed i Sagens Natur grundet Praxis, i de fleste Tilfælde har gjeldt i Landet med Hensyn til criminelle Tilfælde, vilde formeentlig ingen væsentlig Forandring medføre, da disse Love i Henseende til Jsland vare saa godt som fuldkomen enstemmige. Hertil kommer, at de siden Rigernes Adskillelse udkomne eller udkommende Anordninger i Danmark ikke tage Hensyn til Norske Lov, og omvendt de i Norge udkommende Anordninger ei kunde gielde paa Jsland. Den Underviisning, de Mænd, der ansattes som juridiske Embedsmænd, i Jsland, nyde ved Kjøbenhavns Universitet, har siden 1814 alene knyttet sig til Danske og ikke tillige til Norske Lov. Denne kunde heller ikke uden sær Foranstaltning ventes at blive oftere oplagt her i Riget, hvilket muligt end ikke kunde skee uden at anledige Besværing ifølge de gjensidigen givne Love om Eftertryk, maaskee vilde J Freersløv Hegn. 68 1/2 Favn beskadiget Bøgebrænde, 9 1/2 Favn Bøgefagotter, der ere grundede paa de Egenskaber ved de forbudne Handlinger, som disse have tilfælles, hvad enten de begaaes paa Vort Land Island, eller i Vort Kongerige Danmark. Den strækker sig saaledes ingenlunde til de Straffebestemmelser, som ere givne for at omhegne en eller anden i bemeldte Vort Rige eller et enkelt Sted i samme indført særdeles borgerlig Indretning, som enten aldeles ikke finder Sted paa Island, eller som der har faaet en egen anordningsmæssig Forfatning. Saadanne Straffebestemmelser, kunne i Jsland aldrig have en umiddelbar Anvendelse, hvorimod de dog kunne komme i Betragtning som Analogi, naar en særegen den ogsaa om faa Aar ophøre at forlægges i Norge, hvor der for Tiden arbeides paa en ny Lov og først og fremmest paa en ny Criminallov. Den forommeldte almindelige Regel angaaende Anvendelsen af Christian den 5tes Lov med senere Anordninger maatte iøvrigt ikke indskrænke sig til Misgierningers Afstraffelse paa Jsland, men og saa omfatte den processuale Fremgangsmaade, der ved Deelinqventsagers Behandling skal følges. J Rescriptet af 2den Mai 1732, der paabyder Jagt tagelsen af Norske Lov i Henseende til Formaliteterne og Processernes Drift, havde man vel havt tilstrækkeligt Hjemmel til ved criminelle Sagers Forfølgning at rette sig efter den dansknorske Criminalprocesses Grundsætninger i deres hele Omfang, og overhovedet havde man heller ikke taget i Betænkning at bringe de yngre almindelige Anordninger, som for Danmark og Norge ordnede denne Gjenstand, saasom Forordningerne af 19de August 1735 og 3die Juni 1796, til Anvendelse. Jmidlertid kunde dog Udtrykkene i det nævnte Rescript fremkalde Tvivl, om, i hvilket Omfang den heri indeholdte Bestemmelse skulde forstaaes og anvendes, om dert. Ex. ogsaa Henseende til Reglerne for det juridiske Beviis skulde forholdes efter den danske norske Lovgivning. Omendskjøndt nu saadanne Tvivl ikke havde havt nogen synderlig Jndflydelse i det practiske Liv, hvor man havde taget formeldte Rescripts Bud i det videste Omfang, vilde dog, naar Sagen fuldstændigen skulde ordnes, en bestemt Forskrift herom være nødvendig, og denne syntes da ikke at kunne være anden end den, at den dansk norske Criminalprocesses Regler skulde tages til Følge paa Jsland i alle de Punkter, forhvilke det ikke af særegne locale Grunde maatte findes tjenligt at etablere en Undtagelse. udstraxe Privnegter pun Puiver. . . Lov sammesteds mangler, men en saadan Aarsagers Lighed finder Sted, som kan hjemle analogisk Anvendelse af Lovene. Jøvrigt vil det, hvad forbemeldte særegne Jndretninger angaae, i Et og Alt forblive ved de for Jsland, givne særdeles Anordninger, saalænge indtil Vi finde for godt deri at gjøre nogen Forandring. Saaledes ville t. Ex. de Straffebestemmelser, som indeholdes i de islandske Handelsanordninger, blive ved Magt, uden at de danske Anordninger forsaavidt kunne blive at følge. Endelig skulle og de særegne Politianordninger, som ere givne for Jsland, t. Ex. angaaende Løsgængere, fremdeles beholde deres Gyldighed. §. 3. Da Pengestraffe af lige Størrelse, paa Grund af den ringere Formue, som findes paa Jsland, der ville være meere følelige, end andensteds i Vore Lande, saa blive alle Pengebøder, som findes bestemte i de for Danmark givne Love, naar de skulle anvendes paa Jsland at nedsætte til det halve Beløb, af det, der i bemeldte Love er fastsat; hvilket, naar disse kun have foreskrevet den høieste og ringeste Grad af Bøderne, men iøvrigt overladt den nærmere Bestemmelse til Domstolene, bliver at forstaae saaledes, at Bøderne, under de mest formildende Omstændigheder, kunne paa Jsland nedsættes til det halve af den lovbestemte Mulcts ringeste, og, under de mest skærpende, ikke maa overstige det halve af dens høieste Grad.*)*) J Motiverne var bemærket, at der, hvad Penge straffe angik, vel ikke i den hidtil gjeldende Lovgivning havdes nogen almindelig Bestemmelse til Hjemmel for, at Jslænderne med Hensyn til deslige Straffe skulde behandles efter en moderatere Maalestok end Jndvaanerne her i Riget; men da den ringere Formue, der findes paa Jsland, nødvendigen maatte medføre, at Pengestraffe af lige Størrelse for bemeldte Lands Beboere vilde være mere følelige end andensteds, saa maatte den virkelige Lighed i Straffens Størrelse gjøre en Formindskelse af Bøderne hensigtsmæssig. Hertil kommer, at det paa Grund af den ringere Formue maa antages, at Jndivider, der paa Jsland gjøre sig skyldige til Pengestraffe, hyppigere end andensteds vilde, især naar de skulde udredes efter samme Maalestok som i Danmark, blive nødte til at af J. 4. Hvor de for Danmark gjeldende Love foreskrive Straf af Friheds Tab paa en Tid, som ikke er længere end 2 Aar, bliver istedetfor saadan Straf, corporlig Revselse af en tynd Tamp eller Riis at anvende paa Jsland, saalænge til hensigtsmæssige Fængsler Straffe anstalter kunne indrettes samme og steds. Straf af Tamp skal alene anvendes paa Mandfolk, men derimod skulle Fruentimmer straffes med Riis, hvilken Revselsesmaade ogsaa skal anvendes i Henseende til Mandfolk under 15 Aar. Ligeledes skulle Domstolene være bemyndigede til at dictere Straf af Riis ogsaa for Mandfolk over 15 Aar, naar Slag med Tamp, i Betragtning af Paagieldendes Constitution, ansees farlig for hans Helbred, i hvilken Henseende vedkommende Retsbetjent, i Forening med Retsvidnerne, skal under Forhøret over de Paagieldende afgive fornødent Skjøn. Denne Revselse skal, hvor den i hine almindelige Love hjemlede Straf vilde udgjøre 2 Aars Arbeide i en Straffeanstalt, være 3 Gange 27 Slag, tildeelte den Skyldige inden lukte Døre, i Syssel mandens og tvende Retsvidners Paasyn, men hvis Straffetiden vilde have været under 2 Aar, bliver Slagenes Antal forholdsmæssig at formindske, saaledes at de dog aldrig blive færre end 27 Slag. Hvor den almindelige Straf i Overeensstemmelse med Fdn. 12te Juni 1816 §. 5 eller andre Anordninger blot vilde have sone paa Kroppen, hvad Uformuenhed forbyder dem at udrede, og derhos maatte det paa Grund af de Vanskeligheder, der i bemeldte Land ere forbundne med at tilveiebringe hensigtsmæssige Afsoningsmidler for ubetalte Bøder, være ønskeligt saa meget som muligt at undgaae saadan Afsoning. Foranførste Hensyn til Jslændernes ringe, Formuesforfatning havde ogsaa havt væsentlig Jndflydelse i andre for bemeldte Landemanerede særegne Anordninger f. Ex. i det nye udkomne Sportelreglement for Retsbetjentene sammesteds af 10de September 1830, hvor saavel Straffen for ulovlig Sportulering som selve Sportlerne ere ansatte lavere end efter den danske Lovgivning. bestaaet i Fængsel paa Vand og Brød, bliver lige Revselse, men i en forholdsmæssig ringere Grad at anvende, dog skal Slagenes Sal i intet Tilfælde være ringere end 10. Saafremt endelig kun simpelt Fængsel, efter de almindelige danske Love, vilde været forskyldt, bliver den Skyldige enten at ansee med en Mulct fra 5 til 30 Rbd. efter Sagens Beskaffenhed og den Paagieldendes Vilkaar, eller, hvis en saadan Mulct efter Omstændighederne, og i Særdeleshed den Skyldiges Forfatning ei er anvendelig, bliver en legemlig Revselse i en forholdsmæssig Grad at paalægge den Paagieldende, lig den, der, efter det Foranførte, træder istedetfor Fængsel paa Vand og Brød, men med den Formildelse, at Slagene tildeles saavel Mandfolk, som Fruentimmer, med en tynde Tamp udenpaa deres sædvanlige Klæder.*)