Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-10-07
Den Engelske Oberst Lloyds Hodges, som i Aarene 1832 og 1833 deeltog i Expeditionen til Portugal, meddeler i sin Narrative of the Expedition to Portugal i 1832 (London 1833), følgende, som det synes, upartiske Skildring af Exkeiseren af Brasilien: Dom Pedro er eet af de Mennesker, som fætter enhver af sine Gemytsbevægelser, saa aabenbart til Skue, at selv en skiødesløs Jagttager kan uden Vanskelighed skue ind i hans Jnderste. Han besidder overmaade agtværdige Egenskaber i en høi Grad; men forbinder dermed ogsaa nogle udmærkede Feil, som meget svække de gode Egen skabers velgiørende Jndflydelse. Han er friemodig, aabenhiertig og mandlig, besidder dertil en ualmindelig stærk Legemsbygning, og en Sundhed, som trodser alle Besværligheder og Undværelser (dog har i den sildigerre Tid hans Bryst taget Skade) og har en naturlig Tilbøielighed til dristige og farlige Foretagender. Alle disse Egenskaber ere i deres friskeste Blomstring; thi Exkeseren er kun 36 Aar. Kiærlighed til Sandhed og en samvittighedsfuld Bestræbelse for at opfylde alle sine Løfter, er et markeret Træk i hans Karakteer. Han har ikke nær aflagt saamange glimrende Prøver paa sin Dømmekrafts Styrke og Stadighed; men man kan antage, at en stor Deel af hans praktiske Misgreb maae tilskrives hans mangelfulde Opdragelse. Han er aldrig bleven holdet til at læse noget, og han har kunfaaet sin Menneskekundskab af sine nærmeste Omgivelser. Ogsaa seer man af hele Dom Pedros Forhold, at han i sin tidlige Ungdom ikke stod under et behørigt Opsyn. Han handler sædvanligen efter hvad der pludselig falder ham ind, og undertiden overlader han sig til de heftigste Opbrusninger af sit Temperament, hvorved han da siger alt hvad der falder ham ind, næsten uden al Delicatesse og Skaansel. Hans fortroeligste Venner maae i saadanne Øieblikke døie meget af ham. Det bliver den uundgaaelige Følge af et saadant Forhold, at mange Menneskers Jver, som staae i hans Tieneste, kiølnes, og at andre blive ham aldeles fiendske, dog ud sones de oftere med ham formedelst hans overordentlige Høimodighed. Keiser Dom Pedro mangler det fyrstelige værdige Forhold, som har en saa mægtig Jndflydelse paa Menneskenes Gemytter. Hans Conversation har tvertimod en ganske jevn og fortroelig Karakteer, uden at falde i det Uanstændige; thi han vilde ligesaalidet tilgive sig selv, som andre, noget uanstændigt Udtryk. Hans private Liv er ikke allene uden Dadel; men endog beundringsværdigt. Det er almindeligt bekiendt hvilken kiærlig Opmærksomhed han stienker Keiserindens mindste Ønsker, og hvor inderlig han elsker fine Børn. Keiserinden er almindeligt agtet; hun besidder en stor Forstand og en meget ædel Tænkemaade; hendes Dom skal gielde meget hos Dom Pedro, og man maatte ønske, at han vilde oftere spørge hende om Raad, for at der kunde komme en Modvægt mod hans mandlige Raadgiveres fatale Ørentuderie. Dom Pedros ridderlige Tænkemaade viser sig ogsaa deri, at saa ofte han taler om Dom Miguel, betiener han sig aldrig af baarde Udtryk. Sædvanlig siger han ganske simpelt: min Broder, ligesom han betiener sig af Ordet: min Onkel, naar han taler og Kongen af Spanien. - Han er en ivrig Katholik; imidlertid er han fuldkomment overbeviist om den katholske Kirkes Misbrug i Portugal, og skulde han komme til at regiere, som sin Datters Formynder, saa kan man formode at Reformerne i Kirken ville komme til at holde Skridt med dem i Staten (dette er gaaet i Opfyldelse). Dom Pedro er meget afholdende sine Nydelser; han drikker aldrig Viin eller Kaffe, og sædvanlig kun Vand. Den nødvendige Følge af en saa maadelig Levemaade er et unedbrydkeligt Helbred. Hans Muskelkraft er overordentlig; han finder en stor Fornøielse i at løfte tunge Byrder og i andre Prøver paa sin athletiske Legemskraft. Med alle disse beundringsværdige Egenskaber, med denne medfødte Sands for Retfærdighed, dette Had imod alt Tyrannie, og denne Velvillie mod Alle, forbinder han tillige en god Portion Forfængelighed, hvorved hans moralske Værd formindskes (Forfængelighed er en Attraae efter at speile sin Fuldkommenhed og sine Fortrin i andre Menneskers Brundring og Biefald; det er en Svaghed i Siælen, da den ikke kan være tilfreds med sin Selvbevidsthed; men skal hente Opmuntring udenfra; og den svækker Menneskets moralske Værd, da Agtelse og Følelse for det Rette og Gode saa ikke bliver den egentlige og reneste Drivefieder til Menneskenes Handlinger. Hos en Privatperson kan en saadan Svaghed være tilgivelig: men en Fyrste, som er hengiven til Forfængelighed, skader altid sine Undersaatters Vel. Saaledes mener Dom Pedro at besidde store nautiske Jndsigter; dog er han meest oplæst af sit Talent som Feldtherre; men man kiender de Fortredeligheder og Plager, som ere udsprungne af denne Daarskab. (Forfatteren sammenblander her Forfængelighed og Jndbildskhed, eller for høie Tanker og sig selv, med hinanden.) Om Fordelen af at betiene sig af Dampen ved Agerbruget. (Af Revue Brittanniqve.)¬