Viborger Samler, 1813-06-19
J Anledning af Forordningen af 5te Jan. sidstleden, er hos Cancelliet forespurgt: 1) naar en Mand i Sielland af en Mand i Jylland har forlangt et Laan af 1000 Rdlr. og denne under 10 Septbr. 1811 afsender Pengene til sin Commissionair, som den 24 s. M. udbetaler den til Debitor, der derfor udsteder sin Obligation, om da denne Gjeld bod omskrives til Rbpenge efter Obligationens Datum, eller efter den Dag da Laanet udbetaltes af Creditor, og 2) naar en Mand til forskjellige Tider har laant en anden Penge paa Vexel=Obligationer, og Capitalen Tid efter anden er betalt, men Renterne ikke ere betalte, fordi Contrahenterne iøvrigt havde Mellemregning med hinanden, hvorimod Obligationerne til Sikkerhed for Samme ere forblevne i Creditor Værge, om da denne kan paastaae Obligationerne omskrevne til Rdpenge efter deres Ælde, imod deri at liqvidere det Beløb, som den oppebaarne Sum i Rbpenge vilde udgiøre. Collegiet har derpaa svaret: til 1) at efter dets Skiønnende, er der in casu saa meget mindre Grund til at paastaae Capitalen omskreven efter et tidligere Datum, end det da Forskrivningen er udstedt, som denne, efter det Anførte, er udstedt samme Dag, som Debitor modtog Pengene, omendskjøndt Creditor tidligere havde afsendt dem; og til 2) at Fron. af 5 Jan. 1813 §. 23 spd. ikke kunne anvendes paa allerede betalt Gjeld, og, for saavidt noget er afdraget paa en Gield, skjønnes ikke rettere, end at det afbetalte efter sit Nominalbeløb maa blive at afkorte i Gjeldens Nominalbeløb, uden Hensyn til PengeRepræsentativernes forskjellige Værd paa den Tid Gielden blev stiftet, og da Afbetalingen skede. Saafremt iøvrigt Vedkommende maatte ønske at lade disse Qvæstioner afgiøre ved Domstolene, er deres Ret hertil dem naturligviis forbeholden. En Bager i Kiøbenhavn har for Cancelliet andraget, at han under 27de Januar 1812, af en anden Bager paa 4 Aar fra Paaskeflyttetid f. A. leiede et Bagerie, imod derfor at svare en aarlig Leie af 800 Rd. Da Eieren nu i Anledning af Forordn. af 5 Januar sidstleden har paastaaet, at den stipulerede Leir skulde omskrives til Rbpenge S. V., efter Contractens Ælde, og at Leien. strax til nu forestaaende Flyttetid skulde erlægges efter dette Forhold, saa har Leieren forespurgt, hvorvidt han hertil maatte være pligtig, Collegiet har derpaa svaret, at efter dets Formening ingen Omskrivning af den stipulerede Leie til Rbpenge kan være fornøden, efterdi allerhøistbemældte Frank. S. 39 ikke har ladet Vedkommende Valget, om de ville imodtage og betale Leien i Overeensstemmelse med Samme eller ikke; men, for saavidt Leien forfalder til Udbetaling til næstkommende Flyttetid, vil Samme ifølge Frons, §. 39 første Membrum, sammenholdt med Canc. Plakat af 4 Febr. d. A. 5. 2, blive at tilsvare med 1 Rbd. N. V. for hver Rd. D. C.; men til de følgende Forfaldstider i Følge §. 39 andet Membrum efter det for Contractens Ælde gieldende OmskrivningsForhold i Følge Tabellen Litra A. hvilken altid efter Frons. S. 23 er at forstaae om S. V. Det vil i Øvrigt afhænge af Vedkommende at lade denne Sag afgjøre ved Domstolene, saafremt Saadant maatte være deres Ønske. Et Handelshus i Kjøbenhavn har for Cancelliet andrager, i afvigte Decbr. Maaned at have laant en herværende Grosserer 46,000 Rd. D. C., hvilke han strax modtog, imod at han derfor skulde udstede sin rentebærende Obligation paa 4000 Stkr. Species eller Værdie deraf 432. Mk. 7 Lod fiint Sølv; hvilken Obligation endnu ikke er udstedt. Da nu ifølge Fon. af 5 Jan, sidstl. ingen Obligation, lydende paa Species, maa udstedes, saa har Handelshuset forespurgt om noget kunde være imod, Samme, udstedes i Følge det andet Alternativ, nemlig for 432 Mk. 7 Lod fiin Sølv. Collegiet har derpaa svaret, at det ikke skjønner, at en saadan Forskrivning kan være stridende mod Fron. af 5 Jan. d. A., eller noget andet Lovbud.