Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-09-11
Et skikkeligt Fruentimmer ønsker sig en Condition til førstkommende 1ste Novbr. som Huusholderske. Hun forstaaer hvad hun bør, og kan forevise gode Skudsmaale. Nærmere Anviisning gives fra Adressecomtoiret. Hermed følger et Extra=Bidrag. Til det høirespective Publikum! Herredsfoged Myliuses Skrivere Monradt og Hansen have i Adresse=Avisen Nr. 69, ikke allene selv, men endog faae Folk af Bondestanden til, paa en fornærmelig og usandfærdig Maade at meddeele dem Attester, for derved at søge ufortient Berømmelse for dem og deres Hosbonde Herredsfoged Mylius. Hvilken sidste havde handlet bedre, naar han ligesom vores Brandinspektør, selv havde fulgt med til Jldstedet, da han var frisk og rask nok til at staae i sin Port paa samt me Tid. Men i dets Sted sender han til saadan vigtig Begivenhed, langt og længe, et Par ved saadan betydelig og heftig Jldebrand erfarne Skriverkarle, hvis Foretagende ved Jlden var, som nedenstaaende Attest forklarer, og derefter lader han disse 2de Skriverkarle Monradt og Hansen paa egne og sine Vegne indrykke et fornærmeligt Avertissement imod en retskaffen Embedsmand, der ikke sparede sig selv, men endog brugte, fine egne Heste og Karl til Sprøitens Befordring, for, tillige med et velvilligt Følge af Byens Borgere og Indvaanere, at tile de i Fare bestædte med Hielp imøde. Og nu triner atter disse 2de Karle Monradt og Hansen frem i Adresse=Avisen Nr. 71, og vil beskylde os for, at have givet usandfærdig Attest; Nei, den Attest vi have givet, kan og skal vi med en rolig og god Samvittighed, naar forlanges, med Lovens Eed bekræfte. Og til overflødig Beviis, at de og ikke vi fare med Usandhed, fremlægges herved for et respectivt og agtet Publikum efterstaaende Attest hvilken i nu see os nødsagede ved et lovligt Tingsvidne at lade bekræfte for derefter at see disse 2de Svenne, Monradt og Hansen, med Tilhænger paa lovlig Maade afstraffede, hvortil vi forvent en retsindig Øvrigheds billige og lovlige Assistence som et uden mindste given Anledning, høist fornærmet Brandfolk. Johvilken Anledning vi alt have ladet Fornærmerne, for først til Forligelses Commissionen indkalde, thi at kiævles med disse Personer i Aviserne, vil være upassende for enhver, der haver mindste Følelse af Ambition. Odense den 11te September 1797. Hans Eidorff. Niels Pedersen. Mathias Øllenschlæger, Johannes Laschert. Daniel Weis. Niels Hansen. F.M. Paa efterfølgende Poster vilde enhver af dem der var nærværende ved Jldebranden i Næsbye den 18de d. M., behage herpaa at erklære dem, hvad for Poster de kan erindre den at have hørt og seet, saaledes som de med en god Samvittighed kan bedige, ifald det maatte forlanges. 1) Havde Odense Sprøite ikke været der oppe i Næsbye over 1/2 Time for nogen af de andre 2de Sprøiter kom 2) Den Tid Hunderup Sprøite kom, raabte de da ikke paa mig, at jeg vilde vise dem Stedet at de skulde staae med Sprøitten, og gjorde jeg det ikke efter at jeg først havde spurgt Hans Clausen i Hunderup, hvor lang Slangen var 3) Skeete det samme ikke med Aalykkegaardens Sprørte, og gik jeg ikke selv foran Karlen der har den og viiste ham Stedet an 4) Kommandeerte jeg dem ikke den hele Nat hvor de skulde sprøite, saa hist og her, og hørte de nogen der satte sig imod min Kommando 5) Maatte vi ikke eengang, standse med Sprøitninger formedelst de Spektakler at Mylii Skriver Hansen gjorde med Bønderne og andre, og søgte jeg ikke at faae dem bragte til Rolighed igien, da de raabte og sagde, de ikke vilde arbeide, naar de skulde prygles og skiældes af Mylius Folk, 6) Stod Odense Sprøite ikke paa det farligste Sted og Mandskabet med Slangen saa dybt inde i Jlden, at nogles Støvler og Fodtøi endog brændtes dem istykker paa Fødderne: Odense den 31te August 1797. L. Ørnstrup.