Aalborg Stiftstidende, 1836-07-05
Den udførligere Beretning om det seneste kongemorderske, Attentat, indeholdes i Bladet Constitutioner af 26de og lyder saaledes: "Jgaar Eftermiddags, henimod 5, forsøgte en ung Mand, som stod ved Siden af Triumphbuen paa Carrousselpladsen, at knytte en Samtale med den Skildvagt, som var posteret ved Udgangsporten fra Tuilleriernes Forgaard. Under Samtalen kom Vognen, som skulde kjøre Kongen til bage til Neuilly. Den unge Mand brød af, foregivende, at han vilde gaae hjem, da den, han ventede paa, ikke var kommen. Han traadte derpaa ind i benævnte Forgaard og stiltet sig ved Siden af Porten, Kongen skulde passere igjennem Kl. 6 1/4 steg Monarken i Vognen og hilsede netop, som sædvanligt, det paa venstre Side opmarscherede Vagtmandskab af Nationalgaden, da den unge Mand, som stod paa høire Side, pludselig greb til sin Stokflint eller Stokpistol (et aldeles forbudet Slags Vaaben), holdt Mundingen ind af Karetvinduet og trykkede af mod Kongen. Een af dennes Adjutanter, eller, efter andre Beretninger, en Politiofficiant, som bemærkede Attentatet, slog lykkeligviis Geværet tilside, saa at Kuglen foer op i Vognen, uden at træffe Kongen eller hans Ledsagerinder, Dronningen og Madame Adelaide. (Stykker, af Forladningen skulle være fundne i Kongens Bakkenbart.) Saasnart Vognen var kommen igjennem Porten lod Kongens holde, viste sig for det forskrækkede Folk og raabte: "Jngenser saaret. Kongen leve!!" Disse sidste Ord fandt naturlig almindelig Gjenklang hos den forsamlede Hob, og Reisen, til Neuilly fortsattes strax. Jmidlertid havde en Politiagent opdaget og grebet Gierningsmanden; han omringedes strax af Nationalgardister og slæbtes til Vagten, hvor han afvæbnedes, efterat man havde afværget hans Forsøg paa at dræbe, sig. - Skildvagten, med hvilken han kort tilforn havde talt, gienkjendte ham strax og opfordredes af ham til at erklære, som han under Samtalen havde røbet nogen usædvanlig indre Sindsbevægelse. J et Preliminairforhør, som strax blev optaget over ham af Politipræfecten, Generaladvocaten og Understatssecretairen i Indenrigsministeriet, skal han have vægret sig for at opgive sit Navn, og, paa det Spørgsmaal, som han angrede sin Udaad, have svaret: "Paa ingen Maade, var jeg fri, gientog jeg mit Forsøg. En Sergeant af Nationalgarden meldte imidlertid til PoPlitipræfecten, at han kjendte den unge Mand og selv havde solgt ham det af ham ved denne Leilighed brugte Vaaben, en Politiforseelse, som han, under disse betænkelige Omstændigheder, ikke vilde lægge Skjul paa. Han opgav tillige Gaden, hvor den unge Mand boede. Ved nærmere Undersøgelse fandtes det da, at han skal hedde Arribeau og, for 5 til 6 Maaneder siden, være ankommen til Paris med Pas som preisende Handelsbetjent for en Silkefabrikant i det sydlige Frankrig. Han sidder nu i samme Fængselsaflukke som Morderen, Fieschi har beboet. - Folkehobe samlede sig om Aftenen omkring Tuillerierne, men blot for at lægge deres Glæde over Kongens Redning for Dagen. Lignende Beviser paa Yndeste og skyldig Opmærksomhed have alle Autoriteter, deriblandt de fremmede Diplomater, ilet med at nedlægge for Monarken, ved strax samme Aften at tage til Cour i Nieully. J et Ministerconseil, som her blev holdt Kl. 9, blev det bestemt, at Pairskammeret i næste Mandags=Møde atter skulde constituere sig som Retstribunal, for at undersøge og paakjendedenne nye Misgierning, en Slags Undersøgelser, hvori dette Kammer efterhaanden erhverver sig en sørgelig Øvelse.