Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-12-16
(Jndsendt.)Et Svar. til den ærede Hr. Procurator N. A. Holm. af en Normand i Odense. De har, Hr. Holm, i denne Avis fremsat et Spørgsmaal tilde Norske om Aarsagerne til de hyppige Udvandringer fra Norge i den senere Tid, idet De synes at antage, at den, som De behager at udtrykke Dem, forroster norske Constitution der skulde have en væsentlig Deel. J denne Anledning skal jeg tage mig den Frihed at oplyse Dem om, at De er aldeles paa Afveie, naar De sætter de politiske Forhold i Norge i Forbindelse med disse Udvandringer. Uden at indlade mig paa en udførlig Afhandling om Aarsagerne hertil, skal jeg blot Almindelighed anføre, at de høist tarvelige Forhold, under hvilke de norske Bønder i mange Egne leve, hvor de som oftest under usigelig Møie i et strengt Klima uophørlig maa arbeide for det Brød, som en ufrugtbar Natur saa sparsomt tildeeler dem, ere de væsentlige Grunde, der i den senere Tid have bragt saamange Normænd til paa den anden Side Havet under gunstigere Forhold at søge det behageligere Liv, som de i deres Fædreland aldeles savne, - og, da De holder Dem til politiske Betragtninger, bemærke, at disse aldeles ikke her ere paa sit rette Sted, da de som sagt ingen Jndflydelse have havt paa de Udvandrende. Hvis man overhovedet var tilbøielig til at betragte Sagen fra den politiske Side, kunde man maaskee ligesaa naturligt, som at antage at Misfornøielse med den fri Forfatning er Aarsagen til Udvandringerne til de forenede Stater, tænke sig, at netop fordi de Norske havde faaet Smag paa Friheden, vilde de af Kjærlighed til den søge den under aldeles republikanske Former; men enhver saadan Maade at betragte Sagen paa er lige ufrugtbar, fordi den i det Mindste i Almindelighed ganske bestemt har ligget udenfor de Udvandrendes Tanker. Med Hensyn paa Deres bemærkning, at udvandringerne først have begyndt efterat Norge fik den forroste Constitution, der synes at være Dem en saadan Torn i Øiet, og ikke fandt Sted, da Norge var under den danske Enevoldsregiering, idet De saaledes synes at antage, at det norske Folk følte sig lykkeligere dengang: Da Løven tæmmedes til Puddelhund, og aad sin Grød, og logrede med Halen, skal jeg tage mig den Frihed at gjøre Dem opmærksom paa at dengang Udvandringer til Amerika var en aldeles ubekjendt Sag i det isolerede Norge, og at det her som overalt er Exemplet, der virker meest. De, der ere reiste, skrive til deres Slægtninge og rose for dem Forholdene i Amerika, maaskee baade for at see dem hos sig, og fordi de nødig ville have Udseende af at have gjort en feilslagen Reise. De love deres Venner og Beslægtede Guld og grønne Skove, naar de komme til Amerika; de Forlokkede komme, og finde blot de Sidste, hvoraf de havde nok hjemme. Jøvrigt er det vistnok rimeligt, at hvis Udvandringerne til Amerika havde været bekjendte i Norge, da Landet var under den danske Enevoldsregjering, og hvis det norske Folk var vaagnet til Bevidsthed - om man da kunde tænke slige politiske Forhold bestaaende - vilde man da i Norge, havt ganske andre Grunde til at udvandre til Amerika, og gjort det mere endnu, da Landet er opblomstrende, og er skredet saa betydelig fremad i mange Retninger, under sin fri Forfatning, uagtet det politiske Liv i Norge for Øieblikket har taget en saa beklagelig Retning, hvorpaa den mærkelige sidste Rigsretsdom kan tjene til Beviis. Man kan meget godt indrømme dette, man kan meget godt antage, at den norske Constitution har sine store Mangler, t. Ex. at Kongen ikke har det absolute Veto, at Regjeringens Medlemmer ikke kunne deeltage i Storthingets Forhandlinger m. fl., og derfor være overbeviist om, at den i sine Principer passer for Landet, og derfor føle, at dens Aand er den, der maa gjennemtrænge det norske Folk, for at det kan blive lykkeligt i politisk Henseende, og derfor forsvare den mod utidige Angreb. Hvorvidt den ellers er forroste i Danmark, eller vilde passe her i Landet, vedkommer ikke mig. For det Tilfælde at De, Hr. Holm, skulde ønske flere Oplysninger om Forholdene i Norge, da agter jeg ikke at give Dem disse offentligt; men De vil, ved at henvende Dem til Redactionen af dette Blad, faae mit Navn at vide, og det skal være mig en sand Fornøielse personlig at give Dem de nødvendige Oplysninger. De vil saaledes, hvis De oftere gjør Spørgsmaal til en Normand om Forholdene i hans Fædreneland, ikke længere befinde Dem