Viborger Samler, 1774-12-26
Efter den første Hensigt, skulde disse Blade, som Navnet og viser, tiene til at samle og udgive saadanne nyttige og fornøielige smaa AfhandlinAnden Aargang. Fr. ger, ger som vore ærede Landsmænd maatte indsende. Afhandlingernes Værdie maatte følgelig meget beroe paa den Understøttelse, Samleren maatte have fra andre Hænder. Endskiønt Udgiverens Ønske heri er nær er blevet opfyldt, haver dog allerede mange tilstillet saadanne smaa Stykker. Efter saadant Øie merke har man ei kundet udelukke alle de Stykker, med hvilke man ei var fuldkommen fornøiet, men har endog undertiden efter Begiering indrykket det, man kun holdt for mindre, end middelmaadigt, i Tanke at opmuntre samme Skribentere, til en anden gang at komme med noget bedre. Naar noget ei udtrykkelig forlangtes indført, har man taget det beste, man vidste og havde. Kan end denne Erklæring ei stille dem tilfreds, der paastaae, at et saadant Skrift overalt skal ligne sig selv, vil den dog uden Tvil gielde noget hos dem, der erindre sig disse Blades Jndretning og Hensigt, som i No. 1. af den første Aargang tydelig fremsættes. Udgiveren har derfor aldrig ventet, at alle Stykker i Samleren skulde finde bifald, og end mindre, lige bifald. Naar man undtager de Ugeskrifter, som ere skrevne enten af visse Selskaber, eller maaskee af een eneste Forfatter, saa vælge man, hvilket andet Ugeblad man vil, og man skal befinde, at gode, maadelige, og slette Stykker ere overalt blandede. Magazinet, Bibliotheket, og fleere Danske Ugeskrifter vise. vise dette tilfulde, og hvor kan det være andet med Blade, der kun ere tillukte for dem, der ville antaste Religionen, Regieringen og gode Sæder, Det maatte derfor være en underlig Dommer, der vilde udgive et saadant Ugeskrift, enten for at være overalt got, eller overalt slet. Dog er dette sidste skeet; Hr. V-V, enten ene Forfatter eller Medarbeider af en lærd Tidende for 1773, som kalder sig Kritisk Journal, men har med de andre Aargange af samme Tidende kun Navnet tilfælles, har i en heel Aargang af Samleren ei fundet et eneste taaleligt Stykke. Alle Afhandlingerne ere, efter hans Dom, ei aleene maadelige eller slette, men saa aldeles usle, at han ei engang har fundet dem værdige til nogen alvorlig Erindring, men kun affærdiget dem alle med en haanlig Latter og Foragt. Recensenten sagde just ikke, hvad han havde mod Samleren, men efter mange Ophævelser og BogtrykkerKonsten, som vist aldrig nogen skal giette Anledningen til, efter nogle haltende Stiklerier paa Vignetten ), paa Forskielligheden af Artiklerne, a. hedder det " Viglæde os ved den lykkelige Forandring, som Fff. saa 1) Denne forestiller Viborgs Vaaben, som er det første Par i Eden; og oven over ligger en Merkurstav og en Trompet, som Handelens og Rygtets Mærker. Merkur staaer altsaa ikke hos Adam. See Journal paa 522. See Journal pag. 524. saa kiendelig udrydder Sædvaner og Fordomme i det kiere Viborg, og noget tilforn) Nu er der ikke en Sædvane eller Fordom mere i heele Viborg. Og nu er vel ingen saa forstokket, at han jo finder sig overbeviist, at der igiennem Aartusindes Aartusinde, fra Homer lige ind til Hr. V-, ei er udgivet saa uselt et Skrift, som Samleren. Hvert Vers i Samleren sammenlignes med Homer, hver Betragtning over Naturen med Løvenhoeck, Reaumur og Busson, og overalt larmes i et fuldkomment Markskriger=Sprog med lærde og berømte Navne, Homerer, Manutier, Fonteneller, Lucianer og fleere som Recensenten kiender alle disse meere, end af Navnene skal man i det mindste af denne Recension ei le kiende) og saaledes varer det i et Bulder ved, indtil den sidste Side 528, hvor alting pludselig opklarer sig. Der seer man, hvad der havde bragt dette farlige Uveir over Samleren. Man havde i No. 40 af Samleren indrykket et Brev, som indeholder nogle Erindringer mod den Kritiske Journal for 1773.