JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Berlingske Tidende, 1786-12-08
Haver nogen noget at fordre udi efterfølgende Afdøde. Stervboer, hvilke have fahret med det Vestindiske Handels Selskab Skib, Lucie Emmerence, nemlig: Corporal Johan Jacob Treyberg, 4de Styrmand Peder Møller, Matros Evert Larsen, Otto Christian Bild, Friderich Blehr, Peder Hansen Fransmand, Lorenz Friderich Jahn, Henrich Andersen, Hans Evald Didrichsen og Johan Friderich Below, indkaldes de herved med 12 Ugers Varsel, at møde udi Hof= og Stads=Rettens Skifte=Commission, for at anmelde og beviisliggjøre deres Fordringer; ligeledes indkaldes og fornævnte Afdødes Arvinger, at melde sig inden den i Loven befalede Tid med Beviis om deres Arve=Ret, og iagttage deres Tarv under Skiftet.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
dender udgives ug Wien, den 18de November.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Hs. Kongl. Høiheds Erkehertug Ferdinands Afreise fra Wien til Mayland skal først gaae for sig den 4de December. -J Følge en nye allerhøieste Resolution skal alle Dødsstraffe aldeles blive afskaffede, og de, som have fortient samme, derimod blive smedede fast i underjordiske Fængsler, faae kun 3 Gange om Ugen nogen varm Mad, og desuden aarlig et vist Antal Stokkeprygl efter Forbrydelsernes Størrelse.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
London, den 21de November. J Ministerial=Tidenderne roses den bekiendtgjorte Tractat paa det høieste. J Antiministerialpartiets derimod ledsages den med lange Anmærkninger og en udførlig Commentaire, hvis Hensigt ikke er anden end paa det stærkeste at indtage Folket imod samme. Men denne Hensigt torde neppe blive opnaaet; thi den handlende Deel af Nationen, og de, som ere for Franske Moder og Franske Vine, betragte Tractaten med andre Øine, og see med Længsel og Attraae dens Udøvelse i Møde. Ministerens Fiender have anlagt Hovedbatteriet paa Tractaten af Utrecht. Den Gang blev en ligesaadan Handelstractat sluttet med Frankrige, hvoraf den største Deel er bleven beholdt i den nærværende. Men da hin, nemlig den Utrechtske, skulde bekræftes af Parlementet, blev den med største Heftighed angrebet og forkastet. De ønske derfore at den nærværende maatte friste samme Skiæbne; men dette vil forhaabentlig slaae dem feil. Enhver fornuftig og upartisk Mand, som hverken tænker at blive rig ved Tractaten, eller ofte at fryde sit Hierte med den nu mindre bekostelige Burgunder og Champagne Viin, vil velsigne Ministeren, fordi han, til at befordre Lyksalighed og den gode Forstaaelse imellem 2de Naboemagter, har udkastet og sluttet dette Handels Forlig. Det var høi Tiid at afskaffe gamle Fordomme og sværmende Politikers ufornuftige Snak, at Frankrige var Engelands naturlige Fiende, og til Menneskelighedens Gavn og Ære at antage og følge sundere Statsmaximer. Hint vanvittige Sprog har frembragt Scener af Blodsudgydelse og Ødeleggelser, hvis blotte Tanke opvækker Gysen; det har frembragt en uhyre Nationalgield og en Last af Taxer, tilligemed mange andre dermed forbundne Onder, saa at man har Aarsag til at forundre sig over, hvorfor man ikke for lang Tiid siden har sat saadanne Fordomme til Side, og søgt til begge Landes Gavn at stifte og paa alle Maader at befordre Venskab og Commerce imellem 2de Naboe=Folk, der syntes at være hinandens svorne Fiender. De Herrer af Oppositionen raabte i deres Tidender paa, at Regieringen ikke torde fremvise Tractatens hele Jndhold, for derved at indbilde Lettroende, at der holdtes visse hemmelige, og hvem veed, hvilke farlige Artikler forborgne. Og nu, da Tractaten er Ord til andet under Regieringens Autoritet bekiendtgjort, saa sees det, at ei allene ikke det alleringeste Skadelige indholdes i samme, men at endog en Artikel staaer, deri, som man forhen ikke var fuldkommen vis om, men er til stor Fordeel for vore Manufacturer: nemlig, at alle vore trykte Kattuner, som bestandig have været i saa stør Agt udenlands, skulde uden nogen Jndskrækning indføres i Frankrige.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Pohlen, den 23de November. Breve fra Petersborg forsikre endnu stedse, at Hs. Russiske Keiserl. Majestæt vil tilforladelig foretage Reisen til Cherson. Der siges og, at de 2de unge Storfyrster, Allexander og Constantin, skulle ledsage Monarchinden paa Reisen; ligesom det og skal være vist, at det Wienske Hoffes Ambassadeur, samt Gesandterne fra London og Versailles, komme ogsaa til at reise med til Cherson. Man taler og om 3de Leire, som i Anledning af Keiserindens Reise til Crim skulle have Sted i Egnen af Cherson, ved Kiow, og endnu en paa et andet Sted.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Paris den 24de November. Den Hollandske Ambassadeur, Hr. von Branzen, ventes den 25de tilbage, og man forsikrer, at Uroelighederne i Holland torde snart blive billagte. - Vor Handel til Norden er i nærværende Tiid betydelig, Priserne paa vore Vine og Brændevine ere stegne. J Bourdeaux, Rochelle a., ere store Partier deraf bestilte til Engeland. Ogsaa til vore Sukker=Colonier afgaae mange Skibe. - Her tales og om en nærmere Forbindelse imellem det Østerrigske og Preussiske Hof. - Videnskabernes Academie har udvalgt Hr. Lislet, en lærd Neger paa Isle de France, til sin Medlem. Han er nok den første sorte Medlem af et lærdt Selskab. - Grev Dillon, som i nærværende Tiid reiser i Egypten, blev, da han besøgte Ruinerne af Palmyra, afklædt indtil det blotte Legeme af nogle omflakkende Araber. De skare og Haaret af ham, og saaledes kom han til den Franske Gesandt i Alexandrien. Dog vil han fortsætte sin Reise. - Doctor Vaillan, curerede nyelig en Dame for den heftigste Hovedpine, ved at giøre en Aabning i Hovedet, af hvilken udkom 2de Øre=Ormer, Haag, den 25de November.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Slutningen af den korte historiske Efterretning om Oprindelsen til Statholderembedet i Holland. (See disse Tidender No. 98.) Sønnens Tapperhed fuldendte det, som Faderens Mod havde begyndt. Bestandig slog han Spanierne tilbage, som gierne vilde erobre tilbage hvad de havde mistet. Hans Efterfølgere vare Frederich Henrich og Wilhelm den Anden, Frederichs Søn. Denne sidste er Stifteren til de forenede Nederlandes fuldkomne Uafhængighed, som ved den Vestphalske Fred 1648 blev erkiendt og uigienkaldelig fastsat. Nogle Omstændigheder gave Anledning til Uroligheder i Holland angaaende den muelige Tilvæxt af Statholderens Rettigheder, som efterhaanden maatte giøre deres Privilegier Afbræk, til Skade for deres Frihed. Den første Omstændighed var, at Statholderen troede, at maatte tugte nogle Statslemmer, som vilde udøve Souverainitetens Rettigheder, og som han foreskrev Jagttagelsen af Unionens Regler. Den anden var, at han misbilligede og holdte Troppernes Aftakkelse skadelig for Staten, hvilken nogle foreslog, under Paaskud af, at Udgivter derved kunne spares, og den offentlige Gield betales. Omendskiønt nu Wilhelms pludselige Død befriede Hollænderne fra den Frygt, som hans Person ind og dem, saa frygtede de dog ikke desto mindre for Statholder-Embedet. Man lod sig ikke nøie med at formindske Tropperne, men skred endog til at afskaffe en Værdighed, hvis sidste Besidder blev beskyldt for at have misbrugt samme. Jmedens Republiken ingen Statholder havde, leed den saamange indvortes Revolutioner, at den ikke meere lignede et forenet Statslegeme, men hellere udgjorde forskiellige Stater, der havde ingen anden Lighed med hinanden, end Afmagt til at kunde forsvare sig selv. - De Prætentioner og Rettigheder, som enhver Provinds, Stad og Collegium tiltog sig selv imod det andet, gave Anledning til de størst Uroligheder. Da nu en udvortes Krig kom til disse indvortes Stridigheder, saae Hollænderne sig tvungne til igien at udnævne en Statholder. De valgte Wilhelm den Tredie, den forriges Søn. Det te Valg gik meget uroelig for sig, og kostede 2de distinqverte Personer i Staten Livet, fordi de af alle Kræfter satte sig imod Statholder-Embedets Oprettelse. Wilhelm den Tredie blev i Begyndelsen kun udnævnt til General Capitain under mange Jndskrænkninger; men da Erfarenhed lærte, at han ved den blotte Udførelse af den politiske Magistrats befalinger ikke var i Stand til at opfydden Hensigt, som havde gjort hans Jndsættelse nødvendig og at rædde Republiken fra den Fare, hvormed den blev truet af de Engelske og Franske Floder eftersom han ikke kunde give sine Operationer den Kraft, som Omstændighederne udfordrede, saa blev der besluttet, at give Statholderen en mere udstrakt Magt. Man gav ham derfore Titel og Ær som Gouverneur, Generalcapitain og Admiral ved Armeerne til Vande og Lands med al den Autoritet, som hans Forgiængere havde havt.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Uagtet de igientagne Prøver paa Statholder-Embedets Nødvendighed, blev dog denne Værdighed efter Wilhelm den Tredie, der døde uden Arvinger, igien ophævet. Dette Mellemrige varede fra 1703 til 1747. Nye Farer viste den Hollandske Nation, hvor umueligt det var den, uden et almindeligt Overhoved at forsvare sig imod udvortes Angreb og de idelige Stridigheder, som daglig reiste sig imellem de forskiellige Provindsers Regentere. Staten manglede Penge, omendskiøndt man i Fredens Tiid havde indsamlet betydelige Summer. Armeerne vare fremmede Generaler anfortroede. Man befrygtede, at Frankrige vilde bemægtige sig Landet. For nu i disse critiske Omstændigheder at oprette igien Orden i Tingene, for at rædde Staten, samt for at vise Erkiendtlighed for de Tienester, som Prindserne af Oranien til forskiellige Tider havde beviist Republiken, valgte de Wilhelm den Fierde, hvilken de, som den sidste, gav Titel af Gouverneur Generalcapitain og Admiral for Armeerne til Vands og Lands. Man giorde endnu mere. Tilbøieligheden for Prindsens Person gik saa vidt, at Nationen erklærede denne Charge for arvelig ved Huset Oramien. Endog Fruentimmer kunde opnaae samme, naar ingen mandlige Arvinger gaves. Det er vist, at dersom Prindsen havde villet benytte sig at Leiligheden, kunde han have forsikret sig Souverainiteten. Havde Hollænderne den Gang paa en tydelig og bestemt Maade fastsat Statholderens Rettigheder og Pligter, saa skulde man ei allene lettere kunne have stillet de nærværende Uroeligheder, men endog maaskee paa en beqvem Maade forekommet dem.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Haag, den 28de November. De 2de Linieskibe paa 74 Kanoner, hvormed Generalstaterne ville giøre Kongen af Frankrige en Foræring, ere nu færdige og med stor Møie bragte til Havnen ved Harlingen. - Der forsikres nu, at Stemmerne for Arvestatholderen tiltage i de Hollandske Staters Forsamling, saa at der allerede ere lige mange Stemmer med og imod ham. - Endnu har man ikke erfaret, at den fra Paris ankomne Hr. Rainewalhar havt nogen Conference med vore Statsministre; dog bliver Rygtet endnu ved, at Frankrige har sendt ham hertil er i nærværende Tiid betydelig, Priserne paa vore Vine og Brændevine ere stegne. J Bourdeaux, Rochelle a., ere store Partier deraf bestilte til Engeland. Ogsaa til vore Sukker=Colonier afgaae mange Skibe. - Her tales og om en nærmere Forbindelse imellem det Østerrigske og Preussiske Hof. - Videnskabernes Academie har udvalgt Hr. Lislet, en lærd Neger paa Isle de France, til sin Medlem. Han er nok den første sorte Medlem af et lærdt Selskab. - Grev Dillon, som i nærværende Tiid reiser i Egypten, blev, da han besøgte Ruinerne af Palmyra, afklædt indtil det blotte Legeme af nogle omflakkende Araber. De skare og Haaret af ham, og saaledes kom han til den Franske Gesandt i Alexandrien. Dog vil han fortsætte sin Reise. - Doctor Vaillan, curerede nyelig en Dame for den heftigste Hovedpine, ved at giøre en Aabning i Hovedet, af hvilken udkom 2de Øre=Ormer.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Haag, den 25de November. Slutningen af den korte historiske Efterretning om Oprindelsen til Statholderembedet i Holland. (See disse Tidender No. 98.) Sønnens Tapperhed fuldendte det, som Faderens Mod havde begyndt. Bestandig slog han Spanierne tilbage, som gjerne vilde erobre tilbage hvad de havde mistet. Hans Efterfølgere vare Frederich Henrich og Wilhelm den Anden, Friderichs Søn. Denne sidste er Stifteren til de forenede Nederlandes fuldkomne Uafhængighed, som ved den Vestphalske Fred 1648 blev erkiendt og uigienkaldelig fastsat. Nogle Omstændigheder gave Anledning til Uroligheder i Holland angaaende den muelige Tilvæxt af Statholderens Rettigheder, som efterhaanden maatte giøre deres Privilegier Afbræk, til Skade for deres Frihed. Den første Omstændighed var, at Statholderen troede, at maatte tugte nogle Statslemmer, som vilde udøve Souverainitetens Rettigheder, og som han foreskrev Jagttagelsen af Unionens Regler Den anden var, at han misbilligede og holdte Troppernes Aftakkelse skadelig for Staten, hvilken nogle foreslog, under Paaskud af, at Udgivter derved kunne spares, og den offentlige Gield betales. Omendskiønt nu Wilhelms pludselige Død befriede Hollænderne fra den Frygt, som hans Person ind og dem, saa frygtede de dog ikke desto mindre for Statholder-Embedet. Man lod sig ikke nøie med at formindske Tropperne, men skred endog til at afskaffe en Værdighed, hvis sidste Besidder blev beskyldt for at have misbrugt samme. Jmedens Republiken ingen Statholder havde, leed den saamange indvortes Revolutioner, at den ikke meere lignede et forenet Statslegeme, men hellere udgjorde forskiellige Stater, der havde ingen anden Lighed med hinanden, end Afmagt til at kunde forsvare sig selv. - De Prætentioner og Rettigheder, som enhver Provinds, Stad og Collegium tiltog sig selv imod det andet, gave Anledning til de størst Uroligheder. Da nu en udvortes Krig kom til disse indvortes Stridigheder, saae Hollænderne sig tvungne til igien at udnævne en Statholder. De valgte Wilhelm den Tredie, den forriges Søn. Dette Valg gik meget uroelig for sig, og kostede 2de distinqverte Personer i Staten Livet, fordi de af alle Kræfter satte sig imod Statholder-Embedets Oprettelse. Wilhelm den Tredie blev i Begyndelsen kun udnævnt til General Capitain under mange Jndskrænkninger; men da Erfarenhed lærte, at han ved den blotte Udførelse af den politiske Magistrats befalinger ikke var i Stand til at opfylde den Hensigt, som havde gjort hans Jndsættelse nødvendig, og at rædde Republiken fra den Fare, hvormed den blev truet af de Engelske og Franske Floder, eftersom han ikke kunde give sine Operationer den Kraft, som Omstændighederne udfordrede, saa blev der besluttet, at give Statholderen en mere udstrakt Magt. Man gav ham derfore Titel og Ære, som Gouverneur, Generalcapitain og Admiral ved Armeerne til Vande og Lands med al den Autoritet, som hans Forgiængere havde havt.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Uagtet de igientagne Prøver paa Statholder-Embedets Nødvendighed, blev dog denne Værdighed efter Wilhelm den Tredie, der døde uden Arvinger, igien ophævet. Dette Mellemrige varede fra 1703 til 1747. Nye Farer viste den Hollandske Nation, hvor umueligt det var den, uden et almindeligt Overhoved at forsvare sig imod udvortes Angreb og de idelige Stridigheder, som daglig reiste sig imellem de forskiellige Provindsers Regentere. Staten manglede Penge, omendskiøndt man i Fredens Tiid havde indsamlet betydelige Summer. Armeerne vare fremmede Generaler anfortroede. Man befrygtede, at Frankrige vilde bemægtige sig Landet. For nu i disse critiske Omstændigheder at oprette igien Orden i Tingene, for at rædde Staten, samt for at vise Erkiendtlighed for de Tienester, som Prindserne af Oranien til forskiellige Tider havde beviist Republiken, valgte de Wilhelm den Fierde, hvilken de, som den sidste, gav Titel af Gouverneur, Generalcapitain og Admiral for Armeerne til Vands og Lands. Man giorde endnu mere. Tilbøieligheden for Prindsens Person gik saa vidt, at Nationen erklærede denne Charge for arvelig ved Huset Oramien. Endog Fruentimmer kunde opnaae samme, naar ingen mandlige Arvinger gaves. Det er vist, at dersom Prindsen havde villet benytte sig at Leiligheden, kunde han have forsikret sig Souverainiteten. Havde Hollænderne den Gang paa en tydelig og bestemt Maade fastsat Statholderens Rettigheder og Pligter, saa skulde man ei allene lettere kunne have stillet de nærværende Uroeligheder, men endog maaskee paa en beqvem Maade forekommet dem.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Den 9de December gik det Asiatiske Compagnies Skib, Dronning Juliana Maria, som føres af Capitain Torsløv, under Seil for at fortsætte Reisen til Canton i China; Vagtskibet fra Nyborg, Snoven Fama, som commanderes at Capit. Schulz, kom her paa Reden. J Dag gik Skibene, Laurentia, Capit. H. P. Kofoed, Baronesse Jselin, Capit. P. H. Kock, og Haabet, Capit. F. Soltvedel, alle 3 til St. Croix i Vestindien med Cargaison og Provisioner. Barom. Therm. Vinden. 4 Decembr. 27. 5. o. 3 3/4 Varme. S. S. V. 9 - - 28. 3. 1. 2. 3/4. - S. V. 10 - - 28. 2. 3. 5. o. - Uvis.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Vacance, Det residerende Capellanie i Nykiøbing paa Falster, 140 Rdlr.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Vexel=Cours, den 9de December. London 2 Maaneders Sigt 6 Rdlr. - s. pr. Livr. Sterl. Paris 2 Maan. Dato - - 23 s. pr. Liv. tourn. Amsterdam i Bco. 2 M. Dato 136. 14 Dages Sigt 137. Dito i Courant 2 Maan. Dato 32 1/2 1331 pr. Cent. 14 Dages Sigt 133 1/2 a 134. Hamb. og Altona 2 Maan. Dato 141 1/2 14 Dages Siat 142 1/2.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Posten fra Hamborg for i Dag var ved Avisens Slutning Kl. 10, ikke ankommen.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
J Følge Kongel. allernaadigste Bevilling, saaledes lydende: vi Christian den Syvende, af Guds Naade, Konge til I Danmark og Norge, de Venders og Gothers, Hertug, borg, gjøre alle vitterligt: at Vi, efter Procurator An udi Slesvig, Holsteen, Stormarn, Dytmersken og Oldendreas Roesteen Lindved, af Vor Kiøbstæd Weyle, og Marcus, Monrad af Haughuus, som udnævnte Opbudsmænd ud Forpagter Christian Kaalunds Boe paa Margrethelund ud Coldinghuus Amt, i Vort Land Nørre-Jylland, deres her naadigst have bevilget og tilladt, saa og hermed bevilge om allerunderdanigst gjorte Ansøgning og Begiering, aller og tillade, at de ved Proclama sub pæna præclusi & perpehavnske Berlingske Aviser de Aalborgske Jydske Efterretnintui silentii, med Aar og Dags Varsel, maae udi de Kiøben siger, og den Wiborger Samler, samt Altonaiske Mercur, 3de gange efter hinanden, indkalde alle dem, som formeene sig at have noget at fordre udi bemelte Christian Kaalunds Opbudsboe, dermed at fremkomme, og saadan deres ha beviisliggiøre, og skal saadan Jndkaldelse i Aviserne ansees vende Krav, inden forskrevne Tids Forløb, at anmelde og og være ligesaa gyldig, som om den var skeet ved Proclama læses for vedkommende Værneting, samt den Ober=Retefter Loven; dog skal denne Vores allernaadigste Bevilling. hvorunder samme henhører; hvorefter de Vedkommende sig allerunderdanigst have at rette og for Skade at tage vare. Givet paa Vort Slot Christiansborg udi Vores Kongel. Residence=Stad Kiøbenhavn, den 1ste Septbr. 1786. Under Vort Signet; (L. S.)
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Efter Hans Kongel. Majests. allernaadigste Befaling Luxdorph. P. Aagaard. Procurator Lindved og Marens Monrad, som Opbudsmænd i Forpagter Christian Kaalunds Boe, Bevilling, at maae Aviserne indkalde bemelte Christian Kaalunds Creditorer. Bliver herved indkaldet Opbyderens saavel Debi, som Credito. rer, at møde for os, de første med deres Skyld, og de sidste med deres lovgyldige Fordringer, samt alle og enhver, som i benævnte Boe maatte have noget at erindre, sub pæna præclusi & perpetui silentii, til de i Bevillingen foreskrevne Tider, udi Opbuds boen, da enhver efter Boens Tilstand skal vederfares Ret. Weyle og Haughuus, den 4de Novbr. 1786. Andr. R. Lindved. M. Monrad.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Opbuds=Commissarier. Vi Christian den Syvende, af Guds Naade, Konge til I Danmark og Norge, de Venders og Gothers, Hertug, udi Slesvig, Holsteen, Stormarn, Dytmarsken og Oldenborg, gjøre alle vitterligt: at Vi, efter Hr. Lars Nielsen Blicher, Vice=Provst i Nørrehald Herred, samt SognePræst for Tvede og Linde Menigheder i Aarhuus Stift ud Vort Land Nørre-Jylland, som Skifte=Forvalter efter forrige Provst i bemelte Nørrehald Herred, samt Sognepræst for Konsted og Raasted Menigheder i fornævnte Aarhuus"Stift, afg. Hr. Mogens Christan Marqvart Marcussen, og hans ligeledes forhen afdøde Søn, Hr. Peder Marcussen. succederende Sognepræst for bemelte Kausted og Raasted, Menigheder, hans herom allerunderdanigst gjorte Ansøgning og Begiering, allernaadigst have bevilget og tilladt, saa og hermed bevilge og tillade, at han, ved Proclama lubpæna præclusi & perpetui silentii, med Aar og Dags Varsel, maae udi de Kiøbenhavnske Berlingske Aviser, de Aalborgske Jydske Efterretninger og den Wiborger Samler, samt Altonaiske Mercur, 3de gange efter hinanden, indkalde alle dem, som formene sig at have noget at fordre efter- fornævnte afg. Provst Hr. Mogens Christian Marqvart Marcussen og ligeledes afg. Søn Hr. Peder Marcussen, dermed at fremkomme, og saadant deres havende Krav inden fornævnte Tids Forløb at anmelde og beviisliggiøre, og skal saadan Jndkaldelse i Aviserne ansees og være ligesaa gyldig, som om den var skeet ved Proclama efter Loven; dog skal denne Vores allernaadigste Bevilling læses for vedkommende Værneting, samt den Ober=Ret, hvorunder samme henhører; hvorefter de Vedkommende sig allerunderdanigst have at rette og for Skade at tage vare. Givet paa Vort Slot Christiansborg udi Vores Kongel. Residentz=Stad, Kiøbenhavn, den 17de Novbr. 1786. Under Vort Signet. (L. S.)
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Efter Hans Kongel. Majestæts allernaadigste Befaling Luxdorph. P. Aagaard.
Berlingske Tidende, 1786-12-11
J Følge forestaaende allernaadigst Bevilling indkaldes herved sub pæna præclusi & perpetui silentii, med Aar og Dags Varsel, alle de, som formeene sig at have noget at fordre, saavel efter afg. Provst Hr. Mogens Christian Marqvart Marcussen, som hans ligeledes kort forhen afg. Søn Hr. Peder Marcussen, dermed at fremkomme inden forskrevne Tids Forløb, og saadanne deres Fordringer for mig at anmelde og beviisliggiøre; ligeledes advares de, som maatte være noget skyldig til disse Boer, at betale samme jo før jo hellere, for at undgaae videre Uleylighed. Tvede pr. Randers, den 18de November 1786. Lars Nielsen Blichert. Vi Christian den Syvende, af Guds Naade, Konge til Danmark og Norge, de Venders og Gothers, Hertug, " udi Slesvig, Holsteen, Stormarn, Dytmersken og Oldenborg; giøre alle vitterligt: at Vi, efter herom allerunderdanigst gjorte Ansøgning og Begiering, allernaadigst have bevilget og tilladt, saa og hermed bevilge og tillade, at Magistraten i Vor Kiøbstæd Randers, udi Vort Land Nørre"Jylland, som Skifte=Forvaltere udi Kiøbmand Niels Refsbech Mammen sammesteds, hans Opbudsboe, maae udi de Kiøbenhavnske Berlingske Aviser, de Aalborgske Jydske Ef efterretninger, den Wiborger Samler og den Altonaiske Mercur, 3de gange efter hinanden, med Aar og Dags Varsel, sub pæna præclusi & perpetui silentii, indkalde alle dem, som formeene sig at have noget at fordre hos fornævnte Kiøbmand Mammen, saadan deres havende Krav, inden 7 forskrevne Tids Forløb for bemelte Skifte=Forvaltere at er melde og beviisliggiøre, og skal saadan Jndkaldelse i Aviserne ansees og være ligesaa gyldig, som om den var skeet ved =Proclama efter Loven; dog skal denne Vores allernaadigste Bevilling læses for vedkommende Værneting, samt den =Ober=Ret, hvorunder samme henhører; hvorefter de Vedkommende sig allerunderdanigst have at rette og for Skade at tage vare. Givet paa Vort Slot Christiansborg udi Vores Kongel. Residentz=Stad Kiøbenhavn, den 27de Octobr. 1786. Under Vort Signet (L. S.)
Berlingske Tidende, 1786-12-11
Efter Hans Kongel. Majests. allernaadigste Befaling Luxdorph. P. Aagaard.