Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-12-08
Vinteren staaer nu for Døren, og det er utvivlsomt, at den imødesees med en mørk Ængstelighed af de talrige Borgerklasser, som den lange Dyrtid har nedtrykt og forarmet, idet de hverken have nydt Fordeel af Pengenes forringede Værdi eller modtaget Gratialer, Tillæg o. des. Man behøver kun at forhøre sig hos dem af Haandværkerne og de næringsdrivende Borgere, der væsentlig leve af deres egne Hænders Arbeide, og man vil da erfare, at hele den fornemt afvisende Paastand om, at Alt vilde jævne sig selv og at de arbeidende Klasser ligesaavel vilde nyde godt af de efter Udlandets Misvært normerede høie Priser paa Levnetsmidler, som de dermed Handlende – var ugrundet og falsk, men at den største Deel af hine arbeidende Klasser er gaaet tilbage i Velstand i den Grad, at de allerfleste af dem ikke uden en total Forarmelse ville kunne udholde en lang Vedbliven eller Gjentagelse af disse høie Priser. - Men det er netop Udsigten til en saadan Gjentagelse, der i høi Grad maa fremkalde hiin Ængstelighed og berøve de arbeidende Borgere det fornødne Mod til at vedblive at stræbe efter at ernære sig selvstændigt; thi endnu er der aldeles ikke kommet Noget til offentlig Kundskab, der kunde lade formode, at der fra Regjeringens Side var truffet Foranstaltninger, tjenlige til at forebygge denne Gjentagelse af opskruede Priser paa Livsfornødenheder. i forestaaende Vinter, Foraar og Sommer. Der er hverken paa Landet eller i Kjøbstæderne skeet Noget til at sikkre Communerne det fornødne Brødkorn til næste Aar, enten til Anlæggelsen af Magaziner – om hvis Hensigtsmæssighed dog selv Kornhandlernes specielle Venner en Tidlang syntes overtydede – eller ved Ansættelsen af en Udførselstold, naar Prisen oversteg en vis Middelhøide, ligesaa lidt som der paa nogen anden Maade er skeet Noget til at lette de nedtrykte Kjøb stæders Byrder eller Livsopholdet for de arbeidende Klasser. - Hvad det første væsentligste Punkt, nemlig Folkets Selvforsyning med Landets egne Producter, angaaer, saa maa vel Enhver antage, at hvis der i saa Henseende skal skee Noget, saa var det netop nu paa høie Tid at det blev foretaget. Høsten har været saa riig, at der i Kirkerne over hele Landet har været holdt særlige Takkebønner, saavel af Kjøbstadborgerne som afLandbrugerne, og det mangler altsaa ikke paa Forraad til de fornødne Magaziner, der kunde sikkre Folket for de opskruede Speculationspriser til den Tid, da Nøden i andre Lande gjør sig gjældende. Kornpriserne ere for Tiden ogsaa saaledes, at de ikke kunne ventes foreløbig at blive betydeligt lavere, medens de derimod endnu stedse give Landmanden en meget rigelig Fortjeneste, og Regjeringen eller Communerne maatte derfor nu kunne træffe Jndkjøb, der ikke lode befrygte betydelige Tab, men derimod kunde gavne baade Producenter og Consumenter. Længe turde denne Leilighed ikke tilbyde sig, naar først den engelske Handelstand igjen har forvundet sin Skræk, naar den irske Nød har tvunget den engelske Regjering til nye Jndkjøb, og imidlertid Opkjøbere, Speculanter og Pugere have bemægtiget sig de herværende Forraad, saa vil det være forsildigt. Da vil det efter al Sandsynlighed gaae som i Foraaret, kun med den lille Forskjel, at man herfra Danmark hverken ved Regjeringens Hjælp eller ved privat Omhu vil kunne hente det nødvendige Brødkorn fra Rusland, uden tillige at hente den asiatiske (Khvnsp.)