Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-08-16
rangements. (Fædrel.)¬ (Corresp. Kjøbenhavn, den 7de August. sig ler Corresp. Bl." beretter, at Generalsuperintendenten i Slesvig har anmodet Provsterne om at udstæde en Erindrings skrivelse til Præsterne og Candidaterne, betræffende en Misbrug, som tager meere og meere Overhaand og som bestaaen i, at Aspiranterne til Præstekald førend Valgene vandre fra Huus til Huus hos alle Valgberettigede. Valgreten til Præstekald beroer nemlig, som bekjendt, i Hertugdom merne for en stor Deel hos Menighederne, og der har ogsaa hævet sig Stemmer for, at det burde være saaledes i Kongeriget, og det synes ogsaa at være fuldkommen principrigtigat Menigheden selv bør vælge sin Sjælesørger; men hvid man derved troer at lukke Døren for Nepotismen, saa kunde man tage storligen Feil. Det er tvertimod at antage, at den Skik, som i ældre Tider var temmelig almindelig, at Kalden gik i Arv endog i flere Generationer, eller betragtedes for Forsørgelses-Anstalter, hvor det gjordes den unge Aspirant i Pligt at ægte Formandens Enke eller Datter, atter vilde levet op; thi det ligger i de menneskelige Forhold, og det er i Geden et smukt Forhold, at Menigheden vinder den Familie, kjær, hvis Overhoved i mange Aar har været dens Sjælesørger, og hvis Medlemmer ere opvoxede blandt den og kjendt af Alle; men i hvor smukt Forholdet i og for sig kan vælt tilfredsstiller det ikke Retfærdighedens høiere Fordrings Men selv afseet fra Familieforholdenes Jndvirkning vill Overdragelsen af Valgretten til Menighederne sikkert føre u hvad man af Foranstaaende kan see at være Tilfældet i Slesvigske, at Aspiranterne ved alskens Midler vilde søges anbefale sig hos Vælgerne, og det vilde ikke blive den Va digste, som vilde faae Kaldet, men snarere den SmidigsMan har talt meget om, at dette Aar ikke er saa 9 stigt for Haandværkerne som forrige Aar, at der udbygges saa meget. Derom er det jo vanskeligt, selv for Se kyndige, at have en bestemt Mening, og end mere for dette staaer udenfor slige Forhold, men saameget er dog vil der ikke findes ret mange Gader, hvor ikke nye Bygninopføres, eller gamle ombygges, ja man seer endogsaa re Christianshavn i Baadsmandsstræde en heel ny Gade for 12. J dette Stræde fandtes hidtil kun den nye Artilleri-Ca terne og en Sidefagade af Soqvæsthuset, der nu anvendes til Straffeanstalt; men i denne Sommer har Silkehattefabrikant Lorenzen her ladet opføre en Række - 4 eller 5 - anseelige Bygninger, som nok endnu skulle foroges. J andre Gader kan der ikke bygges i det Omfang, af den simple Aarsag, at der ikke haves Grund dertil, men overalt seer man dog nye Bygninger reise sig paa gamles Ruiner, saa at der sikter ikke kan være Mangel paa Arbeide for Haandværkerne. Saa glædelig denne Virksomhed er, og saa vist det er, at man nu bygger langt beqvemmere og smagfuldere end forhen, saa er der dog Noget, som ikke hover os ved de nye Bygninger, men som er en Følge af, at Kbhavn er en Fæstning: det er den umaadelige Høide, hvori man nu bygger. For at gjør Eiendommen saa frugtbringende som muligt, og da man ikke var Grund til at udvide sig i Breden, søger man at vinde det i Høiden, og opfører almindeligviis Bygninger paa 45 Etager, som man endogsaa hyppigt forøger med en 6te Halv etage eller Qvistetage til Beboelse. Jkke alene at Bygninger med en anseelig Fagade paa 2 eller høit 3 Etager upaawivleligt ere architectonisk smukkere, saa maa Opførelsen af slige Kæmpebygninger ogsaa have en ufordeelagtig Jndflydelse paa Lys og Luft i de snævrere og allerede tæt bebyggede Gader, og gjøre dem endnu qvalmere og usundere, end de allerede ere. Men her forener sig baade Nødvendighed og Jnteresse, og der er saaledes Jntet at gjøre ved den Sag.