Aalborg Stiftstidende, 1835-05-30
Endnu gives der en anden Gjenstand at undre sig over, li blandt det, som foregaaer i Frankrig, en Kjendsgjerning, som maa vække Bekymring for dette Lands No. Vi menes nemlig de Forfølgelser, som, med en saa uforsonlig Strenghed, udøves mod Pressen. Nylig har Bladet, National været indstævnet for Pairsretten, formedelst Mangel paa Ærbødighed, og, uagtet Defensorens, Hr. Carrels, dygtige Forsvar, dømtesdet i 10,000 Frans Bøder og Redacteuren til 2 Aars Fængsel, for en Fornærmelse af langt ringere Natur og langt mindre evident, end dem, begge vore engelske Parlaments Huse hver Dag maae taale, uden at beklage sig. Nogle Uger senere fik samme Journal en ny Revselse for en krænkende Attring mod Kongens Person, og nu ganske nylig har den atter været under Action. Ved denne sidste Leilighed skal Hr. Carrel i sit Forsvar have citeret et Brevl, fra Lord Brougham til Hr. Arago, en Omstændighed vi anfore, for at vise, at de Dage ei ere mere, da vore Naboer vare indtagne af Jversyge imod os; nu stræbe de snaprere at nytte vore Erfaringer. J alt Fald synes Juryen. ved denne Leilighed at have fundet, at det var paa Tiden at gjøre en gavnlig Modstand, thi Redacteuren, Rouen, stedste forsvaret af samme Hr. Carrell, blev dennegang formelig frikiendt. Alle disse Processer vidne om en slem Tendents og spaae intet Godt. Det er vel muligt, at Pressens Udskeielser, i Paris som i London (ja vel ogsaa andetsteds) for nogen Tid kan have fravendt den nogle af dens naturlige Venner, men - gaaer man ud paa at undertrykke denne virksomme Befordrer af al Fremskriden, denne Frihedens Skytsaand, saa maae alle de flokke sig om den, som Nationernes sande Jnteresser ligge paa Hjertet. Det er udenfor al Tvivl, at disse Vildfarelser, at et Ministeriums Tilværelse, der savner baade Agtelse og Kraft, mægtigt have bidraget til at forstærke det republicanske Parti i Frankrig. Der, som iøvrigt ogsaa her, (i England) begynder man at beregne de svære Omkostninger, som en monarkisk Regjering fører med sig. Naar man forsømmer at tage vare paa Folkets Jnteresser og agte paa dets Trang, naar Statsmagten savner Kraft, Fasthed, og Consequents, naar Alt er usikkert og uroligt, naar den hverken gives bestemte Grundsætninger eller noget consequent System til at lede Statens Anliggender, saa gjøre Gemytterne sig snart fortrolige med den Idee, at man i Grunden baade har Republikens svage Sider og Monarkiets Byrder at bære paa eengang. Fra denne Tanke er der ikke mere end eet Skridt til det Ønske, at blive de sidste qvit, naar man dog ikke nyder en kongelig Regjerings Fordeele. Heller ikke kan Nogen, der har fulgt Begivenhedernes Løb hos de Franske, tvivle om, at, naar der igjen skeer en Forandring, da bliver den til Fordeel for Republiken. Thi om en ny Restauration af Bourbønnerne kan vist Ingen faae i Sinde at drømme. Alle Fredens Venner, hos los, som hos dem, maae frygte denne Republikens Igjenfødelse. Men det er visselig ikke usandsynligt, at den vil indtræde, naar man ikke kommer tilbage til en mere populair Politik, til et mere agtet Ministerium. Kongen synes, som alle Lemmer af hans Familie, at nyde al den Høiagtelse, man yder store Dyder, glimrende Talenter og udmærkede Tjenester. Men - enten det nu hidrører fra den beklagelige Partiaand, eller fra en vildledet Anskuelse, som selv den største Mand ei altid er fri for, saa er det ustridigt vist, at det ei er lykkedes Hans Majestæt at omgive sig med Mænd, der have gyldige Fordringer paa Nations Tillid.