Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-11
Da den parisiske Revolution var foregaaet ilede de Potter til Paris, hvor han tilsmigrede sig en Art Qvation, svingede derfra Tvedragts Flamme paa ny ind i Belgien, og blev Bankeur for de Apostoliske og de Adelige, som havde leveret Fonds til en Revolutions Kasse, og bragt dem i Sikkerhed til Paris. Han lod en Skrivelse til Kongen, hans Herre, afgaae, der syntes fuld af gode Raad og patriotiske Advarsler, men alt var blot Hykleri, han vilde kun bringe sig i Omtale, og lede den offentlige Mening hen paa sig, som en homme ineritable. Alt hvad siden er paafulgt var allerede for længe siden afgjort, alt hvad i Brussel og Lüttich er foregaaet, var tidligere allerede aftalt. Begivenhederne ere ikke Produkter, af denne eller hin Handling, eller Jkke-Handling af den nederlandske Regjering, men meget skeete eller efterlodes, fordi man gjennemskuede eller ahnede Machinationerne. Kun van Maanen var det, der igjennem nogle Aar havde gjennemskuet den; de Øvriges Ahnelse blev frugtesløs og stum, Derfor var de Potters og hans Tilhængeres Had saa rasende mod den eneste Mand, der klart og som i et Speil saae dem, og fast, med Energi vilde forstyrre dem, men hver Gang blev hindret, snart ved uduelige, snart utroe Hænder. Da Opstanden i Belgien omsider, efter flere Ugers hykleriske Opsættelse og Underhandling, fik sin bestemte Charakteer, brød de Potter op fra Paris med sine to Millioner; ved modtagen Underretning om de krigeriske Farer der truede Brüssel, Skueplads for hans forrige Roes og Ulykke, standsede han, holdt sig i Feighed skjult i Lille, ikke uden Haan af Folket, og oppebiede Scenerne, da han først, naar de vare forbi, fortsatte sin Reise til Brüssel. Det er en Gierningssag, at franske Officierer, med Kommandanten i Lille i Spidsen, viste de Potter Foragt, og offentligen bebreidede ham Feighed; ja den simple Mand i bemeldte Stad vilde kaste Skarn paa ham. J enkelte Landsbyer, førend han kom til Brussel, samlede han Pøbel omkring sig, og uddeelte Penge blandt dem, for at man skulde tilraabe ham Vivat. J Brüssel blev noget Liignende forberedet. Tidsskrifterne fremstillede denne den store Mands Hilsning ved Bærmen af Folket, som om det var en høitidelig Modtagelse af alle gode Borgere, og som Tegn paa de oprigtigste Følelser af patriotiske Fruentimre, og saadant blev udbasunet til det Udland, der vilde troe det. De Potter kom derefter til Maalet for sine Ønsker, aabnede Nationalkongressen, som Præsident i den provisoriske Regjering, med en Tale,), og med Afsigelse af alle i hans tidligere Dage yttrede Grundsætninger, og givne Forsikringer, nu paa en mere end tydelig Maade lod see, at et Direktorium paa Levetid, eller snarere en Diktatur, skulde være ham kjert. "Doch des Ruhmes schønste FeierEndigt auch des Ruhmes Mailde Potter overlevede snart sin Roes. - De Pot ters Hovedsynd er, som viist, en grændseløs Forfængelighed. Uden egentlig at have været ond, har han i sine Planer og Midler optaget det Onde*) Dette Stykke er skrevet paa en Tid da de Potters Udtrædelse af den provisoriske Regjering endnu ikke var Forfatteren i Haag) bekjendt. og det Gode. Han har en faustisk mephistophelsk Natur, som spotter sine egne Venner, Grundsætninger, Planer, Partier, Tendents. Da Sædelighedens Kraft traadte tilbage hos ham, saa lod hin Forfængelighed ham skue alt i glimrende Lys, naar det kun dreiede sig om hans kjere Jeg. En Yndlings Jdee, der gandske behersker ham, er at ansees som Belgiens Rousseau. Gandske besjelet af denne Tanke efterligner han hin store Borger af Genf i Jdeer, Yttringer, Manerer, ja indtil Klæder og Haar. Haaret skal han, for at ligne sin Forgænger, selv have berøvet sig. Den benævnte Sophie maae være Rousseaus Julie. J en Ting er han lykkeligere end Rousseau var. Belgierne, paa hvilke han stræber at virke, staae i det nittende Aarhundrede den oprindelige Naturstand, nærmere end de Franske gjorde det i Midten af det attende Aarhundrede. (Hvilket foragteligt Menneske de Potter er viser tilstrækkeligt hin Proces. Aktstykkerne i samme ere udkomne under Titel: Proces contre L. de Potter etc. Brussel 1830, to Bind. De deri optagne 79 Breve fra de Potter, for Tidsrummet fra 14 Febr. 1826 til 9 Febr. 1830. hvilke næsten alle ere til Tielemans, tjene deels til Kiendskab om Manden selv, og deels til Oplysning om den belgiske Revolution. De Potter bekjender sig deri, som en Fiende af alle Konger; og om den nederlandske siger han ligefrem: Je serai enchante, de le verer & de Pembarasder. Han siger fremdeles, at han ei vil afvige fra sit System, om end Fædrenelands Vel skulde afhænge deraf. Han haaber, at endnu megen Larm og Spektakel skal skee, og han vilde gjerne springe i Luften, naar kun alt, oven og neden, maatte gaae med. Nogle Breve fra Tielemans ere ogsaa meddelte, fra Midten af Oct. 1829 indtil Slutningen af Januar 1830. J et af dem taler han om de pousser le pouvoir i des ac tes de severste, pour mieur le perdre." J et andet vil han have Kathol kerne i Belgien opmuntrede til at begjære saa meget af Regjeringen, at det maatte blive den umuligt at tilfredsstille dem, o. s. v. J Blatter f. Liter. Unterh. Nov. da kunne de som ikke have det franske Værk, læse mere herom. Th.)(Fortsættes.)