Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1809-06-10
Udgives ved Toldprocureur Geelmundens Enke Løverdagen den 10de Junii. og anledning af Jomfr. Maria D. Veder lers Død. Janledning af Sk. Paris D. Red lers Død. Naar til Graven vi ledsage. Oldingen, hvis Levedage, Mange, tunge været har, (Hvis han god elskværdig var) Vi ham offre Afskeeds Taarer, Savnet dog vort Hierte saarer. Ofte Ynglingen og segner, Ungdoms Blomst saa tidlig blegner, Fremtids Haab i Graven gaaer; Dobbelt Stød da Hiertet faa Naar den unge Mand og Pige, Sidste Far i Fred vi sige, O! hvo tolker vel den Smerte, Som omspender Venners Hierte; Hun den elskte er ej meer Kun den mørke Høi de seer, Der den Ædles Støv bedækker, Og til Mismod dem kun vækker. Leiet Roes jeg her ej skriver, Sandhed Pennens Leder bliver: Smittet ei af Letsinds Aand, Fængslet ei ved Lasters Baand; Kun for Dydens rene Glæde, Vied hun i Hiertet Sæde. Unge Mand vi høre klage: At saa faa blev hendes Dage, Hun, som i sin Elskers Bryst Skabte Glæde, Haab og Trøst, Koldt er nu det ædle Hierte, For saa varmt i Fryd og Smerte. Denne vemodsfulde Klage Fader, Møder igientage, Sødskend smelte hen i Graad; Thi hun var saa ædel, god, J hvert Vennebryst dit Minde, Varigt Sæde vist vil finde. Unge Mand. - dog - hvad de tabte Blot for Tiden Gud ej skabte, Hisset i en Evighed. Nyder hun en varig Fred, Troskabs Løn hun der indhenter, Den og dem vist engang venter. Trøstes Venner, - trøstes alle, Døden elskte, selv og kalde, Veien til et bedre Land, Den os aldrig sperre kan Støv forgaaer men Aand vedbliver, Giensyns Fryd os hist opliver. Welhaven, Student, Ved de af vore Medborgeres ædle Velvillighed, som har subscriberet til 1092 Portioner, varm Middagspise for de mange Fattige og tryglende Børn, der giennemstreife vore Gader, ei allene om Dagen, men tildeels endog om Natten: seer Commissionen sig istand at kunne realisere dette for enhver Borger og Menneskeven, saa vigtige Ønske, at forskaffe denne Skare baade Skolegang og Føde. Man har til den Hensigt truffet de fornødne Foranstaltninger; man har med mueligste Omhu fordeelt 144 af disse Børn til Kostgang, forsynet ethvert saadant Barn med en Spiseseddel, som det har at forevise sine Velgiørere, og besluttet, i Tillid til Givernes Beqvemmelighed, at give Jndretningen sin Begyndelse imorgen Endel flere Maal. tider, især Onsdagen, er antegnet end som haves de øvrige Dage, og hvilke vi vel have giver Anviisning til at nyde; men da de øvrige Dages Kost mangler til Øieblikker, saa haabe vil sikkert, at de flere respektive Medborgere, som ikke hidtil have fundet Anledning at tegne sig til denne velmenende Hensigt, vil underrette Commissionen om, hvilke Dage saadanne Børnken hos dem nyde Kost. Skulde der gives Nogle, som ikke bifalde denne Indretning, saa tør man dog vente, at de ikke ville arbeide den imod, hvilket skeer, naar der i Eftertiden gives Almisse til noget tryglende Barn. Commissionen vil med mueligste Nidkierhed drage Omsorg for at hæve denne Tryglen; men man forudseer, at alle Foranstaltninger ville være tilstrækkelige, naar ikke Medborgere førene sig at bortvise saadanne Børn, og ubehindret lade de Gienstridige bringes bort fra Gaderne til deres Skoler: ligesom Commissionen altid med Forbindtlighed vil modtage enhver Underretning, hvor man mueligt havde feilet i Børnenes Valg, Overcommissionen, for Fattigvæsenet i Bergen, den 10de Juni 1809.