Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1842-09-03
Stænderforsamlingen i Roeskilde, 21de Møde, 6 August. Sagen ang. Udkast til en Placat, indeholdende nærmere Bestemmelser af Forordningen 3 Juni 1796 § 12. blev foretagen til endelig Behandling. Ved Afstemning blev Committeens Jndstilling: "At Procuratorerne ved LandsOver- samt Hof= og Stadsretten og Lands-Overretten i Viborg samt Høiesterets Advocaterne, som ifølge benesicin paupertatis eller processus gratuitii ere befalede at fore Sager, forsaavidt de af dem nedlagte Paastande i det Væsentlige tages til Følge ved de afsagte Domme, bør tildømmes et billigt Salarium; antaget med 51 St. mod 2. Committeens Jndstilling: "At ethvert Salarium, der bliver tillagt en Sagfører, for at have udført en beneficeret Sag, bør udbetales ham af den Fond, der udreder de andre Omkostninger i Sagen, og bliver af Samme paa anordningsmæssig Maade at inddrive hos Modparten, saafremt denne ved Dommen er tilpligtet at betale Samme; billigedes med det samme Stemmeantal. - Procurator Boesgaard oplæste det af ham indgivne Andragende om Frihed til at afhænde Bøndergods, tilhørende Fideicommisser og offentlige Stiftelser, samt Hovedgaarde, uden Jndskrænkning i disses nuværende Rettigheder. Med 37 St. mod 16 besluttedes Nedsættelsen af en Commitee. 25de Møde, 8 August. Sagen ang. Udkast til en Placat, indeholdende Bestemmelser til at sikkre geistlige Embedsmænd for Tab ved Høitidsofferets ubillige Forringelse, blev foretagen til foreløbig Behandling. Committeens Jndstilling lød: At den paatænkte Foranstaltning for nærværende Tid indskrænkes til, at, hvad der er indeholdt i Udkastets første Afsnit, anordnes for Kjøbstæderne, og at det i Landsbymenighederne ved et Cancelli Circulaire indskærpes, at det efter Loven og de gjældende Anordninger er Pligt for Enhver i Menigheden, som er confirmeret, paa Aarets 3 store Høitider at yde et, efter hans Stilling og Evne passende, Offer til Præsten og Kirkebetjentene. Agent Bruun: Jeg skulde være meget tilbøielig til at stemme for, at Høitids-Offeret i Kjøbstæderne forandredes til Præstepenge, hvis jeg troede, at Geistligheden, derved vilde blive tilstrækkelig vederlagt: men, da jeg nu antager, at dens Jndtægter ved en saadan Forandring snarere vilde forringes, maa jeg holde mig til Lovudkastet. Hvad Offringen i Kirken angaaer, da har jeg ofte fundet det anstødeligt, at Offeret lægges paa Alteret, og jeg skulde derfor, idet jeg i saa Henseende understøtter udkastet, endog ønske dette udvidet til Accidentserne, saaledes at der heller ikke ved Daab- og andre Leiligheder betaltes Offer i Kirken; hvorhos jeg tillige finder det rigtigst, at et Minimum for alt Accidents-Offer blev bestemt. Cancelliraad Haastrup: Jeg skal kun, hvad Landet angaaer, indlade mig paa denne Sag; og, da jeg i det Hele deler Committeens Anskuelser, og Referenten sandsynligviis vil imødegaae de Jndvendinger, der ere fremsatte imod dens Jndstilling, skal jeg tillade mig at henlede Opmærksomheden, paa et Punkt, som ikke er berørt i Committeens Betænkning. Hvor der i et Sogn er flere Skolelærere, skal Høitidsoffret, efter de gjældende Anordninger, ydes dem i Kirken, og derefter deles imellem dem. Men, naar der nu i eet Skoledistrict er Nogle, som ikke synes godt om Læreren i det District, og derfor offre mindre, komme de andre Skolelærere i Sognet til at lide herunder; og er der omvendt et Districts Skolelærer, som er afholdt af Beboerne, og hvem de vilde give et større Offer, da gaaer dette større Offer tabt for ham, idet Beboerne holde det tilbage, fordi det ikke kommer ham alene tilgode. Da nu et godt Offer er den eneste Forhøielse i sine almindelige Jndtægter, hvorom Skolelæreren kan gjøre sig Haab, saa maa jeg ønske, at enhver Skolelærer i Kirken modtager og beholder Offeret fra sit eget Districts Beboere, og jeg forbeholder mig i denne Henseende at stille et Amendement. Landsoverretsprocurator Christensen: J Anledning af, hvad Nogle have yttret, skal jeg tillade mig at rette det Spørgsmaal til Forsamlingens ærede geistlige Medlemmer, om det ikke er Tilfældet rundt om i Landet, – saaledes som jeg med Vished veed, at det er det i eet Sogn - at vedkommende Præst lader, efterat Høitiden er forløbet, et Circulaire gaae omkring, hvori de, som ikke have offret, opfordres til at betale og paategne Circulairet. Hvis denne Fremgangsmaade er almindelig, synes den at tyde hen paa, at den Skik, at nedlægge Offeret paa Alteret, mere og mere aftager. Provst Plesner: J ikke et eneste af de Pastorater i hele Fyens Stift, som jeg kjender, kræver eller ligger Præsten Offer paa den, af den foregaaende Taler nævnte, Maade. Proprietair Langkilde: Da her kun egentlig er Spørgsmaal om Høitidsoffer, og jeg ikke skal indlade mig paa at tale om Kjøbstæderne, hvor jeg ikke kjender Forholdene nøie, skal jeg, hvad Landet angaaer, kun bemærke, at Geistligheden neppe vil være tjent med, at Offringen paa Alteret afskaffes. Der er mange Geistlige, som ikke ønske, at Offringen paa Alteret skal afskaffes, og jeg har i den Anledning modtaget et Brev fra en Præst, som der bestemt udtaler sig imod denne Forandring. (Taleren oplæste her den paagjeldende Passus af et Brev.) Naar det er foreslaaet, at Offeret skulde bringes Præsten i Huset, da maa jeg bemærke, at dette let kunde koste Præsten Mere, end Offeret er værd; thi, naar der bringes Præsten en Gave i Huset, kan han efter almindelig Skik ikke undgaae at beværte Giveren, hvortil der da let kunde medgaae Mere, end Præsten kunde være tjent med. Denne Overbringelse vilde ogsaa være besværlig for Menigheden. Naar Offeret skulde derimod modtages af Andre, vilde Præsten maaskee erholde mindre, end hvis han selv modtog det: thi, naar man skal levere sin Gave til Andre, end den Paagieldende selv, giver man let noget mindre rundelig. Senere yttrede Provst Plesner blandt Andet: Udkommer Lovbuddet om Tvangsoffer, da vil det staae som et historisk Monument om et sørgeligt Forhold imellem Menigheder og Præster, - det vil vidne, at Kjærligheden var død. - Smerteligt, men, min Stemme skal lyde: Saa er det ikke, – jeg elsker min Menighed, og troer, at jeg elskes af den.