Ribe Stifts Adresseaviser, 1832-12-28
Hollandsk-belgiske Anliggender. Fortet St. Laurent er endelig d. 14de om Morgenen, indtaget af Franskmændene, efter at disse, ved at lade en Mine springe, havde aabnet en Bresche, igjennem hvilken de stormede ind. Hallænderne, som indsaae, at videre Modstand vilde være unyttig, stode paa Volden med Geværet i Armen. De havde et sørgeligt Udseende: de vare udmattede af Anstrængelser, sorte af Krudt, og deres Klæder vare gjennemborede af Kugler. De strakte Gevær, saasnart de saae de franske Soldater, og deres Chef, Lieutenant Brouwsagde til den franske Bataillonschef Richepanse: Giør med mig hvad De vil; men jeg beder for mine Folk. Da Svaret herpaa var: "Vi have ingen Vaaden mod dem, der overgive sig", saa overgav Brouwsig med 61 Md., hvoriblandt nogle Jøder fra Amsterdam, og de bleve alle, som Krigsfanger sendte til Frankerig. Resten af Besætningen, 47 Mand, havde taget Flugten til Citadellet. Lieutenant Brouwblev forhørt af General Desprez, men vilde ikke give nogen Oplysning; dertil fandt man derimod en Sergeant, som tilforn havde tjent i den keiserlige Garde, villigere. Lunettens Erobring vakte naturligviis stor Glæde i den franske Hær og oplivede Alt paa ny. Derimod vilde man vide at Besætningen i Citadellet var bleven modfalden, hvilket man imidlertid ikke kan see af General Chasses Forhold; thi den store hollandske Fane, hvilken han igjen havde ladet nedtage, heisede han efter Lunettens Erobring paa ny, lige le som og Citadellets Jld var meget heftig om Natten og den følgende Dag. Formedelst den korte Afstand bejjente Hollænderne sig med Fordeel af deres Voldbøeser; det yderst slette Veir foraarsagede Franskmændeine megen Besværlighed; Soldaterne lede meget Ondt, men vedbleve dog ufortrødent at arbeide paa Bresche batterierne, som bleve færdige den 16de og aabnede den 17de deres Jld. Den uhyre Mørser fra Lüttich var ankommen og tagen i Tjeneste; Fortet St. Laurent var ogsaa blevet armeret mod Citadellet, og de Franske haabede, at det snart maatte falde. Jmidlertid vilde, som man meente, intet Afgjørende foretages, saalænge Marskalk Grard endnu var syg; men han befandt sig allerede i Bedring, og saaledes vil det vel ikke skee, hvad der og skal være Tropperne meget imod, at han bliver afløst af General Gourgaud, som dog i denne Hensigt ankom til Hovedqvarteret d. 16de, tilligemed Ingenieuroberst Berthois. Da Citadellets Apothek d. 13de var ødelagt, sendte Marskal Grard General Chasseet andet, som med Taknemmelighed blev modtaget. - Ogsaa paa andre Punkter er det gaaet varmt til. Samme Dag, som Lunetten blev intagen fandt en Træfning Sted ved Lillo imellem Franskmændene og de hollandske Skibe, og disse havde allerede d. 12te foretaget et Angreb paa Korskandsen, hvilket gjentoges d. 13de. Angrebet, som blev understøttet fra Fortet Liefenhoek, havde et heldigt Udfald, da Skandsens Batterier bleve bragte til Taushed; men Hollænderne kjøbte denne Fordeel med Tabet af deres befalingsmand, Schouthynacht, Lewe von Aduard, som faldt for en Haubitskugle, og hvis Lig siden blev bragt til Vliessingen. - Endnu bestandig faldt af og til Bomber fra de franske Batterier i Staden og kostede adskillige Mennesker Livet. J det franste Hovedqvarteer syntes man at frygte, meget for en alvorlig Bevægelse af den hollandske Hær, hvorfor Generalerne Georges og Castellane vare beordrede til skyndsomst at begive sig til Grændsen, ligesom og Hertugen af Orleans var afteist til sin Brigade. Hvad Beleringen hidtil har kostet Franskmændene, tie de stillet med; men et Privat-Brev fra et af de hollandske Krigst anslaaer deres Tal til 7000 Md. Dette er sagtens overdrevent; men at beleiringen har kostet meget, kan man nok af Omstændighederne regne sig til ligesom det og kan sluttes deraf, at Gen. SchrammsDivision allerede er sat i Activitet. - Londonnerblade indeholde en mærkelig Erklæring, som Preussen d. 6te Decbr. har ladet overlevere til Forbundsdagen i Frankfurt. J denne Erklæring siges, at omendskjønt, ifølge Conventionen imellem Frankrig og England, Tvangsmidlerne mod Holland skulle indskrænkes til Citadellets Jndtagelse, saa er det dog umuligt, naar Holland giør Modstand, at tænke sig denne Tingenes Tilstand uden Krig, og det en saadan Krig, som vil være yderst farlig for den almindelige Fred i Europa. Østerig, Rusland og Preussen, hedder det videre i Erklæringen, have heller ikke undladt at modsætte sig saadan Tvangsanvendelse mod en uafhængig Stat; men da Storbrittannien og Frankrig have fundet sig beføiede til at blive ved deres Beslutninger desangaaende: saa har Kongen af Preussen givet det 77de Armeecorps, befaling til at overskride Rhinen og indtage en Stilling mellem Aachen og Geldern, for at dække den høire Maasbred, medens det 8de Corps opstilles som Reserve ved Rhinen. Denne Forsigtighedsregel har Preussen givet begge hine Magter tilkjende, med den Betydning, at Maasfloden, ikke maa passeres af franske, hollandske eller belgiske Tropper, som i Anledning af Citadellet mulig kunde komme i Kamp med hverandre. - Forbundsdagen har i denne Anledning eenstemmig ydet Preussen Tak for dets Omhu for det tyske Riges Sikkerhed. Torybladene lægge megen Vægt paa denne Erklæring; men de ministerielle Londonnerblade finde, at den slet Jntet indeholder, der fra Preussens Side kan lade befrygte en for den almindelige Fred farlig Jntervention. De idelige Beretninger om de franske Rustninger synes imidlertid at vidne om, at man der nærer Tvivl om Fredens Vedligeholdelse. Blandt andet haves fra Strasburg det Rygte, at alle Træer paa en almindelige yndet Spadseregang skulle ombugges efter Krigsministerens befaling, forat Staden desto bedre kan forsvares mod en fremrykkende fjendtlig Hær. Messager er ogsaa, som sædvanlig fuld af krigerske Spaadomme.