Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1843-03-01
Politiske Nyeheder. Rusland. Det schlesische Kirkenblattmeddeler en tro Oversættelse af den russiske Keisers Tale til de polske Biskopper ved Audients sen i Petersburg den første Septbr. f. A. og hvoraf det Mærkeligste er følgende: "Jeg har ladet Eder kalde til Petersborg i den Hensigt, at J kunne erfare den catholske Kirkes Tilstand, i Rusland, og gjøre Bekjendtskab med det herværende Collegium, som føier sig fortrinlig efter min Villie. Tænk ingenlunde at jeg har kaldet Eder frem for Thronen i fjendtlig Hensigt mod Eders Religion. Jeg veed at man søger at indgive Eder saadanne Anskuelser, jeg kjender endog dem, der udbrede saadanne Rygter, jeg kjender dem af Person og kunne tilintetgjøre dem; men det er under min keiserl. Værdighed. Mine Hensigter med Hensyn til den catholske Religion ere rene, jeg veed, hvorvidt at Regjeringen kan gaae, uden at krænke Eders Religien. Jeg forlanger intet, der kan skade den catholske Religion, men jeg fordrer den Lydighed af Eder, som Undersaattere ere deres Monark skyldige, saameget meere maae jeg kunne fordre denne, som den Gud, der har overgivet mig Bestyrelsen af det mig anbetroede Folks Lykke, befaler Eder samme. Det er Eder heller ikke ubekjendt, at Paven forlanger, at J skulle være Eders Hersker lydige. Paven er min Ven, men jeg beklager meget, at den apostoliske Stoel har lyttet til falske Forestillinger med Hensyn til de catholske Anliggender i mine Lande; den sidste Allucation er grundet paa disse Forestillinger. Paa denne Maade udretter Paven intet med mig, han skulle hver Gang have henvendt sig lige til mig og ikke vakt en Skrigen i de offentlige Blade. Viid! mine Herrer, at den catholske Kirke i Polen, skal ikke bekymre sig om Regjeringen, men om dens egen Geistlighed, jeg har saa særdeles mange slette Geistlige blandt Eder, at det gruer mig for at tænke derpaa. Eders Geistligheds Liv og Eders Folkeliv, aander hverken Fanatisme eller Vankelmodighed ikke religiøs, men politisk Fanatisme, og den vil under Religionens Kaabe skjule i Ulydighed og Gjenstridighed mod Regjeringen; ligesom jeg paa den eene Side er Protector for Kirken, saaledes vil jeg paa den anden Side vaage over biskoppernes Opførsel og over Geistligheden, jeg vil strængt straffe de Slette og Udartede. Jeg veed, at en god Opdragelse er forden Geistlige det virksomste Middel til Præsternes Dannelse; jeg vil at denne Opdragelse, frem for Alt er catholsk, dog jeg vil ogsaa at den skaber troe og hengivne Undersaattere; men at den tillige ikke er jesuitisk. Thi jeg bekjender det aabenlyst, jeg taaler ingen Jesuitter, og havde min ophøiede Formand Alerander ikke udjaget dem, saa havde jeg gjort det. Jeg beklager meget, at J ere komne i det Øieblik Metropolitanen Paulowsky er død, og jeg kjender ingen Biskop i det hele polske Rige, der er værdig til at indtage hans Sted." – Leipziger allgem. Zeitung anfører med Hensyn til den almeenagtede Profesfor Ulmanns Afsættelse fra sin Post som Profesfor ved Universitetet i Dorpat. Til Prorector var ansat en Oberstlieutenant Kraffstrøm, der tillod sig adskillige vilkaarlige Forholdsregler, hvilke Professoren stedse modsatte sig; dette tildrog ham Misgunst paa høiere Steder, og da det var bleven Curatoren bekjendt, at Studenterne havde i Sinde at overrække Ulmann en Sølvpocal, som et Tegn paa deres Taknemmelighed, erklærede han det for stridende mod Lovens Forskrifter, der forbød at modtage Foræringer af sine Undergivne, og endskjøndt denne Lov aldeles ikke efter en Lovkyndigs Betænkning kunne ansees anvendelig in casu, blev Professor Ulmann, som skyldig i at have taget mod Stikpenge" afsat, og befalet inden 3 Timer at forlade Dorpat. Professor Bunge, den Retslærde, der havde afgivet sin Betænkning i Faveur af Ulmann, blev forviist til "Kasan", og Overbringeren af Pocaten blev gjort ansvarlig for enhver Urolighed, der kunde finde Sted i Faveur af den Afsatte; Bægeret blev stillet til Salg, og Pengene derfor anvendte til velgjørende Øiemeed; men om retslig Undersøgelse af Sagen, var derimod ikke Talen.