Corsaren, 1844-02-02
Forslag til Oprettelsen af et nyt Maadeholdsselskab. Det kan ikke nægtes, at en altfor stor Nydelse af stærke Drikke er stadelig for Moraliteten i det Hele saavelsom for Jndividernes Velfærd og Velstand i det Enkelte, og at derfor den nys oprettede Maadeholdsforening er meget anbefalelsesværdig. Jmidlertid er der en anden Nydelse, som, naar den drives til Overmaal, i en langt høiere Grad er fordærvelig, og det er - Spise. Virkningerne af umaadelig Spise spores vel mindre stærkt, skjøndt man har seet nok til at erkjende: At en overlæsset og svækket Mave gjor Manden svag og vaklende i sine Planer, modløs i deres Udførelse, frygtsom og mistroisk i alle Forhold, og at en Gourmand tillige er kold og egenkjærlig, medens i Modsætning til Alt dette han, der drikker for meget, vel kan begaae dumme Streger, men ved Spiritussen, tillige bliver diærv, høimodig, gavmild o. s. v. Disse Facta nægter vel Jngen; men Faa have lagt Mærketil Gourmandisens (Fraadseriets) universelle Side. Da den romerske Stat gik sin Oplysning imøde, var den meest fremstikkende Last hos de Store Fraadseriet; det dreves til en frygtelig Grad, høiere end alle de andre Laster, det kan kun sammenlignes med Statens ligesaa frygtelige Fald. Da Frankrig nærmede sig Revolutionen, var ingen Kunst saa raffineret som Kogekunsten. Polen blev kun forraadt og opløst, fordi de Store anvendte de Summer, hvormed de bleve bestukne, til uhorte Fraadserier (tilligemed Drik), hvorunder de glemte Fædrelandet. Saaledes viser Historien os altsaa Symptomerne paa et Folks Opløsning: Man spiser for meget, Hovedet bliver bedøvet og Benene svage, det Hele zittrer, vakler, falder. Der synes saaledes at være Grunde nok til at kaste et aarvaagent Blik paa Spisen og henlede patriotiske Mænds Bestræbelser paa dette Punct. Jmidlertid ville vi dog ikke, analogt med Hr. Lærer Syversen, strax og uforbeholdent erklære os for en Total-Afholdenheds-Forening, men slutte os til Hr. Pastor Visby og proponere en Maadeholdsforening, idet vi forovrigt stotte os til samme Hr. Pastors meget rigtige statsoeconomiske Princip, at, jo mindre et Folk fortærer eller forædler af sine Producter, desto rigere bliver det. Hr. Pastoren har beregnet, at der ved Maadeholdsforeningen aarlig kan bespares Landet for 3 Millioner Rbdl. Producter til Udførsel; men selv en maadeholden Beregning lover vort Forslag et langt større, ja, et glimrende Resultat. Beregner man alle de udenlandske Spisevarer, de fremmede Krydderier, Specerier o. s. v., - som Folket har vænnet sig til, men naturligviis godt kan vænne sig af med igjen, naar det blot vil underskrive Jndbydelsen - og lægger man hertil, hvad der ved noget Maadehold kan spares af Landets egne Producter, saa indseer man let, at vi slet ikke gaae for vidt ved at anslaae Besparelsen daglig til 6 Sk. pr. Hoved, eller rettere: pr. Mave. Fra Danmark 1,800,000 Jndvaanere maae dog ved denne Beregning fradrages Gronlænderne (der næppe lade sig afkorte Noget af deres Hvalfisk med Tran), Jslænderne (der maae have deres islandske Lammekjød), endvidere dem, der leve "af Haanden i Munden" (hvilket ikke egner sig til Udførsel), samt dem, Hr. Gudenrath agter at sætte paa Vand og Brød - tilsammen et Antal af circa 200,000- men saa give dog de øvrige 1,600,000 Sexstillinger en daglig Besparelse af 100,000 Rbd., hvilket er aarlig circa 36 Millioner Rigsbankdaler. Dette Resultat er saa forhausende, at vi virkelig selv blive ganske forhausede ved at see det komme ud. Det gjor os ondt, at Mag. Lindberg ved høiere Pligter er bortkaldt fra Statsgjældsafbetalingssagen; thi hvad skulle vi nu gjøre med alle disse Penge? Dog, det finder sig vel nok- i alt Fald kunne vi henvende os til Regeringen. Og saaledes anbefale vi da dette Forslag til alle ægte tænkende Patrioter, idet vi sluttelig bemærke, at der til dets Understøttelse og Fremgang vistnok næppe vil savnes det allerhøieste Velbehag, der er blevet den anden Maadeholdsforening tildeel.