Berlingske Tidende, 1810-05-14
Den 4de Maji. (Fortsættelse af Kongens Tale til de forsamlede Rigsstænder, ved Rigsdagens Slutning.) En i Rigets nærværende Stilling betydelig Bevilgning er ved Eders Gavmildhed bekræftet, nye og retvisers Grunde for samme : Antagelse stadfæstede, og velgiørende Forandringer i hidtil gieldende Love besluttede. Men ei nok at have anvendt Eders Omhue for at afhielpe nærværende Mangler, have J ogsaa opfordret Fremtidens Taknemmelighed til at bære Vidne om Eders Jdrætter. Et stort og meget lovende Foretagende, længe bevaret Patriotens Ønsker, er ved Eders kraftige Understøttelse bleven Samtidens beundrende Omdømme og Min omhyggelige Udførelse forbeholdet. Europa skal et uden Forhavselse see at et Folk, som en ulykkelig Krig førte til Panten af sit Fald, efter den underfuldeste Redning, benytter de første Øieblikke af en gienvunden Fred, for at udføre et Værk, som giennem indenrigske Bølger skal forene Østersøens og Veste havets Strande. Men alle disse Bestrædelser skulde ikke saa fuldkomment have naaet deres vigtige Øiemærke, hvis er tillige Rigets Forsvarsværk havde vundet den virksomme Opmærksomhed det fortiener, og Mine og Eders fredelige Attraaer kunne hente en nye Støtte hos en forøget Krigsmagt, for banden til i Farens og Nødens Time at værge for et elsket Fædreland, med ædel Tilsidesættelse af forhen udelukkende Rettigheder have J, gode Herrer og Svenske Mænd, agtet Eder lige forpligtede til at deeltage i Rigets fremtidige Forsvar, og ved, paa en for mig smigrende Maade, at overlade til mig at decidere, hvor Eders Meninger ikke kunde sam enes, have J saa meget høitideligere paalagt Mig den hellige Forpligtelse ei at misbruge trofaste Undersaatters Tillid. Den Stilling hvori Riget nu staaer til de fremmede Magter, giver mig det glade Haab, at jeg ei skal behøve at giøre Brug af den Rettighed I have overdraget Mig. Mit første og sidste Anliggende er og skal blive at beholde den vundne Fred; - en Hensigt som sikkres naaet, naar et mandigt Folk viser sig, i Besiddelse baade af Villie og Kraft, færdigt til at hævde sin Frihed - under Fredens veldædige Jndflydelse efterhaanden at udslette Krigens Ulykker, og derved paa en overbevisende Maade hæve ugrundet Frygt, samt giøre de vedtagne Forsvarsanstalters fordeelagtige Indflydelse paa Rigets Tryghed erkiendt af hver Mand. Skulde et ulykkeligt Tilfælde indtræffe, da Jee, til Rigets Forsvar mod en angridende Fiende, skal nødes til i Gierningen i at betiene mig af disse Foranstaltninger, og opfordre Rigets vabendygtige Ungdom til at opfylde dets helligste Forpligtelse mod Fædrelandet, saa værer forsikkrede, gode Herrer og svenske Mænd, at Jeg enten Sew skal deele disse unge Stridsmænds Skiedne, med Erfaringens Betænksomhed styre deres første Trin paa Krigens Bane og lede deres Mod, eller og, med uindskrænket Tillid, overlade denne Pligt til den ædle Fyrste, som, hos et fridaaren Folk vant til at træde i Spidsen for Medborgeres Hør, skal vide at yde Krigeræren sin Ret, uden at glemme Menneskelighedens ømmere Love. Gode Herrer af Ridderstanden og Adelen imodtager Yttringen af min uskrømtede inderlige Taknemmelighed for de ædle frivillige Opoffrelser, før aldrig sporede men værdige den Tils Oplysning hvori Ve leve, hvorved I have foregaaet Eders Medstænder med et dem ei forgiæves givet Exempel, og tilvundet Eder en evig Ret til en frede Samtids og en retviis Efterverdens ærefuldeste Bedømmelse. Gode Mænd af den værdige Præstestand ogsaa Eder skyldes min oprigtigste Taksigelse. I have i Gierningen viist de guddommelige Sandheders Fortrin, som J til Ordenens Vedligeholdelse i Samfundet samt til Samvittighedens Fred have at foridtage; J have viist at disse over Skjebnen og Tidsomskiftninger seirende Sandheder er frygte en Samtids Oplysnings Prøvelse, og at varm Nidkierhed for Fædrelandets Vel og villige Deeltagelse i forhen ukiendte Byrder staai umiskiendelig Forening med den hellige Læres selvfornægtende Grundsætninger, hvis Tolke J ere. Samme patriotiske Sindelag, samme Tilsidesættelse af egne Fordele, da Opgaven var: "Opoffrelse for Fadrelandet" har sat sit Stemre, paa Eders Deeltagelse, J gode Mænd af den lovlige Borgerstand, og tilvundet Eder en lige Ret med de øvrige Stænder til min særdeles og taknemmelige Tilfredshed. Maatte nu den Fred Enigheden grundig stede, aabne Eder lovlig Leilighed til ved indbringende Handel at berede Riget nye Kilder til Velstand, og Eder selv en rerviis Belønning for medborgerlig Møie. Gode Mænd, af den hæderlige Bondestand, værer ogsaa J forsikkre, de om min udmærkede Tilfredshed med Eders Bestræbelser; glemme aldrig de dyrebøre Prøver I have modtaget paa Eders Medstænder, venskabsfulde Sindelag. Bedømmer med fordomsfrit Hierte Eders nærværende Stilling imod den, hvori J forhen befandt Eder, Eders Forrettighed som selvstændige og lovgivende Medborgere, og Eders forøgede Forpligtelse, til med Endrægtighed og Taknemmelighed, at understøtte den nye Samfundsbygning, til hvis Opførelse ogsaa J have bidraget. Viin Omhu for Sverrigs Almue kan ikke omtvivles af Edetden er forbunden, med grundet Forventning om, at J, eftersom J. hvad de almindelige Byrder angaaer, have vundet betydelig Understøttelse af Eders Medstænder, heller aldrig ville undlade ved Eders Jdretat bevise, at saadan Understøttelse ei forgiæves er givet Eder. Ved denne Tænkemaade skulle J vise Eder de redelige Danemænd værdige, som under Sverrigs nu overstandne ulykkelige Periode, aldrig overrenede Opoffre sernes Mængde, da de blot havde at vælge imellem en opretholdt Frihed og en mageløs Overladelse af Fosterlandets Selvstændig Da jeg nu, gode Herrer og svenske Mænd, hiemforløver Eder fra dette Rigsmøde, for ei, hvis ikke uforudseete hindringer indtreffinden den i Regieringsformen foreskrevne Tid igjen at see Eder jo Sverrigs Throne, har Jeg kun det tilbage : at overanvorde Fædrelande, og Eder til den guddommelige Almagts Beskyttelse. Skuffes jeg ikke af et falskt Haab, er det mig tilladt at dømme Fremtidens Mueligheder efter min Siels inderlige Ønsker, saa skulle lysere Tider møde dette Rige, og J og Eders Sønner høste Frugten af nærværende Opoffrelser, Overbeviist om, at mine Tanker skulle hvile velsignende over Eder, og alle mine troefaste Undersaatter, skal at jeg, naar disse Øine lukkes og dette Hierte, som slaaer for Eders Vel, isner under Dødens Haand, fuld af Fortrøstning over evere Eders Fremtids Skjebne en Fyrstes Hænder, som med min Krones Arv skal forene min fader lige Ømhed for Eder, og som, fuldførende der Værk jeg blot kunde begynde, skal i Eders taknemmelige Minde forene Mit Navn med sig Eget. Jeg forbliver Eder, gode Herrer og svenske Mænd, alle i Almindelighed og hver og een i Besynderlighed, med al Kongl. Naade og Yndet stedse veldevaagen.