Berlingske Tidende, 1836-01-22
Paris, den 12te Januar. – J sin Tale, der egentlig indeholdt en skarp Critik over Regjeringens System, vedblev Hr. Vignon saaledes: "Jo meer Ministeriet og Majoriteten triumpherer over vore indre og ydre Forholds nuværende Skikkelse, jo uundgaaeligere paatrænger sig os den Pligt, samvittighedsfuld at prøve begge Arters Forhold. Desuden regerede Forholdene til Udlandet aldrig meer end netop i den nyeste Tid, ifølge Regjeringens Adfærd, i det Jndre. Det maa blive staaende ved sit Værd, om Regjeringen af Frygt for Udlandet har anvendt en Fremgangsmaade paa vore indre Forhold, der aldeles er stridende mod Juli Revolutionens Aand, eller om omvendt Frygt for Juli-Revolutionens Aand har formaaet Regjeringen til, at kaste sig i Armene paa Udlandets Politik. Det ene af disse Principer er ligesaa slet som det andet, saa at jeg følgelig kan undlade at gjøre noget Valg mellem dem. Meest vilde det iøvrigt være at beklage, hvis hine tvende Anledninger havde virket tilsammen og arbeidet i Hænderne paa hinanden. Man er saa temmeligt almindelig af den Tro, at Regjerings Politikken fortrinsviis har sat sig Udryddelsen af Juli Revolutionens Aand til Formaal, og at, omden end i Førstningen er blevet tvunget til, at indrømme denne Aand Et og Andet, f. Ex. Ophævelsen, af Pairiets Arvelighed, dog nu Alt opbydes af den, for Stykke for Stykke at tage Resultaterne af hiint Jndrømmede tilbage. Allerede har Regjeringen lagt en umaadelig Strækning tilbage paa den krebsartige Bane, og den vil ikke dølge for sig selv, at den usynlige Uvillie, der umulig kan være blevet skjult for den, er at tilregne dens umiskjendelige Forkjærlighed for Restaurationens (forhadte Jhukommelse) Jdeer, Mennesker og Jnstitutioner. For kun at fremhæve en Kjendsgierning, den værste af alle, men som alene egner sig til at gjøre Tingenes sande Tilstand anskuelig, ville vi tilbagekalde i Erindringen, at Regjeringen ikke har undladt at erklære os, at den offentlige Orden kun kan opretholdes ved et Frygtens Regimente. Dette eneste Træk resumerer det Hele; det er et characteristiske Tegn paa den hele Regjerings Politik. Jeg begriber ret vel, at man i Adresse-Projectet kan sige, at September=Lovene, disse Jntimidations=Love, have mægtigt bidraget til at gjenoprette Roligheden. Det er ganske naturligt, at Drakoniske Love udbrede Gravens Stilhed omkring sig. Men jeg begriber, ikke, hvorledes man kan rose sig deraf, da man dog ved langt mindre voldsomme Midler kunde have opnaaet lige saa gunstige og derhos meer varige Resultater. Nu synes Ministeriet rigtignok selv at indsee, at det er paa Tiden at komme tilbage til mildere Jdeer. Derhen tyder den Omstændighed, at det i Trontalen har udstedt en Opfordring til Gemytternes Beroligelse. J Adressen til Kamret besvares denne Opfordring med Ønsket om at en høihjertet og forsonlig Politik maa blive lagt for Dagen, og det bifalder jeg, naar jeg iøvrigt tør forudsætte, at det skal være ligesaa ærligt meent med den paakaldte Forsonlighed, som det har været meent med den hidtil anvendte Forkuelse, og at man ikke vil lade en halv Forsonligheds Forholdsregler følge paa Forholdsregler af en fuldstændig Haardhed. En stor Forsynings Act maa foretages, en Act, der begraver alle Partier under en aldeles almindelig Tilgivelse. En almindelig Amnesti, uden Forskiel paa noget Parti, en Amnesti, der omfatter alle politiske Forseelser, forsaavidt disse ikke ere udartede til Mord, er absolut nødvendig. Uden en saadan kan der ikke tænkes paa nogen varig Beroligelse af Gemytterne.