Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1829-02-24
Ved Calcutta vil jeg ikke opholde mig længe, forikke at maatte gjentage hvad allerede 20 Gange er bleven sagt. Climatet var ved min Ankomst saaledes, som jeg havde tænkt mig Luften at være i de tropiske Lande; og endskjøndt det i Middagstiden var meget varmt, saa glæder man sig dog Morgen og Aften ved en sand kostelig Temperatur. Jeg har aldrig aandet med saadan Vellyst, som just i Caleutta. Ved Middagtid bliver, ved Hjælp af en Viftemaskine, som en ved Enden af Salonen staaende Domestik sætter i Bevægelse, ved en Snor frembragt en kunstig, men derfor ikke mindre behaelig Køling, og denne Maskine, som man kalder Punkab, har, foruden Luftens Fornyelse, endnu den Nytte, at den holder Jn secterne borte. Jntet er at sammenligne med Hindnernes Ladhed, uden maaskee deres Overtroe. En af deres afskyelige Skikke er den, at kaste de Døde i Floden, hvormed de undertiden ikke tøve saalænge indtil Livsgnisten ganske er udslukket. Saaledes hendtes det engang med enstakkels Olding, som vor Captain tog ombord, hvor han endnu levede i en heel Uge. - Jeg havde Leilighed at bivaane en Enkes Dødsfest; som lod sig brænde tilligemed hendes Mands Liig. Saasnart den erholdte Tilladelse var indløben, saa modtog den forsamlede Mængde Efterretningen derom med en frygtelig Hylen. Paa dette Tegn forlod Konen, der endnu var ung og smuk, hendes Palankin, og gik, ledsaget af en Præst, hen til Floden, hvori hun steeg ned; hun var i dette Øieblik iklædt Hvidt. Opkommen af Vandet blev hun iført kostbare Klæder, hvorefter hun spadserede tre Gange rundt omkring Baalet, og derved hist og her udkastede nogle Haandfulde kogt Riis, hvoraf Præsten tilligemed hendes Beslægtede paa det ivrigste vare beskjæftigede med at opsamle Kornene. Derpaa kastede hun en Bouquet i Luften, hvormed hun havde været smykket, og efterat hun langsom havde besteget Brændestadelen, paa hvilken hendes Mands Liig laae, lagde hun sig ved Siden af denne, og slyngede den ene Arm om hans Hals. J dette Øieblik løb hendes grusomme Slægtninge til med tørre Riisqviste, hvormed de tildækkede begge Legemerne, og Enkens egen Søn, et neppe 10-aars gammelt Barn, antændte disse med en brændende Fakkel. Baalet stod snart i lys Lue; jeg stod samme saa nær, at jeg kunde see alle den Ulykkeliges Bevægelser. Hun søgte slet ikke at løsrive sig; men syntes meget mere, jo stærkere Flammerne angrebe hende, at trykke sig tættere op til hendes Mands Legeme. Hendes Udseende blev uforandret, til der traadte hende et tykt Skum for Munden, som hidindtil et himmelske Smiil havde omsvævet. J dette gruelige Øieblik syntes mit Hjerte at briste, og jeg havde sjunken afmægtig ned hvis ikke min Ledsager havde grebet mig under Armene; derimod formaaede en i Nærheden af mig staaende amerikansk Dame at see dette frygtelige Skuespil lige fra Begyndelsen til Enden. Jeg takkede min Skaber, at jeg hverken var hendes Elsker eller Mage! - Paa en høist magelig Maade reiste jeg tilbage til Calcutta, i en Palankin. Folkene som sædvanlig bære saadanne Maskiner, løbe næsten i Hundetrav og tilbagelægge 4 enhalv engelske Mile i Timen. Captainen, Supercargoen- og jeg havde 18 saadanne i vor Tjeneste, og da vil havde paalagt dem at transportere os fra et Qvarteer til det andet i Staden, saa besluttede de sig til, istedet for at trække den, som 3 eller 4 af dem magelig kunne have gjort, at bære den derhen. Foruden disse og sex Betientere, holdte vi endnu 30 Dommestikker, og dette store Tjenerpersonale koste os dog ikke fuldt 50 Dollars maanedlig. (Fortsættes).