Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-09-16
Fædrelandet. Stænderforsamlingen i Roeskilde, 50 Møde. 8 Septbr. Præsidenten anmeldte, at han havde modtaget Commiteebetænkning i Sagen ang. Udkast til en Plakat, indeholdende Bestemmelser til at sikkre Præster og andre Offerberettigede for Tab ved Høitids offerets ubillige Forringelse. Den i Formiddags mødet paabegyndte endelige Behandling af Sagen ang. Udkast til en Forordning, indeholdende nogle Bestemmelser, sigtende til at bevirke Forbedring af Huusmænds og Jndersters Kaar, fortsattes. - 51 Møde 9 Septbr. Præsidenten meddeelte Forsamlingen, at han havde modtaget et Andragende fra Præstø Communalbestyrelse ang. Jndførelsen af almindelig Værnepligt, og at dette, ligesom de senest om samme Gjenstand indkomne Andragender, var blevet henlagt i Læsesalen. Forinden Man gik over til Dagens Orden tog Præsidenten saaledes til Orde: "Forsamlingen har igaar Middags modtaget de to sidste Commiteebetænkninger over kgl. Lovudkast, over Værnepligts- og Offersagen. Forsamlingen vil nu kunne gjøre sig en omtrentlig Forestilling om det tilbagestaaende Arbeide og det Forhold, hvori det staaer til den Tid, som er tilstaaet, Fædrelandet. Stænderforsamlingen i Roeskilde. Blan ved den bevilgede Prolongation. Jeg maa saaledes nødvendigen komme tilbage til det Spørgsmaal, hvor lang Tid Forsamlingen vil benytte af denne Prolongation. Foreløbig har jeg betænkt, at Værnepligtssagen skulde foretages paa Fredag, da Commiteebetænkningen til den Dag vil have fremligget den befalede Tid. Forrige Gang, da Spørgsmaalet blev opkastet om Sessionens Forlængelse, blev det af flere Deputerede yttret, at de ikke troede at kunne blive her længere end til Udgangen af næste Uge eller den 19de, men der var Jngen, som yttrede ei at kunne blive indtil den 19de. Jeg har altsaa meent, at det maa ansees givet, at Man vil blive samlet indtil den 19de. Under den modsatte Forudsætning vilde det være spildt Arbeide, om Man vilde begynde paa en saa vidtløftig og vanskelig Sag, der da ikke vilde kunne bringes til Ende; men jeg maa tillade mig at gjøre Forsamlingen opmærksom paa, hvilken Stilling den vilde indtage ligeoverfor Nationen, der har sine Øine henvendte paa denne Sag, dersom Forhandlingen skulde blive afbrudt midt under dens Gang." Kjøbmand Schou. "Det forekommer mig, at det er en saa vidtløftig Sag, at det er umuligt at sætte sig ind i den til paa Fredag; jeg skal derfor tillade mig at andrage, paa, at Behandlingen af Værnepligtssagen først maatte begynde paa Mandag." Høiesteretsadvocat Lehmann, "Hvis det skulde være Forsamlingens Mening at udsætte Værnepligtsforhandlingernes Paabegyndelse indtil paa Mandag, vil det være aldeles øiensynligt, at Sagen er kan blive tilendebragt inden den 19de, og selv uden hiin Forudsætning, maa jeg ansee dette for tvivlsomt. Jeg maa derfor henstille til den ærede Præsident, om han er vil tilveiebringe Vished for, om der i den fornødne Tid til Sagens Tilendebringelse vil forblive saa mange Medlemmer tilstede, at Forsamlingen i ethvert Tilfælde er fuldtallig, og hvis dette skulde vise sig ikke at ville skee, skal jeg tillade mig at henvende det Spørgsmaal til den høitagtede kgl. Commissarius, om han i saa Fald ikke anseer sig berettiget - og er han berettiget, er han og saa forpligtet - til at indkalde Suppleanter, for at gjøre Forsamlingen fuldtallig. Der er Jngen, som mere end jeg er overbeviist om, at det er en aldeles utilbørlig Maade, hvorpaa Regjeringen har forelagt denne Sag. Jkke blot bærer Udkastet beklagelige Spor af den Jilfærdighed, hvormed det er blevet til - hvilket jeg dog skulde afsee fra, da Forsamlingen naturligviis af yderste Evne vil forsøge at raade Bod derpaa ikke blot har Sagen ikke foreligget offentlig en tilstrækkelig Tid inden Forsamlingens Sammenkaldelse, hvortil der vistnok var stor Opfordring med Hensyn til et Anliggende, der saa betydeligt griber ind i alle borgerlige Forhold, og som alt i en Række af Aar har været paa Bane; - men Sagen er fremkommen saa silde, at det kun er ved den største Anstrængelse, at det er lykkedes Committeen af bringe Sagen saa tidlig frem, som skeet er, og dog maajeg selv erkjende, at i det mindste jeg kunde have ønsket, at flere af de foreliggende Punkter havde kunne overveies i længere Tid, end Man har havt Leilighed til Jeg skal imidlertid ikke gaae videre ind herpaa. Men, saavist det ikke er Forsamlingens Skyld, at den er kommen frem under saa ugunstige Vilkaar, saavist forekommer det mig paa den anden Side uforsvarligt, om den ikke vilde gjøre Alt, hvad der staaer i dens Magt, for at raade Bod derpaa. Det er et Tilfælde, hvori alle Folk stundom komme, og som navnligen ofte hænder det danske Folk, at det maa bøde for sine Styreres Feil. Jeg troer derfor, at Forsamlingen bør belave sig paa at benytte den tilstaaede Forlængelse saa fuldstændig, som muligt, saa fuldstændig, som Øiemedet kræver. Jeg kan ikke nægte, at jeg fandt det heelt synderligt, da den høitagtede kgl. Commissarius forkyndte os det som en sær Naade, at vi maatte blive forsamlede en Uge udover de fra først af bestemte to Maaneder, hvilken Tid saa ofte her er bleven omtalt og navnlig tidligere af den kongl. Commissarius selv bleven betegnet som aldeles utilbørlig kort, og dobbelt utilstrækkelig, naar det under Sessionen viser sig, at Regjeringen ikke engang er færdig med sine Arbeider i rette Tid. Men paa hvad Maade Forlængelsen nu end er budt Forsamlingen, troer jeg, den bør benytte den, for, saavidt muligt, at raade Bod paa Følgerne af den Maade, hvorpaa Sagen fra Regjeringens Side er behandlet, og saaledes at opfylde sin Pligt imod Nationen, at gjøre Sit for at føre Sagen til en god Ende." Præsidenten: "Jeg kan ikke andet end med den foregaaende Taler finde det høist beklageligt, at Sagen er kommen frem saa seent; kun kan jeg, naar han har betegnet dette som utilbørligt fra Regjeringens Side, ikke andet, end finde dette Udtryk selv ikke ganske tilbørligt, da det kan have havt sin Grund i mangfoldige sammenstødende Omstændigheder, om hvilke vi ikke kunne have Kundskab."