Berlingske Tidende, 1817-05-26
Udenlandske Efterretninger. St. Thomas, den 29de Januar 1817. Hs. Majestæt vor allernaadigste Konges Fødselsdag, blev som sædvanlig fæstligen høitideligholdt igaat ved en Kongelig Salut fra Fortet, ved Flagets His ning om Morgenen, saavelsom om Middagen fra den i Havnen liggende Orlogsbrig, Bornholm. Garnisonen og Borgermilicen, paraderede paa Exerceerpladsen, hvor Hs. Høivelbaarenhed Commandanten, Hr. Kammerherre og Oberstlieutenant von Holten, med Suite indfandt sig om Middagen, og hvor "Længe Leve Kongen" blev udbragt under Kanonernes Torden og de høitideligste Fryderaab, samt fru de jo igjennem Linierne. Efter at Feldt Artilleriet var afmarscheret, blev saavel den militaire som den borgerlige Fane, med alle militaire Honeurs henbragte til Commandantholigen, hvor samtlige Kongelige Embedsmænd og en stor Deel af Byens agtværdige Jndvaanere vare forsamlede, paa Grund af Dagens glade Anledning, og deeltage i en Collation. Forinden denne Høitidelighed fandt Sted, blev en ny Fane overræk Borgerskabet af Hs. Høivelbaarenhed Commandanten, efter at han i Forveien havde holdt en i denne Anledning passende Tale, og hvorpaa der blev svoret til Fanen. Ceremonien ved Sømmenes Jndslagning var skeet om Formiddagen. Den Tale, saavelsom en Adresse Borger-Officererne den paafølgende Dag overrakte Commandanten og dennes Svar, ere følgende: Ærede Borgere og Jndvaanere: Eders hæderfulde Lod blev det, igjen at ræbnes for at værne om denne Deel af den Danske Stat, der adskildt fra Moderlandet ved en heelt Ocean ei kan nyde Godt af Landsfaderens umiddelbare Tilsyn og Varetægt, men som ikke destomindre har erholdt de meest udmærkeste Prover paa denne Vor over alt elskede Konges Opmærksomhed og Kierlighed for enhver Undersaat. Næsten to Aar er det nu at jeg igjen saaledes har havt den Lykke at samle Eder under Eders gamle kiere Fane, som imidlertid efter næsten 60 Aars Forløb er bleven saa medtaget, at det var Eders Ønske at erholde en Nye. Længe, ærede Borgere, har jeg attraaet at finde en passende Leilighed, for ikke blot ved Ord at bevidne Eder min Erkiendtlighed og Taknemmelighed for det ædle Beviis paa Edets Opmærksomhed og Kierlighed for mig, da jeg nemlig efter min Ansættelse som Høistcommanderende og sidste Medlem af Raadet i Aarene 1802 og 1803 af det ærede Borgerraad paa Egne og Medborgeres Vegne imodtog denne Sabel; et Hæderstegn, som stedse, ogsaa som et Beviis paa Borgernes Tilfredshed med min Embedsførelse, skal være mig dyrebart, og jeg har derfor med Glæde besørget en Fane fra Hiemmet, som jeg nu beder Eder at modtage af min Haand. Eders Gamle skal stedse blive opbevaret ved Commandantskabet, til Erindring om de brave Mænd, som have været forsamlede om den, og iblandt hvilke vi desværre savne saa mange Æble. - Gid Held og Lykke følge den Nye, og troe mig, at Maalet for mine Bestræbelser stedse skal være, at fortiene Eders Agt, Kierlighed og Hengivenhed, saaledes, at ogsaa, naar det engang bliver min Lod at forlade Eder, Mindet om mig ei skal være Eder ukiert. Standarter og Fahner ere ei allene Soldatens første Hæders og Ærestegn, men de ere ogsaa Kiendetegn, hvorefter Enhver ved Regimenterne og Corpserne skal rette sig, følge dem og holde sig samlet ved dem. Efter de militaire Love og Anordninger opfordrer jeg nu Edder, som Hs. Majestæts Jndfødte eller adopterede Undersaattere, og som Borgere og Jndvaanere af denne Øe, bevæbnede, til sammes Forsvar, naar det behøves, at sværge ved denne Fane, at J ville være Danmarks Konge, Eders Velgiører, Eders Beskytter, Eders Fader, troe og lydig.