Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1780-06-23
Fra den Tid af spilte det dagligen mellem et og tre offentligen i et Huus i Piccadilly. En god Jagttager, der hørte dets Spil den 26de April, giver følgende Efterretning: Den unge Crotch er for nærværende 3 Aar og 8 Maaneder gammel, er en munter, virksom Dreng, har behagelige Ansigtstræk, smukke blaa Øine, og askegraat Haar. J Midten af Salen ved Vægen staaer hans Orgelverk paa en to Fods Forhøining, om hvilket man ud imod Værelset har draget en halv Cirkel af Jern, som skiller den lille Tonkonstner fra Selskabet, og giver ham Sikkerhed paa hans Sæde. Paa Forhønningen for Orgelverket staaer en Lænestoel, og paa den en liden flettet Stoel, som Moderen binder fast til den første med et Lommetørklæde, at den tillige med Vir tusen, der i den korte Mellemtid, som han ikke spiller, gjør alle Slags selsomme Stræger, ikke skal nedfalde. Forhamsætter man almindeligen en Bog, saa det forekommer de noget fraværende Tilskuere, som om han spilte efter Noder, men det er oftest ikke andet end et Magazin eller en Billedbog, hvorpaa han hefter sine Øine, og hvormed han underholder sig, medens han spiller fremmede Sager eller egne Phantafier. Endog, medens han spiller, leer han ofte, pludrer og seer sig om efter Selskabet, bestandigen beskiæftiget med sine smaa Fingre paa Claveret, og det saa ubekymret og med saa megen Ligegyldighed, saa det synes han ikke selv vidste, hvad han gjorde. Hans Smag er for den høitidelige Musik, fornemmelig Kirke=Musiken. Saasnart han har spillet et regelmessigt Stykke, eller endeel af et, eller et Par smaa Phantasier af hans egen Opfindelse, hører han op, og da er han ofte en modvillig Dreng, Selskabet giver ham da almindeligen Kager, Æbler, Oranger, eller noget saadant for at bringe ham til at spille igien, men det holder haardt med at bevæge ham til at spille just det Stykke, man forlanger, man maae til den Ende opvekke hans lille Stolthed, og sige til ham, for Exempel, man troede, han ikke kunde det, eller havde forglemt det. Dette Middel slaaer fielden feil, og almindeligen spiller han da det forlangte med nye Jld. Efterat han den Gang havde spillet over en Time, bad han, man vilde tage ham ned, og give ham et Stykke Kride Med dette lagde han sig hen og tegnede et grotesk Ansigt paa Gulvet af Værelset. Hans Moder sagde, det lignede en gammel Granader, som han om Morgenen havde seet i Parken. J Almindelighed er hans Talent, at efterabe hvad han seer, og en meget stærk Hørelse. Ogsaa fortiener ved saadant et Barn, hvis Tanker og Udtryk man ikke nøie nok kan samle, følgende at bemærkes. En Dame gav ham en usædvanlig tyk Orange, denne besaae han en kort Tid med Forundring og sagde, Ak, det er en dobbelt. Nogle sige han er egensindig. Det er sandt, han vil ikke bestandigen uden Ophold spille den Tid, Selskabet er der; men maae man ikke meere beundre, at et saadant Barn, hvormed man ikke kan raisonere, og som det vilde være Grumhed at tvinge, dog altid spiller, saa ofte Selskabet kommer. Endnu tilføier denne Forfatter, at naar nogen med den høire Haand, spiller paa Orgelværket, det være hvad det vil, spiller han strax Bassen dertil med den venstre Haand. Andre Efterretninger, som ere komne fra andre Hænder indeholde foruden det allerede anmærkte, følgende: Han efterspiller alt, hvad han engang har hørt, ofte med Variationer, og i dette Stykke er han sat paa Prøve af nogle at de største Mestere, han er af en svagelig Sundhed, og derfor ei altid oprømt; han veed at nevne alle Toner, som man slaaer an for ham, men de halve betegner han ikkun med Halvtoner; han fornøier sig meget ofte med en Barnetromme. I August 1779 skal han endnu have været frisk, og formodentligen kommer han til at giøre en Reise i andre Lande.