Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-10
Det er skrækkeligt, at man, efter saa rædsomme Exempler paa farlig Jldebrand, som man i Aarene 1794 og 95 har havt, ikke har lært at omgaaes Jld med mere Forsigtighed; thi intet uden Uforsigtighed er for det meste Aarsag til, at Menneskers Liv og Velfærd, saaledes sættes paa Spil. Ordsproget siger: "af Skade bliver Anden Aargang. man klog; men dette Ordsprog taaler, som saa mange andre, meget ofte nogen Jndskrænkning. Da Kjøbenhavn, ja maaskee Europa, mistede i een Nat en af sine Prydelser i det glimrende og pragtfulde Christiansborg, blev man overbeviist om det Modsatte af hvad man indtil den Tid troede, nemlig at denne ved tusinde sammenføiede Led forenede Steenmasse ikke kunde fortæres af Jlden. Der behøvedes kun tolv Timer til at gjendrive en Mening, som selv de fornuftigste og saakyndigste Mænd troede sig overtydede om. Man stod siden i den Tanke, at et saa stort Uheld i det mindste vilde medføre den gode Virkning, at man fra den Periode af vilde omgaaes forsigtigere med Jld, og sætte de saa meget roste Brandanstalter paa en saadan Fod at ingen Jld saaledes meere kunde gribe om sig. Men neppe var et Aar forløbet, førend en Trediedeel af Hovedstaden laae i Aske. Mon man her havde nogen Grund til at sige, af Skade bliver man klog? - Den, der har været Vidne til den Hurlumhei, der i hiin ulykkelige Tidspunct herskede i Kjøbenhavn, den, der har seet, hvorledes Uorden den Gang var Dagens Orden, og hvorledes saa mange Mennesker derved bleve gjorte ulykkelige og bragte til Betlerstaven, kan umuelig undertrykke det Ønske, at man vilde høre, prøve og følge alt det Gavnlige, der deels er sagt og deels endnu maatte blive sagt i den Henseende. - Det er ikke nok, ved gode og hensigtsmæssige Brandanstalter at bære Omsorg for at dæmpe og standse Jlden, naar den er opkommen; det er ogsaa nødvendigt, at undersøge de første Kilder til enhver Ildsvaade og ved passende Forebyggelsesmidler saa meget som mueligt at forekomme den. Jlden er en Fiende, som lever midt iblandt os, hvis Omgang vi ikke kunne undvære, og for hvis Overfald vi intet Øieblik ere sikkre. Hvorfor ikke ligesaa vel af alle Kræfter bevæbne sig mod en saadan indvortes Fiende, som mod enhver udvortes, Uforsigtig Omgang med Jld er en Hovedaarsag næsten til enhver Ildsvaade, og det er virkelig en Lykke, at der ikke oftere indtræffer saadanne Uheld. Jkke at tale om, at Staden, uagtet den er bleven meget udvidet siden 1795, endnu er alt for tæt bebygt, saa gjemmes der ogsaa indenfor dens Mure alt for mange brændbare Sager. Man betænke kun hvor mange Oplag af Steenkul og Brænde, hvor mange Brændeviinsbrænderier, Sæbesyderier, Sukkerraffinaderier, Bryggerier &c. Kjøbenhavn indslutter: Et saadant uhyre Forraad af brændbare og deels brændende Ting maa, forenet med Uforsigtighed, naturligviis kunne have skrækkelige Følger. At bestemme de alvorligste Straffe for uforsigtig Omgang med uld, og, om just ikke at formindske, saa dog heller ikke at forøge de ovennævnte farlige Steders Antal, er, efter min Formening, et ikke ubetydeligt Middel til at forekomme Jldsvaader. Det er nedslaaende for Menneskevennen, endog kun at tænke sig Mueligheden af, at nogen af egennyttige Hensigter kan beqvemme sig til at stikke sit Huus a. i Brand, og derved gjøre sig skyldig i een af de rædsomste Forbrydelser, Mordbrand. Men da Erfaringen desværre har stadfæstet Mueligheden heraf, saa burde man, især paa en Tid, hvor man af Egennytte tillader sig saa meget andet, vaage nøie over, at ingen fik sin Eiendom høiere assureret end til to Trediedele af dens sande Værdie. Dette vilde endog tilintetgjøre alt Skin af Mistanke, og gjøre det umueligt, selv for et samvittighedsløst Menneske, at begaae en saadan Misgierning.