Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1775-02-10
Frankerig blev da paa nogen Tid frelst fra disse grumme Giester; men det varede ei længe, inden der kom en nye Sværm af Normanner igien. En Nordmand, ved Navn Rollo, lod ikke af, førend han fik den Provinz Neustrien, til Eiendom. Nogle meener, denne Navnkundige Rollo, var en anseelig riig Mands Søn i Dannemark, som førte Krig mod Kongen af Dannemark, hvilken Rollo fortsatte efter Faderens Død, men Kongen overvandt ham, at han maatte tage Flugten. Andre meener, denne Rollo var en Søn af Ragvald, en riig Jarl i Norge, som levede under Kong Harald Haarsager i Norge, som der undertvang alle Smaakongerne og Høvdinger, hvorover mange forlode Norge, for at søge deres Lykke i fremmede Lande, blandt dem denne Rollo. Han beskrives i Torfæl Krønike at have været saa feed, at ingen Hest kunde bære ham, hvorfore han altid maatte gaae til Fod, og derfor gemeenlig blev kaldet Gange Rolf. De Franske Skribentere siger: han var en Mand, som var elsket og æret ikke allene af hans eget Folk; men endogsaa af Fremmede. Han havde en Majestætisk Anseelse og en Heroisk Taille, var af stor Forstand, Belevenhed og Oprigtighed, hvorudover han fik stort Tilløb fra alle Kanter udi Norden, da han fik i sinde at forsøge Lykken udi fremmede Lande, saa at han i en Hast tilveiebragte en anseelig Flode og en stor Krigshær, han, som de Tiders Helte pleiede at giøre, indbildte og Meenige Mand, at han havde havt en mærkelig Aabenbaring, som lovede ham god Lykke, hvilket og gjorde, at mange sloge sig til ham. Saadan Mand var Rollo, som anførte de Normanner sidste Gang udi Frankrig, og som fik til evig Eie for sig og sine Efterkommere den vigtige Provinz Neustrien, som af dem siden blev kaldet Normandien, hvilket Navn den endnu har. Rolle seilede først til Engelland, hvor han slog 2 Engelske Krigshære, men da han saae ingen Leilighed til at sette sig ned i dette Land, seilede han til Friisland, hvor han gjorde sig en stor Deel af Landet Skatskyldig, og endelig i Aar 876 kom til Frankrig. Han gik opad Floden, Seine til Rouen, bemægtigede sig samme Stad, og som han mærkede, den var af stor Vigtighed, lod han den stærk befæste. Derpaa slog han de Franske i adskillige Træfninger, og siden begav sig til Engeland igien. Dette hans første Franske Tog skeede i Kong Carl den Skaldedes sidste Regierings Aar. Noget efter denne Konges Død, da Carl Simpler, eller den Enfoldige, var kommet paa den Franske Throne, kom Rollo langt stærkere til Frankrig igien, og gjorde Jndfald paa 3 adskillige Steder igiennem de 3 Floder Seine, Loire og Garonne, oversvømmede det heele Rige, indtog adskillige Stæder, og huserede saaledes, at alting zittrede og bævede for dem, og løde de Franske indføre i deres Litane: A furore Normannorum libera nos det er: Fra de Normanners Grumhed frie og kiere Herre Gud. Da Carl den Enfoldige saae, at han med ingen Magt kunde imodstaae disse mægtige Fiender, betienede han sig af Francon Erkebisp i Rouen, hvor Rollo havde sit Sæde, til at handle med Rollo og Fred eller Stilstand. Erkebispen paatog sig villig den Forretning, saasom han vidste, at Rollo havde Høiagtelse og Ærbødighed for ham. Begav sig til Rollo, bevidnede at Kongen, uagtet han var hans Fiende, agtede ham dog hvit formedelst hans store Egenskaber, og derfor ønskede at slutte Fred og Venskab med ham paa de Conditioner: 1) at ham skulle indrømmes det Landskab Neustrien, 2) at han skulle faae Kongens Datter til Ægte, og 3) at han skulle antage den Christelige Troe. - Rollo svarede, at disse Propositioner anstode ham, dog ville han derover holde Raad med sine høie Officierer; han holdt da Raad med de fornemste Normanner, som ligeledes fandt Behag derudi; thi Religionens Forandring trykte ei nogen af dem, ligesom de ei heller tvang nogen til at antage deres Religion. Der blev da indgaaet Stilstand paa 3 Maaneder, at man imidlertid kunne bringe Tractaten til Fuldkommenhed. Nogen Tid derefter blev holden en Samtale imellem Kongen og Rollo, udi hvilken Rollo betienede sig af den Frygt, han saae sig at have indlaget udi Frankrige, og lod ved Erkebispen giøre Kongen 2 andre Propositioner 1) at det Landskab Neustrien maatte gives ham paa hans Efterkommere, 2) At Kongen skulle foruden Neustrien ogsaa indrømme ham en anden Provintz. Disse Forslag mishagede Kongen meget, i sær det sidste; men Erkebispen forestillede Kongen, i hvilken elendig Tilstand Frankrige var, og hvor høit fornødent det var, at stille denne tappre Helt tilfreds, og endelig tilstod ham og den Provintz Bretagne, for at den at anskaffe sig Levnetsmidler. Efterat Tractaten var sluttet, blev Rollo ført til Kongen, for at aflegge sin Hyld ning. De Franske, som naturligen ere nysgierrige, løbe da til i Hobetal, for at see denne navnkundige Mand, som havde været en Skræk for Frankrige, og som man beundrede, ikke mindre for hans Forstand, end for hans Tapperhed. Han hilsede Kongen, men med saadan Mine, som heller lignede en Overmand, end en Vasals, og han havde megen Umage at beqvemme sig til Hyldings=Ceremonierne, besynderligen at tage Kongen i Haanden for at aflegge Hyldings=Eeden. Efterat Hyldingen var forrettet, gav Kongen ham sin Datter, Gisele, hvorfor han aflagde sin Taksigelse; men da de Franske Herrer sagde ham, at det var Sædvane, naar Kongen beviiste nogen saadan Naade, at falde paa Knæ, og kysse Kongens Fødder, svarede han, at han heller vilde bryde Tractaten, end beqvemme sig dertil omsider overtalede man ham dog at lade saadant forrette ved en fornemme Norman. Denne, da han tog Kongens Fod for at kysse den, loftede han den saa høit, enten af Uagtsomhed eller Foragt, at Kongen nær havde faldet baglænd, hvis hans omstaaende Ministre ei havde holdet paa ham, hvilket foraarsagede, at man begyndte baade at lee og knurre udi Forsamlingen, dog lod man sig ikke mærke med nogen offentlig Fortrydelse, for ikke at bryde over tvers. Dette store Verk blev forrettet Aar 911. Aaret derefter blev den nye Hertug af Normandien, Rollo, døbt af Erkebispen af Rouen, og blev udi Daaben kaldet Robert. Hans Exempel fulgte de andre Normanner baade Høie og Lave. Derpaa gik Bilageret for sig med den Franske Princesse Gisele, som ikkun var 14 a 15 Aar gammel, da derimod Hertugen var 60 Aar. Denne Herre, saasom han ikke havde foretaget dette Tog allene for at røve og plyndre udi Frankrig, som de andre Normanner for ham; men for at sette sig ned i Landet, saa tog han sig strax for at bestyrke sit nye Hertugdom ved gode Love mod Mord, Rov og Tyverie, og alt hvad som kunde forstyrre Landets Fred. Han gav Friehed til alle Nationer at sette sig ned i Normandien, for at befolke Landet, lod Stæderne herligen befæste, og med stoer Flid istandsatte de ødelagde Kirker. Jndbyggerne havde saadan Høiagtelse og Ærbødighed for denne nye Hertug, at de dyrkede ham, som en Fader, og holder man for, at det Ord Haro, som Normannerne siden brugte, naar dem fattedes noget, er det samme som Ha Rollo, eller hielp Rollo De Normanske Hertuger vare: 1) denne Rollo eller Rolf, som i Daaben blev kaldet Robert, døde 920. 2) Wilhelm, kaldet LongaSpatha, blev ihielslagen af Arnulf Greve af Flanderne Aar 943. 3) Richard døde 1020. 4) Richard den Anden døde 1024. 5) Richard den tredie, hvis Søn siges at have været den navnkundige Tancreduus, som blev Konge i Sicilien. 6) Robert den Anden, døde paa Reisen til det hellige Land 1035, og ligger begraven i Nicæg7) Wilhelm Nothus, som siden undertvang Engeland, og var en af de største og fornuftigste Konger paa den Tid, og som lagde Grundvold til den Orden, Politesse og Magt, hvoraf Engeland er bleven saa anseelig. Disse Hertuger, har ellers gjort store Bedrifter i Frankrig, Engelland, Sicilien og Jtalien, og man veed, at deres Afkom har regieret længe udi Neapolis og Sicilien, hvor de Normanner, uddreve de Saracener, og oprettede et nyt Rige.