Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-19
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. og Rose Fjortende Aargang. No. 57. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 19 Juli 1817. Tordenskiolds Minde Pil være dig, tappre Tordenskjold, Du Søhelt kjæk, Du Danmarks Pryd paa dets Orlogsvold, Du Fjendens Skræk! Din Priis ruller Danmark fortblaae Hav, Din Priis sjunger hver en Gut saa brav, Og Fredrik hæver din sjunkne Grav, Thi leve skal Tordenskjolds Minde. Du Danmark og Norges bedste Skjold Paa Bølgen blaa, Hæv atter vor sjunkne Orlogsvold, Lad den fremstaae Med fordums Vælde til Fiendens Gru, Og er end Jngen saa kjæk som du Din Torden skal rulle i Slagets Nu Og Fjenden skal Tordenskjold mindes. End Gothen husker dit diærve Navn: Paa Kongens Ord, Med lille Hukkert fra Norges Havn, Du lystig for: Den høie Bølge mod Planken brød, Fra Fiendens Blokke med Rasen lød: Flye, Danske, flye for den visse Død, Men see om Dansken tog Flugten. Peer Vessel heiser det røde Flag, Og leer af dem. "At flye er Eders, ei vores Sag, Vi slaae med Klem! Og høit paa Dækket den Søhelt stod "Nu skal J sande at vi har Mod, Bølgen skal farves af eders Blod, Og længe J Kampen skal mindes! Da Gothens den tifold større Magt Fremlyned Død, Peer Tordenskjold han gav nøie Aar. Hans Tordner lød; Kanoner to og lidt Skyts var Alt, Dog mangen Fiende i Kampen faldt, Den danske Hukkert fik dyben Spalt, Men J skal vel Hukkerten mindes. Fast synkefærdig den Hukkert var. Paa salten Sø. "Stryg Flaget, Danske, J tabt dog har, Stryg eller døe! Saa raabte hiin vrede Høvidsmand, Og hundred Stemmer udbrød som han, Høit fraaded Havet mod Norges Strand, Men Gothen sin Afmagt skal mindes. Viid, frække Praler, viid, at mit Navn Er Tordenskjold, Ja, faaer du mig ind til Sverrigs Havn Bragt i din Vold, Den største er du blandt Svenskerne, Men aldrig skal du mig fangen see, Dig ene ramme al Skjændset, Vee! Du lyster den Hæder at vinde. Skarpt gik det til, nu Hukkerten var Fast reent forskudt, Og ingen Kugler man mere har, Kun lidt af Krudt, Da skar han Tin, og han skjød dermed, Og herligt var det, thi godt det beed, Saa Mangen segned i Bølgen ned, Thi leve vor Tordenskjolds Minde. Men som nu de Seil og Toug var vær Af Hukkerten, Da treen paa det lave, blodige Dæk Frem Røveren, Og svinged Hatten: "Nu i min Vold Skal Gothenborg snart see Tordenskjold, Men Helten blev hverken varm eller kold, Han loe af den pralende Fiende. Neil ikke du, ei Sverriges Søy Skal bringe mig Til Gothenborg ind, som Kampens Løn, Jeg haaner dig." Da sigted Tordenskjold, ret han traf Hans Blye tog Praleren Hovedet af, J Bølgen fandt han sin kolde Grav, Thi leve vor Tordenskjolds Minde. Nu tabte Fienden alt Mod og Haab Med dennes Død; De Danskes frydfulde Jubelraad Mod Himlen lød. De Gother frygted den haarde Krig, Og flyede tilsomt med Hyl og Skrig. Nei, ingen, ingen er Tordenskjold liig Thi leve vor Tordenskjolds Minde! Og ædel i Hu ei agted han Nedtordne dem: Med Jubel han drog, den tappre MandMod Fødehjem. Vel vare Tougværk og Seil forskudt, Vel var han uden Kugler og Krudt, Men Hæder hvilke paa Kampens Gut, Thi leve vor Tordenskjolds Minde 9 ofte stod du i Kampens Dyst Med Heltefryd, og seired, og vorded Danmarks Lyst, Vort Orlogs Pryd! Din Samtid nævnede høit dit Navn, Ung Villemoes bar dit Skjold i Favn, Han sank - det svømmer fra Havn til Havn, Og Tordenen ruller: Du lever, Hil være Fredrik, vor Konge god Snart haver sig J Kirkens Ly, tæt ved Altrets Fod, Saa kistelig Et Hædersminde for Tordenskjold, Hil være Fredrik, vor Konge hold: For herlig Daad er hans Barm ei kold O, evigt er Frederiks Minde. L. Fischer. Om Straffeanstalter og deres Jndretning. (Slutning; see forr. No.)