Berlingske Tidende, 1804-05-18
Udi Frideriks Hospital ere fra den 7de April til den 5te Maj. af Patienter indkomne 183, udgaaede 172, døde 25. At Pakkeposten, som ellers i Almindelighed ikke gaaer over Wiborg, skal formedelst Wiborg Omslags Termin, i tvende Postdage efter hinanden, nemlig den 9de og 16de Junii, afgaae fra Kiøbehavn over Wiborg, og at bemeldte Post ligeledes skal afgaae fra Aalborg over Wiborg den 12te og 19de Junii, det bliver herved til alle Vedkommendes Efterretning bekiendtgjort. General=Postamtet den 28de April Ved S. T. Hr. Amtmand Mandis, Jndtrædelse i det Kongel. Rentekammer. udelt skal Wadums danske Aand fra Mandix lyse. Ei med forkunstied Haand, han hvelve vil; men Gavne=Sædet være værdig. Til Fladlands - Fields- og Floders Tarv - Bornholmsk beregn i baade Been og Marv, med Reventlover - færdig!!P. Baggesen Lykker. Et erkiendtsigs Hiertes Föselser i et rølved Raalmand R. A. S. R. L. S. C. Sorgens Kleger lyde, Tarrer rinde, ædle gode Oning ved Din Crav, Blomster ved Din brudte Vandringsstav, slynge sig og grönnes til Dit Minde Stor som Borger, Fader, Mand og Ven rundt omkring Dig Du udbredte Glæde, derfor Mange troftesløse græde. da til Himlens Fred Du kaldtes hen Dybt nedbliet ved Din Grav jeg staaer, mindendes hval jeg har tabt i Dig, Du en anden Vader var for mig, huldt forföde Du mig Livets Var Tanker ved Oldingen Peter Jakobsens Grav, som døde paa Vibygaard den 11te Maji 1804. Hans Aand er fri - hans trætte Lemmer hvile Saa født i Jordens moderhulde Skiød. Vi saae ham, efter fuldendt Dagværk, smille Med Fred i Hierret af den nære Død. Held ham, med Fredens Smiil han kunde segne I Dødens Arm; thi han sit Kald var troe; Utrettet Virksomhed han bredte allevegne; Hans lange Liv var Daad - hans Død var Roe. Det var den Gamles faste Lov i Live: Giør Ret og Skiel, og virk hvad du formaae, Da vil den sidste Stund, som første blive, Da kan du smile naar du Maalet naar. J denne Troe han levede og døde, Ved denne Troe han vandt en Faders Navn, Der huldt den gamle Olding lød i Mode Fra hiint, sin Egnes Folk, som Tak for virket Gavn. Men Du var træt af Daad - Fred om Dit hvile, Fred over Dig og efterladte Navn: Omkring Din Grav skal Mindets Roser smille, Som duftes skal med Taarer ved Dit Savn. Dog tør ders Øie ædle Oldings Datter, Deres Faders Løn er Engles rene Lyst; Thi der hvor ingen Taarer Tanken fatter. Har ædel Jdræt Krav paa salig Høst. Der tolker han for Gud, hvor ømt, hvor trolig Du Omhu for den gamle Svage har, Hvor blid og med hans Ønsker hvor fortrolig, Hvor forekommende og from Du var. Fred da omkring den trætte Oldings Høile, Fred over ham og efterladte Navn! - Omkring hans Grav lad Mindets Roser, smille Til vi ham see igien i Fredens Havn. C. Naar Ved Madam Anna Sophie Severin, fød Themstrups Grav. Skibnens Herre bød, og Du gik da til Hvile, Savnet af enhver, som kiendte Dig; Grusomt saared Sorgens tunge Pile, Elskte Mage! Dine Venner - mig. Tit jeg dvæker ved Dit kiere Minde, Skuer vermodsfuld trint hen om mig; O! Du er ei meere min Kummers Taare rinde ladt i Bittert - Gode, er Dit Savn for mig. den Jeg har Vidne til Din stille Smerte, Ved Dit Leie mine Taarer flød; Olved Mindet bløder end mit Hierte, Ol jeg føler - Ædle. - tungt Din Død. Med en Moders Ømhed Du mig lødte, Retsind var Din Daad og øvet Pligt Din Fryd, Paa Din Mages Bane huld Du Glæder spredte, Ach, nu dæmper Veemod Glædens Lyd. Mand og Venner ved Din Urne græde, Veemodsfuld de mod den Himmel seer, Som indslutter Dig - hans - vores bedste Glæde, Fred, o Elskte, være med Dit Leer. Gaunøe den 2den Maji 1804.