Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1824-03-05
Fra Nordamerika fortælles følgende mærkelige Begivenhed, som tildrog sig paa et øde Eiland i den vestlige Ende af Eria-Søen, i de første Dage af September Maaned: En vis Major Keeler fra Port-Lawrence, var med sin 16aarige Datter paa Skonnerten Eclipse ankommen til Øen Midde Bass, hvorfra han, i Selskab med en Hr. Martin og Dennes Søn vilde gaae med en Baad tilbage til Port-Lawrence. Efterat de omtrent havde seilet 20 Miil, bleve de overfaldne af en rædsom Storm, som kastede dem op paa den ganske øde Wester-Sister=Øe, og knuste deres Baad paa Klipperne. De besandt sig her uden Midler til atter at komme blandt andre Mennesker, eller endog blot at beskytte sig imod Veirets Ubehagelighed. En gammel Øxe, var det eneste Værktøi, som Tilfældet have ladet dem beholde. Efterat de i flere Dage havde levet af Snegle og Slanger, det eneste Næringsmiddel, de vare istand til at forskaffe sig, lykkedes det dem, ved Hjælp af deres Øxe, at udhule en gammel Træstamme, og i dette skrøbelige Fartøi gav Hr. Martin og sin Søn, til deres egen og Reisefællers Redning, sig til Priis for Vind og Veir og forsøgte at styre tilbage til den Øe, hvorfra de vare komne. Endelig naaede de den med største Besværlighed, og ilede nu strax igjen afsted for at redde de Tilbageblevne, Major Keeler og hans Datter, hvem de endnu fandt i Live, men høist udmattet af Hunger. J 6 Dage havde Snegle og Slanger været deres eneste Næring. Den Skik at hilse hinanden, fortæller Hr. Dittmer i "hannoversches Magazin er vel fælleds for alle Folkeslag; men Maaden høist forskjellig. Laplænderne trykke deres Næsespidse temmelig ublidt imod hinanden. Æthiopieren kysser sin Vens høire Haand. Æonieren blæser ham i Øret og gnider ham med den flade Haand paa Maven. Efter den hollandske Reisende Schoutens Beretning hilse Beboerne paa Øen Socatora vedat kysse hinanden paa Skuldrene, andre Øeboere paa Philippinerne tage den Persons Fod, som de ville hilse, og stryge dem sagte i Ansigtet med den. Naar tvende Negere mødes og enten ikke ville eller ikke kunne samtale, omfavne de hinanden og lade deres Mellemfinger tre Gange knage. Chineserne lægge begge Hænder over Brystet, bukke sig ærbødige og raabe, stin, stin Gjensee de, efter lang Skilsmisse, hinanden, falde de Begge paa Knæ, bøje sig forover og berøre flere Gange efter hinanden Jorden med Ansigtet. Modtager en fornem Jndvaaner af Madagascar Besøg af en Anden af samme Stand, saa er det første, han foretager sig, at tilbyde ham den af sine Koner, hvilken han maatte synes bedst om. GamelliCaneri fortæller, at Beboerne paa nogle af Philippinerne bilse hinanden idet de med Hænderne gribe fat i hinandens Kjæver og bukke sig, staaende paa eet Been. Vil en Otaheitier vise sin Landsmand ret megen Ære, saa klæder han ham reent af og forbliver og saa selv nøgen. Madagaerne i Africa ryste hinandens Hænder; men saasnart de hilse et Fruentimmer, tage de hende fat ved Næsen og lugte flere Gange til hende. De Fornemme i Loange, paa Negerkysten, ruske hinanden i Armene og springe to Gange frem og tilbage; indlades de for Kongen, lægge de deres Hænder paa hans Knæer og deres Hoved i hans Skjød. J gamle Dage var det Skik i Frankrig, at man rykkede et Haar af Hovedet og rakte den, man vilde hilse.