Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-06-21
Frans Drake i München i 5 Maaneder havde ført med lønnede Agenter i Frankrig. Hvorvidt dette Foregivende virkelig var grundet eller eile der sig ikke med Vished bestemme, da Beviserne for denne Jntrigue, de af den franske Regjering bekjendtgjorte Actstykker, vare i dennes Hænder, og der udkræves altsaa mere end denne Regjerings blotte Ord, naar man ubetinget skal antage dem for at være i alle Henseender uforfalskede, især da denne Regjering har været Dommer i sin egen Sag. At Mehele de la Touche, der mistænkt som Deeltager i Anslaget med Helvedsmaskinen, var – med Rette eller Urette veed ingen - bleven forviist til Øen Oleron, og derfra flygtet til Øen Guernsei, kan have tilbudet Drakke sin Tjeneste, og at denne under de Forhold, Frankrig den Gang stod i til Engelland, ikke fandt det ufordeelagtigt under saadanne Omstændigheder, at laane Mehres foreslagne Plan Øre, er ikke usandsynligt, skjøndt just ikke bevist. Som Fiende var det naaturligt, at Engelland søgte at tilføie den franske Regjering al den Skade, den kunde, og, sine Grundsætninger tro, kunde det ikke andet end understøtte hver Plan til at styrte den usurperede Regjering og gjenoprette den retmæssige Trone, det være nu ved aabenlyse eller hemmelige Midler. Hvad altsaa Engelland gjorde her mod Frankrig som Fiende kunde umuelig undskylde Enghiens Mord. Om ogsaa alt det, som den "hemmelige Ret i Vincennes beskyldte denne Prinds for, var, som det ikkeer, bevist, saa er det uægteligt, at hans Paagribelse paa fremmed Bund ved en franske Militair magt, var den skrækkeligste Krænkelse af Folkeretten, og den samme Buonaparte, der fordrede af Engelland, at det skulde, trods den der indførte Trykkefrihed, forbyde sine Skribenter at skrive imod ham, burde dog have havt saa megen Agtelse for Folkeretten, at lade de den Gang ulykkelige Arvinger. af en Trone, han havde ranet, i det mindste forundes Fred og Sikkerhed, uden for deres Fødelands, Grændser. Men deels vilde Buonaparte, nok her eengang for alle vise Bourbonnerne, hvor farligt det var, endog for deres Liv, at nærme sig Grændserne af deres Fædrenerige, deels var dette en ny Anleding til at gjøre det ret indlysende for det franske Folk, hvor meget man fra alle Sider pønsede paa at brtøve det dets Lykkes Skaber og hvor nødvendigt det var, at gjøre ethvert Forsøg til at skille det ved denne Mageløse umueligt, ved at gjøre Regjeringen arvelig i hans Femilie. Hvad der end mere syntes at gjøre et saadant Skridt nødvendigt var en anden af Spencer Smith, efter Foregivende, stiftet Jntrique i Stuttgard, og en saakaldt cisrehnanisk Confoederation, der gik ud paa i alle Lande imellem den gamle franske Grændse, Havet og Rhinen, i hvilke især Confoederationens Medlemmer sagdes at befinde sig, at stifte en almindelig Opstand, for derved at bidrage til de Franskes Fordrivelse og Jndførelsen, af den gamle Tingenes Orden. - Uagtet det ikke er usandsynligt, at adskillige af disse Jntriguer mod Buonapartes Regjering virkelig have fundet Sted, saa synes det i det mindste underligt, at de netop indtraf faaledes Slag paa Slag, paa en Tid, da de ikke kunde komme Magthaveren beleiligere til at paasætte sig den franske Keiserkrone og gjøre den arvelig i sin Slægt. (Fortsættes.)¬