JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
Da Borgermester og Raad have bragt i Erfaring, at adskillige Skribenter i deres Skripturer, have tilladt sig, offentligen at faste og forhaane Privattheatre, og at indstrøe Hentydninger, der synes at være stilede mod adskillige af det høivise Raads respective Medlemmer, og in Specie mod sammes kjere Ægtefæller og Døttre, der finde Morskab og Tidskort i den ædle dramatiske Konsts udøvelse privatissime, saa befales herved til al Misbrugs Forebyggelse i Fremtiden, at fra Dato af ingen maa understaae sig at skrive i Modersmaalet noget for eller imod Privattheatre, eftersom saadanne Theatre, som aldeles private Jndretninger, ikke høre til det Offentlige, og al Rasonneren derover maa betragtes som unyttig. Men
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
da Borgermester og Raad, som bekjendt, under og beskytter Trykke= og Pressefrihed, saa vil den dog ikke ganske forbyde at skrive offentligen over idette Æmne, hvor delicat og critisk det end er, imen tillade Enhver at skrive derom, med Beskeidenhed og Anstændighed, i det latinske og græskiske Sprog.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
Borgermester og Raad her i Staden gjøre vitterligt for Alle og Enhver, at eftersom i denne Tid Tyvene ere blevne saa dumdristige, at de ikke, som i vore brave Forfædres Dage, stiele om Natten og i Smug, men ved høilys Dag og offentligen, og ere saa kloge, at de bedre end nogen Lovkyndig, vide at snoe sig fra enhver casus in solitus, saa har Magistraten, efter lang og moden Overveielse, fundet det passende, til grove og for den almindelige Sikkerhed farlige Tyveriers Forebyggelse, at befale som følger: Jngen maa have Penge, Prætiosa og andre Sager af Værdie liggende i sit Chatol eller andet simpelt Gjemme, men det skal være Enhver paalagt, at have - naturligviis naar han Gods eiende er, som han sætter Værdie paa - en hvælvet bombefrie Kielder, forsynet med Jerndørre og Jernstænger, samt Jernlaaser, hvori han kan gjemme sin Eiendom, og i Tilfælde af, at han tager længer end 2 Mile ud paa Landet, maa han endnu desuden have Palisader for sin Gadedør, eller Port, der ved saadan Leilighed paa det omhyggeligste maa lukkes. Den, som har forsømt at gjøre anordningsmæssig Foranstaltning til Tyveries Afværgelse, bøde, naar han bliver bestiaalen, 60 Lod til Borgermester og Raad, førend det tillades ham, at indkomme med nogen Klage over det hos ham skeete Tyverie. Gjøres herved vitterligt for Alle og Enhver: Da, efter gjentagne, til Magistraten indløbne Efterretninger, Kongeveien fra Krageby til Stær holm for Tiden er i en saadan miserabel Forfatning, at ikke allene Ageposten nyligen tre Gange er bleven siddende fast der i Dyndet, og Posten derved opholdt i ti Timer, men at adskillige Reisende have ved Væltning, som supponeres at være foranlediget ved adskillige dybe Huller paa bemeldte Kongevei, havt det Uheld at brække deels Armee, deels Been, saa har det høivise Raad in pleno besluttet, at, uagtet Posternes Ophold, saavidt hidtil kunde erfares, ikke har foraarsaget nogen synderlig Uleilighed, og de skeete Fractura, efter Stiftschirurgens indsendte officielle Beretning, ikke høre til de intricate, men til simplieie, maa dog ingen, under en Mulct af 50 Ducater, understaae sig at kjøre af Kongeveien, men til Beqvemhed for det Almindelige og til Sikkerhed for Liv og Lemmer for hver Enkelt, paamindes enhver om, at kjøre af Skovveien, der vel er to og en halv Miil længer end Kongeveien, men, som i Betragtning af den større Sikkerhed den yder, i alle Henseender er at foretrække. Saasnart Bønderne faae Leilighed til at istandsætte Kongeveien, skal Magistraten ikke undlade at foranstalte de fornødne Ordres uddeelte og exeqverede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
Til Borgermester og Raad ere indkomne fra adskillige Reisende Klager og Besværinger over, at de ved deres Ankomst til Blanco Kro hverken have kunne faae Seng eller Logis, hverken Tørt eller Vaadt. J Anledning heraf skulle det høivise Raad ikke undlade at bekjendtgjøre, til unyttig Tidsspildes Besparelse for alle de Reisende, som komme af denne Vei, at bemeldte Kro vel formaliter, men ikke materialiter er en Kro; og at sammes Privilegium kun er et Appendix til Eiendommen, og uden dette er lige complet, men saasom den nuværende Eier troer, i Tilfælde af Salg og Afhændelse, at Eiendommen vilde have mere Værd med end uden samme Appendix, saa har han underdanig andraget for Magistraten om, at maatte beholde Kroprivilegiet til Stedet, uden derfor just at være forpligtet til at holde Kro, og da Raadet har fundet hans Grunde meget antagelige, og det ikke skjønner at paa en Strækning af tre Milen Kro behøves, saa har det ei taget i Betænkning at tilstaae ham hans billige Begjering, og at forunde ham Dispensation for alt Krohold saalænge han eier Kroen, men med den udtrykkelige Forpligtelse, at i det Øjeblik, han sælger Eiendommen, Kroprivilegiet igjen skal træde i sin fulde Kraft, og ingen Reisende, Kjørende, Riddende eller Gaaende afvises, under hvilket somhelst Paaskud. Hvorefter Alle have sig at rette.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
Da de fornemste og berømteste Astronomi forsikkre, at der skal være stor Uorden og Uregelmæssighed i Solens Løb, og desaarsag Paasken er kommen i Aar hele tre Uger for tidligen, saa ere, paa Grund af samme Tids=Abortus, en stor Deel af denne Stads hæderlige Borgere indkomne med Begjering om, at 11 Juni Termin maatte blive udsat tre Uger eller til d. 30 Juli. Efterat have indhentet den her ved Academiet ansatte astronomiske Professors Betænkning, har Raadet eenstemmigen besluttet, at dette Aars 1 1/2 Juni Termin, i Betragtning af den i Solløbet indløbne Confusion, og den alt for tidligen indtrufne Paaske, skal først begynde d. 30 Juli, overeenstemmende med alle billigheds- og Retfærdighedsgrundsætninger. Endvidere forbydes, i Betragtning af Solens Uefterrettelighed, Alle og Enhver at stille deres Uhrer, fra nu af efter Solen, hvilket Himmellegeme i den senere Tid har foraarsaget saa megen Uorden og Forvirring, at Folk spise til Middag, naar de skulle spise til Aften, og gaae i Seng, naar det er nær ved den Tid, de burde staae op, men det skal, under Mulct, paaligge Enhver, ene og allene at stille sit Uhr efter det store Seirværk i Raadstuetaarnet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
J Betragtning af den store og uberegnelige Skade, der stiftes ved Luxus og Overdaadighed, har Borgermester og Raad her udi Staden, Ravnekrog besluttet, efter andre Regjeringers glorværdige Exempel og efter lærde og skarpsindige Mænds Tilskyndelse, at lade udgaae en saakaldt Luxus-Forordning, hvorved al Luxus og Overdaadighed paa det alvorligste forbydes, thi befale vi: 1) Fra 1 Jun. d. A. af skulle alle Jndbyggere her i Staden være eensklædte, nemlig Mandfolk i graa Beenklæder og grønne Trøier, og Fruentimmerne i hvide Skjørter og røde Kofter; enhver som har Tøi liggende af anden Couler eller finere Bonitet end den anordnede, skal ufortøvet aflevere det paa Raadstuen, hvor det offentligen skal brændes i Alles Paasyn. Alle Møbler skulle fra den Tid af være af Ege= eller Bøgetræ, men dog skulle de, som engang eie Mahognie Træes, have Lov til at bruge dem indtil de ere opslidte. 2) Østers, Viin, Sukker, Citroner, Rom maa, som undværlige Luxusartikler, hverken kjøbes eller nydes, men Alle, som saadanne Varer eie, paalægges det, under anseelig Mulct, at oplevere deres Forraad paa Raadstuen. Men da det ikke er den høivise Magistrats Hensigt, at Ravnekrogs Jndbyggere skulle, som Qvæget paa Marken, leve blot af Græs, og den føler at hver Menneske gjerne vil have Lidt for sin Uleilighed her paa Jorden, saa har Borgermester og Raad ladet forskrive hertil to Franskmænd, der under Napoleons Regjering have studeret Surrogatkonsten, og som forstaae af Stivelse og Runkelroer, at lave den fineste Jndigo og sødeste Sukker, ligesom de ogsaa forstaae at tilberede konstige Østers af de almindelige Muslinger. - Men da det er Magistratens Ønske og Hensigt, at frembringe en Over balance i Handelen, saa er det dens Pligt, at formindske Consumtionen af Alt, der bidrager til den offentlige Oeconomies Forstyrrelse. Fra 1 Juni d. A. af maa altsaa ingen understaae sig at bringe Asparges, Jordbær, spanske eller virginske, Ferskener og Apricoser, Sukkerærter og bortfeldske Roer paa sit Bord, men alle Producter af dette Slags skulle ufortøvet afleveres hos Borgermesteren, der besørger dem udsendte af Landet, og vaager over, at de for samme indkommende Penge anvendes paa det samvittighedsfuldeste til det gemene Bedste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
Indenlandske Efterretninger. Jndianeren Boleaux gjør her stor Lykke med sine Konster. Ved denne Leilighed fortjener det at anføres hvad Lord Macartney beretter angaaende Cochin-Chinesernes beundringsværdige Smidighed. - "Paa en Spadseregang fik vi Leilighed i et af Cochin-Chinesernes Spil, at see deres Smidighed. Syv eller otte unge Mennesker stode sammen i en temmelig vid Kreds og spillede, Fjerhold, men ingen havde Raketter, og ingen rørte hverken Haand eller Arm, for at slaae Bolden, men den, der slog den, løb hurtig til det Sted, hvor Bolden kom ned fra Luften, og springende i Veiret slog den med Fodsaalen høit i Veiret. Paa denne Maade holdt de Bolden en rum Tid uafladelig i Gang; thi sjelden gik nogen af de Medspillende Glip af Bolden, ei heller af den Kant, hvorhen han vilde slaae den. Bolden var af et Stykke rundt viklet Læder, og sammenbunden med Traad. J Bolden var der stukken tre Fjere i Form af en Tragt; oventil stode de vidt ud fra hverandre, men nedentil saa tæt sammen, at de alle tre gik igjennem et Hul, der var boret i Midten af en liden her brugelig Kobbermynt, uagtet dette Hul ikke var mere end en Fjerdedeel Tomme i Firkant. To eller tre saadanne Kobbermynter laae i den underste Deel af Bolden, ligesom om den Klingren, som et Slag paa Bolden foraarsagede, skulde erindre den næstfølgende Spiller om, at holde sig færdig. - Dog ikke allene i Spil viste de Jndføddes Smidighed sig i at kunne bruge Fødderne saa godt, som andre bruge Hænderne; men den viste sig ved mangehaande Arbeide. Den almindelige Mand, ja selv Folk af Middelstanden, gaae her til Lands barfodet. Saaledes blive ikke Tæerne indsluttede og sammentrykte, men beholde mere Bevægelighed end vore, og denne Bevægelighed benytter man sig da af til forskjelligt Brug. Deres Skibstømmermænd drive deres Næringsvei, baade med Hænder og Fødder."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
Under 22de f. M. har Hs. Majestæt allernaadigst foreskrevet de Regler, hvorefter de for Danmark beskikkede Valgcommitterede havde at gaae frem, ved at vælge Pepræsentantere for den nationale Bank, samt derhos tillige at bestemme, at den, der skal kunne blive Repræsentant, maa enten være Jndfødt eller have erhvervet Jndfødsret, at han skal være bosat enten i Kjøbenhavn eller i Sielland, at han skal være i sin fuldmyndige Alder og selv Værge for sit Gods. Fremdeles blev det fastsat, at en Repræsentant for den nationale Bank, skal, for at kunne antages som saadan, være Jnteressent eller Actie-Eier i Banken for i det mindste 5 Bank=Actier; men for ikke, imod Bankens Jnteresse, at indskrænke de Valg committerede ved deres Valg videre, end efter hvad som ovenfor anført, var foreskrevet, blev der tilstaaet dem frit Valg af de Personer, som de med Hensyn til erkjendt Duelighed, Retskaffenhed og den derpaa grundede offentlige Tillid maatte finde meest værdige og skikkede til at repræsentere National Bankens Jnteressentere, uanseet de ikke maatte være i Besiddelse af fulde 5 Actier, eller ikke i Qvalitet af Eiendomsbesiddere eller som Actie-Eiere ere Jnteressentere i Banken paa den Tid, Valget foregaaer, dog at de, ved at modtage Valget, erklære sig villige til at indtræde som Jnteressentere i Banken for det befalede Antal Actier, eller naar de eie et mindre Antal end 8 Actier, da til at supplere det manglende Antal, ligesom de endvidere, forinden dem kan tilstædes Adgang til Repræsentanternes Forsamling og fungere som Repræsentantere, bør godtgjøre for Formanden, at de ved deres fulde Jndskud til Banken virkelig ere antagne som Jnteressentere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
Ved det derpaa af de Valgcommitterede, i Overeensstemmelse med det ovenanførte foretagne Valg, valgtes de i No. 43 af dette Blad anførte Repræsentantere. - Repræsentanterne vare derpaa, i Følge den dem tilstillede Skrivelse om at sammentræde for at vælge en Formand, forsamlede den 4de d. M., hvorved de til Formand udvalgte Hr. Etatsraad Zeuthen, og til at tiltræde Commissionen, der er nedsat til Udarbeidelsen af Octroyen og Reglementet bleve udnævnte de Hr. Etatsraader Møller og Erichsen. Odense, den 4 Juni 1818. Hs. Høihed Prinds Christian Frederik med høie Gemalinde og Søn ankom i Aftes Kl. 11 1/2 hertil. Deres Høiheder afreiste i Gaar Formiddags fra Augustenborg til Fyenshaf, indskibede sig omtrent Kl. 12 paa den Kongelige Kutter Husum, og landede lykkeligen i Faaborg Kl. 3 1/2. Efter at have indtaget et Middagsmaaltid hos Hr. Kammerherre, Grev Bille Brahe paa Hvedholm, fortsatte Høisamme Reisen til Odense, hvor De i ønskeligt Velgaaende indtraf til forbemeldte Tid. - J det Øieblik da Avisen sluttes, indløber desværre, foreløbig Efterretning om en ny Jldsvaade her i Fyen afvigte Tirsdag Nat, da Præstegaarden med et Huus og en stor Bondegaard i Føns, ved Middelfart, er lagt i Aske.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
Odense, d. 5 Junii. Madame Hesse, som ikke allene her i Odense, men ogsaa i Tydskland, efter forskjellige tydske Avisers Beretning, fandt megen bifald for sin Sang, var i Kbhvn, ikke heldig. En Brystsvaghed, som indfandt sig hos hende her i Odense efter hendes Barselfærd, var vel ogsaa Aarsag at hendes Sang i den sidste Concert, hun gav her i Odense, ikke var saa udmærket skjøn, som i den første. - En Barselseng kan vel ogsaa desuden forstemme det bedste Jnstrument? Mueligen ogsaa, at hun (ifald hun i Kbhvn. har viist de samme Virtuos Nykker, som i Odense, nemligen ikke at være til at overtale i nogen Selskabs=Kreds at lade sig høre for Concerten, og ikke engang vilde synge med ved Prøven) forud har opvakt Mishag imod sig. Madame Beckers Sang fandt derimod i Odense ikke den Beundring. som i Kbhvn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
Aalborg, d. 3 Junii. Efter 6 Ugers Fraværelse, i Kjøbenhavn, er Hs. H. Hr. Biskop Jansen, Commandeur af Dannebrogen, i Mandags Aftes, i bedste Velgaaende lykkelig hjemkommet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
Aarhuus, d. 6 Junii. Ogsaa her i Nærheden er i disse Dage en heel Bondegaard afbrændt, uden at man veed hvorfra Jlden er opkommen. Dette var i Lystrup Bye, Elsted Sogn. Gaarden tilhørte Hr. Justitsraad Secher paa Schaarupgaard. Jlden udbrød midt om Natten i den vestre Ende af Stuehuset, hvor der ikke engang var noget Jldsted. Fæsteren Søren Just mistede Alt, hvad han i en Snees Aar møisommelig havde erhvervet sig, og maatte med Kone og Børn næsten nøgne flygte ud paa Marken. Jnden Schaarupgaardsprøiten indtraf, laae hele Gaarden i Aske. - Kadetbriggen gik atter i Torsdags til Seils herfra Rheden. - J Hads Herred, et Par Mile Sønden for Aarhuus, grasserer i dette Foraar den Sygdom blandt Hundene, som er bekjendtunder Navn af Hundesnive. Omtrent en Fjerdedeel af de angrebne Hunde gjennemgaaer Sygdommen. Dersom der for denne Syge vides gode Redningsmidler, maae man ønske dem offentligen fremsatte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
Kjøbenhavns Bord, 9 Junii. Cours. Hamb. 2 M. 266, a vista 270. Amsterdam 2 M. - , a vista - . London 2 M. 11 Rbdlr. Paris 2 M. - . Spec. 290. - Specier solgtes til 17 Rbmk. 8 s., for Commiteesedler blev givet (foruden Rente) 97 pr. 100; Oblig. 96. Norske Rigsbanks. 24 Svenske Sedler 74. til 76 Rbs. - Disconto 6 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
Blandede Efterretninger. J Palais Royal er nu oprettet et Caffehuus, der kaldes Circasserindernes Cassehuus, og saa at sige ligner et Seraille. Unge, i asiatisk Smag klædte Skjønheder, hvis Navne ere Zelmire, Zobride, Julma, Zoraide, Zutulta, opvarte der. Andre have gjort lignende Speculationer. En f. Ex. lader sine Gjæster opvarte af lutter Negere, og en Anden af de skjønneste Ynglinger. Men Circasserinderne gjøre meest Lykke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
J sit Harem eller Seraille har han 500 Fruentimmer. De underjordiske Rum i adskillige af hans Palladser ere opfyldte med Fængsler, hvor han gjemmer de af sine Fiender, der ere saa ulykkelige at falde i hans Hænder, eller saadanne Undersaatter, hvis Rigdom eller Ærgjerrighed, han anseer for en Forbrydelse. Disse Ulykkelige see aldrig Dagens Lys, uden naar de slæbes til en pinlig Død. Han afskyer Tyrkerne, men agter heller ikke Grækerne, i det han betjener sig af deres Talenter sætter han Mistillid til deres Characteer. Jmidlertid begunstiger han dog Oprettelsen af græske Skoler og et Universitet i Jo ning. Albaneserne ere de eneste, der nyde deres Landsmands Fortrolighed, men saasnart han taler i en bydende Tone, skjelve Alle for ham, Albaneser, Græker, Muselmand, især naar han bruger det Udtryk, giør, hvad jeg siger Dig, eller den sorte Slange skal pille Øinene ud af Dit Hoved: en Trudsel, som i Tilfælde af at hans befaling ikke efterkommes, Døden følger i Hælene.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
J London skal der, efter troeværdige Beretninger, gives 6000 bekiendte Anstalter til Hæleriets Fremme og de Tyverier, som aarligen begaaes i denne Stad og dens Omegn, beløbe sig til 2 Mill. Pd. St. Mindre ere neppe Tyveriernes Beløb i de øvrige Dele af Riget. Fattigskatterne og de frivillige Bidrag skulle beløbe sig til 5 Mill. Pd. St. Man regner, at saaledes Arbeidsomheden og Rigdommen i Engelland maa aarligen betale 3 Mill. Pd. St. til Ledig gjængernes og Forbrydernes Classer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
J Chiddingly, i Engelland, lod i afvigte Aar en Hr. Pacock, 73 Aar gammel, sig vie til Mad. Villard, 63 Aar gammel. Han var Enkemand, og hun fjerde Gang Enke. Dette ny Ægtepar havde tilsammen 160 Børn og Børnebørn. Ved Vielsen ringedes vexelviis med Klokkerne af 12 Mænd, der tilsammen vare 843 Aar gamle.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
Wenn wir diese Kleinigkeiten ausnehmen, sost wenig an ihr zu tadeln. Jndessen, wenne man den Eintritts=Preis dem der herrlichen Catalani gleich stellt, undes uber sich nimmt, ein so thener bezahlendes Publicum einen ganzen Abend allein zu unterhalten, so istes doch wirklich nicht genug, das wenig zu tadeln ist es mu viel, oder wenigstens doch etmas zu loben seyn und nun fordern wir alle wahren Kenner auf(Herrn Hesse ausgenommen), uns irgend etwas zu nennen, was das Sanger=Paar an jenem Abend lobens werth dargebracht hatte - Dieser Aufforderung ist wohl nog schwieriger zu genligen, als der des Herrn H. - und menn man nun in seiner Erwartung, welche durch den hehen Eintrittspreis und den so oft gemisbrauchten Namen der Catalani aufs Høste gespannt seyn muste, sich so ganz getauscht fand, war en dann nicht naturlich, das man eine so granzenlose Anmassung etwas unglimplich bestrafte, menn auch nu, um dergleichen Unfug auf ein ander Mal vorzubeugen? Herr H. meint, man have zu wenig applaudirt; wir meinen, man have zu wenig gezischt, wenn nehmlich von seinen eigenen Leistungen die Rede ist, oder glaubt Herr H., das es genug ist, das zweygestrichene A, mit Verschmähung des Falsets, durch die Nase herauswürgen zu konnen, um als Sanger aufzutreten? – Nachsicht, Langmuth wares, das man ihn nicht bey seinem ersten Erscheinen als Hector ansischte, denn, wahrlich, sein Handheden des Speers (als ware es ein Spatzierstockhen), sowohl als das bestandige Schutteln des Helm (als ware es eine Narrenkappe, zeigte uns gleich, wes Geistes Kind er war wie sehr der Cothurn in dunkte, saa man an seinem angstlichen Herumtrippen. – doch, die Critikvergist sich - Herr Hesse ist for sie nicht ge schaffen - und wir denken, zur Vertheidigung des ischenden Publicums, welches uber die Erbarmlicket des Mannes die Achtung vergas, welche man der Frau als – Frau schuldig ist, schon mehr als genug angeführt zu haben. Uebrigens ist Mad. H. nicht ohne Stimme und auch nicht ohne Talent, und durch Fleis und etwas weniger Vertrauen in ihre Fahigkeiten kunne sie wohl bald uber das Mittelmæssige sich heben, nur empfehlen wir Herrn H. auf seinen fornern Reisen: 1) etwas bescheideneres Auftreten, 2) sorgfaltige Meidung des gefeyerten Namens Catalani, 3) billigere, passendere Preise, und 4) das er um Gottes und der Kunst Willen nicht seldst wieder auftritt. Kenner, welche aber hey dieser anund for sich so gleichaltigen Veranlassung sich nicht nennen møgen. N. S. Beym Schlus dieses Aufsatzes lesen wir mit Erstaunen die Ankundigung eines zweyten Concerts, womit das Künstler Paar uns bedroht, wir mochten nun Herrn Hesse wohl auffordern, und die "wahren Kunstkenner zunennen, welche jene Ankundigung veranlasten.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-13
Nyeste. Skilderie af Kjøbenhavn. HasansosgaFemtende Aargang. No. 47. Udgivet, redigeret og Forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 13 Juni 1818. Om den indianske Jongleur Bøilaux.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-13
(Prof. D. Wolffs Journal, Juni, forenet en Grad af Aandsnærværelse, som fortjener Beundring.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-13
Endnu fortjener at bemærkes, at ligesom de europæiske Taskenspillere bruge de Ord Herum Conferum, Hokuspokus, Kakalorum, saaledes bruger Jndianeren Daggedigge diggediggeda, som han udtaler med største Hurtighed, og hvoraf den Talemaade gjøre Diggedar uden Tvivl har sin Oprindelse. Den maa være indført af Søfarende, der paa deres Reiser i Ostindien have seet de indiske Jongleur. Tankespaaner. Voltaire og Rousseau kom begge saa svage til Verden, at man tvivlede meget paa at de vilde leve. "Jeg kostede, siger den sidste, min Moder Livet, og min Fødsel var den første af mine Ulykker." Det er næsten ubegribeligt hvorledes saadanne to physiske Skrantninger, der hivede ligefra Fødselen af, kunde siden blive to saa aandige Kjæmper, at de gave deres Tidsalders Tænkemaade en ganske ny Retning. Vi see heraf, at Siel og Legeme ikke altid staae i saa meget nøje Forbindelse sammen, som Mange ville overtale os til at troe. J et Dvergelegen kan ofte boe en Kjæmpe sjel og i et Kjæmpelegem en Dvergesiel. Erfaringen lærer os, at de største Aander kun havde svage og skrøbelige Legemer og naaede sjeldent det almindelige Maal for Menneskealderen. Shakespear blev kun 52 Aar, Schiller 49, Evald 37, Leibnitz 50. Vist nok har man ogsaa Exempler paa store Mænd, der opnaaede en høi Alder, som J. Newton, Klopstock og fl. Men de fleste døde dog langt under den sædvanlige Levealder. Jkke kan man, som det kunde synes, tilskrive deres store Anstrængelse og overordentlige Virksomhed, deres tidligere Død, thi hvo arbeid de vel mere end J. Newton, som opnaaede en Alder af 85 Aar, Vor Holberg, hvis hele Liv var en uafbrudt Kjæde af Virksomhed, blev 70 Aar; den "altsønderknusende" Kant 84. Men rigtig nok levede disse Mænd i ugift Stand, og kjendte ingen af de mange Tjørner paa de huuslige Sorgers Roser. Fyrsten og Bonden, den Vise og den Enfoldige, den Rettroende og den Vantro, Alle komme de lige til Verden. En nyfødt Prinds og en nyfødt Bondedreng ere hinanden ved Fødselen saa lige, at Jordemoderen kun behøver at ombytte dem, og ingen Dødelig skal kunne sige, hvem af dem der er en født Prinds eller en født Bonde. Som det er ved Fødselen, saa ved Døden. Begge blive til een Jordklimp, begge gjemmes i eet Mulm. Men neppe begynde disse to saa lige Skabninger at kunne sandse, førend de føle sig at være dannede af ganske forskjelligt Stof. At det ene Menneske troer at være bedre, visere, ædlere end det andet, kunde i Grunden være det samme. Have Bierne deres Visere, deres Arbeidere, deres Droner, uden at være væsentlig forskjellige i Dannelse, saa maa jo Menneskene ligeledes have dem. Men naar den ene Muldvarp bebreider den anden sin Blindhed, naar den ene Oldenborre troer bedre at kunne bedømme Ørnens Flugt end den Anden, saa er et medlidende Smiil Alt hvad en saadan Jndbildskhed fortjener.