Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-06-19
Nye Efterretninger og Napoleon. Der skrives fra Frankfurt under 6te Mai 1819. Jeg har hørt følgende Efterretning om Bonaparte af en Englænder, som har besøgt Messen her, og som er bekiendt med flere Personer, der ere komne fra St. Helena, og hvilken maaskee ikke vil blive interrefant. Napoleon er ofte hele Dage mørk og indsluttet i sig selv, men ofte erholder hans Aand igien Overhaand over hans uheldige Skjebne, og han bliver munter og imponerende, som i hans Lykkes skiønneste Dage. Der gaaer ikke en Time hen, uden han jo taler om sin Søn, ved enhver Leilighed, som kun tillader nogen Hentydning paa ham, udraaber han: "lad det være min Søns Sag! Hans Legeme lider meget ofte, da det ene Been er opsvolmet. J hans Værelse staaer 2 Senge, og han kaster sig paa den ene, naar han ikke meere finder Roe paa den anden. Siden Doctor Stokoes Afreise, er han uden Læge; thi hans Antipathie imod Baxter, er kun alt for grundet, som man kan see af Doctor O'Mearas derover udgivne Beretning, som for nærværende Tid bliver oversat paa Tydsk. Bonaparte spiser sædvanlig allene med General Bertrand, og skriver eller dicterer uophørlig. Gouverneuren har oftere forsøgt paa, at komme til Bonaparte, men denne har ladet ham sige: "Naar han kommer for at dræbe mig, saa staaer Døren aaben for ham; men ellers ikke. Nadame Bertrand kommer sædvanlig 2 Gange om Ugen i Bonapartes Selskab med sin Mand. Hun og hendes Lige, ere de lykkeligste Personer paa Øen. Den Bevisthed, at trøste den faldne Storhed, indgyder dem Mod, og deres giensidige Kierlighed Lykke. Madame Bertrand er i visse Henseende Aarsag til Bonapartes Forviisning til St. Helena; thi da han vilde begive sig til Rochefort paa et amerikansk Skib, kastede hun sig for hans Fødder og besværgede ham til, at overlevere sig til sine Landsmænd Englænderne; "det er et stormodigt Folk, sagde hun." Napoleon har en besynderlig Forkierlighed for Keiseren af China; Han staaer i et venskabeligt Forhold til ham, og de sende hinanden giensidige Presenter. Jntet er mere usandt, end den nyelig bekiendtgjorte Beskrivelse, af Clark, over den Omsorg, som man har for Napoleon paa St. Helena. Det er afgjort, at hans Families Medlemmer aarlig maae skyde sammen for at forbedre hans Tilstand. – Det hedder i en anden Beretning: at Bonaparte i de sidste 2 Aar, sielden er gaaet ud af sin Boelig paa St. Helena, og aldrig er kommen ud af det District, som er bleven ham anviist. – Jblandt de Personer, som blive sendte fra Rom til St. Helena, befinde sig to, som have erhvervet sig en betydelig Litterarisk Berømmelse. Abbe Bonavita, en Corsikaner af Fødsel, som har levet 25 Aar i Mexico, er ikke allene en grundig Philolog og Historiekiender, men er ogsaa fortroelig med de naturhistoriske Videnskaber, og en fortreffelig Botaniker. Autommarchiligeledes en Corsikaner, Professor i Anatomien ved det Kongelige Hospital i Florenz, er Udgiveren af de tre efterladte Værker, af den berømte Toskanske Anatom Mascagni, hvis Eleve og Medlem han har været. Begge de første Værker ere allerede udkomne. Udgivelsen af det sidste er for det meste forberedet. Autommarchi har taget alle Papirer og Kobberplader med sig, for at fuldende det paa hiin Øe, i Midten af Oceanet. Det er at formode, at dette Selskab for Napoleon er valgt med Skiønsomhed for ham, af hans Familie, og at det vil være ham kierkomment. Forsteenende Søer ved Chiramyn i Persien, af Morriers anden Reise til Persien.