Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-11-06
Østerrige følte imidlertid tilfulde Vigtighed af det Skridt, man stod i Begreb med at gjøre, To Gange tilforn havde det fristet Krigens Vanheld, og ligesaa vis som det var paa, at det første Stød vilde ramme dets egne Lande, saa uvis var det paa Krigsskjebnens Udfald og den Undsætning Tilstrækkelighed, der, i Tilfælde af mislykkede Krigs foretagender, skulde hielpe det paa Benene igjen Jntet Under altsaa, at dette Cabinet var ligesaa ivrig i at forsøge ethvert mueligt Middel til mindelig Afgjørelse, som det var langsomt i at tilde Concerttractaten. Førend det derfor gjorde den te Skridt, lod det d. 5 Aug. i Paris og d. M.i Petersborg overgive en Nore, hvori det franske og russiske Cabinet blev indbudet til, ufortøvet igiat begynde Fredsunderhandlingerne, ved hvilke sterrig tilbød sin Mægling. - Østerrige beklagede deri at Novosizofs Sendelse var bleven opholved de med Genua og Lucca foretagne Forandtil ger, og yttrede det Haab, at Hoffet i Berlin vilde bidrage sit til Underhandlingernes FornyelMen denne Note indeholdt iøvrigt intet Svar i Talleyrands Skrivelse af 24 Juli, og endnu som me Dag (d. 5 Aug.) da den overleveredes Op v. Cobenzi, tilstilledes denne en ny Skrivelse, Talleyrand, hvori Østerriges Bevæggrund Krig eller Fred, og de sandsynlige Følger, deFestnening vilde have for hele Europa, omstændesig udvikledes. Den 13 Aug. fulgte Svaret paa Østerrigs Mæglingsforslag, som blev afslaaet. og allerede den 15 Aug., førend der endnu var indløbet noget formeligt Svar fra Østerrige, fulgte en tredie Skrivelse fra Talleyrand, der pludselig antog en anden Tone. Talleyrands Note af 6 Aug. indeholdt flere Sandheder, end man var vant til at finde i de sædvanlige franske Noter, men tillige Yttringer, hvis Ugrundethed maatte falde enhver i Øjnene. Efterat have bebreidet Østerrige, at have indladt sig i Forbindelser, der truede det faste Land med Krig, erklærede han Beskyldningen for Universalmonarkie for Usands, da den franske Keiser ikke daarer sig med Hjernespind. J intet Tilfælde ønskede Frankrig Forstørrelser, og vilde ingen søge, naar ikke dets Fiender foregik det med deres Exempel. Genuas Jndlemmelse kunde ikke give en Landmagt Æmne til Besværinger, Østerrige havde indlemmet Staden Lindau i sine Stater, hvorved det har forstyrret Ligevægten, antaget en truende Stilling mod Bayern, gjort sig farlig for det sydlige Tydsklands Uafhængighed og nærmet sig de franske Grændser. Naar den franske Keiser til Vederlag lader sig nøie med Genua, saa har han viist en Prøve paa sit bestandige Maade hole. Derimod har Østerrige taalt Engellændernes foregivne Blocaderet og sit Flags Forhaanelse. For Rusland er det egentlig Østerrige har at fryg re; derom vidner det Sprog, Rusland fører, og den Fremfærd, det viser. Frankrig forlanger kun af Østerrige, at det ikke skal afdrage det fra Sø krigen, som nu synes det eneste Middel, til at faae Fred med Engelland; at det ikke skal indlade sig i noget fredsforstyrrende Forbund; at det skal sætte sin Magt paa Fredsfod. Bliver den franske Keiser tvungen til at bortdrage et Corps af Kystarmeen, saa vil han foretrække Krigen for en vaklende Fred. Østerrige sige for hele Europa, at det lever i Fred med Frankrig, og Engelland vil føle Umueligheden af en Coalition og Nødvendigheden af at slutte Fred.