Københavns Adresseavis, 1795-07-08
Jblandt indflyttet Gods i Regentsen under Jldebranden, er endnu ingen Eier meldt sig til 4 Stkr. nye Læderstole og et lidet Speil, som ved lovlig Vedkiendelse udleveres af Betient Colding. Extract af et Brev fra en Mand paa Landet til sin Ven i Kiøbenhavn, i Anledning af den ulykkelige Jldebrand d. 5, 6 og 7 Men skulde dog denne gyselige Tildragelse, Juni 1795. som har sat saa mangfoldige Mennesker af alle Klasser i en bekom re Tilstand, hvoraf jeg ikkun vil nævne Boepæle til Vinteren, hvilke Sommermaanederne tillade for en Deel usavnet, ikke opvække noget Ubehageligt for at boe i en Hovedstad for enhver som kan undgaae det, og tillige en mere almindelig Tanke end hidtil, nemlig at man udenfor Hovedstaden i enhver af Rigets Provindser, saavel i de saa kaldede smaa Kiøbstæder som paa Landet, kan leve lykkelig, og ofte lykkeligere end i den store Stad, hvor saa mange Menneskeer i Næring og Biering, vist nok ere hinanden i Veien: Jeg vilde til det almindelige Beyste ønske, at en indsigtsfuld Mand vilde i disse Dage hastig give os en velskreven Afhandling herom, og derunder bedømme, de deraf flydende Fordeele saavel for Hovedstaden, de smaaKiøbstæder, hvor saa mange ledige Huse og Gaarde findes næsten alle Aarets Aviser faldbudne, som for Landet. Mig forekommer det øiensynlig, at en Deel af Næringstanden, nemlig de mindre Kornhandlere, de for mange Kræmmere og en Deel af Haandværkere, gjorde vel om de etablerte sig i Provindserne. Kiøbenhavn vilde derved vinde et bedre, sundere og behageligere Opholdsted for sine nødvendige Jndbyggere, Smanstæderne ligesaa i Handel, Jndustrie og udvortes Huus forbedring, samt Forstørrelse ved Tilbygninger, da mange nu lavnende bygtige Mestere af alle Slags vist nok fandt bedre Næring for sig og Familie, end paa hiint kostbarere Sted. Konsternes Vei blev derved og lagt tydeligere og nærmere for den opvoxende mandlige Ungdom, som et planmæsig nok opdroges i deres Haandteringer. Landet vilde vinde en Deel brugelige og meget nyttige Borgere, som toge Deel i Landvæsenet, i Haandværksild, og - maaskee hist og her i forskiellig Fabrik arbeid, som saa meget mangler paa Landet. Og i den Henseende maatte jeg tillige ønske ophævet Lovens 3 B. 13 Cap. 23 Art., og det derimod være tilladt alle Slags Haandværker, paa Landet at nedsætte og ernære sig. De i Kiøbstæderne heel maadelig dannede Lauge kunde og meget gjerne uden Skade reent ophæves, da de meere ere Fuskerskoler end Læreværksteder; til Exempel her hensat dette: J Aar arbeider En for mig som Kalkslager, belønnes derfor om Dagen med 20 sk., og slaaer sin Tønde Kalk; et andet Aar faaer han et Skiødskind, en Muur= og en Retskee, og - opmurer et Tavl Væg, og tør da nok byde sig til Tagarbeidet inden Efterhøst. Nu fylder han et Nummer imellem de saa kaldte Svende, og naar Mesteren vinder daglig 8 s. paa dette Nummer, saa vinder den omstøbte Kalkslager 100 pret. i sin Dagløn imod det forrige Aar, og med saadanne Folk maae man ofte hielpe sig paa Landet i Mange af bedre. Jeg er ikke i Alt af Professor Gamborgs Mening hvad Laugenes Ophævelse angaaer, men holder for, at i Hovedstaden bør være Langsrettigheder for alle Professioner, og disse være de Planteskoler og Semmarier, hvorfra Landet stedse kunde forsynes med duelige Haandværkere. Staten tabte en i sin snevre Kreds nyttig Borger, og Verden en ærlig Mand den 25 Junii, da Jens Rosted døde. Hans hensovede Faders blide Aand hvilede over ham, thi var hans Ungdoms Vaar skiøn, og lovede Manddommens modne Frugter. Men ak, kun faa bleve hans Dage. Liig hiint Kikajon der et Øieblik forlystede Propheten, var ogsaa han, at alt for kort, sin Moders Fryd og sine Venners Glæde. Dog ved at erindre hvad vi tabte, lad os ikke glemme hvad han vandt fra Ruinerne: af et svagt Legeme ilede hans frigjorte Aand til Glædens Boelig, hvor Fornuften haaber og Religionen lover at den Dydige vil blive modtagen med Algodhedens hulde Vedkomst: Vel dig du gode og troe Tiener, du har været troe over lidet, jeg vil sætte dig over meget, gak ind til din Herres Glæde.