Berlingske Tidende, 1836-04-08
Paa alle disse Begjæringer kan Provindsialstænderne uden Tvivl ikke svare Andet, end hvad det høikongelige Rentekammer under 9de Mai 1835 har communiceret Hr. Kammerherre og Stiftamtmand Jessen paa Fæste bøndernes Begjæring af Gedsøergaards Gods, som allerede den Gang begjærede at gjøre Hoveriets Ophævelse til Gjenstand for Provindsialstænderne, hvilket Svar, ifølge den os meddeelte Communication, lyder saaledes: at Hans Majestæt under 25de April 1835 allernaadigst har resolveret, at det skal tilkjendegives Supplicanterne, at deres Andragende om at bevirkes Hoverifrihed, ikke egner sig tilat fremlægges i Provindsialstændernes Forsamling. Vi indstille derfor: 1) At Hans Majestæt offentligen ville lade bekjendtgjøre, at ingen nuværende hoveripligtig Bonde kan vente at blive befriet for Hoveriet, uden at han erhverver hans Gods herskabs Samtykke til Hoveriets Forandring til en fastsat Afgift, og at dermed forhindes en Gjentagelse af de forhen citerede kongelige Ord i Jndledningen til Forordningen af 6te December 1799, hvori Hans Majestæt udtrykker det Ønske om Hoveriets fuldkomne Ophævelse. 2) At Hans Majestæt vilde lade tilbyde Bønderne paa de kongelige Godser Vilkaar, hvorpaa de kunne blive befriede for Hoveri, ved en dertil udnævnt Commission. 3) At de Godseiere, som ønske det, maatte kunne afbenytte den samme Commission ved Mæglingen med deres Godses Bønder, til Hoveriets Ophævelse. 4) At Godseierne ved Hoveriforeninger maatte kunne erhverve sig de Rettigheder, til deres Jndtægters Jnddrivelse hos de nærværende Fæstere, som efter den forventende Lovgivning kunne forventes hos nye Fæstere; hvornæst det henstilles til Hans Majestæts Afgjørelse, om de Rettigheder, som i bemeldte forventende Lovgivning skulde blive tilstaaet, Godseierne med Hensyn til alt Fæstegods, alene maatte blive forbeholdt de Godseiere, som hæve eller have hævet Hoveriet, enten fuldkommen eller dog i den Grad, at Bonden ei mere er hindret i, hensigtsmæssigen at dyrke sine Jorder. 5) At de Godseiere, som have Laan af det extraordinære Laanefond, i nogle Aar maatte blive frie for at betale Afdrag derpaa, naar de afsluttede hensigtsmæssige Hoveriforeninger. 6) At saadanne Bevillinger til at sælge enkelte Bøndergaarde maatte blive tilstaaede Godseierne, som førend Placaten af 26de Januar 1807 oftere bleve tilstaaede, og at Antallet af Gaardene, som saaledes maae ges, skulde staae i Forhold til det Antal af Gaarde, som ved Foreninger befries for al eller for den byrdefuldeste Deel af Hoveriet; hvorhos det henstilles, om Placaten af 26de Januar 1807 muligen aldeles burde hæves. ) At Godseierne, som indgaae Foreninger om at ophæve Hoveriet, ganske eller dog den væsentligste Deel deraf, maatte erholde, respective hver 15de eller hver 20de Bondegaard til deres Disposition, naar disse blive fæsteledige. c) At Godseiere, som indgaae Foreninger, hvorved Hoveriet ganske eller dog den væsentligste Deel deraf hæves, i det samme Aar maatte erholde et forholdsmæssigt Antal Avlskarle frie for Krigstjeneste. 9) At Vilkaarene for Hoveriforeningerne maatte overlades til Kontrahenternes Bestemmelse, dog at Afgiften, saafremt den er fastsat i Naturalier, ikke skal transporteres over 6 Mile fra den Hovedgaard, til hvilken Bonden forrettede Hoveriet. 10) At det ved en Lov maatte blive forbudt at gjøre en Gaard, som er aldeles fri for Hoveri, nogensinde til en hoveripligtig Gaard. Dog tilføiede Committeens Medlem, Hans Nielsen, den særlige Jndstilling: at de hoverigjørende Bønder ogsaa burde have Ret til at begjære Commissionens Mægling til Hoveriets Ophævelse. Den af Committeens Minoritet (Tutein og Treschow) afgivne Betænkning lyder saaledes: "Da vi Undertegnede ei i alle Punkter ere blevne enige med Majoriteten, saa skulle vi ei undlade herved at fremlægge for Forsam Vi skulle her lingen vort særlige Votum. korteligen gjentage Majoritetens Jndstillingspunkter og ved ethvert enkelt anføre, hvorvidt vi deele Anskuelse med den eller ei. Hovedsagen ere vi enige med Ad No. 1. Pluraliteten, idet vi nemlig erkjende, at det rimeligviis vil bidrage til at fremme frivillige Foreninger om Hoveriets Afskaffelse, dersom det maatte behage Hans Majestæt at erklære, at Hoveriets Afskaffelse ikkun er Gjenstand for gjensidig Overeenskomst. Det er nemlig udenfor al Tvivl, at Hoveribønderne for Tiden staae i den Formening, at Regjeringen igjennem Stænderne vil blive opfordret til at anvende Tvangsmidler til Hoveriets Afskaffelse, hvorom de mangfoldige derom indkomne Ansøgninger noksom vidne; men det er at haabe, at en saadan Erklæring som den ovenmeldte vil have den Virkning, at Bønderne derved ville komme til Erkjendelse af, at de ad denne Vei ei kunne opnaae dette Maal, og at de derfor ville blive villigere til at søge ved Overeenskomst med Godseierne at bevirke Hoveriets Afskaffelse. Ad No. 2. Naar Pluraliteten endvidere foreslaaer, at Stænderne skulle ansøge Kongen om at hæve Hoveriet paa de kongelige Godser, da forekommer dette os at have sine Betænkeligheder. Størstedelen af disse Godser kunne ikkun ansees at være i Kongens temporære Besiddelse, for snarest muligt at gaae over til at blive privat Eiendom. At afskaffe Hoveriet, koster betydelige Forskud og lange Forberedelser, dersom det ei skal medføre store Tab, men fremfor Alt er en med fri Raadighed forsynet Mand, der tillige har varm Jnteresse for Sagen, nødvendig; men disse Egenskaber ville sjelden findes uden hos en Eier. En Regjering kan neppe indlade sig paa saadanne Forandringer uden betydelige pecuniære Tab; hvilke vore Finantsers Tilstand neppe tillade at bære. Hertil kommer endnu den Betragtning, at det maatte synes besynderligt, dersom Forsamlingen paa den ene Side skulde antage den i Anledning af Finantsforslagene indgivne Committee-Jndstilling om at sælge disse tes's nødvendige Opløsning forsvandt, tur Godser, for dermed, indtil andre Midler kunne træde istedet at dække den aarlige Underballance, og paa den anden Side fremkomme med Forslag om at foretage saadanne Forandringer med disse Godser, som vilde vanskeliggjøre deres Salg i høi Grad, idetmindste indtil Forandringen var gjennemført; og da disse Gaarde vel for største Deelen ere bortforpagtede, saa kan det drage længe ud, før overhovedet Forandringen er iværksættelig. At sælge disse Eiendomme med Forpligtelse for Kjøberen inden en vis Tid at hæve Hoveriet, vilde nedsætte Prisen betydeligen, idet en saadan Kjøber aldeles vilde være given i Hoveribondens Magt. Maaskee det kunde proves at tilbyde Godserne til Salg deels uden nogen betingelse, deels med den Betingelse, at der ei maatte indgaaes nogen nye Forening om Hoveri med de nye Fæstere.