Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-10
J Bladet Dagen findes indrykket nogle meget interessante bemærkninger over Føhr i Almindelighed, saavelsom over den herværende Badeanstalt, der tildeels er noget Nyt, selv for den Indfødte, eller hvo, som ellers har havt Leilighed til at lære at kjende denne Øe, dens Jndvaanere, Sæder og Dont. Da ogsaa jeg uheldigviis maa henregnes iblandt dem, der, som jeg mærker, hidindtil have ganske falsk bedømt Stedet og dets Indretninger, saa tør jeg ikke lade min Sol skinne, uden udtrykkelig at opfordres dertil, saasom det egner sig, at det underordnede Genie maa vige for det høiere. Vil jeg ansees for diseret, maa jeg smukt gjemme mine Betænkninger hos mig selv; tør end ei melde noget om vore Raadslutninger over statuten og Regnskabsaflægget, som jeg seer Dagens Correspondent er langt bedre underrettet om. Jmidlertid kløer Fingrene paa mig, og kan jeg i det Mindste ikke undlade, uden derfor at gjøre Fordring paa denne Herres skarpe Øje, til Verdens Oplysning, offentligen at meddele den utrættelig vidtseende Direction min Roes for dens nu i Gjære værende Foretagender til Anstaltens Fremme. Efter den, senere for sin Dueligheds Skyld til Meddirecteur valgte Hr. Nommen Friederich Nommensens Plan, og den første Hr. Directeurs absolute Forslag, der bifaldtes lydelig fra høire Side, og i det Mindste stiltiende, dog uden at trække paa Skuldrene, fra venstre, ere vi nu i Begreb med at bygge et stort Huus med eet Værelse. En Trappe bliver ei anbragt, thi den velvise Direction mener, Loftsrummet er overflødigt, og den skal nok vide, hvorledes Alt kan indrettes paa meest frugtbringende Viis. Desuden ere Pengene beredte, og de maa ikke ligge hen. Vi maa kun søge snart at belægge dem, for at de kunne bære 13 1/2 pCt. Renter. Da det nu ikke er nogen Feil, at Huset ingen Trappe har, saa kan det sikkert blive godt, naar kun ikke Stenene regne itu forinden de indmures. Det er rigtigt nok forekommet mig underligt, da vi nu eengang skulle bygge, at der ikke tages Hensyn til nogensomhelst anden Beqvemmelighed. Jmidlertid har jeg ikke betænkt det ret. Saaledes, for at nævne Et, troede jeg, vi maatte dog i det Mindste bære Omsorg for Retirader, baade for Damer og for Herrer. Men jeg tilstaaer min Kortsynethed. Det kan jo et Apartement i Gaarden gjøre godt for. - Og det skal være baade vist og sandt, vi have ogsaa allerede en Jiskjelder. - Og naar vi siden mærke, at der vel endnu kunde ønskes Et og Andet til Gjæsternes Beqvemhed og Underholdning, saa kan der bygges nye Huse. Da aldrig før et lignende Foretagende har fundet Sted, saa kunne vi ikke saaledes forudsee, hvad som gjøres Behov, førend vi, oplærte af Erfaringen, om vi ellers ville tage imod dens Lærdomme, løbe an med Panden. Vel er den Taske, Erfaring, den dyreste Læremoder, men hun er dog ogsaa den sikkreste. Derpaa havde vi i Fjor et Exempel. J det til denne Badesaison indrettede Selskabshuus maatte alle indvendige Vægge nedbrydes. Nu havde det været let, ogsaa at opskrue Taget, og den ubetydelige Forhøining af Omkostninger, var nok siden blevet tilstrækkelig betalt med den større Beqvemmelighed. Men vi havde endnu ikke Erfaringen for os, og hvo kan tænke paa Alt, Andre paastaae, at Opskrueningen virkelig var forsøgt, men at Bjælkerne vare for svage til at afholde det. Hvis saa var, saa vare vi aldeles angerløse. Da maatte jo Skylden kastes paa Bjælkerne! Saaledes bleve da Værelserne indrettede, som det bedst lod sig gjøre, og det havde den Ubehagelighed til Følge, at da Selskabet siden blev talrigere, vi alle, den Ene med den Anden, bleve halv stegte, halv kogte. Men da der oveni Kjøbet gaves en Concert, og Tonerne prellede tilbage fra det lave Loft, som fra et Brædt, da faldt os først Skorperne fra Øiet, og vi raabte i Extase: "Nu see Herrerne hvor det mangler!" Det vil ogsaa give Flækken en levende Anseelse, naar der bygges saa mange nysselige Smaahuse. At endnu, da dog den fortvivlede Bygning maa foretages - hvortil vi rigtigtnok ikke havde været saa høisttrængende, hvis vi alt i Fjor havde havt Erfaringen - Forbindelsen af flere Øiemed, kunde spare betydeligt for Fremtiden, er en Bisag. Vi ville ikke spare. Ere Pengene oppe, saa bliver ikke meere bygt. Dette Princip staaer saa fast, at selv Tilbudet af Handelshuset Holler & Comp. i Rendsborg, at levere Materialierne til en lavere Priis, end hvorfor de siden bleve tilslaaede ved Licitationen, og det med den Betingelse, at turde fordeele Betalingen til tre aarlige Terminer, ikke kunde formaae os tilat vige derfra. Præsidenten var ogsaa saa overtydet om, at der ikke kunde reflecteres herpaa, at han kun ganske løseligt berørte Forslaget og laae det atter hen, men blot lod den efter hans Forskrivt af Hr. Nommensen forfærdigede Rids og Anslag circulere, hvori vi imidlertid endnu ville erfare, at Meget er forglemt. Paa Sparsommelighed tages kun Hensyn, forsaavidt vi have den største moralske Vished om, at Underslæb ei kan finde Sted, siden Projecteuren og Entrepreneuren af Træ- og Steen leverancerne er selv Directeur og Opsynsmand, og med ham hans Svigerfader, og med ham Cassereren, Regnskabsføreren og Leverandeuren af de fornødne Kramvarer, saasom Laase, Messingbeslag, Farvestoffe og hvad der ellers udfordres af slige Snurrepiberier til et Huus comme il fant. Da nu disse Herrer, som Stiftelsens Directeurer og Forstandere, ere høist interesseerte for Selskabets Bedste, saa sikkres os dette fuldkomment. Det have ogsaa Selskabets Patricier ret vel indseet, og det er derfor afgjort, at Regnskabernes Revision besørges af Directionen. Desuden er Leverandeuren af Stenene vunden ved de andre Herrers Gavmildhed. Han havde først ladet sig tilslaae 50 Tusinde 10tomme Steen for 1000 Mk. (533 Rbdlr. 32 s.); men da de siden, med hans Bevilgelse, nok engang indsattes, erholdt den Mindstfordrende foreløbigt Tilslaget for 17 Mk. 14 s. (9 Rbd. 51 s. Sølv) a Tusinde, med den Betingelse, at turde levere 9tomme Steen. Dette Bud beholdt Hr. Directeuren, hvortil han, som Entrepreneur af Træ leverancen, var beføjet efter Conditionerne, dem ham selv havde forfærdiget, og altsaa bedste maatte kjende, og Directionen lod det beroe herved, uden at binde ham til sit første Bud. Sandsynligviis var Motivet, som Enhver maa bifalde, at Directionen holdt det for fordeelagtigere, ved Prænumeration at opmuntre Hr. Nommensen for de Tjenester, Selskabet engang i Tiden kan vente af ham, end ved denne Leilighed at gnie paa en liden Fordeel for Cassen.