Københavns Adresseavis, 1769-12-12
Oversættelse af det Frie=Brev Der af den fordum Høy=Velhaarne Herre Christopher Greve af Ranzau til Schmol Hobenfeld og Oevelgonne, er given samtlige til bemeldte Godser hørende Underhavende. Givet i Coln den 19 Julii 1688. Og i Følge Jnventarii medfør findes in Originale blant de til Schmol henhørende Brevskaber i Convoluten 10 sub Nr. 3. I den Høylovlige Treenigheds Navn Amen! Jeg Christopher Greve af Rantzow, Herre til SchmolHohenfeldt og Ovelgönne kiendes herved og tilstaaer for mig, mine Arvinger, Efterkommere og retmæssige Eyere af mine nys benævnte Godser; at da jeg, allerede for nogle Aar hos mig selv, med største Medynk har betragtet den slette og ynkværdige Tilstand, det bestandige Livegenskab medfører, og at samme aldeles ey i den Hellige Skrift er grundet, men at det meget meer der udtrykkelig er det Jødiske Folk befalet, at de skulde i det syvende Aar friegive de, endog med reede Penge kjøbte Livegne, efter at de havde tjent i 6 Aar, 2 Mos. B. 21, 2. v. 5 Mos. B. 15, 12. Jer. 34, 14, og i Esaiæ 58, 6, befaler Gud: Lad los den, du besværer, giv frie den, du trykker, riv bort al Byrde. Det er og Guds Bud, Naturen og den sunde Fornuft aldeles imod, at Christne skal have meere Magt over deres Jern=Christne, Brødre og Søstre, end det var Jøderne i det gamle Testammente tilladt at bruge. Og endda misbruger mange paa adskillige Stæder Livegenskabet. alt for meget, hvorved Guds retfærdige Vrede over Land og Folk opvækkes. Jeg har derfor til Guds Ære, af Kierlighed og Lydighed mod Gud og Kierlighed til mine Undergivne, som og af andre gode Gud velbehagelige og bekiendte Hensigter, aldeles derfra udelukket og frietaget alle mine Hof=Betiente og Undergivne, samt deres Børn, og Børnebørn paa mine i Hertugdømmet Holsteen liggende Godser Schmol, Hohenfeldt, Oevelgønne og de dertil hørende Lade=Gaarde Schalkendorf, Todendorf i Neustat og Altenav, saavel Mands= som Qvinde=Personer, Gamle og Unge, ingen af de paa bemeldte Gaarde værende Betiente eller de i Byerne boende underhavende Tienere, med hvad Navn nævnes kan, derfra at være udelukkede, og i Følge af den for mange Aar siden vel overlagte, med min egen Haand skrevne, og med mit Grævelige Signete bekræftede uforanderlige og nigienkaldelige Disposition og Foranstaltning, (hvoraf Originalen, hvilken jeg som meldt, med egen Haand har skrevet, hos mig er at finde) til evig Tid friegivet dem af deres Livegenskab, og det saaledes, at dersom de alle, eller nogen af dem, ey skulde finde for got, længer at blive paa bemeldte Godser og Lade=Gaarde eller derhenhørende Byer, af hvad Navn nævnes kan, ved deres Gaarde, Huuse eller Fæste; da efter at de et eller to Aar forud, med tilbørlig Respect og Underdanighed, have til Maydag opsagt deres Tieneste, Gaarde eller havende Fæste, og holdt deres Ager og Eng, Gaarde og Huuse og hvad dertil hører, i forsvarlig Stand, og fra Aar til Aar gjort alle lovlige Forbedringer derpaa, eller efter Evne arbeydet derpaa, saa maae de med Hustruer, Børn og alt hvad de ved deres Gaarde kan have erhvervet paa nogen Slags Maade af Qvæg, Køer, Øxne, unge Creaturer, Heste, Faar, Sviin, o. s. v. enten samme er hiemfødt eller kjøbt, saa og hvad de af Bygnings=Redskab og allehaande Løsøre ved deres Gaarde have besiddet og haft i Brug, som aldeles frie og af Livegenskabet løsgivne Folk, ubehindret begive sig til andre Stæder, i og uden for Holsteen, hvorhen dem got synes. Hvad de derimod efter Joventariers og Fortegnelsers Udviisning, eller og efter andre tilstrækkelige Beviser, have fra Hoved Gaardene bekommet af Qvæg, Heste, Bygnings=Materialier og Huusgeraad, skal de ligesom andre frie Fæstefolk pleye, saavidt mueligt for deres Bortgang igien rigtig tilbage levere. De bortflyttede Beboere og deres Forvante, maae ey paa noget andet Sted, indgive sig i nyt Livegenskab, men de selv og deres Børn skal til evig Tid og allevegne være og blive frie Folk. De som maatte handle herimod, skulle fordres tilbage fra de Stæder, hvor de sig i nyt Livegenskab have begivet, og bringes tilbage til Schmol, Hohenfeldt, Ovelgonne og forommeldte derhen hørende Ladegaarde med Qvinder og Børn, samt alt hvad de derfra have udbragt med sig. Den Aars eller to Aars Opsigelse forud, og det just til Maydag, er til den Ende fastsat, paa det de, som ville bortflytte, kunde have desto længere Tid til at betænke sig, hvad de til deres eget Beste bør vælge, og paa det man imidlertid kan see sig om andre sikkre og frie Folk, hvilke dog skal paa dette udtrykkelige Vilkaar antages, at de skriftligen med 4re eller 6 Vidners Underskrift vil forpligte sig til i 10 Aar. nogle Aar mere eller mindre, bestandigen at blive i Tienesten ved deres Gaarde eller Huuse og giøre det sædvanlige Arbeyde og Hoverie. De derimod, som uden et eller to Aars Opsigelse hemmeligen løbe bort, skulde igien indbringes, og andre til Exempel vedbørligen straffes. Paa det og alle Tvistigheder om den skeete Opsigelse kan forebygges, skulle de da værende Forvaltere paa Schmol, Hohenfeld og Oevelgönne uden Vegring, give dem der have paa love lig Maade opsagt, et Beviis derom, hvori det egentlige Aar og Dag paa hvilket sligt af enhver er gjort, med klare og tydelige Bogstaver bør nævnes, for at kunde tiene til Beviis derom. De skulle og altid i deres Bøger og Registranter antegne saadan Dag, saa ofte Opsigelse af nogen giøres, til Erindring og fornøden Efterretning, samt antegne i hvad Stand den Bortflyttende efterlader sin Jord og Besætning med Qvæg, Heste og Løsøre, hvilke maae flittigen og nøye forvares indtil en anden antager Stædet. De Undersaatter derimod, som paa bemeldte Godser blive ved deres Huuse Gaarde og Fæster skulde, ligesaavel som de andre, der begive sig andenstæds, uden eller indenlands hen, tilligemed deres Hustruer, Børn og Børnebørn, til ævig Tid være og blive fri Folk, og af alle og enhver derfor agtes og holdes. De samme skulle og undtagen i Sæde=Foraars= eller Høstens=Tid, hver Uge til ævig Tid, allene 4re Dage komme til Hove, som ere Mandagen, Tiirsdagen, Torsdagen og Løverdagen. Skulde derimod paa disse Dageren Catholsk eller Luthersk Festdag, eller og ondt Veyr med Regn og Snee indfalde, skal bemelte Dage af de da værende Forvaltere og Fogder omsettes og forandres til andre. De værende Forvaltere Fogder og Tienestefolk skulle med det gode, eller, om behøves med alvorlighed, giøre deres beste, at Godsernes Tienere, saavel Vinter som Sommer, altid i rette Tiid komme til Hove, og i bemeldte Tid giøre, og at intet forsømmes af hvad den uomgiengelige Nødvendighed i henseende til Agerdyrkningen og Landbruget; fra Tiid til anden, udfordrer. Og er det bekiendt, at naar man arbeyder flittigen i 4re Dage, kan man i samme udi rette meere, end naar man i 6 eller flere Dage, som sædvanligen skeer omgaaes doven og forsømmeligen med sit arbeyde, derfor bør Bønderne herefter med større Taknemmelighed, Troskab, Arbeyde og Fliid, erstatte de til deres eget Beste og deres eget Landbrug skiænkede to Dage om Ugen. Til ydermeere Belønning for deres Arbeyde, skal de ingen aarlig Landgilde eller Betaling give af deres Gaarde eller Huse, som de beboe, Derimod skal Gaardmændene til ævig Tid, aarligen af den Gield, de til deres Fornødenhed heele Aaret igiennem, have gjort, eftergives en Tønde Rug, Møllekorn, Erter, Blandkorn eller Byg og Huusmænder, en halv Tønde af forommeldte Slags Korn, og skal det Korn, de Aaret igiennem have oppebaaret, tilbage leveres Skieppe for Skieppe og af samme Slags som de have faaet uden nogen Overmaal eller Gevinst. Hvad de med Penge betale, skal, ligesom tilforn have været forordnet, betales ey efter den høyeste; men efter den ringeste Priis, som i Naboelauget gielder, ja end og under den Pris, ligesom tilforn er skeet; men af dem som heele Aaret igiennem ingen Forstrækning have faaet, hvilke dog ville blive meget faa, skal til enhver Gaarde eller Huusmand aarligen udleveres saa meget Korn som oven er meldt. De Frie=Skoler saaavel paa Schmolsom Oevelgønne skal aarligen forsynes med dygtige Skolemestere, hvilke rigtig skal betales, og skal der haves vedbør, lig Tilsyn med at alle Forældre holde alle deres Børn, saavidt muelig, flittigen i Skole. De allerede for mange Aar siden af mig fastsatte aarlige Almisser, nemlig ved Schmol og Hohenfeldt for 20 og ved Ovelgønne for 10 til bemeldte Godser hørende fattige Underdanere, skal i følge Registerets Jndhold, altid paa fastsat Tid rigtigen udbetales. Contributioner skal efter gammel Vedtægt og Sædvane, altid betales af Godserne Schmol, Hohenfeldt og Oevelgønne, og skal intet i den Henseende af Godsernes Underhavende fordres. Med Budskikkelse eller Ægt skal Godsernes Underhavende ingenlunde bebyrdes, undtagen hvor Godsernes Beste samt deres uomgiengelige og yderste Nødvendighed det udfordrer, som f. Ex, naar Korn, som er solgt, skal leveres ved Skov= og Mølle=Reyser Victualiers og Bygnings=Materialiers Flytning. De paa bemeldte Godser værende Forvaltere, Fogder og Avlings Betiente skal være forpligtede til at omgaaes Almuen som Forældre deres Børn, og i alle Ting søge deres Beste, ligesom det forlængst dennem er bleven anbefalet; og det saameget mere nu, paa det ingen skal faae Aarsag at betiene sig af sin Frihed og begive sig til andre Stæder, og hvilket er det fornemmeste, paa det ikke de billige af Underdanernes Øyne udpressede Taarer og Sukke der raabe til Gud i Himmelen, og opvække hans Vrede og Forbandelse, skal falde tilbage over Godsernes Eiere, Betiente og Underhavende. De som herudi forsee sig, skulde i Følge Guds Bud og Loven, efter Forbrydelsens Beskaffenhed straffes paa Liv Legeme og Gods; dog bør ved saadan Straf, saavidt mueligt, Barmhiertighed ligesom den kiere Gud giør med os, foretrækkes den strænge Retfærdighed. Saa skulde og Godsets Underhavende og enhver i Særdeleshed af de værende Forvaltere, Fogder og andre Betiente, ofte og alvorligen advares og foreholdes, at hverken den ene eller den anden, eller alle i Almindelighed ved Utaknemmelighed, Utroskab, Ulydighed eller Opsættighed, forbryder denne dem af Gud og mig skienkede og forundte saa herlige, kostbare og uskatteerlige Skat og Liggendefær, nemlig den gyldene Frihed, med videre hvad i denne Disposition er skienket; da samme ey skal tiene dem til et Dække, eller til at befordre deres Ugndelighed, Utroeskab, Ulydighed, Halstarighed, Opsætsighed, Ondskab, Ledigang, Ladhed, Fylderie, Murren, Trodsen og Pukken paa deres Frihed (allerhelst da endog Fri=Bønder, ere pligtige og tilholdes at forrette deres Arbeyde med samme Lydighed, Troeskab og Fliid, ja endog med større, end de Livegne, hvilke i almindelighed, meere ved Strænghed, end med det gode lade sig drive, plage og straffe.) Men allene er dem af mig med velberaad Hue og af egen Drift givet for Guds befalings Skyld, dermed at behage Gud og for at belønne og formeere deres Gudsfrygt, Dyd, Lydighed, Kierlighed og Troskab mod mig, de af mig beskikkede og paa mine Vegne bærende Forvaltere, Fogder a. og efter min, give Gudsalige Afgang, mod mine lovlige Arvinger eller rette Besiddere og Eyere af mine Godser, saalænge de ey selv forspilde den, hvilket de, saa kier deres egen som deres Børns og Børnebørns Velfærd er dem, kan og maae ved yderste Fliid forebygge, ved at vogte sig for de ovenanførte afskyelige Laster, og ved at beflitte sig paa et skikkeligt leve net. Skulde mine Arvinger eller efterkommende retmæstge Besiddere, naar de dertil maatte have Magt og Frihed, finde for godt, at sælge Godserne, saa skal denne Disposition og Foranstaltning Ord til Ord, saaledes som den her lyder, i Skiødet indføres, og i fald det ey skeer skal saadan Skiøde være uden Kraft Null og ugyldigt; Thi det er bædre ikke at sælge, end at det skulde skee til noget Tab og Skade for Godsernes Underhavende. Guds Naade og Velsignelse ere ulige meere end alle timmelige Eiendomme og Fordeele. Salig er den som erkiender dette og handler der efter, Gud Herren velsigne altid dem, der med mueligste Flid holde denne Anordning efter Bogstaven, og forbande dem, der med Vidende, forsætligen og modtvilligen over overtræder den eller handler derimod. Til Vidnesbyrd, at dette er min gandske uforanderlige og uigienkaldelige Villie, og til dens des vissere Efterlevelse haver jeg med min egen Haand underskrevet denne Disposition og Beskikkelse for mig mine Arvinger og retmæssige Besiddere af bemelte mine Godser Schmol, Hohenfeldt og Ovelgonne, og samme med mit Grevelige Signete bekræftet. Gjort Coln den Nittende Julii g. S. i det Et Tusinde Sex Hundrede Aatte og Firefindstyvende Aar. Christopher Græve af Rantzau, (L. S.) mp.