Viborger Samler, 1847-09-07
Storbritannien og Jrland. Dampskibet Great Britains faste Bygning og den yngre Brunels Duelighed have saa fortræffelig beskyttet dette Skib, ved Hielp af en 150 Fod lang, af Træstammer, Pæle, Faschiner, Riis og Stene construeret Bølgebryder, imod den irske Canals brusende Bølger, at det, endskjøndt nedsunket dybt i Sand og Steenmasser, dog kun har lidt en forholdsmæssig ubetydelig Skade og kunde holdes flot paa Farten fra den irske til den engelske Kyst ved Hielp af 10 Pumper, af hvilke Skibet havde 40. Anstalterne tilat bringe Skibet ud af Dundrumbugten begyndte allerede ved Springflodernes Tid i Juli Maaned; det lykkedes dengang at løfte Skibet ved Hielp af store Caissons (Kameler) og træffe de fornødne Foranstaltninger for at gjøre det flot. Den 27de August steg Floden saa høit, at to Krigsdampskibe kunde bugsere Skibet i en Strækning af 80 Favne ud i aaben Sø, hvor Skibet kastede Anker. Efterat de meest nødvendige Udbedringer havde fundet Sted, blev Skibet først bragt til Belfast og tiltraadte derfra Farten til Liverpool, hvor det med levende Jubel modtoges af en Mængde Tilskuere. Det skal nu, hedder det, skyndsomst sættes istand for atter at fortsætte sine Farter over det atlantiske Hav Frankerig. Ministeriets Organ, Journ, des Deb., har omsider taget Ordet i Anledning af Østerrigernes Occupation af Ferrara og Pavens Protest imod den formeentlige nye Krænkelse af Wienertractatens Stipulationer. Den Maade, siger "Børsenhalle", hvorpaa Deb. udtaler sig, viser, at der i det mindste for Øieblikket aldeles ikke er Tale om at sende en Flaade med Landgangstropper til Civita Vecchia eller til det adriatiske Hav, og at de italienske Patrioter handle meget kogt ved ikke i saa Henseende at overlade sig til Jllusioner. Derimod vogter foranførte Journal sig vel for at forsvare Østerrigernes Occupation af Ferrara; dog dadles Regjeringen, – fordi Paven ikke har foretrukket at forelægge de Magter, der have undertegnet Wienertractaten, sin Protest, istedetfor at henvende sig til sine Undersaatter og lade disse interessere sig i en Strid, der kun burde behandles paa diplomatisk Viis og imellem selve Regjeringerne. J saadan reen diplomatisk Underhandling vilde utvivlsomt den romerske Stols Rettigheder være blevne beskyttede af de fleste Magter, og hedder det fremdeles: "Da vi troe, at Wienercabinettet nu ikke har den Hensigt at aabne nye Fiendtligheder i Jtalien, saa er der al Grund til at troe, at saadanne Underhandlinger vilde have ført til et lykkeligt Resultat". En mere bestemt Trudsel indeholdes i disse Udtryk: "Vi kunne ikke troe, at Nogen kan intervenere i Jtalien uden at fremkalde fra Frankerigs Side, der ikke bortgiver nogen af sine Rettigheder, raske og energiske Demonstrationer. Den bliver kun det Spørgsmaal tilbage, om de exalterede Partier, naar de drive Sagerne til det Yderste, ikke tage et Ansvar paa sig, der tør komme til at hvile tungt paa dem",- Slutningen af Journalens Artikel udmærker sig ved den store Bitterhed, hvormed den gaaer løs paa og tilbagedriver den engelske Presses Angreb paa den franske Politik i Jtalien ved at tilbagekalde i Erindringen Lord Nelsons bekjendte, hans Helteroes til evig Tid skjændende, æreløse Adfærd for Neapel og Lord Castlereaghs Desavoyering af Lord Bentincks Proclamation i Aaret 1814. England, siger Emile Girardin i Journalen la Presse England opgiver ikke sin Plan at ville danne Spanien til en forskandset fiendtlig Krigsleir imod Frankerig; men imod denne Plan maa Frankerig stille en ligesaa energisk, spansk national og paa Ret støttet Politik. England vil og behøver Anarchiet; Frankerig attraaer Opretholdelsen og befæstelsen af det constitutionelle Monarchie i Spanien, fornuftig Fremskriden, Orden og Rolighed i Spanien og dette Riges gradvise Udvikling. De sidste spanske Ægteskaber støtte sig paa det for Revolutionen bestaaende, siden 1815 paa ny erkjendte Princip i den europæiske Statsret. Englands Bestræbelser gik kun ud paa ved mere eller mindre voldsomme Midler at styrte den nuværende spanske Successionslov... Naar Tvedragten opblusser i Paladset, maa Frankerig, med de bevisende Actstykker i Haanden, offentlig godtgjøre, at England har fremmanet denne beklagelsesværdige Uenighed. Dersom, til Brods for alle Frankerigs Bestræbelser en Catastraphe da skulde indtræde, maa Europa erfare, at Frankerig er tilsinds, naar Retten kalder Hertuginden til Thronen, at forsvare denne Ret a tont prix og imod Enhver.