Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-04-04
Spanien. Gagette de France fortæller, at Haabets Sol nu begynder at straale for alle Legitimetetens Venner. Hertugen af Bordeaux har nemlig forkyndt, at han gaaer til Hoffet i Modena, hvorfra han under Navn af Hertug af Artois, vil aabne sin politiske Løbebane. Ledsaget af to sardiniske Briggevil han paa en Fregat afgaae til Kong Carl den Femte af Spanien (Don Carlos) for at tage Kommand over et Hielpekorps, der skal udfolde hans hvide Ori flamme paa Bidassoas Høie. J Gallicien skal være opdaget en meget betydelig Sammensværgelse til Fordeel for Don Carlos. Hvis Dronningens Armee ikke seirer i det næste Slag, vil en aldeles Omvæltning blive uundgaaelig. Carlisterne i la Mancha, Castilien, Valen cia, Catalonien og Arragonien ere meget talrige. Allene Cabreras Korps, som har et stort Rytterie, en saa stærkt, at det har aldeles tilintetgjort et Korps af Centrums=Armeen og sat Madrid i den største Skræk. Kan det lykkes for Don Carlos at komme over Ebro floden, ville flere af disse Korpser trække imod Hovedstaden, som er ubevæbnet, og Regjeringen vil være aldeles uden Midler til at kunne sætte en Dæmning for Strømmen, thi den har allerede udtømt alle Hjelpekilder og gjort enhver optænkelig Udvei for at skaffe Penge. Jkke nok at den har befalet et tvunget Laan, af 200 Millioner Realer, men den har ogsaa gjort en stor Udskrivning, hvorfra Enhver kan kjøbe sig fri ved betydelige Summer; den har inddraget og solgt over tusinde Klostergodser, Kirkernes Kostbarheder, Prætendentens og D. Sebastians Eiendomme, &c. &c. Men desuagtet spaaer den pecuniaire Forfatning den sørgeligste Fremtid. Efter det i Cortesforsamlingen fremlagte Budget behøves der i Aarets Løb næsten 2,000 Millioner Realer og Landets Jndtægter beløbe sig kun til 800. Under disse Omstændigheder vil endnu et Nederlag for Christinerne bringe hele Spaniens Fortvivlelse og Harme til det Yderste, thi D. Carlos vil Massen nu engang ikke taale paa Thronen. De Ultra-Liberale, som have største Kraft og Mod, ville sætte sig i Spidsen af en almindelig Bevægelse, og Dronningen maa enten forlade den politiske Skueplads eller hengive sig til det exalterede Parti. Men da dettes Hensigt gaaer ud paa, at give Spanien den allerfrieste Forfatning, vilde hun derved ikke allene gandske tabe sin Magt, uden at kunne frelse Landet fra at bringes til Forvirringens yderste Grændse, men tillige bryde med de østlige Magter og give dem en, maaskee længe ventet gunstig Leilighed til at indblande sig i Spaniens Anliggender og at reise deres Magt mod det aristokratiske Princip, hvorved Frankrige og Belgien maa blive revne ind i Kampen. Regentinden har derfor truffet Anstalter til at forlade Spanien. Hun har f. Ex, ladet sætte store Summer i den engelske Bank. Og eet Tilfælde kan drive Spaniens Ulykke og de vestlige Staters Forvirring til en endnu høiere Grad, nemlig at Regentinden, hvis hun forlader Spanien tager, imod Konstitutionens udtrykkelige Bydende, den lille Dronning med sig; thi istedetfor at man, hvis hun blev tilbage, vilde lade hende beholde en Skygge af Magt og omgive hende med et ultraliberalt Regentskab, vil man maaskee da udraabe en Republik, og dette vil ikke allene bringe den hidtil med stor Anstrængelse dæmpede, i Frankrig gjærende Republikanisme til Udbrud, men ogsaa uundgaaelig fremkalde den store Kamp imellem Østen og Vesten.