Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-12
I. Anmærkning. (Hr. Redacteuren ønsker at jeg havde nævnet mig, efterdi et anonymt Vidne slet ikke er noget Vidne.) - Jeg skulde dog mene, at siden Regjeringen har tilstaaet Skribenterne Anonymitet, saa maa den være et Gode og have sin Nytte. Men jeg stadfæster Erfaringssætninger hvor Anonymitet ikke gjelder.) Dersom jeg har skrevet med Sagkundskab, saa har og mit Vidnesbyrd Vægt. Det er en Stemme mere for den omhandlede Sag, og det kan være Læseren lidet om Navnet at gjøre. Vil Hr. Redacteuren have magna noming, saa har Anonymiteten her endog den Fordeel, at han kan tænke sig et større end Anonymens er. (Men det, som er det værste ved min Erfaring, er, at Red. har seet Undtagelser derfra.) Den guddommelige Plato som Cicero overalt kalder ham, og alle Platonikere med Cicero selv, antoge ikkun Probabilitet og aldrig apodiktisk Vished. Jeg regner mig det til en Ære, i alle ikke reen demonstrative Videnskaber; at vere en Discipel af dem. Naar jeg derfor kalder min Erfaring afgjort vis, da er det hiin Probabilitet, hiin moralske Vished, som man i det menneskelige Liv i Almindelighed maa lade sig nøie med, og som man gjør vel i at følge og rette sig efter. Hos Red, som glemmer at han selv er anonym, lære vi derimod den nye og store Sandhed: at der er ingen Regel uden Undtagelse: Jal jeg kan endog tjene med, at jeg har seet en mager Soræde sine Grise. Jeg troer Hr. Red. kunde have sparet denne Anmærkning. 2. Anm. (Ligeledes havde det været ønskeligt om den ærede Hr. Forfatter havde bestemt, hvad han forstaaer ved "Hveen eller Hvenegræssom er saa ubestemt, at den ubotaniske Almue vel benævner 20 eller 30 Slags Græs under denne besynderlige Titel.) Jeg troer tvertimod, at Almuen og enhver Bonde paa Amager veed, hvad Hveen er i Hør. Og er Almuen ubotanisk, hvad nyttede det da, at tilføie det botaniske Navn? Og kan det ikke være det samme, hvilket af de 30 Slags Græs der findes i Hørren, naar der slet intet bør findes deri, og intet Græsfra i Hørsæden, Havde Red. ønsket det botaniske Navn tilføiet for Botanikeren og den theoretiske Landmands Skyld, da havde der været mere Mening i hans Anmærkning, men den praktiske Landmand og Bonden veed kun alt for godt hvad Hveen er. (Ogsaa det ubestemte Udtryk 22 Skp. Bygland vilde vist nok den, der her søger Veiledelse ved sin Udsæd af Hørfrøe, bede sig forklaret.)Hr. Red tilgive mig, at jeg virkelig ikke kan, og qvad om det heller ikke behøves, Antage vi 1 Td. Byg til 14000 Alen som den rigtigste Udsæd, da gjør dette for 2 1/2 Skp. Land 4375 Alen. Det er en let Sag, at bringe slige bestemte Regninger paa Papiret. Men jeg gad seet den Sædemand, som, ved at saae sidstnævnte Areal paa langs og tvers med Hørfrø, vilde netop kommer ud med 1/2 Td. uden at mangle eller levne. Hos mine Saaemænd har dette aldrig været Tilfældet, og jeg har ikke brudt mig stort derom, da jeg altid har Frø i Beredskab (og Hørfrø vinder vedat overgjemmes). Ved at agte paa Saaemændenes Kast har jeg stedse kunnet forebygge, at Forskjellen i Udsæden ikke blev betydelig, og en Differentz af 3/4 Skp. gjør ingen mærkelig Forskjel paa den avlede Hørs Fiinhed. Sagen er heller ikkeher saa meget farlig; thi saaer jeg tykkere, da bliver Hørren finere, ligesom en tyndere Sæd giver mere og grovere Hør. Seer man nu tillige hen til, hvad Hr. Auctions=Directeur Lemvigh saa rigtigen har sagt om Udsæd, da vil 2 1/2 Skp. Bygland til 1/2 Td. Hørfrø være Bestemmelse nok. De neste Landmænd holde sig dog med deres Td. Byg ved Grændsen af 14000 Al. og det er nok kun Fag, der med Hr. Pastor Rønne vil vove at række den til 20000 Alen. - Jeg anseer derfor Anmærkningen for ubeføiet. 3. Anm. Min Hypothese om Rusten udgiver jeg ikke for mere end hvad den indeholder. Men kjert var det mig i Lundoec. Tid. 6 B. 1 H. (som udkom efter at mine Spørgsmaale vare indsendte) at finde lignende Yttringer af Hr. Commerceraad Thomsen og den flinke Niels Renner. Rustens Virkninger ere saa fordærvelige, og allerede saa almindelige iblandt os, at Enhver, som er sand Patriot og ikke har Jordkuglen til Fædreneland, maa sørge derover. Men ere nu Rustens Virkninger saa sørgelige, da bør ogsaa ethvert Forsøg paa at komme dens Aarsag paa Spor, være os velkommen. Jeg for min Deel skulde allene søge Aarsagen i vort Climas Forandring, en Forandring nemlig til det koldere, hvorom ingen Landmand tvivler, dersom ikke en anden Betragtning lod mig tillige finde den i det forbedrede Jordbrug selv. Baade hos gamle og nye Nationer, som bragte det til en høi Cultur, finder jeg Klager over den skadelige Rust. Romerne havde næsten bragt deres Agricultur til Havedyrkning i Marken; og hos dem var Rusten saa bekjendt og gæng, at de endog havde deres: sacra pro overtenda rubigine. Disse sacra bestode visse Processioner omkring Marken, og kaldtes i Almindelighed Ambarvalie, og naar de angik Rusten i Særdeleshed, Rubigalia. Saaledes Varro. - Hvilken høi Cultur har ikke Frankrig drevet det til i sine gamle og egentlig agerdyrkende Provindser, Reichardt. f. Ext i sine vertrante Briese aus Paris 1802 og 1803, 1 Theil, Pag: 9 og 10; udtrykker sig herom saaledes: "Die Stadte (han taler om Landene fra Rhinen til Frankrigs gamle Grændser) haben freilich anjest oft nu den Acker han zu ihrem einzigen Gewerbzweig; dieser schivne aber auch mit mehr, als gewohnlicher Sorgfalbetrieben zu seyn, um dem eden nicht sehr begunstigen Boden ziemlich reiche Fruchtabzugewinnen. Aber welche høyere reichere Kultur, im alkenFrankreich, Wie vortreflich und grundlich derAckerbau berall betrieben werden muss, zelgte die ganz herrliche Wintersaat nach vier bis fins monatlicher ununterbrochener Dørre. An mehrerne Orten stand sie (den anden Novbr.) so Appig, dan sie fürs Vielgeschnitten vurde." Og ikke mange Aar i Forveien skrev Digteren Roucher i sitPom bles Mos Bienfisante Venus, pargne à nos gueretsLa rouille si funeste aux presens de Ceres. Vi see heraf at Rusten har ledsaget en stigende Agerdyrkning, og vi have idetmindste den Trøst, at det ikke gaaer os værre end Andre. Skulde denne Jagttagelse stadfæste sig, og Rusten blive endnu mere almindelig; da troer jeg at vi bør gjøre mindre for Vintersæden, og ikke betroe den til den kraftige og velbehandlede reene Brak. Dette vilde da frembringe en Revolution i Kobbeldriften, og være maaskee en Anledning til at fremskynde Vexelbruget, jeg siger maaskee, fordi jeg seer at ogsaa Vexelbrugere klage over Rust. - Hr. Redacteurens Anmærkning afgjør Jntet. Han siger os hvor dybt han pløier, og intet videre. 4. Redacteurens sidste Anm indeholder dog alt for mange Urigtigheder og skjæve Raisonnements, til at en Forfatter kunde lade dem gaae upaaankede hen. Han siger: "Bondens Mening: om Hvedens og Rugens Forvandling til Heire er tist urigtig; dette vist er her saare uheldige, da det indeholder Tvivl, og lader en Sag i Uvished, hvorom ingen Uvished bør finde Sted -men er dog neppe en Hovedgrund" jeg har ingensteds kaldet det en Hovedgrund, til at der faaes, ureen Sæd, thi selv den, der nærer hiin Fordom, vil vist, om han hører til de ordentlige og omhyggelige Landmænd, ikke med Forsæt saae Heire, som ei behøver at forvandles for at frembære Ukrudt frøe. En heel synderlig Tirade, Skal Ukrudt frøe her betyde Heire, saa siger Ned. os: at Heire ikke behøver at forvandles, for at blive til Heire; og jeg giver mig den Frihed at spørge, om Heire kan kaldes Ukrudtsfrøe. Men skal dette Ord, ikke betyde Heire, men et andet Ukrud; hvor kommer. da Red til at tale om Heirens Forvandling dertil –At Forfatteren ikke har Heire, paa sin Mark, beviser vel Jntet mere end at hans Jorder mindre skikket til at producere denne Græsart jeg har dog sagt, at den er skikket dertil, ved at tillægge den Huller og side Steder og at han saaer reen Sæd. Deri har Red. Ret, og hvo der gjør dette, høster ikke Heire. Dette er den Mening, jeg har tilladt mig imod Thaer. Men Sagen er her, hvad man kalder reen Sæd. Af mig faaer Rug og Hvede ikke dette Navn, naar I Heirekorn findes deri; men Mange kalde deres Sæd reen, naar den kun indeholder et enkelt Stænk Heire. Og dette enkelte Stænk er tilstrækkelig til at give megen Heire, dersom Aaret er vaadt og koldt. Mon ikke heri Grunden ligger, til hvad Red. videre anfører: "Til Bestyrkelse for den meget erfarne Thaers Mening, tør Undertegnede anføre, at der i Egnen af Lyngby ofte i nogle Aar fremkommer Heire, hvor der er saaet reen (?) Rug, skjøndt den udebliver andre Aaringer, Nu følger Reds Slutning: "Heirefvøet kan altsaa sandsynligviis ligge i Jorden uden at spire, indtil det bringes i en Tilstand, der er gunstig for dets Vegetation. - Vi ere da efter alt dette ikke komne et Skridt videre end vi vare. Men Hr. Red. var berettiget til at uddrage meere af sine Præmisser end han har gjort, han var berettiget til at uddrage Vished og ikke Sandsynlighed, dersom hans Sæd var ganske reen."hvilket ogsaa er Tilfældet (de quonemo colonus dubitat) med Crysantemum segetum, Sinap. arvens. og flere Arter af vildtvoxende Planters Frøe." Chrysanthemum segetum, i Sjælland gule Urter, onde Urter, i Jylland Brandenborgere, og sinspis arvensis, Agerkaal, ere vildtvoxende Planter, derom er ingen Tvivl. Men hvor kommer Red. til at sætte Heire i Classe med dem, og er dette ikke en petitio principii, thi Qvæstionen er her netop om Heire er en vildtvoxende Plante. Heire bør desuden af den Aarsag ikke sammenlignes med hine vildtvoxende Planter, fordi disses Frø meget let renses fra Sæden, hvilket ikke er Tilfældet med Heire.