Berlingske Tidende, 1809-12-29
Efter denne Tale foreslog dette Aars Præsident, Grev Garnier, at sende dette Forslag af et Senatsconsult, til Undersøgelse af en speciel Commission, som strax skulde udnævnes. De Senatorer, som bleve udnævnte til denne Commission ved den sædvanlige Stemmesamling, vare: Garnier, Lacepede, Semonville, Beurnonville, Chartal, Laplace, Hertugen af Danzig, Marskal Serrurier og Monge. Forsamlingen blev udsat til deres Tilbagekomst, og igien aabnes Kl. halv 5, da Grev Lacepede aflagde følgende Beretning : Monseigneur, Senatorer, J have tilsendt Eders Speciel=Commission det forslag til et Senatsconsult, som Statsraadets Tallere have forelagt Eder. Ihave hørt forelæse den mindeværdige Act, som er tilføiet Senats-Consullet, og som Historien vil bevare til Efterverdenen, som et Exempel paa de ømmeste Følelser, de adelste Beslutninger og en fuldkommen hengivenhed for et Arvemonarkes første Jnteresse. Hine mærkværdige Taler af den største Souverain og hans høie og elskede Gemalinde vil længe gienlyde i de Franskes Hierter. I Dag har Keiseren, meer end nogensinde tilforn beviist, at han kuns vil regiere for at tiene sine Undersaattere, og Keiserinden meer end nogensinde tilforn fortjent, at Efterverdenen sætter hendes Navn ved Siden af den udødelige Napoleons. Det er deres Lod, som Tronen kuns hæver over andre Dødelige, før at paalægge dem strængere Forpligtelser. - Hvor mange Fyrsten som ikkuns tage Hensyn til deres Undersaatteres Velfærd, have maattet frasige sig sine klæreste Forbindelser. Naar vi blot see til Napoleons Forgængere, saa støde vi allerede paa 13 Konger, hvilke Pligten tvang til at opløse det Baand, som knyttede dem til deres Gemalinder, og mærkværdigt er det, at iblandt disse 13 Fyrster befinde sig 4 af Frankrigs beundringsværdigste og meest elskede Monarker: Carl den store, Philip August, Ludvig den 12te og Henrich den 4de. Achsmaatte han, som saa langt overgaaer dem i Hæder og Hengivenhed, leve længe til Frankrigs og Europas Held, Maatte Han leve langt over de 30 Aar, som han ønskede sig til sit Riges Bestyrkelse og see Prindser, udsprungne af sit eget Blod, omkring sin Trone, opdragne i hans Aand og i hans Grundsætninger og værdige deres høie Herkomst at sikkre vore seneste Efterkommere Varighed af alle de Velgierninger, som Fædrenelandet har ham at takke for Maatte Billedet af Frankrigs Lykke, som Nutid og Fremtid vil fremstille for ham, være Belønningen for hans Arbeider, Prisen for hans Offer, P. res Commission, Senatorer, giør Dem eenstemmig det først at antage Udkastet til Senater fultet, som er bleven overrakt Dem, og for det andet, ogsaa at antage begge de Adresser, som jeg skal have den Ære at forelægge Dem og hvoraf De skal overrække en til Hs. Majestæt Keiseren og Kongen og den anden til Hs. Majestæt Keiserinde Dronningen. Stemmerne bleve samlede og det fandtes, at Udkastet var bleven antaget med det nødvendige AntaStemmer. Prinds Erkekantsleren erklærede derpaa at det kunde forvandles til et Senatus-Consult af følgende Jndhold: I Aaret 1809, den 15de i December Maaned Kl. 9 om Aftenen have vi Jean Jaques Regn. Combaceres, Rigets Prinds Erkekantsler, efter Ordre personlig forrettet de Pligter, som paaligge os efter den 2den Titel, 14de Artikel i den keiserlige Families Statuter og Følge Brev fra Keiseren af Dags Dato begivet os i Thuilleriernes Palladses Tronsal, ledsaget af Grev St. Jean d'Angely som den keiserlige Families Statssecretair. Efter et Qvarteerstid bleve vi indførte i Keiserens store Kabinet, hvor vi fandt samlede Hs. MajestænKriseren, Hs. Majestæt Keiserinden, Kongerne af Holland, at Westphalen og Neapel, Hs. keiserl. Høihed Prinds Vicekongen, Dronningerne af Spanien, Holland, Westphalen, Neapel, Madame og Hs. keiserl. Høihed Princesse Pauline. Hs. Majestæt Keiseren behagede at tiltale os i følgende Udtryk Min Fætter Prinds Ertekantsler. Jeg har tilstillet Dem et forseglet Brev under Dags Datum og deri beordret Dem at begive sig til Mi Cabinet, for at Jeg kunde bekiendtgiøre Dem den Beslutning, som Jeg og Keiserinden, Min høitelskede Gemalinde, have fattet. De er mig meget kiert, at Kongerne, Dronningerne og Princesserne, Mine Brødre og Søstre, Svoger og Svigerinde, Min Steddatter, og Min Stedsøn, som er bleven Min udkaarne Søn, saavelsom Min Moder ere nærværende ved det, Jeg har at bekiendtgiøre Dem. Mit Monarkies Politik, Mt Folks Tarv, som stedse har været Rettesnoren for Mine Handlinger, vil, at Jeg efterlader Mig Born til denne, Trone, hvorpaa Forsynet har sat Mig, Arvinger til Min Kierlighed for Mit Folk. J flere Aar har Jeg imidlertid tabt det Haab at avle Børn i Ægteskabet med Min høitelskede Gemalinde, Keiser, inde Josephine; dette bringer Mig til at opoffre Mit Hiertes søde ste Følelser, og blot at tænke paa Statens Vel ved Vort Ægteskabs Ophævelse. Da Jeg er kommen til en Alder af 40 Aar, saa tør Jeehaabe, at kunne opdrage de Børn, som det behager Forsynet at skienk Mig, i Min Aand og efter Mine Grundsætninger. Gud veed, at denne Beslutning har kostet Mit Hierte meget; men intet Offer er for stort for Mit Mod, naar Jeg er overbeviist om, at det er nyttige for Frankrigs Held. "Jeg føler mig nødt til at tilføie, at langt fra at beklage mig, har jeg tvertimod stedse havt Aarsag til at være tilfreds med de Beviser, min høitelskede Gemalinde har givet mig paa Tilbøielighed og Om hed. Hun har i 15 Aar forskiønnet mine Dage; Erindringen herom er dybt indgravet i mit Hierte. Min Haand har paasat hende Kronen, jeg vil, at hun beholder Titel og Rang som Keiserinde og især at hun ikke tvivler paa min hengivenhed og holder mig for sin bedste og kiæreste Ven.