Berlingske Tidende, 1786-04-07
J Begyndelsen kun sielden, men siden 3 eller 4 Gange om Ugen. Sp. Kiender De en Dame ved Navn la Motte? Sv. Ja. Den første Gang jeg saae hende, sagde hun mig, at jeg havde allerede i Strasborg seet hende i Mandsklæder. Sp. Har De siden seet hende hos Prindsen, Sv. Ja. Sp. Havde hun den Gang sin Broderdatter med sig? Sv. Nei. Sp. Men De har jo foretaget en Operation med Broder datteren, Sv. Jeg vil fortælle Dem Sagen. (See forhen) Sp. Man siger, at De har lagt Pigen et Crucifix paa Halsen, samt alle Slags Baand, et Forklæde med Sølv=Fryndser, og at hun paa Knæe har maattet sværge? Sv. Det er usandfærdigt. Prindsen gav Pigen nogle Baand til hendes Pyndt. Jeg havde tilfældigviis et Frimur=Forklæde i Lommen; men jeg veed ei vist, om Pigen brugte det. Prindsen veed det nok, og hvad han siger derom, det er sandt. Sp. Har De ikke lagt en Kaarde, jeg veed ikke hvorledes, paa Pigen, Sv. Jeg veed kun, at jeg lagde min Kaarde fra mig. Sp. Og ihenseende til Eeden? Sv. Det er usandfærdigt. Jeg har allerede sagt Dem Aarsagen hvorfor jeg gjorde alt dette. Sp. Er det sandt, at De efter den anden Operation, da Pigen var gaaet bort, har begivet Dem med Prindsen og Mad. la Motte i et andet Værelse, i hvis Midte der stod en Dolk et Andreas=Kors, en Kaarde, et Crucifix, et Agnus Dei, og 30 antændte Voxlys; at De herpaa lod Mad. la Motte sværge, at hun ikke vilde sige noget af alt det hun saae; at De derpaa sagde til Prindsen: "Nu Prinds, tag det, som De veed." At Prindsen derpaa aabnede sin Skriverpult, og udtog en hvid Æske med uindfattede Diamanter; at De sagde videre: "Merk Prinds, at en anden er der, som De veed;" og at Prindsen virkeligtog dem, og sagde til Madame la Motte: Madame jeg giver Dem 6000 Livres og disse Diamanter, give deres Mand dem, og slig ham, at han strax reiser til London, for deels at sælge og deels at lade disse Diamanter indfatte? Sv. Dette er usandfærdigt, ja meget usandfærdigt, og jeg har Beviser for det Modsatte. Sp. Hvilke Beviser kan De fremføre, Sv. Saa ofte Magnetismus er skeet, har Hr. Carbonnieres tilberedet Værelset, og efter den anden Operation indtraadde en ærværdig Person, som jeg ikke vil nævne; Prinds Louis kan sige Dem, hvem denne Person var, da jeg ikke vil nævne en meget ærværdig Mands Navn for saadanne Narreriers Skyld. Prinds Louis og disse 2de Personer, skulle kunde sige, at der i Værelset hverken fandtes Kors eller Dolk, eller Agnus Dei; at alt, hvad man herom maatte sige, er usandfærdigt, og at der aldeles ingen Eed er bleven gjort. Prindsens hele Huus kan vidne imod Historien omde 30 Voxlys, og Betienterne skulle sige, om der i Værelset have været flere Lys end sædvanlig. Sp. Er det sandt, at Dehar givet Prindsen Haab om Avancement i Ministeriumet? Sv. Det er usandfærdigt; thi jeg har bestandig raadet ham, at forlade Paris og reise til Saverne, hvor han kunde leve roeligere. Sp. Er det sandt, at De har sagt til Prindsen, at Deres Kone var Dronningens Fortroelige, og stod i Brevvexling med Hendes Majestæt, Sv. Det gaaer, paa min Ære, for vidt, og dersom Prindsen siger dette, saa maajeg med al den ham skyldige Respect sige, at det er Usandhed. Herpaa viste Hr. Rapporteuren mig en liden Billet, og sagde Sp. Kiender De denne Billet, ja eller nei, Efterat jeg nøie havde undersøgt den, svarede jeg: Sv. Jeg veed ikke hvorledes det forholder sig med denne Billet, og jeg kiender ikke dens Skrift. Min Kone og jeg have aldrig været i Versailles, ei heller havt den Ære at kiende Dronningen. Og ydermere, da min Kone ikke kan skrive, (ofte kunne de Rommerske Damer, som have havt den beste Opdragelse, ikke skrive, en Forsigtighed, som man bruger for at forhindre Elskovs=Intriquer, hvorledes kan da alt dette være mueligt: (Slutningen følger.)