Aalborg Stiftstidende, 1832-09-10
Fædrenelandet. Da Skjøndt vi synes at Avisen indeholder saameget da alt for meget) af vore Dages Hestecommers, at stundom endog et skikkeligt Menneske maa staae tilbage i Omtale for et skabbet Øg, saa modtage vi dog ideligen Opfordringer, især fra Landet, om at meddele mere, ja meget mere, om disse kjere Staldvenner. Nu vel, vi skulle være om os saa meget som muligt og opsnuse Alt hvad herom skrives, og maa foransatte liden beskedne Hest som det er en national eller en fuldblods maa Kiendere bedømme) betegne Rubrikken, selv for dem der ikke gider læse noget om denne Materie. For idag have vi da for Hesteelskerne (vi ville ikke, som andre Aviser, udtrykke os: Heste venner) at anmælde: 1) Den af det Kgl. Landhuusholdnings=Selskab udsatte Præmie for Afhandlingen. Om den Sum, der i Danmark og Hertugdommerne er bestemt til Præmie=Uddeeling eller Belønning for de bedste Hingste, og som aarligen udgjør imellem 3 a 4000 Rbd. Sølvmynt kunde anvendes til Hesteavlens Fremme paa en endmere hensigtsvarende, Maade, og i saa Tilfælde ved hvilke Midler det kunde skeel, er vunden af Landeve=Comm. i Holbek Amt, G. Michelsen, for en dansk, og Accecit er tilkjendt Rittmester Chr. v. Poulsen, af Livregim. Curasserer, for en tydsk Afhandling. Der indkom ialt 23 Besvarelser, og først efterat den tilkjendtes de nævnte 2de Priser, erfoer man Forfatternes Navne. 2) C. H. Hansen til Kragsberggaard og Lemming til Pilegaard, begge i Fyen, finde, at det langtfra endnu er afgjort at Fuldblods besidde mere Kraft og Udholdenhed end almindelige danske Heste, og indbyde derfor til en Kjørsel mellem Odense og Svendborg, tvende fynske og tvende fuldblods Heste, hver for en Vogn med 20 Tdr. Hvede, for at see hvilken der naae først. De vil slaae til Væds, men - ikke om Penge, - saasom Øiemedet - som de yttre sig i Bekjendtgjørelsen - kun bør være, at udfinde hvilken Race er fortrinligst, men Penge-Erhverv burde ingenlunde være Hensigten. Kjørselen - ifald der bliver noget af den - vil finde Sted den 1ste October d. A. 3) Den af fine flere Skrifter i Landbofaget hæderlig bekjendte C. Dalgas til Aldebertsminde har udstædt følgende Erklæring: "Alt flere Gange er Undertegnede i Maanedsskrift for Hesteavl og Hestehold bleven omtalt med Haan og liden Agtelse, fordi han har fraraadt Anvendelsen af Fuldblod til vore indenlandske Hesteracers Forædling. Saalidet jeg behøver at ændse en saadan Medfart, da Fleerheden af mine Medborgere sikkert ville give mig det Vidnesbyrd, at alle mine Bestræbelser stedse gik ud paa at finde det Sande og Rigtige, saa troer jeg dog ikke længere at kunne blive de Mænd, som have angrebet mig, Svar skyldig, uden at udsætte mig for at ansees som den, der frygter en Dyst med sine Modstandere. Jeg har erklæret mig imod Fuldblodets Jndførelse hos os: a) Fordi mange indsigtsfulde Hyppologer, ja selv Englændere og Mænd, som forresten hylde Fuldblodet, erkjende hvor vanslægtet Fuldblodsracen er, saa at gode Fuldblodsheste maa ansees som en Sieldenhed og yderst vanskelige at overkomme. b) Fordi jeg intet kjender til den Naturlov, efter hvilken Kilden til al Forædling skal findes nedlagt i Fuldblodet, og dette derved blive til Norm for alle andre Racer. Fuldblodsracen er et Kunstproduct og intet videre. c) Fordi andre Racer, naar de svare til Hensigten, ligesaafuldt fortjene Prædicat af ædle, og naar de ere constante ligesaagodt kunne bevirke en Forædling. At tillægge en særegen Afstamning (f. C. fra Kong Salomons eller andre Stutterier, nogen Jndflydelse i saa Henseende, vilde være det samme som at indføre en arvelig Hesteavl, et Hestearistocratie. Selv Halvblodet kan afgive fortrinlige, constante Racer, istand at bestaae ved dem selv, og er man altsaa først engang i Besiddelse af passende Halvblod, bliver Fuldblod overflødigt. d) Fordi den eensidige Behandling, Fuldblodsracen har været underkastet, har gjort den til en Løberace, men hvorved den er endnu langt fra at være den bedste til andet Brug, thi den høieste Grad af Hurtighed, kan aldrig blive noget Beviis derfor. e) Fordi Krydsning, naar den skal lykkes, ikke maa foretages med alt for heterogene Racer, og det altsaa er at befrygte at Fuldblodshingster hos os ville give et maadeligt Afkom, idet mindste i de første Generationer. Dersom det er sandt at Sagen lykkes paa Als, da glemme man for Alting ikke, at den alsing ske Hest alt længe har været blandet med Halvblod, og at her altsaa har fundet en gradeviis Overgang Sted. f) Fordi jeg ikke erkjender den absolute Nødvendighed at krydse vore danske Hesteracer, idet mindste de jydske, med fremmed Blod. Den jydske Hesteavl er ingenlunde i Tilbagegang, den er tvertimod skreden frem, og næsten overalt støder man paa udmærkede Jndivider. Enhver som med Opmærksomhed i de sidste 20 Aar har betragtet vore Stutteribesigtigelser, vil have overbeviist sig herom. Jsær er det glædeligt at see med hvilken Jver Landmændene i de senere Aar have kappedes om at faae deres Hingste og Hopper bedømte at Stuttericommissionerne. Jkke desmindre nægter jeg ikke at nogle passende Halvblodshingste endnu mere vilde fremme Værket. 2) Fordi Hurtighed, Hovedmangelen ved vore Heste, ikke allene ligesaa godt, men viist ogsaa med langt mindre Bekostning og Resico kan opnaaes uden at ty til Krydsning med fuld Blod. (Slutningen følger.)