Aarhuus Stifts-Tidende, 1820-11-24
Under denne Overskrivt havde de fleste Londons Tidender som udkom den 10de Novbr. en Beretning omtrent saalydende: I Dag var den mærkværdige Dag, paa hvilken Dronningens Proces er bleven afgjort og det middet bart - til Hendes Majestæts Fordeel. Efter at Anklagen var bleven omhandlet og drøvtet, endt og vendt paa alle mulige Maader, og der endelig i Dag skulde voteres paa, om dens tredie Læsning skulde gaae for sig eller ei, da var der kun 9 Stemmers Overvægmod Dronningen, hvorpaa Lord Liverpool foreslog og Parlamentet eenstemmigen antog: at den tredie Læsning skulde udsættes i sex Maaneder. Ministrene have saaledes frivillig opgivet Processen, da Forslaget og sex Maaneders Udsættelse, blot er erFormalitæt, naar man ikke videre vil forfølge en Sag. Desuden vidste man ret vel, naar Klagen forelagdes Underhuset, som ingenlunde kunde undgaaes, at den var bleven forkastet der, og havde havt Ministeriets Afskedigelse og Parlamentets Oplysning til uundgaae, lig Følge. Desu en var denne Beslutning jut hvad man burde giøre, thi blandt de 9 Stemmer som udgjordMajoriteten, vare jo ogsaa Ministrene, der selv ere Anklagere, samt Kongens egne Brødre. denne Dronningens saakaldte Seier, der snarere fortie der at kaldes et Tilbagetog af Fienden efter en kraftfuldt Modstand, feires paa det høitideligste over hele Engel sand. Hvad der har bragt Ministrene til denne Beslut ling, er endnu ubekiendt. Man troer, at Selvopholelse har været med i Spillet. Men hvorledes Ministeriet vil retfærdiggiøre sig for Publikum, og om det lykkes samme, derpaa er nu Nysgierrigheden spændt. Allerede bebreider man det, hvorfor det ikke tænkte før det handlede, og opkaster det Spørgsmaal: "Hvad har nu begge Parter vundet?" Kongen beholder sin Gemalinde endnu som før, og Hun er og bliver Dronning; paa den anden Side er Dronningen hverken skyldig eller uskyldig, en Mellemting, der i denne Sag ei kan tænkes mulig. "J Aften - siger en af Londons Aviser af f. D. - gaaer det Rygte, at Ministrene have handlet ifølge en Overeenskomst med Dronningen, der skal have fast besluttet, endnu før Julen at forlade Engelland. Hertugen af Sus, sers tilsomme Besøg hos Dronningen, og Broughams Sammenkomst med Kongens Privatsecretair, foranlediger dette Rygte. Bekræftes dette, da kan man forklare sig Ministrenes Votering mod det kongelige Pars Ægteskabsskilsmisse. Den største Glæde hersker i Aften ber over hele Staden og Pøbelen er næsten ude af sig selv af Glæde. Dronningen leve, hører man skrige fra alle Kanter; Glædesskud høres uophørlig; der kimes med Klokkerne fra alle Kirketaarne og den største Deel af Byen er illumineret, hvoriblandt Bogtrykkeren og Udgiveren af Cobbetstidenden især udmærker sig. Paa hans Huus er der anbragt et Transparent, med Dronningens billede, i Legemsstørrelse, staaende med Fødderne paa sine Fienders Ryg; Alderman Wood staaer i fuld Ornat, med Aldermanskiæden om sin Hals, ved hendes høire Side, modtagende en Laurbærtrands af Dronningens Haand. Fra Skyerne sees en Engel svæve over hendes Hoved, med en Krone i den høire Haand og en Seddel i den venstre, hvorpaa der læses disse Ord: "Dvilde grave Dronningen en Grav og faldt selv der. Men Jngen bar i Aften større Aarsag til at glæde sig, end den nu til Folkets Afgud blevne Wood, der ved fine Veddemaal om Dronningens Stier skal have vundet over 150,000 Pund. J dette Øieblik trækker Folket ham under Jubelskrig igiennem Gaderne."