Berlingske Tidende, 1831-08-12
Kong Leopold var netop paa den Reise, som han agtede at gjøre omkring i Provindserne, hvor han især ønsker at vinde fine Flamske og Walloniske Undersaatteres Hjerter, da Efterretningen om Vaabenstilstandens Ophævelse kaldte ham tilbage. Begge disse smaae Folkestammer, blot ved udvortes Forhold forenede med hinanden, ere i national Henseende høist forskjellige; den Monarch, der vil skaffe sig Popularitet hos dem, maa ofte paa een og samme Dagreise, modificere sin Characteer ; her maa han optræde med ydmyg Blyhed, hist med sangvinisk Livelighed; her maa han sige Munkene, hist Soldaterne, noget Smigrende; her maa han drikke Øl, hist Viin ; her maa han tale godt og hist slet Fransk o. s. v. Til Kong Leopolds Ære, bør vel tvivles om han er tilbøielig til at give sin Charakter en saadan Smidighed; imidlertid blive efterhaanden enkelte Træk bekjendte om ham, der bevise, hvor nøje han kjender Belgierne og hvor beredvillig han er til at lempe sig efter det Folks Ønsker, der ikke aldeles frivilligen have kaarede ham men snarere nødtvunget adopterede ham til dets Hersker. Saaledes har han nyelig i en fortroelig Samtale med Grev Felix Merode (som mange Belgier ønskede til Konge, -der i Henseende til stræng katholsk Orthodorie kun deri adskiller sig fra Grev Robiano Borsbeck, at han ikke, som denne, er en nysende Zelot, som forkjetter alle Jkke=Katholiker, erklæret, at han ikke vilde ægte en Prindsesse, der bekjender sig til den katholske Religion, og at han vilde lade alle sine Børn af et saadant Ægteskab opdrages i den katholske Religion. Man kan tænke, hvor sjæleglad den ærkekatholske Grev Merode blev, og hvor hædret han følte sig ved denne Meddelelse; Glæden udbredte denne Hemmelighed, der nu ikke meer er en saadan ; Efterretningen herom ilede som en Herold til Provindserne, inden Monarchen kom. Ogsaa erfarer man, at Leopold allerede skal have erklære, at han, som Konge i Belgien, ikke vil erkjende det Concordat, som den forrige Regjering har sluttet med Paven ; et Skridt, der maa være det liberale Partie kjærkomment, og, som constitutionelt, ikke kan harme det ærkekatholske. - Det Fransksindede Partie, der allerede før Leopolds Udvælgelse havde tabt saare meget af sin Betydenhed, er, efterat Kongen af Frankriges sidste Throntale blev bekjendt, blevet saa forskrækket over den Misfornøielse, som dette Actstykke her opvakte, at de ikkun sieldent give Lyd fra sig igjennem de politiske Blade, der ere deres Organer. Havde man hos Belgierne villet qvæle det tauseste Ønske om en Forening med Frankrige, saa havde man dertil ikke kunnet vælget hensigtsmæssigere Middel end netop hiin Thron tale, forsaavidt den angaaer Belgiens Anliggender. Før Leopolds Ankomst var hverken vor Borgergarde eller vor Armee krigersk stemt: nu snakke alle om at forsvare de Fæstninger, hvis Sløifning for dres. Krigsministeren, Hr. de Failly, bebreides offentligen, at han har forsømt Grændsefæstningernes tilbørlige Vedligeholdelse - Man holder det for ominøst, at det Luxemburgske aldeles ikke er nævnt paa Kong Leopolds Reiseroute; deraf drager man den Slutning, at Storhertugdømmet Luxemburg endnu ikke er Be gjerne saa fuldstændigen forsikkret, som den ny Monarchs første Yttringer lode formode.