Ribe Stifts Adresseaviser, 1795-10-16
Da den Skiebne, der var bestemt over de 22 Convents=Deputerede 7, syntes nundpaaelig, troede Danton allerede at see sin Dødsdom i deres. Alle Kræfter hos denne seierige Stridsmand for Demokratiet svækkedes ved Tanken om de Forbrydelser og Uordener, som Demokratiet vilde frembringe. Han kunde ikke tale og andet, end hvad der angik Landvæsenet; han følede Trang til at afsondre sig fra Mennesker, for at kunde aande friere. J Arcis- sur-Aube kunde Naturens Beskuelse, ikkun beroelige hans Siel ved at indgyde ham ædle høimodige Beslutninger. Han kom tilbage med en hemmelig Plan til Sammenrottelse, som han virkelig i Landlevnets Stilhed og Jndgetogenhed havde udtænkt. Alle hans Venner indlode sig heri. Jeg var ikke hans Ven, og blev alt for nøie bevogtet, for ikke at giøre alle dem mistænkte, med hvem jeg havde holdt jevnlig Omgang; men alle vidste, at jeg var en Ven af en saadan Sammenrottelse, og vilde anvende alle de Midler, som man fandt for godt at lade blive i min Magt, til dens Befordring. Paa denne Tid var det, at jeg med Danton havde nogle Samtaler, der bestyrkede min Formodning om det gode Sindelaa, som jeg saa ofte havde tiltroet ham. I disse Samtaler taledes han ofte med Heftighed og Aaben. hiertighed om Stridighederne i Conventen, om de Feil, som han selv og andre havde begaaet, og om de Catastropher, som heraf vare fremkomne. Har jeg ikke, sagde han til mig en Dag, gjort den Tivegange Fredsforslag, Men de have ikke vildet antage dem: de vilde ikke troe mine Ord, for at have Grund til at styrte mig; det er af dem, vi bleve nødte til at kaste os i Sansculotismen, der har opslugt dem, der vil opsluge os alle og tilsidst sig selv med. Hensigten og Planen af Dantons Sammensværgelse ihvormeget man end har søgt at holde den forborgen, laae begge tydelig for Dagen. a) De saa kaldte Girondifter eller Brissotivere, fordi Brissot ansaaes for Hovedmand. De bleve fængslede den 3te Mai og 2den Junii 1793, og henrettede i October samme Aar. Hensigten var at indføre Lovenes og en almindelig Retfærdigheds Herredom og et Mildhedssystem imod Fienderne; at kalde tilbage efter indbyrdes Amnestie alle de Medlemmer, der vare udstødte af Conventeen; at underkaste Constitutionen af 1793 (der i fem eller sex Dage bleve af fem eller sex, unge Personer sammensat, og skulde være den menneskelige Forstands Mesterstykke i dens nærværende Fuldkommenhed, da den var bestemt til at blive det første Mønster paa et Demokratie for fem og tive Millioner Mennesker) de franske Repræsentanteres, heele Frankerigs og Europas Prøvelse; at tilbyde Europas Magter Fred, imedens man vedblev at overvinde dem, at ophielpe Handel og Vindskibelighed ved uindskrænket Friehed, og Kunster og Videnskaber ved gavmild Understyttelse af deres Ruin og Aftagelse; at tilintetgiøre alle de Skillerumsvægge, der adskildte det ene Departement fra det andet, saavelsom og alle Jnqvisitioner, der i Brevtasker og Borgerbreve søge Beviis paa en frie borgerlig Tænkemaade, som dog allene virkelig kan være hos dens Siel der veed sig befriet fra al Jnqvisition; endelig at betragte gode Love, en god Regiering, de franske Armeer og deres Seiervindinger som de eneste Beviis for Republikens Sikkerhed. Midlerne til at udføre Dantons Sammen rettelse vare: at forberede Gemytterne til en gunstig Forandring ved Flyveblade, der skulde være skrevne i den Smag som Camille Desmouling forfattede dem; at bringe den venstre Side i Conventen, og hvad der endnu var tilovers af den høire, i Forbindelse og Eendrægtighed med hinanden, at den Skilsmisse kunde faae Ende, der gav dem alle til Priis for begge Commissionernes Despotisme; ikkun at ansee Collot, St. Just og billand, som saadanne der ikke stode til at føres tilbage fra Ødeleg. gelses Systemmet; at henvende sig til Barrere og Robespierre, og vinde hiin ved den Menneskelighed, som man endnu tiltroede ham, og denne ved den Høimodighed og Frihedskierlighed, der forudsattes som hans bekiendte Character; stedse at give Velfærds=Commissionen, meere Styrke og Magt, fordi Ærgierrighed, 3) Velfærds og Sikkerheds=Commissionerne. naar der var ikke noget meere at ønske for dem selv, maaskee endelig kunde vise sig følelig efter Republikens Ønsker, og om den derimod ved blev at misbruge den betroede større Magt til nye Misgierninger, vilde denne Magt, som formedelst dens Overvægt var bleven endnu meere forhadt, snart drive den til den Grad af Forvovenhed og Uforskammenhed i Forbrydelser, som udgjør det høieste Tyrannie, og sætte Grændser for det; endelig at bringe det til en total eller partiel Fornyelse af Lemmerne i begge Commissioner ved at gaae frem Skridt for Skridt, eller og ved et uforventet heftigt Spring, og skaffe ved et lykkeligt Jndbrud Plads i Regieringen. for de store, ædelmodige og i Sandhed nationale Hensigter, for hvis Skyld Sammenrot, telsen var indgaaet. Dette er alt hvad jeg har seet eller kunnet erfare om en Sammensværgelse, der har bragt saa mange Borgere paa Retterstedet; og gives der for Menneskeer ved deres fortroligste Yttrelser nogensinde et Middel til at skille Oprigtighed fra Bedragerie, ædelmodige Øiemeed fra smaa, personlige Hensigter, saa tør jeg paastaae, at Dantons eneste Ærgierrighed var paa denne Tid, at forskaffe Menneskeslægten et umaaleligt og varigt Gode, og derved giøre det skrækkelige, men forbigaaende Onde, som han have de bragt over Frankerig, godt igien; goæle Afsindighed og al Sanculotteriets Uvæsen ved et med dyb Viisdom organiseret Demokratie; giøre Ende paa Revolutionen ved en republikanisk Regiering, der besad Kraft og Anseelse nok til stedse at vedligeholde Baandet imellem Friehed, og Orden; grundfæste en varig Lykke i sit Fadreneland, og en varig Fred i Europa; og derpaa vende tilbage til Arcis sur Aube, for som Besidder af en Fæstegaard der i Rolighed at henbringe fiin øvrige Levetid imellem sine Børn. Til saadan høi Tænkemaade blev Dantons Siel stemt ved denne Sammensværgelse, som Camilles Talent forædlede indtil tacirusisk Dyb. sind og Høihed i Tankerne. Hvo herover kan forundre sig, vil ved denne Forundring ikkun give tilkiende at han veed ikke, med hvilken Magt Samvittighedens Bebreidelser formaae at bringe de Siele, som ere blevne stedse skikkede til at modtage Naturens ømme Følelser, til at omsavne Dyden, som Bodalteret for enhver Synd, og hvorledes en eneste Tanke, som Dyden indskyder, kan opvække eller udvide Forstanden. Man saae Danton, da han døde for Menneskehedens Sag, vende sine Øine stivt og længe mod Himlen, og hvad Feil han endog kan have begaaet, saa vil Sandheden i alle Aarhundrede give ham det dobbelte Vidnesbyrd, at han har styrtet Thronen, og er død paa Schasottet, fordi han vilde standse Udgydelse af det Menneskeblod, som strømmeviis udøstes paa Republikens Grundleg af Skarpretterens Haand.