Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-11-02
Hvad man allerede i forrige Numer formodede, er nu virkelig gaaet i Opfyldelse. Kjernen af den Østerrigske Armee er bleven slaaet af de Franske. 24 Timer efter Fægtningen ved Wertingen, hvor de Franske Tropper toge 12 Østerrigske Batailloner, paafulgte et Slag ved Gien burg. Marchal Ney lod sin Armee rykke frem; Østerrigerne modsatte sig den, og Prinds Ferdinand ilede i egen Person til Hielp for at forsvare Staden, men forgjeves. Broen blev indtaget med Storm, og Privatbreve, som ere komne til Kjøbenhavn, melde, at dens Erobring har koster langt mere Blod, end man forestiller sig, og at dens Forcering har megen Lighed med Bestormelsen af Broen ved Lodi. Østerrigerne synes at have værget sig som Løver, men enhver Kraft i Naturen er en høiere Kraft underordnet. De angrebe tre Gange, men maatte trække sig tilbage, da Prinds Murat ankom om Natten i Burgau med en Reserve=Armee og derved afskjar dem. Endelig faldt d. 16 Oct. Ulm i de Franskes Hænder, og derved fik de 34,000 Krigsfanger. Denne Seier var Frugten af to Dages Fægtning, nemlig d. 15 og 16 Oct. Foruden disse bleve endnu 10,000 Østerrigere tagne til Fanger ved Herlingen. Der gives nu ingen Østerriger mere i Schwaben. - Et Corps paa 12,000 Mand, som efter General Macks fuldkomne Nederlag, flygtede til Nordlingen, blev forfulgt og fanget af Prinds Murat, som ogsaa forfulgte et andet Corps paa 6000 Mand, der tog Veien til Würsburg. De Franske have saaledes 60,000 Fanger, 30 Generaler, hvoriblandt Prinds Lichtenstein og Overgeneral Mack, Krigscassen, 736 Canoner, Faner &c. i deres Magt. En Armee paa 80,000 Mand er bleven opløst i ikke fulde otte Dage, og Erkehertug Ferdinand maatte redde sig ved at forlade Ulm førend Beleiringen. J Fægtningen var han omringet, og undkom ved at kaste sig paa en fangen Officiers Hest, som han havde laant. Ogsaa Memmingen er bleven tagen af de Franske Tropper og Besætningen, der bestod af 6000 Mand, gjort til Krigsfanger. 3000 Mand af det 10,000 Mand stærke Corps, hvormed Ærkehertug Ferdinand reddede sig saa godt som han kunne, ere blevne grebne i Flugten af Prinds Mu rats Tropper. Saaledes lyde i det Hele de Franske Efterretninger. Men dette Østerrigernes Nedeplag var, efter Østerrigske Beretninger, langt fra ikke Virkningen af nogen Frighed. Svækkede ved de foregaaende enkelte Fægtninger, som de bestandig tabde Folk i, skilte fra deres Fædreneland ved de Franskes Overgang over Donau ved Donauwarth, hvorved desuden deres Armee, som ikke hang sammen ved nogen Forbindelse, blev deelt i to Dele, hvoraf den største umuelig kunde faae nogen Undsætning; sammenpræsset af Omstændighederne i en lille Strækning Land, hvis Grændser vare omgivne deels af neutrale, deels af fiendtlige Lande, som de umuelig kunde trække sig tilbage i, lige for sig en talrig og overlegen fiendtlig Armee, i Ryggen Rhinen, paa venstre Side Würtemberg og Baden, deres Modstanderes Forbundne, paa høire det neutrale Schweiz - i saadan en ulykkelig Forfatning var et tappert Forsvar det eneste Middel til at oppebie Russernes Ankomst i Bayern. Men d. 1 f. M. bleve de saaledes omringede paa alle Kanter, i den hele Linie fra Memmingen til Ulm, at endog deres tappreste Modstand var frugtesløs. J den Wienske Hoftidende klages især over, at de Franske Tropper have betraadt den neutrale Preussiske Jordbund, for at forhindre Østerrigernes Forening med Russerne. Men man kan neppe paastaae, at Østerrigernes Jndrykkelse i Bayern, just var overeensstemmende med Neutralitetens Love. - Keiser Napoleon handlede midt i sin Seir meget høimodig. Han frigav alle Generalerne paa deres Æreslørte: ikke at tjene meere i denne Krig. Overgeneral Mack, hvis Fangenskab og Befrielsesmaade i forrige Krig, endnu er i frisk Minde, tilskrives nu den hele Østerrigske Armees Nederlag, og det hedder endog, at denne ulykkelige Mand har skudt sig ihiel. Den Franske Keiser har ikke villet indlade sig med ham i nogen Underhandling. - Omtrent paa samme Tid, da alt dette er foregaaet i Schwaben, maa der i Jtalien være forefaldet blodige Optrin, thi General Massena havde Ordre, at angribe Erkehertug Carl. imellem d. 11 og 12, men endnu har man ikke havt Efterretninger angaaende noget Slag.