Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-01-15
Den Franske Moniteur har i den sidste Tid paataget sig den Mine som at hele Sagen var nu afgjort ved Slaget ved Navarino og at der ingen videre Krig var at befrygte. Den vedbliver sin Paastand endog efterat den har erfaret, at Gesandterne ere afreiste; thi Underhandlingerne, siger den, ville desuagtet blive fortsatte paa nye, Krigen vil af sig selv høre op ved det at de allierede Magter ville forhindre Porten fra at afsende Tropper imod Grækerne. (Man maae spørge hvorledes de kunne forhindre den fra at afsende dem til Lands uden Krig?) Følgen deraf vil blive at Porten, som nu viser al Mægling tilbage vil siden igien forlænge den Moniteuren bygger sine Fredshaab paa den Grundsætning, at de allierede Magter ikke ville noget videre end komme Menneskeligheden til Hielp og standse Blodsudgydelsen og det uden at vente nogen anden Godtgiørelse derfor uden Taknemmelighedens Offer, Historiens langsomme Beundring og dens Biefald som vaager over Kongerne (ogsaa dette Stykke betragter man som at være af et halvt officielt Jndhold, desuden lader det til som at Diplomatiken har paa den sidste Tid begyndt at udtale sig igiennem Aviser.) Journal du Commerce giør opmærksom paa, at Rusland er ved den sidste Fred med Persien rykket over den 38te Breddegrad og over Araxesfloden. Det har nu erholdet et Distrikt, som er frugtbart paa Silke, Riis og Hør, og hvor ogsaa Bomuld, Sukker og Jndigo kan avles. Det er nu kommet et Skridt videre frem imod det Brittiske Rige i Jndien, og det om cirkler det Tyrkiske Asien endnu meere end tilforn (vistnok er det, at siden Rusland har i en saa høi Grad ydmyget og svækket Persien og staaer med en saa talrig Armee og som endnu bestandig kan blive meere forstærket, i Østen for det Tyrkiske Asien, saa er det i nærværende Øieblik istand til at foretage sig de kraftfuldeste og farligste Operationer imod det Ottomanniske Rige. Det er forunderligt at Porten, som indseer dette, dog ikke har givet efter, men det maae være saadanne politiske Betragtninger, som de nyelig anførte fra Vien og i Moniteuren, der maae styrke den i sin Utilbøielighed; den maae nemlig giøre Regning paa en opkommende Uenighed imellem de allierede Magter.) Det Engelske Blad New Times sig, at Porten har ladet bekiendtgiøre for de tre Magters Undersaattere, som opholde sig i Constantinopel, at Gesandternes Afreise ikke kan betragtes som en Krigserklæring; men blot som en Afbrydelse af Underhandlingerne (Man seer det tydeligt, at det er Portens Plan ikke at tilstaae noget og ikke at erklære Krig; men blot at sætte sig i en defensiv Tilstand og drage Sagen saameget i Langdrag som muligt. Derimod synes det at være Ruslands Forsæt saasnart som muligt at faae gjort Ende paa Sagen.) Det Engelske Blad Coureren indeholder en meget vidtløftig Artikel, hvori den af alle Kræfter forsvarer de allierede Magters Fremgangsmaade, og siger at kun de Politiken, som bestride Jnterventionsretten i det Hele, thi saadanne gives der ogsaa, kunne bestride Retfærdigheden af hvad der hidindtil var passeret Den indlader sig derpaa i at undersøge hvilken Poli til Rusland vil befølge ved dette store Anliggende. Vil det holde sig strengt til den Londonske Traktat eller betiene sig af den som en Basis forat opnaae individuelle Forstørrelsesplaner, Disse Betragtninger paatrænge sig enhver, som er bekiendt med den Russiske Historie i de sidste 50 Aar. Nogle Allarmister mene: at Rusland behøver kun at ville det for at giøre Persien skatskyldig, trænge ind i Jndien, og plante sine Faner paa Strallets Mure. Men stode endog Europas Hære og Skatte til Ruslands Tieneste, saa vilde dog disse Bekymringer ikke kunne holdes for andet end en løs Jndbildning og fortiene ikke mere at lægges Mærke til end en Afsindigs Phomtasier. Men der gives andre og meere forstandige Politiker, som med Ængstelighed see Udviklingen af de Orientalske Anliggender imøde, og som tilskrive den Russiske Keiser den Hensigt at vill, iværksætte længe nærede Planer imod Tyrkiet, for at tilfredsstille den Russiske nationale Følelse ved at forskaffe sig den Overvægt i denne Egn imod hvilken Ruslands Politik hidindtil har uforanderlig stræbt, men siger Coureren vi deele ingenlunde disse Bekymringer og sætte den fuldkommen Tillid til Keiserens personlige Characteer og de moralske Forpligtelser, som hans Retfærdighed paalægger ham. Hvorfor skulle vi tvivle paa en Magts Oprigtighed, som hidintil hverken i Ord eller Handlinger har givet Anledning til Mistanke, men Coureren troer allene at Følgerne af Portens Forkastelse af Jnforventionen vil blive, at den Russiske Armee vil besætte Moldau og Vallachiet for ved en truende Stilling at nøde Porten til Eftergivelse og at de allierede Magters Escadrer ville forhindre ved deres Bevægelser Krigens Fortsættelse imellem Tyrkerne og Grækerne; hvilke Forholdsregler høre til dem, som man har havt for Øie i den Londonske Traktat. – Det hedder fra Grækenland at General Church har gjort Landgang med 5000 Mand ved Dragomestre i Akarnanien og har isinde at bemægtige sig Missolunghi. - Oberste Heydigger melder i en Skrivelse fra Poros, at Fabrierhar erobret Øen Chios og deels dræbt og deels taget 500 Tyrker til Fange. Resten af de Tyrkiske Tropper har kastet sig ind i Castellet, som bliver bombarderet af den Bayeriske Artillerie officeer Hr. Snitslein. Lord Cochranes Privat jagt Uniforn skal afhente Greven af Capodistria.