Ribe Stifts Adresseaviser, 1813-11-05
Kiøbenhavns Børs, den 2den Novbr. I Dag noteredes Coursen 810 a vista. Specier solgtes for 50 til 51 Rbmk. Til Danmarks Konge Frederik, paa Dronning Marie Sophie Frederikkes Fødselsdag den 28de October 1813, af Frøken Juliane Marke Jessen. Ræk mig i Bragal Sangens fulde Væger, At høit til Breidablik 1) min Stemme klinger, Saa vil jeg slunge Fryd i Fredrik Baldurs 2) Hierte. At han maa glemme, Dig, Utgaardi=Loke 3), Og Dig, fortgule Galdur 4). Som galdrede mod ham i Garderike 5), Hvis sorte Runer, om du det formaaede, Selv skulde gyde Ædder i de Hierter, Som floge troe, og varmt mod Asa Fredrik Saa vil jeg stunge, ei om Kampens Bulder, At Taarer ikke mørkne Kongens Øie, Naar Fader=Hierter mindes tabte Sønner. Nei, - Stærke Thor skal lægge selv sin Hammer, Og glatte mørke Bryn, og tavs kun lytte, Og undres paa sig selv, naar for han smiller, Den Kampens vrede Gud, til Glædens Toner; Thi ikke qvæder jeg om Hildurs Lege 6) Af Asa Børn, naar skummende 11 ile Til Rotas 7) Favn, at hente Asgaards Glæde Og Troskabs Løn i hiint der høie Gimle 8). Nøi, - Fra min Siel de flye, de Kampens Skygger, Og venlig, som Du selv, Du milde Freia 9),De skal omsvæve mig, de Gladheims 10) Domme, At jeg maa tolke Danmark Baldur, Fredrik, Hvad Skuld 11) betroede mig ved Mimer=Brønden. Og Du, min høie Drot! Hvis Kinder gløde J Dag af himmelsk Lyst, mens Din Marie, Den Fredens hulde Norne, mod Dig træder, Og lægger i Din Favn den ædle gode, Hun skiænkte Dig, og Danmark, - CarolinelNaar Du gienkalder Dig, hvor født Du bæved, Da hun, den huldeste blandt Emblas Døttre, Saa fager, som Uskyldighed og Elskov, Naar de nedstige fra Alfaders Gimle, Stod hos Dig, i Marie, for hans Alter, Og rakte hviden Jomfrue=Haand imod Dig, Og stammede det Ja, som skulde vandle Den høie Mø til Fredriks ømme Mage. Til Moder for Din Æt, til Danmarks Dronning, Og naar Du mindes Dig hin salig Glæde, Da Din Marie nævnede Dig: "Fader, Og trykte Caroline til Dit Hierte, Og da dit billed laae i Dine Arme Da henrykt Du Din Hustru kaldte: Moder, Da tvende Riger fro gientoge: Moder Og Fader! - vor og Carolines Fader! - O Konge, Naar i Dag de atter flynge Sig til Din Barm, som Vedbend favner Træet, Da naar Din Vilhelmines spæde Arme 1) Valdurs Bolig. 2) Den bedste, men enest dødelige Asa 3) En ond Trold i Sverrig. 4) En ond Heremmester. 5) Rusland. 6) Krig. 7) Som vilde Heltene til Døden. 8, Himlen. 9) Kierligheds Gudinde. 10, Gudernes Domsal, hvor intet ureent forde komme. 11) Den tilkommende Tid. Forvilde sig blandt disse søde Favnetag, Da skal Du troe, at det er ikke Drømme, Hvad og forkynder Dig om Gladheims Domme; Da skal jeg tolke Danmarks Baldur, Fredrik, Hvad Skuld betroede mig ved Mimers=Brønden 12) J Asgaard skinner guldtækte Sal, De Aset den Gladheim kalde, For Konger, som fødtes i Hertedal, Der Ssebnens Dom monne falde. Urd 19 kaster Guldtærningen i sit Skiød, For hver Skioldunge, som alt er død. Den Tærning ruller al Verden om, Og det stadfæster den Jomfrues Dom. Werande 14) kaster, at ofte med Bly, For Skioldungen, som end lever; Da drager om Thronen en Tordensky, Og Folket det skuer og hæver. Den Jomfrue er af forunderligt Sind, Hun stedse, naar hun kaster, er blind Hun griber, thi daglig hun kaster paa ny, Snart den Guldtærning, snart den af Bly Men høit skuer over Ygdrasil 15) Alfaders beskiermende Øie; Og den Skioldunge, stor og snild, Som intet Vanheld kan høie, Som skuer rolig i Stormen hen, Og er sit Folkes Fader og Ven, Ham vorder Alfader blid og huld, Og vandler Blytærningen selv til Guld Thi staae Du Fredrik i Alfaders Lye, Naar Storm og Uveir true. Staa fast! Snart skulle de Skyer flye, Snart skal Du Solen skue. Alfader, de Norners store Aand, Har lagt Weranda Guldtærning i Haand. Den falde, som da Marias Barm Du trykte i Brudgommens glade Arm! Skuld 10. Vild Dig Konge, at Du tør see Fro mod den Skiebnens Datter; Dit Hierte er reent, som hviden Snee, Thi kaster, og kaster hun atter, Alfader svor ved sin Evighed. Høit jublende Gimle ved hans Eed; Guldtærning Skuld kaste for Drotten hen, Som er sit Folkes Fader og Ven Ved Bragi Bæger mit Øie fik Jld J Mimer=Brønden at skue. Den høie Skuld stod der saa mild, Som Sol paa Himlens Bue. Og Din Marie var Nornen prud Udsendt fra Himlens Hersker - Gud, At vorde Dig, Konge, din Fremtids Løn Hild Dig! Din Lod er stor og skiøn, Og længe Du ved Maries Haand, Skal eie Gimle paa Jorden, Og Troskabs faste stærke Baand Skal snoe sig trint om Norden, Og Folket skal velsignende 12) Mimer forudfaae tilkommende Ting ved sin Brønd, under Træe, Yadrasil. 13) Fortidens Nørne. 14. Nutids Skiebnen. 15) Det høieste Træ, hvorfra Alfader faae over hele Jorden. 16) Fremtids Skiebnen. Til Dig, og til Din Nørne fee. Hil Dig, vor kroned Scepter=Mand! Dig signer Nord, Dig signer Dan. Aarhuus, den 4de Novbr. Under sidste Søndags haarde Veir var man ved Aarhuus Havn Vidne til en Jammer seene, som nær havde kostet en Snees Menneske Livet. Tvende Kanonjoller, hørende til Grenaae Flotille, der havde været stationeret ved Fridericia, styrede ind. Den ere naaer lykkelig Mindehovedet, medens den anden stryger Seil for tidlig og kastes af en stærk Bove mod Stenene ved Solebakken. Neppe kunde Besætningen længere holde sig fast ved Vraget, da en rask ung Søemand her af Byen, Søren Bærendsen, styrtede ud i den oprørte Søe med et i Land fastgjort Toug, svommede ud til Fartøiet og reddede, deels ved dette, deels ved nogle andre ædle Menneskers Hielp, det hele Mandskab. Blandt hiine fortiener især Morten Skipper fra Samsø at nævnes, der i det skrækkelige Veir stod indtil Halsen i Vandet for at lette hine Ulykkeliges Redning Ribe.