Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-01
Om Hebraiske Navne, som findes blandt Negerne paa Guldkysten. Puder, denne Overskrift læses i Maanedsskriftet Athene for Sept. en liden interessant Afhandling af Hr. Biskop Münter, hvori godtgjøres med Citater af en i Aaret 1762 i Trondhjem udkommen. Reisebeskrivelse til og fra Guinea, forfattet af J Rask, fordum Præst paa Christiansborg i Guinea. og forsynet med en Fortale af Biskop og Prof. Vannestad, at i de ti forskjellige Sprog og Dialecter, som Negerne paa Guldkysten tale, og paa enkelte Ord nær, ere aldeles africanske, uden at have nogen Lighed med noget hidtil bekjendt europæisk eller orientalsk Sprog, findes en Deel Navne, som ere aldeles Hebraiske. Rask anfører 22 saadanne Navne tilligemed de Steder i Bibelen, hvor de forekomme. Hr. Biskop Münter forklarer dette Særsyn saaledes: at Punierne, især de africanske, have mueligen staaet i Forbindelse med de quineiske Negerstammer, og da det puniske Sprog, var saa nær beslægtet med det Hebraiske, er det naturligt, at disse kunne have antaget carthageniensiske Navne, især da Negrene, som bekjendt, ansee det for et Venskabsbeviis og kjert Erindringstegn, at deres fremmede Venner bytte Navn med dem. Hr. Forf. mener derfor, at det ikke synes urimeligt, at guniske Navne, efter Aartusinders Forløb, kunne være Brug hos Negrene, og saaledes være den sidste Levning af hiiur i Fortiden saa saare mærkværdige Folk. Skulde denne Forestilling om vedvarende karthagenensisk Handel paa Guldkysten møde Vanskelighed, saa troer Hr. Forf, at kunne forklare hiint Særsyn paa en anden Maade. Det er nemlig unægteligt, at Karthagenienserne ogsaa dreve en stor Handel til Lands i det Jnderste af Afrika, at deres Karavaner droge over Tripolis til Egnene ved Nigerstrømmen, og vare maaskee selv i Forbindelse med Tombuktu. Paa hiin Side af Ørkenen fandt de Negernationer, og hvad enten deres Karavaner trængte frem til Lands indtil det atlantiske Havs Bredde, eller Negercaravaner fra hine Egne mødte dem ved Nigerstrømmen, eller og Negerstammer, som den Gang boede meere mod Nord og Øst, omsider ved omvankende Levemaade ere førte eller ved Krige med Nabostammer trængte tilbage til Havet, saa er det dog øiensynligt, at Karthagenienserne have været i mange Berørelser, med Negerstammer, og at altsaa ingen Vanskelighed kan være i, at tilskrive disse Forbindelser den øiensynlige Lighed, som findes mellem adskillige Negernavne og det Sprog, hiin berømte Handelsnation talte. Vel ere disse Navne ei saadanne, som vi strax erkjende for Karthageniensiske, men af den store Mængde Navne, der have været gjængse i Karthage, kiende vi overalt kun faa, og her har man kun en Haandfuld Negernavne, med hvilken Sammenligningen kan anstilles. Hr. Forf. mener, at naar hans Formodning er rigtig, saa findes paa Guineakysten endnu enkelte Gjenlyd af Karthageniensernes Sprog. Han anseer det ikke for urimeligt, at, efter Karthagos Erobring, Mange ere flygtede til det Jndre af Afrika, og mueligen vil man blandt Negerstammer i denne vidtudstrakte Verdensdeel engang opdage en Nation, hvis Sprog bærer tydelige Kjendemærker af panisk Afstammelse, ligesom man maaskee engang vil finde i et Negersprog Kilden til det gamle ægyptiske. Var dette Tilfælde, saa kunne de forhen omtalte Navne være af langt yngere Oprindelse, og kun middelbar nedstamme fra Karthagenenserne.