Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-07-24
Det første Andragende indeholder Forslag til Forøgelse af Nationalbankens Fond. Da denne ifølge Octroien, er grundfæstet i Statens Eiendomme, saa finder Forfatteren det ubegribeligt, af hvilken Grund Man nægter Bankhæftelsen en fremvirkende Kraft, hvortil heller ingen Grund findes i Lovbuddets udtrykkelige Ord, da derved en heel Deel af Statens Lemmer kunne unddrage sig fra Deeltagelse i en Byrde, hvorpaa det almene Vel beroer. Ligesom Forordn. 17 April 1816 har en fremvirkende Kraft, paa alle eventuelle Bygninger, ligerviis som den af 15 April 1818 har det for Jorder, saaledes maa ogsaa Forordn. om Bankhæftelses=Forpligt nødvendigen strække sig til det Eventuelle, og det saameget mere som de Fabrik bygninger, der ere opstaaede i den senere Tid, maa antages meget lettere at kunne udrede Bankhæftelses=Kapitalen, end blot dem, der existerede paa den Trængsels-Tid da Banken blev funderet, medens alle ældre Establissementer, saasom Fabriker, Møller, Kroer m. m. præjudiceres paa det føleligste af de nyere, som ere fritagne for Bankhæftelsens permaneente, tunge Byrde. Lovgiveren kan ikke have villet, at Forpligtelsen til Bankens Opretholdelse ikke kunde eller skulde ramme dem, der vare forhaanden da Loven blev given og ikke andre Besiddere af faste Eiendomme, der blot en Dag efter Forordningens Datum kunne opstaae ved nye Privilegier, som aldeles ikke ere mere indskrænkede end ældre. Hertil kommer endnu den besynderlige Anomalie, at de Bygninger, som paa afbrændte Tomter ei vare opførte da Forordn. 5 Januar 1813 emanerede, ifald de engang skulde blive opførte paa ny, ere og forblive pligtige til Hæftelse efter den Sum, til hvilken de vorde taxerede." Forfatteren oplyser endvidere, at ved 6 1/2 pCt. Renters Svarelse pro anno har Eieren i 12 Aar. betalt Hæftelses=Kapitalen og efter 54 Aar Eiendommens fulde Værdie til Banken, medens Anlæggeren af et nyt Jndustrieanlæg er aldeles fritaget, skjøndt han i alle Henseender nyder samme Gavn af Bankinstitutionen. Til Exempel anføres den af ham i Aaret 1805 ved Hindemargaard opførte hollandske Vindmølle paa en nedlagt Vand mølles Mølleskyld, der 8 Aar efter blev til Bankhæftelsens Svarelse ansat til en Værdie af 19,680 Rbd. Sølv. Da nu, siden Forordn. af 3 Juni 1825 om Møller paa Landet udkom, paa meget mindre end 1 Miils Distance er (foruden en Mølle ved Kjerteminde 1 1/2 Miil derfra) opført 4 nye hollandske Møller og deraf 2 uden Forpligt at nedlægge de Vandmøller, de forud havde og brugte, og det i en Egn, hvor der allerede taltes circa 30 Møller paa 4 - Miil, maatte naturligviis denne Møllemanie bevirke, stort Tab for de ældre Møller. Men uagtet Eieren lod sin Mølle, der saaledes var nedsat til Halvten af sin forrige Værd, nedsætte i Brandforsikring til 8000 Rbd. Sølv, blev der ikke bevilget ham den ansøgte Nedsættelse i Bankhæftelsen, men samme vedblev at staae i en Hæftelse, der er rettet efter den forhen anførte langt høiere Værdie af 19,680 Rbd. S., hvilket er mere end det Dobbelte af hvad han flere Gange har falbuden den for og gjerne overlader Banken den for. Dette bliver saa meget mere paafaldende, naar betænkes, at Forordn. 3 Juni 1825, udtrykkelig nævner, at der paa de nye Møller ikke hviler Bankhæftelse." De nye Møller og Kroer nyde saaledes godt ved Andres Sved og egen Emancipation. Som endnu et Curiosum fortæller Forfatteren, at en Mand i Hovedstaden, der eier en Tomt med en liden tilhørende Haugeplads, fandt paa at gjenopbygge den afbrændte Gaard, ikke aldeles paa den gamle Tomt, men paa Hauge pladsen. Heraf blev Resultatet, at denne nye Gaard blev fri for Bankhæftelse, medens andre Gaarde, der byggedes paa de gamle Tomter, bleve bankbehæftede, og nu spørger Forf., om denne Regel ogsaa skal gielde for afbrændte Bygninger paa Landet, naar Eieren flytter dem til en anden Plads, end den, hvorpaa de for laae, Med al sin Erkjendelse af, at Enhver bør med Taalmod bære Tidens Tilskikkelser i en ufuldkommen Verden, vedbliver Forfatteren: "Men Et er det: at finde sig i Rettens og billighedens Krænkelser, som den ubetvingelige Nødvendighed fordrer, og medfører, et Andet er det: at taale dem som fornuftsmæssige. Til det Første hører der Philosophie, til det Sidste kræves der Pflegma. Denne Sidste vil ikke meere kunne trives i et Land, hvis Regjering selv har opfordret Nationen til at raade og saaledes erklæret, at det ikke meere er farligt, at finde Feil selv i Lovgivning som i Lovanvendelse. Pflegma er derfor kun den haabløse Undertrykkelses Lindringsmiddel." Et skjønt Beviis for at Forf. iøvrigt ikke har uventet Fordeel eller Misundelse over Andres Fordeel for Øie, giver den Forsikring: at han er saa lykkelig at have indløst sin Hæftelse til Nationalbanken saavel paa Jordeiendom som paa Bygninger for meer end to Aar siden; men da han kjender Mange, som Skoen fremdeles trykker, føler han Krav og Kald til at sige hvad der ligger ham paa Hjertet og hvortil han af Mange er opfordret. Det andet Andragende angaaer det formeentlig Ubillige i, at en Landsbyskolelærer maa erlægge Bankrenter af sin Skolelod, som dog vitterligen betales af den hele Commune, fra hvis samtlige Hartkorn den ved Udskiftningen er taget som Æqvivalent for den Græsningsret Skolelæreren, tilforn havde, og uden at der paa samme er bleven særskilt Det tredie ansat det Hartkorn, der kunde tilfalde den. Andragende angaaer Trangen til en nærmere Bestemmelse af Forskrifterne i Plac. af 18 April 1828 angaaende Gaardmænds, Huusmænds og Jndersters Pligtarbeide til Kirkernes og Kirkegaardenes Jstandsættelse, hvis Udførelse er bleven heel vanskelig og forviklet paa Steder, hvor Udstykningerne have raset og hvor Prangerie med Jord finder Sted i en Grad næsten som med Heste og Qvæg. Følgen viser sig især ved Tiendeafgivten i Kornbidrag, der nu skal udredes af Parceller, som ikke existerede ved Tiendens Ansættelse og ere sammenkjøbte fra flere Hovedparceller, ja endog fra forskjellige Sogne. Ved Exempler oplyses, at et Boelsted paa en Td. Hartkorn med en fra en Hovedgaard tilkjøbt Parcel paa 6 Skpr. Hartkorn, maa forrette det ved Plakaten bestemte Pligtarbeide lige med en Gaard paa 10 Tdr. Hartkorn og desuden af den tilkjøbte Parcel jord bidrage til sin Hovedparcel og altsaa udrede henved en halv Gang saa meget som den Gaard, der staaer for 10 Tdr. Hartkorn. Efter at have meddeelt en i Aaret 1829 indgivet Forespørgsel til Amtet, henstiller Forfatteren det til Stænderne, hvorvidt de maatte finde det raadeligt, at en Petition blev allerunderdanigst forelagt Kongen til hiin Placats høistfornødne Emandation. (Vi henvise iøvrigt, som ovenmeldt, til Skriftet selv.)