Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-06-30
et Arvefæsteskiøde paa et Huus med tilliggende Jord som tilhørte en Kirke, erklærede anførte Collegium efter en foregaaende Deduction, som læses i Collegialtid. 1816, No. 25, Side 34224, at en saadan Overdragelse af Kirkens Eiendom maatte ansees ugyldig, naar ikke Confirmation var i Forveien erhvervet derpaa. – J Collegtid. 1818, No. 10-12, Side 172 læses følgende: Hos Cancelliet var forespurgt: om, naar flere ere Medeiere af en Kirke, og nogle af disse ikke ville betale deres Andeel af Kirkens Udgifter til kongelige Skatter, Viins og Brøds Anskaffelse, Materialier til Kirkens Jstandsættelse m.v., Udpantning for saadanne Restancer da kan finde Sted; i hvilken Anledning Collegiet, under 14de f. M., har tilskrevet vedkommende Op righed, at naar de Paagieldende ikke have noget at erindre imod den skeete Repartition af Omkostningerne, kunne disse, i Mangel af Betaling i Mindelighed, inddrives ved Udpantning; men at, i andet Fald, Sagen henhører til Afgiørelse ved LandsLov og Ret. – Af Collegtid. 1817, No. 30, Side 850, sees at der er paa Island 290 Kirker, at de fleste af disse have en større eller mindre Beholdning; men at en Deel af dem derimod ere i Gield, deres Beholdning udgiør sammenlagt for dem alle 12,13. Rbd. S. V.; og deres Gield ligeledes sammenlagt 5,396 Rbd. S. V. - Sammesteds Side 87250 læses en udførlig Deduction af de Bevæggrunde, som have foranlediget et Kongeligt Reskrivt, som den 21de Mai 1817 blev udfærdiget til Stiftamtmanden og Biskoppen over Jsland, ifølge hvilket det blev befalet i Overeensstemmelse med Biskoppens Forslag, at alle saavel Tieneste som Huusfolk paa Island, paalægges at betale 1/2 Lysetold til vedkommende Sognekirke, i Overeensstemmelse med de i denne Henseende givne Lovbestemmelser, samt at de derhos maatte tilpligtes at yde vedkommende Sognepræst et Dagsværk, enten in Natura eller med andre gode Landøre, efter Middelpriis paa den Tid og det Sted et saadant Dagsarbeide skulde forrettes. Hvilke Forpligtelser vare dragne i Tvivl af nogle civile Øvrighedspersoner. - Hr. Doctor Gustav Ludvig Baden giør i Dansk Minerva, April Heftet f. d. A., Side 2968, følgende Forslag til Vedligeholdelsen af Landets Kirker; han siger: de ville dog eengang bukke under for den Vold, som tilføies dem, dersom herimod ikke i Tide træffes alvorlige og virksomme Foranstaltninger, som, Fald deres Bestemmelse for Staten er vigtig, deres forladte Tilstand raaber høit om. Jeg vover hertil at gjøre et Forslag, hvis Udførelse jeg ikke troer, man vilde kunne ansee for Jndgreb i Eiendomsretten, dersom det er vist, at i Staterne al privat Eiendom er underordnet Regentens Overeiendom, eller dersom det er afgjort, som det synes at være, at uindskrænket Eiendomsret aldrig kan tilstaaes Private over Statens de offentlige Ting, der kun ved Misbrug og Misgreb ere komne i Privates Eie Mit Forslag er da, at overalt hele Danmark over skulde til samtlige vore Kirkers aarlige Vedligeholdelse oprettes en fælleds Kirkekasse, hvis Jndtægter blev en Fierdedeel af enhver Kirkes aarlige Jndtægter. Hvo der skulde bestyre disse Jndtægter og besørge Vedligeholdelsen, derom vilde nok Regenten selv vide at føie velgiørende Foranstaltninger. Vedkommende Colleger ville og bedst kunne bedømme, om, som jeg dog troer efter den ikke saa lille lokale Kundskab, jeg har, ei blot af Bøger, men og ved selv at have seet, jeg tør snart sige, Pluraliteten af vore danske Kirker, om disse aarlige Jndtægter bleve tilstrækkelige. Thi man maae ikke glemme at der i Danmark gives Kirker baade Privates og de, der endnu ere under offentlig Værge, hvis Jndkomster saaledes paa mange Maader ere formindskede, at de virkelig ikke strække til at holde Kirkerne forsvarligen vedlige af. Dette tør vel gielde og flere Kirker i Jylland, især de som ligge i Klitterne; men det gielder og om mange Kirker i Kiøbstæderne, og det endog i de større Kiøbstæder. J en saadan skriver jeg dette, hvor, hvad jeg her har skrevet, just fuldelig gielder. Odense By har tre Kirker, hvoraf til de to dog ikke ere saa ubetydelige Tiender, men hielpes de ikke i Tide udenfra, saa vil de i vore Børnebørns om ikke allerede i vore Børns Tid blive faldefærdige. Deres Jndkomster nu strække end ikke til de staaende Lønningers betimelige Udredelse eller Betalingen af den for de fattige Præsteenker bestemte Huusleie. Dog de jevn lige Collecter, som haves fra de andre Kiøbstæder til deres Kirkers Jstandsættelse, vise, at Odense ikke allene er i dette sørgelige Tilfælde. Stolv skulde jeg derfor blive, om dette mit Forslag maatte tiltrække sig høie Vedkommendes Opmærksomhed til en virksom Forandring i disse for Staten vigtige Bygningers Tilsyn, dageg, som sagt, er overbeviist om, at træffes den ikke, og træffes den ikke snart, vil mange af dem falde i Gruus inden kortere Tid, end man maaskee formoder. Efter D. L. 2–224 skal en saakaldet Kirkeeier, som lader sin Kirke forfalde, miste Tienden; dog seer man f. Ex. af de fyenske Landemode acter, at Cancelliet undertiden har bevilget nogen, dog kort, Udsættelse med saadanne Kirkers Jstandsættelse.