JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
Spørgsmaalet, hvorledes føies bedre Indretninger, er rigtig nok ikke let at besvare. Men det sletteste Svar er dog stedse det: Lad alting blive ved det Gamle! *) Der er ingen Tvivl om, at Staten bør have Beviser for de Subjecters Duelighed, den til sine Embeders Besættelse behøver. Men latterligt vilde det være om Nogen paastod. at ingen kan forskaffe sig videnskabelig Duelighed, uden tillige at have aflagt just saadanne Beviser. Det er gjerne de mindste Duelige, der beraabe sig paa deres Privilegier, Bestallinger og Diplomer. Beviser for at have lært hvad ethvert Menneske, der ikke er aldeles hjerneløst, maa kunne lære, vidne endnu hverken om udmærket Forstandsgaver eller stort Talent. Man kan lære en Hest at gjøre Kortkonster, en Papegøie at snakke, hvorfor skulde man ikke kunne lære et Menneske, var det endog som Taler, at opramse en Mængde Ord og Phraser, efter engang indførte Former, som, fremsagte med Selvfølelse og Dristighed, endog kunne blænde en vankundig Hob, Men hvo hører ikke heller en Marklærkes naturlige Sang end de Arier og Marcher, man med Møie og Anstrængelse har lært en Dumpap at fløite? Nogle Ord om Kort til Skolebrug. Anmelderen heraf kan ei nægte, blev meget forundret over en i Litteraturtidenden No. 12 for dette Aar, indført Recension af nogle i den senere Tid udkomne Landkort, ei, fordi de vare recenserede, men for Maaden, dette er skeet paa. Resencenten siger nemlig pag. 179, at han vil meddele nogle Bemærkninger, der kunne lede til at bestemme disse Kortsamlingers Brugbarhed og gjensidige Forhold, og gaaer dernæst over til selve Kortene.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
Da saavel de Kort, der udkomme fra Loses Steentrykkerie, som de, der udgives af Major Meyer, ere bestemte til Skolebrug, deres Størrelse, (angaaende Størrelsen siges paa. 178, at Loses Kortere i noget mindre Format, hvilket dog ikke gielder om alle Meyers Kort, da Frankriges Kort er meget mindre, ligesaa er det urigtig hvad pag. 180 siges om Koloreringen af Meyers Kort, da to af de hidtil udkomne ere kolorerede, dog ikke Vandet, som Loses Kort, og de to andre blot have illuminerede Grændser, saa at ei engang det ene Kort deri ligner det andet), i den Henseende er kjendt for passende, Prisen paa Stykket af begge Slags, ogsaa er saa omtrent lige, undtagen at Loses illuminerede ere bedre Kjøb, og ved Udgivelsen af disse Kort et længe følt Savn er afhjulpet, bliver videre Tale herom overflødigt. Det staaer da tilbage at vise, hvis Kort, enten de fra Lose eller Meyer, ere de bedste, og altsaa fortrinlig qualificere sig til Underviisning i de lavere Klasser, med hvilke Ord Recensenten har behaget fortrinligen at anbefale Meyers Kort.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
De Grunde, Recensenten, herved bygger paa, maa efter hans egen Bekjendelse pag. 179 og 180, blive Tydelighed og Nethed, hvorved han dog efter Anm. Mening har glemt en Beskaffenhed, der er nok saa vigtig, som Tydelighed, nemlig Rigtighed eller Nøiagtighed. Hvad Tydeligheden angaaer, da maa Anmelderen tilstaae, at Steentrykskortene ei ere saa tydelige, som de kunde være; men naar betænkes, at Steentrykkerkonsten først siden meget kort Tid er bleven dyrket her i Landet, Kobberstikkerkonsten derimod alt er saa gammel, maa man dog vel vise nogen Skaansomhed i Bedømmelsen af hiin Konsts Producter, naar man af denne kan være beføiet til, nuomstunder at fordre noget fortrinligere. Da Recensenten imidlertid har udeladt at omtale Rigtigheden af Kortene (enkelte bemærkninger til Korret over Danmark undtagen) kan Anm. blot paa Grund af større Tydelighed, ei give hans Dom, og deraf fulgte Anbefaling, Ret. Først betragtes Steentrykskortet over Danmark, og siden dette er skeet med Fynd og Klem, vil Anm. blot tilføie nogle faa bemærkninger. Rec. taler pag. 179, om den geistlige Jnd deling paa Kortet, som Anm. maae tilstaae, han ei kan faae Øie paa; thi han seer blot den verdslige, der baade tydeligen kan sees, og for kort siden endog bemærkedes i dette Blad at være den antydede. Ligeledes siger han, Flodernes Løb er ingenlunde nøiagtigt bemærket, her maae Anm. tilstaae han atter ikke er enig med ham, da han har sammenholdt Kortet med specielle Kort, og fundet dem rigtige, altsaa endog herved tør opfordre Recensenten til at bevise sin (saalænge ugrundede) Paastand. Hel ter ikke kunde det skade, om Rec. ved samme Leilighed offentligen vilde bekjendtgjøre, hvorvidt Sundet egentlig bør regnes. Enkelte ubetydelige smaae Øers Figur synes ham heller ikke rigtig, andre for store, atter andre klager han over ei findes paa Kortet. Da nu Sprogøe er for stor, og Hirsholmen er endeel mindre, kunde kanskee en Prik, (der ligesaa godt kan blive borte, været for stort i Recensentens Øie, og det derfor næsten være ligesaa godt at den ei fandtes. Anm. veed imidlertid, hvor vanskeligt det er i en saa liden Maalestok at angive smaae Øers eller andre ubetydelige Gienstandes nøiagtige Størrelse, da en tyk eller tynd Streg i Tegningen allerede kan gjøre en betydelig Forskjel, men vist nok iøvrigt er i Stand til, at give en Recensent den bedste Leilighed til at recensere. Jmidlertid vil Anm. dog dermed ingenlunde nægte Rec. Paastand, men blot tilstaae, at Loses Kort var strængt bedømt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
Da gjensidige Forhold, som ovensagt, skulde bestemmes, burde dog vel samme Bedømmelse være anvendt ved Meyers Kort; men dette synes Rec. (af hvad Grund, er Anm. fuldkommen ligegyldigt) ei at have funden for godt, derimod synes, for reent ud at sige det, det ene Arbeide at være hævet paa det andets Bekostning. Dette var egentligt det, der forundrede Anm., og bevægede ham til at tage til Gjenmæle mod hiin Recension, da saadant et Forhold, hvor det blot gjelder om, at Sandhed skal lægges for Dagen, er ubilligt. Anmelderen vil, for ei at anbefale noget af Kortene, ei heller indlade sig i videre Sammenligning, men blot omtrent paa samme Maade bedømme Meyers Kort, og da overlade Publicum selv at sammenligne, dømme og vælge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
Recensenten tillægger Meyers Kort Nethed, hvori Anm. gjerne vil samtykke; dog synes ham, at de illuminerede Steentrykskort ogsaa ere ganske nette, hvilket Rec. iøvrigt ei har villet bemærke. At Skrivten paa M. Kort er tydelig, vil Anmelderen ikke nægte, endskjøndt Bogstaverne almindeligen ere spidse og smalle, og just ikke kjønne. Dog sligt bliver bisag; og Anm. havde ei indladt sig i disse Smaaligheder, hvis ikke Rec. ved sin Fremgangsmaade havde opfordret dertil. Anm. gaaer derfor over til Bedømmelsen af Meyers Kort, som ere: Frankrige, Storbritannien, og den pyrenæiske Halve, hvortil siden er kommet Sverrige og Norge. Hvad Frankrig angaaer, da ere Landets Kyster ikke just nøiagtigen tegnede, men rund og omtrentligen aflagte; med Øerne gaaer det ligesaa, og de engelske Øer, Guernsey, o. s. v. ere ei betegnede som fremmed Territorium, men maa antages ligesaa godt som Belle Jsle o. fl. at være franske. At den engelske Kyst var bleven afsat, havde vist ikke villet geraade Kortet til Skade. Landets Grændse er urigtig; imellem Valenciennes og Maasfloden er et heelt Stykke regnet med, som ikke hører derhen, og Saarlitre (eller Saar louis) er ligeledes urigtigen lagt med indenfor den franske Grændse. Hvad Floderne angaaer, da ere disse meget vilkaarligen betegnede, og have det særdeles, at de pludseligen fra ubetydelige blive særdeles brede, hvilket hverken er naturligt, ei heller giver et godt Udseende. Ubetydelige Kyst floder ere anførte, men betydelige f. Ex. Du rance og Var udeladte; Doubsfloden løbet af en Feiltagelse over Bjergene ud i Neuschatel Søen, og Marne flyder sammen med Savne, den languedocske Canal ender i en Landsøe, sønden for Cette, uden videre Communication med Havet; Denze Floden skal hedde Douge, neden for samme staaer Fl. uden videre, ved Qvimper skal staae Odet for Odet Floden, og ved Laen Odon istædetfor Adon Floden. Blandt Stæderne er ikke Forskiel nok imellem Tegnene; saaledes have Ermenonville og Orleans det samme Tegn, og lige Skrivt med Paris, o. s. v.; enkelte betydelige Byer, f. Ex. Montandan, ere ei anførte, Napoleon hedder siden Kongedømmets Giendindførelse Bourbon Vender. Loutrances skal være Loutances, Louwiers Louviers, Versalles Versailles, Lous lesaunier Lonsse Sulnier o. s. v. Mezieres skal være Fæstning, saavelsom Sedan, og flere Ubetydeligheder, Anm. ei gider opholdt sig længere ved. Derimod mangler hele De partementet Tarn og Garonne, og Corsica, som i flere Aar kun har udgjort eet Departement, findes her endnu med tvende, efter den gamle Jnddeling. (Fortsættes.) Jndfald.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
Da for en Deel Aar siden den saakaldte Jnfluencia grasserede i Kjøbenhavn, kom en af vore berømte Læger, der var bekiendt for sin Munterhed, til en Patient, og medens han foreskrev denne et Lægemiddel, begyndte han stærkt at hoste. Jeg troer, sagde Patienten. Hr. Professoren er plaget af samme passelighed som jeg Ja, saa mæn er jeg saa, svarede Lægen. "Hvorfor curerer De da Dem ikke selv." Lægen svarede ham med følgende Anecdot.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
J London, hvor alskens Markskrigerie er den lige Vei til Lykke og Rigdom, havde en Qvaksalver ladet udhænge et Skildt, hvorpaa med store forgyldte Bogstaver stod skrevet: her cureres Stammende for et Pund Sterling. - En Stammende, som just gik forbi, standsede her, og, efterat have læst Skildtets Paaskrift, trak han paa Klokkestrengen. Doctoren selv aabnede Porten, og nu begyndte følgende Samtale: Cu tu - re – rer man ikke her Ste Stammende.""Ja – saa – m. - mæn gjør man saa - saa. Jeg v vilde nok 9-4 – gjerne cure. teret "Det kan kan De ogsaab. - blive, min Herre!" HeDen Stammende, som ønskede at cureres, troede nu, at Doctoren vilde gjøre Nar af ham, løftede Stokken og vilde give ham et bygtig Rap, da i det samme en Mand kom gaaende, der ikke stammede. "Styr Deres Vrede!" raabte den Fremmede: "Hvad er her paa Færde?" ih, det er den Æ - a - sel, raabte den Stammende: "som vil gjø- gjøre Nar af af mig!" Hvorledes det, min Herre? "J ih, han vi - vil ikke saa a re mig - . - ordenlig. - hanst st - stiller sig an, som om han stest - stammede. Hr. Doctoren stiller sig ikke an, som han stammede, men han har stammet saa længe som jeg har kjendt ham; sagde den Fremmede. Er det i - ikke den – rene Sa- Sandhed, raabte den stammende Doctor. G. godt, - men, naa - naar J kan cu - ou - rere Fo- Folk, somst st - stamme, hvihvorfor cu - curerer J Jer da – da ikke selv. H hilch - hil hv - hvilket i – tosset Sp Spørgsmaal!" tog Doctoren til Gjenmæle: de dersom jeg cucurerede mig selv, hvem ske skulde da de betale D. D. Doctorlønnen."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
Indenlandske Efterretninger. J disse Dage er en fremmed fordeelagtig bekjendt Sangerinde, Mad. Cefsi, ankommen hertil, og agter med det første, med allerhøieste Tilladelse, at lade sig høre paa det Kgl. Theater. Hun reiser herfra, som det hedder, til Stokholm.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
J Søndags Aftes mellem Kl. 8 og 2 blev man paa Himlen var en stor og en liden Jld kugle i nogen Afstand fra Maanen. Den første var omtrent af samme Størrelse, som Maanen. De gave Jldstraaler fra sig, og efterat de havde været nogen Tid tilsyne forsvandt de.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
Nyt juridisk Arkivs 21de Bind indeholder Fortsættelsen af Kriminalistisk Litteratur af Udgiveren, hvori blandt andet ogsaa recenseres Beytrag zur Geschichte der ehemaligen Hexenprocesse, von Konopak. Efter at have anført en Proces historie, passeret i Aaret 1670, taget af et stærkt Bind af After i deslige Sager, alle forefaldne i et forhenværende tydsk Rigsland i Aarene fra 1669 til 1680, i hvilke Tider foregivne Troldmænd, efter ved de umenneskeligste Piinsler, at være tvungne til Bekiendelse, bleve levende brændte, ja endog Børn stundom henrettede som skyldige i Trolddom, slutter ovennævnte ærede Recensent med følgende bemærkning, der, som et Ord talt itide, fortjener at tages til Eftertanke af hver oprigtig Menneskehedens Ven: "De, der nu saa ubetinget fordømme det forhen saa urimelig forgudede attende Aarhundredes Oplysning, gjorde vel i, at tage dem slige Kjendsgierninger til Hjerte. Sandelig den maa have et meget sløvt Øie, som ikke nu erkjender det Tomme og Fordærvelige i det Fritænkerie, hvori Oplysning udattede; men Man maa og være blind, for at ønske sig en Tilstand tilbage, hvori slige vor hellige Religion ikke mindre end den sunde Fornuft modsigende, Hjerterne forhærdende Daarskaber, som de der viste sig i Hexeprocesserne, havde bemestret sig endog dem, der skulle lede Menneskenes aandelige og borgerlige Anliggender. Nei, det er ikke ved at kaste sig tilbage i Mørket, Menneskeheden skal forløses af de Ulykker, som en opblæst Halvoplysning har stiftet; det er kun af et fuldkommen og høiere Lys den kan haabe Redning; dette vil lige saa sikkert føre Menneskene tilbage til Ærbødighed for Kristendommen, som hiin Halvoplysning bragte dem til at forsmaae den."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
Mariboe, den 17de April. Den 16de dennes, om Natten imellen Kl. 12 og 1, opkom her i Mariboe Jldløs i et Kobbersmedmester Rackewitz tilhørende og i hans Gaardsplads beliggende straatagt Baghuus, hvor han havde sin Smeltegryde. Da det ikke blæste, og Byens brave Brandfolk, tilligemed andre tililende Menneskevenner, udviste den roesværdigste Anstrængelse, blev Jlden lykkelig og vel dæmpet, uden at gribe videre om sig, som formedelst de mange tilgrændsende Straatage var en stor Lykke for Byen. En Smedebælg, adskilligt andet Værktøi, nogle Tønder Ærter, som laae paa Loftet, tilligemed selve Baghuset, bleve næsten et Rov for Luerne. Et af Naboens Baghuse blev ogsaa antændt, men reddet. Byens Vægter, Jens Giøng, har ved denne Leilighed fuldkommen gjort sig værdig til sine Medborgeres Skjønsomhed og Tak, da, ifølge hans Embeds Medfør, Brandraadet først lød fra ham. En Aarvaagenhed og Paapassenhed hos en Vægter, som maaskee ikke enhver Kjøbsted - - Da Byens anden Vægter kan rose sig af. for Tiden er sat under Tiltale, kunde det da under saadan Omstændigheder ikke være nyttigt og godt, om en midlertidig Vægter blev constitueret, paa Grund af, at Byen synes for stor, til at En allene til alle Tider og under alle Omstændigheder kan beopagte sine Pligter som han bør, – Frievillige Bidrag til ovennævnte Jens Giøng, for hans udviste Tjenestever, modtages hos Kjøbmand Knudsen og paa Addresse=Contoiret i Mariboe. (Mariboe Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
Fredagen den 10 April d. A. blev Aalborg, Søndagsskolers fjortenaarige Stiftelsesdag høitideligholdt paa Compagniehuset, i Overværelse af Stiftsøvrigheden, Skolernes Directeurer, med flere geistlige og verdslige Embedsmænd, samt en talrig Forsamling af begge Kjøn af alle Stænder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
Under 15de April d. A. er udfærdiget en Kgl. Forordning, hvorved de gamle Hartkorns skatter og den ved Frd. af 1ste Oct. 1802 paabudne og ved Frd. af 6te Juni 1811 og 9de Just 1813 nærmere bestemte Afgivt af Besiddelse a., forandres til en samlet Skat i Sølv. Efter samme svares, under Navn af Landskat, aarligen, fra 1ste Januari 1818, af privileg. Hartkorn hver Tde. Ager og Eng 3 Rdlr. Species eller 6 Rbdlr. rede Sølv, hver Tde. Hartkorn Skov- og Mølleskyld 1 1/2 Rdlr. Spec. eller 3 Rbdlr. rede Sølv, af uprivilegeret eller contribuerende Hartkorn hver Tde. Ager og Eng 4 Rdlr. 16 s. Spec. eller 8 Rbdlr. 32 s. rede Sølv, af hver Tde. Hartkorn Skov- og Mølleskyld 2 Rdlr. 8 s. Spec. eller 4 Rbdlr. 16 s. Sølv. - Ved Placat af 16 April d. A. er bekjendtgjort: "at Hans Kongel. Majestæt har under, 16de f. M. allernaadigst resolveret, at den ved Forordningen af samme Dato i Kongeriget Danmark anordnede Landskat maa for indeværende Aars 2 første Qvartaler, forsaavidt Yderne ikke ville erlægge den i rede Sølv, betales med Rigsbanksedler efter et Forhold af 3 Rigsbankdaler 24 Rigsbankskilling Navneværdie for hver 1 Rigsdaler Species eller 2 Rigsbankdaler Sølv."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
Kjøbenhavns Børs d. 21 April. Cours. Hamb. 2 M. 300, a vista 306. Amsterdam 2 M. 272, a vista, . London 2 M. 12 1/2 Rbdlr. Paris 2 M. - . Spec. 312. - Specier, solgtes til 18 Rbmk. 12 s. a 18 Rbmk. 1s., for Committeesedler blev givet (med Rente) 112 pr. 100; Oblig. (uden Rente) 92 1/2 a 93. Norske Rigsbksedler 24 a 24 1/2. Svenske Sedler 5 Mk. 6 s. - Disconto 6 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
Blandede Efterretninger. J Anledning af den i No. 30 af dette Blad omtalte Enkegrevinde af Hessendarmstadt, der efterlader sig 122 Børn, Børnebørn og Børnebørns Børn, fortjener nogle andre Exempler af dette Slags at bringes i Erindring. Pichi, en Adele mand fra Sienna, havde med sine 3 Koner havt 160 Børn, og da han blev sendt som Gesandt til Paven og Keiseren, havde han 48 af sine Sønner i sit følge. Gamarini fortæller det i det mindste saaledes i sin geneælogiske Historie om Toskaand. Paa en Ligsteen, der findes paa St. Jnnocents Kirkegaard i Paris, læses, at den Kone, den er reist for, døde 88 Aar gammel, og havde seet 288 Afkom. - En Mistr. Honeywoodfra Kent, født 1527, blev gift i sit 16de Aar, fødte i sit Ægteskab 16 Børn, og døde 93 Aar gammel. Af disse Børn døde 3 unge og et fjerde barnløst. Desuagtet beløb hendes Afkom sig dog i andet Led til 114, i tredie til 228, men sank i fjerde igjen til 9. Hun saae ialt 367 Afkom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
J begge Lovgivningskamre i Pensylvanien er en Bill gaaet igjennem, som kun endnu mangler Gouverneurens Underskrift, i Følge hvilken intet i Philladelphia indløbende Coffardieskib maa have flere Passagerer ombord, end i et Forhold af een Person for hver to Tønders Drægtighed. Tillige indeholder samme endnu andre Forskrifter, blandt andre angaaende Levnetsmidlerne &c.; alt i den Hensigt, at gjøre Ende paa de Grusomheder, som adskillige Skibscapitainer have gjort sig skyldige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-25
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. FrokasseFemtende Aargang. No. 33. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 25 April 1818. Nogle Ord om Kort til Skolebrug. (Slutning; see forr. No.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-25
Major Meyers Kort ere her næsten gjennemgaaede med samme Nøiagtighed, som Loses, og nu kan enhver selv anstille Sammenligninger, da Recensentens synes at være vel eensidig, og da vælge efter Behag, siden Anmelderen, som sagt, vil afholde sig fra enhver Dom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-25
Da Anmelderen allerede for kort Tid siden fandt det fra Søekort Archivet udgivne Kort med faa Ord omtalt i dette Blad, og han i det Hele samtykker i den der fremsatte Dom, det desuden for nogen Tid engang kom ham for Øren, at Feilene vilde blive rettede paa Pladen, og den oven omtalte Sammenligning desuden mindre tager Hensyn til dette Kort, vil Anm. gandske forbigaae det med Taushed, da det ikke er hans Sag, at offentliggjøre Feil, uden hvor særdeles Omstændigheder, som hine, opfordre ham dertil. At iøvrigt Rec. kan sige P. 181, at de fra Søekortarchivet udgivne 4 Particulairkort over de 4 Verdensdele kan sættes ved Siden af de bedste tydske Kort, viser tilfulde, Rec. aldrig maa have seet saadanne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-25
Endnu et Ord om Hr. Loses Steentryk Kort.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-25
Det er saa langt fra, at Anmelderen i Skilderiets No. 15, havde mindste Daddel af Hr. Loses Kort i Tanke, at det tvertimod blot var det oprigtigste Ønske for dette Foretagendes mueligste Fuldkommenhed, der leddede hans Pen. Ei heller var det, i mindste Maade, hans Hensigt, at recensere det fra Søe=Kort=Archivet, udgivne Kort over Danmark, men han vilde blot i Forbigaaende, da han havde sammenlignet begge Kort, i et bestemt Exempel, der just faldt ham i Øine, yttre sin Misnøie over, at vore ypperlige Hielpemidler ei vare nøiagtigere afbenyttede. Men endnu kan Anmelderen ei finde sig overbeviist ved det, af Steentryk-Kortets Forfatter i Skilderiets No. 18 anførte, angaaende Grændsen for og Benævnelsen af Aalborg Stift. Han bliver let enig med Forfatteren i at tage Hensyn til den verdslige Jnddeling alene; thi for Almues-Manden, af hvem disse Kort kunde ønskes almindeligt brugte, er det især behageligt at kjende Amtets Omfang og Grændser. Men da skulde baade Grændse og Benævnelse paa Kortet været ansat, ei efter Stifter, men efter Amter; thi Stift er blot geistlig Jnddeeling, ligesom Amt blot verdlig. Det Urigtige i Forfatterens Jndvending mod Anmelderens Anke synes tydeligst at fremlyse af det paaankede Exempel. Stiftamtmanden har, som Stiftamtmand over Aalborg, Stift hele Vensyssel, Thye, Mors, Aalborg Bye og de to, dertil hørende, Landsogne, og i dette geistlige District de to verdslige Districter, Hjørring og Thisted Amter, under sin, med Biskoppen, fælleds, Bestyrelse. Derimod har han som Amtmand over det verdslige District, Aalborg Amt, Hornum, Hellum, Hendsted, Flaskum, Aars, Slet og Gislum Herreder, under sin Bestyrelse, skjøndt de høre til Viborg Stift, hvorfor og disse Herreder, som henhørende til denne geistlige Jnddeeling, staae under fælleds geistlig Bestyrelse af Stiftamtmanden og Biskoppen i Viborg. - Det synes altsaa indlysende, at Benævnelsen, Aalborg, Stift, maa finde sin Plads paa Kortet blot norden for Liimfjorden, da derimod Amtsgrændsen indfatter de 7 nævnte Herreder, sønden for Fjorden, tilligemed det lidet Stykke af Vensyssel, der hører til dette Amt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-25
Anmelderen, der eier et Kort over Danmark, paa hvilket alle Jnddelinger og Stæder ere betegnede ved blotte Bogstaver, men som i øvrigt er saare feilfuldt, maa bemærke den Synderlighed derved, at Aarhuus Stift, der inden sin Grændse har medtaget Hindsted, Hellum, Fleskum og Hornum Herreder, og saaledes gaaer ligge til Liimfjorden, J Øvrigt kan vist ingen ærligere ønske Hr. Lose Held til dette Foretagende, end Anmelderen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-25
Udi en i Landoeconomiske Tidender, 8de Bind, 1ste Hefte, indført velskreven Afhandling, der har til Titel. Hvorfor falder det Landmanden saa besværligt at udrede Skatterne, har Forfatteren Side 20, Note, paaanket det som en aabenbar Feiltagelse, naar det, i Eunomia, 1ste Deel, Side 544, Note), hedder, at det privilegerede Tiende Hartkorn ingen Skat bærer. Forf. erklærer, at han ikke seer, hvoraf dette Privilegium er hjemlet, men at Fdg. 9 Jul. 1812, §. 10, synes at lægge de gamle Hartkorns=Skatter paa alt det forskjellige Hartkorn, som existerer. At denne Forf. heri tager Feil, er allerede klart af det Lovsted, han selv har paaberaabt; thi sammes No. 2, Littr. A, der taler om de af privilegeret Hartkorn gaaende gamle Skatter, nævner aldeles ikke Tiende Hartkorn, hvorimod dette først afhandles i Littr. B. c og d, som allene angaaer det uprivilegerede Hartkorn. Den nye Skatte anordning af 16de April sidstl. J. 2, omtaler og allene det uprivilegerede matrikulerede Tiende Hartkorn som skattepligtigt, forbigaaende aldeles det privilegerede. At hin Skat af Tiende Hartkorn er forskjellig fra den ved Fog. 1 Oct. 1802 paabudne og siden forandrede Tiendeafgift, der nydes af hver Tønde Tiendeydende Hartkorn, uden Hensyn til selve Tiendens Ansættelse til Hartkorn, er forklaret i Eunomia, 1ste Bind, Side 541 og 644, Note), ligesom det og tydelig sees i Skatteanordningerne, især i den ovennævnte nye Skatteanordning, §. 2, hvor disse to Slags Afgifter umiddelbar ere stillede ved Siden af hinanden. Paa de anførte Steder i Eunomia finder man og opgivet, saavel hvor stort Tiende Hartkornet i det Hele er her i Riget, som og i Særdeleshed hvor meget af samme, der, som privilegeret, er fritaget for den Deel af Landskatten, der hviler paa Tiende Hartkorn. A. S. Ørsted.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-25
Hvorefter alle Vedkommende sig allerunderdanigst have at rette. Givet i Vor Kongelige Residentsstad Kjøbenhavn, den 1ste April 1818. Under Vor Kongelige Haand og Segl. Frederik R.¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-25
Den hertil ankomne Sangerinde Mad. Sessier en født Romerinde. Hun lader sig paa Søndag offentligen høre paa det Kongelige Theater, og afreiser, som det hedder, næstkommende Søndag til Stockholm, for der at assistere med Sang ved Kronningen.