JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Povel Ellæsen's lidet Skrift har saa mange lunde og rigtige Jdeer om Veldædighed, at du sikkert med Jnteresse læser enkelte Uddrag: Aarsagen til Fattigdom omtaler han saaledes: "Men de Mennesker, som ere arme og fattige, ere ikke heller arme og fattige udi en Maade. Somme ere fattige af Ulykke; somme af Ladhed og Forsømmelse, dog at Ladhed er og en stor Ulykke, naar Vindskibelighed synes at være af besynderlig *) Derved bruger jeg aldeles Forfatterens egne Udtrykke, og hans gamle nu aflagte Sprog, men ikke hans Skrivemaade. Jeg antager nemlig den Regel for rigtig, som Professor Nyerup følger, nemlig: at naar det ikke gjelder Dokumenters Aftrykning, eller gamle Sprogværkers Udgivelse, men blot Uddrag af gamle Skrifter for at give Forfatterens Yttringer eller Efterretninger, gjør man rettest i at forlade den gamle originale Skrivemaade, og bruge Forfatterens Udtryk, skrevne efter den nu brugelige Retskrivning; hvorved de lettere læses og forstaaes af dem, for hvilke de fremsættes. Lykke og Gavn. Somme ere ogsaa fattige af Nød og Trang, at de ere arme fødde, og ikke heller have Sind dertil, at de kunne sig noget hielpe, derfor blive Trælle imeden de leve. Somme ere ogsaa berøvede, og ere fordi kommen udi Armod enten til Søes af Søtyve, eller og af Storm og Veir, stundom til Lands udaf Strandrøvere. - Men hvor mange gjøres fattige af Vold og Magt, Falsk og Svig, Drik og Dobbel maatte vel ogsaa beskrives paa det Sted, men det kan ikke fordrages af mange paa denne Tid, der ere ganske snare til at fortørne, og helst med Sandhed. - Vi mene somme, at ingen skal nyde vor Hjelp, uden han er hellig og god; men vi fore dog vild, vi siger jeg, som Christen ere. Skulle vi ingen hjelpe uden de hellige og gode, saa frygter jeg at vi skulle længe søge, og endda ingen finde, der er værd at hjelpe. Af adskillige Steder seer man, at han har kjendt temmelig nøie den værdige og uværdige Trængendes Stilling; følgende Sted er mærkeligt. - Og som de fattige og arme skulle forsees og besørges, naar de er faldet i Armod, saa skal de og nøie sees til, at der bliver ikke for mange fattige og at me, og særdeles de Mennesker, som enten ere rige fødte, naar de begynde af forøde, eller have fattige Forældre, og staae dog til at undervise enten til at lære et retfærdigt Embede, (Laugshandtering) eller nogen anden redelig Handel, der kan bruges uden Synd, naar mange Embeder ere saa uretfærdige, at det er bedre at være en Træl eller en Tigger end at bruge samme Embede. Vi see mange husarme Folk, der Gud af sin lønlige Dom giver mange Børn, og lidet Godt, og fordi nødes de i mange Aar at tigge, saa længe de ere beqvemme til Trældom, og dog at de vare beqvemme til Arbeide, Embede eller anden Lærdom, der Menigheden kunne storlig komme til Gavn med Tiden, der findes da ingen som dennem holder til nogen mærkelig Lærdom. - Saa blive de Tiggere og Stakarle alle deres Dage; saa finde de paa mange Uraad for Armods Sag. De give sig til Tyveri og Røveri, til Mord og Brand, og bruge Skalkhed til Land og Strand, saa at det var dennem bedre være ufødde, end de skulle saa leve. Saadant Folk bliver da meer til herefter, end hertil været haver."¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Et andet mærkeligt Sted viser, at man har maattet være betænkt paa at gjøre det til Lovbud, at hvert Sogn sørgede for sine Fattige, og at Familie og Slægt og Frænder, som havde Ævne, maatte gribe deres fattige Familie under Armene, og saaledes formindske den almindelige Omsorg for disse Syge og Skrøbelige, saavel inden som uden for et Hospital. - Forden Sag, siger Paul Eliæsen skulde alle Lehnherrer det saa skikke, og lade strengelig holde ved Magt, at hver By fødde sine syge og myslige Mennesker og særdeles Gamle og Vanføre, der have Slægt eller Venner udi samme By, og Sygen var ikke besmittelig, ellers som sagt er, skulde de føres til Hospital, at dennem kunne der besørges med Kost, Klæder og Lægedom, Varme og anden Besørgning, af deres Forældre, naar de vare rige, eller Menigheden, naar deres Slægt og Venner vare fattige og arme. Han siger paa et andet Sted: "Der findes og mange som ere kranke nok, der nødigt ville nederlegges udi noget Hospital, at de rædes værre end de nu have, naar en karsk Mand maaligge saalenge paa et Sted, han bliverkrankomhanikkeer. Og at traredennem som ikke have nogen besmittelig Krankhed til at fare udi Hospital, er ikke heller han Almisse, dog at de ere noget skrøbelige, og sam deles af den Krankhed, der ikke kan ratdes Bod, for dem er Hospital en ster Almisse. Fremdeles: "J hvo fordi som opbygge et Hospital til kranke Menneskers Bestand, har gjør en mærkelig Gierning, der er Gud saan taknemmelig." – "Men" bliver han ved, den som bygger et Huus til fattige husarme Falder ikke formaae at betale Huusleie, og siddet for Skat og anden Besværing, han bygger og et mærkelig Hospital. Den som lader den Nøgne gjør ogsaa. Den der vil optegsaadanne fattige Folks Børn, og lade dem hold til Lærdom, Embede eller Skole med sine egne Børn, eller og udkaare dennem for sine Arvinger, som skeer al Verden over naar vor Hin havde hannem ikke med Børn begavet, da bygde han og et mærkeligt Hospital.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
J hvo som tager i Forsvar fallige Ve duer (Enker), faderløse Børn, fremmede et elende Folk, hielper og styrker dennem hver in sit Tarv og Behov, han bygger og etspital." - Den som forbedrer en Dranker i en Daabler, der forøder sit, at tære for mege- og forbyder andre, at kjøbe eller handle mi hannem, han bygger og et Hospital. Jnteressant er følgende Sted, efter at her har omtalt, at Mangt som er funderet og deteret til Hospital er blevet Tid efter anden næsten tilintetgjort, siger han: Thi skal der les nøje til, at dennem gives ingen Aarsag, en Magten have til at omkaste, eller og me bruge det som er vel begyndt baade Gud til Lov, og arme Mennesker til Hielp og Trøst, naar det var bedre at ikke begynnogenting der bestandig skulde være, end i skulde uredeligen forvendes imod den Meni som hun var begyndt udi, og for den Si skulde Hospital ikke have hofmodigBygning, men dog ærlig og reenlig der kan være terfue god. Endvidere, naar som Hospital stiftes, someneste udi en By, og ikke udi flere, ingen tilføres af fremmede Steder, paa det at en Menighed skal ikke meer besværes end en anden. Og fordi var det saa skikket i gammel Tid, at hver Menighed skulde besørge sine kranke og myslige Mennesker, naar hver og een burde der at fødes, som han havde levet og havt Umage. Thi ligger der stor Magt oppaa, at der gjøres Lov og Skik, om alle fattige Mennesker, som ere gamle og kranke. De som ere kanske, og ville anbeide og ere tilfreds med en maadelig Ting, dennem kanikketrænge, og fordi have de ikke behøvet at tigge. Men
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
hver som gamle myslige Mennesker findes der have rige Børn og Slægt eller og Venner, som ere noget formuende, da skulle de ikke heller aabenbarligen tigge, ej løbe omkring fra en By og til en anden, men dennem skal besørges Livsføde og Klæde af deres egne Børn, eller næste Frænder, naar det er sannelig at holde Guds Bud, besørge sine Forældre, Fader og Moder, Søster og Broder, Søn og Datter og andre sine Slægtninge, der kranke og myslige ere, Livs Biering, det er Føde og Klæde." - Det var vel godt at alle Hospitaler havde nogen vis Rente, der kunde bære deres Tyngde; men fordi det er at overgive de Mægtige og Gierrige en Byttepenning, da er det bedre at de opholdes af den menige Mands daglige Hjelp, uden det var saa skikket, at hver maatte igjen robe sin Tillæg, naar som hun ikke brugdes efter den første Mening. Paa et andet Sted omtaler han, at et godt Hospital bør have gode Læger, Chirurger og lovkyndige Embedsmænd og udi alle Lande og Stæder, hvor som er god Ordinantz og Skik, holdes altid paa Menigheds Pung, vise og kloge Læger og forsøgte Bardskærer, fattige Folk til gode, der dennem skulle hielpe og styrke, om deres Sygdom og Krankhed kan hielpes. Saa gjøres der ogsaa med vise og lovkyndige Mænd, som oppeholdes til at forfølge fattige Folks Sager, som ingen andre vil forde og fremme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Om Hospitals Forstandere udtrykker han sig saaledes: "Da ligger der stor Magt oppaa, at Hospital har gode Forstandere, der ud kaares af de Mænd, som ere røne gode, den som siger ikke godt, han skal aldrig vorde kranke ret raadig, naar han altid mere agter sin Fordeel end deres Behov, og sin Stof Ære, Rygte og Navn end deres Gavn. "Og naar Forstanderen er rettelig god, som sagt er, da bruger han ogsaa gode Bud og Tienere til de Syges Bistand, der ikke heller fare med nogen Skalkhed, Løgn eller falsk Digt." for den Sag bør hannem at være en god og ærlig Mand, saa at Hospitalet kan ogsaa nyde godt hans ærlige Navn og Rygte, og helst fordi, at dersom han er en ond Mand, da kommer han ogsaa mange andre i Mistanke med sig, og dennem besynderlig, der hannem skulle have i Beskærmelse og Forsvar. Endelig anfører han hvad det medicinske Politie i et Hospital angaaer følgende: "O fordi at Guds Plager ere mangfoldige i hvor som helst Hospital ere skikkede, da ere de saa skikkede at adskillige Syger skulle have adskillige Hospitaler; at ville forsamle adskillige Krankhed udi et Huus, det er ikke at lægge nogen Brøst, men at besmitte en ganske Menighed, naar hver Syge haver sin Forgiftighed, med sig; thi formager jeg kjære Borgemestere, at naar i agte med flere gode Mænd at fremdrage og holde ved Magt et nyt Hospital her i Købmenhaffn, da mene i af dette sidste Slag som ere de Mennesker, der ere bestedde udi Pokker, Kræft og andre, store Saar eller Værktil gode, efterdi at spedalske Mennesker have deres Hospital her uden for Byen af gammel Skik at saadanne Mennesker skulle ikke være i By efter den gamle Lov med dennem som ere karske."Man erfarer altsaa heraf, at disse ulægelige smitsomme Syge vare adskilte fra de egentlige Hospitalslemmer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Saaledes see vi allerede en Begyndelse til et Fattigvæsen og Forslag om Stiftelse af et almindeligt Hospital i Hovedstaden for tre fulde Aarhundreder siden. Kong Frederik den 1ste udstedte 1532 et Gavebrev til Kjøbenhavns Borgere, at Graabrødre Kloster skulde være et Hospital. Ew. (Fortsættes.) Prenz F. C. Chrestien's.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Tobæikæmst. ogsaa Kæm, Loonsmonds, læid os di live Good nu tongke, Hi fjært øsen Prenz sin en vel tobæl. Naan, wi bedde ei forjewes in os toochte; Hi hed, es Tæte, wisset hem hæns Wæi! Jæ, dør Goods Fjersel os hi er kimen wisser, En æs blævn was, unal, wat hi wenskte, wedser! - Nu kon hi je wæse misser bæi de Sinne, En læve der om, ew emmer frjenlik; Kon Friende, hi long hed mæstet, dowwelt finne, Kon hiilt efter Wænsk, dat hewe hærrlik, Aawer, vi hedd hem, de mennig Frieud ad næme Med Tooch en Good, to hem ad hæv Tongkens Stæme! Tongke wan vi al tohuppe Good en praise, Dænn hi hed al dat Geid, wat hi man kun desin liwen Prenz diin ev sæn longe Raise, Hed hem meddiilt Sünhæld en ok Forstun! Derfor Goods Geudhæid wi al tomaal besjunge En hedd' to hem de Dele en ok de Junge: Dan hem dog, Good, in de Tokæmst, hi æs dat wert! Em, vat rocht, to kannen, dau hem Klückhæld, En, em ok rocht en gend to hoondlen, en geud Hert Em oc vel to læven, dan hem Sjuuhæld, Dat æs de Nensk, Prona., vi have saa grisaa ræske, Wi dat hertensgeud, leid Fülk, det hatt 42 Fræske! Hansen, andios, theol.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Copographisk skonomiske Efterretninger om geistlige Embeder kunne ventes. De Hr. Pastorer Møller i Viborg Stil og Kofod Ancher i Lolland, have i dine Tid ladet Jndbydelser trykke til Landets Geistlighed, om at assistere dem ved Udgivelsen af et Værk, hvis Hensigt er at meddele topographisk-oeconomiske Efterretninger om samtlige geistlige Embeder. Ligesom flere Autoriteter allerede have, meget virksomt understøliet deli Foretagende, saaledes tør man vidst vente, et hver geistlig Mand villig rækker Udgiverne hantil et Skrift der, efter det angivne Indhold, u blive af fortrinlig Jnteresse ikke allene for Enplikanten, men for den hele geistlige Etat. J der fra Udgivernes Side Jntet vil mangle i, et Værket bliver saa indholdsrigt som muligt, i man ligesaa berettiget til at vente.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Viborg Avis 129) (*) Mezzofanti. Som bekjendt, siger F. Blume i hans ler Ital om P. 21827, betragtes Mezzofantii hele Eurer som et Sprog Vidunder, som en anden Milbrid. i det han skal have kunne tale og skrive 32 det og levende Sprog med Færdighed. Saa give jeg deler denne Beundring, tilmed hos en Maad hvis Landsmænd i Almindelighed røbe til Anlæg til at lære fremmede Sprog, saa kan dog ikke undlade at bemærke, at den nyligen Bachs Correspondanos (F. f. d. eleg. Velt, 187.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Nr. 43745 leverede Beretning er meget overdreven. Man burde ikke forvexle Sprogfærdighed med Sprogkundskab. Jeg har hørt faa Jtalienere tale saa godt Tydsk som ham; men jeg har ogsaa hørt ham paastaae, at der aldeles ikke er nogen Forskjel mellem det plattydske og hollandske Sprog. - Hr. Blume maa sige hvad han vil, saa bliver Mezzofanti dog altid et Sprog Vidunder. At forlange, at han skulde besidde Færdighed i 32 Sprog, vilde rære at begiere en Umuelighed, men det er al mede nok at han kan udtrykke sig i dem alle. Saaledes veed man af en Reisendes Beretninger, at han endog taler meget forstaaeligen Dansk. Et Par Ord om hvad der er Hovedsag en Almueskole.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Indenlandske Efterretninger. Deres kongelige Høiheder, Prinds Christian Frederik og Frederik Carl Christian ere igaar Aftes Kl. 6 3/4 tilbagekomne her til Staden i ønskeligste Velgaaende, i Dampskibet Kiel. Paa Toldboden modtoges Høistsamme af Hoffets og Statens første Embedsmænd, og derfra begave de sig tilvogne til Hs. Majestæt Kongens Palais, hvor Hans kongl. Høyhed Prinds Frederik Carl Christian, nu efter mere end to Aars Fraværelse i Udlandet, modtoges af Deres Majestæter, Kongen og Dronningen, den høie Forlovede Hendes kongl. Høihed Prindsesse Wilhelmine, og øvrige høie kongelige Familie, med den hjerteligste Velkomst, som Folket deler med sit elskede Kongehuus, og som mange af Folket vare glade Øjenvidner til. Kantaten, som ved den høitidelige Formæling imellem deres kongl. Høyheder Prindsesse Wilhelmine Marie og Prinds Frederik Carl Christian bliver Løverdagen d. 1ste Nov. i Slotskirken opført, er af afdøde Konfessionarius Liebenberg og Musikken af Musikdirectør Professor Schall, den bliver tilligemed Kirkesangen udført af det kongelige Capel, og de kongelige Sangere og Sangerinder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Søndagen den 2 Nov. holdes Gudstjeneste i Slotskirken Kl. 2 om Middagen. Jngen indlades i Kirken, uden efter Adgangs Billetter, som sendes fra Overhofmarskallen til de laskjellige Auctoriteter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Efter Prædiken udføres den til Dag! stemte Lovsang af Professorerne Høegh Gylberg og Weyse. Efter Gudstjenesten beg de Kongelige Herskaber Sig tilbage til Hin Majestæt, Dronningens Damegemak. Om Middagen spise de Kongelige Her ber en samille, og Alt er iøvrigt for den 2. roligt; om Aftenen besee Deres Majestæter øvrige Kongelige Herskaber Byens JlluminatiMandagen den 3die November og Aftenen Kl. 6, bliver Cour hos Deres Kongelige Hei heder, de Høie Formælede, i Hendes Anis at Dronningens Damegemakker; strax derefter C. hos Deres Majestæter Kongen og Dronningen, i Hans Majestæt Kongens Gemakker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Efter Couren er Bunterads Taffel og 1 Marskals-Tafler, ligesom paa Formalings-De gen. Efter Taflet begive Deres MajestanSig ind i det andet Cavalleer-Gemak, for den fra, naar det allernaadigst maatte behage, at ki afskedige Couren og at retirere Sig ind i Hu Majestæt Kongens indre Gemakker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Tirsdagen den 4de November om Na gen Kl. 12, behager Deres Majestæter el lade Christiansborg Slot, for at ledsage Lui Kongl. Høiheder, de nye Formælede til Ho sammes Palais paa Amalienborg. Til den 8 de forsamle samtlige Hoffets Damer og Kor lerer sig Kl. 11 1/2 slet i Hans Majestæts 817 gens Kavalleer-Gemakker. Ordenen for tet sionen er fra den midterste store Slotsrett opHøibro, Høibroplads, Østergade, Angens Nytorv, imellem Statuen og Hovedvagten, iginem Norgesgade, over St. Annæpladsen 18. nem Amaliegaden, over Amaliepladsen til den Kongl. Høiheders de nye Formæledes Pallat Den 18de Oct. Eftermiddag Kl. 2 s.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Altonas Jndvaanere den Glæde, at lee i kongl. Høihed Prinds Frederik Carl C. stian, ankomme dertil fra Hamburg. Al Dagen forud var Hs. kongel. Hohed ved men en stærk, hele Dagen vedholdende, og og Regn hindrede Overfarten, og Prindsen og nattede derfor i Harburg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Efterat Prindsen d. 18de i Altona havde laget Middagsmaaltid behagede det Hs. kongl. Høihed om Aftenen at beære Skuespilhuset med sin høie Nærværelse, og derefter gjøre en Tour tilfods igjennem Hovedgaderne af Staden, som var skjønt illumineret.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Formiddagen d. 19de besøgte Prindsen Stadens offentlige Anstalter, saasom den Reventlov ske Fattigstiftelse, det borgerlige Sygehuus, Vaisenhuset, det Kongl. Gymnasium, Raadhuset, kasernerne, Tugthuset, Fængslerne, Forsørgelses=Anstalten o. fl. Overalt søgte Hs. Kongl. Høihed paa det nøieste og grundigste at erholde Underretning om alle Bestyrelsens Grene, overalt gav han Beviis paa en sjelden Skarpsindighed, en overraskende Aandsnærværelse, og en paa Reisen i høi Grad modnet Dom; i flere af disse Anstalter efterlod Prindsen Beviser paa sin Veldædighed og Mildhed. Ved Middagstider, modtog Hs. Kongl. Høihed en stor glimrende Opvartning, ved hvilken ogsaa vare Deputerede fra Hamburg, de derværende fremmede Gesandter, og diplomatiske Personer m. fl., om Efimiddagen behagede det Prindsen at modtage et for ham af Staden foranstaltet Festmaaltid i den Rainvilske Have, og om Aftenen at besøge Skuespillet i Hamburg, og siden i den skjønt og smagfuldt dekorerede Sal i Museum i Al iona, at beære et der foranstaltet stort og glim unde Bal med sin høie Deeltagelse. Den 20de om Formiddagen Kl. 10 forlod Prindsen Staden for at fortsætte sin Reise til Jtzeho. Begge Aftener under Hs. Kongl. Høiheds Nærværelse Altona var Staden, selv i de mindste Gader, illumineret.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Det Paafaldende og Eiendommelige ved denne Anmeldelse forskaffede mig megen Praxis. Henimod Aften listede jeg mig ind i min Bod, Norske Speciessedler. for at udrette de Bestillinger, som vare belecimig om Dagen, og for at modtage Betalingen for mit literaire Arbeide. Jmidlertid blev i dog snart keed deraf, og efterat jeg havde li nogle Penge overlod jeg min Vinduesrude til frit Brug for min Ven. *) Lader os antage: En Læge forbyder sig Patient enhver vedholdende Bevægelse, for den kunde medføre hans Død. Den Syge u ulydig og gaaer en heel Miil. Hvad skulde man sige om den Læge, som, for at gjøre Filen god igjen, befalede den Syge, at gaae samme Vei tilbage, Lader os nu antage: Et Folk u sygt, man forbyder det Bevægelse; men det hu bevæget sig alligevel. Naar nu Lægerne, li at rette paa Skaden, vilde igjen fore det tilbage til samme Punkt, hvorfra det var gaaet ud, hvad maatte man da tænke om det?
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-25
Kjøbenhavns Børs, d. 21 October 1823. Hamburg 2 M. - a vista 20. Species 210 Specier solgtes til 12 Rbmk. 10 s. Bank-Disconto 4 pCt. pr. 100 Specier Svenske Sedler. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) Dito Dito. . . . . . . . . . Nationalbank-Obligationer. (af Laanet 4 Febr. 1820) 102. Dito Dito . . . . . . . . 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar 6 pCt norsk Laan, ved Hambro & Søn. Ct. nye norske Obligat. ved Dito lydende paa r. S. 4 pCt. Dito Dito. . . . . . 151 Rbd. Sal. 52 1/2 Rbs. Tegn. 88 1/2 84 Rbd. Sedl. i Banco. 1025 Rbd. r. 6. 107 1/4 101 1/2 i Banco. 99 – r. S. 106 - i Banco. r. S. i Banco. 3 pCt. nye danske Obligationer, 59 1/2 59 1/2 L. Stal.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-28
Nyeste kilderie af Kjøbenhavn. Femogtyvende Aargang. No. 87. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 28 October 1828.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-28
Breve om Fattigvæsen, milde Stiftelser, Hospitaler, alt med Hensyn til Fædrenelandet. (Fortsat, see fr. Nr.) Af Christian den 3die blev ligeledes under Reformationens Fremgang flere Klostere givet til Afbenyttelse for de Fattige *). - J Kirkeordinantsen af den 3die, som af Rigsraaderne blev underskreven i Odense den 14 Juni 1534, finder man de tydeligste Beviser paa, hvorledes man søgte at forbedre de Fattiges Tilstand, der under og endog strax efter Reformationen ikke allene ej var gaaet frem, men tvertimod var gaaet tilbage ved Berøvelse af Dotationer og andre Gaver. Christian, den 3die og Frederik den 2den diske særdeles Omsorg, for at de Fattige fik deus tilbage. J fornævnte Kirke-Ordinants hedder det: "De Fattige til Behielpning skal al den Rente beholde som de her til Dags ere rante at have, og fremdeles hed det først og for alting ville vi, at der skal igien tillægges tilsattige Folks frie Brug, Landsbyer, Møller, Fiskevand, Skove, Ager og Eng, og hvad Andet Afgaaede See Fr. Munters Danske Reformations Historie 2den Deel, Pag. 17. der kan findes at have været fra fordums Tid lagt til saadanne fattige Menneskers Ophold og derfra kommet med Uret, og dersom Saadant findes noget Sted ikke at være Nok, ville vi lægge til hvad som fattes o. s. v.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-28
Bestyrelsen af Fattigforsørgelsen og Fattigpleien, gik som Ordinantsen viser, endnu udfra Kirken, eller Præsteskabet, og i mange Henseender blev Ordinantsen den Grundvold, hvorpaa Fattigvæsenet i senere Tider byggedes. Der omtales en Almissekiste, hvoraf Kirkens Tienere tage deres Næring, og hvoraf ogsaa de Fattige maae blive hjulpne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-28
Der befales nogle synderlige Prækener, hvori Folket maae indskjærpes (indgrundis) en mærkelig Omhyggelighed for de Fattige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-28
J et andet Capitel foreskrives, hvorledes Præsten skal besøge de Vanføre og Fattige, og flittigen skulle de besøge de Vanføre og Fattige i Hospitalerne, og trøste dem med Gudsord.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-28
J et andet Capitel hedder det, om Ophold og Forsorg til Gudsordstjener og de Fattige: "Der beskikkedes Diaconer 2 eller flere, som skulle være forstandige og gudfrygtige Mænd, og skulde oppebære de Fattiges Gods, og gaae omkring om Helligdagene og samle det, og deele det saa ud iblandt de Fattige, saa at enhver fik rundelig, eftersom enhver behøvede det, hvert Aar skulle de aflægge offentligt Regnskab, for Alt hvad de havde imodtaget og udgivet i Overværelse af Øvrigheden, og i Præsternes Nærværelse.