Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-01-29
Ombord paa de svenske, norske og danske Krigskibe ved Gibraltar holdtes en sjelden Julefest. Den svenske Fregat "Josephine var indrettet til Høitidssal. Den agterste Deel af Fregattens Batteridæk var forvandlet til en Salon og decoreret med Blomster samt frisk afbrækkede Citron- og Orangegrenemed vedhængende Frugter. Spillet var brugt til et stort Juletræ. Kl. 6 om Efterm. samledes Selskabet 74 Officierer, Consuler a. Mandskabet begyndte Festen med, efter svensk Skik, at forestille de tre vise Mænd fra Østerland, med Tilbehør af Stjerner, Joseph og Engelen Gabriel, m. m., og ledsaget af de ældgamle Sange, som ere Levninger fra Katholicismen og Munkenes Tid, og som endnu hver Juul gjentages i Sverrigs fleste Landsbyer. Da denne Forestilling var endt, spillede Orchestret, der var sammensat af Dilettanter fra alle Skibene, en Polka, og alle Gjæsterne sloge Kreds. Dandsen begyndte, og vedvarede indtil man blev indbuden til at tage Plads om Styrbords Side, for at besee et Tableau, forestillende de tre Nordens Guder: Odin, Thor og Frei. Dette Tableau udførtes af Officierer: Odin af en Svensk Thor af en Dansk, og Frei af en Normand. Det var lykkedes fortræffeligt. Man raabte da capo og kunde ikke nok betragte de stærke Mænd fra Fortiden, ved Erindringen og hvilke de nordiske Hjerter bankede af Stolthed. Derefter dandsedes atter, indtil Tæppet, paany gik op, og man saae en Gruppe af tre andre Figurer: Flora, ved hvis Fødder et omvendt Overflødighedshorn udstrøede en Mængde Blomsterbouquetter hvoraf hver var forsynet med et vedhæftet No; Neptun, med sin Trefork og en Snekke ved hans Fødder med Julegaver, i Midten Lykkens Gudinde, paa en Throne, bestemmende Uddeelingen af Gaverne ved de numererede Bouquetter. Enhver af Deeltagerne fik en Julegave, for at have en Erindring om denne Aften. Derefter fortsattes atter Dandsen, medens man var i fuld Virksomhed paa Theatret, der var indrettet med Coulisser af Signalflag og decoreret med store blomstrende Aloeplanter. Man opførte en Commedie, betitlet: "Æneas i Carthago, som i denne Anledning var forfattet og indstuderet ombord i Corvetten Carls crona." Da Tæppet gik op, saaes Æneas at sidde lyslevende for Tilskuernes Blik i blaakantet Skjorte, Sømandshat (en saakaldet "Sydvest), og med Cigar. Det Lune og den Naivitet, hvormed denne Pjece var skreven, i Forening med den ypperlige Udførelse, opvakte almindelig Fornøielse. Ved Tæppets Fald fremkaldtes Dide og Venus, og da Dandsen atter begyndte, vare disse Damer næsten ikke af Gulvet Selv de Ældre grebes af den almindelige Lystighed og flokkedes og skjøn Dido, for at faae en Vals med hende, Kl. 11 viste sig pludseligt en smukt anrettet Souper bagved et hemmelighedsfuldt Forhæng, som deelte Fregattens Dæk i to Saloner. Den første Skaal ved Bordet foresloges af Chefen for den svensk norske Eskadre (Commandeur Ullner), som var for de her samlede tre Nationers Regenter!" Herpaa fulgte Nationalsange. Den anden Skaal proponeredes af Chefen for det danske Krigskib Heklad for de tre nordiske Nationer og deres Mariner, hvorved blev afsungen en Sang, forf. af Lægen Satterberg, og hvoraf her til en Prøve meddeles følgende Vers: En Skal for Sven, Nora, Dana, En varm, en trofast Brödraskal; Vi fakta under samma fang, Och Rütt og Sanning at vart mal. Var gamla tvist at sluttad vorden, Hvaraun vi privat nog i Strid, I standig endragt blomstrer Norden, Tredobbelt stærk i fröid och frid. Den tredie Skaal proponeredes af Chefen paa den norske Fregat. Alle, som havde deeltaget i denne Fest, glædede sig over det varme Venskab, som yttrede sig mellem de tre Broderfolk. Nytaarsaften samledes man atter, for at tage Afsked med det gamle Aar. Paa den Tid, da det var Midnat under en Meridian, som man tænkte sig dragen omtrent midt igjennem de tre skandinaviske Riger, mødte Fartøierne fra de 6 Skibe, paa et givet Signal fra Fregatten "Josephine, omtrent midt imellem Skibene. Hvert Fartøi var forsynet med Fakler, og ved disses Skin afsang Officiererne adskillige Sange, deels nationale, deels forfattede i denne Anledning. Den af og til temmelig stærkt nedfaldende Regn dæmpede vel undertiden Fakkelskinnet; men den formaaede ikke at kjølne den indre Varme som Enhver havde medbragt til denne ægte nordiske Fest.