Københavns Adresseavis, 1759-09-21
Fortsettelsen af det i No. 27, anførte Stykke Foreløbende Efterretning om Ager=Acade. miers og Oeconomiske Læreskolers Bygning og Indretning, i et Sendebrev, til sin Ven, udkastet af Forfatteren. i ville gaae videre, maaskee vi ville endnu B finde flere, som viser en Velbehagelighed. over vort Arbeyde, og lader samme vederfares Kiendetegn paa deres Bevaagenhed og Fornøvelse. Hisset seer vi dem; det er en forunderlig deylig Blanding af begge Kiøn, som er indviklet i utallige Forretninger, og derover har hverker Tid eller Leylighed til at opholde sig længe hos det Arbeyde som er foretaget. Omendskiønt de ikke kunde ansees, som virkelige Arbeydere, saa er dog deres bifald ligesaa roesværdigt som nyttigt. Vi betiener os af dem som Forsvar for vor godt Sag, som med deres Vaaben holder Spotternes Aand og Egennytten i Tømme, paa det at de ikke skal tilføye os nogen Skade. De spørger maaskee, hvad den Vegtskaal betyder, som de bærer i deres høire Haand, jeg vil sige Dem det: denne sigter til det Udfald og Eftertryk, som i mange fuldkomne Tilfælde tiener vore vel overlagte Hensigter til Understøttelse. Jeg vil giøre dette tydeligere for dem. Hisset i hiint Hiørne sidder en Dame. De kand, af den Aands Venlighed, som boer hos hende, lettelig giøre Sig den Slutning, at hendes Hierte maae være opfyldt med Himmelens Velsignelse. Hun har indrettet sin hele Bestræbelse derhen, at samle sig Skatte der, naar hun skal forlade disse nærværende. De skal ikke troe, hvad for en Eftertryk der stikker i hendes høyre Haand, og hvor villig samme er, naar den kand blive anvendt til Nødens og Fattigdoms Vederqvægelse. Hun har fattet det Forset at bestemme en egen Bolig, hvorhen Børn af begge Kiøn, hvis Forældre ere vandte til at tage imodugentKiøbenhavns Adresse. ugentlige Almisser af hendes egne Hænder, maae daglig paa en vis Time forsamle sig, og skal være forpligtede til at øve sig udi at spinde og strikke under en Lærmesterindes Opsigt og Anførsel. Hun vil have Hørren spundet til Garn og lade samme offentlig sælges. Hun troer, at hun ikke kand bringe det almindelige Beste noget Behage ligere Offer, end naar hun ved dette Middel anstiller en Undersøgelse, hvem der er værdig til hendes Gaver eller ikke. Alle de, som ikke vil indtræde i denne arbeydsomme Orden, og lade sig berede til det almindelige Bestes Tieneste, har det allerførste Haab, at blive bragte ind i Tugthusene, og sammesteds at fortiene deres Brød. Hun har den Hensigt, at udrydde Dovenskab og Lediggang af Ungdommens Hierter, som den allerskadeligste Pest i Landet; at omvexle det sterke Tiggerie, og Børnenes rasende Allarm paa Gaderne med en arbeydsom Stilhed. De finder ved Siden af forbemeldte en Dame af høy Rang Hun er vel ung af Aar, men i Sandhed stor at Hierte, Jndsigt, god Villie og Formue at tiene Fædernelandet. Hun taler med en ringe Bonde, Pige, som paa det Spørsmaal, hvor gaaer det Eder min Datter, har givet dette sindrige Svar Skulde de Store vel bekymre sig om os, Hun vil bevise, at Menneskekierlighed i besynderlig zirer en høy Fødsel. De seer, at hun tæller Penge, og at hun undertiden befugter dem med hendes livsalige Øyentaare. Denne store Dame har udført det Forset, at gjøre hendes Undersaatter lykkelige, som hidindtil har stukket i Elendighed. Hun bekymrer sig selv, som De seer, om deres Tilstand, paa det at de skal fatte Fortrolighed til hende. Efterat hun har ladet anvise enhver Gaard dens egen besynderlige Jord, og ladet tilmaale de ringe Hytter og Huse, saa megen Jord, at besidderen nødtørftig deraf kand leve, imod en vis aarlig Afgivt, som først efter 5 Aars Forløb opnaaes fuldkommen, saa understøtter hun de Svage og Asmægtige, paa det at de kand komme paa Benene. Hun giver enhver Eier en under Haand og Seyl udstædt Forsikring, at der hverken nu eller i fremtiden skal blive fordret nogen ydermere Afgivt eller Tyngde af dem. Hun vil derved overbevise dem om, at de ikke skal arbeyde omsonst. Paa det at Dovenskab i dens første Begyndelse kand blive forjaget, og at Flittighed kand faae Kræfter og Fremgang, ontoirs Efterretninger. saa strekker ydermere hendes Opmerksomhed sig til Børnene, som er paa hendes District. Den som først og tiligst er oppe om Morgenen, og viser den beste Flid i at lære og arbeyde, faaer ugentlig sin maadelige Løn. Med dem som ere voxne og boesiddende gaaer hun ligesaadant til verks. Tieneste Karlene i enhver Bye maae aarlig paa en vis Dag aflegge deres Prøve, hvilke af dem der zirligt og i en uforrykket Orden kand best føre Ploven fladt, og atter dybt i forskiellig Slags Jord. De ældste Mænd i hver Bye ere Dommere og efter deres Kiendelse bliver en fastsat, dog ulige større Belønning uddelet til dem. Ligesaaledes bliver gaaet til verks med Bonde Pigerne, i Henseende til Spinden, Strikken, Syening og Vævning. Prøvestykkerne paa ethvert Slags bliver paa en vis Dag indleverede og betegnede med Numer, og fremviist for forstandige Fruentimmer til deres Paakiendelse, uden at de veed fra hvem de ere. Enhver Classe faaer sin Belønning. Hvo som af de Bosiddende har gjort den største Fremgang i Potatos Avlingen, og fedet sine Sviin dermed, eller sendt samme til Stederne at sælges; ligemaade naar nogen i Humle-Avlingen af det Engelske Slags har faaet en betydelig Mængde frem for andre i Vegten, da faaer saadan en efter Forvalterens Jndsigt og Udsigende en aarlig Belønning. De som besynderlig har lagt Vind paa at plante Markerne og Abeler paa Landeveiene og i Byerne, og i Høstens Tid fremviser synlige Kiendetegn derpaa, faaer ligeledes en fastsat Opmuntrings Lod. Ethvert Slags Sæd, som bliver kiendt for det meest indrentende og reeneste paa Ageren, kand give Eiermanden den Forsikring, at det Fortrin han har i sin Jndsigt og Flid, skal ikke blive ubelønnet. Alt dette i Henseende til Udgivterne koster denne christelige og forstandige Dame intet; ja hun har endogsaa merket efter gjorte Overslag, at Jndkomsterne af hendes Gods beløber sig desuagtet en Trediedeel høyere, end forhen. Hun er overalt en Fiende af alle udenlandske Snurrepiberier, Moder og overflødige Bekostninger. Hendes Jndkomster af hendes Jord ere blevne ulige større, og gjort meget meere velsignet ved Bønnen, Undersaatternes Ønske, og deres oprigtige Flittighed. Ved denne Forsorg for hendes Undersaatters aandelige og timelige Velfærdt har hun tilføyet denne betingelse, at enhver Eyer uden Forskiel, Forskiel, eftersom hans Tilstand har merkelig forbedret sig, skal selv vedligeholde sit Huus og Bolig i god Stand. Da nu de extraordinaire Udgivter, som ellers efter aarlig Sædvane maae anvendes, til at hielpe og understøtte de fattige Undersaatter, aldeles falder bort, saa er Jndtægten reen, ulige større end forhen, og Udgivterne i Henseende til Belønningerne, er at ansee som en Grundvold, hvorpaa Godsets og Undersaatternes bestandige Velfærd bliver bygget. De merker, at adskillige af maadelig Herkomst og høy Anseelse deels taler med andre af ringere Stand, deels har deres Guldbørs i Haanden, og giøre sig færdige at løse op for samme. De forlanger maaskee en Forklaring, hvad dette betyder. Hine ere indgangne til Overbeviisning. at en forbedret Jndsigt og Flittighed kand formere Landmandens Jndkomster; dette ønsker de; de overgiver de skrevne eller trykte Underviisninger. som baner Veyen dertil, og beder Landmanden, at han vil giøre Forsøg derpaa, og i sin Tid indlevere Efterretninger og Følgerne deraf. Den Anseelse, hvorudi disse høye Patrioter staaer, den venlige Tiltale, den Nidkierhed for det almindelige Beste, ere i sig selv allerede saadanne rørende Midler, der setter Landmandens Hierte i Bevægelse. Hvor let kand den høyere Stand, lænke samme efter sin Villie, da den Part, som desuden er forpligtet til Lydighed, anseer det baade som en Skyldighed og Nytte, naar den kand vise sine Foresatte nogen Villighed og Velbehagelighed. Disse, som der spiller med Guldet, ere Patrioter, der lever af deres Midler eller aarlige Jndkomster, og fører et ordentligt Levnet. De elsker deres Fæderneland; fordi samme enten har været deres Forfædre gunstigt eller og fordi det for nærværende Tid rigelig forsørger dem, saa holder de for, at de aflegger roesværdige Prøver paa deres Taknemmelighed derudi, naar de giver samme en liden Deel af deres aarlige Overskud tilbage igien. Deres Villie er, at samme skal anvendes til Landmandens Beste, som beboer Heder og sandige Steder.