JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-25
Odense, d. 21 Septbr. Afvigte Løverdag. feiredes vor elskede Gouverneur, Hs. Høihed Prinds Christians Fødselsdag af et talrigt Selskab i Fruens Bøge ved Diner og Bal om Aftenen. – J forrige Uge aabnedes Slusen paa den nye Dæmning ved Odense Canal, hvorigjennem Vandet skal udledes fra den saakaldte Stige eller Baagøe Strand, imellem Nisted, Hauge, Stige og Canalen, til hvilken Ende i Sommer er opført en Dæmning for Gabet eller Udløbet ved Stige Bye over Sluget, hvor Fjorden løb ind i Baagøe Strand, til det lige overfor liggende Canalhoved, og al Forbindelse med Havet saaledes afskaaret. Sidst i Juni Maaned blev det egentlige Arbeide begyndt under Hr. Capitain v. Stofleths nidkjære Tilsyn og Bestyrelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-25
Til den offentlige Examen i Odense Cathedralskole, som begyndte den 13de d. M., var Jndbydelsesskriftet udgivet af Hr. Cand. Theol. Adjunct J. W. Jørgensen, og indeholder "Nogle Betragtninger over den historiske Underviisning i de lærde Skoler." Candidaterne, som i Aar skulde dimitteres til Universitetet, ere alt 7.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-25
Løverdagen den 2den October foretages Translocationen paa Gymnasiets Auditorium.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-25
Jndbydelsesskriftet til den offentlige Examen i Nyborg lærde Skole, der begyndte den 6te d. M., bestaar af "Homers Jllade, 6te Sang, i danske Hexametre af Hr. Adjunct C. C. Guldberg. De Dimitteredes Tal er ialt 4.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-25
Posten har medbragt det Sørgebudskab, at Hs. Majest. Kong Ludvig den Attende af Frankrig er død den 16de d. M. om Morgenen, (Hs. Maj. opnaaede en Alder af 69 Aar og 11 Maaneder, Den 30 Mai d. A. var det netop fulde ti Aar, at Hs. Majestæt besteg den franske Trone. Den afdøde Monarks Broder, Monsieur, Greve af Artois, er under Navn af Carl den Tiende, bleven proclammeret som Konge af Frankrig og Navarra, og har modtaget Hyldingseden. - Hs. Maj. Kong Ludvig den Attende er født d. 17de Nov. 1755, og Hs. Maj. Kong Carl Philip den Tiende den 9de Oct. 1757.) Skuepladsen. Mandag (d. 27de) 2 Geert Vestphaler, og Nonnerne, Syngestykke i 2 Acter. Mellem Stykkerne. Entree. Mirakeldoctoren Richter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-25
J vore Dage brændes ikke mere Herer; Auto da=Feer ere selv i Spanien en Sieldenhed. Men det gaaer med Overtroen, som med Syg dommene, medens man mener, at den ene eller anden er forsvunden, har den kun ladet sig afløse af en ny, maaskee end værre og farligere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-25
Kjøbenhavns Børs, d. 24 September. Cours. Hamb. 2 M. 233, a vista 236. Spec. 238. - Specier solgtes til 14 Rbmk. 4 1/2 s. Disconto 5 pC. - 4 pCt. Kongl. Obligationer (uden Renter) 91 1/2 a 92. Nationalbank-Oblig. (af Laanet 4de Febr. 1820, uden Renter) 100 1/2 Rbd. r. S. eller 120 Rbd. Sedl. pr. 100 Rbd. r. S. Hamborger Laan af 1819. 3000 Bcomk. 97 3/2. Dito 4000 Bcomk. 97. - 6 pC. norske Obligationer ved Hambro & Søn 104. - Norske Spe- Svenske ciessedler pr. 10 Spec. 16 a 16 1/2. Sedler 55. - Asiatiske Actier . . Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Enogtyvende Aargang. No. 78. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 28 September 1824.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Reisen til Hamburg (Fortsættelse; see forr. No.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Den mærkværdige, af Ansgar stiftede, Domkirke er ikke mere til. Den blev nedbrudt 1805, og paa den Tomte, hvor den stod, drive nu Brændevinsskjænkere og Sælgekjerlinger deres Væsen. De nuværende fem Hovedkirker er St.Petri, St. Nicolai, St. Catharine, St. Jacobi og den store St. Michaelis Kirke. De indeholde intet egentligt Mærkværdigt. Den meest udmærkede iblandt dem er St. Michaelis Kirke, bygt af den Hamburgske Architect C. G. Sonnin, der døde 1794. Paa Bekostning er der ikke bleven sparet og til dens Bygning medgik 1 Mill. 600,000 Mk. Hamburgerne troe, at den er bygt i en ædel og elegant Stiil. Men Stilen, er, som Ramdohr allerede har bemærket, den i den første Halvdeel af det attende Aarhundrede herskende, og som i Grunden bestod af en Blanding af den Gothiske og Græske. Den meest imponerende Deel af denne Kirke er Taarnet, hvis hele Høide er 456 Fod, og hvorfra man har en smuk Oversigt af hele Staden, og dens Omegn. J det Panorama, som Hr. Cornelius Suhr foreviste for fem Aar siden i Kjøbenhavn, saae man en skjøn og veltruffen Afbildning deraf. Men Kirken, som desuden ligger alt for indskrænket, har i sit Udvortes ingen skjøn Architectur. Mere Smag forraader dens indere Deele. Der er den lys og rummelig Meget rigtigen siger Randohr, at det Hele er en Masse af Kanter, Forspring, brukne Gavler, halv indmurede Søiler o. s. v., uden Øjemed, Nytte og Skjønhed. Taarnets Høide staaer ikke i noget Forhold til dets Brede. Vel har man villet undskylde denne Feil med, at, efter Sonnins Plan, skulde det havt endnu en anden, ligesom den første, paa corinthiske Søiler hvilende, Etage, men at Mangel paa Penge tvang Forstanderne til at indskrænke Architectens Plan. Dette ligner imidlertid alt for meget Springvandets Opførelse i Abdera, hvor Vandet skulde udspringe fra Delphiner, og hvor man ikke, førend Springvandet var færdigt, opdagede, at der manglede tilstrækkeligt Vand, og det derfor siden saae ud, som Delphinerne havde Snue. Først Penge og siden bygge, raader Klogskab, men først bygge og siden see sig om efter Penge, er, mildest talt, Uklogskab. Vist nok er dette ikke det første Exempel paa at gjøre Regning uden Vert, og at begynde, uden at vide hvormed man skal ende, men for en saa rig Stad som Hamburg, der kan udrede Millioner, naar det gielder, er det dog altid en stor Bebreidelse, at have ladet en Bygmester udkaste en Plan og nægtet ham de pecuniære Midler til at udføre den. Kirken har kun, næst et Portrait over Orglet, et eneste Malerie, nemlig en af den ældre Tischbein malet Altertavle, som Ramdohr, kalder middelmaadigt i alle Dele af Maleriet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Det nye Sygehuus, hvortil Grundstenen blev lagt 1821, er nu færdigt og kan betragtes som den smukkeste nyere Bygning i Hamburg. Det skylder frivillige Bidrag af 250,000 Mk., samlede i Stadens fem Kirkesogne, sin Tilværelse. Afstikkende er dens Pragt mod Stadens fleste andre Bygninger. Den, som seer det i en Frastand, uden at kjende dets Bestemmelse, skulde snarere antage det for et Slot end et Hospital. Bygger man Sygehuset. saa prægtigen, hvorledes skal da Raadhuset blive, om et saadant engang opføres. Dette maatte i det mindste, naar noget rigtigt Forhold skal iagttages, blive dobbelt saa stort, og da vil det i Omfang nærme sig Christiansborg Slot. De vigtigste i det mindste for en Fremmed, mærkeligste Bygninger, ere nu nævnte. Af Konstminder eier Hamburg næsten ingen. Det til Hæder for Adolph IV, Greve af Schauenburg, d. 18 October 1821, paa Marie=Magdelena Kirkegaarden opreiste, er mere et Gravmæle end et Mindemærke. Statuen er udanbeidet i Steen og Jern. Hos en Dansk kan Synet af dette Minde ikke opvække behagelige Erindringer. Hamburgerne betragte Adolph som deres Niels Ebbesen, og deres Friheds Stifter. Men den ubestikkelige Krønike vil aldrig glemme, at denne Befrielse fandt Sted, medens Kong Waldemar var betynget med de skjændige Lænker, hvori Grev Henrik af Schwerins Lumskhed, havde smeddet ham. Vel havde Hamburg i Aaret 1224, førend Adolph IV. var rykket derind, kjøbt sin Frihed af Greve Albrecht af Orlemunde, til hvem Kong Waldemar 1218 havde solgt Staden, men Salget var skeet paa det Vilkaar, at han aarligen skulde betale Danmark 50 lødige Mark Sølv og følge Kongen i Krigs toge, naar han dertil blev æsket. Greven solgte saaledes, hvad han ikke med fuld Ret var i Besiddelse af. Den Plads, hvor de af Waldemar bygte Borge ved Schiffbeck stode, kalde Bønderne endnu Spkelberg (Spøgelsesbjerg).
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Folkefester.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Hamburgerne have ikke faa Folkefester, og enhver af dem sætter den hele Stad i Bevægelse. Høje og Lave, Rige og Fattige kappes om at feire dem. Jeg bivaanede een af disse Fester, det saakaldte Waisengrun.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Hamburg har et Waisenhuus, der er een af denne Stads vigtigste Velgiørenhedsanstalter. Det er en stor, massiv Bygning med en Kirke- og rummelige Skole-, Vaanings- og Spisesahle I Huset selv opdrages i dette Øjeblik 600 Børn paa 7 til 15 Aar, og udenfor samme og paa Landet omtrent 600 under 7 Aar. Bygningen er fra 1785 og har kostet 300,000 Mk. C. Paa en vis Dag i Juli Maaned faae alle Børn Lov til at forlyste sig i det Grønne, og denne Dag kaldes Waisengrun.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Taffeldækkeren havde allerede nogle Dage i Forveien gjort mig opmærksom paa denne Fest som noget, der, fremfor Alting, ikke maatte forsømmes. Det traf sig just, at mit Værelse vendte ud til den Gade, hvor Børnene skulde forbi. Jeg hørte om Morgenen paa Gaden en Bevægelse, der lokkede mig til Vinduet, og herfra saae jeg hele Toget. Pigebørnene, alle i deres nydelige blaa Dragt, gik to og to i Rad, syngende en Psalme. Drengebørnene ligeledes, ogsaa klædte i Blaat. Læreren og Lærerinden fulgte med, og nogle Militaire til Hest ledsagede dem, for at vaage over god Orden. Adskillige af de voxne Drenge, med Blomsterkrandse om Hovedet, bare en rødmalet Bøsse paa en Stok, som de bestandigen rakte frem til de overalt i Gadedørene staaende og forsamlede Mennesker, der med synlig Glæde nedlagde deres Offere paa disse Velgiørenhedsaltere. Toget gik til Steinthor, hvor jeg tog ud til om Eftermiddagen, for at være Vidne til dette rørende Syn. Her vare Telter opslaaede, hvori Børnene beværtedes med Forfriskninger og kunne fornøie sig med Dans. Tilskuere i Tusindtal, til Fods, til Vogn og til Hest, vare strømmede derud, og det vrimlede her af Mennesker af alle Stænder, som hos os i Dyrehaugen paa en St. Hansdag eller Fruedag. Overalt udenfor Lyst stederne, som her findes i Mængde, sadde Familierne med de til Festen indbudne Venner og nøde Forfriskninger. De ringere Classer fornøiede sig under aaben Himmel og i Vertshusene, fra hvilke allevegne gjenlød Musik. Børnene vare allerede paa Veie at begive sig hjem i samme Orden, som de droge ud om Morgenen, og syngende Psalmer i Chor. De blomsterkrandste Drenge med Bøsserne havde atter Travelt med at indsamle Penge, og disse indstrømmede nu i langt rundeligere Maal end om Morgenen. Mødre holdt deres Umyndige frem og lode dem nedlægge deri en Skjærv til at mildne Fader= og Moderløses tunge Kaar, som om de ret tidligen vilde vænne dem til Goddædighed, og Velgjørenhedsfølelsen yttrede sig her saa levende, saa skjønt, at man maatte have et Steenhjerte, for ikke at bevæges til Taarer. Meest rørende var det at see de smaae Piger, der, uden at have nogen anden Fader end ham, som boer i Himmelen, kaste et taknemmeligt Blik til deres Velgjører inder, ret ligesom om de vilde sige: værer I. Mødre for dem, som ingen Mødre have! Det var een af de herligste Dage i mit Liv. J saadanne Øieblik forsones man med Menneskeheden, om man end havde nok saa megen Aarsag til at hade den. Den Deeltagelse, som disse stakkels Fader og Moderløse fandt her hos alle uden Forskjel, den Redebonhed, hvormed man rakte den Gaver, viste mig Mennesket i sin høieste Adel. Jeg tænkte ved mig selv. J Vældige og Store, som formaae saa meget over Hjerterne, hvorfor benytte I eder ikke mere af Leilighederne til at stemme disse til sand Ædelmodighed og Menneskekjerlighed? Hvorfor hærde I dem saa ofte, ved at bruge Mennesker mod Mennesker, som Dyr mod Dyr i eders Dyrekampe, til at hade, forfølge og dræbe hverandre. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Blandinger. Pelisson, der var saa ilde medhandlet af Børnekopperne, at den bekiendte Madame Sevigne sagde om ham: "at han misbrugte "den Tilladelse, Mandfolkene havde, til at være hæslige, mødte engang en Dame, der bad ham følge sig. De kom ind sammen til en Maler, til hvem hun sagde: ganske som han, i hvert et Træk Næppe var hun igjen borte, før Pelisson, der heelt nysgierrig vilde vide, Hvad dette havde at betyde, fik følgende Forklaring af Maleren: "jeg har paataget mig for denne Dame at male Christi Fristelse i Ørken, og over i een Time have vi trættets om Udseendet, Diævelen bør at have "Nu har hun gjort Dem den Ære, at tage Dem til Model. Der er dog mange Slags Ære til.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Man fortæller og Fontenelle, at han gik hver Middag om efter fri Mad og derfor, da en vis Madame Tencin var død, han ellers gjerne spiste hos, med sin sædvanlige Rolighed sagde: nuvel! saa maae vi til at spise hos Ma"dame la Geoffrin!" Piron, Satirikeren, stod just i sit Vindue, da man baer Fontenelle, som døde i en Alder af hundred Aar, paa sex Dage nær, til Jorden. Eil raabte han Kom og see et Særsyn. Den gode "Fontenelle forlader sit Hjem, og deter ikke for at spise ude!" Malherbe laa og skulde døe. Hans Skriftefader stod hos ham, for at styrke ham i de sidste Øieblikke. Dette Menneske var saa smagløst, at han endog betjente sig af Udtryk, som følgende: "hvorledes er det med Deres "Appetit, jeg mener, Appetitten efter "det himmelske Maaltid!" Da raabte Digteren utaalmodigt: "snak dog ikke meer til mig Deres forbandede Stiil be"tager mig Appetitten.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Jesuiten le pere Bougeant, der, uagtet han skrev baade i det theologiske, philosophiske og historiske Fag, dog tidt manglede Penge til endog Livets første Nødvendigheder, pleiede heelt comiskt at sige, naar han var iknibe: "saa faaer jeg da at frembringe et Uhyre, som indbringer mig min Louisd'or!" Og derved forstod han da altid et Flyveblad, som gik godt af, i det det med al Omstændelighed anmældte og beskrev et hist og her i fjerneste Lande seet Uhyre, der, vel at mærke, aldrig var, eller havde været til. Man fristes dog tidt til at spørge og svare med Pitaval i hans Causes celebres o. s. v. 5te Deel S. 242. Hvad er Publicum for "Noget? Det er en Mængde Mennesker, som ere Slaver af deres egne Fordomme og lade sig blende af et flitteragtigt Udvortes".
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Ærkebispen af Rouen indbød Malherbe til at spise hos sig og siden være Tilhører ved en Præken, han skulde holde. Man spiste godt, og Digteren trængte til en Slummer efter fuldendt Maaltid. Det varede Ærkebispen vel længe, og han gik selv ind, for at vække den Sovende og faae ham med i Kirke; men Malherbe forblev desuagtet liggendes og svarede kun: "seer "De da ikke, Høiærværdige, at jeg sover trygt nok uden det? "Den værdigste Hylding, man kan vise Guddommen, er, efter min Mening, at forsvare den uden al Vrede, "som og det meest uværdige Billed, man kan danne sig om den, at skildre den hævnesyg og bister. Saa skrev Voltaire og blev kaldt en ugudelig Kjætter. Hanmiskjender de Himmelske, der drømmer sig dem blodtørstige, oglegenligen talet, paadigter han dem kun sine egne grumme Begjærligheder." Saa skriver Göethe og kaldes ei en ugudelig Kjætter. "Dersom eet, eller andet Selskab af Lærde vil paatage sig at udgive et Lexicon over de menneskelige Modsigelser, tegner jeg mig for tyve Bind i "Folio," skrev samme Voltaire. Sera gratulatio reprehendi non solet" siger Cicero, Epist. ad Familier. Lib. 2, Ep. 7.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Kan nogen Professor i Verden oversætte det bedre, end vor Vessel gjorde i Sit: "Den Prosit, som kom seent, er bedre, end aldeles ingen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Napoleon, den Største af de Store, fødtes den 15 August 1769. Lieutnant i 1ste Artillerie-Regiment, de la Fere, 1ste Sept. 1785, Capitain, 6te Febr. 1792; Bataillonschef, 19 Oct. 1793, Brigadegeneral, 6 Febr. 1794. Divisionsgeneral, 16 Oct. 1795.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
General en Chef for Armeen i Jtalien, 28 Febr. 1796; Første Consul, 13 Dec. 1799. Consul paa Livstid, 2 Aug. 1802; Keiser, 18 Mai 1804; Krones 2 Dec. 1804; Tvungen til første Frasigelse af Regjeringen, Fontainebleau 11 Apr. 1814; Tager atter Regjeringen 20 Marts 1815, Tvungen til anden Afsigelse, 21 Juni 1816; Død paa St. Helena, 5 Mai 1821, Begravet der, 9de Mai 1821, i Nærheden. af Longwood paa den lille romantiske Plet, Huts-Gate, ved en Kilde, han tidt havde drukket af, under to Taare pille, Paa Kisten laa, da han førtes til Jorden, den blaae, guldbroderede Kappe, han havde baaret i Slaget ved Marengo, og Kaarden, han da havde draget. "Han havde" – siger den franske Udgiver af Fru von Campans Memoires over Dronning Maria Antoinette af Frankrige - "han"havde bragt sin Magt i Europa til "den Høide, at ham var det, der ene i Europa kunde styrte den omkuld"Det er en gammel Skade, at kalde Tiderne onde, Aarhundredet slet, Penge sjeldne at faae fat paa. Man "har altid ført det samme Klagemaal. Saa staaer der sagt for hundred Aar siden i Pensees diverses du Comte de Bussy Rabutin, udkomne 1731. Vi skrive nu 1824.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
En philosophisk Græker i Hedenolds Dage havde tvende Sønner, nærmede sig sit Endeligt og vilde gjøre sit Testament. Den ene Søn udmærkede sig ved sit gode, den anden ved sit slette Hoved; til den første gav Faderen den største, til den sidste en saare ubetydelig Deel af sin Formue. Hvorfor, Efter hvilke Grundsætninger gik han frem, "Minyngste "Søn er dum, sagde han "Ham vil"Lykken tage i naadigst Varetægt. Broderen derimod, med det gode Hoved, de udbredte Kundskaber, de afgjorte Talenter, vil bestemt blive "Den, der kommer til at trænge"! Hvad skeer, Spaadommen gaaer i Opfyldelse. Sløvhovedet blev en rig Mand, og den Forstandige, den Kyndige, den Talentfulde fandt sig mangen en Gang overmaade vel tjent med dog at have faaet lidt Rygstød efter sin Fader. Der lod sig her anstille en uendelig Mængde af Betragtninger
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
J Jndledningen til en Forordning af Theodosius den Anden skulle følgende mærkelige Førsteord have fundet Sted: "Vi ere villige til at troe, at Vimodtage Selv en Velgierning, i det Vi finde Leilighed til at gjøre Vel mod Vore Undersaatter. Vi ansee den Dag for spildt os, den Vi ei have adlet veden Veldædighedshandling. Vor Gavmildhed efterlader sig i Sielen en lønlig Tilfredshed. Atlyksaliggjøre "Mennesker, see, det er Førsternes lædleste Forretning, og det gjør os Dødelige til Guds Medarbeidere, Vi ville ei spørge, hvor mange Førster, nei, vi ville heller spørge, hvor mange Formuende, hvor Mange, der have Andre under sig, Andres Skjebne i sin Haand, tiltale vel sig selv saaledes: Samleren.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Indenlandske Efterretninger. J Søndags prædikede Hr. Dr. og Pastor Johannsen, fra Glückstadt, til Høimesse i St.Petri Kirke. Hans Foredrag, som handlede om Bønnens Kraft, gjorde meget Jndtryk paa de talrige Tilhørere, og han ansees af Adskillige for særdeles værdig til at være Dr. Kochens Efterfølger. Den sidste er, som bekjendt, udnævnt til Consistorialraad og Superintendent i Eutin, og vil med det første afreise herfra.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
J Kjøbenhavn døde nyligen Overberider Schiøtt, Livtjener hos H. M. Kongen, en i sin Konst udmærket Mand, der sikkert over et halvt Seculum har udøvet samme. Han opnaaede en Alder af 70 Aar, og man faae ham endnu kort før hans Død, næsten som en Yngling, tumle sin Hest. Han tilred de balstyrigste Dyr og frygtede ligge til Oldingalderen ingen Fare, uagtet han adskillige Gange i sit Liv ved saadan Leilighed havde havt det Uheld, at afkastes og engang endog tumlede med Hesten ned af Volden. Men hver Gang var han dog saa heldig at blive fuldkomment helbredet igjen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
I mange Aar er der ikke gjort saa meget for det Offentlige i at forbedre alle besøgte Spadsereveie, der for en Hovedstads Indbyggere især ere saa nødvendige, som i denne Tid. Ogsaa Gammel-Kongevei, der om Sommeren passeres saameget af alle dem, der ville ud til Frederiksberg, sættes nu i fortræffelig Stand, og paa Siderne indrettes en Stifor Fodgjængere. Veien, der fører fra Gammel-Kongevei langs med St. Jørgens Sø, til Nørreport, bliver ogsaa istandsat, og tilHøire er en bred Fodsti allerede færdig og beplantet med Træer. Man bør haabe, at hist og her paa disse Veie Bænke ville blive hensatte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
J Pavillonen i Frederiksberg Hauge gaves i Søndags Aftes et saakaldt Amusement. Pavillonen saavel som endeel af Alleen, der fører hen til samme, var smagfuldt oplyst med couleurte Lamper, og et Transparent med F. M. C. W. anbragt. En Harmoniemusik opførtes, og da Veiret just var gunstigt, strømmede utallige Mennesker derud. Det var et Slags Vauxhall en Migniature, som minder om Wessels: "Naar dig nogen Karper byder &c.", men som, i Henseende til Rummelighed, dog er meget at foretrække fordet i Rosenborghauge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Man har længe klaget over, at vi mangle en Theatercritik. Nu have vi faaet hele tre. Konst- og Literaturbladet, Aftenbladet og det nys begyndte Conversationsblad har hver især en staaende Theaterartikel. Som Jndustrie betragtet, udmærkede sig paa det sidst holdte Marked i Aalborg intet mere end Hr. Bechs Leerarbeide fra Øeland, der baade er solid og smukt. Hr. Bech afsatte f. Ex. i Sommer circa 14,000 Leer=Lysestager, og flere Ladninger af hans Arbeide ere afsendte til Kjøbenhavn, hvor det finder en rivende Afsætning. Skuepladsen. Tirsdag (28 Septb.) Ungkarlen og Ægtemanden, Lystsp. i 3 Act. og de to Grenaderer, Com. i 3 Act. Mellem Stykkerne en Entree. - Torsdag: Uldmarkedet, Lystsp. i 4 Act., og den nye Jordegodseier, Syngespil i 1 Act. - Fredag: Den pantsatte Bondedreng, Comedie i 3 Acter, og Valerie, Skuespil i 3 Acter. Mellem Stykkerne: en Entree. - Løverdag: Barberen i Sevilla, comisk Opera i 2 Acter, Musiken af Rossini.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Blandede Efterretninger. For ikke længe siden løste Erkestorhertugen, af Meklenburg-Schwerin, som er gift med Kongen af Preussens Datter, een af de vanskeligste Opgaver i Ridekonsten, ved at tilbagelægge en Vei af en halv Miil a reculons (baglænds) i 1 Time og 2 Minuter. Dette foranledigede, at næste Dag adskillige Veddeløb til Hest og tilFods fandt Sted. Blandt andre vandt Grev v. Alvensleben et Veddemaal med Baron v. Knobeldorff, som løb 400 Skridt, medens Greven red 200 Skridt a reculons. Han havde en Overlegenhed af 100 Skridt. En Engellænder, Sir Annesley, traadte derpaa i Skrankerne mod General Brandenburg, for at løbe 100 Skridt, uden at indhentes af Generalen, der til Hest, havde taget sin Stilling paa en Frastand af 50 Skridt bag ham. De sidste 10-12 Skridt, tilbagelagde Engellænderen endog paa een Fod.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
En anden Britter, navnlig Scott, veddede nu med Major v. Barner om at gjennemløbe et Rum af 50 Skridt frem og tilbage. Engellænderen havde gjort Regning paa Vanskeligheden af at vende med Hesten og den Tid, som dertil medgik, men Major Barner, en Mester i Ridekonsten, vendte saa hurtigen og behændigen, at han vandt Prisen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Det Tilfælde, at Februar har 5 Søndage, som i Aar, er meget sjeldent. Det indtræffer kun 3 Gange hvert Aarhundrede. Det vil igjen skee 1852 og 1880, og i næste Aarhundrede 1920, 1948 og 1976. Jndeværende Aars Almanak gielder ikke mere i dette hele Aarhundrede, men først 1976. Det næstkommende Aars derimod vil igjen gielde fuldstændigen 1831, men saa ikke mere førend 1983.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-28
Den evig unge Madam Genlis har udgivet et Værk om Tidens Anvendelse, hvori hun erklæret sig mod de fleste nyere, saa glimrende Opfindelser. Dampbaade, Lynafledere og Gasbelysning true os med farlige Explosioner; Luftmaskiner due til intet; Mekanikens Fuldkommelse frembringer kun skadelige Virkninger; man søger Steentryk, Tyl og pletterede Varer og forsømmer derover Gravstikken, Diamanten, Kniplinger og Sølvarbeide. (Hun synes at have glemt, hvor meget Maskiner gjør Menneskehænder uundværlige og derved forøge Brødløsheden, blandt de arbeidende Classer.) Under alle Nyheder og Omvæltninger, vedbliver hun, er blot det ærværdige Piket og det lærde Ska undgaaet Undergang. (Hvor gammel Skakspillet er her i Norden, sees deraf, at, efter Snorre Sturlesens Beretning i Heimskringla, allerede omtrent 1027 Kong Knud og Ulf Jarl spillede Skak.