Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1824-06-18
J et følgende Numer hedder det: hele Paris taler om denne Afsættelse, og Allarmen derover tiltager, som det løde sig vente. Jo mere Man tænker efter, des meere forhauses Man, saavel over Ophavsmændenes ubegribelige Stolthed, som store Ubekjendtskab til den offentlige Mening, Have de virkelig kunne troe, at Jngen vilde bryde sig om en Mands som Hr. v. Chateaubriands Udstadelse? Den Mand, som vovede at trodse Bonaparte ved Hertugen, af Enghiens Død, som siden Restaurationen har styrtet et System og Personer, der vare lidt mægtigere end dem der nu ere i Velten, skulde saa pludselig igjen forsvinde ved sin nye Unaade, Har da Ministeriet eller Ministeren, ikke følt, hvilken Kraft flig en Mand forskaffede Regjeringen, Alle Konstitutionen hengivne Mænd ere lige som forstenede over, at Forfatteren af Monarkiet efter Chartet er saaledes behandlet. Tilmed havde denne saa varme Roialist ingen Partiaand medbragt i sit Ministerium, og Man 6 bemærkede, at denne formeentlig overspændte Mand var den allermoderateste, forsonligste og høfligste Minister. Alle disse Meninger er det, der nu yttre sig for den Minister, som er faldet i Ungade paa en saa lidet fransk og saa paa Maade, for ei at sige meere! Kun Ministeriets Forblindelse maa det tilskrives, at det har berøvet sig sig en Støtte. Er det ikke ubegribeligt barnagtigt, at Hr. Chateaubriand, hvis eneste Brøde bestaaer i, ei at have filtalt for Renteloven, skal falde med denne? Hvo havde vel skullet sige Os ved Mødets Aabning, at Vi saaledes vilde selv forspilde alle Frugter af det spanske Tog? Spaniens, Østens og Amerikas Anliggender vilde, styrede af Klogskab og i Stilhed, have opklaret sig. Den skjønneste Fremtid aabnede sig. Man har villet plukke Frugten umoden; den faldt ikke, og nu troede Man ved Magtsprog at kunne bøde paa Overielsen. Vrede og Avindere slette Raadgivere, ei ved Lidenskaber eller ved Krebsgang styres Staterne. Æren, politisk Troskab og Frankerigs Vel tillader Os ingen Betænkning, hvad Partie Vi have at vælge &c. J et Efterskrift tilføies, at Loven om Syvaarigheden er passeret i de Deputeredes Kammer, og Hr. v. Chatteaubriand, der maa ansees som Fader til denne Lov samt den spanske Krig, kan saaledes siges at have seiret efter sin Udtrædelse af Ministeriet, Koureren yttrer ligeledes sin Forundring over, at den Minister, hvis Foster den faldne Rentelov var, hæver sig, medens hans Kollega, som skal have anvendt sin Jndflydelse imod Loven, styrtes. "Aldrig har iøvrigt nogen Minister forladt sin Post med mindre Pomp; hans Afsættelse anmeldes ei eengang i en særskilt Forordning, men Publikum erfarer den qvansviis. Efter Forlydende blev ei heller gjort mindste Ceremonie ved denne Minister=Revolution. Da Hr. v. Chareaubriand den 5te kom til Thuillerierne, skal han have fundet Dørrene lukte &c. Et stort Diner, han vilde have givet den 7de, blev strax afsagt. Som det hedder, bliver han ikke den Eneste, der forlader Ministe. riet, hvorimod der tales om 40 nye Pairer, et nyt LovUdkast og Rente=Nedsættelsen, v. Villeles Udnævnelse til Hertug a. Quotidienne fører samme Sprog, og Journ. de Paris og Stjernen ere for Øieblikket de eneste, som holde med Ministeriet. Den sidste vil af en saakaldet stor Mands Skrifter bevise, at flere slige Mænd ikke trække godt sammen, og at en pedantisk Duelighed hos dem, som ville regjere efter deres Bøger, er meget farlig, medens Beskedenhed ogsaa klæder store Aander. Maaskee - hedder det til Slutning - findes disse Marimer ikke i Monarkiet efter Chartet; men sikkert vilde de faae Plads i en Bog, der handlede om, Chartet efter Monarkiet. Efter den hvide Fane indstrømmede der Lykønskninger fra alle Kanter til Hr. Villele over Rentelovens Forkastelse, hvortil kan være god Grund, da Ministeren derved ansees befriet for et falsk Skridt. En anden Kuriositet er det, at see de Deputeredes Kammer, faa Dage efter hverandre at afvise Ansøgninger betræffende Rente loven, først fordi den var antaget og siden fordi den var forkastet: Loven om Kammerets Syvaarighed er den 8d. antaget af de Deputeredes Kammer med 292 imod 87 Stemmer, saa Kourerens Jndfald dog var spildt: at det no ved denne Leilighed vilde honorere den Vexel, Pairskammeret havde trukket paa det, ved at forkaste Renteloven. Et af de haardeste Angreb paa Syvaarigheden gjorde Hr. Foy, som blandt andet fandt denne Lov stridende imod Chartet og sagde, at Keisermagten var gaaet over paa Ministrene, hvilken Lignelse Hr. Villele fandt af skyelig, da Usurpatoren havde regjeret med Sabelen, uden at Kamrene engang torde knye. To andre Lov=Udkast, som tildeels vare antagne, nemlig om Skibs-Afgivterne og om Straffen for Kirkeran, bleve af Ministrene selv taget tilbage den 7de, hvilken uventede Beslutning ogsaa har gjort almindelig Opsigt. Loven om Militairpensioner er af Pairskammeret eenstemmig antaget. ro