Jyllandsposten, 1840-04-28
Endnu maa jeg bemærke, at ligesom jeg i det Foregaaende har anseet det gavnligst, at den høiere Løn altid tilfaldt de med Hensyn til Embedstiden ældste Sognefogder, uden Hensyn til deres Duelighed eller Districternes Vidtløftighed, saaledes antager jeg derimod, at Amtmændene, der, som hidtil, maatte kunne beskikke Sognefogder, tillige bør bemyndiges til at afskedige dem naar de befindes ikke at besidde den fornødne Duelighed eller at udvise tilbørlig Virksomhed og Embedsiver. DaSognefogedbestillingen efter den foranførte Lønningsmaade. i Reglen ikke kan ansees som egentligt Levebrød eller dens Tab som en Velfærdssag for den Vedkommende, mener jeg, at den ved andre Embedsmænds Afskedigelse fornødne Varsomhed og Omstændelighed i dette Tilfælde uden Frugt for mulig Forurettelse kan undgaaes, og ligesaameget som det vilde hindre Øiemedets Opnaaelse, dersom Sognefogderne havde Krav paa, at forblive i Embedet saalænge som de ikke overbevistes om saadanne Pligtovertrædelser, som ordentligviis qvalificere til Embedsforbrydelse, ligesaa meget vilde Øiemedet upaatvivleligen fremmes, naar de lønnede Sognefogder vidste, at Mangel paa tilbørlig Virksomhed og Embedsiver vilde berøve dem den Jndtægt, som de havde attraaet. Derimod formener jeg, at naar Sognefogderne bleve lønnede, og deres Embeder saaledes kunde ventes at ville blive attraaede og ansøgte, burde den hidtil existerende Tvang til at overtage Bestillingen bortfalde. Endeligen vilde det, naar Sognefoged-Embederne ved det omhandlede Middel vandt i Anseelse og Betydning, formeentligen være meget hensigtsmæssigt og gavnligt, at der for Sognefogderne blev reglementeret en Uniform, som maaskee kunde være liig den, Politibetjentene i Kjøbstæderne bære, og at det gjordes dem til Pligt at iføre dem samme, naar de handlede paa Embedsvegne. I Henhold til disse bemærkninger, som jeg tillader mig at henstille til den ærede Stænderforsamling Bedømmelse, finder jeg Anledning til at andrage paa, at det maatte behage Stænderforsamlingen at tage den omhandlede Gienstand under Overveielse, og derefter allerunderdanigst petitionere Hs. Majestæt Kongen om, at en til den foreslaaede Forbedring af Landpolitiet sigtende Lov maatte emanere, og det ved samme maatte paabydes: 1. At Sognefogderne for Fremtiden skulle tillægges Løn af det Offentlige saaledes, at i enhver Landjurisdiction eller, hvor denne hører til forskjellige Amter, i den Deel af samme, som hører til eet Amt, den halve Deel af de der værende Sognefogder, som nu og til enhver Tid længst har været i Embedet, faaer hver 100 Rbd. Sølv, og den anden halve Deel hver 60 Rbd. Sølv om Aaret, eller, om Sognenes Antal udgjør et ulige Tal, at da Antallet af de Sognefogder, som tillægges den høiere Løn, med 1 overstiger Antallet af dem, som nyde den mindre. At Sognefogderne desuden beholde de dem efter den nu bestaaende Lovgivning tilkommende Rettigheder, og Friheder. At ligesom Amtmændene ere bemyndigede til at antage Sognefogder, det saaledes ogsaa skal overlades til disse Embedsmænd uden Rettergang til enhver Tid at afskedige dem, naar de befinde, at Sognefogderne ikke besidde den fornødne Duelighed, eller udvise den Virksomhed og Embedsiver, som med Føie kan fordres af lønnede Betjente; men at det derimod ikke skal være Pligt for Nogen at overtage Sognefoged-Embedet. At Sognefogderne skulle bære samme Uniform, som Politiets Betjente i Kjøbstæderne, og være denne iførte, naar de fungere i deres Embede, og At det indskjærpes Underøvrighederne i Landjurisdictionerne, med Strænghed at paasee, at Sognefogderne opfylde deres Pligter, samt i det modsatte Tilfælde derom at giøre Jngberetning til vedkommende Amtmand, og efter Omstændighederne indstille den eller de Vedkommende til at afskediges." Hertil skal jeg i Anledning af den berørte Artikel kun føie, at der neppe er Grund til at antage, at mani Almindelighed lader det mangle paa behørig Omhu ved Valget af Sognefogder, som det i alle Henseender maa interessere enhver Herredsfoged at have saa gode som muligt; men da der ofte, i Særdeleshed i de mindre Sogne, kun ere faa Mænd, som kunne være skikkede til denne Bestilling, og det er temmeligt almindeligt, at Sognefogderne efter 3 Aars Forløb tage deres Afskeed, er det indlysende, at man under de nuværende Forhold meget ofte ikke kan forskaffe sig duelige Sognefogder. At der hist og her findes enkelte Mænd, der med de fornødne Evner finde en Tilfredsstillelse ved at tjene det Offentlige uden Vederlag, kan kun betragtes som en Undtagelse. Hvor smuk Forfatterens Skildring af en retsindig og velsindet Herredsfogeds heldbringende Virksomhed end er, maa Enhver, der kjender Mængden af de Forretninger, og betænker Omfanget af det District, en Herredsfoged har, ogsaa erkjende, at han, endog med den bedste Villie og den største Opoffrelse, ikkun for en meget ringe Deel formaaer som Politimester at føre det umiddelbare Tilsyn i sin Jurisdiction, om han endog er saa heldig at boe i dens Midte, men i denne Henseende nødvendigen trænger til Assistence, af hvis Beskaffenhed hans Virken altsaa væsentligen er afhængig. Jeg slutter med det Ønske, at flere Retsbetjente og andre saakyndige Mænd ville yttre deres Mening om den omhandlede Gienstand, der vistnok i høi Grad kan giøre Krav paa det Offentliges Opmærksomhed. C. W. Qvistgaard, Herredsfoged i Han-Herrederne.