Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-19
J Aaret 1604 fik Altona Navn og Rettigheder som Flekke, og allerede 1601 tillodes det forskjellige Religionssecter at nedsætte sig der. Under Kong Frederik III. blev det 1664 en Stad, Nu er Altona, skjøndt den yngste, dog den vigtigste Stad i Holsteen, og den anden i Danmark, saavel i Henseende til Handel, som til Størrelse. Det er forholdsviis voxet ligesaa hurtigen frem som Kjøbenhavn, thi det tæller mellem 24 og 30,000 Indbyggere, og regner man at Kjøbenhavn er omtrent 600 Aar gammelt, saa er Befolkningen tiltaget i samme Forhold. Dog, uagtet Altonas Handel og Fabriker befinde sig i en temmelig blomstrende Forfatning, saa er Hamburg dog den egentlige Siel i dette dobbelte Legeme. Ved at træde ind i Altona møder man smukkere Gader og Bygninger end i Hamburg, men langt fra ikke saa meget Liv og Virksomhed, som i hiin den tydske Handels store Tumleplads. Bygningerne ere ikke meget over Hundrede Aar gamle, thi 1713 afbrændte den svenske General Steenbuck, Natten mellem d. 8de og 9de Januar, Staden, og Luerne skaanede kun tre Kirker og tredive Huse. Man har en Afbildning i Kobber af dette rædsomme Optrin, stukket af P. Schenk, i Amsterdam, med den Underskrift: Altona in brant gesteken door den 2weedsen Velt oversten Steenbok, vorgevallen tuszchen den agten en negenden van Loumaant des jaers 1713 door omtrent 3000 200 Kerken als Huizen en Pakhuizen, door de ulam verteert nyn. Af dette Kobber sees, at Staden i en Tid af 112 Aar er bleven forøget med omtrent 1000 Bygninger, thi nu tæller den 4000. Altona's Brand var een af de sørgeligste Begivenheder i Fædrenelandets Aarbøger. Den svenske General havde, efter Sneedorffs Beretning, forlangt af de ulykkelige Indbyggere 300,000 Rdlr. 2), og slog af ligetil 50,000. Besynderligt nok, at de ikke kunde tilveiebringes. Baron Politz, en Samtidig, beretter i sine Memoirer, at Jndbyggerne tilbød Steenbuck en betydelig Sum, og da han forlangte en større, indrømmede ham Alt, naar han kun vilde give dem saa længe Frist, til de havde faaet Pengene laante af Hamburg. Men den Haardhiertede vilde ikke tilstaae dem denne Frist. Jndbyggerne maatte nu drage ud; Luften gjenlød af deres Skrig. De havde endnu ikke alle forladt Staden, da de Svenske, med luende Fakler i Haanden, trak derind og afbrændte Bygningerne lige indtil Kielderne. De ulykkelige Altonaere, som saae deres Boliger gaae op i Røg, maatte i den kolde Aarstid ligge under aaben Himmel, hvor den største Deel omkom af Kulde, Elendighed og Fortvivkelse. Hamburgs Porte vare lukkede for dem, *) Hos Sneedorff staaer 30,000, men det er en aabenbar Trykfeil. og Politz mener, at Hamburgerne af en dobbelt Grund maatte nægte hine Ulykkelige et Tilslugtsted, thi deels, siger han, havde Churfyrsten tvunget dem til at afbryde alt Samqvem med Holsteen, hvor den Gang Pesten rasede, der hver Maaned bortrykkede 1500, og i det Hele over 11,000 Mennesker, deels vilde det have været uklogt af dem, om Natten at aabne deres Porte, da det ei var sikkert, om ikke de Svenske, i Forening (?) med Altonaerne, vilde rykke indi Staden. Vi ville, af Agtelse for Menneskeligheden, troe ham, men Hamburgerne burde ikke klage saa meget over, at Frederik IV. samme Aar lod dem betale en Brandskat af 230,000 Th. Den fjendtlige General undskyldte sig med, at hiin Brand var intet uden Giengieldelse, fordi de Danske havde afbrændt Stade, men Forskjellen, var, som Politz meget rigtig anmærker, at de Danske havde ødelagt Stade med Bomber, Steenbuck derimod Altona med Morderfakler. Den svenske Historieskriver Lagerbring siger ogsaa Steenbuck kunde have ladet det være, thi han havde ingen Ære og Sverrig ingen Nytte deraf." Danmarks Frederik den Fjerde ophialp imidlertid Staden meget snart. Han forsynede Jndbyggerne med Bygningsmaterialier til at gjenopføre deres afbrændte Huse, og udvidede deres Privilegier. Med Moderstaten høstede Altona lige velgjørende Frugter af den lange Fred, og den nordamericanske Krigs, men endnu mere den franske Revolutionskrigs Periode forøgede i høi Grad Stadens Omfang, Handel og Befolkning. - Bag Altona ligger Landsbyen Ottensen, som en smuk Allee fører hen til Paa Kirkegaarden sees Digteren Klopstocks og hans Families Grav. J Sammenligning med vor Evalds simple Ligsteen paa Trinitatis Kirkegaard i Kjøbenhavn er det Klopstockske Gravmæle Kongeligt. Det er omtalt næsten af alle de Reisende, som have været i Hamburg og udgivet Beskrivelser over deres Reise. Fra Konstens Side er det aldeles ikke mærkværdigt. Den store Lind, som Klopstock selv har plantet, staaer i sin fulde Kraft og udbreder sin Skygge over den Uforglemmeliges Hvilested. Jkke langt fra Klopstocks Grav staaer et Mindemærke, som det Hamburgske patriotiske Selskab har ladet oprette for 1138 Hamburgere, der i Julenat 1813 bleve fordrevne af Davoust, siden døde af en smitsom Syge i Altona og derpaa begravedes paa en Mark ved Ottensen.