Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-26
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Femogtyvende Aargang. No. 8. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 26 Januari 1828. Den Paraquayske Dictator Francia. (Skildret af Rengger og Longchamp." Vi landede d. 30 Juli 1819 i Assomption. og bleve nogle Dage sildigere Dictatoren forestillede. Han er en Mand af middelmaadig Væxt med regelmæssige Ansigtstræk og skjønne sorte Øine, hvorved de sydamericanske Creoler characteriseres. Hans gjennemtrængende Blik forkyndte stor Tillid, han var iført en blaa med Galloner besat Kjole, en spansk Brigaders Uniform, Vest og Beenklæder, bar hvide Silkestrømper og Sko med Guldspænder. Denne Dragt var os saa meget mere paafaldende, som vi kort forhen havde seet Artigas og hans Officerer halvnøgne. Den Gang var Doctor Francia 62 Aar, men han syntes først at være 50. Han *) De ere i sex Aar blevne tilbageholdte i Paraguay af Dictatoren, og det er netop i disse sex Aar, hvor han udøvede sit hele Tyrannie. (Af Skriftet: Historisk Forsøg over Revolutionen i Paraguay og Dr. Francias Directorialregjering, trykt hos Cotta.) gjorde, mig med studeret Majestæt adskillige Spørgsmaale, men forandrede snart Tonen. Da jeg aabnede min Brevtaske, for at opsøge de Papirer, som jeg havde at overlevere ham, blev han snart Buonapartes Portrait vaer, som jeg med Forsæt havde lagt derind, fordi man havde underrettet mig om hans Beundring for Originalen. Han greb strax derefter og betragtede det meget opmærksomt. Han begyndte nu en fortrolig Samtale angaaende Europas politiske Anliggender, som han syntes meget bedre underrettet om end jeg troede. Han følte stor Beundring for Napoleons militaire Regjering og Erobringer, og beklagede meget hans Fald. Men Hovedgjenstanden for hans Underholdning vare Munkene. Han beskyldte dem for Hovmod, udartede Sæder og alle muelige Intriger; han besværede sig over Geistlighedens almindelige Tendenz, at ville giøre sig uafhængig af den verdslige Regjering. Han forudsaae for Europa Overtroens og Fanatismens Tilbagevendelse og erklærede det for nødvendigt, at tilintetgjøre Munkeaanden i America, førend den tilligemed Pesten hjemsøger dette skjønne Land. Han vilde aldeles ikke troe Jesuiterordenens Gjenoprettelse, endskjøndt vi forsøgte at overtyde ham derom. Han holdt dette Skridt for ligesaa taabeligt som skjebnefuldt. J vor Samtale om det spanske Americas Befrielse lagde han den hele Jver, hvormed han havde virket dertil for Dagen, ligesom hans faste Beslutning, at forsvare Landets Uafhængighed mod hvert Angreb. Hans Jdeer om Maaden, hvorledes de nye Stater bedst kunne regjeres, syntes mig temmelig rigtige, men ulykkeligviis bragte han ingen af dem i Anvendelse. - Han viste os sit Bibliothek. Det var vel ikke betydeligt, men dog næsten det eneste i hele Paraguay. Jeg saae i samme, foruden de bedste spanske Forfattere, Voltaires, Rousseaus, Raynals, Rollins, Laplaces Værker o. a., som han allesammen havde anskaffet sig siden Revolutionen. Han havde ogsaa adskillige mathematiske Instrumenter, Jordkugler, geographiske Kort, blandt andre et over Paraguay, det nøjagtigste man har over dette Land, men som aldrig er blevet offentlig gjort. Almuen, som ofte har seet Dictatoren sysselsat med sin Globus, for at kjende Constellationerne, og som ikke kunde begribe, hvorledes han paa sit Kort saa nøje kjendte Landet, uden at have bereist det, var fast overtydet om, at han kunde læse i Stiernerne, endskjøndt han aldrig betiente sig af dette Middel til at forskaffe sig Lydighed, men tvertimod gav sig megen Umage for at afskaffe hans Landsmænds utallige Fordomme. Han forlod os med de Ord: "J kan bekjende Jer til hvilken Religion J vil, naar J kun ikke blande Jer i mine Regjeringsanliggender." Vi fulgte dette Raad saalænge vi vare i Paraguay, og Dictatoren holdt troligen sit Ord. Da vi gik bort, lod jeg Napoleons Portrait blive liggende paa Bordet, fordi jeg troede, at det vilde være ham behageligt, at beholde det. Han sendte mig det ved sin Tjener og lod spørge om Prisen for samme. Jeg vilde ikke lade mig det betale, og da Dictatoren derimod har gjort sig det til en Lov, aldrig at modtage nogen Foræring, saa beholdt jeg det Denne Fremfærd satte mig saa meget mere i Forundring, som han i sit Cabinet havde viist mig en slet Nürnberger Carricatur, som han holdt for Keiserens virkelige Portrait. Dette synes ogsaa at have foranlediget ham til at anskaffe sig en uhyre trekantet Hat. Han beboede den forrige Statholders Gaard, en af de største Bygninger i Assomption, opført af Jesuiterne kort førend deres Fordrivelse. Han boer deri med fire Slaver. Hans Levnet er meget regelmæssigt; med al mulig Omhyggelighed laver han selv sin Thee, og førend han om Morgenen ryger sin Cigar, vikler han den op for at see om der ikke ligger noget Skadeligt deri, uagtet hans egen Søster tilbereder den. Kl. 6 kommer hans Barbeer, en smudsig og fordrukken Mulat. Er han i godt Lune, saa sladdrer han med ham, og ofte benytter han sig af dette Menneske, for at forberede Publicum paa sine Planer. Han er en officiel Tidende. Derpaa giver han, iført en Sirtzes Slaaprok, Audience. Kl. 7 gaaer han ind i sit Værelse, hvor han bliver til Kl. 9, og hans Officerer, saavelsom øvrige Embedsmænd, gjøre Indberetning og modtage hans Befalinger. Kl. 11 bringer Fiel de Ficho Papirerne, der skulle tilstilles ham, og han dicterer indtil Kl. 12. Han spiser til Middag Kl. 12. - Adskillige Maaneder af Aaret boer han i Cavalleriecassernen uden for Staden. J de Værelser, han beboer, findes mange Vaaben; Pistoler hænge paa Væggen eller ligge hos ham paa Bordet, og fordet meste staae blottede Sabler i alle Hjørner. Denne Forsigtighed bemærkes endog i den for hans Audienzer foreskrevne Etiquette. Naar nogen træder ind, tør han kun komme Dictatoren i det Høieste sex Skridt nær, indtil man giver ham ved et Tegn Tilladelse til at træde nærmere frem, men selv i dette Tilfælde maa han blive Dictatoren tre Skridt fra Livet. Hænderne maa hænge flade ned og være aabne, paa det man kan see at ingen Vaaben skjules deri. Jngen Embedmand, end ikke en Officeer, tør lade sig see for ham med Kaarden ved Siden. Med Alt det holder han dog meget af, at man under Samtalen seer stift paa ham, og at Svarene ere raske og bestemte. - J Begyndelsen af Underholdningen søger han stedse at vække en vis Frygt, men naar man med Fasthed modtager hans første Udfald, saa bliver hans Tale mildere og hans Adfærd endog behagelig, naar han ellers er i godt Lune. Først da gienkjenderman i ham den aand- og talentfulde Mand. Han forstaaer at henlede Opmærksomheden paa tusinde Gjenstande ved hvilke han røber ligesaastor Skarpsindighed som udbredte Jndsigter, endskjøndt han, saa at sige, aldrig har forladt Paraguay. Fri for de mangfoldige Fordomme, der endnu beherske hans Landsmænd, gjør han dem til Gjenstand for hans vittige Spotterier. Saaledes gjorde han sig meget lystig over Commandanten og Præsten i Curuguati, der sendte ham en med Lænker betynget og en uhyre Rosenkrands omslynget Qvinde, med en Verbal proces, hvoraf saaes, at hun var en Her. Han fortalte mig ved denne Leilighed alle de hos Almuen brugelige Besværgelser af Sygdomme og andre ulykkelige Tilfælde og sagde: De seer hvorledes Præster og Religion kunne tjene disse Mennesker til at troe mere paa Fanden end paa Gud. - J den første Tid af hans Ophøielse lod han sig hver Søndag læse Messe i et Casernecapel og bivaanede paa store Festdage Gudstjenesten i Cathedralkirken, men snart derefter saae man ham ikke mere i Kirken og 1820 afskaffede han endog sin Huusgeistlige. Siden den Tid har han ikke taget mindste Deel i Cultus og benyttet sig af enhver Leilighed til at yttre sig mod den bestaaende Religion. Saaledes svarede han en Commandant, der bad ham om et Helgenbilled, for at opstille det som Skytspatron i et af ham nyligen opført Fort: O. J Mennesker, hvorlænge ville J endnu blive Æsler, Da jeg endnu var catholsk, tænkde jeg ligesom du, men nu veed jeg, at Kanonkugler ere de bedste Helgene til at bevogte vore Grændser. - Naar Dictatoren har hypocondriske Anstød, saa bliver han hele Dage i sit Cabinet, uden synderligen at sysselsætte sig, eller udøser sit unde Lune paa alle dem, der befinde sig i Nærheden af ham, og saavel civile Embedsmænd som Officerer blive ved saadanne Leiligheder mishandlede af ham. Han udstøder Eder, Skjældsord og Trudsler mod sine virkelige og indbildte Fjender. J saadanne Øjeblik især lader han foretage Heftelser eller forordne de strængeste Straffe, saa at han anseer en Dødsdom for en Ubetydelighed. Til hans gode Egenskaber hører hans Uegennyttighed. Ligesaa gavmild som han er i sine personlige Udgifter, ligesaa paaholden finder man ham i de offentlige Jndtægters Bestyrelse. Hans Privatformue har ikke forøget sig siden hans Ophøielse. Han har aldrig modtaget en Foræring, og hans Løn, som Statens Overhoved, staaer altid ubetalt.