Aalborg Stiftstidende, 1838-07-21
Tyskland. Cabinetsministerens v. Scheles hurtig besluttede Reise til Kongen i Osnabrück gav Hovederne, med Hensyn til den Formaal, ikke Meget at bryde sig med, og det, han bragt ved sin Tilbagekomst (Stændernes Prorogation), var, hverken meer eller mindre, end man havde anet og ventet. Commissarius i det andet Kammer, Geheime-Cabinetsr. Leis, havde, uden endog at oppebie hiint afgiørende Mødes Ende umiddelbart begivet sig til Hr. v. Schele, underrettet ham om det der Passerede og Coureerheste for Ministeren bestiltes derpaa strax. Det kom ved denne Leilighed mellem begge disse Mænd til en Discussion, der ikke var ganske fri for giensidige Bebreidelser. Da Kongen havde erfaret, hvad den var foregaaet, var hans Beslutning snart fattet. "Jeg behøver ikke Stænderne for det Første, skal han have yttret og havde heri Ret, da Skatterne ere bevilgede for en run Tid. Det andet Kammers Forhandlinger vare desuden til endebragte, da hiin Beslutning, ei at ville behandle Grundlovsforslaget, med stor Stemmefleerhed var gaaet igjennem Da man endvidere vedtog ved samme Leilighed, at man et vilde holde flere Møder, forinden det første Kammer havde tiltraadt hiin Beslutning, og dette paa ingen Maade var at vente, saa var dette allerede saagodt som en Prorogation. J Cabinettets Sprog hedder det prorogeres indtil videre og Stænderne kunne derfor ei ansees som opløste, en saadan Forholdsregel vilde uden Tvivl ogsaa forfeile sit Maal; thi saaledes som Aanden i Landet er nu, vilde man neppe ved frivillige Valg faae sammensat et Kammer, der var besjælet af en anden Aand. Nu vil formodentlig en factisk Regiering uden Stænder indtræde, og blive fortsat, saalænge det gaaer. Under Hertug Carl af Braunschweig bleve Stænderne ogsaa prorogerede indtil videre, men aldrig meer indkaldte, og, hvad der end skeer, vilde der aldrig i Hannover møde noget Lignende med, hvad der mødte i Braunschweig, I Hessen er en lignende Spænding mellem Regjering og Stænder, som reiser sig fra disses Stivfindethed med Hensyn til den ofte nok omtalte Rothenburger Quart. Spændingen ligger tydelig nok for Dagen i Udtrykkene i et Rescript, fra Churprindsen, som forelæstes Stænderne umiddelbart forinden de d. 12te Julii bleve prorogerede. Rescriptet lyder saaledes: "Da de for Tiden forsamlede Stænder efter flere Maaneders Forhandlinger have viist, at de ere fuldkommen vildfarende med Hensyn til, hvorvidt deres beføielser gaae, og de navnlig paa en eensidig Maade have bevirket Forandring i i en, deres forfatningsmæssige Medvirkning aldeles uvedkommende, Indtægtspost i det dem forelagte Finantsbudget, indrømmede vi dog naadigst, at nogle andre Lovudkast bleve dem forelagte, for at give dem Tid og Leilighed til at komme tilbage fra deres Vildfarelse og igjen at træde ind paa den Bane, Pligten anviser dem. De Beslutninger, som imidlertid senere komme til vor Kundskab og som navnligen bleve tagne den 10de De. (de nævnes ikke videre, ifølge et af os forelagt Udkast, have end yderligere maattet paatving, os den Overbeviisning, at Stænderforsamlingens Majoritet, endnu ikke har erkjendt, hvilke Hensyn den er vor Regierin, skyldig, og heller ikke har fattet nogen rigtig Anskuelse af, hvorledes den paa en til Forfatningens velgiørende Øiemesvarende Maade skal bringe den i Anvendelse. Naar vi nu ogsaa naadigst have besluttet, af landsfaderlige Hensyn ikke at lade det komme til nogen strengere Paatale, saa kunne vi dog paa ingen Maade afholde os fra at ophæve alle yderligere Forhandlinger, der desuden ved deres længere Varighed vilde saa betydeligt forøge Omkostningerne, og vi forbeholde os nærmere at tage saadanne Beslutninger, der kunne sikkre os en ubeskaaret Vedligeholdelse af vor Trones og vort Churhuses Rettigheder og som tillige kunne stemme overeens med en forfatningsmæssigt ordnet Statsforvaltning og vore kjære Undersaatters sande Velfærd." Umiddelbar efterat dette Rescript var oplæst, meddeelte Commissarius Forsamlingen sin Fuldmagt til at prorogere dens Moder. Medlemmer og Publicum skiltes ad.