Viborger Samler, 1843-02-11
Nyeste Postefterretninger. Frankerig. Paris, den 4de Febr. "Ministeriet har lidt et Nederlag, udbryde Oppositionsbladene. Den nye Deputerede, David, der i 30 Aar har været fransk Generalconsul i Orienten fandt, at Adressendkastets Paragraph om Orienten ikke var bestemt og skarp nok, og foreslog et Amendement, hvis Jndhold var at Frankerig hverken turde lade sin fordums Jndflydelse paa Syriens christne Befolkning gaae tabt, ei heller deele med nogen Magt sin Beskyttelses- og Patronats=Ret over Samme. David forsvarede sit Amendement med saadan Jver, at Guizot, fandt det nødvendigt at bestige Talerstolen for at berolige Kammeret, der var kommet i stærk Bevægelse ved Davids Tale. Et til Davids Amendement stillet Sous amendement angaaende den afsatte Druserfyrste EmirBeschir antoges med 206 Stemmer imod 203. – Jmidlertid anseer Journ, des Debats hele dette Anliggende som en blot Ordstrid. Ordene i Adressendkastet lyde: at Syriens christne Befolkning maatte erholde en med sin Tro og sine Ønsker passende Forvaltning; og Berryer, i sit Sousamendement udtrykte sig, at Befolkningen maatte erholde en mere regelmæssig Forfatning. Fremdeles gjør Journ, des Deb. opmærksom paa, at Sousamendementet af Berryer selv betegnedes som ikke offensivt, og at det kun var gaaet igjennem, efterat Dusaure havde erklæret: at han vilde bekæmpe Berryers Amendement, saafremt sammes Antagelse skulde kunne indeholde en Dadel over Ministeriet." – Derefter skred Kammeret til Discussionen om den 6te Paragraph, der omtaler Gjennemsøgningstractaterne. Om disse hedder det i Adressendkastet: Vi forlade os ganske paa Deres Majestæts Regjerings Aarvaagenhed og Kraft med Hensyn til den nøiagtige og loyale Udførelse af Conventionerne, saalænge der ikke handles imod samme. Men da Erfaringen har overbeviisk os om de med hine Conventioner forenede Ulemper, da imodesee vi - i Jnteresse af den gode Forstaaelse, der er saa nødvendig for at udføre det fælleds Værk – med Længsel det Tidspunct, da vor Handel udelukkende vil staae under vort eget Flags Varetægt. – Guizot talte til Forsvar for de bestaaende Tractater. Han yttrede, saaledes som i Pairskammeret, at Underhandlinger i dette Øieblik vilde føre Frankerig enten til Feighed eller Daarskab, og at Ministrene, saafremt man meere trængte paa dem, vilde trække sig tilbage. Hans Udtryk om England skaffede ham bifald i Centrum; men den venstre Side udbrød: "Det er en engelsk Tale!" Tumulten blev stor, Garnier Pages kaldtes til Orden af Præsidenten. Discussionen fortsattes den 2den Febr. Denne Dags Glandspunct vare Dupins og Odilon Barrots Taler. Disse Mænd talte imod Tractaterne. Paa Ministerbænken bliver det uroligt; Guizot og Martin de Nord førte en levende Samtale med hinanden. Guizot reiser sig: Kongens Regjering, udbryder han, har udtalt sig tydelig; jeg gjentager hvad jeg har sagt; vi ville hævde og forsvare vor Frihed og Ansvarlighed." Billaut: "Det er klart, at Ministeriet ikke har forstaaet Paragraphens Ord." Guizot vender tilbage til Tribunen: (Uroligheden er stegen til den høieste Grad) Er Nogen af den Anskuelse, at vi strax skulle skride til Underhandlinger, saa lad ham sige det!" Odilon Barrot, "Jeg beder om Ordet!" Guizot: "Vi agte Nationens og Kamrenes Ønsker; men vi ville bevare vor Selvstændighed; saaledes har man forklaret Paragraphen, og vi holde os til denne Forklaring." Odilon Barrot bestiger Talerstolen: "Vi kunne ikke længere finde os i Tractater, der for os ere en evig Trudsel. . . De, Guizot, ligger i Strid med Kammeret. De maa enten tage Deres Dimission eller opløse Kammeret. Vilde De i dette Kammer tale med den Frimodighed som i Pairskammeret, da var De maaskee bukket under for Majoriteten, men De var da falden med Ære. Dette Kammer har sin Overbeviisning; det vil ikke Gjennemsøgningsretten. Det glæder mig, at denne Uvillie har fundet saa veltalende Fortolkere (Dupin). Jeg har troet, og troer endnu, at Forbindelsen med England indeholder en Garantie for hele den civiliserede Verden; men jeg vil ikke gaae saa vidt at paastaae, at denne Forbindelse har reddet vor Revolution. Ligesaa lidet vil jeg paastaae, at Tractaten ikke længere er mulig; men jeg siger, at en Forbindelse kun er mulig under een Betingelse og ogsaa jeg ønsker, at mine Ord maae vorde hørte hiinsides Canalen". Dermed standser Beretningen.