JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Efter den paafulgte Fred begyndte den udenlandske Handel paa ny i en overdreven Grad. Speculations- og Entrepreneur=Aanden oversteg baade Crediten og Ævnen. De først indførte Varer bleve til uhyre Priser paa Stedet afsatte, og nye Bestillinger, uden Sindighed og Forsigtighed, gjorte. Men snart blev Torvet overvældet; ingen Efterspørgsel var mere; Priserne faldt igjen meget dybt, der blev tabt store Summer, og den ene Bankerot fulgte paa den anden. Manufacturerne og Fabrikerne kunde nu, ved den overdrevne Jndførsel af udenlandske, og især engelske Varer, som engelske Agenter, uagtet Varehusene endnu vare propfulde, oversvømmede Landet med, og ved Auctioner solgtes til de laveste Priser, ikke concurrere med samme, og gik, den ene efter den anden, til Grunde; Landmanden, der ligeledes ikke fandt mere nogen Afsætning for sine Producter, saae sig nødsaget til, at nedsætte Priserne, og Grund eiendommene selv faldt overordentligen i deres Værdie. Det Onde blev endnu forøget ved en overdreven og letsindig Forøgelse og slet Forvaltning af Bankerne, uden al Control og Sammenhæng i alle forenede Stater, dertil kom endeligen den overdrevne Luxus, som den hidtil saa heldigen førte Handel og Konstflid havde frembragt i alle Classer, ved hvis pludselige, nødvendig blevne Jndskrænkning, mangen Næringsvei og Jndkomst standsede, og Speculationsaanden, der overgik Ævnen, og tillige havde strakt sig til Landeiendommene. Disse vare de Hovedaarsager, der, forbundne med andre særlige og locale, frembragte en saa almindelig Nød. Privatpersoners og Bankers Bankerot, som hyppigen trak en Mængde Andre ind i fælles Ruin, fulgte paa hverandre; de rede Penge gik ud af Landet, eller bleve af Forsigtighed unddragne Circulationen; al Credit ophørte; Grundeiendommen bleve af Nød, forat betale den ubetydeligste Gield, der med Strænghed indkrævedes, enten solgte frivilligen af Eieren selv, eller offentligen af Sheriff, til den ringeste Priis, alle Næringsveie standsede, og i et Land, hvor tilforn de, der landede paa dets Kyster, strax fandt Arbeide og Underhold, saae man en Mængde af dets egne Beboere, af Mangel paa samme, givne til Priis for Nød og Elendighed. – En stor Deel Tidender, Brochurer, Adresser og Petitioner, skildrende den almindelige Nød ofte træffende, ofte ogsaa med overdrevne Farver, udbrøde i de lydeligste Klager og Beskyldninger mod Gouvernementet, og foresloge, alt ligesom de tilskreve det Onde den eller hiin Aarsag, og Jnteressen, ledte dem, forskjellige, ofte ganske modsatte, Lægemidler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Den af den tydske Literatur saa fortiente, og som den unge russiske Storfyrstes Opdrager bekiendte Statsraad F. Adelung, har, under Titel af: Uebersicht aller bekannten Sprachen und Dialecte", i forrige Aar udgivet et Forarbeide til hans bebudede Bibliothee Glottica, hvortil Prof. Vater har opfordret ham i hans Literatur der Grammatiken u. Lexica (Berlin 1815). Det er en Oversigt over alle hidtil bekiendte Sprog og deres Mundarter, som bestaae af ikke færre end 3064, nemlig 987 asiatiske, 687 europæiske, 276 africanske og 1214 americanske, medens hans Farbroder J. C. Adelung, Forfatter til den store grammatisk critiske Ordbog, med al sin Anstrængelse ikkun har kunnet sammenbringe 2000. Denne Tilvært er, som i Fortalen bemærkes, det beundringsværdige Udbytte af de sidste ti Aars Sproggrandskninger, men derhos tilstaaer Forf. selv, at 1/2 Deel deraf maa fradrages som uundgaaelige Vildfarelser, Misforstaaelser og Gjentagelser. Men uden Tvivl kan denne Trediedeel ikke allene forstaaes om de tilkomne 1000, men ogsaa om Summen af alle de her opregnede Sprog og Mundarter, da der næsten i alle Sprog findes Overbefrugtninger af Dialecter, der ikke fortjene dette Navn.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Det er nu beviist, at den ulykkelige skotske Dronning Marias Død allerede længe førend de Begivenheder, der tjente til Paaskud for samme, fandt Sted, var besluttet, og at man først, da Forsøget at rydde hende hemmeligen af Veien, var slaaet Feil, tog sin Tilflugt til en offentliProces's Gjøglespil. J et Brev, som Robertsoikke har meddeelt, fra Sir Francis Walsinghan contrasigneret Davidson, til Sir Ampas Pawlet, der tilligemed Sir Drury var Opsynsmand hos den ulykkelige fangne Dronning, beretter Kantsleren, at deres Kongelige Beherskerinde havde ladet falde Ord, hvoraf han havde mærket hendes Forundring over, at begge Opsynsmændene ikke af sig selv havde fundet paa et Midde til at forkorte Dronningens Liv, især i Betragtning af den Fare, som Monarkinden var udsat for, saalænge hendes Fange endnu var i Liv fortrinligen da Monarkindens Utilbøielighed for at udgyde Blod, især en Qvindes og saa me Paarørendes, var dem bekiendt. J en Efterskrifhedder det, at behandle dette Brev som en Kjøter, de er kaste det paa Jlden som en Ting, der ei egnede sig til at opbevares for Efterverdenen Sir Francis Walsinghams Brev er dateret: For theringay, d. 2 Febr. 1686. Han beklager der at have oplevet den Dag, paa hvilken han af si allernaadigste Herskerinde opfordres til en Gjerning, som Gud og Lovene forbyde. Liv og Blod er han bered til at opoffre for hende, men Gud bevare hans Samvittighed for, at udgyde Blod uden Lov og Dom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Kjøbenhavns Børs d. 2 November. Cours. Hamb. 2 M. 255, a vista 258. Spec. 261. - Specier solgtes til 15 Rbmk. 10 1/2 a 15 Rbmk. 11 s. Obligat. (med Renter fra 11 Juni 1821) 74 1/2 a 75. Nationalb. Obligat. af Laanet d. 4 Februari f. A.) 95 1/2 Rbdlr. r. S. (uden Renter) eller 124 1/2 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S. Norske Rigsbanksedler 12 3/4. Svenske Sedler 62 1/2 Disconto 6 pC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Af dette Blad udkomme ugentlig to Numer J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptis nen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeilstrædet No. 144. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 200000 ROOmAttende Aargang. No. 89. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 6 November 1821. Mine Venner. Du spørger, Ven, hvormed jeg overvinder Den tunge Enlighed og Tidens Vægt? Hvorlunde Kiedsomhedens Strøm henrinder. For den, som lever uden Viv og Slægt, O, viid at jeg er aldrig mindre ene, End midt i Ensomhedens hulde Skjød, At Livets Bække altid løbe rene, Naar de i Musers Blomsterenge flød! Den Kreds er stor, hvori min Aand kan svæve Og Mænd, som Jordens Laurbær engang bar, Min varme Siel til Lysets Egne hæve, Og vise der mig Sandhed soleklar. Jeg Lykken finder, hver Gang jeg den søger Langt borte fra de Dødelige Tant, J ensomt Rum, og midt blandt mine Bøger, Der altid kierligt mig til Livet bandt. Hist staaer Homer, med stolte Gudepande, Og vinker mig, at følge tro hans Fjed; At reise med ham til de skjønne Lande, Hvor engang Hector og Achilles stred; At træde ind i Guders lyse Sale, Og skue Jens i høje Straaleglands, Og Junos Terne med sin Pensel male J broget Farvespil en Himmelkrands. Her Maro Harpen til sit Hjerte trykker, Midt i Arcaders og Chariters Lund, Og Musen selv med tusind Blomster smykker Hans Vandring paa den Kronionske Bund. Hist hører jeg min Naso lislig sjunge, Om Kierligheden lyder mildt hans Qvad; Og naar hans sølverklare Sange runge, Henrykkes Hjertet og er Sjelen glad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
Her staaer Horats, i dybe Tanker siunken, Han lærer mig at være viis og god, Og ildner Aanden op, hver Gang den kunken, J Støvet glemme vil sin høie Rod. Hist smiler han: Veltalenhedens Fader, Hiin Tullius, som fatted i sin Aand Den Viisdom, der, lig Himlenes Plejader, Forener Lyset ved et syvfoldt Baand. Og vender jeg fra Oldtid bort mit Øje, Saa møde freidigt yngre Venner mig, Der Kundskab fremme og med Vid fornøje, Og gjøre Armods Søn en Crosus lig. See Holberg hist, ham, som Thalia kaared Til Yndling i sin gamle Plautus's Sted, Hans stærke Svøbe aldrig Dyden saared, At revse Lasten var den kun bered; Ved Siden af ham staar min vise Lærer Michel Montaigne, Naturens ædle Søn, Som, skjøndt en cynisk Dragt han bærer, Dog yder Tænkeren en herlig Løn. Og her Macchiavel, den tidt Miskjendte, Despoters Leder og Tyranners Skræk, Han, som hver Strid om Herskerkonsten endte, Og viiste Folkets Brøst og Staters Bræk See, hist den blide Cyniker Jean Jaque, Der, mens hans Pen endog gav Konger Lære, J Livet høsted saare ringe Tak, Og Armods Kors til Graven maatte bære. See disse Alle ere mine Venner, Hvoraf Enhver i Tungsinds mørke Stund Hver bitter Tanke fra mit Leie gjenner, Og gjør min Hytte til Charters Lund. Ligtale over en opløst Klub.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
Jndenlandske Efterretninger. Viborg, d. 29 Octbr. Hendes Majestæts vor allernaadigste Dronnings og Hs. K. H. Kronprindsesse Carolines Fødselsdag den 28de October blev her festligholdt med det almindelige Kongehuset trohengivne Borgersind. Om Middagen den 28de var Diner hos S. T. Hr. Stiftsbefalingsmand Schønheyder, hvortil Stadens Embedsmænd med flere vare indbudne. Om Aftenen gaves Forestilling i det dramatiske Selskabs Huus, hvorved en Epilog, i Anledning af Dags høitiden, fremsagdes, og endtes med Alles 3 Gange Hurra, Selskabet samledes derefter hos Hr. Hagemann til Assemblee og Bal, hvorved en dertil forfattet Sang blev afsiungen og ledsaget med 3 Gange Hurra for Kongehusets Dronning og Kronprindsesse. Om Aftenen den 29de var et talrigt Borgerbal paa Raadhuset, hvortil Stiftsøvrigheden og Stadens Borgemester vare indbudne. J Sahlen var opreist en transparent Pyramide med Hs. M. Dronningens Navn; 12 hvidklædte Pigebørn bekrandsede denne Støtte under Udførelsen. af een til Høitiden forfattet Sang, der endtes med hjertemeent trefold Vivat for Danmarks elskede Dronning og Kronprindsesse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
Det endnu til Erindring af Kong Vilde mars Slot i Vordingborg tilbagestaaende Taarn, forhen kaldet Gaase=Taarnet, har i Sommer været under Reparation, og kan følgende korte Beskrivelse tjene til Underretning: Dette Taarn, som er af uforgjængelig Grundmuur, er udvendig ganske rundt og omtrent 40 Al. høit fra Jorden, til Taget, og er lige saa vidt i Omfang udvendig, Sparreværket er 15 og Spiret 6 Al. høit. Det er bleven forsynet med Tag, Lemme, Lofter og Jernankere, samt Bielker m.m. Til Begremmelighed ere Trapper blevne satte lige op til det Øverste af Taarnet, og bestaar af 105 Trin, omtrent 8 Tommer mellem hvert Trin, som for enhver, der vil see dette fra Oldtiden mærkværdige Taarn, vil blive meget behagelig. Fom Lofter ere bekostede i Taarnet og paa Vestre Side af samme er anbragt en Dør, der er hugget igjennem den 5 Alens tykke Muur. Paa Tagets Reparation nær, samt nye Lemme i Hullerne, bliver Taarnet forresten udvendig som det var. Jnden i Taarnet er under Jorden en dyb, fiirkantet, mørk Kielder, som nok forhen har tjent til Arrester; desuden er i Murene 3 andre Arrester, en meget liden, en dito, noget større, og endelig en dito, endnu større, hvilken sidste er en Etage over de andre to. Arbeidet udføres af den duelige og virksomme Muur- og Tømmermester Carl Gotfred Simler i Vordingborg, og Bestyrerne for denne Reparation er Hr. Pastor Boesen og Hr. Apotheker Aarslev sammesteds, men for hvis Regning vides ikke, Rygtet siger privat. Dette Taarn, som ellers ligger i Vordingborg Bye, har ikke Kjøbstæd Rettighed, men henhører under Vordingborg Søndre Birk. (Mariboe Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
Blandede Efterretninger. Padua ligge den tilbedte hellige Antonius's jordiske Levninger i den til ham indviede Kirke, under et pragtfuldt, med de kostbareste Sølvkar, prydet Alter, hvis Tri og Rækværk, ved de tilstrømmende Troendes Kyssen og Befolen ere ganske polerede og afslidte. Paa denne Helgens Fest opføres den fortræffeligste Musik, alle Sangerne ere klædte i Sort, med derover nedhængende, i tusinde Folder lagte Chorskjorter. Naar Gudstjenesten er tilende, fremsættes Helgenens Reliquier i et kostbart med Ædelstene besat Skriin. En Præst trykker dem den omkringstaaende Skare til Panden og rækker den samme til Kys, hvorpaa de hver Gang aftørres med et Klæde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
J Roverede findes to uhyre store Silkefabriker, hvoraf den ene tilhører Hr. Bertini og den anden Hr. Bachi. Den første sysselsætter, fra Juli til October, 2000 Arbeidere, og i to Etager drives 670 Haspe ved Dampmaskiner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
J Domkirken i Trient, hvor det berømte Kirkemøde blev endt, hænger et Malerie, hvorpaa sees Portræter af alle de Personer, der have været forsamlede ved dette Møde. Cleopatras Obelisk i Alerandrien, som Paschaen af Ægypten har foræret Kongen af Engelland, bliver, efter Literary Garette, staaende hvor den staaer, og bringes ikke, som det forhen hedte, til Europa. Dette kan nu være meget godt, men paafaldende er det imidlertid, at Romerne, hvis Skibe ikke vare saa fuldkomne som Britternes, bragte større Obelisker til Rom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
En unævnt Tydsker har nu i et Skrivt: Klopstock und Schiller oder kritische Versuche aber einige lytische Gedichte des Lestern, in poetischer und moralischer Hiusicht, 1821, givet sig til at nedrive sin store Landsmand, men paa en Maade, der gjør Nedriveren ene Skam J Anledning af den Strophe: "Auch ich war in Arkadien geboren", siger vor Critiker Hvilke Glæder har han da nydt strax i Vuggen, Kunde han der allerede tale, forstaae Alt Kunde han gaae, fordrive sig Tiden med Legetøi, Turde han aldrig græde, aldrig klage, thi den tilsvorne Glæde maatte strax tage sin Begyndelse dermed. Men Folk fra Marbach ved Neckar, hvor han er født, og mange, der ere voxne op med ham, kunne bevidne, at han hverken i Vuggen, eller længe, længe derefter var et Underbarn &c. Schillers Mesterstykke: "Die Götter Griechenlands, forudsendes en Afhandling om f. Ex. Harper, Uhyrer, som forgifte Alt, Qvindehoveder, Bjørneøren, Høgekroppe, Flaggermuusvinger, store Kiøer paa Hænder og Fødder. Dette, siger Forf., er nu det berømte Gudelag, og hvor mange Andre med tusindfoldige Forvandlinger. Og hvor var denne Gudevenners Sæde, J Grækenland. Naar Schiller, med veemodig Længsel, skuende tilbage paa en uddød Tid af almindelig Poeste, udraaber: Syring Klage tønt aus jenem Schilfe, Philomelas Schmerz aus diesem Hain; saa bemærker vor Critiker, Frøerne qvække endnu som den Gang, hvad enten de hedde Syriux eller ei. Ogsaa Nattergalen synger som før, endskjøndt ingen Fuglefænger kalder den Philomela. Stedse utaaleligere (hedder det videre bliver det tossede Gudeprøvl. – Saadanne Critikere gives der i denne Tid i Tydskland, og hvilken Dom kunne vel andre Digtere vente, naar selv en Schiller fordømmes saaledes. – Det værste er, at de Herrer Critici blandt alle Læsere ofte mindst forstaae den Digter, de ville critisere. Saaledes erindrer Anmeld., at en Mand i et Selskab fandt de Linier (i Digtet an die Frende);Ja, ver auch nu eine Seele Sein nennt anf dem Erdenrund! Und wers nie gekonnt, der stehle Weinend sich ans diesem Bund. uforstaaelige, da han ikke kunde begribe, hvorfor den, der er saa ulykkelig, ikke at kunne kalde en eneste Siel sin, skulde stiele sig bort &c., men den Kortsynede indsaae ikke, at Schiller meente, at den, der paa hele Jorden ikke kan kalde en eneste Siel sin, fortjente ei at være i dette Broderlag. Saa herlig som Critiken er, naar den befinder sig i beføiede og upartiske Dommeres Hænder, saa foragtelig bliver den, naar den kun er et Redskab for Vankundighed, Ondskab og Partiskhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
J Heidelberg. Jahrbucher læses en Recension over Etatsraad og Professor Bangs i Aaret 1818. udkomne anden Udgave af Praxis Medica.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
Efter et Tidsrum af 30 Aar, siger Rec., udkommer den anden Udgave af den nyligen afdøde Forfatters medicinske Praxis, som man, den Gang den første Udgave saae Lyset, fortrinligen roste for den fuldstændige Fremstilling af Alt, hvad der er anført til Kundskab om, Bedømmelse og Helbredelse af de her afhandlede Sygdomme, og Stadfæstelsen af det Foredragne ved Henvisning til Sygdomstilfælde, optegnede i Frederiks Hospitals Journal. Hans medicinske Praxis, systematisk betragtet, svarede ikke til de Fordringer, man til hiin Tid kunde gjøre af den, og svarer endnu mindre til samme i den nærværende. Siden den Tid har meget forandret sig, Videnskabens Omfang betydeligen udvidet sig, nye og bedre (skjøndt dette just ikke er Tilfældet med alle) theoretiske Synsmaader ere traadte i de gamles Sted; men dekom bekymrede Forfatteren sig ei ved Foranstaltningen af dette nye Oplag. Den samme Orden og det samme Tal af Sygdommene har han beholdt, han ansaae den ældre Theorie for tilstrækkelig, til derpaa at bygge sin Praxis. Jntet er berørt, som de nyeste Tider have leveret til Kundskab om Sygdommene, hvilket alligevel, uden at forøge Skriftets Omfang betydeligen, og uden at skade dets Ærlighed, kunde skeet. Vi tillade os denne bemærkning, da Forf. i Fortalen udtrykker sig saaledes: ceteroquin ant vanitatis aut luer, brarii causa multas implere paginas infra dignitatem probi viri habi. Saa samvittighedsfulde ere ikke alle Skribenter. Nogle faa ny, af andre opfundne og som prøvede anbefalede Midler har Forf. forsigtigen forsøgt, men kun Tilfælde, hvor de gamle ikke kunde hielpe (hvori han ikke har gjort saa ilde); de iagttagne Virkninger har han anført, ligesom og det lidet af ham opdagede nye. Jøvrigt vil Rec. ikke nægte Bogen sit Værd i Henseende til den samvittighedsfulde Angivelse af juventis og nocentia, men mener dog, at man, efter 30 Aars Forløb kunde ved den nye Udgave ventet mere af Forf., en han virkeligen har ydet. Ticino Broen i Pavia er een af de mærkværdigste Broer i hele Jtalien, bygt i Middelalderen. Den er 300 Fod lang, 12 Fod bred, og bedækket med et Tag, der hviler paa 100 Granitsøiler. Den er opfyldt med smaa Bedestole og Capeller, helligede Jomfru Maria og alle de Helgene, der siden Restaurationen have taget Broen under deres særdeles Varetægt. Ethvert af disse hellige Skabe bevogtes af en uforskammet Tigger i Pillegrimsdragt, der beder om Almisse i hine Skytspatroners og Patronessers Navn. Nu er Ticino Grændsen mellem de østerrigske og sardiniske Stater, og Enderne af Broen er derfor deelt imellem begge Magters Soldater, Told- og Politiebetjenter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
En af de skjønneste Broer i Jtalien er den, der fører over Po og er bygt af de Franske, da de havde Landet i Besiddelse. Da under een af Svibbuerne en Medaille med Napoleons Brystbillede er indmuret, saa befalede den nuværende Konge at tage den ud, og lægge en Medaille med hans eget Brystbillede i dens Sted; men da man forestillede ham, at dette vanskeligen kunde skee, uden at ødelægge hele Broen, saa tog han Befalingen tilbage.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
St. Johannes den Døbers Metropolitankirke, i Turin regnedes tilforn for een af de rigeste Kirker i Jtalien, men dens Vaser af støbt Guld, dens 40 Candelabere, dens med Ædelstene besatte Røgelseskar, Kors af Rubiner og Demantshjerter, ere nu alle forsvundne, gjorte i Penge og anvendte til vanhelligt Brug. Det mærkværdige Kongelige Capel i denne Kirke hviler paa 30 Søiler, af sort Marmor med Fodstykker og Capitaler af stærkt forgyldt Bronze. Der gjemmes den helligste af alle Riliquier, nemlig Christi Svededug, som blev bortført fra Chambern, for at gjøre det mueligt for Carl Borrome, der ikke kunde komme til Savoyen, at opfylde sit Løfte, at besøge samme. Den forevises Langfredag i Rom og paa adskillige andre Stæder i Frankrig og Jtalien, og dens Alstedsnærværelse regnes for eet af dens største Underværker. Der gives i Frankrig og Jtalien ialt otte hellige Svededuge, der alle, til forskjellige Tider, ere, ved pavelige Buller, blevne erklærede for ægte, men den i Perigord skal blandt alle have de stærkeste Beviser for Ægthed, hvilket dog er blevet udførligen bestridt af adskillige lærde Theologer i Turin.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
Efter Lady Morgans Beretning lader Kongen af Sardinien ikke allene istandsætte Fortet Brunetta, men næsten paa enhver Bjergtop i de alpiniske Stater anlægge Forter. Saaledes bygges paa St. Andreasbjergets frygtelige Høide Fortet St. Michael, hvis Anlæg koster uhyre Summer. For at ryste Papismen i sine Grundvolde betiente Bonaparte sig, som General, i Aaret 1797 af et ganske eget Middel i Jtalien. Med hans Vidende og under hans Begunstigelse, ligesom og under de franske Autoriteters Beskyttelse blev der paa det store Theater i Mailand opført et Melodram, der førte Titel af General Colli i Rom, eller den pavelige Ballet. Blandt de paa Placaten anførte spillende Personer var Pave Pius V., hans Broderdatter, Fyrstinde Braschi, Fyrst Braschi, Cardinal-Statssecretair Busca, Dominicanernes General, Anføreren for de pavelige Tropper, Senator Rezzonico o. fl. Man havde befrygtet Uroligheder og derfor ladet fordeele Gensdarmer i Skuespilhuset. Huset var imidlertid propfuldt, og strax ved den første Scene, der begyndte med en Forsamling af det hellige Consistorium i Vaticanet, klappede Publicum uophørligen. Paven, iført alle sin Værdigheds Attributer, sad paa sin Trone, omgiven af Conclavet, hvis Medlemmer vare klædte paa det pragtfuldeste. Dominicanergeneralen, klædt i sit Costume, gav i en Solodans sin Mening tilkiende. De Solopas, Paven dansede, vare aabenbar beregnede paa, at vise Pavens smukke Been, som Pius Vl. ikke gjorde sig lidet til af. Kun da Hans Hellighed ved Afmarschen udbredte sine Arme, for at give Armeen sin Velsignelse, yttredes noget Mishag. Da siden efterhaanden Keiser-Jdeen paagnede hos Napoleon, stræbte han at forsone sig med Paven. Han lod de Exemplarer, der endnu vare tilovers af dette Melodram, opkjøbe og tilintetgjøre, og Præsteskabet i Mailand fik endog Tilladelse, lovligen at forfølge Forfatteren, den berømte Balletmester Lefevre. Denne flygtede derpaa til Paris, og den derværende Regjering overlod ham til sin Skjebne. Snart derefter yttrede Bonaparte i en Forsamling af Mailandske Regjeringsmedlemmer: "Lad eders Præster læse Messe, Folket er souverænt. Naar det forlanger sin Religion, saa agter dets Villie. - (Hvad den sande Catholik følte ved Synet af denne profane Ballet, det maa næsten hver Beundrer af den Shakespearske Muse føle, naar han seer denne Digterkonges Mesterværker Romeo og Julie saavelsom Machbeth forvandlede til Galleottiske Balletter. De ere Beenradene af herlige Legemer; men man kan sige her, hvad en Philosoph har sagt ved en anden Leilighed; jo ædlere en Gjenstand er, mens den lever, desto skrækkeligere i dens Opløsning. Hvad er ædlere end Mennesket i levende Live, og hvilket Legeme er hæsligere i sin døde Tilstand, end det? Hvad er skjønnere end Rosen i dens Flor, og hvad er hæsligere end denne, naar den er visnet, Galleotti kan have været en meget stor Mand; men ved at pille Kjødet af den levende Machbeth og Romeo og Julie, er han sandelig ikke blevet det. Dog, det har nu eengang været især det sidste Mesterstykkes Lod, at skulle gaae igjen, snart som Ballet, snart som Opera.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
J Bibliotheket i Turin findes en Homer, som Munke have prydet med illuminerede Billeder, og blandt hvilke der findes eet, hvorpaa Hectors Lig sees at bringes til Graven af Benedictinermunke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
Landboerne i Lombardiet gaae i Almindelighed meget skjødesløst og smudsigt klædte, men pynte sig derimod med Guld-og Sølvsmykker, fordi de ikke vide at anbringe deres Penge fordeelagtigere og tilstrækkelig sikkert.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-06
Næst St. Peters Kirke i Rom er Domkirken i Mailand den pragtfuldeste og største i Enropa. Dens Bygning begyndte i det 14de Aarhundrede, og blev først fuldendt i det 19de, da Napoleon lod opføre to Trediedele af dens herlige Facade, og anbringe der 400 Statner. Ham har den saaledes at takke for sin nuværende Fuldkommenhed.