Viborger Samler, 1795-01-05
Nytaars Ønsker. Primo anni die Europæi morbo corripiuntur . . .N. Klimii er subtere. Hvert Nytaar Fordring har paa Ønsker, alenlange; Man derfor reiser tidt heel, halv og Fjerding Miil - Sig selv lykønsker man med Bønner og med Sange og andre ønskes Held, med - Bedemandens Still. 4. ofter Røgelse for Mæcenatens Næse(Skjønt veltilfreds, om han blev røgt i Heklaffeld) B byder Creditor et Fjæs, deri at læse Hans Ønske om en Streg tvert over gammel Gield. Cer omfølende og til sin Dulcinea Han skriver: see dog til mit Blek, saa blegt af Graad, Vær ikke dog saa haard, som Fordumtids Astrea – Hun voldte, Celadon blev besligt gjennem vaad. (3) D ønsker sig i Aar Held til at kunne flytte – Hvorhen, til Evighed, – nei, til et andet Kald Man spørger ham: hvortil kan hyppig Flytning nytte? – Jo svarer han, jeg faaer ny Rideheste-Stald. E læser en Avis, i sine Søndags Klæder, Og ønsker Franskmænd hen, hvor Peberen kan groe -F derimod sig ved de Franske Sejre glæder; Men ønsker alle Folk de Danskes Fred og Roe. Gog politisk er, og ønsker Godt for Polen -H ønsker, Overmagt var alles Overret 1, som Diogenes, kun ønsker Skin af Solen; Mens Alexander sig, som Røver, plyndrer træt. Ki sin Morgenbon indslutter sine Stude Og ønsker: Gid jeg dem kun kunde sælge best! Han er neutral for dem, som krige - Sønder ude Kun den hengiven, som vil kjøbe Stud og Hest. Ler en Borger - Han omblader Almanakken Og ønsker bedre Tid, da denne er for gal M er en Bonde - Han udbryder i Smaasnakken: Gid jeg nu vidste Raad til Januar-Qvartal, (4) Astreas 1 Bog (efter Terkelsens Oversættelse) S. 13. N, som en Kandidat, sig ønsker Embeds Lykke, Char to Embeder og ønsker to dertil –P ønsker sig en Mand, at hun sig kunde smykke, Paa Mandens Regning, som hver Maaneds Møde vil højt udbryder: "Gid vort Selskab dog var kommet: Jeg bristefærdig er, for at fortælle det, Som jeg har om Frue X og Madam J fornummet, Hvorledes 6 – nok sagt – kun jeg det husker ret" Rugivt er – i Dag han ønsker sig en Kone, En Medhielp, siger han, har Ord for god og fød J blev forleden givt – hør nu hans Ønsketone; Gid min Tantippe var med Sokratess død, 7 Duur er og og - som for major om Paa Spørgsmaal, gav han mig om Ønsker saadant Svar Gid den brødløse Kunst - det eneste, jeg eier - Var i Syvstiernerne, Gid jeg en Tydsker var. B, som tilgrændsende til V. de ønske begge : Gid Versiser engang i Aar besvare vil Det u har skrevet, som han vilde i tillægge; Endskiønt hans Hellighed kun veed, at der til Men X og 1 og fleer - hvad Ønske bruge disse – Saa spørger Læseren og han det spørge bør Jeg svarer, hvad, som ei er mig bekjendt tilvisse, Det a la Schiroch – jeg ei udbafne forMit eget Ønske er: "Dieu bon, donnes a la terre La paix, la liberte, (det ei er mine Ord,) (b) Bort med Te Deum for en Slagtersk Coup de la Guerre. Bort Had, Proces og Krig, fra Stormand paa vor JordiFor den henslidte Tid jeg takfuldt Hjerte yder Til Gud, Alfader, ham - den største Folkeven Ham – fra hvis Naadevæld sand Lykke til os flyder, Ham – som har ladet mig see Nytaarsdag igjen Og jeg, med laante Ord af Nehemias, (c) beder: Tænk til det Beste, Gud, paa mig, i dette Aar, Thi, naar man allerlængst udsøgte Ord opleder, Den Kunst at bede ret man ikke dog forstaaer. N. . . . v. b) See Minerv. Febr. 1794, S. 208, o. s. (c) Rehm. Bogs allersidste Vers Skrivelse fra Stokholm, den 23 Decbr.