Københavns Adresseavis, 1777-11-04
Grav=Skrift: Til en herlig og evig Samling paa Opstandelsens store Dag. opløste Livets og Dødens Herre Foreningen. imellem Siæl og Legeme, hos tiende kjære og elskværdige Børn, som hastig fulgte hinanden. til de erige Freds Boeliger. Den ene: Samuel Sehyth. fød den 11te Martii A. 1772, død den 21 Sept. Ko. 1777. Den anden : Henrien Wilhelm Schyth, fød d. 14 April 1767, død den 23 October No. 1777. Begge. Sønner af en æret og elsket Fader, Sal. Hr. Andreas Schyth. fordum øverste Capellan St. Nicolai Kirke her i Kiøbenhavn, hvis ærefulde Minde skal aldrig af de Efterlevendes Hukommelse udflettes. Famlede med denne elskede Fader og tvende i forhen afdøde Sydskende. nyder vore nye Afdøde, nu Salige, Enderig Fryd og Glæde, og mættes. Guds Ansigts herlige Beskuelse. Lyksalig er den Siæl, som Gud Fra Verdens Uroe tidlig kalder, Som fra al Møye Apper udI Ungdom beste Leve-Alder. Gratistskolen for evnelse Børn. Nok har jeg af Bekymringsdage, Mit Liv er som en Hverdags Klage, Min Sorg gaaer ud paa andres Nytte, Hvem skal jeg troe vil med mig bytte, Vor Pigeskole har sit Brænde, Men dermed har det ikke Ende, Thi Drengeskolen dette feiler, Saa jeg i Sorg bestandig seiler; Lys fattes ogsaa til dem begge, Da her tilstunder mørke Begge; Jeg rører ved min BedeklokkeFor disse Skolers begge Flykke. O Brødre, bliver ikke trætte, Jeg beder: Hielper mig til rette, Jeg som en Martyr er blanteder, Jeg blot for andre klynker, beder, Og jeg faaer ikke klynket af, Før jeg engang er i min Grav. Gid man dog vilde sig forbarme, Og gribe mig lidt under Arme, Jeg beder paa de Dødes Vegne For Børn, som de var mine egne, Det stille Støv af deres Fædre Ei deres Vilkaar, kan forbedre, Jeg haver stræbt at vilde passe At see dem frie for Pøblens Klasse, Frie for Vankundighedens Mørke; Hvem vander Bedet, her er Tørke, Vi plante her, for hvem – for Staten, For Bonden, Borger, Præst, Soldaten, Saaledes til de fire Stænder. Vi har Subjecter under Hænder; Her læres Christendom paa Dansk, at Saa læres ogsaa Tydsk og Fransk, me Historie, Geographie, Ei Dands og sligt Gallanterie) Haandgierning, som og Skrivning, Regning, Hr. Cleo gratis lær dem Tegning, De lære knytte, sye og spinde; forme. To Lærere, en Lærerinde, og visit Har vist nok alle deres Hyre, Vi andre nok med at bestyre; At alt indvortes nidkiert drives, Det bør Hr. Saxtorff alt tilskrives, Han styrer ene hele Massen, Justitsraad Schmidt han fører Kassen, Hver af dem gratis giør sin Gierning. Hvad Fond? – o blot den blinde Terning, Man maa saa underlig sig tumle, Jeg er som Brygger uden Humle, Jeg martres ud ved bare Sukke, Vor Herre dog en Dør oplukke, Tænk fiirsindstyve Uopdragne Med Skiæbnens Svøbe alle slagne, Og disse saa af Uheld snertet, De ere mig som lagt og Hiertet. Fem Mark hver Maaned giver visse, Og Gud vil vist belønne disse, Dem ogsaa Herren vist betaler, og Som aarlig giver ti Rigsdaler; Men det, som Mangelen forøger, Det er til Brænde, Lys og Bøger. En gav Papiir, som ret var smukt, skee. Kun Skade det er nu forbrugt; stor og En anden, som jeg ikke kiendte, sad os. Et hundred Lys i Fior os sendte, De gode Folk, som gav os dette, med des. Skal Gud hiin Dag vist ei forglette. Huusleien og mig meget trykker, Saa at jeg halter som paa Krykker. O Patrioter, læt min Byrde. Min Bøn for Faarene som Hyrde Frembæres i et Sørgefloer. Gud veed, hvor den, som hielper, boer, Min Gud du kan ham best oplede, Jeg kan kun ønske, haabe, bede, Og mine Smaa skal hielpe sukke, ere, Det lærte de i deres Vugge, gen. De vidste den Tid ei hvorfor, Men nu, nu kan de det alt spore, Gud veed hvordan det gaaer dem siden, Ak, hvem der ude var af Tiden. Holck.