Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-11-05
Politikens Forhandlinger. Belgiske Anliggender. Endnu sættes Taalmodigheden paa Prøve, uden at der øines nogen sikker Udvei af Diplomatikens Labyrinth. Selv Journal des Debats finder, at ingen Opsættelse kan eller bør længere finde Sted; skulde noget Kabinet i Europa høre meere efter Lidenskabens end Klogskabens Stemme, kunde det ikke hindre det forenede Engelland og Frankerig fra at bringe Sagen til Ende, og Handelsjournalen befrygter, at just denne overdrevne Tiltroe vil styrte Frankerig i uundgaaelig Fordærvelse, da Spørgsmaalet egentligen ikke er og Antverpen eller Schelde, men om at skaffe det orangiske Partie Seier i Belgien og det bourbonske i Frankerig. Men midt under alle Modsigelser, synes det dog snarere at tyde til Fred end til Krig. Ve fortælles der om en Of= og Defensiv=Alliants imellem Engelland og Frankerig, om den store Virksomhed i Søearsenalet i Woolwich, om den befaling den franske Krigsminister har givet til at udruste Nationalgarden paa den nordlig og vestlige Grændse; men deels synes disse krigerske Efterretninger at have deres Grund i Børspekulationer, der end og have yttret deres Jndflydelse i Wien, deels er det Rygter, hvormed Publikum skal underholdes, saasom at Kong Leopold først skulde forsøge et Angreb paa Antverpens Citadel, men i Tilfælde af at det mislykkedes, den franske Armee da skulde ile til Hielp. Troer end Nouvellisten sig berettiget til at sige, at Frankerig, ifølge de paatagne Forpligtelser og den Samdrægtighed, der findes mellem de europæiske Magter, vil skride til Tvangsforholdsregler, naar det gjøres nødvendigt, saa lyde dog andre Efterretninger fredeligere og vise, at Jndmarschen af de franske Tropper i Belgier udentvivl er opsat, som en Følge af Engellands Ulyst til at gjøre Alvor af sine Trudsler, af det Greyske Kabinets Usikkerhed og den mulige Opløsning af Forbindelsen mellem Frankerig og Engelland. Hertil kommer Preussens Stemning, der vist, uagtet de modsigende Rygter, ei vil indrømme Belgiens Besættelse af de franske Tropper. Messager, omtaler ogsaa en Note, som den 24 f. M. er tilstillet Hertugen af Broglio af den preussiske Gesandt, der kan betragtes som de 3 store Magters fælleds Organ i denne Sag, Betænkelige Jndberetninger skulle ogsaa være afgivne af Marskal Gerard, der ei vilde svare for, at den kamplystne Krigerskare vilde standse paa et Bud af Londonner-Konferentsen; hvorfor han siges at skulle afløses af Marskal Molitor. Umuligt syntes det derfor ikke at være, om der laae nogen Sandhed til Grund for det Rygte, at Konferentsens sidste Beslutning gaaer ud paa, at der ingen Jndblanding, skal finde Sted; men at de tvende stridige Parter skulde udkjæmpe Sagen med hinanden. Jmidlertid synes selv Holland noget fredeligere stemt, som Man vil vide af de senere ankomne Depescher til Londonner-Hoffet. Times søger at berolige for Følgerne af de Franskes Jndmarsch i Belgien, ved at henvise til den Redelighed, hvormed Frankerig opfyldte sine Forpligtelser 1831, og desuden, siger den, er Hertugen af Broglio, som en Mand af Ære, hævet over enhver Mistanke. Saa artig er samme Blad ei mod Holland, mod hvem den indeholder en bitter Artikel, og kalder Hollands Konge afsindig, naar han vilde gjøre Modstand.