Norske Intelligenssedler, 1770-04-25
Nordske Jntelligenz-Sedler No. 17. Onsdagen den 25 April 1770. So og Brev af Hr. Voltaire om nogle Ulejligheder, som følger med Studeringer () Eders Kald, min kiere le Fevre, er alt for vel bestemt til at modstaae det. Det er en Nødvendighed, at Bien maa giøre Vox, at Silke-Ormen maa spinde Silke, at Hr. Reaumur maa skiere dem op, og at J maa besynge dem; J bliver en Poet og en lærd Mand, ikke saa meget fordi J selv har vildet være det, som fordi Naturen har gjort Eder dertil. Men J bedrager Eder meget, dersom J bilder Eder ind, at Rolighed skulle blive Eders Deel. Lærdoms og i sær Vittigheds Bane er meere Torne fuld end Lykkens. Har J det Uheld at blive middelmaadig (som jeg ikke troer) fortryder J eders heele Livs Tid derpaa. Gaar det lykkeligt for Eder, faaer J Fiender paa Halsen. J gaaer paa Bredden af en Afgrund imellem Foragt og Had. Men hvad vil J sige, skulle man hade og forfølge mig, fordi jeg har gjort et smukt Vers, et Skue-Spil som er bleven rost, eller fordi jeg har skrevet en Historie med nogen Lykke, eller paa andre Maader søgt at oplyse og undervise andre, Ja, min Ven, det er alt nok til at giøre Eder ulykkelig for Eders heele LivsTid; Sæt, at J har udarbeidet et got Skrift, maa J ikke da forlade Eders Roe for at søge den paa Haanden som skal eftersee det, førend det bliver trykt. Dersom Eders Maade at tænke paa ikke er som hans; Dersom han ikke er Ven af Eders Venner; Dersom han er Ven af Eders Medbejlere; Dersom han selv er Eders Medbejlere, bliver det Eder ligesaa vanskeligt at faae Tilladelse til at lade det trykke, som det er for en Mand, der ingen Beskyttelse har af Fruentimmer, at faae en Betiening. Endelig, efter et Aars Afslag og Ansøgninger, bliver Eders Verk trykt; J maa da see til at J enten kand stoppe Munden til paa de lærde Bul-Bidere, eller faae dem til at giøe for Eder. Der er altid 3 eller 4, lærde Tidender i Frankrige og ligesaa mange i Holland; Disse udgjøre ligesaa mange Partier. Forlæggerne af saadanne Tidender finde deres Fordeel derved at de ere Satiriske, og de som skrive dem, tiene med Fornøielse Boghandlernes Gierrighed og Læserens Dadle-Syge. (1) Dette Brev er skrevet til Hr. le Feyre, et ungt Menneske af stort Haab, som Hr. Voltaire havde hos sig, og som døde 1732. J maa giøre Eder saa megen Umage som J vil for at blive udbasunet af disse Folk, som deele Ære og Skam ud til andre; J maa søge at vinde Skribentere, Beskyttere, dem som føre Ordet i de smukke Selskaber, Doctere, Bog-Kræmmere og Vise-Drenge; J kand med al Eders Umage ikke forebygge at jo en Journalist angriber Eder. J svarer ham, og han svarer Eder igien, og J faaer en skriftlig Proces paa Halsen for det Almindelige, som dømme begge Parter til at udlees. Det gaaer endnu verre til, dersom J skrive for Skue-Pladsen. J begynder med at fremstille Eder for en høi Ret af tive Commoediantere, Folk, hvis Forretning, endskiønt den er baade nyttig og behagelig, dog er gjort foragtet ved en almindelig og haard, men tillige ugienkaldelig Dom. Den ulykkelige Fornedrelse, hvori de befinde sig, forbittrer dem. De finder i Eder en Tilhængere, og viser Eder derfor al den Foragt, som de selv ere underkastede. J venter af dem Eders første Dom; De dømmer Eder, og paatager sig endelig at forestille Eders Stykke. En Spottere, paa Parterret er nok til at fælde det; Finder det bifald, søge strax Gøglerne paa en Skue-Plads, som man kalder den Jtalienske, og de som spille paa Torvene at giøre det latterlig; Der kommer en Snees Skrifter ud for at bevise, at det burde ikke have fundet bifald. De Lærde, som ikke forstaae meget Gredsk, og dog ikke læse det som skrives paa Fransk, foragte Eder eller i det mindste stille sig an, som om de foragtede Eder. J overleverer zittrende og skjelvende Eders Bog til en Dame ved Hoffet; Hun giver den til sin Kammer=Pige, som giør Kryller deraf, Og en Tienere i et snoret Liberie leer Eder ud, fordi J ikke er saa vel klæd som han. Sæt, at den Berømmelse, som J indlægger ved Eders Arbeide, nøder Misundelse selv til at tilstaae undertiden, at J har nogen Fortjeneste. Det er alt hvad J kan vente saa længe J lever; Og J maa endda betale det dyrt nok, Man tillægger Eder Skandskrifter som J ikke engang har læst, Vers som J foragter, Meninger, som J aldrig har haft; Og J maa tilsidst tage et Partie, saafremt J ikke vil at alle Partier skal forene sig mod Eder.