Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-01-05
Nyeste Post-Efterretninger. Det forventede Russiske Krigs-Manifest er endnu ikke udkommen. – J den Preussiske Statstidende bemærker man: at de Forhold, som finde Sted imellem Rusland og Tyrkiet ere en Gienstand af saa stor Vigtighed, at man kan undskylde den overalt spændte Nysgierrighed og hvorledes denne Knude vil tilsidst opløses. Paa Børsen i Wien og Frankfort gaae alle Vestræbelser ud paa uophørlig at udbrede gunstige Efterretninger for Freden. Dette ligger i Sagens Natur og kan ikke forekomme nogen forunderlig, som veed hvorledes næsten alle Banqverer og især de, som angive Tonen paa Børsen og regulere Coursen, ere interresserede ved at de Østerrigske Statspapirer staae i høi Priis. Dog er det langt fra, at man har noget solid Freds rygte; tvertimod hedder det om Tyrkerne, at de ere ganske overladte til deres Raserie; de troe ingen mere, og det vil blive deres Ulykke. - At det seer forvirret og sørgeligt ud i Constantinopel er formodentligt sikkert; vel havde man Efterretninger fra den Østerrigske Grændsestad Semlin af 10de Decbr., hvori det hedde: at man ikke havde erfaret noget videre fra Belgrad om de blodige Begivenheder, som ske lle have tildraget sig i Constantinopel. De Depescher, som vare ankomne til denne Stad fra den 4de til den 6te Decbr. skulde kun have meldet, at Blodfanen, det sædvanlige Tegn paa Krig, var virkelig bleven opplantet paa Voldene; men man troede, at dette havde kun Hensyn til Krigerklæringen mod Persien, som var bleven høitidelig publiceret i Constantinopel. Men nu har man faaet en seenere Efterretning fra Semlin af 13de Decbr., som melder: at siden den 12te hører man i Belgraad følgende om de Begivenheder, som skulle have tildraget sig den 28de og 29de i Constantinopel. Det Tyrkiske Riges Hovedstad, som var bleven sat i den heftigste Giæring ved mang Tropper, som vare ankomne fra alle Egne, er den 28de Novbr. bleven sat i Skræk ved en stor Jldebrand, hvorved en tredie Deel af Forstæderne er bleven opbrændt. Janitscharerne, som sandsynligen havde anlagt Jlden skulde derpaa være indtrængte i Seraillet, og have frarevet Sultanen sin Søn Abdul Hamid (fød d. 6te Marts 1813) som er den sidste Pode af den Keiserlige Familie. Det er sandsynlig, at man ved disse voldsomme og blodige Optrin har været i Bekymring for Sultanens Liv, og at Efterretningerne om hans Mord, bleve i det første Øieblik almindelig troede i Hovedstaden selv. Janitscharerne, som vare berusede af deres Seier, skulde derpaa have forlangt af Sultanen, som en uundgaaelig Betingelse, at han skulde udlevere til dem 3 af fine Ministre, hvoriblandt hans Yndling den saa almindelig forhadte Haleb Effendi, og tillige indrømme Forfædet i Divanet til deres Deputerede. Disse Efterretninger, som naae til den 1ste December lade vel ikke omtvivle, at Sultan Mahmud endnu lever, men i en ængstelig Forfatning. - Rygtet om alle disse Begivenheder har imidlertid virket ufordeelagtig paa de franske Fonds. - At det ikke maae see for vel ud i Constantinovel kan man ogsaa slutte sig til deraf, at den Østerrigske Jagttager endnu kun vedbliver at meddele Efterretninger fra Constantinopel fra det gamle Datum af 27de November, uagtet man har Efterretninger fra Wien, som naae til d. 22de Decbr. Men selv disse Efterretninger blive ligesom de Østerrigske Blade begynde at rykke frem med Sproget, stedse meere foruroligende. Saaledes hedder det: at alle christelige Gesandtere giøre Anstalter til at kunne flygte med det dem tilhørende Personale.