Berlingske Tidende, 1836-04-30
Da Lord Melbourne i samme Møde aabnede Debatterne over hiin Bills anden Læsning, fremhævede han den til de irske Municipaliteters Undersøgelse nedsatte Committees Omhu, gjorde opmærksom paa de mange Misbrug, den havde opdækket, og udviklede derpaa Bestemmelserne i den af Underhuset med saa stor Majoritet antagne Bill, idet han betegnede som disses Hovedøjemeed, at forvandle de irske Municipaliteter fra uansvarlige, selvvalgte Corporationer til ansvarlige og af Folket valgte saadanne. Efterat han derpaa havde betegnet de Punkter, i hvilke den nu foreliggende Bill for Jrland stemmede overeens med den forrige Aar antagne engelske Municipal-Reform Bill, og de, i hvilke den afveeg fra samme, gik han over til Torvernes Hovedthematil Forskjellen mellem England og Jrland, der nødvendigviis betinger en forskjellig Lovgivning for begge Lande. "Jeg indrømmer udtrykkeligt – sagde han at der i de forskjellige Deele af et Rige, der ere underkastede eet og samme Herredømme, kan finde saa store Forskjelligheder Sted i Civilisationen, Eiendommen, Religionen, Sindelagene, Charakteren og Sædvanerne, at en Forskjellighed i Jnstitutionerne gjøres nødvendig. Jeg har seet, at der paa denne Grund i det andet Huus er forlangt de irske Municipaliteters fuldkomne Ophævelse og MunicipalStædernes Underkastelse under den almindelige Landslov. Jeg tilstaaer at have været forundret over, at see et saadant Forslag hidrøre fra Medlemmet for Tamworth (Sir Robert Peel. Dette ligner ham slet ikke, og endnu mere vilde jeg undre mig, hvis den ædle Hertug (Wellington) billigede Planen. Det stemmer slet ikke med Charakteren i deres Politik; det har i og for sig en dristigere Characteer, end Politikken, der i Almindelighed er, med Hensyn til Tiden, noget forsinket, og med Hensyn til Forholdenes Trang altfor indskrænket. Hiin Plan derimod er en stor Kraftanstrengelse, et Spring dobbelt saa højt som Gierdet, man agter at sætte over. Den ligner slet ikke hiin hæderlige Baronets og den ædle Hertugs sædvanlige Forsigtighed og Tilbageholdenhed, og derfor troer jeg heller ikke, at Forholdsreglen tilhører dem; jeg troer, at den er kommet fra en anden Skole, for hvis Hovedstyrer (Lord Stanley jeg bær stor Agtelse. Jeg beundrer hans parlamentariske Talent; men han er i Sandhed lidt for ung, og den meget hæderlige Baronet og den ædle Hertug ville maaskee finde, at hans store Talenter ikke opveje hans Mangel paa Maadehold og Discretion. Hvis denne Alliants virkelig har fundet Sted, da gad jeg raade den ædle Hertug, ikke at lade sig berøve den Forsigtighed, der almindelig ellers betegner hans Forhold i Parlamentet, og der, som jeg haaber, ogsaa vil betegne hans Forhold ved den nu foreliggende Forholdsregel. Hvad nu Forskjelligheden mellem de tvende Lande angaaer, om hvilken jeg først talte, saa indrømmer jeg, at der finde meget store Forskjelligheder Sted i begge Folkeslagenes Characteer og Sindelag, i den Grad af Civilisation, hvert af dem har opnaaet, saavelsom ulykkeligviis i den større eller mindre Tilbøielighed til Combinationer og Voldsomheder, og endelig i Forholdet mellem dem, der høre til den herskende Kirke, og dem, der ikke høre til samme. J andre Punkter derimod gives der ogsaa stor Overeenstemmelse. Begge Folkeslag leve under samme Regjeringsform, under samme Parlamentariske Forfatning, have de samme Edsvorne-Love og besidde lige Presse-Frihed. Men nu paastaaer jeg, at disse Overeenstemmelses-Punkter ere af langt større Vægt end alle de Forskjelligheds Punkter, der existere mellem begge Lande, og dette Huus maa vel betænke sig, førend det giver disse Forskjelligheds-Punkter, store Betydning end saadant er skeet i Parlamentets andet Huus.