Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-05
Nyeste ilderi Kjøbenhar No. 76. Den 5 Julii, 1805. Udgivet og forlagt af J. Werfel. Voldsbøder. Jngen Afdeling i vor Lovbog trænger maaskee mere til Forandringer, end den criminelle Vor vise Regjering har allerede længe følet denne Mangel, men, sine Grundsætninger tro, har den ikke villet borttage de svage Støtter, førend den har kunnet sætte stærkere istedet, ikke ved en pludselig Forandring villet paa eengang omstøde, hvad der er bygt paa Aarhundreders Erfaring *). Den har gjort alt, hvad den i dette *) Ved denne Leilighed kan Forfatteren dog ikke undlade at fremsætte sine Tanker om, hvorvidt det er raadeligt at ældgamle Love tages til Tilfælde kunde gjøre, den har udnævnt en Commission, der skal udarbeide en ny criminel Lov, og den oplyste og humane Aand, der besieler de Rettesnor for nyere. Ælden, som giver gamle Love et Slags Ærværdighed, kan ogsaa let forlede os til at vise dem en Agtelse, som de ikke fortjene. Man bør ikke blindt hen fæste Lid til en Mands Viisdom, fordi han har sneehvide Haar; thi der gives ligesaa vel sølvgraae Narre som sølvgraae Vise. J mangt et Land finder man Love nok, som vidne om den menneskelige Svaghed. Det er ikke længere end 125 Aar siden, at en Adelsmand, ved Navn Claudius Guillon, i det forrige Burgund, blev, efter en Lov, halshugget, fordi han, drevet af den heftigste Hunger, havde paa en Fastedag spist et Stykke Kjød, af en Hest, som var bleven stukken ihiel paa Marken. Endnu i Begyndelsen af forrige?) Aarhundrede skal der i Jylland være bleven brændt en Her. Der er saa stor en Forskjel imellem vort Aarhundredes Cultur, Sæder og Tænkemaade, og de foregaaendes, at der kun gives saa af de ældre criminelle Love, som ganske passe sig paa vore Tider. Det er overalt ikke let at indsee, hvorfor ældre criminelle Løve altid skulle tiene til Basis for nyere, *) J nogle Aftryk staaer, ved en Trykfeil dette, hvilket Læseren behager at rette. Mænd, som denne Commission bestaaer af, er os Borgen for, at denne Lov, naar den engang er færdig, vil fuldkommen harmonere med de hvorfor Romernes Retsprinciper skulle have en 321 saa vigtig Jndflydelse paa vor Lovgivning. 22 Skulde det nittende Aarhundredes Lovgivnings philosopher ikke kunne aabne en ny Bane, uden at denbehøve noget Ledebaand? Skulde de store Fremskridt, man har gjort i Philosophiens Rige, ikke kunne sætte os istand til at levere et Lovsystem, overeensstemmende med Tidsalderens Aand: en ganske ny Bygning, hvorved man vel fulgte den gamle Tegning, der, hvor det fandtes passende, men hvor alle Grundpillerne vare nye Jeg troer det vilde være mueligt. Det vilde overalt være en Lykke for Menneskeheden, om Nutidens criminelle Love bestandig, saa meget som mueligt, kunne være abstraherede af Nutidens Mennesker og Tænkemaade. Jeg siger: saa meget som mueligt; thi ideligen at forandre dem efter Tiden, vilde naturligviis, ikke være hen11. sigtsmæssigt. Hvor aldeles anvendelige de 12 gamle Danske criminelle Love ofte ere i vore Tider, sees blandt andet af Hagen Adelsteens Lov. Denne satte endog en Taxt paa den Mulct, der skulde betales for hver Finger, der blev afhugget. Fordum, da Menneskenes Forretninger vare saa eensformige, kunde en Grundsætninger, der herske i vor hele nyere Lovgivning. Men blandt de Ting, der maaskee trænge til en hastigere Forandring, end den Tid der udkræves til en heel Criminellovs Udarbeidelse tillader, høre unegtelig de saakaldte Volds døder. Den samme Lov, som siger, at den, der gjør sig skyldig i Troldom, skal levende brændes, den samme Lov dicterer kun en Mulct af trende tolv Lod Sølv for den, der mishandler et Menneske saaledes, at et af hans Lemmer bliver dødt og unyttigt. Det er i Nationernes Cultur overhovedet, og i vore Forfædres i Særdeleshed, at man bør søge Grunden til de milde Straffe, vore gamle Love have sat paa personlige Fornærmelser med Hug og Slag. Jo lavere et Folk staaer paa Culturens Trin, jo raaere dets Sæder ere, des mindre agtes hos det Menneskets Liv, Sundhed og Førlighed. Der saadan Taxt maaskee være hensigtsmæssig; men af hvor upassende vilde den ikke være i vore Dage? Hvor urimeligt vilde det ikke være, at vurdere en rig Handelspeculants Finger, der med et Pennestrog kan fortjene 10,000 Rdlr., og et Fattiglems Finger, der med en heel Dags Arbeide har Ondt ved at fortjene 6 s., efter een og den samme Taxt, gaves Tider, hvor man hos visse Nationer end- og kunde begaae et Drab, uden at lide nogen anden Straf derfor, end en simpel Pengemulct. Hos de fleste vilde Folkeslag, selv hos de, der have et Slags Regjering, ansees et Mord ikke for nogen synderlig Forbrydelse, og endnu mindre personlig Vold og Overfald. Den Tillid, man hos dem har til Menneskets naturlige Kræfter, og den Begjerlighed, hvormed enhver i denucultiverede Stand søger at øve dem, paa sin Aandsdannelses Bekostning, synes at have gjort Oldtidens ucultiverede Lovgivere tryggere mod saadanne Forbrydelser, end mod de fleste andre. De syntes at forudsætte, at Menneske mod Menneske indbyrdes fører i sine egne Kræfter et Skjold hos sig, som tildeels giør Lovens Bistand overflødig. Men vi ville ikke forvilde os heri en Labyrinth af Forudsætninger, nok er det, de Gamles Voldsbøder for personlige Fornærmelser, ere aldeles ikke passende for vore Tider, hvor de fleste Menneskeer ikke mere besidde vore Forfædres legemlige Kræfter, og altsaa maae mere stole paa Lovens Bistand, end paa hines, og hvor Sølv hverken er mere saa sjeldent eller saa kostbart, som i hine Dage, til at dette skulde kunne tjene som en passende fyldestgjørelse. Det vilde blive for vidtløftigt at fremsætte i et Blad, der læses af saa forskjellige Stænder, og oftere tages i Haanden for at mores, end for dets instructive Jndholds Skyld, Beviser af vor Lovgivning om denne Paastands Rigtighed. Den, der har studeret dette Fag, kjender dem allerede, og for de fleste andre Læsere vilde de neppe have nogen synderlig Jnteresse.