Aarhuus Stifts-Tidende, 1830-12-07
Denne frygtelige Sygdom, som ikke varer over 3 Dage, og ofte er dødelig i 24 Timer, helbredes i næsten aldrig af sig selv, men kræver meget hurtig og virksom Hielp af Lægen. Den yttrer sig ved Hovedpine, Tørst, Mathed, flygtige Smerter og Soven i Lemmerne, hvorpaa snart følge Qvalme, Brækning: og Laxering, og ender med en voldsom Krampe. Den Syges Aasyn udtrykker den høieste Grad af Angst, han klager over at det brænder ham i Maven, og forlanger uophørligt koldt at drikke. Brækningen vedbliver, Laxeringen tiltager, Uroligheden og Angesten stige i den Grad, at Patienten kaster sig omkring saa det neppe er muligt at finde et roligt Øieblik for at undersøge Pulsen, der er saa lille, at man neppe kan føle den. Legemets Yderdeele blive kolde, Øinene falde ind, lukkes halvt, og det Hvide i Øiet bliver underløbet med Blod. Nu begynde Krampetrækningerne, som sædvanligen stige fra Tæerne opad, og alt Haab om Redning er tabt, naar Kulden naaer Hjertekulen, naar Tungen bliver tiskold, og en stærk kold Sveed udbryder over hele Legemet, hvis Hud paa sine Steder bliver gandske rynket. Sædvanligen aftager Krampen naar disse Symptomer tiltage, og baade den og Smerterne ophøre gandske førend Døden. Enkelte lide indtil sidste Øieblik, især naar Sygdommen holder ud til tredie Dag. Naar derimod Krampen er ophørt, naar der ved Brækningen og Laxerinten ikke længere udtømmes vandagtig Sliim, men vel nogen Galde, og naar Kulden paa Legemets Overslade ikke tiltager, saa er der Haab om Helbredelse. Fremtids Udsigter. Man veed ikke, hvad man i nærværende Tidspunkt meest skal ængste sig for enten for en Jllegitimitet og et Tyrannie som D. Miguels; eller for et Anarkie som det der begynder at tage Overhaand i i det vestlige Europa og hvorved de lavere Folkeklassers Jndbildningsskraft og Tilbøieligheder sættes i en nordentlig Bevægelse; eller for den almindelige Krig, som truer at udbryde og hvis Resultat er saa yderlig tvivlsomt især ved Folkestemningen i de Lande, hvorigjennem Armeerne skulle passere ; eller endelig for den Svøbe, som i vor Tidsalder begynder at svinges over Menneskeslægten, som vel endnu holder sig indenfor Ruslands Grændser, men har udbredet sig over de sydlige Egne til Cherson og Taganrok. I den sidste Stad har Smitten endog yttret sig blandt Huusdyrene og især blandt Fjedderkræet. Høns og Kalkuner faae Brækninger, Durkløb og Krampe ligesom Menneskene, mange Fugle ere faldne døde nedfra Luften, og Blodigierne ville ikke suge i den Tid Cholera grasserer i den Egn hvor de befinde sig. Man begynder at indsee, at Grunden til Sygdommen maa ligge i en gandske egen Beskaffenhed ved Luften, og at saaledes ingen Spærringer og ingen Qvarantainer ville hielpe. Men ogsaa Kopperne begynde at tiltage sig deres fordums Magt over det menneskelige Liv, saaledes er nylig den kgl. preussiske Legationssecretair i Neapel Grev Pontales død af ondartede Kopper. En Dag i Brüssel. Et Brudstykke af en fransk Reisendes Dagbog.) Kongepladsen og Parken, Skuepladsen for den meest fortvivlede Kamp siden Waterlooslaget, vare de første Steder vi besøgte. For dem som ikke kjende Brussel er det nødvendigt at bemærke, at denne Kongeplads, en af pragtfulde Huse omgiven fiirkant, formedelst en bred Aabning, der til Høire og Venstre, Fankeres ved to ligedannede Bygninger, staaer i Forfindelse med Parken; den ne af disse Bygninger er Hotel Bellevne, den anden Prinds Frederiks forrire Palais, nu bekjendt under Navner Cat d' Ami tie, Rummet imellem begge, som over tusinde Kanonkugler havde beskudt, kunde vel kaldes de brusselske Thermopyler. Men hvorledes skal man skildre det Skuespil af samtidig Ødelæggelse og Storhed som begge disse Bygninger nu frembyde, Dørre, gjennemborede af Kanonkugler, ikke een eneste heel Vinduesrude, Murene, som overalt bare Spor af Kartætskerne, søndersplittede, uhyre Qvaderstene, hvis Stumper paa Jorden føiede en ny Barricade til den som allerede var der, &c. Parken selv, hvor Hollændernes Hovedqvarteer havde været, bar alle Ødelæggelsens Spor. Jerngitterne og Sculpturerne vare skudte i Stumper. De uhyre Træer, dens Pryde ser, vare splintrede af Kartætskeer. Alle Vinduer i de omliggende Huse vare endnu sorte af Krudt og besaaede med Geværkugler. Saa snildt som modigt havde Stadens Forsvarere gjennembrudt Forbinde ses murene i alle Husene; saaledes erstattede de, hvad der fattedes dem i deres ringe Antal, og kunde overalt ved disse usynlige Slag vise Fjenden Døden. Denne List, for hvilken den ubekjendte Opfinder maaske aldrig høster Berømmelsen, forklarer nogenlunde det forhausende Misforhold i begge Partiers Tab. Med Parken forlode vi den egentlige Skueplads for Kampen, men traadte nu over i den for Brand, Mord og Plyndring. En frygtelig Gysen overfaldt os, da vi saae denne Brussels beundringsværdige Omkreds, der, ellers en Gienstand for Stadens Stolthed og Fremmedes Misundelse, nu kun frembød en lang Række af Huse, der laae i Ruiner, eller, hvis de ikke vare afbrændte, vare aldeles udplyndrede fra øverst til nederst. Hist og her stode endnu, ligesom Theater=Dekovationer, store sorte Muurlevninger, som maatte brydes heelt ned, for at de i deres Nedstyrtning endnu ikke skulde knuse flere Offre. Hele Boulevarden ligefra Schaerbecker, til Lackener=Porten viste kun sort Mure eller Skeletter af endnu opretstaaende Huse, med revnede og gjennemhullede Mure, der truede med at styrte sammen. I dette Øieblik traadte General van Halen og en Deel af den provisoriske Regjering ud af Generalstaternes Palais, for at lade et Korps Frivillige passere Revne. Vi trængte os i al Hast frem, nysgjerrige efter at see nogle Medlemmer af dette Belgiens nye Directorium. Denne Stab af Borgerofficerer med en Kasket paa Hovedet og et Skjærf af brabantske Farver om Armen, var for os Parisere, hvor Revolutionen saa hastigt stak sig i Uniformer, et piqvant og nyt Syn. Ansigternes Udtryk var ægte delgisk, d. A. paa eengang fuldt af Rolighed og Bestemthed. Tunge Sabler, ustridigen et Hollænderne frataget Bytte, slingrede de Fleste om Hofterne, og vare vel ogsaa gandske passende for disse improvisehænger, Krig i et Land, 3de Officerer fra en Part hvor selv Fragtkudsken fører sit Kjøretøi tilhest. To Skikkelser vare os især paafaldende fremfor alle de Øvrige: den Ene var en Skaldepande, med et snu Blik, dog syntes det at fattes den Kraft i Villien og den raske Bestemthed, uden hvilken man vel kan indvirke paa Masserne, men ikke beherske dem. Denne Mand var Hr. de Potter. Som bekjendt er dette Navn et af de hæderværdigste, sikkert det populaire ste af Alle. Ved de Uordener som betegnede den sidste Krisis, har Navnet Potter gandske allene holdt et lænkebefriet Folk i Tømme. Men kun altfor hyppigt skeer det ved Revolutioner, at Menneskenes Kald ophører med de Omstændigheder, hvorved de have faaet det, og vender ikke tilbage med andre. Værket er saa stort og mangfoldigt, at det sielden fuldføres ved Den som har begyndt det. Enhver ny Revolutions=Bølge giver et nyt Menneske Magten. En anden Skikkelse, som var os paafaldende ved en aldeles modsat Karacteer, var en ung Mands. J denne Figur udtalte sig Rolighed og Kraft, som man behøver, for i Tider, hvor Talentet allene ikke udgjør nogen Magt, at virke paa Mennesket. Denne var Hr. Tielemans, der gik i Forviisning med de Potter, som med ham har deelt sin Tjeneste, sin Ulykke, sin Berømmelse, og som nu ogsaa deler den Løn, der er bleven ham tilkiendt af Nationen: Hr. Tielemans fungerer provisorisk som Jndenrigs Minister." den sorte Død. i Aaret 1346. Sommeren Aaret 1346 var kjølig og fugtig. Den 13de September indfandt sig allerede en stærk Nattefrost. Med dette Aar tog den skrækkelige Pest sin Begyndelse, som ligge til Aaret 1361 næsten affolkede hele Verden, og er bekjendt under Navnet: den sorte Død. Fra 1348 til 1358 rasede den stærkest. Den opstod i de yderste østlige Egne af Asien, og gik udfra Korea og China, hvor et næsten utroligt Antal Mennesker, efter Angivende 13 Millioner, døde deraf, derpaa gjennem det store Tartari og Siberien henimod Vesten. Provindserne Kaptschack og Kumanien døde næsten gandske ud. Herfra udbredte den sig hurtigt gjennem hele Levanten, indtil Constantinopel. Gaza i Palæstina døde i halvanden Maaned 22,000 Mennesker. J Ægypten og det nordlige Afrika var Ødelæggelsen skrækkelig. Fra Levanten kom den ved Koffardieskibe til Sicilien og Jtalien. J Florenz døde i Summa 70,000 Personer. J Korsika og Sardi nie blev ikke den tredie, og i Venedig ikke den fjerdeDeel af J. merne i Ave. Overhovedet skal i Jtalien flere Mennesker være omkomme, end i de øvrige Dele af Europa. J en Tid af 3 Aar skal Folkemængden være bleven formindsket over Halvdelen. J Frankrig var det ikke meget bedre. J Avignon døde i 3 Maaneder 60,000 Mennesker. Marseille uddøde næsten gandske. J Paris begrov man daglig 500 Personer, og flere unge end gamle Folk. J Tydske land døde den fjerde Deel af Jndvaanerne. J Wien døde paa een eneste Dag 90 indtil 1200. J Straf burg døde 16,000 Mennesker. J Westphalen kunde man ikke meere begrave de Døde. J Slesvig og Holsteen blev kun den femte Deel af Menneskene i Live J August 1348 kom den over til Engelland, og i November til London. Her blev neppe Tiendedelen af Jndvaanerne forskaanet, og Kirkegaardene havde ingen Plads mere. Endelig trængte den frem lige til Jsland, som blev saa affolket derved, at det siden aldrig kunde opnaae sin forrige Folkemængde og Kultur, ligesom ogsaa den østlige Kyst af Grønland, hvor dengang befandtes forskjellige Kirkesogne, og som for nærværende er forsvunden af beboede Landes Række. Virkningerne af denne Pest paa den menneskelige Aand vare høist sørgelige, de offentlige Forretningers Gang blev standset, Jndustrien hæmmet, og Moraliteten forfaldt aldeles. Hverken guddommelige eller menneskelige Love gjaldt mere. Enhver gjorde ustraffet, uden Skye, hvad de fandt for godt, og Redelighed og Menneskekjærlighed syntes at være bortflygtede fra Jorden. det brændende Bjerg.