Berlingske Tidende, 1833-08-29
Vi holdt det for gavnligt at minde om disse foreløbige Betragtninger; thi de staae i Forbindelse med Rettigheder, som siden Aaret 1815 udisputeerligen tilkom de tre Magter: Rusland, Osterrige og Preussen, og de bør derfor billigen ikke ta des af Syne i den om Kongeriget Polens nærværende Retstilstand opstaaede Strid. - Jmidlertid ere vi saa langt fra at frygte for at indlade os paa en Udvikling af de almindelige Bestemmelser i Wiener Congress=Acten, at det netop er en slig Udvikling, paa hvilken vi i Særdeleshed støtte Beviset for de at Rusland føiede Forholdsreglers Retmæssighed. J Wiener, Congress=Actens første Artikel siges i Begyndelsen: "Hertug, dømmet Warschan (med Undtagelse af de Deele deraf, hvorom anderledes er bestemt, d. er med Undtagelse af de Districter, som skulle udgjøre Storhertugdommet Posen, de til Gallizien henlagte Kredse og den fri Stad Krakan) forenes med det Russiske Rige. Jngen Stipulation kunde vel udtrykkes paa en mere bestemt Maade. Stal Hertugdommet Warschau forenes med det Russiske Rige, maa det unægteligen udgjøre et Heelt med dette. Denne Eenheds Grundsætning vinder endnu mere Styrke og Bekræftelse ved følgende tilføiede Clausul i Wiener, Congress=Acten: "Det (nemlig Hertugdommet Warschan) skal ved sin Constitution nigjenkaldeligen være forbundet med hiint (det Russiske Rige), og besiddes af Hs. Majestæt Keiseren over alle Russer, hans Arvinger og Successorer til evig Tid." - Den allerførste betingelse for dette Lands ny Existents var altsaa dets Forening med Rusland. Denne Forening var, ifølge Tractatens Ord, uigjenkaldelig, og de Russiske Monarcher skulle besidde Landet til evig Tid. Hvad der saaledes efter Wiener, Congress=Acten ikke skal staae i nogen Russisk Monarchs Magt at gjøre, dersom han ikke vil krænke hiin Tractat, er: at skille Kongeriget Polen fra det Russiske Rige, at hindre dets Jndlemmelse som en integrerende Deel af det Russiske Rige, kort: at opløse en Forening, som er erklæret for uopløselig. Nogensomhelst anden Forpligtelse kan ikke udledes af Ordene: "Forenes, ved sin Constitution forbundet. Hvad angaaer Ordet Constitution, da er dette her brugt i sin meest udstrakte bemærkelse. Af hvilken Art denne Constitution skal være, findes ikke bestemt i Tractaten. Ethvert Land har sin Constitution, nemlig sin Grundlov, og hvad Wiener Congress=Acten her anordner, bestaaer deri, at Statsforfatningen eller Grundloden for de med det Russiske Rige forenede Dele af Hertugdømmet Warschau, af hvilken Art denne Statsforfatning eller Grundlov end maatte bede, uigjenkaldeligen fial forbinde Landet med det Russiske Pige. Wiener Congressenten tager, som sagt, ikke Hensyn til egen særdeles, forud omskreven, Statsforfatning. Et saadant Husyn kunde ikke engang finde Sted af den simple Grund, at paa den Tid, da Viener Recessen blev underskreven, var den Constitution, som Keiser Alexander, høilovlig Jhnkommelse, siden skienkede den ny Stat, endnu ikke bekjendt, ja end ikke endnu bragt paa Papiret. Først sex Maaneder derefter blev den kundgjort, uden at de i Congressen deeltagende Magter havde taget, eller forlangt at tage, nogen Deel i denne legiislative Foranstaltning, som ene og alene udsprang fra Keiserens uindskrænkede Villie. - Østerrige og Preussen gjorde paa deres Side Brug, af den samme Ret, og indrømmede, som i Wiener=Tractaten siges, det res Polske Undersaatter saadanne Jnstitutioner, som de fandt gavnlige og forenelige med disses politiske Existents. Jngen af de andre Magter fandt sig dengang beføjet til at bestemme Nøget angaaende disse Justitutioner, eller til at indlade sig paa Undersøgelser angaaende Omfanget af de politiske Rettigheder, som saaledes forundtes Jndvaanerne i Storhertugdømmet Posen og i Galizien, og ligesaa lidet troede nogen Magt sig berettiget til at drage Polens indvortes, af Keiser Alexanders fri Villie emanerede, Lovgivning for nu Domstoel. - Det Charte som Keiseren af sin fri Villie skienkede Kongeriget Polen, og som promulgeredes sex Maaneder efter Congress=Acten, er følgelig aldrig sat under de Magters Opsyn eller Garantie, der underskreve Wiener=Recessen. For at en saadan Garantie skulde kunne siges at existere, maatte den for det Første være udtrykkeligen stipuleret, og for det Andet maatte det saaledes garanterede Charte have været fuldendt, kundgjort og navnlig paaberaabt paa den Tid, da Wiener=Tractaten sauctioneredes af de ved Congressen tilstedeværende eller repræsenterende Souverainer. Men en saadan Garantie findes intetsteds i Wiener Kongress=Acten, og ligesaa lidet existerede dengang det Charte, med Hensyn til hvilket man nu vil gjøre den gieldende. Jo nøiere man overveiet hiin Tractats klare Mening, desto mere indlysende bliver det, at den i denne Henseende ikke indeholder nogen anden forpligtende og positiv Stipulation, end den, at en Deel af Hertugdømmet Warschau skal forenes og uigjenkaldelig forbindes med det Russiske Rige, og eies af de Russiske Monarcher, til evig Tid. Alt øvrigt forblev ubestemt, og overlodes uimodsigeligen til Keiserens fri Villie. Han erholdt uindskrænket Raadighed til at bestemme Landets Constitution, dets indre Udstrækning, ja endog dets Titel, thi det Landet tillagte Prædicat Kongerige, var kun indtrette antydet ved Titelen Zar (Konge) af Polen, hvilken Titel "Reiseren, i Overeensstemmelse med den brugelige Formular i Henseende til Titulaturen for hans øvrige Besiddelser, skulde antage." At Reiseren forbeholdt sig selv den definitive Bestemmelse angaaende disse Gjenstande, skjønnes tydeligt no af Tractaten. Han paatog sig ikke nogen Forpligtelse, men reserverede sig derimod en Ret, hvis Udøvelse og Omfang Wiener, Congress Acten udtrykkeligen overlod til Hs. Majestæt selv. - Ved nærmere Overveielse af denne Tractats første Artikel, finde vi der kun to bestemt udtrykte Clausuler : 1) at de Lande, der skulle forenes med det Russiske Rige, skulle have en særskilt Administration, og for det Andet, at de Polakker, der kom under Auslands, Østerriged og Preussens Herredømme, skulle have en Folke=Repræsentation og nationale Jnstitutioner. Men disse Fordele skulle, efter Tractatens Ord, tilstaaes de tre Hoffers Polske Undersaatter efter den politiske Existents, som enhver af disse Regjeringer maatte finde det gavnligt og tilraadeligt at inddrømme dem. Disse sidste Ord i den citerede Artikel trænge ikke til nogen Commentar. Ved de her indgangne Forpligtelser have de tre Naboestater taget en høiere Lov til deres Rettesnoer, nemlig Selvopholdelses og Ordens. De Jnstitutioner, hvilke de ville tilstaae deres Polske Undersaatter, have de underordnet en almindelige Gavnlighed og Hensigtsmæssighed, eller med andre Ord, deres egne Staters Jnteresse og Sikkerhed. - Denne ved Wiener=Tractaten viseligen sauctionerede Grundsætning er den eneste, paa hvilken man med Rette kan beraabe sig. At paastaae, at Rusland, Østerrige og Preussen, burde følge en anden Grundsætning, vilde være det Samme som at paastaae, at disse Magter havde forpligtet sig til at volde sig selv Farer og sætte deres øvrige Undersaatters Velfærd paa Spil, med et Ord: det vilde være at paastaae en Umuelighed og en Urimelighed." (Slutningen følger.)