Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-07-16
J Arendal omkom nylig, ved et ulykkeligt Tilfælde, Snedker og Dannebrogsmand Erik Hansen, som i sin Tid havde udmærket sig under Orlogskibet Prinds Christians Heltekamp. Uagtet han var bleven truffet i Fødderne af Fjendens Skraakugler, veeg han ikke fra sin Kanon, men vedblev, tilsidst gandske allene, da alle de Andre vare faldne, at lade og fyre. Willemoes var falden ved hans Side. Til V. L. i Aarhuus Stiftstidende No. 113 for 1836. Gorlangt Indrykkelse.)De tager Feil, min Herre, naar De troer, at jeg har forsvaret den Deputerede, jeg har blot angrebet den Maade, hvorpaa De af den Deputeredes Ord (det vil sige: blot de af hans Ord, som De har citeret i Deres Annonce) har udledet en forkastelig Mening, som aldeles ikke ligger deri At denne Mening med Nødvendighed ligger i Ordene, var det, De skulde have viist, for at godtgjöre Rotmæssigheden af Deres Angreb. Da De nu ikke har indladt Dem derpaa med en eneste Stavelse, men kun udhævet af min Annonce enkelte Ord og Udtryk, hvorover De tildeels har gjort Dem lystig, saa har De fældet Dommen over Dem selv, ved stiltiende at give mig Ret. Dog, nogle enkelte Punkter i Deres Svar maa jeg i Korthed berøre. De kalder min Annonce uhöflig. Jeg tör dristig lade enhver Upartisk i denne Henseende sammenligne Deres Ti tringer med mine og saa dömme os imellem. Sæt og at min Tone var "belærende og formanende," da indseer jeg ikke, at den derfor kan kaldes uhöflig, siden jeg skriver til en Anonym, om hvem jeg jo ikke kan vide, at han er en Stilling, der ingen Belæren og Formanen taaler. Jeg har ikke sagt, at De har forandret den Deputeredes Ord; men jeg troer endnu, at De har forvansket dem ved at underlægge dem en Mening, som ei deraf kan udledes. De har selv kaldt den Deputerede en Repræsentant for Folket og sagt, at hans Ord krænkede hele Nationens re. Hvis saa er, da kan jeg vel ogsaa med Grund sige, at Den, der fornærmer den Deputerede, ogsaa fornærmer Folket. Er det Sidste urimeligt, da er det Første det medDe taler om de mange Spørgsmaale, som jeg opstiller uden at besvare dem. Min Herre! De hykler her Uvidenhed. De veed meget vel, at naar jeg spørger saaledes: "Har den Deputerede sagt o. s. v. da siger jeg dermed : "Den Deputerede har ikke sagt o. s. v.," og ligeledes veed De meget vel, at denne Fremstillingsmaade er stemmende med dansk Sprogbrug. Jeg har saaledes ikke bygget mine Slutninger paa ubesvarede Spørgsmaal." At et Land kan occuperes eller besættes af Fjenden, uden at denne forandrer Landets Herskerfamilie, finder jeg ikke umueligt. Da Sjælland i 1807 var occuperet af Fjenden, faldt det vist ikke Sjællænderne ind, at Baandet imellem dem og deres Konge dermed var løsnet. Deyttrer, at den Deputerede ikke har rög tet sit Kald, og i samme Aandedræt tilføier De, at det ei kan regnes ham til Ære, at hans Kald er höit, naar han rögter det saaledes, som han har rögtet det. "Deres Indrykkelse er altsaa fremkaldt derved, at han ikke har rögtet hvad han har rögtet. De mener, at den Deputerede er allerbedst tjent med "at Sagen skal ikke omtales." Jeg vilde ønske, at dette for var faldet Dem ind. Men nu, da den er omtalt, og saaledes omtalt, er det nok allerbedst for den Deputerede, at Deres Angreb bliver rigtig vurderet. De antager, at Ulykken ikke vilde være stor, om de Deputerede bleve afskrækkede fra at tale efter bedste Overbeviisning, naar den bedste Overbeviisning er saa saare maadelig, som den tidtomtalte Deputeredes. Deri kan jeg ikke være enig med Dem. Lad kun det Maadelige ogsaa blive sagt. Vi vide jo, at det Fuldkomne ikke fremstaaer paa eengang, men udvikler sig lang, somt af det Ufuldkomne.