Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1778-01-09
Fredagen den 9 Januarii. 4 Nytten af en rigtig bedømmelse over moralsk Smukhed og Hæslighed. Slutning. (See No. 1.) Var den almindelige Smag nu omstunder under saadan, eller anden deslige lykkelig Reglering, eller blev vor Ungdom formedelst en vel anlagt Anførsels=Plan anbragt til at sammenføie de rette moralske Egenskaber med de dertil svarende Tegn og Billeder, saa skulle vi ikke have saa megen Føie til at klage over den almindelige Smags Fordervelse. Var Music. Malerie, med et Ord, alle fine Konster, stilede derpaa, at opvække ædelmodige og almeentsindede Gemyts=Beskaffenheder, og at indgive reene og smukke Sindsmeeninger; vare Øvelserne afpassede, ikke til at være blotte Hurtigheds eller Styrkes Prøver, eller at være Overdaadighed og skiden Vindesyge til Tieneste, men til at være Anstalter til at danne Ungdommen til Statens Tieneste; var Skiønhed agtet ringe, naar den er adskilt fra Dyd; havde vore Skuepladse den Skik paa sig, at de vare et rigtigt Speil paa det menneskelige Liv, og en Skole for Sæderne; havde Høitidelighed, Pragt og Storhed fornemmeligst sit Sæde i vore offentlige Underviisnings=Huuse, vore Raadhuuse, vore Kirker og andre offentlige Bygninger, og vare alle vore offentlige Optog, Skuespil og Forlystelser indrettede til at give os store og skiønne Jdeer, og til at opvække Ærbødighed for Orden, Regimente, og Love, vare Tingene paa nogen saadan Fod, og fik hver enkelt Person, ved nogen gavnlig Anstalt, dybe Jndtryk af sin Forbindelse med det Almindelige, og sin Subordination under samme: der er god Grund til at troe, at det ikke vilde være noget sieldent Syn, at see vor Ungdom med rensede og vel dannede Imaginationer, og taalmodigen at gaae frem til Høiden af sand Philosophie, i Steden for den ryggesløse og forkielede Race, som vi mangetider see. Vi skulle da finde, at det ikke er Naturen, der forleder os, eller giør at Tingene synes os dobbelt eller forvendte, men heller en indvortes Fordom og Fordervelse, eller andres urigtige Maximer og Praxis. Thi hvad den Bedømmelse angaaer, som Naturen lærer os at giøre over Synet af visse smukke, store og nette Ting, saa haver den tillige, ved en beundringsværdig Indretning og Sammenføielse i Tingene, forvaret os imod alt farlige Bedragerie, med mindre vi modvilligen ville lade os bedrage Saaledes see vi, at et frækt, uforskammet og fiantagtigt Øiekast af det deligste Fruentimmer, er nok til Modvægt imod hendes Yndigheders Magt, og til at give os heller Modbydelighed for hende, end Velbehag. Naar vi see nogen at være meget indtagen af Behag til Symmetrie og Nethed i ringere Ting, saa støder den Uovereensstemmelse os saa meget mere, naar vi see ham at være ufølsom for sand Æres og Dyds ædlere Grundsætninger, og at handle tvertimod samme. Alle Rariterer i en Kienderes og Samleres Cabinet, den meest majestætiske Bygnings=Plan, og de udsøgteste Zirater i Hauger, Eqvipage og deslige Ting, som høre en Mand af Smag til, kan ikke veie og imod Savnelse af et eeneste Gran af Ærlighed og virkelig Fortieneste. Dersom Music, Poste, Malerie, eller nogen af de fine Konster nogensinde misbruges, til at befordre en falsk Smag, eller umoralske Bedømmelser, saa bør vi ei laste Naturens Orden, der ikke haver knyttet nogen Sammenbindelse imellem den Magt, som hine Ting have hos sig, og Lasterne; men Menneskers Fordervelse, som skiænde dem ved en slet Brug; og denne Misbrug føles og tilstaaes ofte af de Lastefulde selv, naar de finde sig slagne ved den sande Dyds ærværdigere billeder. Overhovedet, umaadelig Beundring kan være at laste, men en rigtig Bedømmelse ikke. Vi maa alle jage efter det, som smukt er, enten af det eene, eller det andet Slags; det kommer ikkun an paa hvilket Slags. Naar det er i sig selv virkeligen priisværdigt, og paa ingen Maade hinder ligt i at efterjage det, som er af ædlere Art, saa er der intet Ondt i at have al den Agt derfor, som det fortiener. For at giøre moralske Jndtryk desto stærkere hos os, og for desto bedre at bane Vei for dem, skulle vi stræbe at skiønne ret paa den menneskelige Natur Værdighed, i det den er vor Skabers Gierning og i visse Maader hans billede, saa vi maa have stor Agt for den, og intet giøre, som er den uværdigt. Naar de i hinanden løbende Jdeer om Smukt og Godt, som følge Velstand og Vellyst, saaledes undertvinges, saa maa alle ærgierrige Hensigter til Magt og Storhed synes foragtelige, naar de sættes imod indvortes Friehed, uforfalsket Ærlighed og en god Samvittigheds biefald.