Jyske Efterretninger, 1785-08-12
Den Formodning, som jeg i det tredie Stykke har udladt mig med, at den tiltagne Concubinat maatte være Skyld i den aftagne Lyst til Ægtestanden i de preussiske Lande: har i det siete Stykke af de Schlesiske Provinzialblade saavidt fundet bifald, at en vis Person anmærker paa den 511 Side, Ægtestanden tager af, men de nægte Børn tage aarlig til, og slutter deraf den tiltagne Tilbøielighed til et uanstændigt Levnet. Derimod har en anden ubenævnt (Hr. Pastor Klose til Domantze i Schlesien) just i samme Stykke foregivet andre Aarsager til Ægtestandens Aftagelse, hvilke ogsaa fortiene at høres. Han tilstaaer vel (S. 489) at Subalterne Officerer, Officianter og slige, hvilke have ingen med deres Rang og Pragt passende indkomme, - - - levede uden Ægteskab, og formodentlig her og der i Concubinat, men den rette Grund enten til Afholdenhed eller Ægtestandens Aftagelse søger han deri, at Ægtestanden stiger alene til en vis Grad, og saaledes enten staaer stille eller falder, i Følge Schlesiens indvortes Forfatning og formedelst dens store, faste og uforanderlige Besiddelse af Lande, hvilke alene tillader et vist, fast og bestemt Antal af Huusholdninger, og altsaa alene aarlig et vist ikke mærkelig overskridende Antal af nye Ægteskaber. At fra 1767. til 72. ingen stor Tilbøielighed til Ægtestand, oprettede Forliis, som den 7 aarige Krig havde aarsahar yttret sig, tilskriver han dette, eftersom efter igien get, giftede sig ikke flere end der vare Næringsmidler forHaanden. Fra 1773 til 78. vare Ægteskaberne noget ugust. stegne, eftersom man stærk havde lagt sig efter Kartoffel avl paa Biergene, og eftersom mange, der i begge foregaaende dyre Aaringer havde endtholdt sig fra Ægteskab, havde nu resolveret dertil. Fra 1779 til 81. har Tilbøielighed til Ægteskab været paa det stærkeste, deels fordi, ligesom jeg i den 11te Aargang har anmærket, mange Mandfolk havde Aar 1780 og 81. fuldført deres i værende Krig fra 78 og 79, udsadte Ægteskaber, deels fordi mangen ung Person, oplivet af nye Haab om Fredens gyldne Frugter, har vovet sig i Ægtestand. Alle de Steder i Landet, som frembragte Brød, vare nu fulde; herpaa har den 24 og 25. Maji 1781, en forskrækkelig Frost fordervet de fleste Mark= og Have=Frugter, den heele Sommer derpaa og det følgende Aar vare tørre og besynderlig faldt det slet ud med Høravlen, hvoraf saamange Fattige ernærede sig; det har og skadet Handelen; og da var Nøden større end i det 1771de Hungersaar. Siden den Tid vare alle Klassene lykkelig blevne fulde, og altsaa er Tallet paa Ægteskaberne ikke formeret. Alt dette lader sig, som fornuftigt sagt, vel høre, undtagen, at det ikke til Fornøielse er forklaret, hvorfore fra 1782. til 84. alene just saa, ligesom fra 1767 til 72., det 57 Menneske har giftet sig, og herpaa kommer det dog fornemmelig an. Ved Hr. Forfatterens tre Anmærkninger maae jeg erindre noget. Den første er, at i Schlesien et Aar med mange nye Ægteskaber, med rette holdes for et ulykkelig Aar, eftersom Døden i det forrige Aar maae have bortrykket mange Jordeiere. Her er en Feil, thi ikke Aaret i hvilket en Forliis bliver oprettet, men dette, i hvilket den opkom, kan kaldes et ulykkeligt Aar. Den anden er, Manufactur=Ægteskaber blive vovelige Ægteskaber, da de med samme stige og falde. Forfatteren vil sige, Ægteskaber blandt Manufacturisterne blive vovelige Ægteskaber, eftersom de med Manufacturerne stige og falde. Den tredie staae S. 488, hvor han siger, vore Landsfolk synde vel snarere derved, at de vove at gifte sig paa en god Lykke, og derved følgelig falder det almindelige Væsen til Byrde. Her giør han noget til Synd for sine Landsmænd, som ganske og aldeles ikke fortiener dette Navn. Forseelsen bestaaer formodentlig deri allermeest, at de fleste af dem der gifte sig i Begyndelsen ere ikke sparsomme nok, og at Staten ikke er dem behielpelig nok til at forhverve Livets Nødtørftigheder.