Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-11-22
(Med nogle Bemærkninger af Oversætteren.) Ægypten, som er beliggende imellem Asien og Afrika, og som staaer i en nærliggende Forbindelse med Europa, udgiør Middelpunktet af den gamle Verden. Dette Land opvækker kun store Erindringer; det er Konstens Fødeland og gjemmer utallige Mindemærker. Dets vigtigste Templer og de Paladser, som dets Konger have beboet, ere endnu til endskiøndt de yngste af disse Bygninger have være opbyggede førend den Trojanske Krig (hvoraf veed man det, det var 1183 Aar for Christi Fødsel, men at de ere overmaade gamle, veed man. Da Jøderne vandrede ud af Ægypten, 1550 Aar før Christus var Byggeriet i fuld Gang, og det er vist, at man finder paa de gamle Ægyptiske Monumenter saadanne Ting, som synes at have tjent Moses til Mønster ved sine Indretninger. Ruinerne i Theben ere fra en fjern og ubekiendt Oldtid.) Homer, Lycurg, Solon, Pythagoras og Plato begave sig til Ægypten, for at studere Videnskaberne, Religionen og Lovene, (man er nu af den Formening, at Homer ikke har været i Ægypten). Alexander anlagde der en riig Stad, som i en lang Tid besad Herredømmet Handelen, og som var Vidne til hvorledes Pompejus, Cæsar, Marcus Antonius og Augustus der afgjorde Trætten med hinanden om Roms og hele Jordens Skjæbne. Det er karakteristisk ved dette Land, at det har tildraget sig de Fyrsters Opmærksomhed, som have Nationernes Bestemmelse i deres Hænder. (En Kompliment til Napoleon.)Der er ikke opstaaet nogen anseelig Magt enten i Occidenten eller i Asien, som ikke har kastet sine Blikke paa Ægypten, og som ikke i en vis Henseende har betragtet det som et Land, de nødvendigt maatte besidde. Alle de store Begivenheder, som have havt Jndflydelse paa Rigernes Sæder, Handel og Politik, have bragt Krigen hen til Nilens Bredder. Man kan bemærke at Perserne, Macedonierne, Romerne, Araberne og Ottomannerne satte sig i Besiddelse af denne Provins, saasnart de havde hævet sig over de samtidige Nationer. (Dets Besiddelse bliver formodentligen om nogle Aar Anledningen til en nye almindelig Krig paa Jorden.) Religionen havde tilforn opvakt hos vore Konger Attraaen til at bemægtige sig Ægypten. Flere af Korstogenes Fyrster (saaledes Ludvig den Hellige) og Pave Jnnocens den 3die, hvis politiske Talenter beherskede Europa, bestræbte sig for at udføre denne Plan, Kardinal Timenes, en af de Ministre, som bedst kiendte de kristelige Staters Jnteresse, fornyede den. Ferdinand den Katholske, Emanuel og Heinrich den 7de, som havde regieret med saamegen Viisdom og Berømmelse, havde forbundet sig med hinanden til det samme Formaal; den berømte Leibnitz, som var skabt til at fatte store Jdeer af ethvert Slags, havde i lang Tid beskjæftiget sig med denne Gienstand og tilegnet Ludvig den 14de et udførligt Skrift derom, som ikke er kommet i Trykken, hvori han forklarede Fordelene af denne Erobring. Bossuet skrev paa samme Tid over Universal. Historien, og efterat han deri havde skildret Ægyptens ældste borgerlige Indretninger og Glands, tilføiede han disse mærkelige Ord, for nærværende Tid, da Kongens Navn trænger ind til de meest ubekiendte Dele af Jorden, og da denne Fyrste udstrækker sine Undersøgelser ligesaa langt, som den lader de skiønneste Naturens og Konstens Værker fremkomme, skulde det da ikke være en værdig Gienstand for denne ædle Nysgierrighed, at opdage de skiønne Værker, som den thebaiske Ørken indeslutter, og at berige vor Architektur med Ægyptens Opfindelser: - Denne berømte Mands Ønske er blevet opfyldet under Fortgangen af en mærkværdig Krig, hvis Skueplads Ægypten paa engang er bleven.