Adresseavis for Børn, 1781-07-25
Femte Optrin. De Forrige, Vilhelm og Ludvig. (Vilhelm hilser de Fremmede paa en anstændig Maade; Ludvig kommer syngende og springende ind, og, uden at bryde sig om de Fremmede, eller hilse dem, hopper han op paa en Stoel, som staaer ved Siden af hans Syster.) Ludvig, (syngende) Heisa, lystig, Jeg er Hans, og du, du er min Hanne, (han forsøger at ville springe op paa sin Systers Skuldre, men trykker hende ned, og falder selv fra Stolen paa Gulvet.) Vilh. Ludvig, Ludvig, hvad gjør du nu igjen, (alle springe til, for at hielpe Lotte op.) Ludv. O Bagatelle, (han dreyer sig om paa det ene Been, og begynder at hoppe paa nye igjen.) Lovise. Vi beklage dig, lille Lotte. Du har du vel ikke faaet nogen Skade? Lotte. Jeg troer det ikke. J maae forlade, lille Børn, at J har maattet see paa saadant noget. Jeg kan, som J see ikke gjøre derfor. Thrine (klapper og stryger hende) Har det kun ikke gjort dig ondt, Lotte. Om det er allerede forbi, værer nu saa gode og sætter eder ned, mine Kiere, (Vilhelm sætter en Stoel hen til hver af dem.) Lovise. O, gjør sig ingen Umag, lille Vilhelm Vilh. O, slet ingen Umag. Lotte. Ach Vilhelm gjør det med Fornøyelse; (hun rækker ham Haanden.) Jeg vilde for Børn. ønske, at min Broder vilde lære noget af hans Tienstagtighed og Artighed, Ludv. O, jeg vil i Dag være det artigste Menneske Du skal kun see! (En Pige bringer en Kande fuld af Sukkerlade, en Sukkerdaase og Theekopper ind.) Jeg vil for Exempel strax varte dem op, og skienke. Lotte. Paa det at noget skal blive slaaet i Stykker igjen, ikke, Ney, overlad det kun til mig. (Hun skienker i, og rækker Sukkerdaasen, omkring.) Er der nogen af dem, som behager Sukker, Lovise. Vi takke, vi ere vante til at drikke uden Sukker. Ludv. Saa vil jeg tage for dem med. (Han griber i Sukkerdaasen, og tager et Stykke ud efter det andet, saa at Systeren tilsidst maae tage Sukkerdaasen fra ham. Lotte. Skammer du dig ikke, Ludvig! Ludv. Jeg gjorde det kun for Spøg. See, at det er mig ikke om Sukkeret at gjøre – (han hælder sin halv uddrukne Koppe med det øvrige Sukker op i Kanden; og gaaer derved saa skjødesløs og ubehøvlet tilverks, at Kanden væltes om, og Choccoladen løber ned paa Thrines Klæder.) Thrine. Ach hillemænd, – Hvad vil min Moder sige, naar jeg nu kommer hjem. Hvorledes skulle vi bære os ad Lotte. Det er bedrøveligt med det Menneske! (til Ludvig) Hvad staaer du der efter, Løb i en Hast ud efter en Skaal Vand og et reent Klæde, (førend Ludvig bevæger sig af Stedet, er Vilhelm allerede sprungen ud) Lovise. Jeg har altid hørt, det bedste var, at tørre det af med et reent Klæde. See her er mit hvide Tørklæde - o, der er ikke kommet meget paa som vel er – (De gaae hen til Thrine; Lovise holder, og Lotte gnider; imidlertid sætter Ludvig, sig til Bordet og drikker, ligesom at der slet intet var forefaldet. Vilhelm kommer ind med et Glas Vand.) Lovise. Vi behøve nu intet Vand, lille Vilhelm, imidlertid takke vi. Det bedste er, at det meste har kommet paa Blommerne i Sitset, saa det kan ikke meget sees, og overalt kan det vaskes igjen. Lotte Avis. Lotte. Ahl det gik ret godt af. Seer du vel, Jeg troer neppe, at man kan see det. (hun holder det op.) Lov. Ney, dersom jeg ikke i Forveyen vidste det. Thrine, O det er ret godt Jeg blev ret forskrækket; min Moder har maattet give saa mange Penge ud for disse Klæder. Lotte Sætter eder nu ned igjen, lille Børn, og lad os drikke det af, som blev tilbage i Kanden. (til Ludvig. Men du bliv du fra Bordet, og kom ikke nær os. (Hun vil skienke i, men finder Kanden tom; hun seer paa Ludvig.) Nu det er dog og saa uhøfligt, som man nogensinde i Verden kan forestille sig, (til de andre) Hvad tænker de vel han har visselig imidlertid drukket alt det ud, som var i Kanden. (Vilhelm kaster et fortredelig Øyekast til Ludvig og gaaer ud.) Lovise. Vær ikke vred, lille Lotte, jeg drikker ikke en Draabe meer. Thrine. Og den Skræk, jeg fik, har fordærvet al min Appetit. Lotte. Men, hvad skulle vi nu tage os for Skulle vi ikke lege : Lovise. Jo nok. Men hvad for en Leeg skulle vi lege? Ludv. O, jeg veed excellente Lege, Blindebuk - See dig ikke om, Ulven kommer - Hvad? Lovise. At lege med Dem, ville vi nok frabede os. Ludv. Jh, hvorfor det Lovise. Fordi vi har vore Arme og Been, vore Næser og Øren alt for kjere Lotte. Ach, der kommer vor Vilhelm igien; han skal sige, hvad for en Leeg, vi skulle lege. Sjette Optrin. De Forrige og Vilhelm. Lovise. Det var vel, lille Vilhelm, at De kom: De skal sige os en smuk Leeg. Vilh. Jeg har en smuk Musikanter staaende her neden for, dersom De behage, saa skal han for Børn. komme ind, at synge noget for os, eller spille optil en Dands. Lotte. En lille Musikanter, En lille Musikanter, Hvem er vel det? Hvorfra er vel han? Lovise. Jh, det er visselig galant det er nu vist og sandt. Vilhelm forstaaer fortræffeligt at underholde sit Selskab. Thrine. Ach, at synge og dandse er mit Liv, Vilh. Ja, vi fortjene desuden Gudsløn.