Berlingske Tidende, 1834-05-14
Jmedens man fra England lader en Expedition udgaae fra Delagvabugten til det Jndre af Afrika, forberedes en lignende i Capstaden. To Kjøbmænd, Hume og Müller, havde i Aaret 1831 foretaget en Handelsreise fra Lattaku, den nordligste Engelske Station i Capcolonien, til det Jndre af Kafferlandet; de kom tilbage igjen i Mai Maaned forrige Aar, efter to Aars Fraværelse, og efterat have trængt frem indtil Tro perne; thi et Blylod, som de udhængte den 24de December 1832, om Middagen, kastede sin Skygge imod Norden. De ere trængte videre frem, end nogen Europæer hidtil, og vendte hjem med en Ladning af Elfenbeen; de havde allene levet af Jagten, meest af Girafferne, som de traf i Flokke paa adskillige Hundrede, af Elephanter og Rhinocerosser. J Almindelighed vare de Egne, gjennem hvilke de droge, jævne, bedækkede med Græs og Skov, men ikkun lidet vandede. Jndbyggerne modtoge dem overalt med Venlighed, og selv den frygtede Kafferhovding Massalikathider for Øjeblikket har alle Stammerne ved Capcoloniens Grændse under sit Herredømme, lagde dem ingen Vanskeligheder i Vejen Saa vidt de kom, fandt de Beschuanernes Sprog og Skikke; i den nordligste Deel af deres Reise fandt de Bomuldstøier, som de Jndfødte erholdt fra Mozambique og Landene ved Delagvabugten; man sagde dem, at der tilforn var bleven vedligeholdt en betydelig Elfenbeens=Handel med de Portugisiske Besiddelser. Disse Efterretninger anledigede Capstadens litteraire Jnstitution i sammes Møde den 5te Juli, at beslutte en Opdagelsesreise til det Jndre, for at undersøge hine Egnes Geographie, Naturprodukter og Handelsforhold. Dr. Smith tilbød sig at foretage Reisen, og Jnstitutionen lod en Prospectus trykke, der indbød Capstadens Jndvaanere til at tage Actier paa 3 Pd. Sterl., hvorfor de skulde erholde en Deel af de Samlinger, som Expeditionen vilde føre hjem med sig. Dr. Smiths Plan er, om mueligt at trænge frem til Æqvator, et Udtog af hans Prospectus viser hans Anskuelser af dette Foretagende i et ikke ugunstigt Lys. De Reisende – siger han – ville paa en Linie, der gaaer fra Syden til Norden igjennem Afrikas Midtpunkt, paa den ene Side undgaae de usunde lave Egne, paa den anden Side, ville de faae at bestille med mindre vilde Stammer, end hine, som findes ved Kysten og ved de store Strømme, hvor de allerede for Aarhundreder siden ere ved Slavehandeler blevne fordærvede. Saavidt Missioner og Kjøbmænd ere trængt frem i denne Retning, synes de Jndfødte at have modtaget de Fremmede uden Frygt og uden Had. Nyelig ere gjentagne Reiser foretagne fra Lattaku til Stammer i Norden, hvis Navne endog vare ubekjendte; hvilke Reiser bleve tilendebragte uden nogetsomhelst Tilfælde, der fortjente Navn af Fare, og mærkeligen contrasterede med de ulykkelige Reiseforsøg, paa den estlige Kyst, af Cowan, Denovan, Cowie og andre Reisende. Cowie og Green faldt som Offere for Climatet, Farewell blev myrdet, fordi han havde indlandt sig i en altfor nøje Forbindelse med Chaka, til at han uden Fare kunde gjennemreise Stammer, der vare fiendtligt stemte imod denne. Cowan og Denovan bleve Offere for en ubegribelig Skjødesløshed; men det Factum, at en eneste Uforsigtighed var tilstrækkelig til deres Tilintetgjørelse, beviser hvor farligt det er at reise paa Vejene ved Søekysterne. De Jndfødte i det Jndre have derimod ikke havt nogen fiendtlig Berørelse med Europæerne, men ere, ifølge alle Efterretninger, i Sammenligning med hine, tvertimod roelige, venlige ja endog høflige imod Fremmede, endskjøndt de indbyrdes føre heftige Krige. J Norden har Skinsygen hos barbariske Nationer opluet religiøs Fanatismus, spærret Europæerne Adgangen til det Jndre; enkelte Reisende vorde myrdede, og Landets Natur tillader ikke at føre en bevæbnet Masse, der kunde forsvare sig selv, saa langt frem. J enhver Henseende er derfor Vejen fra Syden til Norden mindst farlig, og de sandsynlige Vanskeligheder, saavidt disse lade sig bedømme efter Exempler, der allerede fandt Sted, langt ringere end de, som man har fundet paa Veien fra Norden til Syden. En umaalelig Mark ligger for os; fra den 32te Grad sydlig Brede til de nordlige Troper indeholde vore Kaart næsten aldeles ingen Data, i en Udstrækning, der udgjør en Trediedeel af denne store Verdensdeel. En Expedition, der blot naaede den sydlige Vendekreds, maa betydeligen udvide vore Kundskaber og være af stort Gavn deels for Naturforskeren, deels for Kjøbmanden, deels for Civilisationens Middelpunkter, der dannes rundt ved Afrikas Kyster. Vi have for Øjeblikket intet Middel til at bedømme, om vi ikke tidligere eller sildigere ville vorde angrebne af en mægtig Crobrer fra det Jndre; og en saadan Begivenhed synes ikke saa usandsynlig, som man hidtil troede, naar vi betænke de nyere Erfaringer med Hensyn til Dingan og Massalikathi. Maaskee have vi ikke Meget at frygte af slige Angreb; det er imidlertid i ethvert Tilfælde gavnligt, forud at lære at kjende deres Hjelpemidler og Charakteer, der sildigere kunne vorde vore Fjender. – Den 27de Juni vare allerede 192 Actier vundne for Expeditionen; men Commissionen ønskede at forøge sine Pengeressourcer indtil 1000 Pd. Sterl. Adskillige videnskabeligt dannede Mænd havde tilbudt sig uden Betaling at tage Deel i Reisen.