Viborger Samler, 1841-02-18
Da Efterretningen er meddeelt saa bestemt og omstændelig. kan man vel et tvivle om dens Rigtighed, hvortil ellers den Omstændighed, at det næsten synes utroligt, at en Valghestyrelse, under Præsidium af en juridisk Embedsmand, kan bære sig saa forkeert ad, indeholder den største Opfordring. J Frdn. 15de Mai 1831 K. 4 No. 5 er det foreskrevet, at Valgdirecteuren ei er valgbar i det District, hvis Valg han forestaaer; i § 38 – at enhver Vælger nævner to vag bare Personer, i § 39 – at naar Nogen vælger paa et "Jndivid, som ikke er valgbar, har Valgbestyrelsen at meddele ham fornøden Oplysning, og tilkjendegive ham, at han kan gjøre et andet Valg. Herfor skal han dog ikke strax bestemme sig, men han bliver for Tiden at entledige, "for at han kan overlægge, hvem han vil give sin Stemme, og bliver han da atter at fremkalde, naar den øvrige "Stemmegivning for den Dag er tilendebragt." Heraf fremgaaer altsaa, at det er Valgbestyrelsens Pligt at sørge for, at Vælgerne kun stemme paa Jndivider, der ere valgbare, og at det ingenlunde kan tillades, at der drives et saadant utilbørligt Gjækkeri med den hele Valghandling, som det er, at lade Vælgerne stemme paa en Person, der ikke er vala bar. En saadan pligt- og lovstridig Adfærd er det, at Valgbestyrelsen i det 20de District skal have gjort sig skyldig 1, ved at tillade 162 Vælgere at stemme paa Valgdirecteuren, og denne Lovstridighed er i den Grad væsentlig ved den hele Valghandling, at det neppe kan betvivles, at det derpaa begrundede Valg vil af Stænderne blive annulleret, hvortil vist og den Kgl. Commissarius vil gribe Jnitiativet. Hvor saare væsentlig den paaankede Ulovlighed er, sees alene deraf, at hvis de 162 Stemmer, der faldt paa Hertz, vare blevne givne en Anden, var Fjelstrup ei bleven Deputeret, og Kolbyei Suppleant. Jfølge Forordningens § 42, skal den, der ved Stemmegivningen har faaet de fleste Stemmer, ansees som valgt til Deputeret, og den, der har faaet de næstfleste, til Suppleant; men i det 20de Valadistrict bliver No. 2 Deputeret, og No. 3 Suppleant, hvilket er et Sidestykke til den curieuse Ansøgning, en By i 1834 skal have indgivet om, at dens Byfoged, der ved Udfaldet af Stemmegivningen var bleven No. 3, maatte ansees som valgt til Suppleant, da den, paa hvem Valget hertil var faldet, allerede var valgt et andet Sted til Suppleant. Den her omtalte ulovlige Adfærd maa saa meget stærkere dadles, som Resultatet deraf vil blive, sat Districtet, ingen Repræsentant erholder i næste Diæt. Men ligesom Valgbestyrelsen i det Hele fortjener Dadel for dens lovstridige Opførsel, saaledes fortjener dog især algdirecteuren denne, deels fordi han som juridisk Embedsmand maa antages at have større Jndsigt i Lovgivningen og Forstand paa dens Analvendelse, end de øvrige Medlemmer af Valgbestyrelsen, (som vi ei kjende), deels fordi der ved det ham meddeelte Kongelige Commissorium er blevet ham særdeles indskjærpet, at paasee, at Alt gaaer lovligt til ved Valghandlingen, og deels endelig fordi den paaankede Ulovlighed vedrører ham selv personlig, hvilken Omstændighed let af utidig Delicatesse kan have tilbageholdt nogle Medlemmer af Valgbestyrelsen fra at yttre sig derimod. Det skulde derfor aldeles ei undre os, om Cancelliet, efterat Valget er annulleret, før ger for, at Valgdirecteuren bliver dragen til Ansvar for Domstolene, i Anledning af en saa grov Embedsforseelse, hvilken Sag kunde være et passende Modstykke til den Satisfaction, han kan have følt ved, at saa mange Vælgere ønskede ham valgt til Deputeret. (For de fleste Valgdirecteurer paa Landet vilde det forøvrigt være saare let, ifølge Bondens bekiendte Tænkemaade og Begreber, at opnaae en lignende Ære, hvorfor Lovgivningens Bestemmelse herom er overmaade rigtig og gavnlig.) Den Tilsidesættelse, som ellers kunde være ganske passende, nemlig at afsætte ham som Valgdirecteur, vilde her ei være paa sit rette Sted, da han som Følge af en saadan Straf netop vilde kunne opnaae et formeentligt attraaet Gode, nemlig at blive valgt til Deputeret. Viborg, den 17de Februar 1841.