Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-11-28
Blandt de Sidste var En ved Navn Send, Søn af en Mechanikus i Dresden. Han skal have været et sandt Klenodie for Achmed, da han, som Bøssemager af Profession, i de sidste 4 Aar havde forestaaet Beyens Vaabenfabrikation. Han har baade Koner Børn, taler det Arabiske til Fuldkommenhed, og er gandske bleven Maurer; men Længselen efter et civiliseret Land lever dog mægtig i ham, og da han førstegang igjen hørte sit Modersmaal, græd han af Glæde. Beyens første Artilleur var en Erfurter, ved Navn Jehlosser, en Officeers Søn. Begge ville følge med Franskmændene til Bona. Nogle hundrede af Constantinehs Jndvaanere skulle være omkomne ved deres under Bestormelsen gjorte Forsøg paa at klavre ned af den steile Klippe, hvorpaa Citadellet staaer, for at redde sig ved Flugten. Endnu lige til det sidste Øieblik havde Constantinehs Jndvaanere ikke troet paa Muligheden af at indtage deres Stad. Man fandt i nogle Huse endnu Kuskusu og Caffe paa Jlden. De Ulykkelige maatte lade Alt hvad de eiede i Stikken; kun deres Penge havde de enten taget med eller gjemt omhyggeligt, thi kun i faa Huse har man fundet rede Penge. Beyens Palais synes heller ikke at skjule Skatte, idet mindste havde man hidtil ikke fundet Andet end Damernes Guldsmykker. Jøvrigt en orientalsk Luxus som overgaaer al Beskrivelse. Dagligen vende flygtede mauriske Familier tilbage, og finde deres Huse enten aldeles udplyndrede eller besatte med Franskmænd. Jøderne, hvis Antal beløder sig til 800, ere meget tilfredse med at staae under fransk Herredømme. De vare i den sidste Tid blevne stemt mishandlede af Ben Assa, og havde maattet arbeide ved Breschen, Batterierne og andre farlige Steder. Men derfor hævnede de sig ogsaa, da Staden var tagen, idet de plyndrede omkaps med de franske Soldater, og da de bedre end disse kjendte Localiteterne, er der ingen Tvivl at de gik af med den bedste Profit. Men komme Franskmændene nu eller siden til at forlade Staden, saa maa de med, thi ellers ere de om en Hals. Det synes, som Araberne havde stolet paa Regn og Uveir. Een eneste Regndag vilde have nedsænket det grove Skyts i Morads, og saa havde Alt været tabt. Men ligesom Hæren lykkelig havde naaet Bjerget Mansura, der danner et vidt Plateau og behersker Staden, faldt der (7–10 Oct.) en kold og stærk Regn, som varede næsten uafbrudt i 4 Dage og forvandlede hele Egnen til et umaadeligt Morads. Tropperne lede i denne Tid skrækkeligt. Feberen angreb mange Soldater og Officerer, og strax i den første Nat døde 15 Febersyge i Dyndet. Jkke det ringeste Ly var at finde, thi paa dette Bjerg er ikke et eneste Træ. De stakkels Heste styrtede i Hundredeviis af Sult og Anstrængelse; i tre Dage havde de saagodt som fastet. Den 9 Oct, havde man faaet opstillet 20 Kanoner, der samme Dag begyndte deres Jld mod Staden. Faa Timer efter var endeel af Kasbah (Citadelbygningen) ruineret. Man kastede Bomber og kongrewske Raketter ind i Staden, men Jlden vilde intetsteds udbrede sig. Den 10de lykkedes det, med usigelig Møie, at bringe endeel 24 Pundinger over det bundløse Terrain og igjennem den opsvulmede Flod, over paa en nærmere liggende Høi. Den 11te og 12te tordnede 5 Batterier næsten uophørligt mod Breschen. Men paa den lodrette Klippemuur virkede hverken Kugler, eller Kartætsker. De Beleirede fyrede uophørligt med Voldflinter og Smaakanoner, men Franskmændene havde en dækket Stilling bag Høien. Rigtignok havde de Araber og Kabyler i Ryggen af sig, 4 a 5000 af disse Barbarer havde besat de østlige Høie og skjød paa Franskmændene i en lang Afstand. Ofte kom de farende ned under vilde Kampraab, men nogle Esqvadroner vare tilstrækkelige til at jage dem paa Flugt. En eneste Esqvadron Chasseurs drev engang nogle tusinde arabiske Ryttere tilbage. Den 12te October blev det endelig smukt Veir, og Jldsvælgene udspyede i en maaneklar Nat deres Kugler mod Breschen. En Bataillon Zaver og nogle andre Tropper nærmede sig i en Løbegrav Muren paa 50 Skridt. Dette Korps var bestemt til det første Angreb. Den 13de om Morgenen Kl. 8 i det skjønneste Veir blev Stormmarschen, blæst. Oberstl. Lamorcieres, i Spidsen for sine Zuaver, var den Første som, svingende Sablen, besteeg Breschen. J Stormskridt fulgtes han af de øvrige Korpser. Overalt vare Officererne foran. Kampen paa Breschen varede kun faa Minuter, men var yderst blodig. Tohundrede Liig, Franskmænd, Tyrker og Kabyler, bedækkede Jorden. J dette Øieblik antændtes de Krudtsække, man havde taget med for at sprænge Barrikaderne bagved Breschen. Explosionen var frygtelig. En Mængde Mennesker fløi i Luften, og Mange bleve forbrændte. Det var en skrækkelig Ulykke, som kunde forvoldt den hele Expeditions Tilbagegang, og maaskee hele Hærens Undergang, thi man troede i Begyndelsen det var en Mine, som Araberne havde anlagt for at sprænge dem Alle i Luften. Men lykkeligviis var der strax ilet friske Tropper frem og havde under Hurraraab lukket Aabningen, som om der ikke var passeret noget. Det var det 47de Regiment, under Oberst Combes Kommando, der her gjorde Udslaget. Denne tappre Officeer fik selv et dødeligt Saar i Breschen (hvoraf han døde. Af Zuaverne vare kun Faa tilbage. De Fleste af dem, Officerer, og Gemene, vare dræbte eller saarede. Obersten selv er iblandt de Sidste. Man sloges endnu en Tid i Gaderne; Franskmændene maatte erobre Huus forHuus, thi disse vare næsten alle barikaderede, og fra Vinduer og Tage blev der skudt ned paa Franskmændene, men da disse nu først havde fast Fod, var al Modstand forgiæves – to Timer efter var Constantined ganske i deres Magt. En bayersk Lærd, som har ledsaget Expeditionens Generalstab, har meddeelt denne yderst interessante og vistnok paalidelige Efterretning. Endnu - saaledes slutter den: maa ingen Privatbreve afgaae herfra. De arabiske Jilbud maa kun medtage de officielle Depescher. Man vil ikke, at den første Glæde over Seiren skal i Frankrige forgiftes ved de gyselige Details ved denne ærefulde men blodige Vaabendaad, naar man erfarer Tabet af et saa betydeligt Antal af de tappreste Officerer, som, idet de gave deres Soldater et heeltemodigt Exempel, fandt deres Død ved Stadens Erobring. Der mangler mig endnu behørig Fatning til at skildre Dem alle de mærkværdige Tildragelser ved dette Felttog. Jndtryk ket af det Oplevede er endnu for rystende, og min Sundhed har lidt, som saamange Andres."