Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-09-17
Under Omstændigheder som de nærværende, hvor 305 Huse og Gaarde ere blevne et Offer for Luerne og et stort Antal Familier berøvede Huusly og Næringsvei, er det Pligt at tænke paa ethvert Middel, som kan bøde paa et saa almindeligt Onde. Ved fælles Medvirkning paa alle Sider kan der udrettes meget, og meget maa der i Øieblikket udrettes, dersom en almindelig Nød og Trang ikke skal forøge det Onde i en saare høi Grad. Frem for Alt bør vi betænke, at Vinteren er for Døren; at den standsede Søfart afskjærer os at Tilførsel fra Søsiden, og at mange Familier, der ikke see sig istand til at fortjene noget, maae tære paa den sidste Skilling. Det første, som Øieblikkets Tarv kræver, er Huusly for brandlidte og huusvilde Familier. Adskillige priselige Foranstaltninger ere i den Henseende allerede føiede fra Regjeringens Side, men endnu gives der Brandlidte nok, som med Rædsel see Vinterens Komme i Møde. De Lykkelige, hvis Bygninger have undgaaet Luerne, burde vise her den virksomste Hjelp. Der gives saa mange i Kjøbenhavn, der have Værelser, de kunne undvære, ja som endog ofte slaae hele Aaret igjennem ledige Selv i Fredstider og under blidere Omstændigheder fordyrer Yppighed af den Natur Huusleien i Almindelighed, og fortjener derfor i høi Grad at lastes, i Nødens Dage, hvor saa mangen en ulykkelig Familie seer sig berøvet den allernødvendigste Huusly, vilde det være en Skjændsel for Menneskeheden og en Forargelse for Gud, dersom de, der have Stadsesale og Værelser i Overflødighed, ikke indtil videre vilde aabne deres Huus for den ulykkelige Brandlidte. Men den Ædelmodighed og Menneske kjerlighed, som ved alle muelige Leiligheder hidtil udmærkede saa mange af Kjøbenhavns formuende Jndbyggere, vil ogsaa i dette Tilfælde vise sig i det skjønneste Lys. Jeg forudseer allerede i Tankerne, at enhver, som har undgaaet Følgerne af Bombardementet, med Glæde vil indrømme Brandlidte de Rum, han kan undvære, at vore Rige frivilligen ville aabne deres Lyststeder omkring Hovedstaden, hvilke de desuden paa denne Tid af Aaret ikke kunne benytte, som Tilslugtssteder for ulykkelige Huusvilde, og at de af vore Adelsmænd, som af Frygt for Bombardementet have forladt Kongestaden, vilde optage dem i deres forladte og nu ubeboede Borge. Kort, jeg forudseer, at der vil skee tusinde Ting, som ere undgaaede min Opmærksomhed, og at de Stænder, som have nydt Fredens gyldne Frugter, ikke ville forsømme denne store Leilighed til at redde Ulykkelige fra Fortvivlelse, dæmpe Forladtes Taarer, og lindre den Nød, som truer saa mange hun drede uskyldige Sjele, For den egentlige Fattige er tildeels allerede sørget og vil der fremdeles blive sørget ved den nedsatte Commission, men en saare for Mængde Mennesker have liidt ved den sidste ulykkelige Begivenhed, der, uagtet de ikke ligefrem henhøre til de Fattiges Classe, dog befinde sig i en langt beklageligere Forfatning, da de have mistet deres Eiendom og ere aldeles satte ud af Stand til at erhværve Livets Fornødenheder, hvis Savn de føle saa meget tungere, som de aldrig have været vant til at savne. Blandt disse Ulykkelige kan man især regne Professionister, der have mistet alt deres Verktøi, Handlende, hvis Vareforraad er blevet fortæret af Jlden og som ikke kunne faae noget betroet mere af dem, de staae i Forbindelse med. Disse Mennesker burde man først og fremmest søge at gribe under Armen. Det vilde ikke være saa vanskeligt, som det maaskee ved første Øiekast synes, naar kun alle som have Ævne dertil, vilde gjøre fælles Sag. og med forenede Kræfter gaae det store Maal i Møde. Blandt Dannemark og Norges halvtredie Millioner maa der dog altid gives af 25 Mennesker een, der som et Laan kan undvære 5 Rdlr. Naar man nu udstædte 100,000 Gjeldsbeviser a 5 Rdlr., som efter visse Aars Forløb skulle indfries igjen, kunde der tilveiebringes en Sum af en halv Million. Med en saadan Sum maatte mangfoldige Familier kunne hielpes paa Benene igjen, uden at Actieierne vilde tabe noget derved En anden Gjenstand, som man i denne Tid ikke noksom kan vaage over, er Levnedsmidlerne og deres Salg. Saalænge vi endnu ikke have Vished om, i hvor lang Tid Skibsfarten vil være spærret for os, og vi fra Søstden befinde os i en Blocadestand, kan man ikke noksom anbefale alle Huusmødre at være sparsomme med visse Fornødenheder, især vil Mangelen paa Brændeved snart blive følelig. Paa Bagere, Slagtere a. kan man ikke være opmærksom nok, der gives altid Mennesker, som saa gjerne ville benytte sig af den almindelige Nød, og som uden mindste Grund forhøie Priserne, og give mindre Vægt end sædvanlig, stolende paa, at saadanne Misbrug ikke lettelig opdages i Tider, hvor Øvrigheden maa fordeele sin Opmærksomhed paa alt for mange Puncter. Jøvrigt bør man haade, at det Tab, som enkelte Medborgere have lildt, vil blive betragtet som et Nationaltab, og at der i begge Rigerne vil blive anordnet en almindelig Skat hvormed den Skade, som ved Bombardementet er skeet paa Privateiendom, vil kunne oprettes. Billigheden og Retfærdigheder kræver her, at den ene Medborger ikke bør bringe Staten Offere, som den Anden fritages for, og har vor Flaade hidtil været Nationens fælles Eiendom, saa bør de Opoffrelser, dens nødvendige Forsvar, har kostet, ogsaa være fælles for Alle. Det vilde være en himmelraabende Uretfærdighed, dersom Handelstanden og Jordegodseiere, der i lykkeligere Dage have høstet saa store Fordele af vort Søværn, ikke skulde dele det Tab, de under Bombardementet ødelagte Borgere saa uforskyldt have liidt. Men der er ingen Tvivl om, at jo alle i dette Øieblik tilfulde føle hvad der er Pligt. At Brandassurancen for Huse og Gaarde, for saavidt man hidtil veed, ikke er utilbøielig til at erstatte de af Jlden ødelagte eller beskadigede Bygninger, er allerede en god Begyndelse til at formindske den Elendighed, som ellers vilde være en uundgaaelige Følge af de indtrufne ulykkelige Omstændigheder. Sterretning om de vigtigste ostelige og private Bygninger, som ere ødelagte i Bombardementet.