Aalborg Stiftstidende, 1844-03-30
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 26de Marts. Fædrelandet, meddeler følgende nærmere Detail om Thorvaldsens Heden gang. Som bekjendt, har Thorvaldsen i Løbet af denne Vinter lidt af en Svaghed i Benene, som ældre Mænd ofte hiemsøges af. Hans Læge var Statsraad Bang, der tillige var knyttet til ham ved et nøie Venskabsforhold; men Hs. Maj. Dronningen sendte ham Regimentschirurg Jacobsen, som skulde curere ham, og som paatog sig det Bovestykke, at lukke en Fontenelle, Thorvaldsen i en lang Række af Aar havde havt i Benet. Det kan ikke tilkomme os at have nogen Dom om en Foranstaltning, som vi vide, at idetmindste Bang har erklæret for høist betænkelig Skjøndt Benet i den seneste Tid har brudt op igjen, bevarede Torvaldsen dog den Rørighed, Livlighed og Friskhed, det stedse havde udmærket ham; han bivaanede saaledes Fredags Studenternes Concert for de Bissenske Statuer, og afsleg en Jndbydelse til det scandinaviske Samfunds Møde i Løverdags, ikkun fordi han alt havde lovet sig bort til en privat Selskab, hvori han deeltog med sin sædvanlige Munterhed. Med aldeles usvækket Kraft, med en vidunderligen ungdommelig Friskhed og Kjækhed, arbeidede han i sit store Kald næsten indtil sit Livs sidste Øieblik. Saaledes er det delige Basrelief, han udførte i Juleugen, Himlens Juleglæde, alt udbredt over hele Landet i mangfoldige Afstøbninger; han har senere udført en colossal Statue af Hercules for den mod Byen vendende Facade af Christiansborg Slot, der ligesom hans store Portraitstatue af Christian IV. (for Roeskilde Domkirke) bliver udført i Bronce; han havde begyndt paa en Æsculap som Pendant til den unge, herlige Hercules, Hercules blev færdig, men Æsculap ikke! Endnu Dagen før sin Død arbeidede han hele Formiddagen paa en Buste af Luther, der tillige skulde være et Forarbeide for den store Statue, han vilde udføre for Vestibusen af Frue Kirke, paa nogle smaa Uvæsentligheder nær blev den færdig, og denne med Thorvaldsen saa aandsbeslægtede, freidige Helt er saaledes det sidste Arbeide fra den Mand, der midt i Catholicismens sygnende Midtpunct stedse bevarede den ærlige, gedegne Aands sundhed, der er den protestantiske Nordboes bedste Arvelod Efter saaledes at have arbeidet i Kunsten og Kirkens Tjeneste, endnu paa sit Livs sidste Dag, tilbragte han Middagen i en Vennekreds, der var bleven ham et andet Hjem, og gik derefter, saa rask og oprømt som nogensinde, til Theatret Det var den udmærkede Kunstner, der har knyttet sin Virksomheds seirrige Begyndelse til Thorvaldsens store Kunstnerliv, for hvis værdige Jhukommelse hans geniale Værk ikke er uden stor, navnlig ogsaa af Thorvaldsen levende paaskjønnet, Betydning, der ledsagede ham paa denne hans sidste Gang; ved Theatrets Jndgang skilte Bindesbøll fra Thorvaldsen, og denne traadte ind i Forsamlingen, kjæk og skjøn, som sædvanligt, hilste nogle Omkringstaaende, og indtog sin Plads. Faa Øieblikke efter, endnu forinden Tæppel gik op, sank han tilbage, uden at udstøde nogen Lyd, uden at noget Smettenstræk forstyrrede den milde, høie Ro, der altid thronede paa hans herlige Aasyn, og da han faa Minuter efter blev baaren ind i sin nærliggende Bolig havde Dødens Bleghed og Fred for evig lukket hans Læber. Da hans Ungdoms Ven, Collin, efter Slutningen af forste Act erholdt dette uventede Sorgens Budskab, ilede han bestyrtet hen til Thorvaldsens Dødsleie; de tvende tildageblivende Theaterdirecteurer havde ikke Tact og Resolut hed nok til at slutte Forestillingen. Collin, Schouw, Clausen og Thiele, der tilligemed Bissen ere hans Testamentes Executorer, forseglede endnu samme Aften alle hans Gjemmer. – Det er Thorvaldsens bestemte og oftudtalte Ønske, at hans jordiske Rester skulle hvile midt imellem de rige Mindemærker af hans Virken her paa Jorden; det er midt i Museets Gaard, ved Foden af Christussalen, at Bindesbøll dertil har udseet en Plads, som skulde betegnes ved den store colossale Løve, der i Marmor findes i Thorvaldsens Attelier. Vi forudsætte altsaa, at de dyrebare Rester, efter den Sørgehøitid, som naturligviis vil foregaae i Landets Cathedral, i den ved hans Haand saa herligt smykkede Frue Kirke, ville vorde bisatte i et Capel – rimeligviis i Holmens Kirke, hvor han er døbt og confirmeret – indtil de kunne flyttes derhen, hvor hans Livs Bedrifter i stor og evig Marmorskrift ville blive opbevarede for alle kommende Tider J Fyens Stift ere i 1843 Fødte 5343, Døde 3347 altsaa 1996 flere Fødte end Døde. Jblandt de Fødte ere 78 Par Tvillinger; 2 have født Trillinger. Udenfor Ægteskab ere fødte 892 (altsaa 16 3/4 Procent af alle Fødsler, og iblandt disse ere de 38 dødfødte. Jblandt de Døde ere 231 dødfødte (derunder de ommeldte 33 indbefattede), og 1097 ere bortdøde Børn i en Alder af 10 Aar og derunder, dødfødte iberegnede. Usædvanlig høi Alder have opnaaet: 483 fra 70 til 80 Aar, 259 fra 80 til 90 og 27 fra 90 til 100 Aar. Jblandt de Døde have 27 taget sig selv af Dage, 29 ere druknede, 1 er indebrændt og 29 ere omkomne ved andre ulykkelige Hændelser. Eft. O. Th. Av.)