Aalborg Stiftstidende, 1837-02-25
Generallieutenant, Grev Denys de Damremont er istedetfor Marschal Clauzel, udnævnt til General=Gouverneur, over de franske Besiddelser i det nordlige Afrika. - Dette er Jndholdet af en Ordonants, af 12te Dennes, som kundgjordes i Moniteuren den 15de. Man søger Anledningen til Marschallens Afsættelse deri, at han ikke har villet føie sig efter Cabinettets Villie, som gik ud paa, at han, sk i de forestaaende Debatter i Kammeret og Expeditionen tilst, Constantine, skulde indrette sit Forsvar efter en Plan, som 2 Ministeren vilde forelægge ham, og ikke efter sin egen Villie. Da han ikke har villet dette, har man, som man i Hofsproget udtrykker sig, sat ham tilbage i sin frie og uafhængige Stilling. Men en meget rimeligere Grund er i let at finde i den Regjeringsbeslutning, som allerede Dagen efter, den 16de, kom til almindelig Kundskab og til hvissiUdførelse man med Grund har maattet mistvivle om, at be kunne bruge Marschallen. Regjeringen har nemlig besluttet, aldeles at lade det beroe, indtil videre, med en ny Exede pedition til Constantine. Alle de Ordrer, som vare udstedten til, strax at lade de Tropper, som vare bestemte til Expedivtionen, saasnart de vare ankomne til Toulon, gaae undere Seil, ere tilbagekaldte ved Telegraphdepescher af 12te fo Paa samme Maade er Øvrigheden i Toulon beordret til, ved Dampbaade at lade de Transportskibe, som allerede og maatte være afgaaede, kalde tilbage. - Anledningen til den sig ne pludselige Beslutning og disse tilfærdige Contraordrer, an for gives at være Pesten, som er udbrudt i Tripolis, men der ig er vist en ganske anden, som man endnu for Øieblikket ikke he vil rykke frem med. Det gjælder maaske hverken om Meer he eller Mindre, end at følge Hr. Dupins Vink og ganske le give Slip paa den nye Expedition, for at have frie Hænder J til at indskrænke Frankrigs africanske Besiddelser til Kystpuneterne Algier, Oran, Bona og Bugia. Journalen la til Presse, som har nærmet sig Ministeriet betydeligt siden sk dens Redacteur fældede Hr. Armand-Carrel i Duel, begynder allerede at hentyde paa noget Sligt, idet den udhæilver de store Fortrin, som General Damremonts Bestyrelse har havt forud for Marschal Clauzels, forsaavidt som i den første ikke har foranlediget nogen farlig Række af Exkelpeditioner imod de vilde Horder i det Jndre. Det bliver ungteligt et uafgjort Spørgsmaal, hvorvidt Coloniens Bestyrelse, i den nærværende Form, svarer til Frankrigs Jnterallesser eller strider imod dem, og, hvis Regjeringen ærligt og naabent erklærede, at den var kommen tilbage fra sine Colo 2 nisations-Ideer, kunde den sikkert være vis paa Kammerets Bifald, om der ogsaa i Nationen vilde hæve sig en og anden Stemme, som i denne Bestemmelse vilde see en utiltilbørlig Eftergivenhed imod England eller en Følge af tidlielgere mod denne Stat indgangne Forpligtelser. Allerfarligst turde det imidlertid være, at fremture med de hidtil tagne halve Forholdsregler, da de nødvendigviis give Regjeringens Handlemaade Anstrøg af, at den vel ønsker at indskrænke sin Occupation inden snævrere Grændser, men ikke vover at tilstaae det ligefrem, og derfor søger at naae Maalet paa Omveie. Marschal Clauzels Afsættelse giver ogsaa Anledning til at see Regjeringens Færd i et tvetydigt Lys. Var Marschallen bleven afsat umiddelbart efter den Uheldige Expedition, vilde der neppe have været noget at indvende derimod. Nu derimod, efter at en Undersøgelse af Sagen i Kammeret er lovet, men endnu ikke foretaget, synes den at være kommen enten for tidligt eller for sildigt. Desuden beklager man, at Regjeringen, ved den Plet, den ved denne Leilighed har sat paa Marschallen, atter har kastet en af den tidligere Tids berømmelige Militaire ind i Pulterkamtimmeret til det store Antal gamle, ubrugelige, affældige Individer, med hvilke ogsaa den franske Armee efterhaanden belemres. Marschal Clauzel gjældte indtil nu for en af de faa Generaler, hvem man, støttet paa hans tidligere Daad, med Tillid kunde anbetroe Commandoen over en større Hær og skjøndt vel egentlig Ingen falder paa at hylde den Uforsigtighed, han, ved Expeditionen til Constantine, har lagt for Dagen, saa har dog nu den derpaa fulgte Afsættelse igjen bragt en stor Deel af hans tidligere Velyndere paa hans Side. Umiddelbart efter Kundgjørelses-Ordonantsen, have Marschallerne Soult, Gerard og Molitor tilstillet ham Visitkort, for derved at betyde ham, at de misbilligede Regjeringens Fremgang imod ham. En anden General, nemlig General Schramm, som tidligere udmærkede sig ved en ubegrændset Underdanighed, skal ligeledes være faldet i Unaade, fordi han har vovet at overrække Kongen en Petition fra Elfasserne om igjen at indsætte General Voirol paa hans Post. Overhovedet synes det, som man efterhaanden meer og meere bliver kjed af de navnkundige Mænd fra Keisertiden og har ifinde at støtte sig paa saadanne Folk, der ikke have nogen Fortids Navnkundighed at pukke paa, men først skulle skabe sig en Stilling.