Jyske Efterretninger, 1794-04-14
Jndsendt. Svar paa Opfordringen i disse Aviser Nr. 25., angaaende Sandslugtens Dæmpning: Svage, indbildte og brantne Skabninger vil plat ud stemne Havet og - det brækker ind med desstørre Magt, til Dæmningers og Mærskens Ødelæggelse; hvilket ei kunde skee naar de selv i rette Tide fyldte Udlagerne med Vand og lavede Digerne derefter. Ligesaa vil Mennesker platud dempe Sandslugten. med Vexter som netop voxer i spillende Sand, holder og opdynger løse og tørre Sandbynger og - det kan jo umuelig holde sig og naae op til Firmamentet - det brækker altsaa og stytter fra oven herunder til gyselig Ødelæggelse paa tilgrændsede Sletter og Byer; hvilket ei kunde skee, naar t.) Blev agtet paa Naturens Henviisninger. Stor Kilden, hæv Aarsagerne, saa falder Virkningen af sig selv. Spøre kuns efter, hvor mange Juleaar Møllegen, Østen for Hiortdals Kirke har frelset de Østen for liggende Marker og ført al Sand, der har ødelagt endeel af Sognet, ud i Havet igien: Sligt findes snese Stæder, især hvor Vandløbene, liig ved Møllen kunde stemmes og trækkes efter Behag, eller hvor de haver brat Fald og Force, som dog ved Konsten og Paapassenhed meget forbedres kunde; hvilket og ved Hjortdals Mølle aldeles kunde have holdt Østersiden frie der nu endelig dog begynder at fyge. Naar 2) som paa Lessøe og fleere Strækninger, hvor ingen naturlig Vandløb falder, ved Hielp af en simpel Konst bleve bragt stadig og især ved Blæststærkløbende Bække frem selv udaf Havet, og ledet om og igjennen Sandflugten til at jevne, føre til Havs og sætte Grændser for Udbreedningen. Hvorefter 3, kunde følge en Dyrkning med Jordblanding og bedre Verter, hvilke selv tætner Jorden og ei vil have spillende Sandynger. Saa behøves ingen overordentlige Force af Menneske Kræfter, som Opfordringen spørger om hvor den skal tages fra, - kuns sund Fornuft, Eftertanke og Hirete til at gaae uden for Moden der længe nok har ødelagt Mærsk og Strandegne med Vand og Sand. Forbemeldte Opfordring og Beretning i No. 25 over Sandets Ødelæggelse er Beviis nok paa at den hidtil attraaede Dæmpningsmaade er forkeert og utilstrækkelig. J sine Egne og paa Læssøe er Sandetskilde fra Havet: Brusende Vand maler stadig Sand op; tvert forløbende Vand, som alle Stæder paa Strandbredden kan haves, kan ligesaa stadig føre Sandet tilbage igien og derved stoppe Kilden, saa at ingen Forøgelse skeer. Vinden har jaget Sandet langt oppe i Landet og - Vinden kan paa Strø ublotte Egne jage rindende Vand bagefter til at hente endeel af Sandet tilbage igien, sætte Grændser for videre Ødelæggelse og jevne Resten i udrevne Huulinger; holde aabne Grøfter igiennem farlig Qvægsand og giør Bunden igien copact og frugtbar: Jmod Beboernes Villie og med Overvældelse af deres svage Kræfter ere Mark og Enge bleven alt for løse ved idel spillende Sand og - Beboernes Villie og Dyrkningskræfter kunde ved at blande faste og frugtbare Jord atter paa frelste og sikkerstilte Strekninger, giøre Fladen, compact igien. Dette er Svaret i en troeskyldig god Meening, ikke til at være Regel, ne til videre Eftertanke og Undersøgelse; ligesom jeg alt No. 1788 har yttret sligt i Aalborgs Patriotiske-Samlinger, som til liden Ære fordet vigtige og Merkværdigheder rige Jylland ei saaledes kunde vedblive, som Provincial Beretninger i Holsten. Da det er aldeles unyttig at stride med Pennen omDæmpningsmaaden, saa opfordrer jeg til practiske Prøver og Overbeviisninger; hvorpaa jeg ogsaa ved nu forehavende Reise til Kiøbenhavn skal andrage og underskrive, at jeg med vedbørlig Kaution skal svare til den Maade jeg paa Anestædet angiver og meer end gierne lader andre dæmpe Sandslugten ved Skriverpulten efter Moden. Bau, d. 3 April 1794. Henrich Krøymann.