Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-11-03
Det er bleven fortalt i offentlige Blade, at den Nordamerikanske Marine blot bestaaer af 3 Orlogsskibe og 10 Fregatter, og at kun 4 Orlogskibe og 6 Fregatter ligge paa Verfterne. Men det Engelske Blad Morgenkrøniken giør en ganske anden Regning; det anfører, ifølge en Englænders Beretning, som nyelig er kommen fra Nordamerika, og som har gjort sig Umage for at lære at kiende den sande Tilstand af Friestaternes Marine, at 9 Orlogskibe ere ganske færdige foruden 17 Fregatter og 12 Corvetter, og af de Skibe som ligge paa Verfterne, kunne 11 Orlagsskibe løbe af Stabelen, inden et Aars Forløb, denne Efterretning er i sig selv mere troeværdig og stemmer bedre overeens med de ældre Efterretninger som man har om denne Gienstand. Coureren har imidlertid ret i den Yttring, at kan den Nordamerikanske Marine endog engang i Tiden blive farlig for England, saa vil det i det mindste ikke skee saasnart; men det er ikke saameget de Nordamerikanske Fristaters nuværende Marines Størrelse, som giør disse Stater til en farlig Medbeiler for Storbrittanien; som deres Evne og Beqvemhed til stedse at forskaffe sig en større, deres farlige Beliggenhed midt imellem de rige og vigtige Engelske Colonier; deres langt lykkeligere Financetilstand end Englands, og endelig deres naturlige Anlæg til at modtage en stedse tilvoxende Folkemængde og en langt større end Storbrittan, nien. Disse Betragtninger indgyde allerede nu Nordamerikanerne, uagtet de endnu kun ere paa Begyndelsen af deres Bane til politisk Storhed, en Selvtillid og Følelse af deres Kraft, som yttrer sig paa mange og mærkelige Maader, saaledes siger Secretairen i den Commission, som Præsidenten Hr. James Monroe udsendte for at undersøge det Spanske Amerikas nærværende Tilstand, Hr. Brackenringe i sin officielle og diplomatiske Skrivelse til Præsidenten, iblandt andet: vor Folkemængde, vor Rigdom og vor Magt har tilvoxet med en grændseløs Hurtighed; selv for den Nation, som bestræbte sig for at lægge os i Lænker, ere vi blevne tifold vigtigere, og dagligen blive vi mere nyttige og nødvendige for den hele Jordens Kreds, og paa et andet Sted siger han, der gives i flere Hensyn en Amerikansk Continental Jnterresse som er imodsat Europas. Disse sidste Ord viser i hvilken forskiellig Hensigt man i Friestaterne interresserer sig for Sydamerikas Uafhængighed, fra den som hersker i Storbrittannien; naar man i dette Land interesserer sig for Coloniernes Friehed, faa er det deels for at man haaber derved at aabne sig nye Handelsveie og Afløbs=Canaler for sin Fabrikflid, og deels fordi man haaber derved at kunne opstille en politisk Modvægt imod de mægtige Stater paa hiin Side af det Atlantiske Hav, naar man derimod i Friestaterne interresserer sig for samme Geinstand saa er det i den Forventning, at Unionen skal træde i Spidsen for Amerikas Politik, og ligesom Sparta og Athen fordum ved Grækenlands mindre Stater føre et Hegemonie over den nye Verdens Republikker. Brackenridge siger reent ud, de forenede Stater ville naturligviis kommetil at staae i Spidsen for den nye Verden. Hvilken Aand der bestæller Nordamerikanerne sees ogsaa af et Giæstebud, som Staden Nashville gav for nogen Tid siden den bekiendte General Jackson og hvorved den Togst blev udbragt: Pensacola, Spaniernes Troeløshed og Jndianernes Barbarie har gjort dens Erobring nødvendig, at dog aldrig Frygten for en Krig maatte bevæge vor Regiering til at give den tilbage. Bladet Savannah Republicain siger ligefrem: Floriderne maae være vores. De republikanske Stater have ogsaa til alle Tider været de meest krigerigske; thi Nationernes Lidenskaber ere stærkere og meere vedholdende end den enkelte Regents, de aftage hos ham med Aarene, og de ophøre ved Forandringerne i Thronfølgen. Man forefinder ogsaa bestandig saavel hos de Engelske som hos de Amerikanske Skribentere en Forudfølelse af at Fredstilstanden imellem disse to rivaliserende Søe- og Handelsmagter ikke kan blive langvarig uagtet deres fælleds Oprindelse fra eet Folk, saaledes anfører det ministerielle Blad Coureren under 22de September i Anledning af den Tabel, som Bridsted har i sit nyeste Værk leveret overFriestaternes Folkemængde, (hvori han viser at denne var i Aaret 1790, 3,929,326 Mennesker; i Aaret 1800, 5303666, og i Aaret 1817, 10, 305,547. Mennesker, eller rettere i 1816, da Folketællingen blev foretaget.) et Brev fra en Kiøbmand i Virginien hvori det hedder blandt andet: Folkemængdens uhyre Tilvært i dette Land er et meget interressant Skuespil (vist nok er den uhyre, man ville blot tænke at allene i Staden Nyevork bygges i Aar 2000 nye Huse og at 84 Handelskibe ligge paa Værfterne) hvem kan beregne dens Grændser (det er ikke heller godt at bestemme, siden Regieringen lader i Aar anlægge en nye Colonie under Navn af Antoria ved Columbiafloden, norden for Californien, hvorved den tilkiendegiver sin Hensigt at udvide sin Magt til det store Verdenshav og at vælte sin Folkemasse midt over Amerikas Vildnisser) det vil ikke vare længe førend den vil strække sig fra det Atlantiske Ocean til det stille Hav; Canada vil i Tiden komme til at udgiøre vor nordlige Grændse endskiøndt det vil vare noget dermed, og Florida vor sydlige. Efter Tingenes Natur bør Floriderne indlemmes i de forenede Stater. Den første Krig imellem Nordamerika og England vil blive skrækkelig og maaskee uden Exempel i Verdens Historie, jeg haaber ikke at opleve den.