Berlingske Tidende, 1827-07-02
Wien, den 20de Junii. J Beretningen fra Gen. Church til den Græske Regjering angaaende hans Jndtagelse af St. Spiridons Klostret ved Piræus ved Capitulation den 28de April berører han med den inderligste Uvillie den tvertimod denne Capitulation skeete Nedsabling af en Deel af den tappre Besætning ved de Græske Tropper. "Denne Handling skaber overmaade meget den Græske Soldats Charakteer, om endog mange Græske Officerer og Gemene ved denne Leilighed viste sig som Ærens og Menneskelighedens varme Beskyttere, og med deres Legemer dækkede de Tyrkiske Fanger, for at beskytte, dem imod deres opbragte Landsmænd; een Officer og syr Soldater ere blevne drædte ved at opfylde denne hellige Pligt. Jeg sender Regentskabet Gen. Kara=Hyskakis's Beretning samt en Relation, som den Østerrigske Consul, Hr. Gropius, efter min Begjæring har nedskrevet, saaledes som han har hørt Sagen af en af en Græsk Cavallerie Officer reddet Tyrkisk Officers Mund, og ved et Besøg i Leiren har nedskreven den for mig. Efterat Forliget med Tyrkerne var afsluttet, og General Kara=Hyskakis havde taget deres Faner, opstillede han dem (Tyrkerne) i Række, og til deres Sikkerhed en Række Cavallerister imellem dem og Tropperne. Ogsaa rundt omkring den Tyrkiske Række havde han posteret Infanterie, og Cavallerie, og General Tavella og andre af de fornemste Officerer vare gaaede til Centrum som Gidsler. Han selv var nærværende, og det midt iblandt Tyrkerne. Saaledes satte den Tyrkiske Linie sig i Marsch fra Klostret af, og defilerede i god Orden. Men da der ulykkeligviis overalt i Leiren herskede den Mening, at selve Seraskieren og flere af de første Officerer vare i Klostret, med umaadelige Rigdomme, saa var en Hof Soldater af en i Nærheden liggende Position kommen til Klostret, i Haab om at gjøre Bytte. Da de nu fandt sig skuffede, kom de fulde af Forbittrelse til den Tyrkiske Linie, og en af de strakte sin Haand ud efter en Tyrks Sværd for at fratage ham det; Tyrken fyrede ulykkeligviis, med en Pistol efter ham; hans Skud blev besvaret med et Geværskud, og saaledes begyndte i et Øieblik Jlden fra Rolighedsforstyrrernes Side imod Tyrkerne og fra disse imod Grækerne. De General ler og Officerer, som beskyttede Tyrkerne, bleve selv angrebne af disse rasende Soldater, og reddede sig med Nød og Neppe, og forskjellige Soldater bleve paa Stedet. Ligesom disse Soldater, kom fremad, fulgte andre fra forskjellige Kanter efter dem indtil de kom til Foden af en Høi, som var besat af Tyrkerne. Fra denne Høi fyrede de Tyrkiske Batterier ned paa Hobene, og dræbte desværre mange af de ulykkelige Tyrker og mange Grækere. Forvirringen og Tumulten var ubeskrivelig. Da foreginoget, som gjør de Græske Militaire meget Ære. De to første Avantgarder af Leiren, bestaaende af Sulioter under Gen. Botzaris og af Gen. Nikitas's Corps, ilede, uden at tænke paa, at de vare saa nær ved Fienden, og under hans Jld, hen for at dække Tyrkernes Tilbagetog, hvilke ved deres Landsmænds Jld bleve nødte til at retirere, og aabnede dem lykkelig Veien til Flugt, og saaledes reddedes mange af dem. Efter den af den Græske Cavallerie-Officer reddede Tyrkiske Officers Udsagn, synes det, at 130 Mand Tyrker ere dræbte og at sandsynligviis lige saamange have reddet sig. Jeg mangler Ord til at beskrive Dem, hvad jeg føler ved at fortælle Dem disse Begivenheder. Dog glæder det mig at kunne sige Dem, at denne Tildragelse har opvakt megen Fortrydelse i den hele Armee, i Særdeleshed hos Generalerne og Officererne, og jeg haaber, at der vil blive viist et alvorligt Exempel paa Ophavsmændene. Det er vanskeligt at holde Voldsomheden i Tømme hos en i en Hast samtet Hær, der voxer indtil 10,000 Mand, i Særdeleshed paa en Tid, da Hadet imod Tyrkerne endnu bliver forøget ved de nylig paa Morea af Fienden forøvede Umenneskeligheder imod værgeløse Byer, Koner og Børn. Desuden havde Flere i vor Leir i lang Tid maattet lide mange Afsavn. Kara-Hyskatis faldt den 4de Mai i en liden ubetydelig Fægtning, som hans Folk i Phaleros havde begyndt uden Orden og Ordre, og som han just var kommen til. Nikitas blev let og Capt. Whitcome, en Englænder, haardt saaret. Af otte Tyrkiske Brigger hentede Capt. Hastings den 20de Mai fire ud af Havnen ved Volo, satte Jld paa to og beskadigede en syvende. Nogle Dage efter satte han Jld paa en Tyrtisk Brig paa fjorten Kanoner og to Mørsere i Havnen ved Trikeri.