Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-12-30
Blandinger. Om det i Kolding den 22de afholdte Møde i Anledning af Toldgrændsens Ophævelse meddeles efter Dannevirke" Følgende: "Efter den i de offentlige Blade udstædte Jndbydelse indfandt der sig den 22 ds. en stor Mængde Mennesker af alle Stænder fra Egnene sønden og norden for Kongeaaen i Kolding, for at beraadslaae om den indenrigske Told grændses Ophævelse og Konsumtionens Afskaffelse i Kongeriget. Antallet af de forsamlede Gjæster var saa stort, at intet Lokale i den rummelige Gjæstgivergaard gav tilstrækkelig Plads, saa at Forsamlingen maatte tye til den store Raadhuussal, der velvillig blev aabnet i dette Øiemeed. Mødet aabnedes her om Efermiddagen Kl. 2 ved en Tale af Kammerraad og Stænderdeputeret Wolff af Nebel Mølle. Han skildrede i levende Farver det aldrig ophørende Smugleri, og paaviste ved bestemte Kjendsgierninger den store Nødvendighed af Grændsetoldens Ophævelse. Ligeledes fremsatte han Mislighederne ved Konsumtionen, og viste klart og tydeligt, hvor skadeligt, tidspildende og ubehageligt denne Indretning var, og hvor store Bekostninger, der vare forbundne med Kontrolleringen af dette Væsen, samt hvor mangfoldige Leiligheder den frembød til Defrandationer, der havde en demoraliserende Jndflydelse paa Befolkningen. Han fremstillede endelig Nødvendigheden af at petitionere direkte til Kongen, da der ofte nok havde været begyndt paa dette Anliggende i den viborgske Stænderforsamling, uden at Man var kommen til noget Resultat, idet stedse Hindringer vare traadte i Veien for Sagens Forhandling. Laurids Skau fra Sommersted yttrede derpaa blandt Andet Folgende: Han kunde neppe troe, at nogen redelig og ædeltænkende Slesviger vilde have det Mindste imod, at Toldgrændsen blev ophævet, da det dog var soleklart, at den Fordeel, som enkelte Slesvigere mulig kunde have ved Differenstolden, tildeels skulde vindes af ulovlige og uhæderlige Veie, nemlig ved Smugleri, og hvor moralsk fordærvende dette var, havde den gamle agtværdige Kammerraad Wolff alt klarligen viist. Han ansaae desuden Toldgrændsen for et unaturligt Spærringsmiddel, der kun kunde virke hemmende, men aldrig fremmende for nyttig Handel og Samfærsel, at denne Told linie tværs igjennem Staten var stridende mod al sund Forstand og fandt vel neppe sin Lige nogetsteds i Verden. Som Følge heraf troede han, at det var enhver god Statsborgers Pligt, at arbeide paa Ophævelsen af denne Grændse. Hovedspørgsmaalet, meente han, var, hvorledes den Deficit i Statskassen, som ved Ophævelsen af Differenstolden og Konsumtionen vilde foraarsages, skulde dækkes; hvis Man nu i Kongeriget ønskede at dække samme ved en Brændeviinsskat, saa maatte denne naturligviis ogsaa indføres i Slesvig, men herimod maatte han paa det bestemteste erklære sig, da Slesvigerne havde en afgjort Modbydelighed mod Brændeviinsskat, og overhovedet mod alle indirette Skatter, der udfordre Kontrol fra Øvrighedens Side; Man ansaae slig Kontrol for en Jndskrænkning i Friheden og et Baand paa Eiendomsretten, og saa stor var Slesvigernes Kjærlighed til Frihed, og saa stor deres Afsky foret saadant Opsyn, som Brændeviinsskatten vilde medføre, at de hellere bare de sværeste dirette Byrder end underkastede sig Sligt. - J Henhold hertil troede han, at den eneste og sikkreste Maade til Maalets Opnaaelse vilde være: at Kongerigets Beboere erklærede sig villige til at dække den ved Ophævelsen af Konsumtionen, Grændsetolden m.m. foraarsagede Deficit ved en dirette Skat, der burde lignes paa Hartkornet. Derved opnaaedes tillige større Lighed i Beskatningen, hvilket var af stor Betydning for Statseenhedens Opretholdelse. Naar Man paa denne Maade gik frem, kunde han ikke Andet end troe, at en stor Deel Beboere i Slesvig vilde forene deres Bønner med deres Brødre i Kongeriget angaaende Grændsetoldens Ophævelse m.m. Hvad den Klausul om Kopskatten i den forelæste Petition angik, da meente Taleren, at Slesvigerne med Glæde vilde gribe nærværende Leilighed for at bede om en saa forhadt Skats Ophævelse, og derved understøtte Stænderforsamlingernes desangaaende lydeligt udtalte Ønsker. Jhenseende til, hvad den forrige Taler havde yttret imod Formen, da kunde han ikke deele hans Mening; thi ved at petitionere dirette til Kongen, istedetfor gjennem Stænderne, kunde der vindes 2 Aar, og Stændernes Betydning blev ikke svækket derved, da det dog maatte antages, at et Lovudkast vilde blive Stænderne forelagt til Prøvelse, og naar Sagen forelagdes disse af Regjeringen, var den ikke udsat for at vorde henlagt af Mangel paa Tid, som i de foregaaende viborgske Stænderforsamlinger havde været dens Lod. - Efterat endnu flere Talere havde yttret sig angaaende det omhandlede Anliggende, og Forsamlingen havde besluttet, at en Petition skulde sættes i Circulation, hvori det udtrykkeligen maatte hedde, at Kongeriget alene maatte dække den i Statskassen, ved Grændsetoldens og Consumtionens Ophævelse opstaaede Deficit, saa at Slesvigerne, der ved dirette Afgivter alligevel vare ligesaa høit beskattede som Kongerigets Beboere, bleve holdte fuldkommen skadesløse, hævedes Mødet ved et "Længe leve Kongen, der ledsagedes med stormende Hurraraab. - Om Aftenen havde Borgerne i Kolding. foranstaltet et Festmaaltid i Klubbens Lokale for de fremmede Gjæster.