Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1830-04-02
Endnu er Man som i en Dvalestand ved den pludselige Standsning af Kammerets Virksomhed, og beklager, at saa mange skjønne Taler derved ere døde i Fødselen. For dog noget at raade Bod paa dette Savn, have flere Medlemmer lovet deres Meddelelse i Bladet Tiden. Det gjelder nu om, hvad Fremtiden bærer i sit Skjød; dog helder den almindelige Mening til Kammerets Opløsning. Først skulle Ministrene kun have tænkt paa Prorogation til Juni Maaned; men Natten til den 18 Marts forandrede de deres Beslutning. Da imidlertid ingen Oplysning endnu har fundet Sted, er Royer=Collard flyttet ind i Præsident=Hotellet. Gazetten, som nu imod Sædvane fører et heel konstitutionelt Sprog og erklærer Chartet for et Mesterstykke, anviser Fyrst Polignac sin ny Kampplads i Valg kollegierne, for at gjøre Seiren fuldstændig. Dens Anmeldelse om Ministeren for Underviisningsvæsenet: at han skulde have vovet, paa sit Ansvar at foreslaae Kongen ulovmæssige Forholdsregler, har han selv gjendrevet offentlig, med Tilføiende, at han netop gjorde det Modsatte. Efter Gazetten har der ikke siden Restaurationens skjønne Dage været en talrigere Cour ved Hoffet end Søndagen den 21 Marts. Man kunde have kaldt det Kongedømmets Aarsfest. Foruden Seglbevareren Hr. v. Courvoister, som igjen er fuldkommen helbredet, havde Grev Pepronnet indfundet sig, ligesom og 180 Deputerede af høire Side og Centrum. Blandt andet skal Kamrenes Opløsning og, som Globen udtrykker sig, alskens absolutistisk Heltedaad ogsaa ved denne Leilighed have været paa Bane, og selv Dauphin har talt med de Deputerede om Valgene. Grev v. Villele er virkelig den 25 Marts indtruffet til Paris og hans Datter, en Grevinde v. Neuville, Dagen efter bleven forløst med en Søn. Den gamle Fyrst v. Talleyrand siges derimod at ville forlade Paris og gjøre en Reise igjennem Schweitz og Jtalien. Et andet Rygte bestemmer Hr. v. Villle til Indenrigsminister; men Gazetten forsikrer, at hans Reise slet ikke har noget politisk Formaal, da han foretrækker Privatlivets Rolighed. Partierne bebreide nu hverandre med lige Bitterhed, at have berøvet Landet de i Trontalen belovede Velgierninger. Tiden kalder Prorogationen Majestætsforbrydelse imod Kronen og Landet; den hvide Fane jubler over, at et Pust af Kongen var tilstrækkelig til at træde den frække Revolution i Støvet. Til Gazettens nye Lovtaler over Chartet hører den, at det kun forlener Ministrene Magt til at gjøre det Gode. Da nu Kongen, efter den gamle Sentents, intet Ondt kan gjøre, saa spørger Bladet Tiden, om Man kan tænke sig et lykkeligere Land? Rigtignok - bemærker den - blive af dem, som kunne vise strafværdigt Forhold, tilbage - Kamrene, vælgerne og de Skattepligtige. Paa Gazettens haanlige Spørgsmaal, hvad der skal blive af de frafaldne Herrer, giver Journal des Debats følgende bittre Svar: der bliver det samme af Os som af Frankerig. Vore store Ministre, i hvis Hænder Fremtiden ligger, maae derfor bestemme det. Men tage de deres Tilflugt til Magten, maa Gud allene vide, hvad der bliver af Frankerig og Dynastiet, og Vi bryde Os da lidet om, hvad der bliver af Os selv. Hos Hertugen af Dalmatien skal være stiftet en Klub af antiministerielle Pairs. Om Pairskammeret bemærkes iøvrigt, at medens det ved Restaurations=Tiden kun bestod af 91 Medlemmer, er det nu næsten lige saa talrigt som de Deputeredes Kammer, da hiint har 367, dette 450 Medlemmer. Ved fire forskjellige Leiligheder har det faaet overordentlig Tilvært, nemlig efter de hundrede Dage, 1819, 1822 og 1828. Ved den sidste Forsamling af de konstitutionelle Deputeredes Forening i Rechelieu=Gaden før deres Afreise til Provindserne gave Medlemmerne hverandre høitideligt Løfte paa, at holde sig uforanderlig inden Lo vennes Skranker og formaae deres Medborgere til at forene Klogskab med Fasthed, og ingen anden Modstand anvende imod de Forsøg, Magt, List og Bestikkelse maatte tillade sig, end den, der kan bestaae med Loven og Æren. De Pariser Vælgere have ifinde at give Seine=Departementets Deputerede en Fest. Ogsaa taler Man om en Subskription, som skal aabnes paa en Medaille til Minde om Mødet, den 16 Marts, for at tilstilles alle de Medlemmer, som have stemt for Adressen. For Ministrenes Ankomst i bemeldte Møde oplæstes blandt andet en Skrivelse fra den at Officeers-Listen udslettede Grev Sesmaisons, hvori han meldte sin Udnævnelse til Pairs i den afdøde Kantslev DAmbrays Sted, og derfor beklager, ikke længer at kunne deeltage i Kammerets Jver for det offentlige Vel og Hengivenhed for de konstitutionelle Indretninger. De Grundsætninger - tilføier han - som ere mig indplantede ved Opdragelsen og vor Histories Læsning, kunde kun vinde i Kraft ved vore parlamentariske Forhandlinger. Aldrig saasnart var Kammerets Prorogation iværksat, før alle Gesandtskaber i Paris afsendte Kourerer til deres Hoffer. Efter Forlydende belave mange engelske Familier sig ved den nærværende Krisis paa at forlade Paris. De Londonner Blade anstille vidtløftige Betragtninger over det Passerede, men ikke eet af dem forsvarer Ministrenes Fremgangsmaade. Selv Koureren kalder det get voveligt Skridt, paa hvis Følger selv den Mandhaftigste ikke kan tænke uden Gysen." Times yttrer sin Bekymring saaledes: "den franske Krone har nu begyndt en Løbebane, hvis Følger ere vanskelige at forudsee. Den har for hele Verden erklæret, at den stoler mere paa sine egne Tjeneres end National=Repræsentationens Mening. J intet foregaaende Tilfælde er draget saa skarp en Linie imellem Hofpartiet og de Konstitutionelle. Man maa snart formode, at Fyrst vi Polignac har vidst at skaffe sig Hielpemidler til at sætte sin Hensigter igjennem, som endnu ere skjulte for de Uindviede.