Aalborg Stiftstidende, 1832-06-16
Frankrig. At en Nation, der underkastes og end mere der underkaster sig det farlige Tilfælde af en Dynastieforandring, i længere Tid derefter maa være belavet paa indvortes Uroligheder, er en Sag, man kunde formode, selv om den ikke var saa fuldkommen stadfæstet af Historien, som denne mægtelig er. Ogsaa det franske Folk har siden 1830 maattet prøve adskillige saadanne indvortes Bevægelser; til de alvorligste Scener af denne Art høre imidlertid Begivenhederne i Paris afvigte 5te og 6te Junii. Den bekjendte Oppositionsmand General Lamarques Begravelse, som først var bestemt til den 4de Juni, blev af forskjellige Grunde udsat til den 5te. Regjeringen var ikke uvidende om, at der ved denne Leilighed vilde forefalde Uordener, og havde derfor givet Garnisonen i Paris de fornødne Ordrer, ja det hedder endog, at Mauguin, den ivrige liberale Deputerede, skal have tilskrevet Ministeren Montalivet, at et Oprør vilde udbryde, men at han og hans Col legger ingen Deel havde deri, hvortil Ministeren igjen skal have svaret, at Regjeringen var belavet paa Alt. Omtrent ved Middagstid satte det uhyre Ligfølge sig i Bevægelse, iblandt hvilket man saae forskjellige Deputationer: af Studenterne, af dem, som bar Julidecorationen, af de polske Flygtninge med General Romarino i Spidsen, af Jnvaliderne. Efter disse fulgte fire Faner, den polske, italienske, tyske (trefarvet, sort, rød, guldguul) og franske, omgivet at Emigranter af forskjellige Nationer; endelig Deputationer af forskjellige Haandværksklasser samt af Nationalgaden. Paa Veien til Austerlisbroen, ligeoverfor hvilken Generalens Lig skulde bisættes, svulmede Folkestrømmen op til en Masse af over 200000 Mennesker, dog forefaldt endnu ingen Uordener af Betydenhed, men enkelte vilde Udraab hørtes, f. Ex., Ned med Ludvig Philip! Pæren er moden, den maa falde, (En Allusion til det fameuse Optog i Grenoble.)Men - efterat Begravelseshøitidelighederne vare endte og Talerne holdte, blandt hvilke Mauguins udmærkede sig ved Heftighed, Lafayettes derimod ved Sindighed, samt efter at Toget tilligemed Folkevrimmelen var begyndt at vende tilbage, udbrød det egentlige Oprør, om hvis Anledning og Oprindelse man endnu erklærer sig uvidende i Paris, men som man dog tydelig seer at være foranstaltet og iværksat af exalterede republicanske Frihedssværmere. Signalet til samme synes at være givet af en Mand, der pludselig viste sig til Hest, svingende en rød Fane med den sorte Jndskrift. Frihed eller Død, thi baade besvaredes denne Fanes Opreisning med Raabet: Republiken leve! og i en Proclamation af Ministeren Montalivet, dat. 6te Juni, opfordres netop Tropperne og Borgerne til at forsvare den trefarvede Fane baade mod den hvide og den blodrøde. Ved hiint Raab gav et tilstædeværende Dragonregiment Jld, hvorpaa man overalt hørte gjenlyde Skriget. Til Vaaben, Borgere. Kampen udbredte sig nu i flere Gader og vedvarede hele Natten igjennem indtil den følgende Aften. Ligesom i Juli 1830 baricaderede man sig i Gaderne, bemægtigede sig Vaabenoplag og Krudtmagaziner og skjød udaf Vinduerne, hvorfor ogsaa Tropperne hist og her led meget, især da Oprørerne havde nedbrudt Trapperne for at gjøre Husene utilgjængelige, men tilsidst maatte de dog paa alle Punkter vige. Resten af dem, omtrent 1100 Mand, flygtede den 6te om Eftermiddagen ind i Mariekirken, hvor de af Marschal Soult opfordredes til at overgive sig inden 10 Minuter. Da de ikke vilde benytte denne Frist, lod han skyde Bresche med Kanoner, hvorpaa samtlige Rebeller, som befandt sig i Kirken, enten nedsabledes eller toges til Fange. Nu ophørte Geværilden og kun enkelte Skud faldt til Kl. 9, da Nationalmagten var i Besiddelse af alle Poster, hvorpaa endeel af Tropperne fik Tilladelse til at begive sig til deres Qvarterer og hilstes overalt, hvor de kom frem, med Raabet: Kongen leve! Linietropperne leve! Nationalgarden leve Den 7de var Alt roligt i Paris og Boutikerne atter aabnede. Moniteuren af samme Dag indeholder 3 Kongelige Forordninger. Ved den første af disse erklæres Paris i Beleiringstilstand; den anden opløser Nationalgardens Artilleri, som siden skal reorganiseres, og den tredie den polytechniske Skole, hvis Elever ufortøvet skulle vende tilbage til deres Familier med Undtagelse af dem, der ere blevne deres Pligt tro, som skulle udgjøre Stammen for en ny Skole. Man seer heraf, at disse urolige Krabater ogsaa ved denne Leilighed have spillet en Rolle, ligesom og, at Nationalgadens Artillerister, hos hvilke ogsaa forhen en noget tvetydig Aand har yttret sig, heller ikke dengang ere befundne aldeles paalidelige. Jøvrigt har baade Linietropperne og Nationalgarden viist stor Jver og Hengivenhed for Kongen i denne farlige Crisis. Det synes rigtignok, som om nogle Afdelinger af den sidste havde vaklet lidt i Begyndelsen, men da Kongen om Aftenen den 5te kom til Paris, ilede strax flere Tusinde Nationalgader op til Slottet, for at bringe ham et Vivat, ligesom og mangfoldige National- garder fra Omegnen af Paris ilede ind til Byen for at tilbyde Kongen deres Tjeneste og viste sig fortrinlig ivrige i Kampen. Den hele militaire Styrke, som Regjeringen den 6te havde at disponere over, anslaaes derfor og til 70000 Mand.