Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-11-13
Foruden de flere aldre Erfaringer paa hvilke jeg har været mindre opmærksom, efterdi jeg slet ingen Tanke gjorde mig om Berberissens Skadelighed, har jeg i de 2de atvigte Sommere lagt Mærke til følgende: Gaardmand Jens Massen af Lyngbye havde i Fior et Stykke Rug langs med Grosserer Rabenses Berberiehække, som blev befalden med Rust og svang af Kierne. Præstegaard Parcellist Vorup havde ligeledes et Stykke Rug, som med den ene Ende vindte imod en Hauge, over hvis Plankeværk nogle Berberisbuske ragede frem; denne Ende blev Rugen allerede tidlig paa Sommeren guul og fik golde Vipper. Selv havde jeg, blandt flere Stykker, et i Nærheden af en Berberishække, som havde liden eller ingen Kierne. Rugen var eller forrige Aar i denne Egn, ogsaa paa den øvrige Deel af min Mark god i det Hele taget, og tildeels ypperlig. Et Stykke Havre paa min Jord, som stod fortreffeligt, og som ikke var langt fra en Beeberishække, blev for en stor Deel befalden med Rust, og fik adskillige golde og halvgoldt Rosmer. Et Stykke af samme Sædeart paa Hamletofte Mark, der udmærkede sig med sin skiønne og frodige Vext, blev ligeledes, og det langt stærkere beføiet med Rust, og frembar næsten intet andet end golde Romer; ogsaa der var Berberisse i Nærheden. J Aar lod Statsraad Thaarup, som eier en af Lyngbye Gaarde, mig bede, at komme til sig: han viiste mig et Stykke Rug, saaet langs med ovennævnte Hr. Grosserer Rubenses Berberiehække, hvilket allerede den Gang, først i forrige Maaned, var aldeles fordærvet i Nærheden af Hækken; Straaet var guult, visnet og brækket, og Vipperne golde, jo længere vi gik bort fra Hækken desmindre var Ødelæggelsen; men dog var hele Stykket slet. Han førte mig derpaa til et andet Stykke Rug, saaet paa bedre Jord og frodigen af Vext, dette strakte sig ligeledes langs med en Hække, hvis halve Deel imod Vesten bestaaer al Berderisser, hvis anden halve Deel imod Østen bestaaer af Pill. Saavidt Berberisserne strakte sig, var Rugen aldeles fordærvet, Straaet guult visnet og brækket, samt Vipperne golde i Nærheden af Hækken, og jo længere man kom bort fra Hækken, desmindre var Ødelæggelsen, saavidt Pilehækken strakte sig seilede Rugen derimod da jeg besaae den, intet, hverken tæt inde ved Hækken, ei heller længere borte. Hr. Etatsraaden fulgte nu med mig den til ovennævnte Præstegaards=Parcellist Vorup, der atter i Aar havde faaet Rug i Nærheden af nogle ham selv tilhørende Berberiebuske, og vi fandt begge, at det forholdte sig her fuldkomment som paa Etatsraadens Mark. Vorup, der selv i 2de Aar har lagt Mærke til sin Rugs Undergang, havde nogle Dage før vi besaae den, oprøddet fine Berberisser, som nu laae visned i Grøften. Først i indeværende Maaned gik jeg over Gaardmand Jens Madsens Mark, lange med ovenmeldte det Grosserer Rubenses Berberishække, og fandt at hans Havre, var graa af Farve, befalden med Rust og gold af Rosmer ; jeg gik langere ud indtil Enden af Hækken, og kiendte strax Forandringen hvor denne ophørte, jo længere jeg gik boet derbedre var Havren Jeg saae nu ind i He Rubedses egen med Berberisser omgivne Mark, og saae 2de ikke ubetydelige Stykker havre, som begge vare af Farve som den Hør der tages op af Roden, og altsaa maatte være aldeles ødelagt. Alle de Mænd jeg har nævnet, leve endnu og findes heri Nærheden, ansees det nødvendigt, kan man spørge eller idelig afhøre dem, og mange flere som have været Øienvidne til de anførte Kiendsgierninger. Om Berderisserne efter disse kunne ansees som skadelige eller uskadelige for Rus gen og Havren, vil jeg overlade til andres Dom; dog troer jeg, at hver den som vil dømme, ikke bør forud have fortsat sig en Mening, hvilken han ei vil fravige, ei heller bør han være besmittet af den Daarskab, som er gaaet over fra det aandelige til det legemlige, at ville forkaste alt hvad han ikke kan begribe og forklare. Men dersom da Dommen blive at Berberisserne ere skadelige, og dersom det ikke modbevises ved nøiagtige efte gientagne Forsøg, saa maatte jeg vel spørge : er det ikke ogsaa de frygteligt at de virke i en stor Aftand, og saaledes frembringe en Misvext som trykker det hele – Kan denne skadelige Virkning ikke udbrede sig stærkere naar visse Dunster oplige af Jorden eller visse Vinde rase? – Eller dersom tersom deres Virkning ikkun ere skadelige i Nærheden, er det da billigt at den enkelte Mand skal lide et for ham betydeligt Tab, eller er Tabet ikke stort nok for Staten, naar mange private Mænd tabe Afgrøden af een eller fere Tønders Udsæd? Lyngbye, den 30te August 1813. B. F. Rønne.