Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-06-16
(Fortsat.) Som Beretningen om nye Kirkers Opbyggelse og de gamles Jstandsættelse udgiør en Deel af vore Kirkers nyeste Historie, saaledes udgiør Beretningen om andres Nedlæggelse en anden Deel deraf. Fædrenelandets nyeste Historie har ikke saa faae Exempler at anføre. Nicolai Kirke i Kiøbenhavn, som afbrændte i 1795, er siden ikke bleven opbygget; men er bleven bestemt til at nedlægges, et tydeligt Beviis paa Tidernes Besværlighed, eller paa de mange andre Formaal for Nationens Udgifter; thi det gaaer forresten Kiøbenhavn som London, endskiøndt vel ikke i samme Grad, dens Folkemængde er voxet fra Antallet af dens Kirker. Ruinerne af denne Kirke bleve imidlertid længe staaende, som om man endnu ikke havde fattet en fast Beslutning om dens Nedbrydelse; men i 1817 giorde man Alvor deraf, man fandt derved, at en Deel af den Muur, som vender ud til Viingaardstrædet, var opført af Sandsteen, af omtrent en halv Alens længde, som med største Møie maatte hugges. enkeltviis fra hinanden. Man har formodet, at man enten i Begyndelsen har havt i Sinde at opføre heele Kirken af lutter saadanne Steene, men at man siden af en eller anden Aarsag har opgivet dette Forsæt; eller at disse Steene have været Levninger af den ældre Kirke, som har staaet paa samme Sted. J Pillen ved Siden af Taarnet, har man fundet en sammen falden Trappe, som gik lige op til Pulpituret; men som var saa smal, at et voxent Menneske med Nød og Neppe kunde komme op af den. Sandsynligviis førte den underjordiske Gang, der gaaer fra det forrige St. Jørgens Kloster paa Hiørnet af Østergade og St. Jørgensgade, som en Bundtmager har eiet, optil denne Trappe. Man gjetter paa at Munkene have betient sig af denne Løngang til at udføre deres Konster. Endnu i Aar bliver Nedrivelsen af Kirkens Ruiner forsat. Da man er kommen til den Grund, hvorpaa Alteret stod, saa har man med Rette giort opmærksom paa i Politievennen, at Arbeidsfolkene burde erindres om at eftersøge, om der ikke kunde findes i Grunden Penge eller andre Ting, som der have været nedlagte for at give Efterverdenen Underretning om Kirkens Opførelse. – Da Hirsholms Slots Nedbrydelse blev bestemt med Hensyn til de Fordele, som derved vilde erholdes for det nye Slot i Kiøbenhavn og flere offentlige Bygninger, blev det paa den desangaaende nedsatte Commissions Forslag ved Kongelig Resolution af 3die Januar 1812 tilladt, at den Pavillon, hvori Slotskirken var, maatte blive staaende, og istandsættes til Kirke for Hirsholms Menighed, og en Præstebolig indrettes i de til Kirken stødende Værelser, paa Grund af, at Jndvaanerne i denne Bye havde i saa lang en Tid brugt den til Gudstieneste. Vanskeligheden derved var allene at udfinde Midler til Kirkens Vedligeholdelse; det Kongelige danske Cancellie indgik derfore med en Jndstilling til Hans Majestæt, hvori det foreslog, at Kirketienden af Hirsholms Sogns 82 Tdr. Hartkorn, som hidindtil have været tillagte Birkerød Sognekald, maae ved første Vacance i dette Embede, henlægges til Hirsholms Kirke, og at det, denne Kirke her foruden maatte mangle til Bestridelse af dens Udgifter i Fremtiden, saavel som de Udgifter, Kirken maatte have, indtil berørte Tiende kan henlægges til den, maatte tilveiebringes ved Ligning paa Meenigheden efter Hartkorn, Formue og Leilighed, hvilken Jndstilling erholdt Kongelig Approbation den 25de Mai 1816 (jevnfør Colleg. Tid. f. d. A. No. 27, Side 37578); (man finder i denne Resolution Besvarelsen paa det Spørgsmaal, hvilke Midler man skal gribe til at forebygge Kirkernes truende Undergang, nemlig: at man skal lade Meenighederne bidrage til deres Vedligeholdelse; ligesom hver Mand bør selv holde sit eget Huus vedlige, saaledes bør ogsaa hver Meenighed vedligeholde sin Kirke og sit Raadhuus som en fælleds Bygning for det. Man klager over at Kirkerne forfalde i vore Dage; men man betænker ikke, at det frie Hartkorn, og Kiøbstædernes Beboere slet ikke bidrage noget, til at holde dem istand, naar nogle usle Stolestade-Penge undtages; men det forstaaer sig, Menneskene have i disse Tider saa mange Ting at bruge deres Penge til, frivilligt og tvunget, til indbildte og virkelige Fornødenheder, og til Vedligeholdelsen af de udvidede Formaal. for Statsbestyrelsen). - En saa heldig Skjebne. har, som bekiendt, Graaebrødre Kirken i Odense ikke havt, uagtet adskillige Kongelige Personer ere begravne i den, nemlig Kong Hans med sin Dronning Christina, Kong Christian den 2den med sin Broder Hertug Franz, og sin Søn Johannes; og uagtet den var saa berømt for sin Altertavle, som forestilte Christi Lidelser, og bestod af et saare konstigt og fortreffeligt forgyldt billedhugger Arbeide. (Om denne Kirkes Nedbrydelse behøves forresten ikke her at meddeles nogen videre Efterretning, da den er allerede omtalt i dette Blad for 1817 No. 61 og 115.) – Ved Reskript af 2den Mai 1818 blev det resolveret: at Annex Kirken paa den Kongelige Gaard Budum, inden Sneesieldsnæs Provstie, Vester Amt og Anner Kirken paa Gaarden Aas, i Kelduhuerse under nordre Syssel. i Island skulle nedlægges. (Collegial-Tidenden for 1816 No. 48 Side 664.) Side 654656 i samme Blad læses følgende: Ved Kongelig Resolution af 4de Juli 1802 blev Cancelliet, blandt andet, bemyndiget til, ad mandatum at meddele Kirke-Eiere Bevilling til at nedtage det, paa Kirkerne værende, Blytag, under de, ved Bevillingen af dette Slags sædvanlige, Betingelser, nemlig, at et forsvarligt Steentag igien skulde oplægges, at Blyet skulde nedtages og bortsælges ved offentlig Auction, under behørig Control, som skulde besørges af Stift-Amtmanden og biskoppen, at Kiøbesummen for Blyet, efter Afdrag af Omkostningerne paa Steentaget, med Kalk og Arbeidsløn for dets Oplægning, skulde tilfalde Sognets Skolevæsen, samt at Kirke-Eieren, inden et Aars Forløb, skulde aflægge behørigt Regnskab i denne Henseende til StiftsØvrigheden, og endeligen, at Sognets Beboere ikke maatte bebyrdes med Pligt Arbeide til Kirken, i Anledning af Blyets Nedbrydelse. – Men, i Stedet for, at Jndtægterne af Blyet saaledes, efter de forhen meddeelte Bivillinger af dette Slags, aldeles skulde tilfalde Sognets Skolevæsen, formeente Concelliet, at det, efter den Skolevæsenet, ved Anordningen af 29de Juli 1814, givne Organisation, vilde være tjenligere, om det, til Regel for Eftertiden, fastsættes, at saadanne Jndtægter skulde tilfalde, Halvdelen, Sognets Skolekasse, og Halvdelen den, i Amtet, efter berørte Anordnings 63 §. oprettede, Hielpekasse for Skolelærere i Amtet, da denne Hielpekasse, som har til Øiemed at forskaffe gamle afgaaede Skolelærere, samt Skolelæreres Enker forhøiet Pension, at udrede overordentlige Tillæg og rentefrie Laan for værdige og trængende Skolelærere, at bestride Omkostningerne til Præmier, saavel for Skolelærere, som Børn m.m., derved vilde erholde en Jndtægt, hvortil den er høilig trængende. Tillige formeente Collegiet, at da disse Jndtægter tilflyde Skolevæsenet, og det egentlige Tilsyn dermed paaligger Amtmanden og Amtsprovsten, kunde disse for Eftertiden passende paalægges at have Jndseende med, at Jndtægterne af Blyet ikke forringes, og at behørigt Regnskab i denne Henseende aflægges af Kirke-Eieren; hvilket saa meget mere formeentes tilraadeligt, da Stift Amtmanden og Biskoppen, hvem saadant forhen havde paalagt, ikke meere, som Stifts Øvrighed betragtet, har Overopsyn med Skolevæsenet, og de som oftest ere langt fraværende og derfor vanskeligen kunne have fornødent Tilsyn dermed. – Efter at Cancelliet, ved at foredrage Hans Majestæt en Ansøgning fra Eierne af Farstrup Kirke, i Aalborg Amt, om Tilladelse til at nedtage det paa Kirken og dens Taarn værende Blytag, havde, ved i øvrigt at anbefale Ansøgningen, allerunderdanigst fremsat disse bemærkninger; behagede Hans Majestæt, under 28de August d. A., allernaadigst at forunde Supplikanterne den ansøgte Tilladelse, under de ovenanførte, ved saadanne Bevillinger sædvanlige Betingelser, dog med de, af Cancelliet foreslaaede, tvende Forandringer; hvorhos Cancelliet tillige allernaadigst blev bemyndiget til, for Eftertiden at maatte meddele Bevillinger af dette Slags, ad mandatum, med samme Bestemmelser. - Denne Anvendelse af Kirkernes Blytage gaaer saa vidt, at Landsdommer Baden fortæller i sine antiqvariske Netiser i Dansk Minerva, December 1817, Side 23: at da han i dette Aars Sommer var i Kiøbstaden Skive i Jylland, saa fortalte man ham, at Kirken skulde miste sit Blytag, for at skaffe Skolevæsnet Jndkomster; hvilket han meget dadler, da Kirkebygningerne, eftersom de ligge saa høit og ere udsatte for Stormvinde og Skylregn, kunne høiligen have deslige Tage fornødent (men maaskee det var saa forældet, at det maatte nedtages alligevel).(Fortsættes.)