Berlingske Tidende, 1791-10-24
Paris, den 7de October. Den nye Legislatur er allerede i fuld Activitet. J Dag begav Kongen sig til samme, hvor han holdt følgende Tale: Mine Herrer, Forsamlede i Kraft af Constitutionen, for at udøve den Magt, som den overdrager Dem ville De uden Tvil regne det til Deres første Pligt, at lette Regieringens Gang, at forøge Sikkerheden i Nationens Forbindelser, om det er mueligt, at holde Friheden og Freden tillige sikker, og giøre Folket tilbøieligt til sine Love ved Følelsen af sin Lykke. Som Vidner i Deres Departements til de første Virkninger af den nye Indretning, som er bleven indført, har De været i Stand, til at dømme om, hvad der endnu kan behøves, for at giøre den fuldkommen; og det vil være Dem en let Sag at kiende de tienligste Midler til at give Administrationen den Kraft og Virksomhed, som den behøver. Da jeg, hvad mig angaaer, er kaldet af Constitutionen, som Folkets Repræsentant, og til for dens Vel at undersøge de mig til Sauction forelagde Love; da det er mig overdraget, at bringe dem i fuld Udøvelse, saa bør jeg ogsaa endnu foreslaae Dem de Gienstande, som jeg troer, bør, i den Tiid De bivaane Sessionerne, tages i Overveielse. De ville være af den Mening, mine Herrer, at det er tienligt, allerførst at henvende Deres Opmærksomhed paa Finantsernes Forfatning, for at oversee dem i det Hele, og kiende dem stykkeviis og deres Forhold. De ville føle Vigtigheden i at fastsætte en bestandig Ligevægt imellem Jndtægten og Udgiften; ile med Contributionernes Fordeling og Jnddrivelse; indføre en uforanderlig Orden i alle Delene af denne vidtløftige Administration, og paa denne Maade forberede Statens Befrielse fra Gield og Folkets Lettelse fra Byrder. De borgerlige Love maae ogsaa væsentligen beskjæftige dem; De komme til at bringe samme i Overeenstemmelse med Constitutionens Grundsætninger; De komme til at giøre Rettergangsmaaden simpel, og altsaa Midlerne til at erholde Ret lettere og hastigere. De maae indsee den Nødvendighed ved en national Opdragelse at give den almindelige Tænkemaade en varig Grundvold; De maae opmuntre Handelen og Kunstfliden, hvilkes Fremgang haver saa stor Jndflydelse paa Landvæsenet og Rigets Rigdom. De maae beskjæftige sig med at føie varige Anstalter til at forskaffe de Trængende Arbeide og Understøttelse. Jeg vil bekiendtgiøre Armeen min urykkelige Villie, at Orden og Krigstugt skal indføres igien ved den; jeg vil intet Middel forsømme til at oprette Tillid imellem alle dem, den bestaaer af, og sætte den i Stand til at sikre Rigets Forsvar. Om Love, ne i denne Henseende ikke ere tilstrækkelige, vil jeg forreslaae Dem de Forholdsregler, som jeg anseer for beqvemme, og i Henseende til hvilke De da ville anordne. Marinen, denne vigtige Deel af den offentlige Magt, som er bestemt til Handelens og Colonniernes Beskyttelse, vil jeg ligeledes inddrømme mine Bestræbelser. Jeg haaber, at vi ikke skulle foruroliges ved noget udvortes Anfald, jeg har ver fra den Tid, jeg antog Constitutionen, taget, og vil fremdeles vedblive at tage saadanne Forholdsregler, som mig synes de beqvemmeste, til at giøre de fremmede Magters Mening i Henseende til os fast og stadig, og til at vedligeholde god Forstaaelse og Enighed med dem, hvilket skal kunne forsikre os Freden. Jeg lover mig de beste Virkninger heraf: men dette Haab skal ikke frietage mig fra med Virksomhed at fortsætte de Forsigtigtigheds Anstalter, som Klogskab har maattet foreskrive. At Deres vigtige Arbeider, at Deres Jver for at frembringe alt det Gode, som man maae kunde vente af disse, ikke skulle være frugtesløse; da bør der herske en uforanderlig Tillid, og en bestandig Overeensstemmelse imellem alle Lemmerne af det lovgivende Corps. Fienderne af vores Rolighed ville alt for meget bestræbe sig for at giøre os uenige; men Kiærlighed til Fædrenelandet bør nu igien forene os, og det almindelige Velgiøre os uadskillelige. Paa denne Maade skal den offentlige Magt uden Hinder kunne udvikle sig; Administrationen skal ikke kunne qvæles ved tom me Forskrækkelser; enhvers Eiendom og Troe skal paa samme Maade være beskyttet, og ingen levnes nogen Undskyldning mere, for at opholde sig borte fra et Land, hvor Lovene ere i Kraft og alle Rettigheder i Agtelse. Af denne Indretningens store Fordeel hænger Constitutionens Fasthed, Deres Arbeides lykkelige Fremgang, Rigets Sikkerhed og alSlags Lyksaligheds Tilbagekomst. Til dette Øiemeed, mine Herrer, maae alle vore Tanker for nærværende Tid være henvendte; dette er den Gienstand, som jeg paa det stærkeste anbefaler Deres Jver og Deres Kiærlighed til Fædrenelandet. Præsidentens Svar: Sire! Deres Nærværelse hos os er en nye Forbindelse, som de indgaaer med Fædrenelandet. Folkets Rettigheder, vare forglemte, og alle Magtens Grene mængede iblandt hverandre, en Constitution er født, og med den den Franske Friehed. Som Borger maae De elske den, og som Konge beskytte og forsvare den. Den har saalidet rokket Deres Magt, at den meget mere har befæstet den; den har giv Dem Venner i alle dem, som man eller ikke kaldte Dette Undersaatter. Jeg behøver, sagde De, Sire! for nogle Dage siden i dette Fædrenelandets Tempel, at elskes at Franskmændene, og vi behøve ogsaa at elske Dem. Constitutionen har gjort Dem til den første Monarch i Verden. Deres Kierlighed til den skal opløfte Deres Majestæt til de meest elskede Kongers Rang og Nationens Lykke skal giøre, Dem endnu lykkeligere. Stærke ved vores giensidige For ning skulle vi snart føle den lykkelige Jndflydelse deraf. At luttre Lovgivelsen, oplive den offentlige Credit, fuldkommen støde Anarchiet tilbage, dette er Pligt, dette er vore Ønsker dette ere Deres, Sire, dette er vore Forhaabniger; Franskmændenes velsignende Ønsker skulle være Belønningen.