JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Adresseavis for Børn, 1779-03-17
Correspondence. Kiere lille Monsieur Jacob, Jeg hører han ridder endnu paa Kiep, og klipper Penge af Kort. Fyl er det for en Dreng som er 7 Aar gammel. Vil han da lege til han bliver saa gammel, som Methusalem. Han skulle være i mit Sted, saa vilde han nok faae noget andet at tænke paa Min Fader giver ogsaa mig Lov at fornøie mig i mine frie Timer; men tænker han jeg giver mig af med saadan Børneverk, ja da vilde der nok blive noget artigt af mig, og nu veed han dog selv at jeg ikke er saa gammel, som han, min kjøre Mr. Jacob. Jeg vil raade ham, som en god Ven, at han lader det Børneverk være, om han tænker til at blive til noget Nu har han jo kun to Aar til, saa skal han i Latinsk Skoele, og meener han man kan ride dertil paa en Kiæv, eller kiøbe sig Lærdom til ved Penge af Kort Jo mend Nei der vil Studeres min kiere gode Jacob. Saa maae jeg giøre, jeg er allerede kommen saavidt, at jeg tænker at komme lige i tredie Lectie om et par Aar, og jeg vilde saa gierne at vi kunde følges ad; thi jeg holder meget af ham, det kan han troe, og derfor ønskede jeg at han vilde tage fat paa Donaten og Gramaticam, og koste baade Kiæp og Kort. Jeg forbliver hans troe Ven Johannes Nyeheder.
Adresseavis for Børn, 1779-03-17
Den 1ste Martii, som vi holder for den første Vaar=Dag, havde Ludvig og Christian faaed Tilladelse af deres Fader at gaae uden Porten for Avis at helse paa Foraaret. Den der fornøier sig meest af jer, sagde Fadren, skal faae fire Skilling naar han kommer hiem. Nu gik begge, og enhver af dem fornøiede sig paa sin Maade. Lados nu kappes, sagde Christian da de kom uden Porten, hvem af os der kan komme først til Frederichsberg. – Nei hvorfor skulle vi løbe, svarede Ludwig, lad os gaae sagte og fornøie os Fornøie os, hvad Fornøielse er det at gaae her ude paa Marken? – Seer du da ikke hvor deilig Græsset begynder at pippe op, og hører du ikke hvor født Lerken synger? – Aal ikke andet Vi har jo selv en Lerke hiemme, som vil synge nok for os til Sommer. - Hvad synes du vel! Hidset, see kun, der pløier de allerede Jorden Hvad rager det mig at de pløier; Er det nogen Fornøielse? – Og dersom de ikke pløiede Jorden, saa fik hverken du eller jeg Brød. Naa lille Monsøer Præst vil han nu prædike for mig igien. Men der sidder en gammel Kielling henne paa en af Benkene i Alleen, dende skal jeg hen til og have lidt Plaiser af, (her sprang Christian sen til den fattige Kone, stillede sig ligge for hende, tog Hatten 5 a 6 Gange af, bukkede og spurgde om hun vilde have noget Bud med til Frederichsberg) – Skam dig noget Christian, raabte Ludwig, skal du giøre Nar af gamle Folk det var nok saa godt du gav hende en Skilling. En Skilling, Jo mend, hvad skulle jeg da kiøbe Tvebaker for (Christian sprang op ad Alleen, og Ludwig gik som et sædeligt Barn, nærmede sig den gamle Kone, ynkedes over hendes Elendighed, og rakte hende Haanden med en Skilling. Rn naaede han sin Broder ved Haveporten, som allerede havde begge Hænder og Lommer fulde af Honning-Kager og Tvebakker. Der paa fulgtes de af ud i Haven. Christian sprang op af en Gang og need af en anden, imedlertid at Ludwig gik imellem Hækkene og Løvene, og betragtede de unge Spiiret, fornøiede sig over Skaberens Viisdom, besaae Naturen i sine første Virksomheder, og samlede saa mange smukke Tanker af hvad han havde seet, at han havde tusende Ting at fortælle sin Fader da han kom hiem. - Nu min Søn sagde Faderen til Christian, nu hører jeg hvorledes din Broder har fornøiet sig; hvordan har du nu diverteret dig! O! galant min Fader: Jeg har sprunget, og for Børn. spiist Tvebakker, og kasted Steene i Vandet, og leget himmelspret med Snæglene, og rent af en Gang i en anden, saa jeg er ligesaa træt, at jeg knap kan staae. Det kalder man ikke Fornøielse min Søn, men Vildskab, og den fortiener ingen Belønning; Din Broder derimod kan jeg høre, har fornøied sig, og derfor har han og fortient 4 Skillingen; (Christian var baade træt og misfornøied den hele Aften, og Ludwig havde en dobbelt Fornøielse, ved at fortælle sin Fader sine Betragtninger.
Adresseavis for Børn, 1779-03-17
Ved sidste Traktering hos den fornuftige Frue, som har de vel opdragne Børn, gav hun de Tilstædeværende et meget førende Beviis paa den lykkelige Gave hun har, at dæmpe den hos Børn alt for almindelige Egensindighed. Da Desserten var indkommen paa Bordet, befalede hun Tieneren at kalde den lille Johannes ind. Den 5 Aars gamle Dreng kom ind, og saae sin Moder holde en Maarone imellem Fingerne Hans glade Miner udviiste, at han troede vist den var agtet ham, ligesom hans spillende Øine røbede tydelig nok den Lyst, at faae den. Men hans Haab slog Feyl. Fruen lagde Maaronen bort, og den lille Johannes var alt for ydmyg at forlange den. Hun spurgte ham derpaa om adskilligt, angaaende hans Sydskende, og han maatte kalde den ene efter den anden ind af dem. En hver af disse Børn fik en Kage af denne fornuftige Frue, men den lille Johannes fik intet, og dog alligevel lod han ikke den mindste Misfornøielse tilsyne, omendskiønt han ikke saaledes kunde indskrænke sine Øyekast, at han jo undertiden kastede nogle hemmelige Blik til sine Sydskende. Endelig, efterat de allesammen havde opspiist deres Kager, gav Fruen den ældste Datter endnu et Par Maaroner og et Sukkerbrød paa en Tallerken, med befaling, at hun skulde give den lille Johannes noget deraf til Belønning, siden han havde saa kieks undertrykt sin Begierlighed, og ikke viist sig egensindig, fordi han ey strax fik sit Ønske og Haab opfyldt. Saa artige ønske vi, at alle vore unge Læsere og Læserinder maae være Der er intet som klæder Børn verre, end den slemme Egensindighed, og derfor bør de beflitte sig paa at ligne denne lille Johannes i Dyd og Nøisomhed med det, som deres Forældre ville give dem.
Adresseavis for Børn, 1779-03-17
Avis. Posternes Gang. Nu kommer Posten Papa, hør hvor han blæser. – Ja det hør jeg min Søn, men kan du sige mig hvad for en Post? – Det veed jeg ikke, den Hamborger tænker jeg. - Hvad vil det sige, den Hamborger – for jeg hører saatidt Papa taler om den naar han sender Breve paa Posthuuset. – Ja hvad kommer det Posten, ved at jeg sænder Brever paa Posthuuset. Jol jeg tænker han tager dem med sig, og rider lige til Hamborg med dem. - Men om nu saa var, synes du ikke da det er meget ubillig at en Karl skal ridde to og trediesindstyve Mile, thi saa langt har vi til Hamborg, og det for 12 Skilling, som jeg giver i Postpenge af mit Brev Det har Paparet i. Forleden maatte jo Pa paa give, troer jeg, 4 Mark til en Karl, som gik med et Brev ud til Hirtzholm, og der er jo kun 3 Mile til, og hvor kan da det komme sig, Det skal jeg sige dig, for denne Karl havde ikke flere Breve at gaae med, end det samme, men Posten har nogle hundrede at reise med, og enhver maae betale noget vist i Postpenge for hver Brev han bortsender; da der nu er mange, som bortsender Breve med Posten, saa kan du ved tænke det løber sig til en hoben Penge. - Men skriver da alle Mennesker til Hamborg, – Nei vist ikke min Søn, Posten kaldes kun Hamborger Post, fordi han tager Veien lige dertil; men nu maae du vide, at den Karl her ridder fra, ridder ikke lige til Hamborg; men kun til Roeskilde, som ligger 4 Miil fra Kiøbenhavn. Der aabnes hans Brev-Sæk, og de Breve, som da skal til Folk der i Byen eller der omkring i Egnen, tages ud og omdeles; Saa er der strax en anden Post parat og ridder dermed til Ringsted, der aabnes Post-Sækken igien, og de Breve, som da skal for Børn.
Adresseavis for Børn, 1779-03-17
til nogen der i Byen eller Egnen der omkring, bliver ogsaa udtaget og omdelet, og saaledes bliver man ved, at en Post løser den anden af ved hver Post-Contoir i de smaae Kiøbstæder, ligge til han kommer til Hamborg, saa er der andre Poster igien, som befordrer Brevene omkring i Verden, og disse Poster gaaer uophørlig baade Nat og Dag, derfor gaaer det saa gesvinde. Det er dog prægtigt, har det altid saa været, eller hvem har fundet paa det? – Ja det skal jeg sige dig en anden Gang, hudsk mig kun paa det, saa skal jeg fortælle dig hvorledes det, at sende sine Breve med Posten, allerførst blev opfunden.
Adresseavis for Børn, 1779-03-17
Til Kiøbs. Alabast Dukker. Allabast er en Steen, ligesaa vel som Marmor, der udhugges af Klipper; der er dem som meener at det ikkun er en ufuldkommere Marmor, fordi den baade er blødere og gjennemsigtig. Dog kommer det sidste meget an paa dens hvidhed. Der gives baade blakkede, rødagtige, hvidgraae, og gandske hvide Allabastre, Paa en Deel finder man mange Aarer underriden sorte Plætter. Men med al det skiønne som findes hos Allabastret, kan den dog ikke imodtage saa stærk og smuk en Pollering som Marmoret, fordi den er ikke saa haard. Man kan bruge det til Kaminer, Borde, smaae Piller, Kar, Statuer, Dukker og mange andre Ting, Det fineste og beste Allabaster faaer man fra Østerlandene; ellers faaer man det og fra Frankerig, Tydskland, Sveitz, Engeland, Jtalien. Man kan tilberede en Salve af Allabaster, som er meget god for Hovedpine, Søvnløshed i hidsige Febre. Den har endnu andre medicinske Egenskaber, den stiller for Exempel, Mavepine, naar den lægges derpaa, fortærer den Skiørbug, som sætter sig paa Tandkiødet, og fastner Tænderne. Subskribenterne, ere end videre. Mar Christian Rock. Jfr. Charlotte AmaliæMr. Hølger Paludan. Hiort, Jfr. Johanne Lund. paa Gunderslevholm. Jfr. Birgitte Hjort, Msr. Niels Lebbert. Mr. Jens Jacob With, i Holbeck. Mr. Christian Lebbert. Mr. Johan Sylvester Saxtorph.
Adresseavis for Børn, 1779-03-24
Aar. Nummer Første. Aargang. for Onsdagen. Børn. den 24 Martii.
Adresseavis for Børn, 1779-03-24
En Nachtigal lever af Orme og Bær, Den kommer i Størrelse Bogsinken nær Opløsning. Paa Spørsmaalet i Nummer 11. en vigtigste Videnskab for Mennesket er: Religionen. Deels fordi Mennesket ved dens Lys er bleven veiledet til de høie og ædle Kundskaber, som giør det Natur saa megen Ære, Deels fordi den er Moder til Sæderne, Orden og Menneskelighed, og mange flere ædle Dyder; Deels fordi den har Magt over de menneskelige Gemytter, og af de vildeste Nationer, kan danne de sædeligste Folk, og indsætte Mennesket i sin Skabnings Fortrin, men fornemmelig, fordi den fører Mennesket til sin Bestemmelse, aabner ham Veien til det tilkommende Liv, viser ham sine Svagheder, opmuntrer ham til Dyd og Retskaffenhed, trøster ham i Livets Bekymringer, beroeliger ham endog i de bitterste Elendigheder giør ham frimodig i Døden, og paa denne Side Graven lader ham med fuld Vished haabe den salige Udødelighed, som den paa hiin Side skienker ham.
Adresseavis for Børn, 1779-03-24
Spørsmaal. Hvad er klarere end Soelen, Om Jord-Kuglens Bevægelse. Det skulle synes for det blotte Øie, at Jorden, vi er paa, laae gandske stille og ubevægelig, men det forholder sig gandske anderledes. Den ikke allene bevæger sig, men den har endog en dobbelt Bevægelse. Den dreier sig uophørlig om sig selv, saaledes, at den kommer een Gang omkring i 24 Timer, eller i en Dag, og tillige løber den i en Kreds omkring Solen, og fuldender samme i 365 Dage, eller i et Aar. Efter den nøyeste Udregning bruger Jord=Kuglen til dette Kredsløb om Solen 365 Dage og 6 Timer, da disse 6 Timer udgiøre i 4 Aar 24 Timer eller en Dag saa haver vi hvert fierde Aar 366 Dage, eller een Dag meere end sædvanlig, det er dette Aar, vi kalde Skud=Aar, fordi der skyder en Dag over, i det almindelige Tal.) Begge Jord=Kuglens Bevægelser gaaer fra Vesten mod Østen. Da Jord Kuglen er 20 Millioner Mile borte fra Solen, saa holder dens Løbebane omkring Solen over 100 Millioner Mile, den løber altsaa i hver Secund over 3 Mile. Begge Jord=Kuglens Bevægelser ere nødvendige for Solens Skyld, thi dersom Jord Kuglen ikke dreiede sig omkring, blev den eene halve Deel af dens Overflade bestandig beskinnet af Solen, og den anden halve Deel aldrig; begge Sidder af Jorden vare da ubeboelige, den en formedelst Solens uophørlige Hede, den anden formedelst mangel af Solens Varme, og den deraf flydende utaalelige Kulde. Jord-Kuglens Ompeltning om sig selv er altsaa Aarsag til, at Dag Avis Dag og Nat overalt paa Jorden afvexle med hinanden. Det er gandske tilforladeligt at alle Dagens Tider ere paa een Gang paa Jord=Kuglen; Naar det er Morgen hos os, er det paa andre Steder Middag, paa andre Aften, og paa andre Midnat. Det almindelige Øiemed af Jordens og de øvrige Planeters Gang om Solen, synes være, at de ikke skal trækkes til Solen af dens tiltrækkende Kraft, som formodentlig vilde skee, naar de vare ubevægelige eller stode stille. – 2 Jord=Kuglens Omløb omkring Solen, flyder Afvexlingen imellem Sommer og Vinter, Foraar og Efterhøst. Den er og Aarsag til, at vi kan inddeele Tiden i Aar, Maaneder, Uger og Dage.
Adresseavis for Børn, 1779-03-24
Copulerede. Saa kaldes det, naar et Mands-Person og et Fruentimmer, som har forlovet sig med hinanden, vil stadfæste denne Kierlighed ved et offentlig Ægteskab. De indvies da til denne vigtig Stand af en Præst, som enten i Kirken eller med kongelig Tilladelse i Huusene, erklærer dem forat være Ægte-Folk, eller Mand og Kone for hverandre. Denne Stand er af Gud selv indstiftet, og derfor bør den agtes høit og hellig. Ægtefolks Kierlighed bør derfor overgaae al Kierlighed paa Jorden. Man seer og blandt de christelige og dydige Ægtefolk, at deres Omsorg og Om hed for hverandre, ogsaa den Enighed, at dele Glæde og Sorg, Velstand og Vestand med hinanden for Børn. overgaaer alt, hvad der kan tænkes af Kierlighed og Fortrolighed. Men kan vi undre herpaa, da Stifteren er Gud, og Gud er Kierlighed selv Og at denne Ægteforening skal være hellig og fortrolighedsfuld, kan vi slutte af de Ord, Gud talede, da han leede Eva til Adam, nemlig: Derfor ral Manden forlade Fader og Moder og blive fast ved sin Hustrue, og de skal være til een Kiød.
Adresseavis for Børn, 1779-03-24
Bekiendtgiørelse. Men er det Synd min Faer, at lege spurgte den lille Christopher. – Nei er det ikke min Søn, naar du kun i din Leeg iagttager to Ting, nemlig: Uskyldighed og Anstændighed. Man kan ogsaa synde i sine Børne=Lege, – Hvordan da min Faer – Har du ikke seet og hørt, hvorledes de ryggesløse Gade Børn leger, det gaaer gierne løs paa Grovheder, Støi, Skielsord, Slagsmaal, Ondskab, Eder og Bander. Meener du saadan Leeg er behagelig for Gud, Nei, det er den vist ikke; Jeg vilde skamme mig ved at lege saadanne Lege, og jeg har ofte takket Gud, at jeg ikke er født af saadanne Forældre, som vil tillade deres Børn at være saa ryggesløse. Men hvad for Lege synes min Fader da best om, O! der er jo mange min Søn, jeg vil giøre dig bekiendt med nogle af mine Ungdoms Lege Vi var gjerne en 8te Børn, baade af Piger og Drenge, som den Tid vare Enige i vor Leeg og altid holte sammen, naar vi havde Frihed at fornøie os, og da gik der mangen en Time bort i Spøg, uden at der passerede et ondt Ord, eller Skiellen, eller Slagsmaal imellem os. Vore Lege vare, enten at nogle af os sang imedens andre dandsede, eller og vi satte os under et Træe i Skoven, og sang uskyldige Børne Viiser. Undertiden spillede Drengene Bolt, eller løb Veddeløb, og da sad Pigerne og flettede Krandse af Markblomster til den som vandt. Aldrig kom vi i nogen Trette og endnu mindre sloges eller kastede Skarn paa hverandre, eller rev vore Klæder i Stykker. Undertiden legede vi Herre og Tienere, gjorde Visiter til hverandre, og alting var anstændigt og uskyldigt imellem os. Ja end- og de Gamle, vore Forældre og andre skikkelige Folk, fandt tidt Fornøielse i at see paa vor Leeg. Give Avis Give jeg havde levet i de Dage, saa kunde jeg og have haft saadanne Fornøielser. – Dem kan du alletider have min Søn, men du maae søge dem; du maae udvælge dig saadant et Selskab, som tænker lige som du, og finder de samme Fornøielser. Uskyldig Glæde er alle Mennesker tilladt, det er kun den vilde Ryggesløshed og frekke Lystighed, som er forbuden.
Adresseavis for Børn, 1779-03-24
Auctioner. Den lille Cicilia fik forleden den Fornøielse at følge med Mama paa Auction, for at see, hvorledes det gaaer til. Jblandt de mange Ting, som blev opraabte og solgte, kom nu en rød Silke Kaabe frem med Sølv-Maller, som hun kiente. Mama, vidskede Cicilia, er det ikke min Ammes Kaabe Det kan nok være mit Barn, jeg synes selv det er den - Hvorfor skal den sælges, Formodentlig min Datter, sælger hun den af Trang. – O den stakkels Kone, Gid jeg havde Penge, – Ja hvad saa min Pige. – Saa vilde jeg kjøbe den og give hende. – Du kan jo da spendere din Sparebøsse, saa vil jeg kiøbe den for dig. Med Fornøielse min søde Moder. Nu kiøbte Mama Kaaben og gav den til Cicilia.) - Hvor vil hun nu ikke blive glad, min Stakkels Amme, naar hun faaer sin Kaabe igien og Penge til – Men nu er din Sparebøsse tom, husk paa det – Aa det er samme, jeg skal nok stræbe at fortiene noget igien i min Sparebøsse, og jeg kunde jo aldrig bedre anvende disse. Min Fader og Moder giver mig nok saa mange Klæder, jeg behøver, men hvor skal den fattige Kone faae en Kaabe igien, naar hun mistede denne Til Kiøbs.
Adresseavis for Børn, 1779-03-24
Tin-Fade og Tallerkener, samt andre Kar deraf, faaes hos Kandestøberne. J vore Lands for Børn. findes ikke Tin i Biergverkerne, og altsaa maae det kiøbes Udenlands fra. Det reneste Tin, som ey er blandet med Blye, er godt til daglig Brug i Hunsholdningen, thi det holder sig baade haardt og stivt. Men det bliver almindelig blandet med Blye; thi Blyet Koster ikke saa meget, og giør Tinnet tungere i Vegten. Det med Blye blandede Tin er derfor ikke saa godt at legge sig efter til Kiøkkenet, efterdi det hverken er saa sterkt, ikke her er gandske uskadeligt for Sundheden, omendskiønt det ofte skures. Blye faaes i de Nordiske Biergverker, men det er haardere end det Engelske Blye, hvorfor og det sidste helst bruges af Glarmestere og Orgel byggere. Pottemagerne brænder Blye til Aske, og dermed glasserer deres Kar. Det støbes i Plader til Tage, og bruges til Render. Kobber=Maskiner, Kiedler, Kasseroller og andre Kar af dette Metal faaes hos Kobbersmed derne. Jo blødere Kobberet er, jo snarere sætter Rust eller Spanskgrønt sig derpaa, og jo for gaaer der Bugler i, naar det stødes, Kobberrusten er skadelig baade for Mennesker og Qvæg Jo haardere Kobberet er, jo bedre er det til Brug; thi hverken slides det saasnart ved Skuring, ei heller sætter Spanskgrønt sig saa let derpaa De Kobberkar, som bruges i Kiøkkenet, lader man derfor gjerne fortinne for at bevare Sundheden. Messing giøres af Kobber ved Tilsætning af Galmeie. Deraf giøres ikke allene mange Slags Kar, men endog andet Arbeide, som findes hos Kræmmerne til Fals. Deraf udtrækkes ogsaa alle Slags grov og fiin Messingtraad og af dette gule Kobber eller Messing giøres vore Knappenaale. Subskribenterne, ere end videre. Msr. Peder Wilhelm Cramer. Jfr. Helene Christine Hvidt. Msr. Søren Thybring. Jfr. Catharina Elisabeth. Hvidt. Mr. Søren Munch. Msr. Johan Peter Næss. Jfr. Christine Wilhelmine Munch. Msr. Christian Frederich Mæss. Jfr. Anna Maria Hvidt. Jfr. Sophie Friderica Næss.
Adresseavis for Børn, 1779-03-31
Aar. Nummer Første. Aargang. for Onsdagen. Børn. den 31 Martii. En Fugl naar han hastig i Luften vil ile, Kan flyve en Time ti elleve Mile. Opløsning.
Adresseavis for Børn, 1779-03-31
Paa Spørsmaalet i Hummer 12. den naturlige Verden kan vel intet være klarere end Solen eller dens Skin, men i den moralske, overgaaer Sandhedens Klarhed Solens Den giennembryder Løgnens Mørke, og opklarer alle Falskheder og Opdigtelser, den blotter det menneskelige Hierte og fremstiller alt i sit rette Lys. Solen kan lede mig om blandt Mennesker, men den kan ikke vise mig hvem der er min Fiende eller min Ven, men naar Sandheden taler, saa affalder alle Masker, og enhver Ting sees i sin naturlige Skikkelse.
Adresseavis for Børn, 1779-03-31
Spørsmaal. Hvorfor gaaer Mennesket med oprettet Ansigt? Kundskaber om Fædrenelandet.
Adresseavis for Børn, 1779-03-31
Vore unge Læsere burde jo dog fornemmelig kiende det Land, de kalde deres Fædreneland; de burde jo dog vide noget om dets naturlige Beskaffenhed, dets Producter, dets Herligheder, dets Forfatning, Vi vil stræbe i disse Blade efterhaanden at give dem det fatteligste Begreb herom, som er os mueligt. Kongeriget Dannemark bestaaer af adskillige store og smaae Øer, som alle ere omfludte af Havet, undtagen Halv Den Jylland, som er Landfast med Holsteen. Naar vi nevne Siælland, Jylland, Fyhn, Lolland, Falster, Møen, Langeland, Ærøe, Bornholm, foruden de andre smaae Øer, saa nevne vi Dannemark. Det har 3 bekiente Sunde, eller Havbugter imellem Landene, som Kongen har Magten over, nemlig: Øresund imellem Siælland og Skaane, det store Belt imellem Siælland og Fyhn, det lille Belt imellem Fyhn og Jylland, foruden Færgestæder, saasom imellem Siælland og Møen, Siælland og Falster, Falster og Lolland, o. s. v. Det gandske Kongeriges Størrelse er vanskelig at bestemme, eftersom det ikke henger sammen, men man kan omtrent regne det af 850 Qvadrat Mile. Landets største Herlighed og Frugtbarhed bestaaer fornemmelig, i Kornavling, Fædrift, Fiskerie, Humle og Bieavling og have Frugter. Man holder for at Dannemark indslutter en Million og 243000 Siæle. Regieringen i Dannemark er Monarkisk eller Enevolds og Arvelig. Den herskende Religion er Evangelisk Luttersk, dog tillades de Reformerte, Catolske og Jøder frie Religions Øvelse. Nyeheder.
Adresseavis for Børn, 1779-03-31
En vis lille Martin i en af vore smaae Kjøbstæder, som alletider har fundet en nedrig Glæde i at bedrage Naboer ved at give et stort Skri Avis af sig imellem paa Gaderne, for at narre dem ud og see hvad der var paa færde, og naar de saakom, saa loe han dem ud, og rente fra dem. Dette Bedragerie har han saa lenge øvet, til det har straffet ham selv. J forrige Uge, da han imod Aftningen, efter Sædvane, imod alle skikkelige Folkes Børns Maneer, gik og legte paa Gaden, kom en stoer Hund pludselig løbendes til ham, bieffende, og satte an paa ham, for at bide ham. Martin, som hverken kunde undløbe Hunden eller forsvare sig imod ham, begyndte da at skrige af fuld Hals, hielp mig hielp mig, Naboerne hørte det, kiendte Røsten og tænkte: Ne du skal ikke narre os meere god Karl, og blev smukt inde. Jmidlertid anfalt Hunden ham i Klæderne, beed hans Kjortel i Stykker, og et Hull i det ene Been. Dette Tilfælde gav ham den Lærepenge, at han aldrig forsøgte at narre Folk mere ud med sit Skrig.