Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-10-26
Mandagen den 26de Juli tidlig om Morgenen, efterat Ordonantserne af 25de vare blevne bekiendte, opstod en Bevægelse blandt den ringere Folke klasse og man hørte strax at Nationalgarden maatte blande sig deri, og at det var passende at gribe til Vaaben; fornemmelig hørte man disse Ord af Folk, som arbeidede i de forskiellige Grene af Bogtrykkeriet, og som deres Herrer havde afskediget fordi de antoge, at de nu ikke længere kunde beskjæftige dem. Disse Folk udbredte sig nu i Gaderne løb hist og her omkring og søgte Vaaben; laante, kiøbte eller leiede dem; hele Mandagen og fornemmelig Aftenen blev tilbragt med disse Tilberedelser. Kl. 4 om Eftermiddagen stimlede Folk sammen til Palais Royal, især til den Pavillon, som kaldes Rotunden, tilligemed to Læsecabinetter, i Nærheden deraf. Fra Tid til anden marscherede nogle Gensdarmer ledsagede af nogle kongelige Gardere igiennem Haven, ligesom for at indjage Folkestimmelen Skræk. Denne blev imidlertid bestandig talrigere og besatte fornemmelig Galleriet Orleans i Nærheden af Marquien af Chavannes Boghandlerboutik. Denne Marquis, Pair, Journalist af Liebhaberie, forfulgte i flere Aar alle de Ministre som kom efter hinanden med sine Projekter og sine Flyveskrifter, da han var kied af bestandig at see sig afviist, saa var det for en Tid siden faldet ham ind at blive liberal uden at besidde Liberalisme og at være en royalistisk Patriot. Han havde skrevet slette Vers og et endnu slettere Pamphlet, og forfattet uforstaaelige Carrikaturer, mod Journalisterne, Ministerne og Jesuiterne. Den 22de havde han udstillet nogle Carikaturer som Politietlod tage bort, netop den 26de udstillede hand nogle nye. Folket skimlede sammen omkring dem og man hørte hist og her det Raab: vive la charte, Med saadanne smaae Begivenheder staae ofte de største Verdensbegivenheder i Forbindelse. Politieagentere, som stode paa Luur, holdt Øieblikket for gunstigt for at tugte Folkestimmelen og Gensdarmer, bevæbnede med Sabler, trængte pludselig ind i Galleriet. Ellers pleiede Folk at tage Flugten ved dette Syn; men denne Gang var det ikke Tilfældet. Man gik tilbage, forlod Galleriet og begav sig uden stor Uorden ind i Haven, nu lukkede Kiøbmændene strax deres Boder; Fruentimmer og Børn blandede sig imellem Gensdarmerne og skieldte dem ud. Disse syntes allene at gaae tilværks med mindre Tillidsfuldhed; deres Angrib var kraftesløs. Deres hele Holding var vaklende. De bade nu høflig om at man skulde begive sig bort, og de huggede ikke løs med deres blanke Sabler, dog forblev Palais Rbdal. spærret. Folkemængden, som blev fordrevet derfra, opløste sig i Hobe, giennemløb Naboegaderne, slog Lygterne istykker og blev ved at raabe. De som vare meere determinerede gik hen til de elysæiske Marker for at vente paa at Polignae kom tilbage fra Saint Cloud for at angribe ham. Der kom virkelig en Vogn, og Tienernes Liberie syntes virkelig at forkynde, at Ministeren var i den; men imedens de Personer, som sad i den, forklarede hvem de vare, saa kom Ministeren selv lykkelig forbi og til sit Hotel, hvor han lod strax Portene lukke. Da man kom efter Feiltagelsen saa var det for sildigt at indhente ham. Man lod sig derfor nøie med at slaae hans Vinduer ind og at giøre Forsøg paa at krybe over Muren til hans Hauge; men Vagten kom til og forhindrede det. Om Dagen forefaldt de bekiendte Begivenheder i de liberale Tidenders Bogtrykkerie, en Forsamling af Redacteurerne vilde først consulere den ældre Hr. Dupin; men han viste sig noget vaklende ved denne Consultation, og skal desuden i Begyndelsen, af denne Folkebevægelse have spillet en meget tvetydig Rolle. - Hele Natten igiennem bleve Gaderne i Paris ikke komme for Mennesker. Mange Patrouiller af den Kongelige Garde, af Gensdarmerne, af Linietropperne og Schweitzerne, trak igiennem Staden i alle Retninger og nu begyndte den overodentlige permanente Tieneste, hvorved Tropperne bleve saa skrækkeligen strabaserede. Soldaterne, som om Mandag Aften traadte under Gevær, vare ikke kommen til at afklæde sig indtil Torsdag Eftermiddag da de bleve fordrevne fra deres sidste Positioner. Patrouillerne stødte ofte paa Borgere, som vel langsomt, men dog med Hovedet i Veiret trak sig tilbage ligesaadan som de folte deres Kraft.