Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-08-20
Det høistærede Publicum og Hr. Justiceraaden selv vil deraf tilfulde lære, at der vare mange gode Bøger i Omløb, at der var Lys, ja meget Lys i Jsland for Aaret 1794. J det mindste burde Hr. Justiceraaden ladet de, deels paa Regieringens, deels paa det K. Landhuusholdnings Selskabs Foranstaltning trykte og uddeelte Bøger i Island være undtagne og udmærkede fra den store Hob af Trolde Historier og deslige Skrivter. Publicum veed, at vor Regiering elsker sand Oplysning, troer at Publicitæt er den sikkreste Ve til at opnaae dette store Øjemed, og ved de skiønneste Exempler opmuntrer enhver ædeltænkende at sige sin Mening over alt det, som giøres offentligt. Haver jeg da ikke god Ret, nu, efterat Hr. Justiceraaden giorde hans Selskab bekiendt for Verden, at sige mine Tanker. Jeg har sagt mine Tanker, og siger dem paa nye Mig synes meerbemeldte Selskab, hvis det endnu lever, og det ikke er allerede dødt af en tærende Syge, hvorover Hr. Justiceraaden heel veemodigen klager, Jsland Pag. 161, at ligne et typographisk Selskab; dog jeg nævner det, som det nu nævnes bør, Det Kgl. Jslandske Landoplysnings-Selskab. 2) Jeg har sagt, og vil sige indtil videre. at det er stor Usandhed, at Selskabet har udgivet flere udvalgte Bøger i allehaande Videnskaber, saavel Originaler, som Oversættelser. Saaledes lyder Hr. Justiceraadens ligesaa ubeviislige, som dristige Opgave paa Jslands Side 200. Lad ham sandfærdig fortælle Publicum hvor mange Bøger han paa Selskabets Vegne har udgivet i Naturhistorie, Mathemathik, Mechanik, Chirurgie, Oeconomie, Astronomie, Chymie, Statistik, Botanik &c. &c. 3) Jeg har sagt, at Oplysningsselskabet kan ligesaa lidet maale sig med det K. Jsl. LitteraturSelskab, som Hr. Justiceraaden kan maale sig med hans redelige Velgiører, den almindelig høiagtede Conferenceraad Erichsen, hvis Bestyrelse af bemeldte Selskab er ligesaa utækkelig for den taknemmelige Forfatter af Jsland P. 157, som hans Udladelse om Erichsen paa bemeldte Sted, de mortuis til vise bene, er mig mistænkelig og synes mindre passende, sandelig, Publicum kiender Erichsen, hans Handlinger her i Livet vare ærefulde; han elskede sin Konge, sit Fædreneland, og sin Næste, med et Hierte, uden Svig. Jeg har erkiendt, at Selskabet har udgivet flere Bøger. Jblandt disse ere nogle ret gode; men ikke faa ere mindre nødvendige i et Land, som trænger meer end noget andet til Kundskab om sig selv, sine Produkter, disses bedre Behandling, Anvendelse og Forøgelse. En physisk, occonomiskestatitisk Geographie over Jsland, og en saadan kort Oversigt over det Danske og Norske Rige ville have været nyttigere end Hr. Justiceraadens egne velbekjendte Skrivter, Vinagledi samt Gaman og Alvara. Disse Bøger, det veed Forfatteren selv, kunde aldrig bidrage noget, enten til Hjertets Forædling, eller Forstandens Cultur. Videre har jeg aldrig sagt om Hr. Justiceraadens Selskab. Jeg har sagt det med den Friehed, som er enhver Dansk Mands Eiendom. Jeg giver Publicum mit Æresord derpaa: at det Kongel. Landoplysnings=Selskab har aldrig været Torn i mine Øine, at jeg aldrig har det eller dets værdige Præsident den mindste Avind. Tvert imod ønsker jeg, at Selskabet og Han maae længe vedblive at styre vore kjære Landsmænds Oplysning, endog længe efter, at jeg i Følge hans ligesaa lidet æsthetiske, som christelige Yttringer om mig (Jsland P. 164, fr. Skilderiet No. 86),er revet bort i og af den ubarmhiertige Lethe. Publicum vil for Resten ikke (haaber jeg troe, at det er Avind, at jeg har i nogle Aar holdt tilbage, af Velvillie for Hr. Justiceraaden, adskillige Afhandlinger, mig tilsendte fra Jsland, hvis Udgave ikke kunde været ham behagelig, hvorvel de vare affattede i en Tone, som ere de blide Muser værdig.