Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1831-01-07
Udenlandsk. Rusland. Hs. Majestæt Keiseren og Kongen har udstædt følgende Proclamation til Polakkerne: "Polakker! Det forhadte Attentat, hvortil Eders Hovedstad har været Vidne, har forstyrret Eders Lands Rolighed. Jeg har erfaret det med retfærdig Uvillie og føler dyb Smerte derover. Mennesker, som vanære den polske Nation, have sammensvoret sig imod Eders Monarks Broders Liv, have forledet en Deel af Eders Hær til at forglemme sin Eed og skuffet Mængden angaaende Eders Fædrelands dyrebareste Jnteresser. Endnu er det Tid at udsone det Skete, endnu er det Tid at forebygge umaadelig Ulykke. Jeg vil ikke sammenblande dem, som ville afsværge et Øiebliks Vildfarelse, med dem, som maatte hænge fast ved deres Forbrydelse. Polakker! Hører paa en Faders Raad, adlyder Eders Konges Befalinger! Da Vi paa en bestemt Maade ville gjøre Eder bekiendte med Vore Hensigter, saa befale Vi, 1) Alle de af Vore russiske Undersaatter, som maatte tilbageholdes i Fangenskab, skulle strax sættes i Frihed, 2) Administrationsraadet skal, i sin primitive Sammensætning, igjen tiltræde sine Functioner, med den Magt. hvormed det er beklædt ved Vort Decret af 31te Juli (12te August) 1826. 3) Alle Hovedstadens og Woiwodskabernes Civil-Autoriteter skulle punctligen adlyde de Decreter, som i Vort Navn udstædes af det saaledes constituerede Administrations-Raad, og ikke anerkjende nogen ulovlig oprettet Magt. 4) Efter denne Proclamations Modtagelse ere alle Corpschefer i Vor kongl. polske Armee forpligtede til, at samle deres Tropper og ufortøvet marschere til Plock, hvilket Sted Vi have bestemt til Foreningspunct for vor kongl. Armee. 5) Corpscheferne skulle ufortøvet indsende Beretning over Fredagen den 7 Januar 1831. deres Troppers Tilstand. 6) Enhver Bevæbning, der er skeet i Følge Urolighederne i Warschau, og som strider imod Vor Armees etatsmæssige Tilstand, opløses herved. Desaarsag skulle Local-Autoriteterne foranstalte, at de, som lovstridigen have grebet til Vaaben, nedlægge dem, og at disse da overgives til Stedets Veteraners og Gensdarmers Varetægt. - Soldater af den polske Armee! Til enhver Tid var Eders Valgsprog: Ære og Troskab. Vort tappre Regiment Garde Jægere tilhest har givet et evigt mindeværdigt Beviis derpaa. Soldater, Følger dette Exempel, Svarer til Eders Souverains Forventninger, som har modtaget Eders Eed. Polakker! Denne Proclamation vil sige dem, som ere blevne mig tro, at Jeg veed at regne paa deres Hengivenhed, ligesom Jeg anbetroer Mig til deres Mod. De iblandt Eder, som muligen hengave sig til Øieblikkets Forvildelse, ville ligeledes ved denne Opfordring erfare, at Jeg ikke forstøder dem, naar de ile med at vende tilbage indenfor Skrankerne af deres Pligt. Men aldrig kunne Eders Konges Ord være stillede til Mennesker uden Troskab og uden Ære, som sammensværge sig mod deres Nations Rolighed. Troede de, da de grebe til Vaaben, at torde smigre sig med, til Løn for deres Forbrydelse at erholde eftergivende Jndvilgelser, saa vil deres Haab vorde skuffet. De have forraadt deres Fædreland. Den Ulykke, de berede det, vil falde tilbage paa dem. - Givet i St. Peters den 5te (17de December, i Naadens Aar 1830, i Nicolaus. Vor Regjerings det sjette.