Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-15
Min Søn Jeg staaer nu ved Enden af den Bane, som Du er i Begreb med at betræde. Døden kalder mig snart bort fra Dig. Hør, hvad Din Fader kun ved dyrkjøbte Erfaringer har kunnet lære! Alt, hvad Du ikke vil, at andre skulle gjøre mod Dig, det gjøre Du mod dem. Denne moralske Sentence er Guld værd, især for, en Mand i Din Stilling. Vil Du frem i Verden, saa betragt hele Menneskeslægten som en Skov fuld af gludende Dyr. Vogt Dig mere for Mennesker end for vilde Dyr Mennesket har Forstand, Dyret handler kun efter Naturdrivter. Du maa i intet Tilfælde troe andre end Dig selv; thi man har ingen synderlig Agtelse for en Mand i Dit Kald, som ikke mistænker ethvert Menneske og drager Alting i Tvivl. "Du maa vænne Dig til at negte Alting, thi Juristerne sige, hvad der ikke in specie benegtes, ansees for tilstaaet. Du maa kunne fornegte alt, ja Dig selv, om det er fornødent. Jngen Procurator har nogensinde tabt en Sag, fordi han har negtet, men næsten altid, fordi han har glemt at negte. "Negtdette Ord ligger den store Talisman, hvorved Du kan høste Ære og Penge. "Naar Du seer en Mand, som har mange Penge, saa buk!" - buk dybt, min Søn, saa dybt, som Du kan, thi en saadan Mand er vigtig for Dig baade som Principal og Vederpart. Retfærdighedsgudinden er vel blind, men hun skimter dog lidet, og er i det mindste ikke altid og i alle Lande saa blind, at hun jo kan gjøre Forskjel paa Guld og Jern. Naar Du hører Dine Ordensbrødre skrige Ak og Vee over, at Forligelsesvæsenet, som nu ogsaa skal indføres i Frankrige, ganske vil gjøre dem brødløse, saa bryd Dig om ingen Ting, til og smill. Betænk, at Mennesket til alle Tider bliver sig selv ligt, og glem ikke, hvad der staaer i Visen: Verden af Krig og af Feide er fuld, Gjerne man render sin Næste omkuld, Paa hans Ruin man gjerne sig hæver. Naar Du faaer en Vederpart, som Du i sin Tid kan vente Dig god Søgning hos, saa riv ham ned, skield ham ud, anvend al Din Konstes Tryllekraft, fremsøg de tvetydigste Anecdoter af hans private Liv, (naar Du søger vil Du ogsaa finde), og om Du end ikke kan overbevise ham om noget, saa søg dog at skille ham ved hans borgerlige Agtelse. Dette vil istedet for at skade Dig tvertimod gavne Dig, thi jeg er vis paa, at han siden, naar der kun gives Leilighed dertil, selv vil vælge Dig til sin Talsmand. Der gives, som Du veed, min Søn, mange slette Mennesker i denne syndige Verden, som let kunde falde paa at beskylde Dig eller andre for dit og dat, som de endog ville bevise. Vær altid beredt paa, at møde saadanne Folk med samme Vaaben, som de ville angribe Dig med. Du bør altid have en lille Kreds af gode Venner omkring Dig, der kunne gaae Dig til Haande paa den slibrige Fodstie, Du stundom maa passere for at naae Themis's Tempel. Disse Mennesker maa Du bruge saaledes, som Feldtskjærerne bruge Jgler, gjemme dem, indtil nogen kommer og forlanger dem, og lade Dig da betale godt. De koste, ligesom Jgler, kun lidet at føde, og naar de kun engang imellem faae lidet Blod at suge, saa ere de fornøiede. Med saadanne Personer kan man kyse Svada, Themmis, Justitia og hele Gudeslænget. Der gives Sager, som Du aldrig vil kunne faae nogen Bugt med, naar Du mangler saadanne Venners Hjelp. (Fortsættes.) Om Ordsprog. (J et Brev til Udgiveren.)