Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-02
J hans hundrede Aar blev hans Alderdoms graae Haar gandske sorte, og endnu, ja senere kunde han gaae fire Mile paa en Dag. 109 Aar gammel tabte han alle sine Tænder, saa han kun kunde nyde tynde Spiser, men fire Aar efter fik han to nye store Tænder, og nu spiste han Kjød. J sine 30 sidste Leveaar til kort Tid før sin Død havde han ordentlig Menstruation. Da den ophørte fik han Steen, og dertil Snue, som blev hans sidste Onde. Han var meget for at nyde et Slags Frugt som efter hans Mening gavnlig for Safterne. "Det var i Paris i sin Tid, da endnu ikke røde Kinder vare i Mode, Skik, at naar Damer, af Stand havde hos sig til Gjæst andre fornemme Damer, bleve disse efter et vel serveret Taffel førte ind i et Kammer, hvor de lode sig give Clysteer, for derved at tabe det oppustede Udseende med den røde Farve, og igjen at kunne faae den da adelige Teint." Uddunstningsmaterien retter sig efter Safter nes Beskaffenhed i vort Legeme, er derfor snart vandet, snart skarp, sei og salt. Den berømte Haller kunde af Uddunstningens Lugt skille Blondinen fra Brunetten. "Da Gud var færdig med alle de umælende Dyrs Skabning, blev af hver Dyreklasses Grund stoff noget tilovers, af hvilke sammenskulpede Stoffe-Levninger Almagten saa skabte Mennesket. Hjernens Grundstof var der især meget levnet af og Mennesket fik derfor en forholdsmæssig større Hjerne end noget andet Dyr har og derfor den Fornuft som intet umælende Dyr har. Men ifølge den Mængde forskjellige ofte meest heterogene Stoffe, der samlede kom til at udgjøre Mennesket fik det og alle de umælende Dyrs Egenskaber, saa Mennesket, med al sin Fornuft, dog er en forvoxen Rose, hvori er langt mere Ondt end Godt Denne Menneskets Genesis kan staae ved Siden af Platos i Timæus. vad Dimagogerne ere i Demokratierne ere Hofmændene i Monarkierne Voltaire siger vittigt, at det gaaer enhver nye Sandhed, som det gaaer de civiliserede Hoffers Gesandter til de barbariske Magter, hvor de kun efter mange Hindringer og Ydmygelser, finde Anerkjendelse af deres Værdighed. Hvor Rigdom styrer og Smag har Udførelsen, der er det let at skabe i Kunsten UnderværNaar en Konge ikke er selv General, saa handler han klogest i at blive fra Feldten og ikke overvære sine Generalers eller Admiralers Feldt- og Søeslag. At Terret, siddende ved Havet paa sin Throne, var overværende og Tilskuer af Slaget ved Salamis bragte just hans Flaade i Uorden; thi da Skibene skulde løbe ind af Mundingen til det smalle Vand, og enhver Skibsanfører vilde udmærke sig for sin Konge, saa blev det snevre Vand saa opfyldt med Skibe, som istedetfor at understytte hinanden bleve hinanden i Veien, at de tilsidst ikke kunde skille deres egne Skibe fra Fjendens, og derfor bleve dennes Offere. At General v. Scholten tabte Slaget ved Gadebusk tilskriver man og hans og øvrige Generalers forlænge Ophold omkring deres Konge; thi Frederik 4de bivaanede, dog uden Kommando, ligge til Retraten. Naar omtales og roses Mod, saa tænkes immer kun paa Krigeren, og oversees at fuld saa agtværdigt er det Mod, som kan til sidste Øjeblik trodse Ulykker. Paa saadant Mod forekommer langt flere Exempler i den Classiske Olds Historie end i det nyere Europas. - Thi Phanatisme er ikke Mod. 8 min Ungdomsby Helsingøer hørte jeg sige at Skaaningerne skal bruge at kyse deres Børn med Tordenskjold. Men saadanne Sagn haves flere af i andre Land: Ungarerne fortælle saaledes, at Tyrkerne kyse deres Børn ved Navnet Hunniades, der, som bekjendt var i sin Tid en saa stor Skræk for Tyrken, at han ved at befrie sit Fædreneland for Tyrkerne, satte Mod i Europæerne, som nu saae, at Tyrkerne dog ikke vare uovervindelige. - Ogsaa om den i sin Tid berømte General Narses blev sagt, at Fienden brugte hans Navn til at kyse Børn med.