Berlingske Tidende, 1821-01-08
- I Dresden fornyedes Thorvaldsens Minde ved et vellykket første Forsøg af en af hans Elever, den derværende Hofbilledhugger- og Professor Pettrichs haabefulde Søn, som i to Aar har været Rom med en Understøttelse fra Kongen af Sachsen, for under Thorvaldsen at dannes til Billedhugger. - J Warschau, hvortil Thorvaldsen hurtigt reiste over Breslau, for endnu at finde Rigstænderne og Keiser Alexander der, var Subscriptionen for Poniatowskys Ridderstatue, som Thorvaldsen var overdraget at udføre i støbt Erts, endnu ikke sluttet. Tilstrækkeligen giendrevet er dog imidlertid den af flere Patrioter gjorte Jndvending, at Kosiusko endnu havde langt større Rettigheder paa et National, monument, ved den den 16de October paa Bierget Branislav (den egentlige Vandahøi over Veichsel) efter et Gravel under fri Himmel og efter en Tale af General Pezkowsky, ved Præsidenten Wodzick indviede Gravhøi for Helten Kosiusko, hvorpaa alle Tilstædeværende, uden Hensyn til Stand, Kiøn eller Alder, lagde Haand, og til hvis Bedste selv Madame Catalani sang. Krakau er jo den eneste Fristod, der blev tilbage af den polske Republik. Valget af Pladsen i Warschau for Poniatowskys Billedstøtte havde sin egen Vanskelighed. Endelig fandt man den efter saa mangen Udvidelse og Forskiønnelse smukt liggende Plads i Krakarer Forstaden af være den meest passende. Der vil Riddersiatuen vende Ansigtet imod Sigismund Augusts Biilede, der staaer paa en Søile, og som allerede i mere end et Aarhundrede udmærkede denne Plads. Det glædede Thorvaldsen meget, at det Forslag, at fremstille Helten i polsk Nationaldragt, ikke fandt nogen Modsigelse. Her kan vælges det meest Fordeelagtige af den Trajanske og Antonianske Søile. Med hvilker Held Thorvaldsen ved sin Gennemreise i Tropparblev udmærket af de tvende der dengang tilstædeværende Monarker, have offentlige Blade ikke fortiet. De have berettet, hvorledes han anbefaledes af Keiser Alexander selv til Keiser Franz, af denne strax blev glædet med den ærefulde Bestilling at oprette et Monument, for Fyrsten Schwarzenberg i Wien, i hvilken Kirke han fandt det mest passende, hvilket maatte være lige værdigt for den Hedengangne og for Monarken, der vil vide samme udført uden al finat ziel Begrændsning. Ogsaa om den østerrigske Kunstskole i Rom, om Venedigs og Mailands uberegnelige, maaskee kun altfor lidet opmuntrede Kunst midler havde Thorvaldsen flere meget frugtbringende Samtaler saavel med den østerrigske Keiser, som med den kunstelskende Statskantsler, Fyrst Metternich. - Wien beværtede paa samme Tid den største plastiske Kunstner og den yndigste dramatiske Kunstnerinde, Skuespillerinden Stich fra Berlin. Til det Schwarzenbergske Mindemærke havde Keiseren selv kun holdt to Kirker særegnede, den skiønne allerede fra det fierne venligt tilbydende Karlskirke og Augustinerkirken ved Slottet, udmærket ved Canopas Monument over Erkehertuginde Christine. J Karlsrirken fandt Kunstneren, efter nøiere Prøvelse, Lyset høist ugunstigt. Pladsen i Hofkirken, paa den høire Side foran det store Hovedalter, fandt han langt meere passende. Jdeen til Monumentet er endnu ikke bekiendt, sandsynligviis heller ikke Kunstneren selv aldeles klar endnu. Kun synes det bestemt i samme at Schwarzenbergs Buste vil kunne blive anbragt der, paa. Det synes at behage Kunstneren overordentlig vel i Wien, saa meget meere, som han, fordi hans store Velynder, Kunstens Beskytter, Kronprindsen af Bayern, er fraværende, for Øieblikker, gandske opgav Reisen til Bayerns Hovedstad, og besluttede at gaae den korteste Vei over Alperne. Han reiste den 27de Novemder fra Wien directe til Rom, men vil allerede finde Landeveiene meget vinteragtige. To Dage førend hans Afreise fik han den ubehagelige Efterretning, at hans hele Værksted paa Trina di mod i pludseligen var siunket sammen, og at adskillige af hans egne Statuer og Skulptuter bleve begravede under Gruset og beskadigede.