Corsaren, 1842-09-02
De Liberales store Seir, formedelst deres store List, den 22de August i Stænderne. Det vil ikke undre Nogen at erfare, at de liberale Medlemmer af Roeskilde Stænderforsamling paany have viist stor Snuhed. Siden den Fiinhed og Kløgt, hvormed de gik tilværks i Sagen om stænderske Comiteer, er man beredt paa Alt, selv paa den overordenligste Snuhed. Kongen lodi dengang sige til dem. Jeg vil istedetfor en Constitution give Eder stænderske Comiteer. Disse skulle træde sammen, naar jeg finder forgodt, og behandle de Sager, jeg forelægger dem. De Liberale sagde til sig selv. Haha! der narrer Regjeringen sig godt. Lad os blot faae disse stænderske Comiteer, saa skulle de nok træde sammen, saa tidt vi ønske det, og behandle de Sager, vi ville have behandlede. - Kongen lod endvidere sige. Det, der især vil paaligge dem, er at give Raad betræffende Gjenstande, hvorom Stænderforsamlingerne maatte være uenige. - De Liberale gned sig af overvættes Glæde i Hænderne, idet de tænkte: Pyt! Det Første, de ville have at gjøre, er at udarbeide en Constitution. Lad os faae dem, lad os faae dem! - De Conservative vare naturligviis for eenfoldige til saa klart at see Stænder-Comiteernes virkelige Øiemed; de forstode Kongens Ord aldeles ordret og saae deri ingen Constitutions-Fare. Trygge og ubekymrede hengave de sig til den salige Tro, at det var de Liberale, der fik en lang Næse, og de stemmede med for de stænderske Comiteer, medens de Liberale stode og gottede sig og havde al Selvbeherskelse nødig for ikke at forraade deres Glæde. Da de Liberale saaledes under Navn af Stænder-Comiteer havde sikkret sig Jndsættelsen af en Commission, der uopholdelig skulde udarbeide et Constitutionsforslag, gjaldt det blot om at sikkre sig mod, at de Conservative, naar de saae sig førte bag Lyset, skulde sætte Himmel og Jord i Bevægelse og faae Forslaget forkastet; det gjaldt om at faae dem til imod deres Villie at udtale visse Grundsætninger, hvorved de senere vilde være bundne: udtale Kongens Ret til uden Hensyn til Enkeltes Tab at træffe en for Mange fordeelagtig Forandring, og benægte disse Enkeltes Ret til Erstatning for de Tab, de saaledes lede. "Jkke Andet?" høre vi Nogle ironisk udraabe; "vilde man virkelig ikke bringe de Conservative til Mere?" - Vi indrømme, at man har Grund til Forbauselse, og at vi selv i Førstningen tænkte, at de Liberale ligesaa godt kunde prøve paa at gjentage: "Sol, stat stille i Gibcon! Stands, o Maane, i Ajalons Dat!" og see, hvad det vilde hjælpe. Men paa den anden Side fulgte vi dog deres Politik med Tillid. Et stort Foretagende styrker Sjælen til større Gjerninger, Mænd, der havde faaet Forslaget om stænderske Comiteer antaget, maatte fole Mod til at binde an med hele Verden, kunde godt forsøge at giøre Roskilde Stænders Conservative liberale en halv Time. Det forstaaer sig, List maatte man bruge, men: dolus an virtus, quis in hostem requiret? Er ikke den Seir, der erhverves ved Krigslist, ligesaa herlig som den, der tilkjæmpes i blodig Kamp? Den 22de August brod frem. Hærene stode ligeoverfor hinanden. De Conservative have den Fordeel, at de aldrig behøve at møde med nogen Mening. De have den modsatte af de Liberales, de kunne aldrig tage feil. Men herpaa var de Liberales Plan baseret, og dette blev de Conservatives Fordærvelse. De Liberale bragte en ubetydelig Sag frem - ubetydelig, for at de Conservative skulde være aldeles troskyldige. Men den var ogsaa kun tilsyneladende ubetydelig – dybt skjulte i den laae de store Principer, der skulde bruges. Det var de kjøbenhavnske Bageres Andragende om, at Sporgsmaalet, om de havde Monopol paa kun at være 50 i Tallet, maatte afgjøres ved Domstolene. De Liberale sagde Ja, de Conservative sagde strax Nei. Nu kom man ind paa Motiveringen af sit Ja og Nei. De Liberale sagde, at Bagerne havde et Monopol, at det blev truet af Regjeringen, og at dette vilde være et Jndgreb i den Enkeltes Eiendomsret, rigtignok til Fordeel for det store Publienn, men dog et Indgreb i Eiendomsretten, der var utilladeligt. Det var i Grunden uforsigtigt af de Liberale, at fremkomme hermed, for Striden blev hidsigere, og det saaledes lettere vilde blive overseet, at de i Striden om Vildtskade netop havde angrebet dette Slags Eiendomsret. De Conservative kunde af denne Modsigelse have mærket Uraad, anet Planen og itide trukket sig tilbage. Jmidlertid, de Liberale vare saa heldige, at denne Modsigelse mod dem selv ikke var de Conservative paafaldende. Disse hørte deres Mening, fandt øieblikligt det Modsatte ud og svarede. Det er intet Indgreb i Eiendomsretten. Et Monopol, som er givet Enkelte til Skade for Mange, kan uden videre hæves af Regjeringen. J den Betydning gjælder ingen Eiendomsret. - Jublende i deres stille Sind over at see Listen lykkes saa godt, gik de Liberale videre: Ja, men - sagde de - Regjeringen er dog forpligtet til at erstatte de Monopoliserede det Tab, de lide ved, at deres Monopol saaledes berøves dem. - Nei, svarede de Conservative, det er Regjeringen slet ikke forpligtet til, det maae de Monopoliserede finde sig i. - Det maa have været en underlig vemodig Følelse, hvormed de Liberale saaledes saae deres skjønne Principer lyste i Kuld og Kjøn hos de Conservative. Omtrent saaledes maa den fattige Fader være tilmode, der seer sin Søn adopteret hos en rig Mand og ikke tør nærme eller vedkjende sig ham. Men alle saadanne Følelser maae underordnes Hensynet til den store Sag. Om end de Liberale skulde blive aldeles conservative for at gjøre de Conservative liberale og lade dem udføre de liberale Jdeer - de maatte gjøre det, de maatte bringe dette tunge Offer. - De Liberale forlangte nu ikke Mere, det Hørte overgik deres meest sangvinske Forventninger om Listens Udfald. Sagen blev bragt under Afstemning, og de Conservatives Nei, der jo i Grunden var de Liberales, seirede med 38 Stemmer mod 15. Med dette store Slag kan man ansee Felttoget for endt i denne Session. De Liberale vende seirkronede hjem; thi vel har Seiren fordret Opoffrelser fra deres Side; men hvad er det mod hvad de have vundet? De have vel opgivet Constitutionssagens directe Fremme og, for at bevirke dens Fremgang indirecte, udført hiin List, som kostede dem Opgivelsen af flere liberale Grundsætninger (thi de Conservative ville senere ikke lade sig nøie med, at det blot var med Læberne, de fornægtede dem, ikke i Hjertet; de ville sige: Vel kunne vi ikke bruge dem; men J skulle heller ikke have dem); men derfor have de erholdt: Forvisningen om, at, naar Stændercomiteerne komme istand, og naar de komme sammen overeensstemmende med de Liberales Ønsker, og naar de behandle Constitutionssagen, og naar denne ikke falder igjennem hos dem, og naar den saa kommer for i Stænderne, og naar de Conservative da ikke svigte de vigtige Principer, man ved Listen den 22de August bragte dem til at udtale, og naar altsaa Stænderne og Stændercomiteerne tilsammen anbefale den, da faae vi en Constitution - naar Kongen vil give os den.