Politivennen, 1806-01-01
Spørgsmaal til Brandvæsenets Foresatte. Var det ikke i Anledning af Brandforordningens 5 Kapitels 59 §., som hensigtmæssigt bøjst ønskeligt, at Stadens Jndvaanere i et eller andet alment Blad offisialiter underrettedes 2 Gange om Aaret (efter Flytningerne nemlig) om Distriktskaptejnernes Navne og Bopæle i Stadens 11 Kvarterer ved Forordningens 2 Kap. 49 6. anordnede 6 Branddistrikter, paa det at enhver Vedkommende til rette Tid desformedelst kunde have fornøden Kundskab om, hvor den Mand boer, som det just er befalet at vende sig til i Jldebrands Tilfælde, for at Ulykken kan erholde den hastigst mulige og gavnligste Kundgjørelse. Et Ønske for Kristianshavnerne. Kristianshavn tabte altfor tidligen sin Skaber, Kristian den store. Han, som paa Moradser og Havbund vidste at anlægge en smuk og vakker Stad, vilde vist ogsaa skaffet dens Beboere Lejlighed til at bevæge sig i den frie og sunde Luft i en smuk offentlig Have. Siden hans Tid ere Kristianshavnerne ikke med eet Skridt komne denne Nydelse nærmere. Tvertimod, deres Luftkreds er ved mange Jndretninger og Omstændigheder meget bleven forværret. J lang Tid arbejdede man paa, (og Himlen være lovet at dette Arbejde ikke efterdrog Pest eller slemme Sygdomme) at opfylde et Stykke inden for Voldene liggende grundt Vand med Menneskeskarn. Nogle Tønder Land, frembragte paa denne Maade, af 2 Fods eller i det mindste 1 1/2 Fods Højde over Vandskorpen, hvor der for var fra 3 til 6 Fod Søvand, hvilken uhyre Mængde af luftfordærvende Stos! J Sandhed 8 til 10,0000 Kubikfod Menneskeskarn, saaledes samlede i en Række af Aar, og under meget forskjelligt Fremskrid i Forraadnelse, om man saa kan kalde det, eller Forvandling til Muld, maa dog vist frembringe en Virkning, der ikke er fri for at være dræbende, fordi den ikke er det i Skikkelse af Pest. Senere er en uhyre Grav uden for Volden, men desværre ikke langt, bleven bestemt til samme Brug, og kan ikke andet end ligeledes virke skadelig paa de saa nær levende Kristianshavneres Helbred. J al den Tid, man brugte det første som det sidste Lossested, bleve nogle af Kristianshavns Hovedgader og Knippelsbro, naturligen, i 8 til 9 af Døgnets 24 Timer, opofrede til paa den væmmeligste Maade tildels ved Renovationsvognenes slette Jndretning og Utæthed, tildels ved jagende Kørsel og anden Utilbørlighed hos Kudsken) at bedækkes med Uhumskhed, som maa trædes i og dens Dunster indaandes af alle de Kristianshavnere der sildig om Aftenen og hele Morgenen, indtil et Stykke hen i Formiddagen, havde og have at bestille i København, hvortil ikke anden Samfærsel er, end ad denne selvsamme tilsølede Vej. Børnehusets Beliggenhed i Midten af Kristianshavn er en anden og stadig virkende Stankfabrik, formedelst den der til Uldens Jndsmørelse brugende og ufordrag lig stinkende raadne Tran, hvis Uddunstninger forenede med mange hundredes i Urenhed og Usselhed levende Menneskers Aande og Uddunstning tydelig kan føles, hvor Vinden bærer hen, til stor Ubehagelighed, og med Virkninger, der ikke kunne andet, end være Helbreden skadelige. Trankogeriet er vel i den ene Ende af Kristianshavn og lykkeligviis i dens nordostlige, men med sine Vinde udvælder deg dog over Kristianshavn en højst væmmelig Stank. Dette er ogsaa sikkert det eneste Trankogeri inde i en Stad af anden Størrelse i Europa. Og saameget mere maae man undre sig over, at det forbliver der som Stanken derfra ikke sjælden forgivter Luften paa det Amalienborg, der nu er det kongelige Huses Bopæl; og da feres did af den Vind, der ald ig renser, men næsten altid forværrer de Dunster, den medfører, nemlig Sydenvind. All, disse Aarsager, og end flere mindre, som udnu kunde nævnes, foruden to Kirk gaarde, hvor der endnu begraves ikke sjælden, maae nødvendig have en højst skadelig Samvirkning paa Kristianshavnerens indaandende Luft. D stomere synes denne at kunne love sig al den Adgang til Spadseregange og sund Lufts Nydelse, som det er muligt at forunde ham. - Det nærmeste som det falder ham ind at ønske sig, er naturligvis fri Spadseregang paa Volden omkring hans Stad. Uagtet de Kristianshavnske Volde kun paa faa Steder endnu have Skygge, ville de dog med Tiden faae det mere, efterhaanden som Træer plantes og disse vore. Ved Bænkes Hensættelse og Vejens Belægning i Midten med Grus, samt Græssets Borttagelse (dette behøvede ikke just at være i hele Voldens Brede, som paa Kbhvns Volde, da det Kristianshavnske Publikum er saa meget mindre talrigt), ved et Par eller flere Regnskures Opførelse, vilde Kristianshavns Vold fra Langebro til Kvintus vorde en dejlig Spadseregang for Kristianshavnerne ja muligen endog vilde søges, til en Afvexling af selve Kbhvnerne, uagtet disse, i Henseende til Spadseregange, ere saa meget bedre aflagte. Synet af Kallebostrand, af Amager, af Flaaden og af R. den, vilde give denne Spadsegang store Pudigheder, naar der paa ovennævnte Maade var sørget for Skygge, for Sæde, for Ly mod en pludselig Pladsregn, som man ikke paa Kvintus- Enden af denne Spadseregang let kunde komme fra, og endelig for Torreføre, ved at hindre, at ikke Jorden opblødedes ved enhver Væde. Jstedet for Skure, kunde man have nogle af disse Ly Kors, som man hist og ber paa Landet har, og som er intet andet end to hinanden overskærende Vægge af Planker, der altsaa, hvordan end Vinden er, tilbyde i een Fjerdepart Ly mod den og mod Regnen; mod det sidste dog ikke fuldkomment med mindre der gives et Tag derover. Saadanne Ly Kors kunde i fjendtlig Tid let nedtages, kostede ikke meget at anskaffe, og ydede dog den færdeles store Nytte, at man ikke for en liden Regnskyes Skyld lod sig kyse bort fra Spadseregangen. Udgiveren finder dette her gjorte ønske saa naturligt, saa gavnende for Kristiansh vuernes Sundhed, og saa prydende for hele Staden, at han ikke et Øjeblik tvivler om, at det jo engang vil gaae i Opfyldelse, og han kjender de høje og højeste vedkommende Personers Tænkemaade og Jver for det Almenes Vel saaledes, at han haaber snart at opleve dette ønskelige Engang. Om man endog, for at tilvejebringe det første Udlæg, lod i det første Aar blot Dem spadsere der, som betalede et Tegn, var allerede meget opnaaet; Tegnene vilde faae Købere nok.