Berlingske Tidende, 1836-03-05
Paris, den 26de Febr. – J Kamrets Møde i Gaar tiltalede den nye Cabinets-Præsident, Hr. Thiers, de Deputerede saaleds: "Mine Herrer, Cabinettet er omsider constitueret, og Kamret vil vistnok finde det passende, at jeg i dets Navn gjør nogle Erklæringer, uden at vente paa Jnterpellationer i saa Henseende. Efter Opløsningen af det forrige Cabinet, blandt hvis Medlemmer jeg anseer det for en Ære at have kunne regne mig, saavel for de Anstrengelsers Skyld, det har gjort, for at grundfæste Resultaterne af vor Revolution, som ogsaa for de Mænds Personligheds Skyld, af hvilke det bestod – efter Opløsningen af dette Cabinet, maatte vel Kongen kalde saadanne Mænd til sig, der ved deres parlamentaire Stilling vare betegnede til hans Tillid. De mangfoldige, efter hinanden paa Bane bragte Combinationer lode sig ikke bringe istand, af Grunde, der i høieste Grad vare at lægge Mærke til, men hvis Optælling vilde føre mig for vidt. Af hine mislykkede Forsøg seer man imidlertid. at et aldeles nyt Cabinet ikke godt kunde indrettes, uden at træde ud af den, ved dette Kammers Majoritet foreskrevne Kreds. Men Jngens Hensigt kunde gaae ud derpaa. Fra Dag til Dag udtalte sig Nødvendigheden meer og meer bydende, og saamaatte da en Deel af det tidligere Cabinet beslutte sig til, at virke med til Dannelsen af et nyt Cabinet. Jeg for min Deel har ikke ønsket den svære og byrdefulde Rolle, der er blevet tildeelt mig. Havde jeg især villet tage Hensyn til min personlige Jnteresse, da vilde jeg – det forstaaer sig af sig selv - hvis jeg overhovedet stræbte efter den, have ønsket mig den sparet til et senere Tidspunkt. Men ligeoverfor de trængende Omstændigheder, turde jeg ikke unddrage mig den uden at gjøre mig skyldig i en Svaghed og en Uret. Jeg har derfor paataget mig den Rolle, der tilbødes mig af Omstændighederne. De nye Colleger, som Kongen har sat ved min Side, indgyde mig den største Tillid, ligesom de da ogsaa derom er jeg overtydet – ere opfyldte af Tillid til mig. Det fratraaadte Cabinet var ved Tidsomstændighederne modnet til fuldkommen Eenhed i Anskuelser og Hensigter. Denne heldige Jndflydelse, som Tiden udøvede paa det forrige Cabinet, har jeg til Bedste for det nye Cabinet søgt at erstatte ved foregaaende, fuldstændig Overeenskomst med mine nye Colleger over alle Regjerings Politikkens vigtige Punkter. Efter flere Dages grundige Drøftelser, have vi fundet os enige over alle hine Punkter, Uden en saadan Overeensstemmelse vilde vi ikke have overtaget Regjeringen. Vi ere – jeg gjentager det fuldkommen enige over det Forhold, vi have at iagttage. Jeg vil ikke forsøge, her at træde op med Definitioner over vort System, saadanne Definitioner ere endnu bestandig mislykkede." J Løbet af sin Tale yttrede Hr. Thiers endvidere: "Det, hvad vi vare for et Aar siden, ere vi endnu. Jeg for min Deel erklærer højt – thi jeg vil ikke have, at den ringeste Tvivl skal herske med Hensyn til mig – at jeg bliver den samme, som jeg har været, det vil sige, en tro og hengiven Ven af Juli-Revolutionen, der eier den faste Overbeviisning, at man kun derved kan redde en Revolution, at man bevarer den for dens egne Excesser. Saa ofte disse Excesser, have søgt at gjøre sig gieldende ved aabenbar Vold i Gaderne eller ved Misbrug af vore Jnstitutioner, har jeg virket med til Lovenes og den lovmæssige Magts Anvendelse til deres Undertrykkelse. Jeg tilregner mig det, som en Ære, at have udført denne min Medvirkning i Overeensstemmelse med dette Kammers Majoritet, og i Nødsfald vilde jeg atter forene mig med det til ligedanne Anstrengelser, forat beskytte vort Fædreland mod fordærvelige Uordener. Det var det, mine Herrer, hvad jeg høit og tydeligt havde at tilkjendegive Dem. Skulde denne min Exklæring ikke længer lade mig synes en saadan Minister, der kunde gjøre sig nyttig og forene alle Nuancer af den forrige Majoritet og sig, da vilde jeg træde fra, og vilde ved den første Hentydning af den Art trække mig tilbage for Majoriteten. Men jeg troer tvertimod, at de Anskuelser, jeg netop har udtalt, just ere og ville blive i denne Majoritets Anskuelser. (Hør, Hør.) Ligesaalidet skal man af disse mine Erklæringer slutte, at vi ville gjøre Gemytternes Tvedragt bestandig og det politiske Had evigt. Nei, mine Herre, de Uroligheder, der have ødelagt vort skjønne Fædreland, synes at være deres Ende nær, Bedre Dage synes os i Vente! Hvorfor da vanzire Fredens Maleri med Billeder og Erindringer, hentede fra Krigen. Ogsaa i denne Henseende ville vi blive det forrige Cabinets Jdergang troe. (Bevægelse.) Man erindre sig blot, at Kongen ved denne Sessions Aabning har meddeelt den Forsikkring, at han troede det Tidspunkt var kommet, da Frankerig, var kaldet til at indhøste Frugterne af sit Mod og af sit forstandige Forhold." "Lad De os – sagde han dengang – rette al vor Stræben derhen, at berolige Gemytterne, at fuldkommengjøre vore Love, og ved klogt Forhold befordre Alles Jnteresse! Disse Kongens Ord, der udtrykte hans og Kamrets Tanker, fandt almindeligt bifald. Hr. Thiers sluttede endelig sin lange Tale saaledes: "Ministrene trænge til alle Statsmagtens Grenes Tillid. Kongen har skjænket os sin Tillid, og forhaabentligt vil ogsaa Kamrets Tillid ikke fornægte sig for den faste Villie at fortjene samme."