Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-02-25
Journal des Debats fælder følgende Dom om Talen fra Thronen: Hs. Majestæt Kongen af England erklærede deri, at han uafladelig bestræber sig for at udsone de modstridende Jnterresser og at tilraade og befordre Freden i den gamle som i den nye Verden. Der gives da saaledes modstridende Jnterresser, imellem hvem da udentvivl imellem Rusland og Tyrkiet. Man maae altsaa tilraade Freden i den gamle og nye Verden, og hvilken Svaret er let. Talen tier og Keiser Alexanders Død; ligeledes indeholder den ikke et Ord om St. Domingo; det lader til at hverken England eller de Forenede Stater erkiende denne Stat, og at det allene er blevet os forbeholdet. Kongen af Storbrittanniens Tale har noget sørgeligt, tørt og foruroligende ved sig, og er ganske forskiellig fra dem i de foregaaende Aar. Man synes ikke at være saa roelig i England, som i Frankerige, ved at tænke over Begivenhederne i Europa og om der vil blive Fred i Fremtiden. Saaledes lyder en Stemme fra Frankerige om denne Tale fra Thronen: vi ville nu henvende vor Opmærksomhed paa Forhandlingerne om den i det Engelske Underhuus; de indeholde vel omtrent det samme, som de i Overhuset; men dog ogsaa noget aparte og lærerigt. Saaledes dadlede Oppositions Taleren Hr. Brougham, at den Skik var bleven afskaffet: i Forveien paa en confidentiel Maade at meddele den Kongelige Tale, saa at man nu ikke kunde længere være forberedet paa noget. Han mente, at den herskende Pengerisis var altfor løselig angivet i Talen; da den var et meget betydeligt og vidt udbredet Onde, dog antog han den ikke for at være en Følge af det liberale Handelsystem, ogsaa erklærede han sig høilig tilfreds med at Regieringen ikke havde ratificeret Tractaten med Brasilien; thi den Artikel deri, som betinger en giensidig Udlevering af Landsforrædere er aldeles uconstitutionel; thi hvad har man ikke kaldet og kalder endnu saaledes, Angaaende Banken sagde han, er det mit Ønske, at den Tid maatte snart komme at vor hele Handel og Penge=Omsætning maatte ikke længere staae under 25 Menneskers Bestyrelse, de maatte nu benævnes Bank, Club, Compagnie eller hvorledes man behager. – Nu traadte en Hr. Robertson frem, og fremstillede det Paradox, at Nøden kom af, at Englands Udførsel saa langt overgik dets Jndførsel; hvilket Skatkammerkantsleren Hr. Robinson afviiste i en spøgende Tone og meddeelte derpaa følgende vigtige Oplysninger Bankdirekteurerne have antaget Ministernes Forslag, at det skal herefter være tilladt i England, som i Jrland, at oprettte Bankcompagnier i en Afstand af 65 Mile fra Hovedstaden. Hs. Majestæts Ord: at Statsindtægterne have i det sidste Aar svaret til Forventningen, ere ikke allene bogstaveligt sande; men ere tillige kun en moderat Yttring om det sande Forhold. Jeg selv var, som bekiendt, af den Meening: at Jndtægten for Aaret 1825 vilde blive 5 til 600000 Pund ringere end den i 1825, og jeg foreslog tillige en Nedsættelse af Skatterne paa 600000 Pund Sterling, saa at Formindskelse i Jndtægterne for 1824 maatte have beløbet sig til 1,200000 Pd. St. for 1825 imod 1824, og dog blev den 200000 Pund Sterling høiere; ikke mindre vigtig er den Handelspolitik, som Hs. Majestæts Ministre have antaget til en Rettesnor. Jeg stemmer ganske med den lærde Herre (Brougham) overeens deri: at Regieringen vilde handle høist ubesindigt ved igien at opgive disse Grundsætninninger, og naar jeg vilde afvige fra dem, saa vilde det blive til en evig Skam for mig. - Hr. Hume dadlede Ministrene, fordi de lode de Byrder, vedvare, som betyngede Folket. J 1793 maatte det udrede 18 Millioner i Skatter og 2 Millioner i Fattigskat; men i 182555 Millioner i Skatter, og 6 til 7 Millioner i Fattigskat. Han bragte Kongen af Baierns Fremgangsmaade i Erindring, som han sagde at burde efterlignes i England; vor Armee er for talrig, imedens vore Manufacturister og Haandværksfoek ere nær ved at døe af Sult. Hr. Canning traadte derpaa frem og sagde: at der gives tre Veie, som Huset kan vælge til at forbedre vort Penge- og Circulations=System, enten at tillade Banken at oprette Filial-Jnstituter i det Jndvendige af Landet, eller at give Privatbankerne en fastere Grundvold ved det at Banken renoncerer paa et af dets Privilegier; eller at lade det gamle skadelige System blive ved indtil 1833. Angaaende Skadeligheden af denne sidste Udvei hersker vel kun een Stemme i Huset; og af de andre to, vil vel den anden ved den Foranstaltning, at der i Fremtiden udkræves over sex Deeltagere for at oprette et Bankcompagnie, formodentlig mindst stride mod de bestaaende Love. Man kan ikke noksom rose Bankens Beredvillighed til at give Slip paa eet af sine Privilegier, som den er lovmæssig i Besiddelse af og som selv ikke Parlamentets Almagt kunde berøve det. Hr. Canning forsvarede derpaa Ministerne imod den Beskyldning, at de tildeels havde foranlediget denne Handels crisis og erindrede om, at Lord Liverpool havde allerede i Marts Maaned forrige Aar advaret Nationen mod Overdrivelse; men man havde ikke brudt sig derom. Ogsaa talte han om Traktaten med Brasilien, og sagde, at det ikke var blot mod den Artikel, hvorimod Hr. Brougham havde erklæret sig; men at der ogsaa imod andre lod sig saare meget indvende, hvorfor Hs. Majestæt aldrig vilde ratificere den saaledes, som den nu var beskaffen, endelig erklærede han, at Ministerne ikke holdt det for raadeligt ved den nærværende Handelsnød at tage Kornlovene i Overveielse i denne Session.