Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-05-24
12. Ministeren for de udenlandske Anliggender, Lebran, forelægger National=Konventen Svaret fra det Londoner=Hof paa det franske fuldbyrdende Raads Erkjæring. - Brissot gever Beretning over FrankerigsForhald til Engelland og Holland, hvori han foreslaaer Krig imod Kong Georg og Arvestatholderen. 13. Folkeopstand kom imod Franzoserne sammesteds Folkeretten bliverskrænket og den franske Gesandtskabs Sekretair Basseville skiændig myrdet. 14. J Ludvigs VI Proces Sag fastsætter NationalKonventen følgende 3 Spørgsmaale til Stemme Opraab (appel Nominal. a) Er Ludvig skyldig? b) Skal Dommen over ham forelægges Folket til Bekræftelse: c) Hvilken Straf har han 1. Ved Stemmefleerhed bliver a) Ludvig erklæret skyldig i Sammensværgelse imod den offentlige Frihed og i den almindelige Sikkerheds Fornærmelse. 6) Appellationen til Folket forkastet med 424. imod 283 Stemmer. 16. I Henseende til Straffen selv blive først 2 forre. løbende Spørgsmaale afgjort: a) Pan hvilke Straffe=Maader der skal kunne stemmes 2. (Paa Død, Jndspærrelse, Forviisning.) b) Hvilken Stemmefleerhed der skal være den gyldige, (Een Stemme over det Halve ) Derpaa begynder man at stemme over Hovedspørgsmaalene selv (Kl. 7 om Aftenen) hvilket varer ved til 17. (Kl. 6 om Aftenen. Ved Stemmefleerhed bliver tilkiendt Dødstraf imod Ludvig. - - Følgende Dag skal endnu afgiøres, om det er raadeligt, at Henrettelsen opsættes, eller at den strax bliver fuldbyrdet, 18. Stemmerne fra forrige Dag blive berigtigede, Spørgsmaalet om Henrettelsen bliver udsat til den følg. Dag. 19. Ved Stemmefleerhed bliver midt om Natten mellem d. 19de og 20de besluttet, at Ludvig skal henrettes inden 24 Timer. - Da den samtlige National. Konvent bestod af 745 Lemmer, saa var Stemmefleerheden - paa Een Stemme - 373. Men nu maae 24 Medlemmer trækkes fra det ganske Tal, hvilke deels ikke vilde stemme, deels formedelst Sygdom eller Fraværelse ikke kunde; saa blive endnu 721 Stemmende, og den virkelige Fleerhed var altsaa 361. Af disse stemmede 2 Medlemmer paa at smedes til Jern, 319 paa Fængsel til Freden en da - Forviisning, 34 paa Døden under Betingelser og 366, paa Døden uden Opsættelse; følgelig var, ved de virkelig Stemmende, Tallet paa den absolute Fleerhed, som afgjorte Ludvigs sidste Skiebne - Elleve, og disse vare tilstrækkelige til at bringe den engang meest uindskrænkede Konge paa Skaffattet - 20. En Folkerepræsentant, som har stemt for Ludvigs Død, (Michael Le Pelletier, forhen Marquis de St. Far gean) bliver ihielstukken af Paris, en af de forrige kongelige Livgarder, og hædres med Pantheon. 21. Ludvig døer under Guillotinen. - -(Denne Ende tog i sin Alders 39de og sin Regierings 20de Aar Kong Ludvig Rik af Huset Bourbou, som endnu denne Dag hersker over Spanien og Meapel, og som i Frankerig, især under Ludvig 14. var ved sin Magt bleven frygtelig for det hele Europa. - en skrækkelig Paamindelse og Ringheden af al jordisk Lykke, og om hvor snart Herskerne, ogsaa uden Villiens Skyld, blot af Mangel paa en stor Karakteer kunne udsynke fra Folkets Kierlighed til dets Had. Ludvig har frygtelig bødet for sine Forfædres Feil: ham selv kan man intet forekaste, uden stor Godhed forenet med endnu større Svaghed. Hans Regierings Morgenrøde have de aabnet et tryllende Perspectiv af Lykke for Natio gen, som var saa kied af hans Forgiængers - den overdaadige Ludvig Nr. forgløse Uvirksomhed. Ogsaa vilde Ludvig af ganske Hierte sit Folks Lykke; men han havde ikke Aandskraft nok, til at finde Mid terne, endnu mindre Fasthed til at iværksætte dem. Han havde et beundringsværdigt Mod - over sig selv; derom vidne d. 20 Junii (1792), og hans Livs sidste Øieblik, da han gik Døden med Standhaftighed imøde: men dette Mod fattedes ham ganske imod det asiatiske oppige Hoff, i hvis Kreds han levede Deraf den Kontrast mellem hans egen Sparsomhed, hans Sæders Reenhed og hans Hofskrantningers uhyre Ødselhed, Overdaadighed og grændseløse Fordærvelse; deraf den Mangel paa Ærefrygt imod ham, som tilsidst yttrede sig i saa skrækkelige Følger. Han vilde have været en ypperlig Borger, en god Huusfader; men ulykkeligviis satte den tilfældige Fødse, ham paa Tronen, til en Tid og under Omstændigheder, som netop fordrede et overordentligt Herskergenie (f. Ex. Preussens Frederik Il). De emigrerte Prindser - som, ved deres Flugt til fremmede Land sikre for deres egen Person, syntes at bekymre sig lidet om den forladte Monarks større eller mindre Fare, og ved deres Kabaler og Komplotter nærede Revolutions Jlden i det Indre, og ved deres truende Bevægelser oppustede den udenfra - saavelsom det upolitiske Korstog, imod Frankerne, samt det endnu mere upolitiske Manifest., alt dette tilsammenlagt - som, isteden for at slukke, gjød Olie i Jlden - var den egentlige virkende Aarsag til den ulykkelige Monarks traaiske Ende.) - 25. Nationale=Konventen beslutter, at Republikens Krigsmagt for Aaret 1793 skal bringes til 502, 800. Md. (hvoriblant 50,000 M. Kavallerie og 20,000 Artillerister), og fordeles i 8 særdeles Armeer.