Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-02-10
J Mødet den 23de sagde endnu Grev Liverpool følgende mærkelige Ord: Andre Landes Rolighed maae nu blive forstyrret eller ikke saa vil Freden blive Vort Lands System, Fred, ikke blot for voregen, men ogsaa for andre Magters Skyld, og skulde det blive nødvendigt, at vi indlade os i en Krig, saa vilde det Krigsystem, hvori vi allersidst vilde indlade os være et saadant, som havde til Formaal at blande sig i andre Staters indvortes Anliggender. Neutralitet fra alle Sider syntes at være vor rigtigste Politik. Da Omstændighederne forandre sig, saa kan der foretages betydelige Besparelser i Henseende til Militair-Etaten, og dette Aars Fornødenheder kunne bestrides uden at skabe nyeStocks. Man kan være glad over, at dette kan indtreffe i det 5te Fredsaar. Andre Lande, hvormed vi ofte blive sammenlignede til vor Skade, ere endnu ikke komne saavidt. – J Overhusets Møde den 25de ønskede Grev Grey at erfare om de allierede Fyrsters Declaration i Troppau var sendt til den Engelske Regiering; Han oplæste Stykker deraf, hvori det hedder: at de allierede Monarker forhandlede andre Nationers Anliggender, efter Grundsætninger af Traktater, hvori Hofferne i London og Paris vare Deeltagere. - Grev Liverpool svarede derpaa: at han tog slet ikke i Betænkning, at besvare den ædle Greves Spørgsmaal. Det Dokument hvorpaa han beraabte sig kom ham for at være en urigtig Copie af det virkelig existerende. Jeg erklærer derpaa for det første, sagde han, at saadanne Traktater, hvorom dette Dokument taler, ikke existere, og for det andet, at jeg er istand til at forsikkre den ædle Greve, at det Londonske Hof ikke har nogen Deel i den Fremgangsmaade, som man nu har for imod Neapel, ifølge et lignende Dokument med det, hvorpaa den ædle Greve beraaber sig, er afden Engelske Regiering sendt en Declaration til forskiellige Europæiske Stater, som jeg agter at forelægge Parlamentet. Denne Declaration vil oplyse den hele Politik, som den Engelske Regiering har fulgt ved de Neapolitanske Anliggender; og den vil giendrive enhver Troe paa vor Jndblandelse eller Biestand i denne Sag, som ifølge det Dokument, hvorom den ædle Greve taler, det Petersborgske, Wienske og Berlinske Hof skulle forvente af os. (Disse Forhandlinger ere af den yderste Vigtighed; de udbrede et stort Lys over den Europæiske Politiks nærværende Tilstand; de lære os at kiende den forskiellige Beskuelse af Begivenhederne i det sydligere Europa, som finder Sted i Cabinetter. ne i Paris og London imod den, som finder Sted, i de Monarkers Cabinetter, som ere forsamlede i Laybach; de overbevise os om hvilken hensigtsmæssig Bane det Engelske Ministerium har aabnet sig for at sikkre sin Popularitet; de oplyse os om, at intet er til Hinder for den nærværende Neapolitanske Regiering for at forsyne sig med Levnetsmidler og Vaaben fra Søesiden. Kort sagt, de opklare os om alting, uden om hvorfor den Engelske Eskadre ligger paa Rheden af Neapel. Det er paafaldende, at den Neapolitanske Regiering trænger selv til at opklares herom; thi Prinsregenten sagde nyelig i en Addresse til Parlamenter, at han vilde lade komme Tropper til Neapel fra Sicilien; naar de Engelske og Franske Eskadrer ikke ville lægge nogen Hindring i Veien derfor, han kunde have saameget mere Grund til at formode en saadan Hensigt, som en anden Hensigt af disse Eskadrers Ophold paa Rheden er ikke saa let at gjette, og som England ved at forbyde Tilførselen af Vaaden til Spanien, da Armeen paa Øen Leon revolterede, syntes dengang at misbillige at en Stasforandring blev tilveiebragt ved Militairmagt, Efterat Taleren i det Engelske Underhuus havde oplæst for Medlemmerne Kongens Tale og flere af de nye Medlemmer havde aflagt deres Eed, saa stod Lord Archibald Hamilton op og sagde, at han næste Fredag vilde giøre et Forslag med Hensyn til Udeladelsen af Dronningens Navn i Liturgien. (Denne Motion vil dog formodentlig blive noget udsat af Huuset, da Bønskrifter som have til Formaal at dadle Fremgangsmaaden mod Dronningen, og at bede om, at hendes Navn maae blive indført i Liturgien, blive Underhuset forelagte i et stort Antal og fra vigtige Forsamlinger. Disse Bønskrifter blive for det meste forordnede at skulle trykkes). Hr. Betherell forlangte, at de Dokumenter skulde i Øieblikket lægges frem, hvori Lovene findes om Liturgien og især den fra Kong Jacob den 1stes Regiering af, Lord Castlereagh svarede: at han ikke i Øieblikket kunde finde disse Papirer, men at han havde godt studeret dem igiennem inden han gav sit Samtykke til at Dronningens Navn skulle udslettes af Liturgien. Han haabede imidlertid, at den agtbare og lærde Herre vilde tage sit Forslag tilbage, da Velanstændighed udkræver, at man ikke bør foretage sig nogen anden Forretning førend Takadressen til Kongen er voteret. Hr. Tierney tog Anledning heraf til at tale i meget diærve Udtryk mod Ministeren. Jmidlertid blev Forslaget forkastet med en Majoritet af 92 Stemmer. J Mødet den 24de opkom der heftige Debatter i Anledning af de Bønskrifter til Fordeel for Dronningen, som bleve overleverede til Huset. J Løbet af disse Debatter erklærede Lord Castlereagh, at Ministerne strax efter at Billen var ophævet havde fattet den Beslutning, at lade al videre Procedure mod Dronningen fare; om at straffe hende havde det desuden aldrig været Talen, da Hs. Majestæts Ministre aldrig have tilraadet Ham en saadan Fremgangsmaade, men det følger ikke deraf, at Hs. Majestæts Navn skal igjen indføres i Liturgien. Denne Udeladelse gav Anledning til heftige Ordvexlinger med Hr. Brougham og Lord Russel. Hr. Lamb stod nu op og sagde: at det forekom ham at være ønskeligt at Krigen imod Neapel blev forebygget; Lord Castlereagh gav ham der sit Biefald; men han kunde endnu ikke sige sin Mening om de øvrige Magter have rigtig betænkt deres egen Fordeel ved at blande sig i denne Sag. Den er, sagde han videre, forresten en af de vigtigste Gienstænde der kan forhandles om, og naar den bliver særskildt og udtrykkelig bragt paa Bane, saa kunde han maaskee meddeele tilfredsstillende Oplysninger over den Politik, som England har derved iagttaget. Han tog forresten ikke Betænkning at erklære: at Hs. Majestæt Kongen af England ikke har havt nogen Andeel i den Jndbydelse, som er gjort til Kongen af Neapel, om at komme til Laybach, og har endog Kongens Skibe været behielpelige dertil, saa kan man dog ingen Slutning udlede deraf om en saadan Deeltagelse, eller om denne Regierings Politik, forresten er det en Sag som maae tales om med megen Varsomhed Statsforandringen i Neapel er paafulg under meget mysteriøse Omstændigheder, den blev understøttet af en i Jtalien udbredet Sect, og det er aldeles ikke afgjort om denne ikke har Formaal, at omstyrte alle Regieringer syd for Alperne, og at forene dem under een Magt. Det udfordrer derfore en roelig Overveielse om ikke Naboemagterne have Ret til at blande sig i saadant Noget for deres egen Sikkerheds Skyld. - Hr. Hume spurgte om det var tilladt at udføre Vaaben fra England til Neapel. Ministeren svarede derpaa, at der var ikke forlangt Tilladelse til en saadan Udførsel, og Hr. Robinson erklærede, at der fandt slet intet Forbud Sted mod Udførsel af Vaaben undtagen til Spanien. - Paa Hr. James Spørgsmaal om Østerrig havde betalt Renterne eller noget Afdrag paa den laante Capital, svarede Lord Castlereag, at det vel var skeet i Begyndelsen; men at det ikke havde nu fundet Sted i mange Aar. Begge Magter vare siden komne i Krig, og de Underhandlinger, som derpaa vare førte derom, gave ikke store Forhaabninger om at erholde det Tilgodehavende.