Jyske Efterretninger, 1823-10-25
Redactionen har paadraget sig tvende frygtelige (l 2) F. der, hvoraf den Ene er en vis Peder Ditlev Fab der nok skal være en afskediget Præst, og den Anden, Be trykker Borch, der ogsaa kalder sig Redacteur af Addeseavisen, skjøndt man vil vide han aldrig skriver en en Tøddel af den. Den 1ste af disse Personer, har i No. af bemeldte Adresseavis viist det Lodne ud, og spyet Jn Flammer mod Forfatteren til en Artikkel i vort Al No. 124. Hvorvel dette grove, meeningsløse og ondskefulde Præs, aldeles ikke har værdiges noget Svar, under Forfatteren af hiin Artikkel sig dog foranlediget til at svare Peter Ditlef Faber, at hans Henviisnintil Skolegang snarere burde være en Regel for har selv, der vil opkaste sig til Kunstdommer for hele Literatusen, skjøndt det er vitterlig nok at han saa godt som et i Nul. Hans Kundskabstidende blev modtaget med den For eet og Ligegyldighed den fortjente, og er allerede indsovet det vilde ogsaa have været underlig om Digteren Steen steensen Blicher, og flere Andre af vore store og vit sige Hoveder, skulde have tilsendt en Faber deres Arbej ser til Bedømmelse. Hvilken blind Hovmod af en Mand ved graae Haar, Forfatteren har læst i et offentlig Blad, at Jngen kunde skrive noget elendigere, uslere og summere Pærevaas end det P. D. Faber havde udklækket i Skrivt han lod trykke i Kjøbenhavn, ) og den samme dom bliver at fælde over de senere udkomne Mercurnummere. D. Faber maae vende og dreie sine ækle Udtryk: "vasket Lintøi, saameget som han lyster, saa bliver det lide en grov Fornærmelse mod de forrige Redacteurer, Her haster Thisted og Bogtrykker Borch. Selv Forfatteren bi brygge P. D. Falbers egne Ord, føler sig høist fornær seet derved. Det er Fab er vitterlig nok at Forfatteren har teel Aar igjennem for Bogtrykker Borch forestaaet Mer rens Redaction. J denne Tid leverede han under Navnet Dahl (hvilket han brugte ikke af Frygt, men af Beske did) flere originale Fortællinger, saasom: Rosaura, Blom- Beviis nok for at han kan skrive. tvigerne &c. sin har endelig i selve Borchs Adresseavis skrevet Artikke for hvilke høje Anthoriteter have tilkjendt ham deres stald - Beviis nok for at han kan skrive. Forfatsin tilstaar iøvrigt gjerne, at han undertiden kan feile, sit er jo menneskelig. Han lægger ikke nogen Dølg paa, kan ingensinde har studeret paa et Universitet, men han ster det tvertimod for en Ære, at han under sin ofte ublide kjebne har kundet danne sig ved egen Flid og utrættelige i dette kan dobbelt være Forfatteren til Roes, som han de kun har havt faae Timer tilovers for noget egentlig tarium. Forfatteren faaer ikke Brødet saa let som Pe J. Ditlef Faber. Han maae arbeide fra Morgen til sen, medens Denne har Tid nok tilovers at tænke paa laverier, og at gaae til Forligelsescommissionen med sine det undrer forresten Redactionen, at P. D. Faber ik er valgt sit eget Blad som Organ for sin Galde. Forlentlig var Bogtrykker Borch grebet efter Jndrykkelsen, forrig Skadefroehed. Redactionen er ikke den Første, nierskyldt er anfaldet i hans Blad. Ogsaa Udgiveren af ellandske Avis, Herr Pastor og Ridder Bascholm, forom han ikke er værdig at løse, har lært at kjenderacteer; men det retfærdige Collegium gav ogsaa Ryg sin Løn, i det nemlig en Mulet af 100 Rbdlr. glev ham paalagt. Det er første Gang at dette Blad, en omtaler denne Affaire, medens forresten alle danske have fremsat den; men Enhver har erfaret hvorledes i Borch lønner beviiste Høfligheder. til være Svar paa Fabers Jndrykkelse i Adresseavisen, 145. Skulde han ogsaa denne Gang, formedelst udeladt ring Retskrivning, ikke kunde læse eller forstaae dette i da beklager man ham. Alle de Grovheder tillammeni hans Jndlæg i No. 145 af Borchs Avis er fuld, arnerer forresten tilbage til ham selv, og hermed siger actionen (der ikke har udbedt sig, men ønsket Fred Sta Viborg Samler f. A.