Berlingske Tidende, 1815-08-21
Af Hs. Majestæt Kongens udførlige Tale, som oplæstes af Hs. Excellence Hr. Grev Lars v. Engestrøm, synes Følgende det Mærkeligste De vigtige Anliggender, som formaaede Mig til at indhente Eders Raad, have naaet deres Maal, og om det var med Fortrøstning, Jeg sammenkaldte Eder til at medvirke til Fædrenelandets Vel, saa er det med opfyldt og retfærdiggjort Forventning Jeg nu hilser Eder Afskedens Dieblik. Da Jeg sammenkaldte Eder, var Freden paa Fastlandet nylig befæstet, og lovede at blive varig. Denne trøstende Forhaabning kunde allene udslette Mindet om det Blod, som flød i afvexlende Kamp Snart forsvandt disse blidere Udsigter, og fra Skiødet af en ubemære og ket De i Middelhavet reiste sig en Storm, som paa ny tændte Krigsluen over Verden. Men den fandt ikke længere Næring i Folkeslaa 3 genes Sind, og lig den uheldbebudende Jld, der luer frem over Horizonten, med samme Hastighed truede og svandt den nye Anledning til de europæiske Magters Strid. Hindret ved sin Beliggenhed fra virksommere Deeltagelse deri, har Sverrig blot ved Samstemning i politiske Grundsætninger kunnet give sine Allierede en ny Borgen for dets vedvarende venskabelige Forbindelser. Maa den nu bebudede almindelige Fred, som den sukkende Menneskehed saalænge forgieves de har paakaldet, maa den ikke alene sænke Sværdet, men roliggiøre de 2 væbnede Gemytter, maa den giengive Staterne deres Ligevægt, og at ved retvise Forhandlinger berede Seieren Maadeholdenheds Ære, i Ulykken snarligt Ophør uden Ydmygelse Gode Herrer af Ridderskabet og Adelen, Eder tilkommer Forsikkringen om Min særdeles Tilfredshed. Med de hæderfulde Mønstre, I have, med de Pligter, Eders Stilling i Samfundet kræver, bør en svensk Konge stedse med Tryghed kunne forlade sig paa Eders Bistand, de Fodelandet paa Eders Forsvar, og dets Love paa Eders rolige men et mandige Beskyttelse. Gode Mænd af den værdige Præstestand, modtager en ny Forsikkring om Min varme Taknemmelighed, Med oplyst Jver have J medvirket til den almene Velfærd, og ved under trolig Opfyldelse af Eders høie og vigtige Kald at forkynde Fredens og Samdrægtighedens Sprog blandt Folket, have J ofte foregaaet Eders Medstænder med et for dem ikke tabt Exempel paa eenstemmigt Overlæg og Fornægtelse at egen Mening for at berede det fælleds Vel. Hiembringer Bevidstheden om opfyldte Pligter, og vedbliver at udbrede og befæste hos Eders af Tilhørete den guddommelige Læres Sandheder, som udgjør det ædle de Foreningsbaand mellem Livets Pligter og dets evige Forhaabninger. Gode Mænd af den hæderlige Borgerstand, Værer forvisede om Min udmærkede Velvillie for Eders Hengivenhed og Bestræbelser. Ofte have Eders Haandteringer været hindrede i deres Fremgang ved i Europas almindelige Stilling; men de have gienvundet deres forrige Liv. I have vidst at skielne mellem hvad der beroede paa Eders vel villige Konge og paa nødtvungne Omstændigheder. Den Rolighed, der nu loves Verden, aabner Eder sikkrere Udsigter til Eders Foretagender, og vil berede Fædrenelandet nye Kilder til Fremvæxt. Under Vaabenbrag kunne Næringsgrene og Fabriqver ikke trives, de ere Fredens Fostre, og forhøie dens Værd. Hver enkelt Klasse af Medborgere er et Led i den Klæde, der holder Staten sammen, og i ved Siden af Krigerens Sværd indtager Handelens Flag en nødvendig i Plads som Oldtidens fredelige Sindbilleder. Gode Mænd af den hæderværdige Bondestand, Jeg har med en fuldkommen opfyldt Forventning fulgt Eders Raadslagninger under dette Rigsmøde. De have forvisset Mig om Eders Følelser for Mig og Riget. Beholder dem altid i deres oprindelige Hellighed. Liig Eders Fædre skulle J med mandigt Mod forsvare disse dyrebare Fordele, og med samme Arm, som helliges Fædrenejordens Dyrkning, rette mod angribende Fiender de Vaaben, som dens Ære og Selvstændighed fordre. Maatte det guddommelige Forsyn, som under saamange truende Omvæltninger har forlenet Sverrig sin beskiermende Varetægt, skiænke Fremgang og Seier til Krigerens Tapperhed for Fædrenelandets Værn, give Religionens Lærere overtydende Kraft, Handel og Næringsveie Fremgang og lønnende Virksomhed, Landmandens Bestræbelser Velsignelse og frugtbare Aar, Maatte Fredens velgiørende Virkninger befæste det Haab, Eders bedagede Konge nærer, at hans Bønner for Fædrenelandet ei forgieves stige op til den Eviges Trone, Med disse Følelser skilles Jeg nu fra Eder, gode Herrer og svenske Mænd, De skulle følge Mig til Maalet af Mine tilbagestaaende Dage Om Forsynet ei skulde forunde Mig den Glæde meere at see Eder for Sverrigs Trone; om denne Rost saaledes for sidste Gang skulde tolk, hvad Mit Hierte saa varmt føler for Eders Vel, saa mindes hvad Jeg har været for Eder i Modgangs Tid at Jeg da hentede Kraf og Opmuntring mod Farerne fra Eders Bistand og Fædrelandskiærlighed, og at Jeg i Rolighedens og Lykkens Dage fandt Min dyrebareste Belønning i Eders Taknemmelighed. Ved Livets Grændse skulle Mine Tanker velsignende hvile over Eder og det Broderfolk, som nu deler Eders Fordring paa Mit Hierte. Endnu for faa Aar siden mistrøstede Jeg om Eders Fremtid, og denne Følelse vilde have forbittret Dødens høitidsfulde Stund. Med roligt Sind og Hengivenhed i Almagtens Bud skal Jeg en Dag nedlægge den Krone, Jeg har modtaget af Eders Haand. Jeg forbliver Eder, gode Herrer og svenske Mænd, Alle samtlige, og Enhver i Særdeleshed, med al Kongelig Naade og Yndest stedse velbevaagen.