Jyllandsposten, 1841-02-19
Der vare netop i den Tid saare saa af Bankens Repræsentanter, som vare i noget af disse Tilfælde. Man skulde da næsten troe, at hiint Prædicat er brugt, fordi alle Bestyrelsens Medlemmer maae være Eiere af nogle faa Actier i Banken, og fordi nogle enkelte vare betydelige Embedsmænd. Men det turde dog være en Daarlighed, om man skulde ansee de Mænd, der med den Jnteresse, det dem betroede Kald gav dem for Sagen, ogsaa forenede egne betydelige Jnteresser baade i Sta ens og i Bankens Velbefindende, for mindre paalidelige ved en saadan Leilighed, end om denne sidste Jnteresse havde manglet. Vare der end nogle Enkelte i den forenede Bankbestyrelse, hvis politiske Grundsætninger ikke have hiin Presses bifald, saa kunde de derfor dog være selvstændige og redelige Mænd, ligesaa langt fra at opoffre Ære og Samvittighed for noget Hensyn, som de Mænd, der have yttret en anden politisk Retning. Fædrelandet, finder det i Anledning af Collegialtidendens bemærkninger særdeles glædeligt, at dette Blad har fundet sig foranlediget til at tage Ordet i Drøftelsen af Finantsregnskabet, som det anseer for et Tegn til, at Regjeringen efterhaanden vil aflægge den fornemme Taushed, der hidindtil saa godt som har været dens eneste Svar paa Oppositionspressen, og at denne har vundet en saadan Jndflydelse paa den offentlige Mening, at Regjeringen anseer det fornødent at træde ned paa Kamppladsen, og at kæmpe, ei med Beslaglæggelser, Actioner, Nægtelse af Postforsendelsesret osv., men med Grunde. Med Hensyn til bemærkningerne om den Benævnelse paristokratisk, som er sagt om Bankbestyrelsen, siger Fædrelandet: "Collegialtidenden behøvede ei at anstille vidtløftige Reflectioner for at udfinde vore Ords Betydning, thi vi have udtrykkelig tilføiet: "den sig selv fornyende; heri ligger den organiske Feil i Bankbestyrelsen, som det maaskee vil være vanskeligt at raade Bod paa for den dygtigste og meest energiske Bestyrelse. Bankbestyrelsen mang ler den demokratiske Oprindelse; dens Medlemmer have ei opnaaet deres Post ved et frit Valg af Actiehavere, de savne den Bevidsthed, at der bag dem staaer en Majoritet af Borgere, hvis Almeenvillie maa giøre dem deres Pligt mere klar og indlysende, og hos hvem de kunne finde et moralsk Støttepunkt, naar de komme i Strid med Finantsernes og Regjeringens Ønsker. Det havde været særdeles ønskeligt, om Opfyldelsen af det kongelige Tilsagn i det aabne Brev af 30te Juli § 3, at saavel de specielle Bestyrere som Overbestyrere skulle vælges af Jnteressenterne, gjennem alle Tider havde staaet som et Værn for Bankbestyrelsens Uafhængighed og Selvstændighed, ved at slutte dem nærmere til Folket, og give dem den uhyre Kraft, der ligger i at være udgaaet af et Folkevalg. At der har været Mænd blandt de Bankbestyrere, som afsluttede Arrangementet med Finantserne, hos hvem den Tanke har gjort sig gieldende, ved dette Arrangement at lade Banken bringe Finantserne et Offer, det skal Collegialtidendens Paastand ei kunne formaae at rokke. Men selv om vi havde paastaaet, at der var Mænd i Bankbestyrelsen, for hvem det stod klart, at Banken gjorde Opoffrelser, for at redde Finantserne ud af Forlegenhed, og at saaledes det første Exempel i den seneste Tid blev givet paa, at Banken udenfor Octroien understøttede Finantserne, hvilket af alle Kyndige maa ansees som fordærveligt for det Heles Vel, saa havde vi dog ei fremført ubegrundede Beskyldninger, men kun refereret. Saaledes siger nuværende Bankdirecteur Bang i dansk Ugeskrift Nr. 193 S. 167: "Naar man nemlig vil betragte Danmarks Statshuusholdning i det Hele, maa Øiet næsten uvilkaarligt vende sig til vort rigeste Jnstitut: "Nationalbanken; men skjøndt han antager at Banken har den strenge Ret for sig, holder han sig dog for overbeviist om, at en fuldkommen Offentliggjørelse af Regjeringens Virksomhed for ved Besparelser at bringe Landets Finantser paa Fode og en Erkjendelse af, at der fra Finantsernes Side var gjort, hvad der billigen kunde ventes for at spare, vilde kunne gjøre et saadant Jndtryk paa Bankens Bestyrelse, eller om den - hvilket han dog ei antager - skulde være incompetent til at indrømme den omhandlede Udsættelse af Seddelindløsningen, da paa de Mænd, som Bankens Actionairer vilde vælge, at de ei toge i Betænkning at bringe det omhandlede Offer for deres Fædreland. Bankdirecteur Bang har saaledes selv erklæret, at Bankbestyrelsen er competent til at gjøre Offre for Finantserne, og naar en saa udmærket Mand som Bang har kunne havt en saa vrang Anskuelse om Bankens Bestemmelse, saa bør man vel et beskyldes for Ubillighed, naar man antager, at flere Medlemmer i Bankbestyrelsen have deelt denne Anskuelse. Det er denne Anskuelse, som er saa meget mere fordærvelig, som den hyller sig i et falsk Skin af Patriotisme, vi ere nødte til at bekæmpe, hvor den end maae forekomme; thi hvis der ei uddanner sig en almindelig Folkemening, der er saa stærk, at den bliver imodstaae lig for Bankbestyrelsen, om det Fordærvelige i, at Bank bestyrelsen lader Banken gjøre Opoffrelser for at redde Finantserne ud af en Forlegenhed, saa kunne vi, som en consequent Gjennemførelse af dette Princip, vente os alle Pengeomvæltningens Forstyrrelser og Ulykker, som Bankens uafhængige Stilling skulde forebygge." Sandheden af sidste bemærkning er saa indlysende, at man kun med altfor megen Føie maa beklage, at der saaledes kan blive skaltet og valtet med Nationens Penge, uden de rette Vedkommendes Sanction, men mærkeligt er det ogsaa paa den anden Side, at ingen Protester bleve fremmede, som dog muligen altid havde bevirket en Standsning i denne Transaction, i hvorvel man sikkerlig ikke destomindre nok havde forstaaet at dreie Sagen til den Side, hvortil Regjeringen helst ønskede den rettet. Erindring og Haab.