Aarhuus Stifts-Tidende, 1816-09-03
Jndsendt.) Jeg som godt Folkes Skjæg i Nibe Kjøbstæd skraSom en Barbeer til Faer og Bestefader haver, Som i en lige Linie fra Geert Vestphaler, Nedstammer, og som let en sexten Ahner maler Paa Stammetræet mit af Skjæggedoktore Vil og engang i Vers ain Styrke lade ser. Jhr vist, naus einem tichtigen Barbirgesell. Man alles machen kan, wes man nu sonsten will." Saa vil jeg - for Exempil - nu en Digter blive (Jeg er den eneste af dette Laug i Nive), I Kiøbenhavn en Sværm af Mestere og Drenge Paa Hakkebrættet slaa. - velan, de samme Stræng Jeg her i Jylland som Frimester prøve vil Jest get es los! Jhr Herrn! und Dammen, hører til See! fra Britannia Lord Exmouth Anker letter, At hilse med Kanoner, Bomber og Raketter Paa Barbareskerne - det Pak kan merittere, Slig grov Confect, thi tænk, de laer sig ej barbere. For saadant Barbarie man kalder dem Barbarer, Men holdt, jeg fra mit Theema lidt for langt udfarer; Mit Theema nemlig er en gandske anden Fiende, Som til en Ode mig begeistrer dennesinde. En Fiende som i Landet meget endt mon volde, Som værre er end Jøder, Hedninger og Trolde, Ja værre selv end Paven, Tyrken, Herser, Nisser Enfin, jeg synger om de Fandens Barbarisser. Dog ne - jeg synger ikke om, jeg synger mod; Thi udaf Vrede er heel eschauffert mit Blod. Min Ryg er gandske kold, min Hjerne gandske heed, Mit Øie er i Jld, min Pande er i Sveed, Min Heer, Collega Wegner ans Schwerin, jeg maae Nok lade hente for en Aare mig at slaae; Doch halt - Herr Doctor, lat man nur bis weiter bleiben; Nur affectirt vermag man gute Verse schreiben; Das heist auf danisch, naar man vil portisere, Det er nødvendigt man maae stærk febricitere: Og sandelig jeg føler i mig saadan Varme, Jeg finder neppe Ord at trykke ud min Harme, Ret ligerviis som Pothia naar paa sin Skammel, Hun raser - ja som naar de kjække Mænd i Ham Marschere ud til rædsom Krig mod Barbarissen, Med Barbarissens Erkefiende udi Spidsen, Ei anderledes jeg hver Patriot formaner At løfte Sværdet - bej, hid under vore Faner! Jeg og endnu ti andre tapre Generaler, J Barbarisseblod vor ædle Hede svaler, Og jer til Kampen og til Sejren fører an Hurra, hug ned, hug op, ryd ud med Staal og Brand! Thi skal hver Green og Qvist for skarpen Øxe knage Lad ingen Barbarisse blive meer tilbage, At sætte Rust paa Rug, bedærve Folkets Spise. Derefter vil vi med corparlig Eed bevise, At ene Barbarisser var og intet andet, Som saadan Skade haver skiftet her i Landet; Er sligt Beviis ej nok for visse vantroe Folk, Velan saa skal Erfaring være Sandheds Tolk. Jeg haver nemlig vært af min Hr. salig Fader, En sand Historie skjøndt den utrolig læder: En Apotheker boede i hans Fødested, Som Barbarissesaft blandt andet handled med, Hvad skeer, Min gode Mand den Hjertekummer faaer hans hele skiønne Mark af Rug slaaer feil et Aar Nu skreeg den hele Bye som og var ret og billig Bort Barbarissesaft, men da han ej var villig Til saadant, Borgmesteren en nidkjær Mand; Til hele Byens Frelse gav den Lov paa Stand, Der reent forbød at sælge Barbarissesaft, Den samme Lov staaer end den Dag i Dag ved Kraft. End mere har jeg hørt af en Barbiergeselle, Som vidste meget fra sin Reise at fortælle, Hvorlunde han paa Landeveien gik en Dag Og - da han sulten ver - sin Frokost aad i Mag Den indsvøbt af en Hændelse var netop blevet J en Avis, hvorpaa det fulde Navn stod skrevet. Han smed Avisen bort, og gik sin egen Gang, Og hal med Rust befængt var strax den hele Vang. Men J forlange sagtens ei Beviser flere, Naar jeg, en Præst, en Degn den Sandhed atte stere: At Barbarisserne bør ryddes ud med Rod, Saa Landsmænd, troer og kom og hugger ned for Fod. Og men Britannia Algierne barderer, Vi Barbarisserne her hjemme maltracterer. Som Tyrkens lange Skjæg de af hans Hage rive, Saa skal vi Doktore med vor Barbereknive, J Barbarisser flænge løs paa langs og tvers. Som Skialdene til Kamp opflamme dem med Vers, Saa jeg min tapre Hær opmuntrer efter Takken. Nu stryger jeg min Kniv; men naar de saa faaer smagt den Vi binde os en Krands af Barbarisseblade, Den kan vist fuldt saa smukt som en af Laurbær, lade. Lad, Britter, see I Havets Fiende tykt indsæber; Jmidlertid vi andre Rugens Fiende dræber. Vad udi Tyrkeblod med vældig Heltekraft; Vi andre vade vil i Barbarissesaft. S. S. Barbeer i Nibe.