Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1837-01-29
Skibsefterretninger. J Anledning af 2de raillerende Beretninger i Kbhpst, om det neapolitanske Skib Jl Salva deres Stranding, først ved Tidsvilde og dernæst paa Siællands Rev, har Skibets Capt. F. Rallo ladet indføre følgende Udtog af hans Logbog i bemeldte Blad. Capt. F. Rallo af Trapani, Fører af Skibet Jl Salvadore, forlod Helsingøers Rhed den 24de December f. A. for at fortsætte Reisen til Bordeaux med en Ladning Pibestaver og Planker og passerede Kullen samme Aften med Vinden Ord. Efterat være passeret samme varierede Vinden til No. med særdeles høi Søe og ud paa Natten var Vinden Nr. med stærk Frost. OmRi Morgenen den 25de fik de Anholt nordlig for sig i Sigte, hvorpaa de vendte og stod over af Sverrig til. Frosten tiltog imidlertid saa stærkt, at Skibet var aldeles belemret med Jis og kunde neppe maneuvrere, og da tillige det Uheld indtraf, at endeel af Mandskabet fik Frost i Hænder og Fødder besluttede Capitainen at søge tilbage til Helsingøers Rhed, hvisaarsag han imidlertid lagde bi under Kullen til om Morgenen den 26de, da han satte sin Cours ind af Sundet. Samme Dags Middag Kl. 12 fik de Kronborg i Sigte, hvorpaa Vinden gik saa østlig, at Skibet ikke kunde stævne den stærktløbende sønden Strøm, og da det kulede haardt og Skibet, som meldt ganske var belemret med Jis, besluttede de at vende Nord over, men da Skibet negtede at stavende, maatte det dreie Fordevind om, hvorved Skibet, paa Grund af den stærke sydlige Strøm, kom tæt ind under den sjællandske Kyst. Jmidlertid bleve alle Seil satte til for at klare Landet. Kl. 4 1/2 Eftermiddag tog en svær Byge Skibet, splittede og borttog alle Seilene, med Undtagelse af eet. Da den største Deel af Mandskabet var, formedelst den stærke Kulde, uduelig til at gjøre Skibstjeneste, saa at ingen Seil kunde underslaaes, sammenkaldte Capitainen størstedelen af Mandskabet, tilligemed tvende ombordværende amerikanske Sømænd, som vare Passagerer, for at raadslaae om hvad der skulde gjøres til Skibets Frelse, hvorpaa der eenstemmig blev besluttet at bringe Skibet til Ankers under den sjællandske Kyst. Da Skibet kun havde eet Seil og saaledes ikke kunde lægge bi, drev det for Veiret. Om Aftenen Kl. 8 havde de Lodskud i 5 1/2 Favne Vand, hvorpaa man besluttede at ankre. Med megen Anstrængelse, da alt ombord var en Jismasse, fik man Styrbordsanker til at falde, og Skibet svingede op for samme. Strax derpaa sprang Kjættingen, og forinden Bagbordsanker kunde gjøres klart for Jis til at falde drev Skibet en betydelig Distance, saa at, da bemeldte Anker var faldet, Skibet bemærkedes at hugge, hvorved Roret afkastedes. Strax peiledes Pumperne, og der befandtes 3 Fod Vand i Rummet. Skibet arbeidede imidlertid saa haardt i den svære So, at man hvert Øieblik ventede, at Masterne skulde gaae overbord og Skibet brække i Stykker, hvorfor det blev besluttet at sætte Dæksbaaden ud for om muligt at frelse Livet, men da den var alt for liden til at rumme det hele Mandskab, som bestod af 14 Mand, foruden de 2 Passagerer, forsøgte først 8 Mand hvoriblandt Capitainen og Passagererne, at gaae i Land og dernæst at sende Baaden tilbage for at redde de Øvrige. Det var i Nærheden af Tidsvilde, at Capitainen og 7 Mand med Livsfare landede, efterat Baaden var kantret i Brændingen. Paa Grund af dette Uheld var det umuligt at komme de øvrige ombordværende 8 Mand til Hjelp. Disse. der i 3de Timer forgiæves havde ventet Baadens Tilbagekomst besluttede endelig, efterat Vandet var steget til 5 Fod i Skibet, at frelse sig i Hækjollen, hvilket ogsaa lykkedes dem. Kort derpaa drev Skibet med dets udestaaende Anker af Grunden og den 28de om Morgenen drev det forbi bemeldte Tidsvilde. Capitainen, som var meget syg leiede en Baad, hvori han afsendte de 3 eneste endnu friske Mænd af Skibets Besætning, for om muligt at bjerge Skibet, hvilket imidlertid ikke lykkedes dem, da de ei kunde borde Skibet paa Grund af den høie Sø. Det drev derpaa for Vind og Veir, indtil det strandede, paa Sjællands Rev.