JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-25
Jndenlandske Efterretninger. Under 12te d. M. er for Hertugdommene, Slesvig og Holsteen emaneret en Kongel. allernaadigst Placat, saa lydende: Vi Frederik den Sjette, af Guds Naade Konge til Danmark, de Venders og Gothers, Hertug til Slesvig, Holsteen, Stormarn, Ditmarsken, Lauenborg og Oldenborg &c. &c., giøre vitterligt: At Vi for Aaret 1822, som sædvanligen have anordnet den aarlige Udskrivning af Magasinkorn, Høe og Halm af de Districter i Hertugdommene Slesvig og Holsteen, som hidindtil have leveret samme, med een Tønde Rug og een Tønde Havre af hver Plov, tilligemed to Læs Høe og to Læs Halm af hver Plov i Marsken, og eet og et halv Læs Høe og eet og et halvt Læs Halm i Gerstdistricterne, hvert Læs Høe a 600 Pund og hvert Læs Halm a 480 Pund dansk Vægt, saaledes at de udskrevne Qvantiteter ei skulle leveres strax, men indtil nærmere Ordre opbevares in natura hos Undersaatterne. - Thi byde og befale Vi alle Vore Undersaatter, som til den anordnede Leverance ere pligtige, at holde de herved udskrevne Magasinkorn og Fourage, Qvantitæter i Beredskab, fra 1ste Novbr. d. A. af, for at kunne levere samme saasnart det forlanges. Og, ligesom det er Vor Villie, at Rentekammeret skal paasee denne Vor befalings Efterlevelse, saa kunne og de, som ved Eftersyn skulde findes, ei at have det anordnede Korn- og Fourage Qvantum i Beredskab, vente at blive paalagt det Dobbeltes Aflevering uden Godtgiørelse. - Den herved udskrevne Rug, Havre, Høe og Halm, hvis Aflevering in natura i Aaret 1822 ei maatte findes nødvendig, skal betales i Penge til en Priis, som i sin Tid nærmere vil blive bestemt. Og befales herved tillige, at de Korn- og Fourage Qvantitæter, af Udskrivningen pro 1821, hvis Leverance in natura indtil 1ste Novbr. d. A. ei er bleven reqvireret, skulle betales med følgende Priser: een Tønde Rug med 3 Rbdlr., een Tønde Havre med 1 Rbdlr. 32 s., et Læs Høe med 4 Rbdlr., eet Læs Halm med 2 Rbdlr., som inden dette Aars Udgang erlægges til vedkommende Oppebørselsbetiente.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-25
Af de syv Godser, som nyligen bleve satte paa Spil i Sverrig, skal eet af de mindre være vundet i London og et andet i Nordamerica.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-25
Fra Odense Fiord bliver nu et ordentligt Torske-Fiskerie, som for længe siden burde have været igang. Det vil haabentligen betale sig godt, og være til megen Gavn og Velbehag for Odensees Jndvaanere, som hidtil maatte tage til Takke ofte med halvraadne Torsk, fra langtfraliggende Kjøbstæder, eller lade Appetiteen forgaae.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-25
Mariboe, d. 17 Septbr. For nogen Tid siden blev her i Byen født et Drengebarn, der baade manglede orificium ani og orificium uretbræ. Det levede ikkun 3 til 4 Dage. - En Bonde, navnlig Jørgen Nielsen, i Øster Thiersted, under Grevskabet Christianssæde, skal ere en Kalv, der, uagtet den ikkun er 7 Maaneder gammel, malker. Af Moderen til bemeldte Kalv kan daglig kjernes 1 Pd. Smør.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-25
Aalborg, den 19de September. J Gaar havde vi her det saakaldte første Aalborg Marked, der holdes udenfor Stadens Vesterport tæt ved Frederikskilde. Folkemængden var ikke usædvanlig stor, uagtet de fleste af Omegnens Beboere nu har deres Høst inde. Paa Creature skal der have været maadelig Afsats. Af Fødemidler kostede et Pd. Smør fra 18 til 20 s., et Lpd. Ost 7 Mk. a 7 Mk. 8 s. o. s. v. Forresten. gik Alting temmelig roligt og ordentlig af: Virkningen af Kornspiritussen, der gjerne alt for lydelig ved slig en Leilighed pleier at yttre sig, mærkede man denne Gang ikke noget til. Politiadjutant Wølfferdt, vor constituerede Byfoged og Politimester, der overalt viser sig som den opmærksomme og dristige Embedmand, havde sørget for, at en Telt var opslaaet ude paa Markedet, hvori Politiet saavelsom en Deel Soldater, var bereed til at holde de urolige Hoveder i Tømme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-25
Blandede Efterretninger. Grækenland og dets Jndbyggere, som de nu ere. (Fortsættelse; see forr. No.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-25
Befolkningen er endnu deelt i 4 Classer: Jorddyrkere, Haandværksfolk, Soldater og Præster. (Fortsættes.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-25
J Hall. Liter. Zeit., April 1821, recenseres Pastor H. Bastholms Skrivelse til Bibelselskabet i Kjøbenhavn. Rec. kalder Forf. attraaede Ønsker, at faae for Ungdommen hensigtsmæssige Bibeludtoge, glosserede fuldstændige Bibler, som omtrent den værdige Funks Altonaer Bibeludgave, og især den danske Geistligheds Fritagelse for at være bundne til de gamle Søn- og Festdages Evangelier, for billige og retfærdige, og Foredraget, saavelsom Jndklædningen af hans Skrift, beskeden og rolig, og vidnende om Agtelse for det Selskab, han skriver til. Ligesaalidet som Forf. Forslage, i Henseende til Bibeludtoge og glosserede Bibeler. kunne kaldes nye, saa er dog det, han siger om Nytten af blotte Bibeloversættelser for saadanne Nationer, der endnu ikke have antaget Christendommen, hans eget, og mod de Grunde, han anfører derfor, lader sig intet af Betydenhed indvende. Forf. erklærer Bibelselskaberne, efter den Plan de følge, for een af vor Tidsalders hæderligste Jndretninger og største Velgierninger; men hvilket Misgreb, og hvilket forkeert Foretagende, at gjøre raa, halvvilde, til al Selvtænken næsten udygtige Nationer, til den Maalestok, hvorefter man bedømmer hver anden, endog aldeles dannet Nations Fornødenhed, og i begges Behandling vælger begge Midler og Veie, J Erganzungsblatter til samme Blads No. 45, recenseres de i Anledning af Fattigvæsenet 1819 i Kjøbenhavn udkomne smaa og større Skrifter af H. M. Hammeleff, Dr. og Prof. Castberg, P. F. Hansen og Pastor H. Bastholm. Rec. siger, at det danske Fattigvæsen i Almindelighed, og det Kjøbenhavnske i Særdeleshed, som siden 20 Aar har sat saa mange Penne i Bevægelse, synes endnu langtfra ikke at have den Grad af Fasthed, Hensigtsmæssighed og Virksomhed, som man af saa mange Forfatteres Forslage til det Bedre havde kunne love sig. Hvorfra ellers de mange nye Skrifter, der paa nye bringe Gjenstanden paa Bane, og ere fulde af Klager over de Fattiges Formerelse og Mangel paa Anstalter til deres Forsørgelse, fulde af Uvillies Yttringer over en hensigtstridende, om ikke endog haard Behandling af de Nødlidende, fulde af Ønsker og Forslage til at sætte Skranker for dette Onde, og afhielpe Fattiganstalternes Skrøbeligheder, Rec. siger, at han, deels fordi han af det Hammelefske Skrift ikke har kunne faaet fra den danske Boghandling andet end et defect Exemplar, hvori der efter den 14de Side mangler eet eller flere Blade (formodentligen noget ganske Tilfældigt); deels fordi Forf., som T. Møllers Skrift til Publicum viser, er sat under Tiltale, og man altsaa maa oppebie Rettens Dom, førend man ret kan erfare det Anstødelige eller Fordømmelige deri, har seet sig istand til at aflægge noget fuldstændigt Regnskab.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-25
Biskop Balle, humane Jhukommelse, havde den Grundsætning: Pen mod Pen, de er ikke juridisk Jnquisition sætte man mod Forfatteryttring, naar Sandheden, der ogsaa uden udvortes Tvangsmiddel kan forskaffe sig Seir, skal skjælves fra Logn og finde Agtelse og Tillid. Rec. deler denne Grundsætning med den forevigede Balle, men kan ikke sige, hvorvidt den er anvendelig paa nærværende Tilfælde. - Hvad det Castbergske Skrift angaaer, da er Rec. enig med Forf. deri, at det Onde bør oprykkes med Rode, d. er at der maa arbeides mod Tilværten af de Fattiges Tal, at det maa overlades hvert Sogn, selv at forsørge sine Fattige, at vælge sine Fattigforstandere, og bestyre sin Fattigfond &c. Med Generaliseren er det, som oftest, ikke nok. J hvert enkelt Sogn overseer, kjender og bedømmer man Fattige og Formuende lettere og rigtigere, end i en heel af 100,000 Mennesker beboet Stad. (Denne Kundskab til Folks Formue er, især i vore Dage, en ganske egen Sag, og det synes, hvor nødvendige Ligninger i saa Henseende maaskee end ere, dog altid en Jndskrænkning i den borgerlige Frihed, at det Bidrag, Borgerne til een eller anden Communefornødenhed skal yde, bestemmes ved den Mening, tredie Mand har om hans
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-29
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Attende Aargang. No. 78. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 29 September 1821.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-29
Literaturstaden. En Drøm. Det var en skjøn Sommereftermiddag, jeg saa under et høit, skyggefuldt Egetræ i Frederiksdals Skov, fordybet i Læsningen af en Beskrivelse over de, efter sytten hundrede Aars Begravelse, fra de Døde atter opvaagnede Stæder Herkulanum og Pompeji. Den lumre Sommerhede gjorde mig døsig, og med eet var jeg faldet i Søvn. Det forekom mig, som jeg befandt mig ved Jndgangen til en stor By, over hvis prægtige Port stod med gyldne Bogstaver skrevet: Literatur=Staden. En høi, rank Mand, med et mildt og ædelt Ansigt, kom mig i Møde, og spurgte mig venligen, om han skulde vise mig omkring, efterdi han nok kunde mærke, at jeg var fremmed her paa Stedet. Jeg modtog med Glæde hans Tilbud, og fulgte med ham Skridt for Skridt. Denne By, sagde han, er Hovedstaden i den lærde Verden. Fra Fyrsten i Purpurkaabe til Betleren i Palter boe alle her, som høre til Literaturens Rige, og leve og virke hver paa sin Viis. Den første Bygning, vi kom til, var en stor Borg af hvidt Marmor med corinthiske Søiler af Porphyr og et Tag af Guld. Dette, sagde den ubekjendte, er de Stores Bolig, som Jndbyggerne sædvanligen kalde Slottet. Uagtet Literaturen er en Fristat, saa finder man dog deri Konger og Fyrster, der regjere lige saa enevældigen i deres Kreds, som Storsultanen i det tyrkiske Rige. Den egentlig lærde Adel, saasom kronede Digtere, Aristarcher, Amphictioner boe her. Disse Alvældige udgjøre en Caste for sig, og nedlade sig aldrig til at holde Samqvem med den egentlige Plebeier. Som oftest ansee de det for at være under deres Værdighed, selv at sætte Pen til Papiret, med mindre det skeer i det Øiemed, at vinde Udødelighedens Krands, eller skrive en Anbefaling for et Værk, der, uden deres Beskyttelse, ikke vover sig ud i Verden. Hvert Ord, som disse Mægtige skrive, er en Perle, og deres Skrifter kunne ikke opveies med Guld. J denne Bolig er ogsaa Smagens Høiesteret og Smagsværkers Justeerkammer, hvor Alting bedømmes og paasættes sit Stempel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-29
Ligeledes findes her det lærde Ordenscapitel, hvor alle lærde Titeler og Ærestegn uddeles. Her bestemmes det, hvo der skal hedde Nationens første eller Yndlingsdigter eller dens Herlige; herfra udleveres Laurbær-, Myrte- og Ege kroner og Krandse. Her gives Diplomer og Patenter paa Udødelighed. Vi gik videre og kom til en Gade, hvor man ikke saae andet end Boutiquer og udhængende alenlange Skildter. Denne Gade, sagde den Ubekiendte, kaldes Sladderrækken, og disse Boder Sladderboderne. Her boe alle muelige Fuskere og Bønhaser i Literaturens Rige, Oversættere af Tydsk, Riimsmede, Compilatorer, Romanmagere, Journalkræmmere og Leilighedsforfattere. Neppe vare vi traadte ind i denne Gade førend vi fra alle Kanter bestormedes af Folk, der vilde sælge deres aandløse Aandsproducter, af Oversættere, der ville oversætte utilblevne, altsaa uoversættelige Skrifter, hvis Titler de blot havde læst anmeldte i udenlandske Blade, og endeligen af Leieskribenter, der tilbøde sig, for en saare billig Betaling, at skrive Hæder og Ære fra deres Medborgere. Jeg maatte slide mig løs fra disse Mennesker, hvis Ansigter vare Hungerens udtrykte Billede. Uden for endeel Boder var der anbragt Altaner, hvorpaa der stod Bajazer, der ved alskens Konster, saasom ved at æde Jld, exercere en Abekat, trække en Bjørn frem til Dans, søgte at lokke de Forbigaaende ind i deres Fjelleboder, og i det den ene overskraalede den anden, raabte: Kommen Sie herein, Kommen Sie herein! De kastede endog deres trykte Sager ned paa Hovedet af Folk, for, saa at sige, at tvinge dem til at læse, og jeg fik et Hefte af et nyt Maanedskrift, saa vældigen slængt lige i Ansigtet, at jeg frygtede for at komme til at miste Øiet. Det var med Nød og Neppe at vi slap ud af denne Gade.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-29
Min Ledsager førte mig nu hen til et lidet Stræde, der lignede meget Permadsens Gang. Dette Stræde, sagde den Ubekiendte, kaldes Eruditionsstrædet. Ligesom man paa Sladder rækken kun skriver for Brød, undertiden endog kun for Commisbrød, saaledes arbeides her kunfor den pare Ære. Hist i denne Hytte boer en Mand, der allerede i tredive Aar har arbeidet paa en meget lærd Afhandling om Alexander den Stores berømte Hest Bucephalus, i hvilken han vil søge, af Kilderne selv at bevise, hvor høi, hvor gammel, af hvilken Art, Farve, Skikkelse dette udødelige Dyr har været, dets Stammeland, Stammefædre og Stammemødre i sexten Led. Han troer fuldt og fast, at hele den lærde Verden vil komme i Bevægelse, naar denne Tractat engang bliver færdig, men hvortil, for det første, ingen Udsigt er, saalænge Tyrkerne rumstere saa slemt i Grækenland og lægge hindringer i Veien for ham, at faae Afskrifter af de til hans Udarbeidelse fornødne Haandskrifter i Klosterbibliotheket paa Bjerget, Athos. Tæt ved boer en anden Mand, der skriver paa et Værk, hvori han vil bevise, at Bileams Æsel har været elair voyant, og Bileam selv en Magnetiseur, der stod i Correspondence med dette Æsel. Efterat vi vare passerede dette Stræde, kom vi til en uhyre stor Jernport. Min Ledsager berørte den med sin Kjæp, og den sprang op, Vi satte os begge i en Tønde, og bleve nedhidsede en Dybde af 500 Fod. Her saae det ud som i Hexehulen i Shakespeares Macbeth. J Midten af Hulen hang en overordentlig stor Kiedel, dekogede over en stærk Jld. Omkring den dansede et heelt broget Selskab af Qvaksalvere, Skorsteensfeiere, Haarskjærere, Kiedelflikkere, Skrædere o. fl. der kastede noget i Kiedelen, som jeg ikke kunde skjønne ret hvad det var, under følgende Sang, Chor. Ord, som tænde, Lig Nastronds Jld, Gluffer, som brænde, Lig giftige Piil; Tunger, hvis Braad Saarende stikke, Fraadig beklikke Hver Hædersdaad; Ædderens Saft. Med Videt blandet, Lærdommens Kraft. Med Ondskab vandet: Brødre, blander i Kiedlen sammen, Os og vort Laug til Fryd og Gammen, Kjedelflikkere. Nører om med rustne Skee, At det Hele bliv en Vælling, Som kan bringe Ak og Vee Over Kjæmpe, over Skrælling!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-29
Skorsteensfeiere. Fra Top til Taa Selv sort som Fanden. Vi vel forstaae, At sværte Manden. Qvaksalveren. Nu er Salven fir og færdig, Og kan bruges naar den skal, Den er mig og eder værdig, Naar det gjelder, Knald og Fald. Rigtig brugt i smaa Portioner Virker den som Heresaft, Her og i al Verdens Zoner, Med en uhørt Trolddomskraft; Stiller Hunger, stiller Tørsten; Skræmmer Betleren og Førsten, Ved disse Ord, som Qvaksalveren sang med en sand Stentorstemme, vaagnede jeg af min Drøm. Om de ved Syngespillet: den lille Rødhætte foretagne Forandringer, med et Par Ord om nogle andre Theaterstykker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-29
Man har i Sinde atter at opføre paa vort Theater Theaulons og Boyeldieus musikalske Drama den lille Rødhætte, der i forrige Saison henlagdes, fordi, ikke Musiken, men en stor Deel af Stykket selv, formedelst sit slibrige Jndhold, mishagede; men - man vil nu opføre det efter en forandret Udgave. Det er da vel værdt, lidet nøiere at betragte de foretagne Forandringer, for at see, om der er taget Hensyn til de velgrundede Jndvendinger, der fra Smags og Sædeligheds Side gjordes mod adskillige Scener, og om det, som saaledes hindrede Stykkets fortsatte Opførelse, nogenledes er ryddet af Veien. Thi i dette Tilfælde vil der neppe kunne indvendes noget imod at Rødhætten igjen fremtages, da Musiken er fortræffelig, og upaatvivleligen gjerne høres af det talrige musikelskende Publicum. Naar Stykket selv blot er uanstødeligt, saa bør man ikke fordre mere; thi det maa blot ansees som Vehikel for den udmærkede Musik, og har iøvrigt aldeles intet Værd. Saa meget mindre begribeligt er det, hvorledes man har kunnet lade det opføre i sin oprindelige Form; dog om denne henholde vi os til Recensionen i Literaturtidenden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-29
Det kommer ved visse Characterers Fremstilling paa Theatret meget an paa, at disses moralske Slethed, saaledes som Digteren har fremstillet dem, møder den tilbørlige Misbilligelse i Stykket selv, og at det for alting ikke seer ud, som Digteren under slige Characterer, ja endog lader dem undgaae at vises den tilbørlige Foragt af Handlingens øvrige Personer. Ogsaa med Hensyn hertil ere med megen Føie adskillige Repliker i den første danske Bearbeidelse af Rødhætten forandrede i den nu udgivne; ligesom og meget af den elskværdige Letsindighed, som der fandtes, selv i de bedre Personers Tale, nu er borttaget. Catastrophen er aldeles forandret, Rodolphefratages Trylleringen; han bliver Grev Rogers Fange, og loves kun sin Frihed igjen mod en høitidelig og uovertrædelig Forpligtelse. Grev Rogers Characteer har, ved Forandring af hans Repliker paa flere Steder, erholdt mere Værdighed. Nannette er heller ikke længer stillet i saa tvetydigt et Lys, som adskillige blandt hendes egne Repliker forhen kastede paa hendes Characteer. Af hendes Scene med Rodolphe er alt, som aabenbar gav Forargelse, udeladt eller forandret, ligeledes af Scenen mellem Rodolphe og Rose i Eremitboligen. Flere af Ridder Rodolphes og Magisterens uforskammede Repliker ere forandrede og nogle af Monologerne forkortede. Endeligen ere ogsaa nogle aldeles overflødige Yttringer af Bertha, i Anledning af den Skik, Rodolphes Fader havde ophævet, men den vanartige Søn igjen vilde indføre, aldeles udeladte. Saaledes er da alt gjort, hvad der kunde skee, for at gjøre Stykkets Opførelse taaleligt, uden at gjøre Musiken ubrugbar, og for at skaffe Publicum en ædel Nydelse af en udmærket skjøn Musik.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-29
Det er unægteligt, at Publicum ved Bedømmelsen af Rødhætten, som den forhen opførtes, har hjemlet det gamle Ordsprog, vor populi vox den (fra hvilket iøvrigt desværre ikke sjeldne Undtagelser finde Sted) en Deel af sin Gyldighed. Men det er ogsaa unægteligt, at det samme Publicum stundom uden Mishags Yttring har seet Stykker, der havde ikke mindre slibrige Steder end Rødhætten. Saadanne Stykker ere Figaro's Giftermaal, Ringen (Grev Klingsbergs plumpe Feiltagelse af Fru Darring og af hendes Datter), og et lille fransk Syngestykke, Stakket Dands er snart sprungen; for ei at omtale adskillige, som man haaber, nu tilsidelagte, Kotzebueske. Hvad de to første Skuespil angaaer, ville vi antage, at Overbærelsen har havt sin Grund i deres forresten store theatralske Værd, om de sidste gielder dette dog ikke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-29
Endskjøndt Holbergs Comedier, med Hensyn til deres større Værd, ligesaalidet bør sammenstilles med noget af de nysnævnte Stykker, som de, i Hensyn til Tvetydighederne, bør sættes i samme Classe, saa vil jeg dog her benytte Leiligheden til med et Par Ord at omtale de saakaldte Holbergske Plumpheder, der hos Holberg saameget forarge den fine Verden, medens samme hundrede Gange har smilet ved Beaumarchais's fine og derfor denne Verden behageligere Utugtigheder, hvilke de franske dramatiske Digtere af mindre Rang, samt deres Aandsbeslægtede i Tydskland, Kotzebue, efter Evne have efterlignet. Ogsaa disse Efterlignere ere blevne lønnede med samme bifald. Det, man støder sig over hos Holberg, er adskillige mod den nu gængse Tone disharmonerende Udtryk i hans Comoedier, hvorimod disses Handling er aldeles ærbar; det, man ikke støder sig over hos Beaumarchais (thi vi ville nu bruge ham som de øvriges Repræsentant) er adskillige med Dyd og Sædelighed disharmonerende Handlinger, hvorimod Udtrykkene ere saa fine og velanstændige som det er mueligt. Hine Poeters Hensigt er, at forlyste ved utugtige Jdeer, som de derfor paa en fiin og artig Maade søge ei allene at vække, men endog at vedligeholde. Sligt er egentligen nederdrægtigt og afskyeligt, hverken en saadan Hensigt eller Virkning kan tillægges Holbergs Stykker. Han stiller ved et enkelt Jndfald engang imellem vellystige Begjerligheder og Utugt i et foragteligt og latterligt Lys, men ingenlunde i et tillokkende. De menneskelige Daarskaber og Laster, der have Udspring af hine Begjerligheder, gjør han stundom til Satirens Gienstand og til Vehikel for enkelte comiske Yttringer; men at vække- og nære vellystige Tanker er aldrig hans Øiemed. Et saadant vil man ikke selv af hans meest overgivne Jndfald kunne udlede. Det Stødende i disse Lystigheder er henkastet saa aabenbar hensigtsløst, at de Rene saa lidet som de Svage kunne forarges eller forføres derved. At de Urene, de allerede Forførte, derved skulde styrkes i Fordærvelsen, vil man vel neppe paastaae. Det sande og konstmodne Gen adler de Midler, det bruger, ved Maaden, hvorpaa det bruger dem, og i den store Comikers geniale Compositioner taber det Uanstændige enhver anden Betydning end den comiske. Medens man derfor neppe tør paastaae, at de moderne fransk tydske Lefle- og Letfærdigheds-Stykker aldrig have stiftet nogen Skade, kan man, uden Forbeholdenhed, med den fuldkomneste Vished sige, at aldrig har en eneste af Holbergs Tvetydigheder bragt nogen Uskyldig til at vakle, eller nogen Skyldig et eneste Fjed længere bort fra Dyden. Og ligesaa forargerligt som det er, naar Stympere paa Prent fremsætte deres gemene, af en ureen Natur flydende Jndfald, og derefter formaste sig til at forsvare denne Adfærd med Holbergs Exempel, saa vist er det, at enhver sund og ufordærvet Natur stedse vil finde en reen, med ingen Forargelse blandet, og altsaa den uskyldigste, Glæde, ved Holbergs geniale, naturfriske og kraftfulde comiske Værker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-29
Indenlandske Efterretninger. Ved det danske asiatiske Compagnies to første Dages Auction den 19de og 20de d. M. op raabtes Varene i Rigsbankpenge rede Sølv, hvor da solgtes: 2 Sække Radix China, a 12 s. pr. Pund (33 Sække toges tilbage); (221 Sække Gal lang bleve ikke solgte, 1329 Kister lyse Puddersukkere, a 20 til 20 1/2 s.; 198 Kister Sago, a 15 til 16 s. pr. Pund, (6634 Pd. Snørrottinger toges tilbage); 100 Kister Theebohe, i 78 til 84 s.; 240 Kister Kongo, a 1 Rbdlr. 12 1/2 til 16 s. (363 Kister toges tilbage); 884 Kister Congo, a 1 Rbdlr. 12 til 13 s. (1584 Kister toges tilbage); 19 Kister Campoi, a 1 Rbdl. 16 s. (848 Kister toges tilbage); 88 Kister dito, a 1 Rbdlr. 16 s. (612 Kister toges tilbage); 268 Kister dito, a 1 Rbdl. 16 til 18 1/2 s. (232 Kister toges tilbage); 108 Kister dito, a 1 Rbd. 21 til 23 s. (92 Kister toges tilbage. Af 1000 Kister Campoi, inddeelt i 100 Lodder, solgtes 57 Lodder, a 1 Rbd. 24 1/2 til 28 1/2 s. pr. Pd. 206 Kister Zion Zioun og 157 Kister Patri Zion Zioun bleve tilbage tagne. Af 240 Daaser Patri Zion Zioun, inddeelt i 24 Lodder, solgtes 8 Lodder, a 10 Rbdlr. pr. Daase. Af 640 dito, inddeelt i 27 Lodder, a 20 Daaser, solgtes 10 Lodder, a 5 til 6 1/2 Rbdl. pr. Daase, 732 Kister Pecco toges tilbage. Af 612 Daaser dito, i 30 Lodder a 20 Daaser, solgtes 11 Lodder a 8 1/2 Rbd. pr. Daase. Af 100 Kister Pecco & Patri Zion Zioun, inddeelt i 20 Lodder a 5 Kister, solgtes 10 Lodder, a 3 1/2 til 3 1/2 Rbdl. Af 500 Kister Thuncay solgtes 22 Kister a 1 Rbdl. 9 s. pr. Pund.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-29
En af de rigeste Kjøbmænd i Canton har i sin Glæde over, første Gang, efter tolv Aars Forløb, atter at see det danske Flag vare paa Chinas Kyst, ved Hr. Capit. Stage, som førte Chinaskibet Christianshavn, ladet det danske Hof oversende en Foræring af adskillige Casser af den allerfineste Thee, i Form af Kager. - Culturen og Civilisationen i China skal i de sidste tolv Aar være stegen i en utrolig Grad, og Sæderne ere der nu saa slebne, at man troer, næsten overalt hvor man kommer hen, at befinde sig i een af Europas meest dannede Stater. Ogsaa Konstfliden er bleven meget forsinet. Man forfærdiger der nu blandt andet Guld-og Sølvarbeide, endog med engelsk Stempel, som man skulde troe var gjort i Engelland selv.