Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-08-14
Blandinger. Capt. Frederik Møller i Khvn, har fra hans Søn faaet følgende Brev, dat. Liverpool den 7de Juli 1841. "Jeg tog Hyre i London som Overtømmermand paa et Skib for at gjøre en Verdensomseiling og blev 2den Styrmand, efterat vi vare komne til det gode Haabs Forbjerg. Derfra gik vi til NyHolland, besøgte forskjellige Havne der, og gik rundtom denne store Part af den nye Verden gjennem Torresstræde. Dette Stræde, som adskiller Ny=Holland, fra Ny-Guinea, er fuldt af Skiær, Klipper og Øer, hvis Jndbyggere ere Menneskrædere. Paa Halvveien i Strædet fik vi stille Veir om Natten, Skibet maatte ankre, og om Morgenen ved Daggry vare vi omringede af Vilde i deres Cander; de toge Commandoen af vort Skib og kappede vore Ankertouge, og vi dreve med Strømmen i Land paa en af Øerne. Her plyndrede de vort Skib og tvang os til at brække Skibet. op og give dem alt Jern og Kobber, der var i Skroget. Da de fik alt vort Værktøi i Land, nødtes vi til at bygge dem Huse, hjelpe dem med at gjøre Strids-Jnstrumenter og plante vore Kanoner paa et Batteri, vi havde kastet op for dem. Vi vare der i 11 Maaneder, levede som Vilde imellem et vildt Folkeslag, og udstode alt det Tyrannie, man kan tænke sig. De gjorde et Baal og offrede to nyfødte Børn i Flammerne, imedens de dandsede om Jlden, derefter toge de Tre af de bedste imellem os, slagtede og aad dem, og Touren var nu til os Andre. Vi besluttede da at befrie os selv eller døe. Vi toge den samme Aften 4 store Krigscander, fyldte lidt Vand ombord, toge noget Provision, og skjøde af fra Land om Aftenen i Mørke. Vi spredte vore Matter som Seil, og Strømmen hialp os; men vi kjendte ikke Veien mellem Øerne, havde intet Compas eller andet Navigationsinstrument ombord, og dreve saaledes i Land paa et Coralrev i Strædet, hvor vi laae til næste Morgen, da vi fik vore Canoer i dybt Vand; men vi havde kun været en Time under Seil, da vi saae tvende Canoer forfølge os. Vor Anstrængelse var svær, da vi ikke vare øvede i at pagaie. Vore Fjender forfulgte os omtrent i 2 Timer og vare 1 Miil agter ud, da Vinden stillede af og vi gik til Luvart og de gik i Læ af en Ø. De stode tæt til Revet og kom paa Grund, medens vi holdt ud i aaben Vande; vi vandt saaledes 3 Mile, og da det blæste rask og vore Canoer vare de bedste iblandt dem, de Vilde havde, kom vi klar fra dem. 17 Dage vare vi i Søen og havde i de to sidste Dage intet andet at spise end raae Fisk og ikke andet at drikke end vort eget Blod; vi vare udsatte for brændende Hede om Dagen og Kulde om Natten, da de Vilde havde taget alle vore Klæder. Efter 17 Dages Seilads saae vi et Skib, der styrede mod os; det var John Richard fra Manilla til Liverpool, man tog os ombord, gav os Klæder, Spise og Drikke, helede vore Saar, vi havde skaaret i vort Legeme for at drikke vort Blod, og bragte os til Liverpool. En vandrende Skov. Den 18de Juli, da Storm og Regnskyl forvoldte ogsaa megen Skade i Frankrig, saae man en Skov af Gran og Bøg, omtr. 5 Arer i Omfang, og beliggende paa en Hør i Sognet Verables, Eure Departement, løsne sig ved Jordens Overflade og glide ned i Dalen, hvor den standsede paa en Havremark. Det synes som om Regnen har blødgjort den dybere liggende Jordbund, og at Overfladens Vægt har bevirket denne ualmindelige Nedstigen. Dagen efter gik Havremarkens Eier, der var bange for at Regnvandets Nedskyl skulde have skadet hans tilkommende Høst, hen forat besigtige sin Eiendom; han ledte længe, og tilsidst blev han høilig overrasket ved at see, at hans Havre pludselig havde forvandlet sig til Bøg og Gran. Træerne helde kun lidet og det er rimeligt at de, da de forlode Høiens klippeagtige Underlag, fandt det bedre at slaae Rødder i den fede og rige Jord i Dalen, som de have valgt til deres nye Opholdsted. Der vil uden Tvivl imellem de to Eiere opstaae en Retssag Det antarctiske Continent Adelia, der, som man af Aviserne veed, næsten samtidigt, ved indeværende Aars Begyndelse, er bleven opdaget af en fransk og en amerikansk Expedition, lader sig hverken, med skjellig Grund, henregne til Amerika eller til Australien, og skal derfor, som man har andraget paa, betragtes som sjette Verdensdeel. Den franske Opdager d'Urville gav dette Land Navnet Terre Adelie, til Ære for sin Kone, som hedder Adelheid.