Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-10-30
Det er hver Mand, vitterligt, at Litteraturen har fundet den priseligste Opmuntring hos den Danske Regjering, især i den Guldbergske Periode, og at den ved meer end een Leilighed deels middelbar, deels middelbar har fremmet Bøgers Trykning. Kongehuset har ikke allene ved Subskription søgt at befordre dette herlige Formaal, men ved særegne Begunstigelser har Regenten selv, allerede for henved et halvt Aarhundrede tydeligen lagt for Dagen, hvor meget han ønskede at udbrede Cultur og Oplysning ved gode og nyttige Skrifter. Derfor ere Bøger fritagne for Told afgivt (efr. Pl. 25 Martii 1771), derfor svares kun halv Told af det Skrivpapir, som forbruges til Bøgers Trykning. Men disse Begunstigelser, uagtet, befinder Litteraturen sig nu omstunder i mercantilsk Henseende i en høist beklagelig Forfatning. Med hver Dag aftager Afsætningen, og med den Læselysten, som en Virkning af Trykkematerialiernes uhyre Stigen, og Mængdens Ubeqvemhed til og Mangel paa Sands for aandelige Syster. Kun de høist nødvendigste Bøger kjøbes, men alt hvad man ikke anseer for et umiddelbart Redskab til Erhverv, agtes for aldeles undværligt. Man læser saa at sige kun for at leve, men lever ikke for at læse. Nationens Mesterværker henligge i Bogladerne som Føde for Møl, og de vigtigste Haandskrifter finde deres Grav i Forlæggernes Pult. Almuebibliotheker, som for nogle Aar siden begyndte at blive saa almindelige i begge Rigerne, aftage, og standses i deres Fremskridt. Selv vore Aviser og de vigtigste af vore Dagblade staae Fare for at gaae aldeles under, hvis Tidsomstændighederne ikke snart forandre sig. Ti Menneskeer slaae sig sammen om at holde eet Blad, og de fleste laane det, naar det kun er den nogenlunde mueligt. Vore Klubber, som i Almindelighed understøtte enhver endog mindre betydelig Skuespiller eller Skuespillerinde, ved at betale dem en overordentlig Priis for en Billet til deres Beneficeforestilling, vælge den modsatte Vei, naar det gielder om at understøtte et litterairt Foretagende. Adskillige Hundrede Mennesker slaae sig sammen om et eneste Exemplar af et Skrift, og slutte saaat sige en evig Offensiv=Alliance mod Forfatterverdenen. Ogsaa Leiebibliothekerne staae heri Klubberne troligen bi. Neppe har en ny Bog forladt Pressen, førend den anskaffes i et saadant Bibliothek og gaaer fra Haand til Haand blandt adskillige Hundrede Læsere. - Den skjønne og for et Decennium siden saare almindelige Skik, at hvert Menneske, der kun nogenlunde gjorde Fordring paa Cultur, havde en liden Bogsamling, er ganske gaaet af Brug. Sandsesløse Forlystelser, have fortrængt enhver høiere Aandsnydelse. Vilde man under denne Litteraturens vist ikke misundelsesværdige Forfatning end antage, at Bøger qvalificerede sig til at regnes blandt "afgivtspligtige Varer, saa synes den aldrig mindre at have kunne taalet saadanne Onera, end netop under nærværende Omstændigheder, hvor saa mange mørke Skyer bedække dens Horizont. Men danske Bøger, betragtede som Aandsproducter, kunne neppe med skjællig Grund henregnes til egentlige Naturproducter, Manufactur=, Fabrik eller Haandværksvarer, hvilke, efter Commissionens Bekjendtgjørelse, ere de bestemte Særkjender paa de Varer, som i Følge Forordningen bør anmeldes." Vel er det sandt, at en Bog sælges, men ikke alt hvad der sælges er en Varesovt. Et Manuskript, en musicalsk Composition, et Malerie, en Tegning sælges ogsaa, men ingen af disse Gjenstande kan just af den Aarsag kaldes en Vare. Dertil kommer endnu, enhver anden Artikel har et Slags intrinsik Værdie, hvoraf der kan svares en Afgivt. Men en dansk Bog har kun en intellectuel Værdie, dens materielle (Maculatur=Værd) er alt for ringe til at den nogensinde kan komme i Betragtning. En Bog faaer først Værd i det Øieblik nogen skjøtter om at kjøbe den, men saalænge den er usolgt i Forlæggerens Hænder, har den kun en materiel Værd. Ganske anderledes er det med enhver anden Vareartikel. Et Skippund Klipfisk, en Tønde Sirup kan man sælge til enhver Tid, fordi saadanne Varer have en intrinsik materiel Værd. Men man sætte engang 100 Exemplarer af T. Rothes Værker til Auction paa Børsen, og man vil snart erfare, hvor saare faa der skjøtter om at kjøbe saadanne Varer for deres intellectuelle Værds Skyld, og hvor meget Vedkommende foretrække den legemlige Føde for den aandelige.