Ribe Stifts Adresseaviser, 1832-11-23
Udenlandske Efterretninger. Hollandsk-belgiske Anliggender. Endnu er intet afgjørende Skridt skeet; men det er ikke usandsynligt, at allerede næste Post vil dringe Efterretninger og et saadant; thi det udgives for aldeles vist, at dersom Antverpens Citadel ikke er rømt d. 15de, rykker den franske Hær ind, 16de, staaer for Antverpen d. 19de og indrømmer Gemral Chasse kun to Dages Betænkningstid. Det er rigtignok kun en kort Frist, men den gamle General forlanger næppe en længere: han har allerede betænkt sig; thi han har nylig tilkjendegivet alle Tropperne sin uforanderlige Beslutning, hellere at lade sit Liv, end overgive sig, og tillige givet Enhver, der heri ikke tænkte som han, Frihed til at forlade Citadellet. Hans Folk svarede som af een Mund: "hellere døe med Generalen!" og af den 6000 Mk. stærke Garnison fandtes ikke Een, som vilde forlade ham. Saaledes besjæles da Citadellets Besætning af den samme Aand, som i denne Farens Tid lever i det hele Folk, og hvorpaa Kong Wilhelm atter har modtaget et nyt og glædeligt Beviis. Kjøbmændene i Amsterdam have nemlig holdt en Forsamling for at raadslaae om, hvad der under disse Omstændigheder var at gjøre. De have dernæst sendt en Deputation til Haag og tilbudet Kongen, ei alene en Sum af 3 Mill. Fl., men ogsaa deres Liv og Blod, idet de Yngre iblandt dem ville følge Hæren, som Frivillige, men de Alderstegne besørge Vagterne i Staden og i Nødsfald forsvare den i Forening med de tegulære Tropper. Deputationen havde tillige det Hverv, at tolke Handelstandens Kjærlighed til Kongehuset, dens Tillid til hans Majestæts kongelige Ord, dens Beundring for hans Standhaftighed, og derhos forsikkre, at til at understøtte Landsfaderens ædle Bestræbelser, vilde intet Offer falde dem for tungt. At Kongeøiet maatte fyldes med Taarer ved Budskabet, som disse Mænd havde at føre, er vel ikke saa forunderligt; at en Konge, i Spidsen af et trofast og eendrægtigt Folk, stolende paa Gud og sin retfærdige Sag, erklærer, at han vel vil ydmyge sig under Herrens vældige Haand, men ikke blegne for Hærskarernes Mangfoldighed, fortjener vel at betegnes med bedre Navne, end Gjenstridighed og Halstarrighed; at et saadant Folk med en saadan Konge vil blive en svar Fiende at bekæmpe, tør vel Vedkommende komme til at sande; men Saameget er vist, at hvordan end Udfaldet bliver, skal Holland ingen Skam have af denne Færd, men den skal staae som et hæderligt Vidnesbyrd om, at det lille Land "under Havet har det i Eie, som er noget Mere værdt end hollandsk Ost og hollandske Ducater. - Kong Leopold aabnede d. 13de November Kamtene i Brussel med en Tale, i hvilken han bragte de vigtige Begivenheder i Erindring, som i de 4 Maaneder siden den forrige Sessions Slutning havde fundet Sted, nemlig Kongeriget Belgiens Erkiendelse af de europæiske Magter, Kongens ægteskabelige Forbindelse med den franske Prindsesse og Conventionen imellem Engelland og Frankerig, med Hensyn til hvilken han yttrede, at om end Tractatens Fuldbyrdelse ved fremmed Magt hindrer Belgiens unge og skjønne Hær i at lægge sin Tapperhed for Dagen: saa borger dog dens Jver hans Majestæt for, at et muligt Angreb paa Velgien ikke vil blive ustraffet. Kongen omtaler dernæst de Gienstande, som i denne Session ville især gjøre Fordring paa Kamrenes Virksomhed, fremstiller Landets Tilstand, i det Hele som tilfredsstillende, peget hen paa den store Begivenhed, som forestaaer, og sluttet med at yttre det Haab, at uafbrudt Harmoni vil finde Sted, mellem de høieste Auctoriteter, og at Fædrenelandet vil finde sin Styrke i alle sine Børns fuldkomne Enighed.