Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-09-09
Forlangt Jndrykkelse. J denne Tidende No. 136 sees en Annonce, hvor Forfatteren af lutter Jnteresse - efter hvad han selv siger for Aarhuus Byes offentlige Anliggender, dadler og nedriver Udskiftningen af Horsens Kjøbstæds Mark, i den Grad, at samme ei alene skulle være til almindelig Skade, men at derunder endog var begaaet ligefrem Uretfærdigheder. Hans Hensigt er muligt, i det mindste skal det synes saa, at forebygge slig Skade og Uret under Udskiftningen i Aarhuus, men om saa end er, burde han dog vide Rede til hvad han saaledes vover offentlig at fremsætte, hvilket han imidlertid ikke veed. Han paastaaer, at Marken i Horsens blev udskiftet ligefrem efter Grundtaxten, og dadler, at denne ikke forud blev omdeelt efter Byens nuværende Tilstand, samt vil vide, at flere Familier derved leed stort Tab; men i alt dette feiler han. Den Ret som Huuseierne tilkom i Marken, var grundet paa den gamle, og saavidt vides endnu gjældende Grundtaxt, og Fordelingen iblandt disse rettede sig efter deres Byeskatter saaledes, at den Huus eier der skattede af 50 Rbd., Grund og Næring sammenlagt, havde Ret til at sætte een Koe paa Marken, og den som skattede af 150 Rbd., havde Ret til at sætte To. Ligesom nu Marken, efter disse Omstændigheder, ikke kunde blive og heller ikke blev udskiftet efter Grund taxten uden under en vis Moderation med Hensyn til Næringen, saaledes vilde det have været et grovt Brud paa de gamle Rettigheder, hvis en nye Omdeling af Grundtaxten havde bleven foranstaltet, for derefter at have udskiftet Marken, hvorved Nogle vilde have mistet tildeels betydeligt af deres lovlige kjøbte og betalte Rettighed, og Andre uden mindste Vederlag erhvervet samme, hvilket Jndvaanerne ogsaa den Tid tilfulde indsaae, og i det mindste stiltiende erkjendte, at Jngen blev forurettet ved den valgte Fremgangsmaade. Naar bemeldte Forfatter dernæst fortæller: "at han kjender en Mand i Horsens, der til sin Gaard havde i Fortiden Græsningsret til 2 Køer og ved Markens Udstiftning fik kun saameget Jord, at han derfor kun kan erholde i Jordleie 2 Rbd. aarlig, saa er dette, mildest talt, en stor Vildfarelse. Den Mand som før Udskiftningen havde Græsningsret til 2 Køer, vel at mærke for sin Gaard, kan til Eqvivalent derfor, efter den lagte og vedtagne Plan, ikke have faaet mindre end 9 a 10 Skjepper Land geometrisk Maal, og Enhver vil dog kunne indsee, at en Jordlod af denne Størrelse ved Siden af en Kjøbstad, kan afgive mere end 2 Rbd. i aarlig Leie (en slig Lod har afgivet 15 a 20 Rbd. aarlig); og naar Forfatteren fremdeles siger, at der gives mange smaae Parceller paa Horsens Mark, som ikke kan lønne sig at drive, og anker over, at der er anvendt meget Jordsmon til Grøfter og Jndhegninger, saa røber han vistnok ligesaalidet Kundskab om Landvæsenet i Almindelighed, som om det Locale i Særdeleshed. De mindste Parceller paa omtrent 1 Skp. Land, hvoraf der dog ikke gives mange ere alle tæt ved Byen. Den Fordeel han opgiver for Jndvaanerne i Aarhuus at de nemlig under Fælledskabet kunne faae en Koe paa Græs for 2 Rbd., medens Jndvaanerne i Horsens maa give 10 Rbd., er nærmest at henføre til Blændeværk, thi naar en Horsens Jndvaaner giver 10 Rbd. i Leie saa har han det, en Aarhuus Jndvaaner ikke har, nemlig en Jordlod, som dækker endeel af Leien, maaskee det hele, ja maaskee giver Overskud, foruden at en Koes Græsning paa Horsens udskiftede Jorder er af gandske anden Værd end paa Aarhuus Fælled.