Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-28
Nu angaaende Midlerne til at forbedre Fattigvæsenet i Danmark, forhindre de Fattiges Tilvært og forringe deres Antal. J denne Hensigt forelægger jeg Hr. Asmus efterfølgende Fragmenter til Bedømmelse: 1. Ophævelse af Tallotteriespillet, eller Fastsættelse at ingen Jndsats under 2 Rbd. bør finde Sted. De nugjeldende Fattigloves Simplificering. 3. Overdragelse af Fattigpolitiet og Dommerembedet i Fattigsager til Communerne selv, eller sammes Fattigforstandere. (Naturligviis maatte i vigtige Tilfælde Øvrighedens Approbation indhentes.) 4. Den nuværende tvungne Fattigskats Forvandling til bestemte frivillige Bidrag, der maanedligen indsamledes af anseete Medlemmer af Communen. 5. For hvert Fattigdistrict Opbygning af et Fattigtvangshuus for selvforskyldt Armod, Lediggængere p. p. 6. Et frivilligt Fattighuus for uforskyldt Armod, for Alderdommen p. p. 7. Præmienddeling for Fattiges Flid. 8. Oprettelse af Sparekasser hvor de endnu mangle; Forøgelse af Friskolerne. 9. Skærpede Straffe for Ugiftes Svangerskaber. (Den tiltagende Befolkning behøver ingen overbærende Politieanordninger mere.) 10. De Fattige maatte kun understøttes med det, der manglede dem til de meest trængende Livsfornødenheders Tilfredsstillelse. 11. Communerne sørgede for, at de Fattige stedse kunde faae Hør at spinde, samt om Vinteren for billige Spiser fra Spiseanstalter. 12. Formindskelse af Administrationsbekostningerne ved Fattigvæsenet. Unge Borgere i Stæderne maatte 3 Aar tjene gratis som Regnskabsførere og Uddeelere; Lægerne, ligesom i Lübeck, gratis yde de Fattige Lægehjælp, og Apothekerne overlade de Fattige Medicamenter for Jndkjøbspriis. 13. Hvor det var muligt overlod man de Fattige en Plet Land til Kartoffelavl. 14. Jndtil en vis Slægtskabsgrad paalægge man Familierne forarmede Medlemmers Forsørgelse, naar de have Evne dertil. (Der gives vist ingen stærkere Spore til at nøde Mennestene til at benytte Kraftens Dage til Sammensparelse af en Nødskilling for Alderdommen, end en saadan Lov; thi til Familiens Velgierninger sætter Mennesket allermindste Tillid.) 15. Skulde de frivillige Gaver, Kirketavler, Fattigblokkeikke være tilstrækkelige i en Commune til at dække Fattigudgivterne, saa maatte det Manglende tilskydes af Amtsfattigkassen, og igjen erstattes denne ved Paalæg paa Luxusartikler, og ved Overskuddet af Tallotteriet, hvis det skulde vedblive. Hr. Asmus vil spørge: Naar Tallotteriet vilde blive ophævet? – og jeg svarer, da er ogsaa Danmarks Armod forebygget. Ogsaa synes en høi Afgivt ved Brylluper at være svarende til Øiemedet og passende med Tiden. Hymens Fakkel vilde derfor ikke udslukkes. Hindringer forhøie ofte Tillokkelsen ved Vovestykket, og evig vil der blive bidt i Evas Æble. 16. Saa mange fattige Familier der befandt sig i en Commune, ligesaa mange velhavende, vakkre Borgere eller Landmænd maatte optræde, ved Lodtrækning hver lade sig anvise een fattig Familie, over hvilken de da med ægte Borgersind udøvede Huuspolitie, med menneskekjærlig Omsorg besøgte den een Gang hver Maaned, gjorde sig bekjendt med deres Sorger, gav dem Raad, Arbeide og al den Bistand, deres Hjerter foreskrev dem. Var dette udførligt, og jeg troer det – da var den saameget omtalte Opgave om Danmarks Fattigvæsen løst. De Fattige kunde da ile til Kirkerne, bøie deres vaklende Knæ for den Korsfæstedes billede, takke ham, at han sendte sine Disciple, der igjenbragte dem et næsten tabt Klenodie Privatvelgjørenhed og Menneskenes Hjerter, Matthæi 25, 40. Haraldslund, den 26de Febr. 1835. C. L. Walther. Til Forfatteren af Valgsproget i No. 45. Du, som uden Digtersind Gav et Valgsprog os forleden, Aldrig vil i Elskovs Eden Du faae Lov at lige ind. Du blier aldrig Kjønnets Ven; Du skal liste Dig ved Staven, Eenlig, som en gammel gnaven Blomst= og bladløs Pebersvend. Skynd Dig, Pust kun, Vær ei seen! Blot Du ikke Aanden taber Jnden alle Egenskaber. Du faaer samlede hos Een! Er Du reiseklædt, Saa kom Gjor Din Rund fra Aars til Colding, Ak, Du vorder vist en Olding. Jnden Du faaer seet Dig om Stakkel, Du fortjente ei, At en Pige skulde lede Dig igjennem Valgets Hede; Dog jeg vil Dig vise Vei. Grenaae Du ei kjende maa; Ei det findes paa den triste Alenlange Mønster-Liste, Som Du gaaer og slæber paa. Reis til Grenaae. – Ja, Du skal, Hvad Du vented ingensinde, Alt det Gode samlet finde J et grenaaesk Jdeal. Muntert op til Amors Leir, Byen har kun tvende Gader, J den ene boer min Fader. . . Nu, saa kom da, see og seir! Grenaae, den 18de Februar 1838. Mine,