Københavns Adresseavis, 1774-10-12
Til Kryderurter henhører: Løg, Schalotter, Porro, Purløg, Græsløg, Hvidelog, Rokkamboler, Peberrod, de unge Frugter, af indiansk Peber, Enebær, Kyrbel, Basilie, Konge Salat, Borrago, Krusemynte, Jsop, vild Thymian, Rosenblade, Salvie, Majoran, Saturie, Petersillie= og Sellerie=Blade, Fennekel, Dild, Sen urt, Hyldeblomster, Asparges, Pimpernelle, i sær den Jtalienske, Hanekan, Sukkerrod, Trøfler, (som man nu omstunder ikke ret forstaaer at tørre og nedpakke, Jordæble, Murkler, Kapper, Citronskalle, nedsyltede Løg og Skalotter, og slige flere. De bliver alle gjorte til Pulver. Det vil ikke være vanskeligt for en duelig Kok, ved allehaande Sammensætninger af disse indenlandske Krydeurter, at frembringe en god Smag, og derudi at forhverve sig en Færdighed. At samme ere os tienligere end de østerlandske Kryderier, det vil vel ingen nægte, ikke at tale om, at mange deriblant kommer i sær vel tilpas, saavel til Søes som i Felten, formedelst deres antiscorbutiske Kraft. Maaskee jeg tør haabe ved denne Tørkningsmaade at have banet Vey til større Brug af de indenlandske Kryderier. En Præmies Udsættelse paa en Termin af 2 til 3 Aar, skulde ufeylbarlig befordre Sagen, og samme skulde ogsaa desto snarere give Anledning til indenlandske Kryderurte=Fabrikantere og Kræmmere. Denne Opdagelse vil komme tilpas 1) paa Skibsfløder, og det a) derved, at Skibskosten kan blive forøget med den behageligste, sundeste, og Skiørbug saavel forekommende som helbredende Artikel; ligesom og i Særdeleshed de fyrede Vexter med deres balsamiske Syrlighed giøre den fugtige Søeluft, Uddunstningerne af saa mange Mennesker, der befinder sig sammen i et snevert Rum, og ligesom paa en Hob, de smitsomme Sygdomme, og det matte og ofte end- og raadne forske Vand; men begge, baade de fyrede og søde Urter giøre Saltkiødspiisningen mindre skadelig og dødelig. Derhos tilbyder denne Opdagelse enhver Nation den Artikel, som samme er vant til fra Ungdom af. Den ene den i Rusland saavel af Udlændinge som Jndfødte saa elskede sure Kaal= og Grønneurtesuppe, (Scheschi), den anden den tydske Suurkaal, nok en anden føde Urter, og atter en anden begge Slags tillige, ikke at tale om, at Officererne paa Skibene kan herved faae alt det smagelige, som man nogensinde kan have af Urteriget. Vore Krigsfolk til Lands og Vands spiser ogsaa gjerne heller got end slet; det bekommer dem ligesaa got som os; det er dem endda nødvendigere end os, de fortiener det surere, (lutter rigtige Axicmain, og der er ingen Aarsag forhaanden, hvorfor Soldaten just skal have lutter Soldaterkost, det er: ikkun det, som Gud, der fødder os, fordi han har skabt os, giver os efter sin Ret. færdighed, og ikke ogsaa det, som hans Godhed skienker os. Der er en alt for kiendelig Forskiel, om jeg mangen gang, sær naar det skal vare længe, har enten et Stykke Kiød eller Flesk allene, eller en dermed tillavet velsmagende Ret af Madurter for mig. Den kommer b) tilpas paa Floderne ved det, at saadanne Retter af Urter kan i en Hast tillaves saa at Skibsfolket desto oftere kan blive forsynet med den til Søes saa fornødne varme Kost, da man ikke ved en lang to til tre Timers bestandige Kogning behøver at øde saa meget Brænde og ferskt Vand. 2) Er denne Opfindelse nyttig for Indiefarerne og andre Koffardiskibe, Grønlandsfarere, Sildefiskere a. De Engellændere, som nylig har begyndt at fare imod Sydpolen, skulde heller ikke befinde sig slettere derved. 3) For Krigsfolk i Felten og paa Marschen vil den og være nyttig. Naar en Hest bærer tyve Pund af saadanne Præparater, saa er det ligesaa meget som 4 til 800 Pund af friske Vexter, og naar en Mand har et Pund i Lommen deraf, saa har han Provision til to Maaneder. Man kan jo aldrig i Felten og paa Marschen faae alle de Slags Urter og Vexter, som man pleyer at have hiemme. Ofte faaer man lidet eller slet intet, og ommendskiønt Marketenterne holder et og andet til Fals, saa har de ofte hentet det saa langt borte, at det for den største Deel er for dyrt. Men med disse tørrede Urter bliver alt saadant afhiulpet, og foruden det, at Marketenterne falholder samme, vil ogsaa den største Hob paa beleylig Tid selv kunne forsyne sig dermed Endelig saa svarer man ved den gesvindte Kogning ogsaa Tid, samt Vand og Brænde, hvorpaa der ofte pleyer at være Mangel, i sær de tvende sidste i Ørkener og Heeder, hvor man ofte længe maa søge efter det Sted, hvor man kan grave Vand, og hvor man maa brænde Hestepærer i Stedet. for Ved. Vore Helte maa være Vidner om alt dette, naar de nu engang kommer tilbage fra deres seyerrige tyrkiske Feldttoge. Kun Skade, at jeg ikke et Par Aar før har kundet bringe deres Fortienester dette mit ringe Offer, Man kan i Fremtiden allerede i April= og Maimaaned allene tørre af vilde Urter, Vildhumlespirer, Giersh. Lodagraris) og Tidsel, som man kan samle Læsseviis, saa mange tusinde Pund, som man vil. Landmanden skulde takke os meget for det sidste, dersom vi vilde rense hans Haver eller Bygager derfra, eller afkiøbe ham samme. 4) For Besætningen i en Fæstning ved Beleyringen. 5) For Karavaner, som maa slæbe deres Kost og Vand med sig paa Kammeler. 6) For Reysende, der hvor man maa have sin Kost hos sig, og for dem, som ikkun har lidet at fortære. 7) For alle Huusfolk, og i sær for dem, som har slette eller slet ingen Kilder. 8) For Giestgivere, som derover ikke behøver at holde megen kogt Mad færdig til ubestemt Tid, og ofte ganske forgieves og sig til Skade. Man behøver kun i Fremtiden, at samle Forraad af friske Vexter for et Par Maaneder i sin Kielder, og at tørre det øvrige paa den Tid, naar hvert Slags har sin beste Smag, for dermed at være forsynet for det halve Aar. Naturligviis vil Giestgiveren ogsaa derover kunne give bedre Kiøb. 9) For de Fattige, paa det at de kan komme ud med mindre Brød. Den lieflandske Bonde fortærer i det mindste nok engang saa meget Brød som den Tydske, fordi hans Tilstand ikke tillader ham at avle andre Urter og Vexter til Tilmad, end noget Kaal, Kaalabi, Erter og Bønner. Dersom han kunde giøre dette, og da ogsaa vilde tørre sig en Forraad deraf for den lange Vinter, saa tiltroer jeg mig ikke at sige det, hvor mange tusinde Læster Runder skulde aarlig blive mere udskibet. Læsten er 45 Løfe Rigaisk, og man regner tusinde Pund Brød, eller sex saadanne Løre om Aaret paa en Arbeydskarl. Hvor mange hundrede tusinde Nationale æder Brød her, Hvad kan man overhoved regne for Mandkiøn og Qvindekiøn, Unge og Gamle? – Dog, for ikke at komme fra Sagen, saa bliver Opdagelsen ogsaa 10) En nye Artikel for Handelen, i sær i Rusland, i hvis sydlige Provintzer mange af vore tamme Vexter voxe vilde, eller kan avles nesten uden al Umag, saasom Asparges, Artiskokker a. Jeg hidfører hertil ogsaa en Artikel af Dyreriget, Krebs, som jeg nylig, for at giøre Krebs Smør deraf, har søgt at tørre. Tusende Krebs tørre ind indtil paa 10 til 15 Pd., og af disse giør man 20 til 30 Pd. ret fuldkommen skiønt og velsmagende Krebssmør, Nu har jo Rusland Egne, hvor Forraaden af Krebs hverken kan blive fortæret eller udført, tørre dem, kan man, naar man vil, og føre dem bort, indtil Indien; og hvor mange Lande er der ikke, som har ganske Mangel derpaa Paa den Maade kan det vel skee, at vi endnu kan komme, til, at tilføre vore Landsmænd, som opholde sig i andre Verdens Parter, vore Vexter tørre. Natur og Jndbildning forene sig med hinanden, for at giøre vor Nationaltig saavel til en Lægedom som til Lykkerbiskener udenlands. Sørhandelstæderne setter fremmede Kiøbmænd gemeenlig en eller anden af deres Lands Retter for os. Jeg troer, at en Ret Grønkaal skal i Batavia ikkun komme paa de Riges Bord. Men dette maa nu engang være nok, for at have anviist den Vey, som Nytten af denne Opdagelse omtrent maatte tage. Jeg maatte nu for det første vel selv betræde den. Enhver Huusfader kan da nu vel af alle Slags Vexter, tillave for sig selv, hvad og hvor meget han vil, men Falholdelsen maa ikke gives til Priis, paa det at enten ikke Uduelighed eller vel endog Vindesyge kan bebyrde Publikum med slet og ureent tillavede, eller endog med skadelige og og forgiftige Vexter. Man kan, i det mindste i Førstningen, overdrage dette allene til en paa en vis Tid privilegeret Fabrike, som maa staae under den omhyggeligste Opsigt, Kartuserne maa være forsynede med sammes Seyl. Formodentlig ville ogsaa Officinerne deraf tage Anledning til at tørre deres Urter og Rødder bedre, og at forvare dem i Kartuser af visse Unger. Derved vil ikke allene det blive vundet, at Specerierne ere traftigere, men man vil endog kunde sælge dem lettere, da de i Kartuser ville lade sig holde langt længere friske. Ligeledes vil man i Officunet lettere sønderskiere dem friske end tørre, da de desuden der blive sønderskaarne for Tørkningen. Nu pleyer man først at tørre dem i Luften i Skygge, og derpaa siden endda at tørre dem i Ovnen. Jeg har undertiden iblandt Røgelse fundet ligesaa fuldkommen røde Rosenblade, som mine ere. Der maa mangen en dog just have truffet den rette Vey, eller var det det sædvanlige møysommelige Arbeyde, i Kiedelen. J Luften blive de blege; endskiønt de blive rødere i Solen, men de tabe for meget af deres Lugt. Lægedoms=Urterne kunde altsaa afgive den 4de Classe, " ligesom de vellugtende, saasom: Drangeblomster, Mar Violer, Gyidenlak, Rosenblade, Jasmin, Aabrød, Jsop, Dragun, Cypresser, Marum verum, ChamilleBlommer, Eglantier eller gule Roser, baade Blomster og Blade, Valnøddeblade, de unge Birkeblade, men i sær Lillie Convall a den 5te Classe, og de til Krydertheer, den 6te Classe, da man i Forveyen rister Specerierne i en Sigte eller Sold over Dampen af kogende Vand, for at betage dem den ekkele og væmmelige Græssmag og Lugt Man forsøge det ikkun med ganske unge Berberiblade, saa skal man faae en Thee, der er ligesaa behagelig som Theebohe, men ikke af uristede. De ældre Blade ere sure, men give dog en god Thee i hidsige Febre, og blive meget behageligere ved Ristningen, endogsaa i Henseende til Smagen og Lugten. Man vil finde denne Forskiel ved alle Krydertheer; thi Ristningen er en Slags Kogning, og maaskee samme nu understøtter vore allerede saa gamle patriotiske Ønsker, at vi maatte drikke Enropæisk Thee. Virkelig er den skiønne Brysthee af Jsop, den saa kaldede Brunsviger Sundhedsthee af Quendeel (vild Thymian), den i Blodspytning og Lungesot saa meget berømte Thee af Bellis, samt den af Hypexicon og Erenpriis, saavelsom den saa kaldede Tydske Thee o. a. meget gode at drikke, naar de blive ristede. Endogsaa den saa undstaaelige som sunde Fumaria forandrer sin Smag til en behagelig Bitterhed. Den Væmmelse, med hvilken man maa drikke Kryderthee, skiller samme just derover ved sin gode Virkning. Men om man endskiønt let kan see forud, at de ristede Theer vil snart giøre sammes Brug almindeligere: saa seer man dog ogsaa lige saa let forud, at Egennyttighed vil bringe mange hemmelige Compositioner til Torv, og Politiet maa ogsaa her forekomme et skadeligt Scharlatanerie. Jfald det er saa, at Folia Megeret kogt i Viin, ere et Spec. sicum in obst uctione mensium, uden at de purgerer, saa gaaer det ikke an, at riste dem i Vanddamp: Man sette derfor en tom Kiedel paa maadelige Gløder, komme Bladene derudi, og røre dem saa længe om, i det man tilstrekkelig befugter dem med Viin, indtil de have mistet den grønne Farve, og rister dem saaledes paa denne Maade. Mig falder just nu en Ancedot ind om den i disse Aaringer nye opbygte Keiserlige Stad Jamburg: Vandet af LuggaStrømmen samme Steds, eller er det Luften befordrer flaxum mensium overordentlig sterk, og har derover en ganske besynderlig Konernes Frugtharhed i Følge med sig. Jeg ønsker, at denne vigtige Omstændighed maatte nøyere blive undersøgt.