Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-12-23
Nyeste kilderie af Kj. benhavn. noksom om Treogtyvende Aargang. No. 102. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 23 December 1826. Den med Ulykker svangre Dag Et saare sørgeligt, hidtil utrykoriginalt Sørgespil, dog uden Blodsudgydelse. 4de Act. H. personerne: Staabt, Boghandler Brandt Springom; Parat, en Skomagerdreng, Stedet, deels hos Staabi, deels hos Springom. 1ste Scene. Staabi. H. H. det snurrigt er, hvis det saaledes Forholder sig, som Mette mig har sagt: Springom ei Regning faaet har paa Bøger, Han havde andet Brug for Pengene, Og (hvidsked hun) ej til saa ædelt Brug Anvendes de. - Hvor fik hun vide det *) Forfatteren bruger gjerne captatio benerolen. tiæ, og melder desaarsag foreløbigen, til Trøst for Læserne, at denne Act bliver den sidste Dog jo, hun er et Fruentimmer og Nysgierrighed er jo et Hovedtræk Hos Kjønnet, og hun kjender Peer og Poul Og snu hun er, som alle unge Qvinder. Men hvor mon min Medaille stikker da? Jeg efter Brandt har sendt, saa faaer jeg vel At vide om den i hans Værge er. Frem Tingen skal, (et Sted den være maae Om end Krabaten skal med røde Kinder staae, (Seer ud af Vinduet efter Brandt.) See der i Gaden seer jeg ham at komme Med Lygten i sin Haand; Nu skal det smelde Dog jeg mig moderere vil, om end Han laante Pengene til andet Brug, End til at kjøbe Bøger. - Herre Gud Jeg ei forglemme bør, der var en Tid Da ogsaa jeg var ung, og havde Blod Der kaagede naar yndig Pige stod For mig og, smilende, sig bad at række Min Haand; O Tanken Glæde kan opvække! Nei alt for streng jeg ikke være vil, Om her end skjuler sig lidt Elskovs Spil. 2) Denne Monolog blev vel lang, men Fortrøster sig ved, at mange af hans Medbre2den Scene. Staabi og Brandt. Undskyld Hr. Brandt, at jeg saa sildigt ud Paa Aftenen dem bad at komme til mig. Brandt. Jeg med Fornøjelse Der Ordre lystrer. Maaskee De ønsker nogle af de Værker, Som jeg fra Tydskland nyligen har faaet Og som i Dag stod i Adresavisen. O her er nye Ting af Walter Scott, Af Clauren, Laun og slige høje Sjele, Der have Grebet paa, hvorledes man Sit Publikum fornøje skal og kan. Staabi. Nei, gode Mand, er derom Sagen gielder, Et Spørgsmaal jeg Dem blot at gjøre har, Men De mig ikke maa om Grunden fritte Slig har De sendt min Brodersøn en Regning Brandt. En Regnings Reil han Jntet skylder mig. Staabi. Nu har jeg den Besked, som jeg behøver. Men siden jeg nu engang Dem har gjort Uleilighed, saa beder jeg Dem sende Mig nogle muntre danske Skuespil Brandt. Paa den Artikel er jeg fattig, thi Gulddaasen, Holberg har De sagtens læst, Men hvis Dem trykte Sørgespil behager, Hvor Mord- und Todtschlag vanker paa hvert Blad, dre bruge end længere i deres gruelige Sørgespil, og her findes dog det Gode, at Skuespilleren ikke behøver at memorere den, thi neppe antages mit Product til Opførelse, og dette er ogsaa Forf. Ønske, thi herved siktres han for at høre Pibelyd. Med hele Sække jeg da kan opvarte Thi hver Mand vil i dette Fag forsøge Sin Lykke, selv en Søn jeg har, han duer Just ei til noget Stort, er halvstuderet, Hans Fremtids Vel mig til aarsaget har Bekymring; ej jeg vidste, hvilken Bane, Han skulde træde, da en Juleat en Min snilde Huustroe sik det gode Jndfald At lade ham til Melpomene sværge, Og under hendes Fane skriver han Nu paa en fæl Tragoedie, der vist Vil gjøre Lykke. Staabi. Tak min kjere Mand, Han Værket i sin Tid mig sende kan. 3die Scene. Springom og Parat. Parat. Ja noget Galt her vistnok er paasærde, Da Brandt er kaldet; Herren mig kan tre Den kjære Mette har af Skolen sladdret; Jeg veed desuden hun er hovedstødt Fordi til Bal De aldrig hende fører. Springom. Men hvad er nu for mig at gjøre? Forbandet være Dine Ahnelser. Parat. Hvis Herren vil, jeg gjerne hielper til At spinde op en Løgn, som for Exempel Springom. Nej Fy, Parat, min Onele er for god, For ædel, at jeg for ham skulde lyve Med rene Sandhed vil jeg komme frem. Parat. Men om han nu Springom. Hold Mund befaler jeg. 4de Scene. Staabi (som har listet sig ind under Springoms sidste Replik) og Springom. Staabi. Jeg kommer, lille Ven, mit Laan at hente, Jed veed Du længer ei behøver det, Da Nøglen fundet er, og Mette Dig Kontanter givet har, - Medaillen hid Men hvad betyder disse røde Kinder? Du skjælver, – svarer ej Springom.