Jyske Efterretninger, 1797-03-03
Aalborg, den 3 Martii. (Jndsendt.) Vel den Forstandige og Forsigtige den christelig tænkende Handelsmand der betragtende Verden som et Torv, i Naadens aandelige Markeds=Tid ei staaer ledig paa Torvet, men kiøber Viisdom og sælger den ikke, kiøber Olie i sin Lampe for Livs Lampen udslukkes, kiøber uden Penge og uden Betaling, Guds Naade Venskab, bevarer sin Troe, og Redelighed som gangbar Myndt for Evigheden; og ved at redde sin udødelige Siel som Bytte i Livets forskiellige Afvexlinger, naar alting gives til Priis, ei lider Skibbrud, paa Troen og en god Samvittighed; saa tænkte saa handlede den i Livet Velædle og Høitagtbare Kiøb- og Handelsmand i Aalborg Hr. Henrich Deichmann, Livet fik han som et Bytte og en Baade af Gud da han blev fød i Leerup Præstegaard Anno 1747 den 2 December af Faderen Hr. Jacob Deichmann, og Moderen Madame Anne Sophie Kieldsen, Under sine Fædres Guds Jacobs Guds Velsignelse, der vel arves, men ei kiøbes for Penge, tilig i gien kiøbte den beleilige Tid, og ved at aagre med sit Ungdoms Pund, og danne sig til sin Bestemmelse, under kyndige Mænds Andførsel med lovlig og tilladelig Videlyst, som Tieneren, troe i det Livet, værd at sættes over meere, sagde, uden at rose sig af den Dag i Morgen, i Morgen vil vi gaae til den Stad og kiøbslaae og vinde. Men er To bedre end Een, og er en dydig Qvinde meere værd end Perler, da blev og denne Baade ham til Deel i Aaret 1778, i hans Livs troe Selskaberinde hans nu efterladte dybsørgende Enke Madame Barbra Agnethe Agerbech; hun der viiste, at hendes Mands Hierte torde forlade sig paa hende, ved at gjøre ham godt og intet ondt alle hendes LivsDage; ved hvis Gudsfrygt og Nøisomhed der var ham en stoer Vinding, han fandt, at Gods og Rigdom arves efter Forældre, men en god Hustrue kommer fra Herren. Og er Børn Herrens Gave, og Livets Frugt en Løn da blev og denne Baade ham til Deel i 6 haabefulde unge Børn, Dem Gud de Faderløses Fader ei vil forlade Faderløse, af hvilke alt den Ene sendt forud at berede som en Engel hans Vei, seer allerede Faderens Ansigt i Himmelen; da Jacob foer sin Vei og Guds Engler mødte ham. Men er det at døe, og døe vel, os en Baade, da skienkede Forsynet ham og tilsidst denne Vinding, dette Forsyn der kalder tidlig og seent til og fra Torvet og er forligt med hver om sin Penning, og giver enhver hvad Retter, lod ham i hans sidste Leveaar tilfalde en jordisk Arv, den uvisse Rigdom, den han aldrig satte Haab til, den Guldklump der aldrig blev hans Trøst; den Mammon man baade kan giøre sig Venner og Fiender, med, der velbrugt og misbrugt, kan blive den Skrøbelige Dødelige, saa vel et Middel til hans Lykkes Fremme, som en Hinder paa hans Reise til Ævigheden den han den 12te Februarii 1797 bestemt til de Helliges Arvedeel i Lyset glad ombyttede med den ævige den uforkrænkelige Arv som er henlagt i Himmelen, da han bereed og reisefærdig som den Retfærdig troftig i sin Død lig hiin Jacobs som saade til de Efterlevende see jeg døer og Gud skal være med Edec. Flytte maae vi Adams Børn tillige Tumles fra vor Vugge til vor Grav Venner lad os Bannen kiek bestige. Hvilen er hos Gud som løser af Ven jeg kom med Dig mig at fornøie Gud, hvor lidt vi Svage for os veed Ach! jeg kom og saae det brustne Øie Snart paa Pynten Dig af Ævighed. Tankefuld jeg sad der ved din Side Saae din herlig Taalighed og Troe, Saae Guds Kraft er mægtig naar vi lide Saae det Legem skielp men Sielen loe. Ach! den Arv der bied Dig herneede Er som Verden, Verdens Lyst forgaaer Men Din Arv hos Gud i Salligheden, Ævig er uvisnelig og stoer.