Norske Intelligenssedler, 1809-01-20
Da Brødet, som er bleven uddeelt tilligemed den kogte Mad, og som de Fattige NB. billigen ønske maatte fremdeles erholdes, ikke mere anskaffes for Fattigvæsenets Regning, men ved Hr. Glarmester Asbjørnsen og Hr. Bager Wangs ufortrødne Virksomhed besörges, og Rugmeelet dertil af os særskilt bekostes, saa kan Portioner og Billetter ei længere leveres for 2 Sk., eftersom det Tab, der naturligviis daglig finder Sted ved denne Madlavning, vilde blive saa uforholdsmæssig stort, at den os af den Høje Regjerings-Commission anbetroede Summa alt for hastig vilde hensmelte, og denne nyttige Indretning maaskee standse. N. M. Nissen. N. Wulfsberg, af et Huus i Byen er bortstiaalet et hvidt Forklæde med røde Striber, samt et Par blaa Uldstrømper. Paa Torvet er fra en Bonde bortstiaalet en Tegnebog, hvori laae 11 Rd. i Sedler og en Landskyldbog. Ligesaa er paa Torvet frastiaalen en Bondekone en Tegnebog, hvori var noget over 30 Rd. og en Farverseddel fra Farver Peter Bentzen, saavelsom en Seddel fra Garver Bergwitz. Paa Torvet er tabt et sammenknyttet Tørklæde, som indeholdt et Silketørklæde, et Par hvide Bomuldsvanter, et Par lyseblaae Uldvanter, en Uldstrømpe, nogle sorte Silkebaand, et hvidt Halvtørklæde og en Bog indlagt i Papiir, forsynet med tre Segl. Ligesaa er tabt en Tegnebog af rødt Skind, ombunden med et grønt Silkebaand, hvori var en Farverseddel fra Peter Bentzen, samt 12 eller 13 Rd. Noget vestenfor Byen er tabt en Meerskums Pibe, paa hvis Sølvlaag stod Bogstavet P. Hvem som maatte have nogen Kundskab om hvor disse deel stiaalne og deels tabte Ting ere at finde, ville her anmelde samme imod en passende Douceur. - Et Par sorte Silkevanter ere fundne i Commediehuset ved Grændsen og kunde her faaes tilbage. Politiekammeret i Christiania den 20de Januar 1809. J. Wulfeberg. Madame Omsens Minde helliget. Er ædel Virksomhed en Dyd, Ei Nöisomhed Chimære, Et Huuslighed ei blot en Lyd, Men Qvinden største Ære, Dit Minde Krav paa Hæder har, Thi disse Dyder dine var. O Held enhver som ligner Dig og Pligter tro opfylder, Som önsker andre lykkelig, og Dyden trolig hylder; Din Vandel den var god og reen, og er Din skjönne Mindesteen, i elskede Svigerfader Hr. Magasinforvalter C. dreas Langes Død. O Død, din grumme Lee et Liv har mejet af, Som talrig Børne-Flok bad Himlen at forlænge, Vi fælde bitre Taarer Fader, paa din Grav, Vor Bøn formaaede ej til Himlen op at trænge. Du er ej mere Du, som mild oplived Alt Ved Ømhed, Kierlighed og tusind skiønne Dyder; Som kun bedrøvede, da Du som Offer faldt For den Nødvendighed, som over alle byder. Hold op vanhellig Haand, fornedre ei den Mand, Hvis sande Dyd du dog ei er i Stand at male, Hans Værd beskrives ej, det ene føles kan, Læg ned din matte Pen, lad Rygtet ene tale. Som trofast Ægtemand, som Fader, Borger, Ven, Han savnes overalt, man sielden saae hans Lige; Du var, saa talte man, i det han segned hen, Du alt for dydig var for denne Verdens Rige. O Moder! Du som fandt i ham dit Lives Lyst, Du græder over ham, vi dele vil din Smerte; Græd højt; thi Taarer lette vil dit klemte Bryst, Nedslug dem ei; thi ellers briste vil dit Hierte. Græd hvo som græde kan, men at fortvivl dog ej, Fortvivlet Kummer ei en ægte Christen sømmer; Jgjennem Gravens skumle Nat der gaar en Vej Til Evigheden hen, hvor Dydens Fader dømmer. Der skal vi Dig igjen forklaret faae at see, Der evig eje Dig, hvis Savn vi nu begræde; Der skal du ej formaae og Død, med grumme Le Paa ny at saare os og røve os vor Glæde. Hviil elskte Fader sødt i stille, salig Roe; Vor bittre Kummer ei forstyrre bør din Hvile; Snart ogsaa vi hos Dig paa ny igjen skal boe, Snart Du i Fredens Land os Velkomst skal tilsmile. Albert La Stille Grav, dit hulde Skiød, Hegne Fred om Levningen Som dit Liv, din Slummer sød, Hedenfarne Dydens Ven! Magasinforvalter, Langes Tryg i Graven segnede Trætte Vandrer ned;