Berlingske Tidende, 1784-08-01
Da Underhandlingerne om at oprette den niende Churværdighed i det Tydske Rige drage paa nærværende Tiid den almindelige Opmærksomhed til sig, saa bliver derved Vigtigheden af en Beskrivelse over de Lande, som tilhøre de tvende store Fyrster, der ere de nærmeste til denne Værdighed, paa en dobbelt Maade forøget, og derfor haabe vi at giøre vore Læsere en behagelig Tieneste ved at give en nøiagtig Beskrivelse over de Würtembergske og Hessen-Casselske Lande. Hertugdommet Würtemberg udgjør den betydeligste og frugtbarste Deel af de Schwabiske Kredslande, og er i Almindelighed en af Tydsklands beste og varmeste Provindser. JFølge dets naturlige Beliggenhed forestiller det mestendeels omtrent en stor Dal, der imod Østen indsluttes af en Bierg kjæde, som kaldes Alp, imod Sønden af de sammenløbende Arme af Alp og Schwarzwald, imod Vesten af Swarzwald og imod Norden ved en Deel af Bierget Odenvald og en Arm af Schwarswald. J Henseende til denne naturlige Beskaffenhed deeler man det gemeenlig i Landet oven og neden for Stien, eftersom de Stæder og Amter, hvortil Veien tages fra Stutgard over Boyser-, Wein- og Hasen Bierget, (hvilke trende Bierge ligge tet ved Stadsportene), kaldes Stæder og Amter oven for Stien, men de andre Stæder og Amter neden for Stien. Dets Størrelse fra Sønden til Norden (de sydligste fraliggende Stykker uberegnet) og fra Østen til Vesten (det fraliggende Herskab Heydenheim undtagen) kan beløbe sig til omtrent 16 Mile, saa at Hertug dommets hele Overflades Jndhold kan anslaaes til omtrent 200 Tydske Mile. - Afvexlingen af Bierge og Dale foraarsager vel en mærkelig Forskiellighed i Klimatet og Jordens Beskaffenhed, men giør tillige Landet beqvemt til at frembringe de mangfoldigste Slags Livsfornødenheder. De lavt liggende Egne vandes og beskyttes for de kolde Vinde af Biergene, som omgive dem, og ere derfor overordentlig frugtbare i at frembringe alle Sorter Korn og andre Land frugter. Paa Høiene og Biergene gives tildeels de smukkeste Græsgange og ypperligste Skove, og ere tildeels ogsaa indtil en vis Høide beplantede med Viinranker. Derfor er Qvæg avlingen betydelig, omendskiønt Ager- og Viin-Dyrkningen give Jndvaanerne en langt betydeligere Nærings- og Handelsgreen. Det overflødige af Korn udføres for det meste til Schweitz, og Vinene, hvoraf der gives forskiellig Sorter, som i Almindelighed kaldes Neckar-Vine, men og have særskilte Navne efter de Egne, hvori de voxe, forsendes nu endog til Engeland. Nogle Sorter af samme ere vel kun svage, men kunne dog bruges som velsmagende Bordvine, og maae, eftersom de ikke kunne holde sig længe, afsættes til de nærmeste Naboer, saasom Schweitzerne o. s. v. - Landet har ligeledes ingen Mangel paa gode smagfulde Træefrugter. J Dalene ved Foden af Alp, som ofte ere 2 til halvtredie Miil lange, finder man ofte en saadan Mængde Frugttræer, af de lige store Skove. J adskillige Districter tilbereder man af Æbler og Pærer en Most eller en Sort Viin, som Bønderne drikke, eftersom den ordentlige Viin falder dem for dyr. Hør og Hamp dyrkes stærk, fornemmelig i de noget fugtige Egne, og forarbeides for det meste i Landet. Med Lærred driver man en meget anseelig Handel til Schweitz, hvorfra det føres igiennem Frankrige til Vestindien. Dersom man førte denne Handel umiddelbar fra Würtemberg derhen, vilde Fordelene af samme blive, som man let kan slutte, langt betydeligere. Der har og virkelig været Forslag paa Tapetet til dette Foretagende, som dog ere blevne forkastede uden at anstille noget Forsøg paa Udførelsen deraf - Silkeavlingen, hvortil nogle Districter i Würtemberg synes at have en af de fortrinligste Beliggenheder i Tydskland, er vel ved Regieringens Opmerksomhed og Opmuntring bragt i mere Drivt, men dog i det Hele ikke meget fordeelagtig. Vigtigere ere derimod Biergværkerne, fornemmelig Sølv- og Kobber-Gruberne. Man finder vel ogsaa paa nogle Steder Jern, men samme er end ikke tilstrækkelig til Landets eget Brug, hvorfor der og aarlig hentes en Mængde fra Mompelgard. Der gives og i det Würtembemske adskillige mineralske Vande og Bade, af hvilke sidste Wildbadet er det meest berømte. - Det eneste, hvorpaa Landet har naturlig Mangel, eller rettere, ingen til Fornødenhed klækkelig Forraad, er Salt, hvoraf det til sin Bru henter den største Deel fra Bayern. Ved Slutningen af Aaret 1758 imodtog Würtemberg 62600 Centner Fransk Salt, som blev deelt iblant samtlige Undersaattere saaledes: at der blev regnet 14 Pund paa hver Person. Sulz, efter som den havde sin egen Saltkilde, og Universitetet i Tübingen bleve ikke ansatte, men de øvrige Amter maatte efter forommelte Beregning dele 62580 Centner imellem sig eftersom man den Gang i den hele Schwabiske Deel af Hertugdommet (Sulz og Tübingen undtagne) talte kun 447000 Mennesker. Prisen for hvert Centner var 4 Gylden 10 Kreutzer, Kreutzer, undtagen for Münsingen, Urach og Justingen, sem formedelst deres Nærhed med Bayern havde kun 4 Gylden at betale for hver Centner. Ligeledes Herskabet Steuslingen tilligemed Amterne i Herskabet Heidenheim, hvilke, da de ligge endnu nærmere ved Bayern, betalte kun 3 Gylden 55 Kreutzer, men alle tilsammen 259311 Gylden for hine 62580 Centner. - Landets fordeelagtige naturlige Anlæg lader allerede forud formode en stærk Befolkning, naar ellers ingen besynderlig upolitiske Aarsager hindre samme. For det sidste kan man paa ingen Maade beskylde den nu værende Regiering over de Würtembergske Lande, og det var ubilligt at lægge den til Last de forskiellige endnu for nogen Tiid siden stærk i Svang gaaende Udvandringer. Jet stærk bevaanet Land finder Udvandringslysten hos en visFolkeklasse for det meste langt før Sted, end i mindre folkerige Stater. Emigranternes sædvanlige falske Jndbildning om at blive i fremmede Stater uden megen Møie rige og bemidlede, bliver ved blindende Løfter og Begunstigelser, som nydes i Begyndelsen, let ernæret og endnu mere opvakt. Saaledes gik det og mange Würtembergere. De troede at blive Herrer af store Landgodser i Vestpreussen og andre fremmede Provindser, og forlode i Tanke om denne Tuskning, som siden har angret mange, deres rige Fædreneland. Hoffet føiede de beste Anstalter imod den fordervelige Udvandrings syge, og derved hemmede samme. – Efter de heftige Oversvømmelser, som i dette Aar have hiemsøgt en stor Deel af Schwaben, synes den igien hist og her at indstille sig, men ved Regieringens Virksomhed i at understøtte og igien at ophielpe de skadelidende og forarmede Undersaattere, samt ved andre Modanstalter, vil og denne Uorden snart blive hemmet. Med alt dette har og Würtembergs Befolkning taget betydelig til fra Tiid til anden, og naar man undtager nogle Districter i Jtalien og Nederlandene, vil man have Møie med at finde mange Lande i Europa, der i Forhold til deres Størrelse ere saa stærkt beboede. Efter Hr. Buschings Beregning indeholder det 58 store og smaa Stæder, dets Andeel ved Weddern uberegnet, og omtrent 1200 smaa Byer og Landsbyer. – Antallet paa Hertugens Undersaattere kan man altid vide saa meget tilforladeligere og nøiagtigere, som det aarlig bliver undersøgt af Specialsuperintendenterne, og bliver bekiendtgjort paa Kirkemodet. Jeg vil, for at sætte Laseren i Stand til selv at bedømme Folkemængdens Af- og Tiltagelse, anføre nogle ældre og nyere af disse MandtalsLister: J Aaret 1755 vare der 478941 Siele; 1756, 437426; 1774, 514575, og i Aaret 1781, 562963. Hvortil de reformerte Waldenser Menigheder, af hvilke der ere 8, de Catholske, af hvilke der i Hertugdomme ere 14. og de nye acqvirerte Haildorfisch-Limpurgiske Undersaatter. dog ikke vare med iberegnede. Ved denne sidste Conscription, af 1781 tælte man i Bebenhauser-Generalitet 134403 Personer; Tübingen og Balingen vare i samme de folkerigste Stæder og Amter, saasom den første havde 23778, og den sidste 24474 Jndbyggere. Denkendorpher-Generalatet havde 119442 Siele; Stæderne og Amterne Kirchheim og Heidenheim havde i samme det største Antal Jndvaanere; det første nemlig 20376 og det sidste 20362 Personer. J Maulbronner Generalate, blev der optegnet 159957 Mennesker, og iblant dem vare der i Staden og Amtet Stutgard 37769, Adelberger-Generalatet indeholdt 149165 Mennesker, af hvilke der vare 34899 i Amtet og Staden Schorn dorph. - Da Grevskabet Mømpelgard tilligemed de 9 indlemmede Herskaber i Franche Comte og Elsas indeholder en Folkemængde af henimod 40000, saa kan man sikkert angive det hele Antal af Würtembergske Undersaattere for 600000 Mennesker. - Handelen i det Würtembergske giør vel ikke megen Opsigt, men er dog fordeelagtig for Landet selv, da det med sine naturlige Produkter og indenlandske Manufactur= og Fabrik=Vare betaler dem, som komme fra Fremmede, og desuden kan have et større eller mindre Overskud efter Omstændighedernes Beskaffenhed. J Calw og Urach ere Handelsselskaber, af hvilke de første ere de betydeligste og vigtigste. Hovedfabrikerne i Landet ere Linned= og Uld=Væverier. Man finder og betydelige Klæde=, Silke og endnu andre Manufacturer. – Keysler angiver Landets samtlige Jndkomster for 2 Millioner Gylden, hvilket dog er for lidt. Nyere Reisende forsikre, at de beløbe sig næsten til3 Millioner, hvilket ikke er urimeligt, naar man sammenligner Jndbyggernes Antal imod en maadelig Bestemmelse af deres Afgivter med denne Summa. De fornemste Artikler af disse Revenner ere: Den ordentlige Skat, som aarlig beløber sig til 182000 Gylden; det overordentlige Sommerpaalæg, som indbringer 230000 Gylden; det overordentlige Vinterpaalæg af 230000 Gylden; Accisen, som udgiør omtrent 120000 Gylden, hvoraf Stuegard allene svarer omtrent 20000 Gl. o. s. v. - Udgivterne ere endnu derimod forholdsmæssig meget betydelige, endskiønt den nu værende Hertug allerede har gjort anseelige Reductioner ihenseende til sit Hofs Holdelse og andre overflødige Betieninger.