Norske Intelligenssedler, 1814-04-01
1) Regentens Kundgjørelse i Bladet Tiden No. 69 indeholder intet, som enten ved bøgstavelig Fortolkning eller analogisk Slutning kundele give Anledning til at betage dem, som ikke ere Norskfødte, Adgang til et møde som Deputerede ved Rigsforsamlingen i Eidsvold. Aanden i samtlige Regentens Kundgjørelser viser, at den som har aflagt Eed paa at ville hævde Norges Selvstændighed a., ansees at være Norsksindet, og derpaa kommer det udentvivl meer an, end paa den tilfældige Omstændighed, at være Norskfødt. Regenten har selv afgivet dette Beviis paa sit Norske Fædrelandssind, og har fordret samme Beviis af alle ikke norskjødte Embedsmænd. J Regentens Kundgjørelse til det Norske Folk heder det: En Samling af Nationens selvvalgte oplyste Mænd skal, ved, med Viisdom og Sandrægtighed at bestemme en Regjeringsform for Norge o. s. v. . - Meningen af det Udtryk, Nationens selvvalgte Mænd, er kan vel ikke være noget andet end Mænd som Nationen selv har valgt. Dette Valg, et Vidne om Nationens Tillid, maa udentvivl give fuldkommen retmæssig Adgang til at møde som Deputeret ved Rigsforsamlingen, i det mindste kjender jeg intet høiere Creditiv og troer selv Fødsels= og Daabssedlen maae og bør vige, for det. J Circulairen til Biskopperne, hvorved Reglerne for Valget, saavel af Menighedernes som Amternes og Byernes Deputerede bestemmes, er i der slet intet som directe eller inddirecte hentyder paa at kun Norskfødte ere valgdygtige, men Valget er frit og uindskrænket overladt til Natio dens myndige Mænd, hvem man tiltroede Forstand og Retsindighed nok til at see paa det Væsentligste og Vigtigste ved et saadant Valg, nemlig Jndsigt og Retskaffenhed. Det Eneste hvoraf den, som maatte sætte sin Norskhed i at ville have fortrængt og forsaget Enhver, der ikke er saa lykkelig at være Norskfødt, maaskee kunde udlede Noget til Fordeel for sin Sætning, er den Bestemmelse i Circulairerne til Landmilicen og Søe-Etaten: at af et hver Divisions og Escadrons, samt af hver Brigs og Værfts 2de Valg i mænd skal tages een indfødt Officier. Mon da denne Bestemmelse ikke s angaaer de Deputerede, som af disse igjen skulle vælges for Regimentet en, og Corpset eller Værftet og Briggerne, saa er man formodentlig ik ve berettiget til at give den videre Udstrækning, end Regenten selv har giver den, og i alle Tilfælde bliver Høistsamme Selv sine Rescripters bedste t. Fortolker, saa man ikke behøver at tage sin Tilflugt enten til Anglogiede eller juridisk Haarkløverie. 2) De under denne Post fremsatte Spørgsmaal kunne maaskee i i Korthed besvares saaledes: Retfærdighed og Klogskab byder, ved offenta: lige Embeders Besættelse at vælge indsigtsfulde, duelige og retskafne m: Subiecter, og til de vigtigste Statsembeder, de Mænd som besidde disse ge Egenskaber i den fortrinligste Grad. Da nu disse Egenskaber hverken te skyldes Fødselen eller Climatet, handler man udentvil retfærdigst og sklogest i at benytte dem hvor de findes, skjønt naturligviis de, der have er det nøieste Bekjendtskab til Landets Forfatning, bør, naar det øvrige er te lige, fortrinlig komme i Betragtning. Hvorfor just udenlandske Professorer og Læger skulle have ubetinget to=Adgang til at ansættes i Norge, fremfor alle andre skikkelige Folk, er om ikke let at fatte. De Første kunde jo bibringe deres Tilhørere unorske id, Grundsætninger og de Sidste dreve de Norske Patrioter. Dog - Grunden til hiin Tolerance maae formodentlig søges deri, at Norge har re Mangel paa duelige Candidater til saadanne Embeder. Men mon dette er. ikke ogsaa lettelig turde være og blive Tilfældet i Henseende til andre af offentlige Embeders Besættelse, i det mindste saalænge indtil det Norske er Universitet faaer de ledige Lærestole besatte, og vinder Tid til at re udbrede sin Virksomhed. De allerede nu i Norge Bosatte, skjønt ikke for Norskfødte, seer man dog tør haabe at komme i Betragtning. Men for hvilken Arithmetiker udfinder Maalestokken for den Tid, som udkræves til at erhverve sig den, til at betjene et Norsk Embede, fornødne Qvantitet Norskhed. Ligesaa vanskeligt er det Spørgsmaal om Jndfødsretten at besvare, da der, saavidt jeg veed, ingen speciel Jndfødsret for Norge gives, og den Danske som Udlændigsk, vel ikke tør komme i Betragtning. Af denne Labyrinth vides ingen anden Udvet, end at Præmieæskeren selv maae udgive en ny Jndfødsret for Norge og der bestemme Erhvervelsesmaaden af bemeldte Ret. Siden der blot handles om Norskfødte, synes det, som om ingen kunde ansees for Normand, var end Norge hans Fædreland, fordi han nedstammer fra Norske Forældre og Forfædre, er opdragen og har tilbragt næsten sit hele Liv i Norge, naar samme ikke tillige er hans Fødeland. Hvad Landsmand monne da den være, som er fød i et Skib paa Havet, Formodentlig Britter, siden dette Folk er Havets Herre. Eller er den meer Normand, som, fød i Norge, har fra tidligste Barndom og den meste Deel af sin Levetid opholdt sig i et andet Land, end den, som har Ret til, efter det Ovenanførte, at kalde Norge sit Fædreland, Mou man intet Exempel har paa at Norskfødte i Danmark har glemt at de vare Normænd, og at Digteren havde Ret da han sang: Du Normænd ei om Tronen seer, ligesom hiin havde Ret, der kaldte Tyge Rothe den Danskfødte Normand Har ingen Danskfødt Mand gjort sig velfortjent i og af Norge, Ere alle i Norge fødte, opfødte og bosatte Personer saaledes findede mod Norge, som de bør være For disse Spørgsmaal udsættes ingen Præmie, men det overlades til Upartiske at besvare sig dem selv. 3) Denne Post er besvaret ved den første. Hvad den Norske Nationalaand angaaer, da vil Oplysning og Sædelighed udentvivl have den gavnligste Jndflydelse paa samme, og da vil National-Stolthed og National-Had forsvinde, og det som har sandt Værd agtes, elskes og søges hvor og hos hvem det findes. Desuden staaer det nu til Nationen selv at forebygge Jndflydelsen af Jldesindede, være sig Jndfødte, eller Jkkeindfødte. Jmidlertid maae hver oplyst og retsindig Normand, ønske, at falsk og nægte Norskhed, der har sit Udspring af Fordom, smaalig Forfængelighed, krænket Stolthed og andre urene Kilder - ikke maae gribe saaledes om sig, at Norge og dets Selvstændighed og med det al ægte Norskhed omsider skal gaae tilgrunde. Naturen os dannede lige Og Adel er ikkun en "Lyd P. A. Heiberg. Whois here so vile, that Will not love his country, at any speak, for him have i offended. - I pause for - replyNone - none. Then none have Ioffended. Shabespear, Jul. Caes. A. HI Sc. H. Skiønt overbeviist om at de hæderlige Mænd som ere udvalgte at tale Norges Sag næstkommende 10de April, ude Paamindelse ville vide at paasee alt hvad Landets Tarv og Undersaatternes Vel fordre, saa maae det dog tillades en Medborger, som ukjendt henlever sin Tid i Stilhed, at gjøre opmærksom paa 2de Gienstande, som han anseer for væsentlige ved den nye Constitution; Jngen arvelig Adel og Trykkefrihed.