Ribe Stifts Adresseaviser, 1837-05-19
Udenlandske Efterretninger. Spanien. De nyeste Efterretninger fra Catalonien mælde om en Opstand af det demokratiske Parti, som har sit Hovedsæde i Staden Reus Moniteuren, meddeler 2 telegraphiske Depescher, af hvilke den første beretter, at Provindsen Tarragona d. 30te f. M. gjorde fælles Sag med Jnsurgenterne i Reus, erklærede sig for uafhængig af Catalonien og opsagde Generalcapitainen Lydighed, samt at en Commissionær fra Jnsurgenterne i Reus indtraf d. 2den d. M. i Barcelona, hvor man derfor befrygtede en Ugnende Bevægelse. Den anden Depesche lyder saaledes: "D. 4de Mai tog det anarchistiske Parti i Barcelona Justiispalladset og Stadshuset i Besiddelse. Der bleve Oprørerne angrebne af 3 Colonner af Dronningens Tropper, som beskjøde hine Bygninger hele Natten, indtil endelig, Kl. 6 den næste Dags Morgen, Oprørerne capitulerede og erholdt fri Afmarsch. Roligheden, blev samme Dag igjen bragt tilveie." En endnu senere Depesche fra Perpignan mælder dog, at Roligheden, endnu d. 6te ikke var fuldkomment gjenoprettet. Generalcapitainen over Catalonien, Baron de Meer, har med Held opereret imod Carlisterne. Han slog dem d. 2den ved Salsona, og blev derved sat i Stand til at undsætte denne af dem beleirede Stad. Jfølge en Corresp. Efterr, i Morning Chronicle skulle Carlisterne og Christinerne tilsammen have mistet 1500 Md. i denne Træfning, og beklagede de Sidstnævnte især Tabet af Oberst Niubo, der i høi Grad havde udmærket sig, som Brigadechef i Minas cataloniske Hær. Jfølge samme Efterretning havde 250 bevæbnede Bønder i Puncerda d. 5te gjort en Opstand, som dog synes strax igjen at være bleven neddæmpet. Directe Efterretninger fra St. Sebastian af 4de d. M. indeholde Jntet, uden en Anmældelse af den allerede bekiendte Jndtagelse af Loyola, hvilken kun skal have kostet Christinerne 1 Død og 5 a 6 Saarede. Derimod har Morning Chronicle af overordentlig Vei faaet Efterretning om, at Carlisterne d. 6te gjorde et Forsøg paa at trænge Christinerne tilbage i deres tidligere Positioner, men at de, uagtet deres heftige Angreb, bleve slagne med et betydeligt Tab. Ved et Par Officerers Forræderi, vare Carlisterne komne i Besiddelse af Cantavieja; men, som en Erstatning derfor, havde General Oraa taget den befæstede By Chelva med Storm, ved hvilken Leilighed Fienderne skulle have mistet 300 Døde og 600 Fanger. Man vil vide, at den spanske Regjering har anholdt om at beholde den brittiske Legion i sin Tjeneste endnu i 2 Aar, og skal da - hedder det Legionen betydelig forstærkes. Der tales ogsaa om, at den franske Hjælpelegion, som er sammensmæltet til 2 Batailloner, skal bringes til en Styrke af 4000 Md. At Dronningens Tropper have vundet en betydelig Seier over Carlisterne ved Estella, er et Børsrygte, som trænger til Bekræftelse. - Fra Madrid mældes, at Mendzabal havde for den af Cortes udnævnte Finantscommittee, aflagt en Beretning om sin Bestyrelse, men at Beretningen var befunden meget utilfredsstillende, og at der, som en Følge deraf, atter var Tale om Ministerens Udtrædelse af Cabinet Frankerig. Amnestilagen har endelig seiret, og under 9de d. M. har Moniteuren kundgjort en almindelig Benaadning for alle dem, der ere dømte for politiske Forbrydelser og Forseelser. Den kongelige Ordonnants desangaaende lyder saaledes: 1. Amnesti tildeles alle de Personer, der i dette Øieblik befinde sig i Statsfængslerne, ifølge saadanne Domme, som ere afsagte over dem formedelst politiske Forbrydelser, og Forseelser; dog skulle de iblandt dem forblive underPolitiopsigt, som ere dømte til infamerende Straffe, ligesom og de, hvis Dom lyder paa, at de efter Straffetidens Udløb skulle stilles under Politiets specielle Tilsyn. 2. De Straffe, som Pairsretten har tilkiendt Victor Boireau og Francois Meunier, formildes til tiaarig Forviisning. 3. Jndenrigs- og Justits Ministeren have, hver for sit Vedkommende, at sørge for denne Ordonnantses Fuldbyrdelse." De saaledes Benaadedes Tal skal være 169. Embedsmænd ere allerede afsendte til Doullens, Mont St. Michel osv., forat iværksætte Fangernes Løsladelse. J Parises Fængsler befandt sig kun nogle for Presseovertrædelser dømte Redacteurer, som strax bleve frigivne. Man skal have tilbudet Mennier Understøttelse, dersom han vil tilbringe sin tiaarige Landflygtighed udenfor Europa, og han skal have valgt de Forenede Stater til sit Opholdsted. Man skulde nu troe, at denne Mildhedshandling af Regjeringen var modtagen med almindelig Skjønsomhed; men Pariserne, hvem det ikke er nemt at gjøre Noget til Maade, have Meget at udsætte paa Amnestien. At den ikke indbefatter dem, der, som Undvegne, ere dømte in contumaciam; at den heller ikke udstrækket sig til dem, hvis Sager ere under Behandling, men endnu ikke paadømte; at de løsladte Fanger tildeels skulle stilles under Politiets Opsigt: disse formeentlige Mangler beskjeftige i Særdeleshed Pariserbladene, ikke at tale om, at de doctrinære Blade misbillige denne Forholdsregel i det Hele. – Det hedder ogsaa, at Regjeringen allerede havde begyndt at føle, hvilke Forlegenheder de Jndskrænkninger, som Amnesti Ordonnantsen indeholder, ville indvikle den i; at der derfor d. 11te blev holdt et Cabinetsraad, hvortil begge Kammerpræsidenter vare indbudne, og at deri dette Raad blev besluttet at give Amnestien en videre Udstrækning. - Om Bevæggrundene til denne Foranstaltning ere Bladenes Meninger deelte. Nogle ansee den for en Frugt af Kongens naturlige Hjærtensgodhed, hvis frie Yttringer Doctrinærerne hidtil havde hindret. Andre mene, at den Kulde, hvormed Kongen blev modtagen ved Revuen, har overbeviist ham om Nødvendigheden af at bringe den offentlige Mening et Offer; thi vel sige Regjeringsbladene, at Nationalgaarden var talrig tilstede, og at Enthusiasmen var stor, men andre Blade paastaae, at det næppe var Fjerdedelen af Garden, som mødte, og at endeel Gardister gik hjem igjen for Mønstringen, fortrydelige over, at deres Geværet først skulde eftersees, for at erfare, om ingen iblandt dem vare ladte. Overhovedet har hele Revuens Anordning Præget af Mistanke og Frygt, og Gazetten giver især en sørgelig Skildring af denne festlige Parade. - Der er Tale om, at Hr. Thiers skal igjen indtræde i Ministeriet, som Udenrigsminister, og at Hr. Mole skal, som Minister uden Portefenille, beholde Præsidiet.