Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-01-07
Det franske amerikanske Anliggende sysselsætter i høi Grad Opmærksomheden hos Frankrigs og Englands Cabinetter. Det er indlysende, at det er begge meget magtpaaliggende, at bringe det til en mindelig Afgjørelse, for desto mere uddeelt at kunne have et vaagent Øie med de østlige Forhold, og et vigtigt Skridt er i denne Henseende skeet. Under 25 Decbr. har nemlig den brittiske Regjering ved en Note tilbudet den franske sin Mægling i dette Anliggende, hvilket Tilbud den 27de er bleven antaget. Et Skib skal allerede være afgaaet fra England til Amerika med de fornødne Depescher i denne Henseende, og man haaber, at denne Mægling vil lede til et gunstigt Resultat, da paa den ene Side dette imødekommende Skridt fra Frankrigs Side torde tilfredsstille den nordamerikanske Nationalstolthed, og paa den anden Side Englands tilbudte Mægling ikke vel kan tilbagevises af de forenede Stater, uden ogsaa at sætte disse i et spændt Forhold til England. - J den Throntale, hvormed de Franskes Konge den 29 Decbr. aabnede Kamrene, yttrede Hs. Maj. korteligen om dette Anliggende, at han beklagede det endnu ikke var afgjort og at den engelske Regjering havde tilbudt sin Mægling, hvorpaa han tilføiede: "Jeg har antaget denne, og De ville med mig deele det Ønske, at denne Uenighed maa jevnes paa en for begge de store Nationer lige ærefuld Maade. Præsidenten Jacksons længe forventede Budskab til Kongressen af 7 Decbr. er endeligen ankommet til Europa, og indeholder en meget fuldstændig Fremstilling af Forholdene. Præsidenten besværer sig i rolige, men skarpe Udtryk over den franske Regjerings Forsinkelser med at fremlægge den afsluttede Tractat angaaende de 25 Millioner, der skulle udbetales til de forenede Stater, til Kamrenes Jndvilgelse, og besværer sig især over Ubilligheden af den Bestemmelse i den desangaaende antagne Lovat de 25 Millioner ikke skulle udbetales for der fra de forenede Staters Side er given Opreisning for det fornærmelige Sprog, som Præsidenten skal have ført imod Frankerig i det forrige Budskab til Kongressen. Men hvorlidet tilbøielig han er dertil, sees af følgende Yttring i Budskabet: "Mit Fædrelands Ære skal fra min Side aldrig besmittes ved, at jeg undskylder mig forat have sagt Sandheden og for at have gjort min Pligt; ligesaa lidet kan jeg give Erklæringer over mine Embeds-Handlinger, i alt Fald kun saadanne, som Redelighed og Retfærdighed fordre, og som stemme overeens med de Grundsætninger, hvorpaa vor Forfatning er bygget. Denne Beslutning vil, som jeg haaber, blive billiget af mine Constituenter." Gjentagne Gange erklærer Præsidenten, at han aldrig vil bringes til at give den forlangte Forklaring over sine Ord, der efter Landets frie Forfatning have været nødvendige i det forrige Budskab, da Præsidenten deri skal give Folket ærlig og aaben Forklaring over alle Forhold Derhos yttrer han, at naar Nationens Ære og Uafhængighed blandes i denne Sag, maatte de 25 Millioner veie saa let derimod som en Fjer. Synderligt fredsklingende er dette Sprog just ikke; dog forekommer der ikke nogen egentlig Trusel, ja det hedder endog, idet han omtaler, hvor urigtigt det vilde have været, om han af Frygt for at fornærme Andre ikke havde udtalt den rene Sandhed i det forrige Budskab: "Men paa den anden Side vilde det ogsaa have været uforstandigt og upassende, at gaae et eneste Skridt videre, i den Hensigt at fornærme en Regjering og et Folk, med hvilke vi have saamegen Aarsag til at staae i venskabelige Forhold. Endeligen beretter Præsidenten, at den nordamerikanske Charge daffaires i Paris har erholdt Jnstructioner til at forlange en bestemt Erklæring af den franske Regjering, og ifald denne skulde vægre sig ved at betale Fordringen, uden videre Erklæring at vende tilbage til Nordamerika, hvorhos han ønsker at Svaret maa blive gunstigt og bebuder en ny Meddelelse til Kongressen, saasnart Depescherne desangaaende maatte indløbe, At denne Charge daffaires allerede har forladt Frankerig var Præsidenten ubekjendt. Ny-York skal man ansee Budskabet som meget krigersk, hvorimod man i England og Frankerig søger at give det en fredelig Fortolkning. Det synes virkeligen at have været paa den høie Tid at Englands Mægling er tilbudt og antagen.