Berlingske Tidende, 1769-12-25
Kongens af Preussen givne Svar til en af Anførerne for de Pohlske Confordererede, dateret 10de November Jeg har erholdet det Brev, som de har tilskrevet mig i de af deres Landsmænds Navn, som have tiltaget sig Titeaf Confoedererede. Dersom samme er skrevet i Anledning af det Brev, som min Minister, Hr. Benøit, har tilskrevet dem, for at advare dem engang at lade af med de Plyndringer, som ere forøvede paa mine Grændser og mod min Undersaatter, saa maae jeg sige dem, at det er meget besonderligt, at det, just i den Tid, da de ødelegge alle de Egne, de streiffe igiennem, kan komme dem fremmed for, at jeg føyer Anstalter til at sætte mine i Sikkerhed mod deres ExJesser. Saasnart de holde mine Grændser i Agt, og ikke nøde mig selv til at føye Sikkerhed for mine Undersaatters Forsvar, saa skal de ey heller have noget at frygte for Virkningen af de Anstalter, som de saaledes har nødt mig til Det er bedrøveligt for Kongeriget og Republiken Pohlen, at en saa stor Deel af dens Medborgere miskiende sig aldes les deres eget og deres Fædrenelands Gavn. De taler i deres Brev og Religion og Privilegier, som skal beskyttes og haandhæves, da der dog aldrig har været tænkt paa at angribe den første, eller at overtræde de sidste. De beskylde deres egen Konge; en Konge som den Pohlske Nation med eenstemmig frie Villie har valgt til sit Overhoved, og som just derfer burde være den hellig, fordi han har intet ladet mangle i at opfylde de Forbindelser, han har indgaaet. Men, hvorledes vil de retfærdiggiøre en Forhærdelse, som løber saa tvert imod de Foretagender, der igiendrive den J Steden for at Kongen af Pohlen skulde have foretaget noget, endog det allermindste, imod de Love som han har svor ret at haandhæve, har man just under hans Regiering arbeydet paa igien at bringe i Gang Udøvelsen af de Love, som forhen vare skrevne i Glemmebogen, og i sær den Lov om Liige=Retten og Prærogativer mellem de adskillige Lemmer af den Pohlske Nation. Disse Rettigheder og Privilegier, som ere tilfælles for alle Pohler, vare dog Dissiden, terne uretmæssigen betagne, uagtet de vare dem af de anseeligste Magter garanterede. Man har gjort sig Umagt for at sætte dem igien ind i dem; men ikke Kongen allene har sat dem derind igien. En Confoederations Rigsdags Beslutning har bragt dem igien til Nydelsen af deres Rettigheder, og den Pohlske Nation har i denne Fald afsag Dommen, da den har ladet endeel af sine Lemmer vederfares Ret. Jeg begriber intet af de dumdristige Klager, som en Deel af de Pohlske Catholiker sætte op over den Fare, som deres Religion trues med. J hvad Post er den Fare underkastet, Bliver den ikke bestandig den herskende, endog i Kraft af den selvsamme Constitution, som de klage over: Findes der ikke endog i denne samme Constitution Artikler, som ere dem langt gunstigere end Dissidenterne? Paa samme Tid som man derved lader Dissidenterne Frihed at blive Catholske, betager man Catholikerne under Straf at have forbrudt deres Privilegier, den Frihed at afsige deres Troe. Det er altsaa klart, at Kongen af Pohlen, i Steden for at have overtrædet sit Fædrenelands Love, har ikke gjort andet end stræbt at haandhæve dem. Han har villet sætte sine fortrykte Undersaatter ind igien i sine Rettigheder, som de vare satte ud fra. Han er deri vorden understyttet at Keyserinden af Rusland, som regieredes af de samme Billigheds og Menneske=Kiærligheds Grundsætninger, og ved Tractater med Pohlen var berettiget til at haandhæve denne Republikes Constitutioner. Hverken hun, eller Kongen af Pohlen, hvis patriotiske Bestræbelser hun kom til Hielp, har nogensinde tænkt paa, at giøre nogen Jndgreeb i den Catholske Religion. Det, som er skeet, beviser sligt. Men begge, saavelsom det ganske oplyste Europa, have Afskye for de Excesser, hvortil en daarlig Jver har drevet dem iblant Pohlerne, som i disse sidste Tider have hiemsøgt deres Fædreneland med Jld og Sværd. Den Christelige Religion har Afskye til Blods Udgydelse, den hader Vold, og Taa ligheds Aand er dens Liv. De første Christne vare de fredsommeligste Mennesker i Verden. De beklagede Kættere, og søgte at omvende dem, men de forfulgte dem ikke. Og Catholske Christne skulde ikke unde deres Jevn Christne en Troes frie Øvelse, hvis væsentlige Artikler ere tilfælles for dem begge. Hvad beklage de Catholske Pohler sig over Frygte de, at Dissidenterne med de faa Privilegier, som dem ved den sidste Constitution bleve bekræftede, skulle nogensinde række Hovedet i Veyret imod dem, og at de, da de ved den samme Constitution have forbeholdet sig de Rettigheder og den Magt, som Lemmer af den herskende Religion, nogensinde skulle faae Aarsage til at beklage sig over Forfølgelser, som disse nu maae sukke over, Har man tilsperret deres Kirker, Har man kastet deres billeder need Er nogensinde nogen Pohler vorden tvunget til at frasige sin Religion, J det mindste er ingen Voldsomhed af det Slags vorden mig kundbar, og deres hæftige Besværinger vorde, synes mig, ikke med een eneste Sag gotgjorte. Da saaledes deres Religion er i Sikkerhed, saa tænke de nu paa det res Pligt som Borgere og Compatrioter, og seer til, om de kan misunde deres Brødre, Pohler, som ere Borgere og frie, saavelsom de, den Ret at stræbe efter Æresbeviisninger, dem de nu selv ere i Besiddelse af, ikke med anden Ret end een ligesom deres. Og overalt, dersom man nu vil sætte Meeningernes Forskjællighed til Side, hvad Sammenhæng har den Evne, at kunde naae Æres=Poster med den Catholske Religions Omstødelse og Ødeleggelse? Engelland og Holland ere ikke Catholske; men Catholiker, Græker og hundrede andre Secter nyde der frie Religions Øvelse; det vil altsaa slet ikke falde dem fremmed, at jeg, som et meget taalig, ikke finder de Grunde meget gyldige, som de anføre for deres Utaalighed. Jeg ønsker meget Eendrægtighed og god Forstaaelse i deres Fædreneland. Fornemmelig ønsker jeg, at de maae faae Øynene opladte, og lære at kiende deres sande Venner, dem, som raade dem til Fred og Samdrægtighed, fra dem, som føre dem bag Lyset, og oppuste Oprørs=Jlden i ingen anden Hensigt, end at bring dem selv i den største Ulykke. Berlin, den 10de November 1769.