Jyske Efterretninger, 1771-03-22
J. 6. Til end ydermeere Oplysning og Forklaring paa Vores herforan yttrede Allernaadigste Villie og Meening have Vi tilladt, at denne Forordning maatte vedhæftes efterstaaende Tabel Nr. 1. over de aarlige Dages Tall, som en Fæste=Bonde i Forhold til sin Skyld, og i Følge det, som nu her er Allernaadigst anbefalet, i det høyeste kunde blive pligtig at svare; Og tillades det ikke nogen Jordegods-Eyer at ombytte Arbeyds=Dagene paa nogen anden Maade end allerne saaledes, at han, i Steden for en eftergiven Spænd=Dag med Plov, maae fordre en med Vogn, Slæde eller Harve, samt videre, for en eftergiven Spænd=Dag med Vogn, Slæde eller Harve, en Gang=Dag. Naar Hovaaret er udrunden, skulle alle Hov=Dagen ansees som aftiente, og maae ingen gjemmes til efterfølgende Aar, eller anføres til Restance. s. 7. En af de almindeligste og vigtigste Uleyligheder ved Hovereit bestaaer deri, at Husbondens største Trang til at nyde Hoverienfalder just ind paa den samme Tiid, da Fæste=Bonden allermindste kan taale at udreede det, nemlig i begges Sæde= og Høste Tiid; og da den foregaaende Bestemmelse til et vist aarligt Antal af Dage ikke forebygger, at en Bonde derefter jo ligesaa fuldt, som tilforn, kunde betages den nødvendige Tiid til sin egen Avlings Drift; Saa ville Vi end ydermeere, at af de aarlige Dage, enhver Fæste=Bonde er pligtig at svare, maae, efter Aarets Tiid, samt Arbeydets adskillige Beskaffenhed, i det høyeste ikke fordres fleere Dage ugentlig end der fastsættes i den her, ved Slutningen, tilføyede Tabel Nr. 2, hvilken skal være en uryggelig Regel og Rettesnor, som af ingen Hushonde maae overskrides. J øvrigt, ligesom alle Husbonder i Almindelighed formaaes til at gjøre Hoveriet saa taaleligt, som mueligt for deres Bønder, i sær i disse sidstes Sæde= og Høste Tiid Saa forbydes det de Husbonder, som ikke have nogen Avling, der enten selv eller ved Forpagtere lade drive, at forlange noget Hoverie, af hvad Navn være kunde, medens Bondens Sæde= og Høste Tiid staaer paa; Skulle sidst bemældte Jordegods Eiere derved sættes i Forlegenhed, og ikke paa den her foreskrevne Maade kunde se Udveie til at faae deres aarlige Antal Arbeyds=Dage, da (men i andet Fald ikke) tillades det dem at tage en Spænd= eller en Gang Dag fleere i nogle Uger af Aaret, for at komme ud med deres Reigning :s. 8. Hov=Buddene skulle af Husbonden tilsiges Aftenen, før de skulle møde, samt dem tilkiendegives saavidt mueligt, hvad Arbeyde de faae at forrette; Og, da man af Erfarenhed har seet, at til Landets, Huusbondens og Bondens egen Fordeel, det Arbeyde best fremmes, som i Henseende til sin Mængde og Størrelse saaledes er bestemt, at Hov=Buddet veed, hvor meget han deraf i en Dag skal forrette; Saa meddeeles herved Allernaadigst alle Vedkommende saavel Husbonder som Bønder den paa Tabelle 3. Lit. A. anfort Forskrift, hvorved Vi ville have bestemt, hvad for en Dags Gierning af de der anførste Arbeyder, skal være at ansee. b. 9. Naar det Arbeyde, her findes anført for en Dags Gierning, er færdigt og forrettet, da skal Bondens Hov=Dag være forbi og ey før, hvad enten det da kunde være skeet i en halv naturlig Dag, eller at meere end en naturlig Dag dertil var medgaaet, formedelst en eller anden indfaldende hindrings Skyld, som dog allene maae være forvoldet ved Veyrliget eller anden ganske tilfældig Hændelse, siden Hov=Budet ellers ikke bør rykkes fra det Lods eller Dags Arbeyde, han har begyndt paa og, naar det endelig af oven det, som han allerede i Forveien har faaet færdigt. anførte Aarsager maatte skee, skal ham en anden Dag gotgiøres til sin Mængde, er fastsat, skulle Hov=Buddene, saavel de kiørende H. 10. Hvor Arbeydet ikke i Følge forestaaende, i Henseende som gaaende, mode, samt forblive paa det Sted, hvor de til Arbeyde ere ansagde, efter den Forskrift, som findes Tab. 3. Lit. B. Den her foreskrevne Tid til Hov=Dagenes Begyndelse skal ogsaa Dag Gierning, naar Huusbonden og Bonden ey anderledes der finde Sted i Almindelighed, hvor Arbeydet er inddeelt til en vis de just paa saadan Tiid; Men, hvad Hov=Dagenes Ende angaaer, om forenes, og naar det ikke er imod Arbeydets Natur at begyn da retter den sig efter Arbeydets Fuldfærdigelse, som tilfornsagt er. I Hvile Timerne skal af Husbonden overalt, saa længe Græs findes som efter Tilsigelse ved Hov=Arbeydet ere mødte. paa Marken, anvises Græsning paa et beleyligt Sted for de Heste, indfundet sig, bør Huusbonden at anvise ham Arbeyde, men skulde 5. 11. Naar et Hov=Bud er tilsagt, og, efter Tilsigelse, haver Husbonden, formede sten eller anden indfaldende Omstændighed, lige fuldt for Bonden, og bør ansees som aftient. paa den Dag intet Arbeyde have at anvise ham, da løber Dagen lig bør holde vedlige, samt efter Tilsigelse medtager, findes opregnet s. 12. Det Redskab, Bonden til Hoveriet anskaffer, og forsvar der anførte, skal Bonden være pligtig at anskaffe, men Husbonden, Tabel 3. Lit. C. Jntet andet Redskab eller Materialier, end det behøves, med hvad Navn det end nævnes kunde; Naar Bonden, skal selv levere det, som til videre forefaldende Hov=Arbeyde skulde altsaa paalegges at spinde Baand til Kornets Opbinding, skal ham gives det dertil fornødne Straae af Husbonden, m. m. deslige.