Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1819-02-15
Den 3 Februar optraadte Hr. Tjørney i Underhuset, med en Motion imod Bank=Restriktionen, eller Udsættelsen med at betale i klingende Mynt. Ved denne Leilighed yttrede han, at Landets Forventninger i de sidste 20 Aar stedse vare skuffede. Man havde endog vidst at sætte det saaledes i Skræk, at Mange troede deres hele Velfærd beroede paa det nærværende Papiir-System, ja at et heelt Selskab selv af bekjendte Mænd, arbeidede paa at forgifte den offentlige Mening. Endskjøndt der blandt disse vare redelige Mænd fandtes der ogsaa dem, som Man med rette kunde kalde Selskabets Hale. Disse søgde at foreskrive Hovedet Love, saa det tilsidst var uvist, om Halen skulde regjere over Hovedet, eller Hovedet over Halen. Mod denne Hale, vedblev i han, er det jeg fører Krig, uden at agte paa Aagrernes og Spekulanternes Jndvending: at jeg ledes af Egennytte, og uden at ville personlig fornærme den agtværdige Skatkami mer=Kantster, som 1817 med en triumpherende Mine bebu6 de Formindskelsen af Papirspengene, uagtet Banken strax derpaa udgav dobbelt saamange Papirspenge som før, hvilket Exempel de andre Filial=Banker fulgte, saa den belovede Forbedring blot bestod i Papirspengenes Formerelse. Endelig sluttede han med Forslag til at en Kommitter maatte blive udnævnt for at undersøge, hvilke Virkninger Restriktionen havde frembragt paa Vexelkoursen, samt om den endnu burde forlænges. Skatkammer=Kantsleren, Hr. Vansittart, kaldte Tjerneys Yttringer en Følge af hans rasende Lyst til at modsige, og paastod, at Skatterne i de sidste tre Aar vare formindskede 50 Millioner, og 20 til 30 Millioner af den offentlige Gjeld afbetalte. Jmidlertid tilstod han, at i Forlængelsen af Betalings Terminen for Frankerig havde bragt ham paa den Mening, at Restriktionen maatte vedvare til dette Parlaments Møde, men at Bankdirektørerne, i saa Fald at Man lod Restriktionen ophøre, havde andraget paa en Undersøgelse af Bankens Tilstand; dog troede han at Betalingen i klingende Mynt vilde kunne begynde i 1820. I Han forlangte derfor Hr. Tjerneys Andragende saaledes forandret: at Kommitteen havde at undersøge Bankens nærværende Tilstand, med Hensyn til den mulige Jndførelse af klingende Mynt efter Restriktionens Udløb. Derpaa talede Hr. Lewis for, Lord Castlereagh og Hr. Canning mod Tjerneys Forslag. Lord Castlereagh meente, at Resultatet af Undersøgelserne maatte holdes hemmeligt, og Hr. Cantning lignede Tjernes Forslag ved et Skuespiller-Selskab, som opførte Hamlet; men af Mangel paa en god Actor, udelod Hovedrollen, saasom hans Forslag ikke talede noget om at undersøge Bankens egentlige Anliggender. Uagtet alle Hr. Tjerneys og hans Venners Jndvendinger, blev dog den af Skatkammer=Kantsleren foreslaaede Forandring ved Forslaget antaget med 277 imod 168 Stemmer. Efter et Budskab fra Prindsregenten overlades de for Dronningens Huusholdning hidtil bestemte 58,000 Pd. St. 1 ti Parlamentets Disposition. Ligeledes skulle Udgivterne for Kongens Huusholdning nedsættes fra 100,000 til 50,000 Pd.; de bevilgede 10,000 Pd. til Dronningens Reiscomkostninger til Windsor tilfalde herefter Hertugen af York, og Pensionerne til Dronningens Hofbetjente bestemmes til 25,000 Pd.