Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1783-03-07
Doctor Ludevig Coltellini havde allerede 1761 paastaaet dette i en Skrivelse, i hvilken han giver Efterretning om en gammel brændt Steen, paa hvilken findes en Jndskrivt, som aabenbar er frembragt ved trykte Former af enkelte Bogstaver. Dog, uden at see derpaa, at ikke Hetruskerne først, men allerede for dem Egypterne (s. Nieburchs Reise) have havt slige Scherden, saa er denne ganske Sag udygtig til at forringe Fustens Ære, den indeholder intet om Kunsten af et heelt Skrivts mangfoldig giørende Aftryk, formedelst tilsammensatte bevæglige Lettern, hvori Bogtrykkeriets Væsen bestaaer. Videre tager Manni feil, naar han paastaaer, at Cennini er Kunstens Opfinder, fordi han 1471 eller 1472 har udgivet den første Bog til Florenz, thi 23de Aar efter Fusten kunde han vel være Efteraber, men ikke Opfinder. Jmidlertid har Bernard som en Guldsmed, lig andre af disse Kunstnere, bidraget meget til Bogtrykkerkunstens Udbredelse, har viist sine Sønner, i det han anførte dem til sin egen Kunst, Anvendelsen deraf, og paa den nye opfundne Trykkekunst, og han og hans Sønner Dominico og Piedro, er 152 Re have virkelig været de første Bogtrykkere til Florenz. Deres første Verk, bemeldte Corekt trykte Virgil, som efter Fortalen udkom 1471, efter Slutningen 1472, har skaffet dem Ære. Men det andet Verk, Catharine von Sinna Levnet, er aldeles ikke af deres Verksted, og først 1477 ved de Patres Dominico de Pistoia og Pietro de Pisa af Prædikanterordenen, kommen for en Dag, ud af den hellige Jakobs von Ripoli Klostertrykkerie til Florentz. Underskrivten bagefter Fortalen, synes at have anlediget Manni hele Vildfarelse. Den anden nye Mening om Opfindelsens Sted, og den første trykte Bog, foredrager Joseph de Vernazza i Lexione - sopra lastampa, hvilket Verk er udkommen til Cagliarii, i det Kongelige Trykkerie 1778. Han paastaaer, at under alle trykte Bøger, som ere forhaanden, endog Maintzer Palmer af 1457 ikke undtagen, er Concilium vursburgense, som befinder sig i det Hertugelige Bibliotek i Parma, det allerældste; han beraaber sig derved paa den Theatiners P. Paciaudi Vidnesbyrd, men Vernazza og Paciaudi, ere formodentlig derved geraadede i denne Vildfarelse, at i denne uden Aarstal trykte Vurburgiske Concilie Samling, er det sidste Concilium fra Aaret 1453. J Gierningen en mager Grund. Stedse synes det, at Missale secundum usum ecelestæ Herbipolensis, fra 1481 er ældre end omtalte Concilium Vürzburgense. Den 3die Meening er vigtigere end begge foregaaende. Hr. de Roches Sekretær ved det Keiserlig Kongelige Videnskabers Akademie til Bryssel, foredrog den 1777 i en Forelæsning, som Hr. Breitkopf her meddeler oversat, og derefter bedømmer omstændig og grundig. Et gl. Document om den Stads Antverpens Regiering fra 1442, melder udtrykkelig om Trykkere, Prentere, hvilke udgjorde eine Gilde, (et Lang.)Men det Ord Prentere, betyder efter Hr. Breitkopse Nr. 153 Rer rigtige Bemerkelse, oprindelig ikke Bogtrykker, men en Forbindelse af forskiellige Professioner, som beskæftigede sig med de dannede Kunster, og hvis Navne forandrede sig efter haanden, ligesom deres Professioner have udvidet sig, udmerket sig ved forskiellige Arbeider, og særskildt sig i besynderlige Professioner. De have i det femtende Aarhundrede været bekiendt i Tydskland, under det almindelige Navn af Brevmalere, og have, efter deres Særskillelse og forskiellige Beskæftigelser, kaldet sig, Formskiærere, Træskiærere, Kortmalere, Brevtrykkere, Æskemalere, o. s. v., og man finder deres Amtsret (Jnnung, i Nürnberg og Augsburg, endnu den Dag i Dag. Hr. de Roches fandt videre i en skreven Chronik, som man tilegner Byeskriveren, Nikolaus de Klerk til Antverpen i det 14de Aarhundrede, en Art af Gravskrivt eller Erindringsskrivt, over en fordum berømt Musikant, Ludevig von Valbek, i Aaret 1312. In dieser Tyt stiert mensche, Jn dieser Zeit starb menschichlye lich Die gode Vedelare Lode. Der gute Fiedler Ludewig, nye. Der der beste war, der vor dem. Die de beste mas die vor den Jn der Welt je war gesehn. Inde Wereltie mas gesien, Von Stuckchen=Machen mit Van makene ende metter der Hand, Hant, Von Valbek in Brabant, Van Valbeke in Brabant Also ward er genannt Also was hy ghenant. Er war der erste, der fand Hy was deerste die vant Von Stampien die Manie Van Stampen de manieren. ren, Die man noch hoertantieren. Die man noch hørt hanthieren. Hr. de Roches, forledet ved det Ord stampen, forklarede dette saaledes; Ludvig den kunstige Spilinstrumentmager, først til Valdek i Brabant, opfandt Trykningen, ligesom den nu omstunder er i Brug. Hr. BreitkopNr. 154 R. finder intet deri, uden, han døde den gode Spillemand Ludevig, som var den største Kunstner i Fingere, som nogen Tid har været og var født til Valbek i Brabant. Han var den første, som opfandt, at stampe Takten med Føden, ligesom man endnu i Dag hører det. I Gierningen er denne Forklaring, langt meere overeenstemmende end den første, og, endskiønt de Ord Stampus og Stampilla, det italienske Stampa, og det franske Estampe, deels betegne det Verktøi, hvormed trykkes, deels det trykte selv; saa passer dog alt dette ikke til nærværende Skrivtes Jndhold. Hvad Hr. Breitkopf videre foredrager imod Hr. de Roches, i Henseende til libro stampato, in pappro non scripto, hvilken han har fundet i en Bogfortegnelse paa Klosteret Viblingen i Schwaben, af det 14de Aarhundrede, og ligemaade, hvad han siger over Hr. de Roches Anfald paa Laurenz Koster, og en Anmerkning af den hollandske Oversættere af Hr. von RochesSkrivt, dette maae vi forbigaae, saavelsom saa meget andet, som indeholde i det lille, men indsigtsfulde og grundige Skrivt. Den ganske Udførelse af Skrivtet, forhøier Forventelsen af hans Historie om Bogtrykkerkunstens Opfindelse. Kongelige Anordninger.