Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1810-06-11
Sverrig. Følgende er den officielle Efterretning om Hs. Kongl. Høihed Kronprindsen af Sverrigs Død den 28 f. M. ved Qwinddingehede i Nærheden af Helsingborg, saaledes som samme læses i et Tillæg til den Svenske Post tidende under Stokholm den 1ste Juni, Aar 1810 den 28 Maj. Efter Anmodning af Kammerherre Høivelbaarne Hr. Greve E. Sparre, indfandt sig Undertegnede for at protocollere de særskilt opgivne skrivtlige Jndberetninger omden høist beklagelige ulykkelige Hændelse, som vederfores Hs. Kal. Høihed Sverrigs Kronprinds, Karl August. Kammerherre Hr. Grev Sparre beretter: at Hs. Kongl. Høihed, som i flere Dage opholdt sig i Ramløse, i Morges befandtes aldeles frisk, munter og glad, at han foretog Reisen fra Ramløse igjennem Helsingborg, spiste Frokost der, og fortsatte saa Reisen videre til Qwiddingehedde, under vedvarende Vilbefindende, samt at han ankom dertil Kl. 1/4 til 2 om Eftermiddagen. Paa denne Hede forefandtes det Kongl. mørnerske Husarregiment, og Exercits-Eskadronen af det Kongelige Skaanske Husarregiment, hvis Exercits Hs. Kgl. Høihed besluttede at tage i Øiesyn. Til den Ende steeg Hs. Kgl. Høihed til Hest og reed hastigen og med megen Raskhed, først til Exercitie=Eskadronen og derfra til de mørnerske Husarer, hvis Overst, Hr. Baren Hofmarskal og Ridder Cederstrøm, det var bleven tilsagt at Hs. Kongl. Høihed havde besluttet at ville bivaane Manøvren blot som Tilskuer, samt at det skulle være overladt til Hr. Obersten efter eget Behag at mønstre og exercere Regimentet. Flere Evolutioner gjortes og efter at Flanqueurerne vare kaldte tilbage og Regimentet derpaa opstillet i 2 Linier, reed Hs. Kongl. Høihed i fuld Galop paa venstre Fløi, og faldt i det samme af Hesten ned paa Jorden. Hr. Greven, som var noget borte fra Hs. Kongl. Høihed, skyndte sig at komme hen til Stedet, og fandt Hs. Kgl. Høihed udstrakt paa Marken, uden Sands og næsten død. Herved var Hr. Oberstlieutenant Holst og Ordonancerne Hr. Ritmester Haag, samt Hr. Baron og Ritmester Barnekow tilstæde. Skyndsomt og uden mindste Ophold blev Hs. Kongl. Høiheds Livlæge Rossi hentet. Hs. Kongl. Høihed blev aareladt, og paa Stedet gjortes hvad der i Øjeblikket kunde gjøres; men det forsvundne Aandedrag, kunde desuagtet ikke tilbagekaldes. Paa en fremskaffet Seng bar man derpaa Hs. Kongl. Høihed til næste Huus, som var Qwiddinge Præstegaard, og her nedlagdes han i en anden Seng, der var opreedt med Sengek æder; men indtil dette Øieblik findes Hs. Kongl. Høihed endnu aldeles døde uden mindste Sands eller Følelse. Kammerherre Hr. Greve Sparre føiede tillige Anstalt til, at de Officerer, som vare Hs. Kongl. Høihed nærmest da det skeete, og altsaa Øjenvidner til denne høist ulykkelige Hændelse, derom afgave egenhændige Jndberetninger. Oberstlieutenant og Overadjutant Hr. Holst indgav saaledes den Beretning, som findes under Litr. A. Ordonnancerne hos Hs. Kongl. Højhed Hr. Ritmester Knut Didrie Hang og Baron Kielle Barnekow indsendte de Forklaringer, som forekomme under Litr. B. C. Særskilt tillægge disse Herrer, at ikke en Hest eller nogen Ridende var Hs. Kongl. Høiheds Person paa anden Waade nær end i nogen Frastand. Hs. Kongl. Høiheds Livlæge Hr. Rossi indgav ligeledes sin Jndberetning, som findes under Litr. D. Efter eenstemmig Tilstaaelse og Forsikring af Alle, som fulgte Hs. Kongelige Høiheds Person, saavelsom andre der vare tilstæde, har ikke en eneste redet imod Hs. Kongl. Høihed, eller paa mindste Maade været Skyld i denne høist ulykkelige og beklagelige Hændelse. Hs. Kongl. Høiheds Tilstand vedbliver at være det samme aldeles uden Tegn til Liv. - De 4 i Rapporter indbemeldte Bilage ere i det Væsentlige eenslydende. Overst lieutenant Holst melder saaledes i sin Jndberetning, at og det Mørnerske Husarregiment formerede 2 Linier, og aven rede først i Skridt, dernæst i Trav, var han paa en Afstand af 16 til 20 Alen bag Hs. Konal. Høihed. "Jeg saae da - vedbliver han - at en Husar=Officeer reed frem til Hs. Kongl. Høihed og at Høistsamme derefter reed til venstre, ligesom for at komme forbi Linien. Strax derefter saae jeg Hs. Kongl. Høihed ride afsted i fuld Karriere; men Hesten syntes ikke at ville lade sig styre. Efter et saadant Ridt paa et Par 100 Al. omtrent tabte Hs. Kgl. Høihed Hatten, og nu saae jeg at Høistsamme begyndte at vakle, og efter at have redet endnu noget over 100 Alen frem faldt han af paa den høire Side. Hesten, som ikke styrtede, løb bort. Da jeg fulgte bag efter Hs. Kongl. Høihed i stærkeste Karriere, var jeg temmelig nær, da denne Ulykke skeete, og kunde altsaa strax stige af Hesten, for at hielpe Hs. Kongl. Høihed op. Hs. Kongl. Høihed laae da udstrakt paa Ryggen og aldeles uden Sands. Da jeg havde løst Halsbindet og opløftet Hs. Kongl. Høiheds Hoved i Veiret, aandede Høistsamme meget tungt, uden at have mindste Kraft til at bevæge sig. Ordonnants-Officeren Ritmester Haag var strax tilstæde og hialp til. Flere Officerer ilede til, og efter beste Skjønnende gjorde vi Forsøg med at helde Vand i Ansigtet og gnide Hs. Kongl. Høihed, indtil Hr. Livmedicus Ross, efter nogle Minuter kom til, men hans Kunst og Bestræbelser vare ligeledes forgiæves; thi efter en halv Times Forløb var intet Spor til Liv mere tilbage. Af Ritmester Hagges Rapport. Da Regimentet blev opstillet i 2 Linier, og Flankørerne vare tilbagekaldte, underrettede jeg Hs. Kongelige Høihed om at Baron Cederstrøm, som kommanderede Regimentet, saavidt jeg kunde formode, nu vil gjøre Attaque, og indstillede til Hs. Kongl. Høihed om ikke Høistsamme nu maatte behage at placere sig for Enderne af Flankerne, hvorpaa Hs. Kongl. Høihed uopholdelig reed til venstre. Efter at have redet 300 til 400 Alen fremad tabte Hs. Kal. Høihed Hatten, hvilken Ritmester Baron Barnekow optog, og i samme Øieblik faldt Hs. Kgl. Høihed paa Ryggen ned af Hesten. Baron Barnekow reed strax afsted for at skaffe en Læge. Dennes skrivtlige Beretning under Litr. D. lyder Ord til andet saaledes: "Ved min Ankomst til Stedet fandt jeg Kronprindsen maalløs, med rallende Aandedræt; Pulsen gik langsomt, som omtrent paa dem, der komme til sig selv efter en Besvimmelse, Jeg holdt stærk Hau de Luce under hans Næse og heldte Tinct. succin. Arom, i Hs. Kongelige Høihed, hvoraf en Deel, skjøndt med stor Besværlighed, dog syntes at komme ned. Ved at gnide ham, bestænke ham med koldt Vand, og omhyggeligen at indgive ham de anførte Draaber, syntes Livet ligesom at lade sig kalde tilbage, hvor paa jeg aav Hs. Kongelige Høihed Tart, emet, opløst i Vand, hvoraf han ogsaa fik noget ned; men den forønskte Virkning udeblev. Da Aandedraget kort derefter syntes at genereres mere aabnede jeg Aarerne, og lod ganske lidet løbe; thi da Pulsen efterhaanden blev ved at synke igien, fandt jeg det ikke raadeligt at udtømme mere Blod. Jeg vedblev da nu at gnide Hs. Kongl. Høihed, at bestænke Ansigtet og Brystet med koldt Vand, samt at give ham Liqvor C. C. S., men lidet eller intet fik han ned deraf. Aandedrættet blev stedse svagere, hvorved tillige fremkom en rød Fraade igjennem Næsen og Munden. Efter omtrent 1/ Time fra hiint ulykkelige Øieblik af at regne, hensov Hs. K. H. Kronprindsen. Ross. Hans Excellence, GeheinStorkors af Dann, Poul Rosensyn Grav. Hvil fra Livets Asie, Meer end Adelsmand, Kjendt af Ringe, Høie. For en æde! Mand. Bid Du var og kierlig. Mod Din Undermand, Troe, aarsdagen, ærlig, som din Konges Mand. Mod Enhver tjensteillig, Mod den Arme god; Skjønsom, parsom, billig. Fjern fra Overmod. Hen Dit Minde signer, Sandhed kroner det; Held lver den Dig ligner, Held Fornuft og Ret, nist i Østen giver Løn, Dig Mesteren; Skjøn, ja skjøn den bliver Træst for mig Din Ven! Odense Bispegaard den 11 Juni 1810. Hansen.