Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-07-12
Naar en Firstierne havde en Parallaxe paa en Sekund, saa udgjorde dens Afstand fra Solen 20,500,000,000,000 eller 20 1/2 Billioner Miile. -J en saadan Afstand hensvinder ikke allene Jord kuglen til et Punkt, men hele Solsystemet seet i Focus af det stærkeste Teleskop kunde bedækkes med Traaden af et Spindelvæv. En Lysstraale som iler i en Sekund igiennem et Rum af 200,000 Miiles Længde, vilde dog bruge 3 Aar og 7 Dage for at giennemvandre dette Rum. (Man maae dog imidlertid betænke ved alle disse Beregninger, at Talen er og Engelske Miile, som ere 1/2 Deel af en Geographisk, hvilken er kun lidet større end en Dansk Miil; thi Lysstraalen, passerer kun 40,000 Mille i Sekundet.) En af de nærmeste Firstierner kunde for 3 Aar siden være forgaaet, inden vi kunde mærke en saa vigtig Begivenhed. Denne Afstand er desuagtet kun liden mod de fierneste Himmellegemer, som kunne øines paa Firmamentet. Firstiernerne maae sikkert være lysende Legemer ligesem Solen (sikkert siden Menneskeslægtens Erfaring har lært den, at de nu i flere Aartusinde have lyset paa Himlen; deres Skin er saaledes ikke et forbie gaaende Meteor, og de maae være umaadelig store, siden de kunne sees i en saa uhyre Afstand, og siden Afstanden ved Dalens Fod, og fra Biergets Top, fra Ægypten og til Grønland, for at betragte dem, ikke giør nogen Forandring i deres Størrelse.) Det er sandsynligt, at de ikke staaer nærmere ved hinanden end Solen ved den nærmeste af dem. Mange Stierner, som i Melkeveien og Taagepletterne forekomme os, som de stode ganske nær ved hinanden, kunne ligge i uhyre Rum afsondrede fra hinanden, ja mange tusinde Gange længere fra hinanden end den første Stierne fra os, og Lyset kan maaskee behøve Aartusinder for at komme fra hine Myriader af Solen til vor Planet. Disse Jagttagelser kunne overbevise os om, at Verden er uhyre stor, umaalelig for vore Evner, og de kunne aabne hos os en Ahnelse om dens Uendelighed; men de lære os det ikke. Til denne Jndsigt kommer man paa en anden Vei, paa følgende: Det almægtige og alvise Væsen, som vi kalde Guddommen, og hvis Tilværelse Verdens Frembringelse nødvendig forudsætter, maae være uendelig; thi af Jntet kan ikke fremkomme Noget. Gud maae altid have været til. Men er Guddommen uendelig i sin Tilværelse, saa maae den ogsaa være det i sin Virksomhed; thi den kan ikke være uendelig i den ene af sine Egenskaber og endelig i de øvrige. Men deraf følger ikke at Stiernehimlen er uendelig; der kunne gives ganske andre existerende Ting end Sole og Kloder. Hvo kan sætte en Grændse for den uendelige Forskiellighed af den Uendeliges Virksomhed, hvor kan abne den Eviges Veie? Paa hvor stor en Plads kunde hele Menneskeslægten staae? Englænderne have Lyst til at regne. En Englænder har giort følgende Beregning. En Engelsk Qvadratmiil ( 1/2 af en Dansk) indeholder 3,097, 600 Qvadratalen; antager man nu at 4 Mennesker af forskiellig Corpulence kunne staae paa en Qvadratalen, saa kunde man pakke 12,390, 400 Menneskekroppe, eller hele Folkemængden i de Forenede Stater, (er dog vel nu 14 Mill.) sammen paa en Qvadrat mill. Ligeledes kunde man opstille Perserkongens Ferres talløse Krigshær, hvorom Grækerne fortælle os, at dens Fortogt saae Solen staae op, imedens dens Bagtogt endnu faae den gaae ned (Græcia mendan) paa en Mark af 100 Tønder Lands Størrelse, og de vilde alle kunne høre den samme Talers Stemme. Jndvaanerne paa hele Jorden, man anslaaer hele Antallet til 900 Mill. (man har i den nyere Tid knappet af paa Tallet, i forrige Tider anslog man Antallet til 1000 Millioner. J Grunden veed man det ikke) vilde ikke kunne ganske udfylde en Kreds af 10 Engelske Mile i Giennemsnit, og naar man ringede med en stærk Klokke i Midten af dem, saa vilde de næsten alle kunne høre det. (Megen Taksigelse for at staae saaledes sammenpakket, især ifald man skulde have derved faae det Vanheld at blive tæt placeret ved Siden af den ildelugtende Neger race. Men lader os giøre en anden Beregning: i de 6000 Aar, hvori Menneskeslægten antages at have levet paa Kloden, maae i det mindste have levet 13500 Mill. Mennesker her paa Jorden; thi i hvert Aarhundrede afløser Menneskeslægten sig 3 Gange, og 3 Gange 900 er 2700 Mill. Det vilde blive for et Aartusinde 27000 Mill., og for 5 Aartusinde 135000 Mill.; thi det ene Aariusinde ville vi give Slip paa, for at give Menneskene Tid til at udbrede sig over Kloden, hvilket dog vilde have gaaet meget hurtigere for sig, naar Menneskene ikke vare blevne ødelagte ved Sygdomme og Krige. Havde nu alle Mennesker blevet ved at leve paa Jorden, saa vilde i det allermindste 150 Gange saamange Mennesker have levet paa Jorden som nu, og altsaa allene paa Siælland vilde 45 Millioner Mennesker have opholdet sig; men Adams Fald gav Forholdet en ganske anden Vending.)