Politivennen, 1800-01-01
Barbarisk Kørsel paa Gaderne. Politivennen troer det Pligt for sig at bekjendtgjøre: at der i de trende Dage, d. 26, 27 og 28 Februar, er dagligen et Menneske bleven obduceret paa Frederiks-Hospital, som paa Kjøbenhavns Gader var bleven overkjørt. En lang Præken kunde gjøres over denne skrækkelige Text, men saa vilde og ufølsomme Mennesker, som de maae være, der enten med Forsæt kunne kjøre paa Folk, eller om de endog see sig ved en Gaaendes Uforsigtighed, eller Tunghørighed alt for nær ham til at kunne dreje af, finde det for megen Nøje, eller ikke Umagen værd at holde Hestene af al Magt an i Tømmen, for at den Faldne endnu kunde reddes, eller i det ringeste ikke den hele Vogn gaae over ham - slige Mennesker lade sig ikke forbedre ved Grunde. De troe, at Gaden er for Vognene, og at de Gaaende bør være glade ved, at dem levnes et smalt tilskramlet Fortog, eller i Nødsfald en Rendesten at undvige i. De troe, at et Varsko, ofte raabt forst i det Øjeblik da Ulykken skeer, er nok, og overøse endog undertiden dem, som de kjøre an paa, med Bebrejdelser og Skjældsord, og jage i det samme afsted med en Fart, som gjør det umuligt, at skjælne Vognens Nummer, om den ellers har noget. Straffen for ulovlig Kørsel er tilstrækkelig stor, og bliver ofte idømt; men Pengene blive for det meste udredede af Forbrydernes Husbonder, som ikke kunne være tjente med at de Karle, der ikke kunne betale ogaltsaa maae aftjene Bøden med Kroppen, opholdes af deres Tjeneste.- Vel kunde man sige, Husbonden kan tilbageholde deres Løn; men da Husbonden ikke er tjent med at Karlen sætter ham Stolen for Døren, saa seer man let af hvis Pung Mulkten gaaer. Men netop herved virker Straffen ikke hvad den skulde; ja mere: Karlene see hvor uundværlige de ere deres Herrer, og opdage en Maade til at lade disse bøde for de Jrettesættelser de maaskee lunne have givet dem for utilbørlig Adfærd, og saaledes virker Straffen et nyt Onde, istedet for at hemme et gammelt. Dette leder naturligvis til den Slutning at Straffen her (som i Almindelighed for enhver Brøde) aldrig bør kunne falde paa Andres Skuldre end den Skyldiges. En halv Snes Slag i Stokhufet paa den bare Ryg, en Spadseregang i den spanske Kappe, en Times Gabestok vilde sikkert virke mere, end 10 Rdlr. udbetalte af Husbondens Lomme. Og saadan Straf burde udøves uden Undtagelse, enten den Skyldige var simpel Vognmandskarl, eller bar en Statsministers Liberi. Endnu to Midler ved Siden af det anførte vilde bidrage til at gjøre Overkørseler uhørte. Det første at alle Herskabsog Hyrekudske Kareter, Kabrioletter, Diabler o. s. v. alle Vogmandsvogne saavelsom private Arbejdsog Materialvogne paa, hver Side og bag paa havde, i en tilstrækkelig Størrelse, et paamalet Tegn, som tjente til Angivelse, og endnu kunde skjælnes, om end den ulovlig kjørende Kudsk jog afsted i den stærkeste Il. Ogkunde Hyrekudskene og Vogmændene have Nummere paamalede, og Herskabsvogne item private Arbejdsvogne Bogstaver. Det andet Middel er, at Fortogene skjænkes den tilbørlige Opmærksomhed, at de paa nogle Steder skabes, og paa andre udvides. Pilestræde har f. Ex. i den nederste Ende saagodtsom intet Fortog, og selve Købmagergadens er meget for smalt. Det synes rimeligt, at Fortogets Brede i enhver Gade rettede sig efter Færselens Grad; hvor det, som i Frederiksberggade er nødvendigt, at to Hølæs kunne passere hinanden, og hvor Kørselen er saa idelig, der bør Fortoget i det mindste være to Alen bredt paa hver Side, NB. to Alen ubeskaarne af Trapper, Kælderhalse o. dl. I Frederiksborggaden, hvor Fortoget, som forhen er paaklaget, næsten er null, bør det have den samme, om ikke større Brede. I Gottersgaden, St. Kongensgade, Adelgaden og Bredgaden, ere Fortogene, skjøndt brede, dog ikke brede nok; -thi Kørebroen bør ikke have mere end højst tre Kareters Brede; i disse Gader kunde Fortoget være sem Alen bredt, uden at gaae Kørebroerne for nær. En altfor bred Kørebro er farlig, naar man nødes til at sætte tvers over, i Isslag og under stærk Kørsel. I afliggende Gader burde Kørebroen ikke have mere end to Vognes Brede, og alt det øvrige være Fortog. Foruden den større Sikkerhed for de Gaaende, dem egentlig Gaderne tilhøre, som dette vilde bevirke, vilde Brolægningsomkostningerne betydeligen formindskes, da der blev et uendelig mindre Flademaal af Kørebro; og; man veed at Fortogsbroen, engang godt lagt, holder uendelig længe, medens Kørebroen saa ofte, og saa meget for ofte, maae omlægges. Besynderligt er det ved første Øjekast, men naturligt og begribeligt nok vednærmere Eftertanke, at man ogsaa her, ved at høre? Folkes Domme om de Kørendes og Gaaendes ettigheder, finder at langvarig Anmasselse paa den ene Side, og fejg Taalmodighed paa den anden, ganske kan sløvgjøre baade den Forurettendes og den Forurettedes Følelse for Re t. De fleste finde Kørselret paa Gaden ligesaa væsentlig, som Ret til at gaae paa den. De betænke ikke at den Nytte hver Enkelt har af Kørselen er meget mindre end Ulejligheden, Usilkerheden og Bekosteligheden af samme, og at egentlig det Hele lider for nogle saa. Jeg vil imidlertid ved et Exempel gjøre dette tydeligere. Manhensætte sig i Tanken i en Stad paa Sydhavets Øer, hvor man endnu ikke har Heste, man lade der en Kjøbenhavnsk Vognmand eller et med Karet forsynet Herskab nedsætte sig, og man tænke sig hvilken Harme og Følelse af Fornærmelse her vilde opstaae, ved at see hvorledes denne nye Medborger for sig allene fordrede en Trediedeel eller Fjerdedeel af den for det hele Samfund afmaalte Vejsbrede, ved derhos at see hvorledes han tilegnede sig en Maade at komme frem paa, som den enkelte Gaaende ikke kunde imodstaae, og som brugt med en vis Hastighed maatte sætte denne i Livs og Lemmers Fare. Skulde ikke denne Almenhed strax ved en Lov anordne at denne nye Borger vel maatte bruge sin Vogn hvor Gaden var bred, men aldrig gaae hastigere end i Skridt? Eller, for at bruge et nærmere Exempel, man sætte at en Indvaaner i Kjøbenhavn lod sig gjøre en Vogn af 6 Alens Brede, og begyndte dermed at kjøre omkring i Gaderne, mon ikke strax en Politilov vilde forbyde slige Vognes Brug, og netop fordi den fornærmede de Gaaende, endskjøndt Ejeren troede at kunne bevise at slige Vogne vare endnu fordelagtigere, end de nærværende?