Københavns Adresseavis, 1778-01-06
Es wird Dein todter Leibe vermodert, Ein Schicksal das uns alle trift, Mein Herz das voller Liebe lødert, Sett Deiner Gruft die Ueberschrift: Hier liegt ein Gottes Mann begraben, Der Seine Tage Jhm geweiht. Der Geist besast die besten Gaben, Er var gegiert mit Frommigkeit: J. Schmidts Auction, Torsdagen den 8 Januarii. Ruht sicher, ihr erstarrten Glieder, Und schlaset sanft in dieser Gruft, Bis Gottes Hand Dich einstens wieder Zum Leben und zur Frende ruft. Copenhagen den 6ten Januarii 1778. J. D. K. Aviser, Journaler og Aftenposter have i faa Aar saaledes taget overhaand, at de derved ere blevne de beqvemmeste Midler til at underrette den store Masse af Mennesker, som allene læse for Tidsfordriv og at Lyst til Nyeheder. Vel an, lad dem da underholde sig med nyttige Formaale; lad Sandheder løbe fra Mund til Mund som enhver nye Tidende, og endeligen komme til den nederste Klasse af Menneskeer. Der gives Underretninger, som fortiene at publiceres paa Tagene, paa det enhver kunde nytte dem; en saadan er følgende: J Soissons behøvede en Pomperende at loddes i en Dybde af 25 Fod; trende Personer nedstege den 16 September sidstleden igiennem en Aabning af 14 Tommer i Fiirkant; de toge i Uforsigtighed Gløer ned med sig, for at hede deres Jern, og begyndte deres Arbeide Kl. 3 om Eftermiddagen. Kl. 5 siger en af Husets Folk til Huusbonden, at Arbeidet kunde ingen Ende faae, fordi de hver Qvarteer maatte stige op, for at faae frisk Luft, og at de vare i Hovedet. som drukne. Han løb strax til for at lade holde inde med Arbeydet; han kaldte paa Arbeyderne, men det var for sildig. Man fandt dem liggende paa nogle Bræder, som de havde anbragt ved Vandet i Brønden, uden Samling, og ved Hielp af et Lys, som man nedlod i en dis Dybde, blev man een vaer, som syntes at bevæge sig. Hosbonden lod strax en stærk og føer Karl, som man først havde gnedet i Ansigtet med Hovedvand, nedstige i Aabningen, og befalede ham i Hast at hæfte Fyrgryden ved en Strikke, som man tillige nedlod i Hullet; man handt ham tillige i Strikken, for i Nødsfald at optrække ham; Fyrgryden kom op, men i samme Øyeblik maatte man og ophidse Karlen, som var gandske kraftesløs, og hovned i Øyne, Hals og Næseborene af Hovedvandet. En anden Karl, nedsteg, og var ligeledes ombunden med Strikker; han fik dem under de Dødes Armee og blev strax op trækket; de tre ulykkelige bleve ligeledes udtrækkede, den ene efter den anden. Man afklædte dem og lagde dem nogne i Luften; den ene kom sig temmeligen snart, efterat man havde kastet ham nogle Draaber lugtende Vand i Næsen, og faaet ham til at synke nogle. De tvende andre maatte man vaske i Vand og gnie med Filt, og dog gave de efter en halv Times Forløb endnu intet Livstegn fra sig. Man lod varme Aske til dem, og imidlertid gjorde man Forsøg hos dem med den lille Tobaksmaskine. Tobakken virkede strax, og begge Patienter begyndte at have nogen Samling og Bevægelse. Kl. 1 om Aftenen vare de i Stand til at gaae enhver til sit hiem, uden at ville aarelades, og den 17de om Morgenen fandt man dem ved fuldkommen Sundhed. Man maa mærke, at der forgik næ nen 3 Qvarteer fra den Tid, Hosbonden kom til og man fik dem op af Brønden, fordi det var vanskeligt at handtere dem i saa liden Aabning. Den ene fandtes at bide sin Kammerat i hans Hofte saa heftigen, at man, for at faae ham derfra, maatte rive i Klæderne og slide i Kiødet. Jngen af dem havde nogen Erindring af at have befundet sig ilde, og de begrebe ikke, hvorfor de ikke endnu vare neden i Brønden. Da de havde faaet deres Samling, kunde de ikke see, og der gik endnu et Qvarteer bort, inden de fik deres Syn igien. Jeg maa i denne Anledning erindre, at i stærke Besvimmelser og Qvælelser af Aas af gloende Kul, som desværre ofte skeer hos Bagere og andre, er det et herligt Middel, i nogen Afstand fra de Ulykkelige med en Slags Heftighed at overstænke dem med koldt Vand.