JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Viborger Samler, 1783-07-28
Hos visse Personer kan den udrette noget stort men det er ogsaa kun en sielden Gang, hvori saamange glide ud, saasom de ikke ere vante dertil. Den er omtrent at ansee som den særegne Maneer, hvorefter denne eller hiin Kunstner arbeider, forlangde man en anden af ham; vilde han maaskee arbeide mindre og slettere. Grillerne holde sædvanlig Jndgangen til enhver Menneskealder besat, og snige sig hemmelig ind med, dersom man ikke i tide viser dem tilbage. Manden i Huset antager gemeenlig den Grille, at han selv er den Punkt, om hvilken hans hele Huus maa dreie og vende sig, efter hans ofte baade egensindige og egennyttige Maneer. Uden videre Fortienester troer den Gamle, at han bør høres, og høres uden mindste Jndvending. Med samme Rettighed fordrer den unge skiønne Tosse hele Verdens Opmærksomhed paa sig aleene. Overhovedet beherskes de fleste Mennesker af disse Phantomer, ihvormeget de endog stræbe at udpudse og fordølge dem. Menneskene kan ikke omskabe sig selv, man seer det af deres : deres hele Væsen, og af alle deres Handlinger, om de regieres af antagne Griller, eller ei. De ere stedse gienstridige Pletter, som giøre Sielens fuldkomne, Politur umuelig. Mangen en tager sin Grille med sig til Graven. Og en Lykke for Vorden er det, at den hos Børnene ikke er blevet en arvelig Eiendom, eller et Familiestykke, som skulde gaae fra Generation til Generation. Enhver Grilles Udryddelse er en sand og virkelig Binding for Menneskeligheden. Man vilde bestyrtes, dersom man saae, hvorofte de stolte Griller ophøie sig til de Drivefiere, som sætte det politiske System i Gang, og blive ofte mægtige Aarsager til de største Begivenheder. Lykkeligt det Menneske, som itide blev Herre, over sine Griller, og som stræber at fordrive dem saavel hos sig selv, som hos andre Deres Fangst er let; thi den, som vænner sig til, fast og stedse at handle efter eengang erkiendte rigtige Grundsætninger - ham kan ingen Griller, i denne hans eensformige og faste Gang, rokke. Han er for høit overden lave Duusikreds, hvori disse Løgtemænd sværme. Men hvormangen grundlærd Philosoph, hvormangen stolt Digter gives der ikke, der skriver som et Orakel, og handler som en Nar - blot fordi Grillerne vare ham for stærke, og fordi han boede dem for nær. Spørgs Spørgsmaal.
Viborger Samler, 1783-07-28
(Følgende er indsendt.) 1. Om en Hosbonde har en Deel Penge tilgode hos sin Bonde for Kongelige Skatter og Landgilde, har han da Ret og Magt til, (i fald han vil ) først at lade borttage fra Bonden alle Bondens Kreaturer, tilligemed alt hans indhøstet Korn og Straae in natura, samt at tilegne sig alt Bondens øvrige Formue, førend Bonden er efter Loven søgt, og Nams, og Jndførsels=Dom erlanget over ham, 2. Jfald Hosbonden siden, efterat have taget Bondens Vahre til sig, søger Bonden med Profes og faaer Bonden, som maaskee intet Forsvar har, dømt til ei aleene at betale sin Gield til Hosbonden men endog noget til i Processens Omkostning, ifald Dommeren har dømt saaledes: Er da Hosbonden berettiget til at bortføre og tage til sig al Bondens øvrige Eiendom, uden at lade det ved offentlig Auction bortselges, at enhver Ting kan blive gjort i Penge, og Overskuddet (ifald der kan blive noget tilovers fra Gielden) komme Bonden tilgode? Hosbonden, kan jo ei fordre meere hos Bønden, end Bonden skylder ham Mærk: J fald Svaret bliver, at Hosbonden har maaskee mere tilgode hos Bonden, end Bondens gandske Formue kan betale; Derfor kan Hosbonden gierne tage al Bondens Eiendom til sig, uden at lade det sælges ved offentlig Auction, naar Hosbonden selv (og ei Bonden) derved taber, saa spørges: 3. Jfald alt dette, som tilforn er mældt, er skeet af Hosbonden imod Bonden, har Hosbonden da ei derved saaledes forløbet sig i sit Forhold imod Bonden, at han (NB. Danske Lovs 1 B. 24C. 22. 23 Art.) for at have uden foregaaende Nams= og Jndførsels Dom borttaget ovenmelte fra Bonden, har fortient meget at mulcteres, og er maaskee derved bleven nok saa meget skyldig til Bonden, som Bonden skyldede ham. 4. Jfald Hosbonden har i alle Deele Ret, og han ved at ei auctionere Bondens Formue ( ifald den er utilstrækkelig til Gieldens Afbetaling) har imod Bonden viist en Godhed i at ei først forauctionere hans Vahre og siden skrive Bonden til Regning, hvad der til Gieldens Afbetaling mangler, var det da ei lige saa stor Ære for Hosbonden, om han lod Vahrene blive ved offentlig Auction solgte, og ifald Gielden endda ei kunde blive betalt, eftergav det øvrige? Nyeheder.
Viborger Samler, 1783-07-28
Den 2 Julii er Sognepræst Hr. Glub Sørensen Milling igesaa beskikket at være Sognepræst for Sønder og Nørre Kongslew samt Korndrup Meenigheder i Viborg Stift. Af
Viborger Samler, 1783-07-28
Afsagte Domme udi Høieste Ret. No. 98 og 100. Lauriz Breinholt og Herredsfoged Høyer, contra Assessor Lautrup, samt Billeschou og Niels Christensens Enke med deres Bønder.
Viborger Samler, 1783-07-28
(Afsagt Torsdagen d. 27 Maji.) Landsdommernes Dom frafaldes; Hvorimod Herredsfogdens Behandling og Kiendelse bør ved Magt at stande. Udi Processens Omkostninger betaler de Jndstevnte een foralle og alle for een, til Lauriz Breinholdt 60 Rdlr. Saa betaler de og tilligemed Landsdommeren Hr. Kammerherre, Schinkel, til Herredsfoged Lauriz Høyer paa ligemaade 50 Rdlr., samt til Justitskassen for unødig Trætte 24 Rdlr., og end videre til samme Kasse 5 Rdlr. No. 97. Justitsraad og Byefoged Hans Friderich Bloch og Søren Knudsen, contra Tøger Sterm.
Viborger Samler, 1783-07-28
(Afsagt d. 28 Maji. Herredsfogdens Dom bør ved Magt at stande, denne Processes Omkostninger ophæves, til Justits=Kassen betaler Jndstevnte som tabende 5 Rdlr. Resten af Landstinget. i Nr. 30. 4. Procurator Jepsen af Aalborg, som beskikket Forsvar for den umyndige Karen Christensdatter af bemelte Aalborg, contra Sr. Anders Tørst paa ØsteraaegaardHerredsfoged Niels Schiøth Hasselbalch bør paa egen Bekostning forfriske denne Sag med nye lovlig forkyndet Stevning og Forelæggelse i fornøden Tilfælde, samt desuden betale Prokurator Jepsen paa Karen Christensdattara Vegne 12 Rdlr., til nogenlunde Erstatning for Jndstævningens Bekostning, og endelig her til Domhuset strax 2 Rdlr., alt at efterkommes inden 4 Uger efter denne Doms lovlige Forkyndelse, under vedbørlig Execution efter Loven; (See hertil Ordenen for September Landsting 1782.) 5. Assessor Wandborg til Kaas, contra Jens Nielsen i Aalbech. Efterdi det paastevnte Skovhugst er ubetydelig; Saa finder Retten af Sagens Beskaffenhed Anledning til at være noget eftergivende, og nedsætte Jens Nielsen Baggers Brøde indtil 3 Rdlr., som han bør betale hans Hosbonde Hr. Asses. Assessor Wandborg paa Kaas, eller aftiene samme ved Arbeide i Viborg Tugthuus; Alt at fyldestgiøres efter almindelig lovlig Omgang, da Hiemtings=Dommen saaledes frafaldes. 6. Anders Olufsen af Schouboe, contra Jacob Rasch af Bordalskrogh. Anders Olufsen bør for ald Tiltale og Udgift i denne Sag frie at være. Processens Omkostning ophæves, og Hiemtingsdommen frafaldes. 7. Slagter Christen Olesen i Horsens, contra Raadmand Frydensberg ibid.
Viborger Samler, 1783-07-28
Hiemtings=Dommen frafaldes, og Processens Omkostning ophæves. 8. Sr. Jønniche Møller ved Nyegaard, contra General=Auditeur Høyers Stervboe. Enhver af Parterne nyder, hvad fordret og paastaaet er, nemlig: Høyers Stervboe 70 Rdlr., og Founiche Müller 84 Rdlr. 3 Skl., følgelig bør ham ved Liqvidation af Høyers Stervboe udbetales 14 Rdlr. 3 Skl., da Cancellieraad Junghanses Dom frafaldes, og Processens Omkostning ophæves.
Viborger Samler, 1783-07-28
Torve=Priserne i Viborg.
Viborger Samler, 1783-07-28
Korn=Vahre. den 26 Julii 1783. Feede=Vahre. Rug, 1 Td. 4 Rd. Mk. s. Flesk, røger, 1 Lspd. 1 Rd. 32 s. Byg, 1 - dito, fersk, 1 1 Havre, 1 12- - dito, grønsalt. BoghveOxekiød, 1 1 -16. gryn. 1 Skp. - 4 - Havre. Smør, 1 2 Tælle. 1 - gryn. Ost, Ærter, 123. - Æg, 1 Snees, -
Viborger Samler, 1783-07-28
Fiske=Vahre. Sild røgede Oll = = 138. Abborer ferske et Knippe 4 s. flekkede 1 vindtøre 1 - 6 s. 12 s. Skaller - et dito 3 s. Gieder store Ørreder ferske Pundet at raaede dito, Pundet 4 s.
Viborger Samler, 1783-07-28
Jldebrand. Long, 1 Læs, i Mk. 4 s. Skedtørv, 1 Læs, 1 Mk. 12 s. Træe, 1 Hetørv, 1 1 Et Bondelæs Høe, 12 a 14 Mk.
Viborger Samler, 1783-08-04
Munterhed. unterhed er en stor Lægedom saavel for Legemet som Sielen. Fortrydelse og Hiertets hemmelige Misfornøielse give de deelikate Fibrer, som understøtte Livsgeisterne, efterhaanden dødelige, skiønt uformærkede, Stød, og ødelegge omsider den hele Maskine, ikke at tale om disse brusende Fermentationer, som de opvække i Blodet, og disse destruktive J i BevæBevægelser, som de frembringe i Livsganderne. Med alle mine i denne Hensigt gjorte Jagttagelser; erindrer jeg endnu kun meget faae gamle Mænd, eller saadanne (som efter den almindelige Tallemaade have en god Sundhed, som jo tillige vare begavede med en god Portion Sorgløshed, om ikke med en meer end almindelig Munterhed og Selvtilfredshed. Følgen heraf er, at Helbred og Munterhed understøtter hverandre indbyrdes: dog med den Forskiel, at vi sielden møde en stor Grad af Sundhed, som jo var forenet med en vis Munterhed: men meget ofte træffe vi Munterhed, hvor der er slet ingen Helbred. Munterhed giør Sielen samme Tieneste, som Legemet: den forsager al ængstende Sorg og Bekymring, roliggiør Sindslidelserne, og holder Sielen i en bestandig Ligevægt. Og da jeg allerede har berørt denne sidste Betragtning; vil jeg her med et Par Ord tale om, at Naturen selv veileder os til at sætte Priis paa et muntert Hierte: da alle Naturens Indretninger ikke alene sigte til Nytte, men ogsaa til Glæde og Fornøielse. Dersom vi betragte Verden i Hensigt til de Tienester, den giør Mennesket; da maatte man troe: at den kun var skabt for vor Nytte. Men dersom vi derimod betragte den i dens naturlige Skiønhed og Harmonie; saa maatte man, næsten med ligesaa god Grund, slutte, at den blot var skabt for vor Fornøielse. Solen. Solen, der er at ansee som Verdens store Siel, og frem bringer alle Livets Nødvendigheder, har en besynderlig Jndflydelse paa vor Siels Munterhed og vort Hiertes Glæde. Disse forskiellige levende Creaturer, som ere gjorte for vor Tieneste og Vedligeholdelse. - enten fylde disse Skovene med deres Musik, eller more og med deres glade Bevægelser, eller frembringe behagelige Forestillinger hos os ved deres smukke Skabning. Kilder, Søer og Elve ere ligesaa forfriskende for vor Jmagination, som for den Jord, de vande.
Viborger Samler, 1783-08-04
Der ere betydelige Skribentere, der have anført det som Beviis for Forsynet, at den hele Jorder skiult med Grønt, heller end med nogen anden Farve: saasom denne Farve er en saa passende Blanding af Lys og Skygge, at den styrker og lindrer Øiet istedet for at svække eller smerte det. Af denne Aarsag have adskillige Malere et grønt Klæde hængende nær ved dem, for at vederqvæge deres Øie ved dets Anskuelse, naar de længe have stirret paa andre Farvers Fordeeling. Alle Farver, som ere for skinnende, overvælde og adsprede de Livsaander, som ere beskieftigede med Synet, paa den anden Side, forskaffe de alt for mørke Farver Livsaanderne ikke den tilbørlige skierpende Øvelse. Hvorimod de Straaler, som frembringe Begrebene, om om Grønt hos os, falde paa Øiet i en saa passende Proportion, at de give Livsaanderne en tilstrækkelig Leilighed til at øve og styrke sig, og ved at vedligeholde denne Øvelse, frembringe de en meget morsom og behagelig Fornemmelse. Lad Aarsagen dertil være, hvad den vil. Virkningen er vis: og af den Aarsag, tillegge Porterne denne Farve i Besynderlighed Tillægsordet munter. For endnu nærmere at betragte dette doppelte Øiemeed i Naturens Værker, og hvorledes de tillige baade ere nyttige og underholdende; saa finde vi, at de vigtigste Produkter i den vegetable Verden, ere, i Almindelighed, de, hvis Skiønhed tillige er meest fortryllende. Disse ere de forskiellige Arter af Sæd, hvorved Planteriget propageres og vedligeholdes, og som stedse findes i Urterne og Blomsterne. Naturen synes at skiule sin fornemste Hensigt, og at sørge for Jordens Glæde og Munterhed, imedens den forarbeider sit store Værk, nemlig sin egen Vedligeholdelse. Efter samme Grundsætninger handler i Agermanden. Thi imedens han stræber at omskabe næsten hele Landet til en smilende Hauge; tænker han dog ikke uden paa den kommende Høst, og sin derved forventede Underholdning. Fremdeles bør vi legge mærke til, hvorledes Forsynet har draget Omsorg for, at vedligeholde denne denne Munterhed i Menneskets Siel, ved at have dannet den paa saadan en Maade, hvorved den sættes i Stand til at finde Glæde og Fornøielse i saadanne Ting, som kun synes at frembringe liden Nytte, som f. Ex., i Klippernes og Udørkernes Vildhed og Uregelmæssig. hed, og andre slige groteske Deele af Naturen.
Viborger Samler, 1783-08-04
De, som ere bekiendte med den høiere Philosophie, kunne bringe denne Betragtning langt videre, ved at opdage, at, dersom Materien blot havde været begavet med de væsentlige Egenskaber, som den virkelig besider, vilde den have gjort en meget glædeles og næsten sørgelig Figur, og hvorfor har Forsynet givet den Evne til at frembringe hos os saadanne indbildte Egenskaber, saasom Smag, Farve, Lyd, Lugt, Hede, Kulde o. s. v. uden, paa det at Mennesket, imedens han endnu opholder sig her i denne lavere Sphære, kunde fylde sin Siel med glade og behagelige Fornemmelser, Kort sagt den hele Verden er som et Slags Teater, ziiret med Gienstande, som enten frembringe vor Munterhed, Glæde, eller Beundring.
Viborger Samler, 1783-08-04
Læserens egen Eftertanke vil letteligen erindre ham om Dagens og Nattens, samt Aarstidernes Afvexling, tilligemed al den Forskiellighed af Scener, som er udbredt over hele Naturen, og fylder Sindet. Sindet med en idelig Forandring af skiønne og fortryllende billeder. Jeg vil ikke engang her tale om Kunstens Fortryllelser, om Venskabs, Bøgers, selskabelig Omgangs, og andre saadanne Livets tilfældige Forlystelser, saasom jeg blot vilde anmærke saadanne Opmuntringer til et fornøiet Sind, som frivillig frembyde sig selv til alle Mennesker, i alle Stænder og Vilkaar, og som tillige tilstrækkelig kan overbevise os om, at Forsynets Hensigt ikke var, at denne Verden skulde fyldes med Sorg og Klager, eller at Menneskets Hierte skulde indhyldes i idel Mørkhed og Melancholie. Enhver bør stride imod den fortredelige Lune, hvad enten den er en Følge af hans Legemsbeskaffenhed, eller hans Clima, og idelig stræbe at underholde sin Siel med saadanne Betragtninger, som kunne giøre ham oprømt og munter, og sætte ham i Stand til, med Taalmodighed, at bære de smaae Ulykker og Mishendelser, som for den menneskelige Natur ere uundgaaelige, og som, ved deres rette Brug, tiene til at forhøie og forædle vor Glæde og Munterhed. Spørgs Spørgsmaal.
Viborger Samler, 1783-08-04
Naar Forpagteren af en Herregaard, der lige under et Birk, ved Forpagtningens Fratrædelse lader holde Auction over deels sit Tilhørende: Hvem er da rette Auctions-Directeur, enten Birkedommeren, eller Herretsfogden, under hvis Herred, Birket, og Gaarden ligger, Giver det Kongel. allernaadigst Reskript af 25 Junii 1729 ikke Herrets Betienten Medhold, der saaledes lyder: Herrets Betienterne skal forrette Auctionerne, hvor Amtmanden haver Skifte=Rettighed. Herpaa udbedes Svar af en Lovkyndig Mand, med Oplysning, om noget videre end dette allegerede Reskript kan være til nøiagtigere Underretning herom Ulykkelig Hændelse.
Viborger Samler, 1783-08-04
Den 21 Julii, skal omkring ved Skive Kiøbstæd, have været et stærkt Tordenveir, hvor det nedslag i Resen Bye, en Fierding Miil fra Skive, og afbrændte et Huus for en Muurmester, som lidet eller intet fik hier get. - Samme Dag, skal en stærk Virvelvind have nedslaget og splittet en Lade paa 7 Fag for en Mand i Taarup ved Schaafhuset, og reent fordreiet 5 Fag Huus for en anden Mand. Ligeledes samme Dag og Tiid gjort adskillig Skade saavel paa Taget som og indslaget Vinduerne, og andre Stæder stødt tvers igiennem Huset og kastet Vinduer og Dørre af, paa bemt. Schaafhuus. Nyher. Nyeheder.
Viborger Samler, 1783-08-04
Under Dato Fredensborg Slot, den 2den Julii har Hs. Majestæt allernaadigst udgivet en Plakat, hvorved videre allernaadigst befales, at alt det Krud som indføres og leveres til Vagtskibet eller Krud=Magazinerne, skal forinden, være forsynet med forsvarlig Træe= eller Kobberbaands Foustager; At Coffardie=Skibene skal afhente deres paa Vagtskibet ved Ankomsten hertil oplagte smaae Qvantiteter Krud, naar de igjen samme Reise udgaaer herfra; Hvor de Handlende videre skal anmelde deres Krud til Oplag i Magazinerne. Og, at intet Coffardie Skib maae have anstukket Jld Ombord, naar de passere Lunetten, og Flagget derpaa Hukken er heiset, da samme Signal tilkiendegiver, at i Magaziner arbeides med Krud.
Viborger Samler, 1783-08-04
Torve=Priserne i Viborg.
Viborger Samler, 1783-08-04
Korn=Vahre. den 2 August 1783. Feede=Vahre. Rug, 1 Td. 4 Rd. Mrk. s. Flesk, røget, 1 Lspd. 1 Rd. 32 s. Byg. 1. dito, fersk, 1 1 Havne, 1 1 2- - dito, grønsalt. - Boghver Oxekiød, 1 1 -16- gryn. 1 Skp. - 4 - - Smør, Havne. Tælle. 1 gryn. - Ost, Ærter, 1 Td. - Æg, 1 Snees,
Viborger Samler, 1783-08-04
Fiske=Vahre. Sild røgede Oll Abborer ferske et Knippe 4 s. flekkede 1 12 s. Skaller - et dito 3 vindtøre 1.
Viborger Samler, 1783-08-04
Gieder, store Ørreder ferske Pundet 2s., røgede dito, Pundet 4 s.
Viborger Samler, 1783-08-04
Jldebrand. Lyng, 1 Læs, 1 Mk. 4 s. Skodtørv, 1 Læs, 1 Mk. 12 s. Trar, 1 Hetørv, 1 Et Bondelæs Høe, 12 a 14 Mk.
Viborger Samler, 1783-08-04
Tillæg.)
Viborger Samler, 1783-08-11
ELLEFTE AARGANG. Mandagen den 11 August 1783. Eserrerner, Noget om Fruentimmerne. den begge Kiøns kloge og dydige Medvirkning, og fælleds Bistand, er det menneskelige Livs Fuldkommenhed ikke muelig at opnaae. Den Jndflydelse som det smukke Kiøn har, og bør have paa Livet, er saa stor, at deres Opførsel kan give de menneskelige Tings Gang en ganske nye og almindelig Styrelse, og langt fleere Begivenheder, end man i Almin Almindelighed forestiller sig, hænge ene af deres Tænkemaade og Forhold. Det hele mandlige Kiøn, uden at tale om andre Tilfælde, hvor deres Jndflydelse, god eller ond, endnu mere falder i Øinene, modtager jo de første Præg og den første Dannelse af Fruentimmerets Haand.
Viborger Samler, 1783-08-11
J at anhøre Elskerens Tilbud, hvad enten det skeer paa en anstændig eller uanstændig Maade, kan et Fruentimmer ikke begaae den mindste uforsigtighed, som jo forvolder et uopretteligt Tab. Dersom hun endog blot synes, med Taalmodighed, at laane sit Øre til den kaade Forfører; har hendes Rygte, faaet et ulæggeligt Saar, og hendes Ære er strax tvivlsom. Den blotte Mistanke om Strafskyldig hed, ja endog den blotte Mistanke om Tilbøielighed dertil, sværter allerede hendes Navn: og saa delikat er hendes jomfruelige Reenhed, at et eneste usundt Pust, som aandede paa den, er i Stand til at besmitte og forgifte den for evig: og alle de Strømme, som flyde, kunne da ikke give den sin Oprindelige Glands igien. Jntet er altsaa hos et Fruentimmer utilgiveligere, end med Biefald at høre paa et eneste Suk af den uredelige Elsker. Hans Fortryllelser ere blot hans ureene Ønskers Udtrykke. Hans Bestyrtelse over den Yndige og Uskyldige er alene Virkningen af hans brændende Længsel efter at tilfredsstille sine vemmelige Lyster. Han paastaaer, at hans funklende Øie og hans bankende Hierte bevidner hans Kierlighed. Men paa samme Maade frier Ulven Lammet. De elske begge deres Bytte: men kun for at forderve og ødelegge det. Man kan altsaa ikke uden dyb Vemod see eller erindre sig de forfængelige eller rettere, de for nederræderske Mødre, som ikke alene taale, men hvis Hierte endogsaa hopper af Glæde, naar de see hele Skarer af beilende Ulve at flokkes omkring deres uskyldige Lam. Men, i Hensigt til anstændige Tilbud; da vil Klogskab lære ethvert Fruentimmer, at den Fare, hun udsætter sig for, ved blindt hen at overgive sig til den første den beste, er langt meere fortvivlet, end for det andet Kiøn, som har saamange Udveie til at holde sig skadesløs for et ilde truffet Valg. En Mands Tilstand, som gjorde et ulykkeligt Partie, er elendig, det er sandt: men en Kones, som har været saa uheldig, at faae en ond Mand, er derimod fortvivlet, og kan ikke forbedres uden ved Døden.
Viborger Samler, 1783-08-11
Dersom der gives nogen almindelig Regel for Fruentimmer til at dømme om det Mandfolks Charakteer, som tilbyder dem sin Haand, saa er det denne, At undersøge, hvad Figur, han giør iblandt andre Mandfolk. Man er altid vis paa, at Mænd ere best skikkede til at dømme om hverandres Fortienester; og da vort Kiøn er vandt til med mindre Tilbageholdenhed at sige deres Tanker, saa er det følgelig saameget des lettere, at opdage en Friers virkelige Charakteer, fornemmelig i Hensigt til Temperamment og Tænkemaade, hvilke Ting bidrage langt mere til Ægteskabets Lykke, end enten Midler, Lærdom, eller Talenter. For For stor Lyst til Pynt og Pragt, tilligemed den Tids= og Pengespilde, som saadant foraarsager, sigter kun til at styrte et Fruentimmer i Elendighed, og at udsætte hende for begge Kiøns haa neste Foragt. En Skabning som anvender sin hele Tid paa at pynte sig, at spille, sladdre, og aflegge Visiter, er vel, i Henseende til udvortes Dannelse, et Menneske - men et Menneske, som har gjort sig uværdig, til sin egen Adel, og er stunken ned til den foragteligste Dyrskabning - til Aben.
Viborger Samler, 1783-08-11
Nyeheder.
Viborger Samler, 1783-08-11
Efter Forlydende er Cancellieraad Voigt Byefoged i Randers, tillige beskikket til at være Birkedommer ved HolbechgaardsBirk.
Viborger Samler, 1783-08-11
Forlovede.
Viborger Samler, 1783-08-11
J Viborg den 30 Junii Frøehandler Hr. Frederich Becher, og Jomfrue Catharine Møller, en Datter af Hr. Møller Sognepræst for Astrup Meenighed i Aarhuus Stift.
Viborger Samler, 1783-08-11
Copulerede. J Horsens den 30 Julii i Pallect Hr. Greve ven Schack, Kammerherre og Kapitain ved det Falsterske=Regiment og Hoff=Dame Frøken von Kron. Det 1 Aug, i Øster Tørslevpræstegaard Hr. Olavins Byefoged i Schagen og Jomfrue Meldahl. Den 5 Dito i Øster=Allingpræstegaard Hr. Klæstrup, Sognepræst for Øster- og Vester=Alling, og og Jomfrue Bay.
Viborger Samler, 1783-08-11
Dødsfald. J Randers i forrige Maaned, afg. Peder Rausings Enke 39 Aar gl. Mester Handskemager Christen Sørensen 52, Aar gl. Brændeviismand Søren Lærkes Hustrue. Brændeviinsmand Søren Lassens Søn, Laurs Sørensen 18 Aar gl.
Viborger Samler, 1783-08-11
Ulykkelig Hændelse. Den 13 Julii faldt Parykmagersvenden Jens Hansen, udaf en Baad i Randerssior, og druknede, 21 Aar gl. Den 23 ejusd. afbrændte 2de Gaarde i Falsløv Sogn og Bye i Anledning af, at Mændene havde hængt deres Flyndergarn i Skorstene for at tørres, hvilke da blev antændte af Jlden.
Viborger Samler, 1783-08-11
Lands Landstinget Onsdagen den 13 August 1783.