Aalborg Stiftstidende, 1834-09-20
Den pyrenæiske Halvs. Angaaende Spørgsmaalet om D. Carloss Sucessionsret, har nu Pairskammeret fældet Dom og udelukt Jnfanten med alle hans Efterkommere fra den spanske Trone. Om det Nødvendige og Retmæssige i Jnfantens Udelukkelse, syntes man aldeles enig, og Jngen opløftede sin Stemmest til Fordeel for ham; kun om Grundene, paa hvilke en saadan Beslutning skulde støtte sig, debatteredes. Ministeren Martinez de la Rosaa gik ud fra den Synspunkt, at D. Carlos allerede under Ferdinands Regjering havde conspireret mod Tronen og nu ved sin Nærværelse i de insurgerede Provindser end ydermeere havde forspildt sin Ret til Tronen, efter de gamle Grundlove. Fremdeles oplyste Ministeren af den spanske Historie, at Successionen i Mangel af mandlig Arvinger i nedstigende Linie oftere var gaaet over til kvindelige og at der kun var afveget fra denne Regel af vigtige politiske Grunde. At den bourbønske Families Besiddelses tagelse af den spanske Trone havde forandret hiin Bestemmelse og at den saliske Lov var bleven sanctioneret af Cortes 1713, inddrømmede han vel, men tillagde disse Bestemmelser ingen bindende Gyldighed og det saameget mindre, som Cortes i Aaret 1789 og i 1833 allerede havde under kjendt dem. - Hertugen af Rivas beklagede vel Jnfantens Skjæbne, men billigede dog hans Udelukkelse, fordi han fandt denne nødvendig for Statens Vel. Omtrent fra samme Synspunkt gik den følgende Taler, Jose de CanoManuel, ud, men som dog fornemmelig grundede Retmæssigheden af D. Carlos's Udelukkelse paa Folkets oprindelige Ret til at vælge en Konge, hvilken Ret vel overalt og at vigtige Grunde var tilsidesat for Successionsretten, men dog atter kunde træde i Kraft, hvor den sidste Ret var tvivlsom og sammes Udøvelse tillige medførte Fare. Kammeret tog herpaa følgende Beslutning: Proceres=Kammeret, efter Overveielse af det Lovudkast, som Hs. M. Regentinde Dronningen har ladet samme forelægge med Hensyn paa Jnfanten D. Carlos's Adfærd og i Overeensstemmelse med den til dets Drøftelse nedsatte, Commission, erklærer: at bemeldte Infant og alle hans Efterkommere ere og forblive udelukte fra Sucessionsretten til den spanske Trone." - En af Marquis af Guadalcazar foreslaaet Tillægsartikel, saalydende: Kammeret erklærer, at Infanten D. Carlos og alle hans Desendenter have forbrudt deres Ret til at vende tilbage til Spanien, blev ligebledes antaget. Regjeringen har da saaledes i Proceres Kammeret vunden den let og fuldstændig Seier; en haardere Strid har den derimod maattet udholde i Procuradorernes Kammer og samme ler endnu ikke endt. Det var den forrige Gang omtalte Petition angaaende en Erklæring om Borgerrettighederne, som her debatteredes. Ministrene havde ønsket, at samme slet ikke skulde underkastes Discussion, men mod dette Ønske erklærede sig en Majoritet af 33 Stemmer. Man tog altsaa fat paa den første Artikel, der var saalydende: "Den personlige Frihed garanteres af Loven og følgelig kan ingen Spanier tvinges til nogen Handling, som ikke paabydes ham af en udtrykkelig Lov." Mod denne Artikel opponerede Ministrene Torreno og Martinez de la Rosaa. Den sidste yttrede, at samme var ordret laant af den franske Constitution 1791 og stridende mod alle sunde Statsretsprinciper. Vel kunde man opstille den Grundsætning, at det er tilladt at gjøre, hvad Lovene ikke forbyde; men at omvende denne Sætning, saaledes som Tilfældet var i foranførte Artikel, maatte aldeles tilintetgjøre den Lydigheds=Grundsætning, der er uundværlig i enhver Stat og som strækker sig videre, end blot til at efterkomme visse bestemte Lovforskrifter. Artiklen blev ikke desto mindre forsvaret af Adskillige, og da det omsider kom til Afstemning, vare ligemange Stemmer for og imod samme. J denne Knibe foreslog Gonzalez følgende Affattelse : Lovene beskytte og garantere den personlige Frihed, hvilket Forslag næsten eenstemmig antoges. Saaledes fik da Ministrene ved dette Punkt deres Ønske opfyldt, men de øvrige Punkter ere endnu tilbage.