Viborger Samler, 1805-07-08
Det med sidste Post anmeldte Budskab fra Kongen til Parlamenterne, der aandede noget Fred, gjenkaldes nu, da det egentlig betydede noget langt andet, og var urigtig anført i en hollandsk Avis. Kongens Budskab gaaer ud paa, at faae 5 Mill. Pd. St. anviiste af Parlamentet, for som det hedder at være istand til at nytte Omstændighederne og aftale med andre Magter de bedste Midler til at underkue Frankrigs Ærgierrigh, hveden Aftale muligt kunne sikre Englands Jnteresse og Freden i Europa. Da Lord Mulgrave foreslog en Takadresse til Kongen for denne Meddelelse, talte Lord Carysfort stærk derimod. Han sagde, man har nu talt med de andre Magter i 5 Maaneder og man er kommen ligelangt. Overhuset kand slet ikke troe Ministrene. Landmagten have de ikke sadt i den belovede Forsvarstand, og Søemagten er ledet meget slet i denne Tid. Overhuset maatte derfor ikke betroe dem denne uhyre Sum førend Kongen kunne give Folket vis Underretning om Underhandlingernes Udfald. Grenville talte i samme Tone og sagde: der er saa bekiendt en Uenighed i Geheimeraadet, at man ikke kand gaae over en Gade i London, uden at høre tale derom; Parlamentet bør derfor vide noget om Landets Forfatning. Man maatte i det mindste ønske, at Rusland blev Mægler om en Allieret. Amiensfreden har frembragt den nærværende Krig, de der sluttede den, vare de meest uskikkede Statsmænd til at redde England." Storkantsleren forsvalede Amiensfreden. Lord Mulgrave svarede Carysfort at den franske, hollandske og spanske Flaade var kun 83 Linieskibe, men vores 93. Hanstandsede ellers endeel i Talen og foregav Upasselighed, saa Havkesbury maatte fortsætte Bagsmekket. Selv Prindsen af Wallis talte imod Adressen og troede at burde istemme Mulgraves Paastand om, at Parlamentet, inden det hævedes, fik Udfaldet paa Underhandlingerne at vide. Da man stemmede, seirede Mulgraves Forslag med 111 Stemme mod 53. I Underhuset paastod især Gren og For at underrettes om Nationens Tilstand. Grey sagde, hvo hen viend kaste vore Øjne, det være sig paa vort Lands indre Forfatning, vore Kolonier, vor Huusstand, vore Finantser, vor Handel og vor Flaade, saa faae vi bestandig Amedningtil at see vor kritiske Stilling. Paa en tvaarig Fred er fulgt en tvaarig Krig: Ministeren lovede saa smukt, at Nationalgielden ikke skulle forøges; de holdt Ord det første Krigsaarmen siden er den forøget over 40 Millioner. Forrige Aar kostede 70 Millioner og det nærværende vil ikke blive bedre Kjøb. J slige Tilfælde maatte Regieringen spare og vogte sig for nye Bekostninger, der baade lændsede den nuværende og tilkommende Slægts Lommer." Han samlignede endelig vor Tilstand med Frankrigs og stillede dens Erobringer og Allierede for Dagen, hvoraf Resultatet slet ikke blev trøsteligt for England. Vor aarlige Udgivt regnede han endelig for 70 Mill. og Frankrigs kun for 30 og dog vildte England sig ind at undertvinge en Magt som har saa udstrakt en Vælde og saa gode Finantser, For holdte en meget lang Tale, der gik ud paa det samme foreslog ikke at troe Ministrene, lastede deres Partiaand, Fjendskaber og Venskaber og paastod, der i to Aar havde hersket stor Uvirksomhed i Krigens Førelse. Han anpriste Ruslands Mægling og Mandehold i vort Forlangende.