Aalborg Stiftstidende, 1827-12-03
Man talede paa Londons Pengebørs om at Sir Edward Codrington skulde kaldes hjem, hvilket sagtens ikke har nogen Grund, men har imidlertid ikke været uden Jndvirkning paa Statspapirernes Priser. Overalt er man i England, som ingen Ufred ønsker med Tyrken, ikke saa ganske enig i sin Dom om Sir Edwards Færd. Rigtignok, siger man, maatte Admiralerne, efterat de nu engang vare indløbne, give Skud for Skud og ikke aflade før Fienden, enten var tilintetgjort eller bragt til at tie, om Briterne ellers overhovedet maae tale om Fiender uden foregaaende Krigserklæring (Globe, fr. Jydske Efterretninger 1807, tredie Kvartal). Men de forenede Eskadrer havde ingenlunde nogen Ret til paa en fiendtlig Maade at løbe ind i Navarins Havn. Det er ligegyldigt hvem Navarin tilhører, saameget mere som Storherren, var i factisk Besiddelse deraf: "Rigtigt nok - ræsonnerer foranførte Globe - kunde vi løbe ind i en venskabelig Magts Havn saaledes som brugeligt er blandt venskabelige Magters Skibe, men det lader sig ingenlunde undskylde, at vi løbe ind i Slagorden for under de just da foreværende Underhandlinger at forbløffe Tyrkerne. Denne omstændighed synes os især at fortjene Opmærksomhed. Begge Admiralers Beretninger stemmer deri overeens, at Provocationen, fra Tyrkernes Side først har fundet Sted efter Jndsejlingen. Conferents=Protocollen vidner udtrykkeligen om den Hensigt at indtage en passende Stilling for at have den Tyrkiske Flode i vor Magt, dersom Jbrahim ikke vilde indvillige i de gjorte Foreslag, saasom den blotte Blokade ledede til intet Maal. Den 20de - heder det i den Franske Admirals Beretning. - gjordes Signaler til at holde sig slaafærdig: og i den Engelske heder det: ethvert Linieskib udsøgte sin egen Modstander iblandt Tyrkernes Skibe. Men er det vel nogen Skik og Maneer at løbe ind paa i en venskabelig Magts Havn, og kan man saa endnu undre sig over, at der blev skudt paa vore Skibe? Sæt, at man vilde bære sig ligesaadant ad udenfor og inden Portsmouths Havn; at Admitalerne over tre fremmede Magters Floder, hvilke Magter havde gjort Hoffet i St. James Foreslag, holdt en Conferents ved Spithead og forkastede der den Plan blot at holde vor Flode i Uvirksomhed, som ikke kraftig nok, men besluttede, at lægge sig ind i Havnen for at fornye Foreslagene til vor Regering. Nu, de løbe ind i Slagorden og ankrede Skib imod Skib af vor Flode, saa at ethvert, for at tale i Sir Edwards Sprog, udsøgte sig sin særdeles Modstander - sandelig, vi skulde snart vise dem hvorledes og hvorlunde man bør at løbe ind i en venskabelig Magts Havn, og de skulde holde sig beredte paa en mere afgjørende Provocation, end den de Allierede erholdt ved Navarin. Vi ansee en saadan Fremfærd rentud som en Fiendtlighed, der vel i alle Fald kunde sees igjennem Fingre med af en Regering selv, men af Officerer, som ingen Jnstrux derom have erholdt fra deres Regering, maa drives tilbage med Magt, dersom de ville handle overeensstemmende med Pligt. Vi maatte alvorligt beklage - saa meget ogsaa de Allieredes veltænkende Hensigt kan gjælde som Palliativ for alle Forseelser : om de ikke have handlet meere i Medhold af civiliserede Folkefærds Sæder og Skikke, end vi hidindtil formaae at indsee.