Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1819-12-13
Ved de nye Lovforslag i Overhuset gav Lord Sidmouth, Pressefriheden Skyld for de vedblivende Uroligheder, og paastod, at Man ved Udbredelsen af fordærvelige Skrifter søgde, at berøve Folket det sidste Haab om en tilkommende Lyksalighed, for, naar det først havde løsrevet sig fra denne Troe, desto letter at bevæge det til at nægte Lovene og Regjeringen Lydighed Pressefriheden ønskede han imidlertid ikke ophævet, med der indskrænket, og foreslog til den Ende, at Enhver som engang var straffet som Udgiver af forføriske og gudsbespottelige Skrifter, ved gjentagen Forbrydelse skulde efter Omstændighederne straffes med Pengebøde, Fængsel eller Forviisning. J den Tale, som Lord Castlereagh i Anledning af samme Forslag holdt i Underhuset, sagde han, ved at skildre den oprørske Tilstand i en Deel af Landet: "Fo Resten skylder jeg den større og bedre Deel af Fædrelandet at talføie, at ikke alle Egne ere anstukne af den ulykkelig bygge at ville sætte sig op mod Lovene, hvorfor jeg heller ikke frygter for Statens Sikkerhed, men destomere for de Forførte; thi, naar Parlamentet ikke øieblikkelig vælger koge Forholdsregler, vil upaatvivlelig udbryde Rebellion i flere Egne. Angaaende Presse-Lovforslaget forsikkrede han til Slutning, at samme aldeles ikke indførte nogen Censur, men for størstedelen kun Jndskrænkning af Friveskrifterne. Hr. Tjerney opponerede diærvt imod alle slig Forholdsregler, og sagde: den ædle Lord lader sig ikke nøie, for han har angrebet Statens Forfatning fra Roden af J Følge Forslaget og at forbyde Almuens Vaabenøvelser, tal Øvrigheden bemyndiges til at konfiskere alle Vaaben, som bruges til lovstridige Øiemeeds Opnaaelse og lade sammes Eiere arrestere; i de sogneviis holdende Folkeforsamlinser maa ingen Fremmed komme, og i al Fald skal har erføje sig bort inden et Qvarteers Forløb efter Øvrigheden. spfordring. Endelig er den af Dr. Watson saalænge bebydede Folkeforsamling bleven holdt i London den 24 Novbr. og har givet de ministerielle Blade Leilighed til at anbringe topmaalte Løier. Saaledes skulde Reformisternes Kasse ikke engang have været tilstrækkelig til at leie en Karre, hvorfor Talerne maatte have tager til Takke med at blive paa Jorden, hvis Doctoren ikke havde faaet det Jndfald at klavre op paa et Jernrækværk med Ryggen lænet til en LøgtepælFaner havde de ikke, da Værten i den hvide Løve havde taget dem til at koge Plum Budding i. Watson erklærede, at Lord Sidmouth havde givet ham den bestemte Forsikring, at Radikal-Reformernes Adresse var bleven Prindsregenten forelagt, men Høisamme havde endnu ikke svaret derpaa For Rødkjolerne, sagde han, som nu ere sammenkaldede, var han ikke hange, men Hunt, som lovede saa meget og intet holdt deraf, var en Usling, da han lod Folket komme, sammen uden Vaaben. Vi ere omgivne af Tigere, udbrød han; Dommedag er for Haanden; hvad mig angaaer, da frygter jeg hverken for Lænker eller Døden. Paa ten anden optrædende Taler kastede Pøbelen først Nødskal ler og siden en død Kat, som uheldigviis ramtet Doktoren. Farcen endtes med at Doktor Watson blev slæbt i Arrest, for en Gjeld af 80 Pund Sterling, som han havde paadraget sig, ved ikke at sætte Tæring efter Næring i det store Ædegilde, som fandt Sted i Kron= og Anker=Tawern ved Hunts Jndtog i London.