Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-02-24
(Efter Jndsendt. ikke allene i Betragtning af alle Borgeres lige store Rettigheder til alle offentlige Fordele, men og med Hensyn til Hovedstadens almindelige Vel, er det saare meget at beklage, at Gammeltorv, der er det Sted, ja det eneste Sted, hvor man skal kjøbe de landveiskommende Kornvarer, ligger saa langt borte fra Kjøbenhavns Middelpunct. Kun nogle faa, især de paa Torvet og i Nærheden af det boende Kornhandlere, høste Fordeel deraf, alle Stadens øvrige Borgere tabe betydeligt derved, og den Fattige sukker dybt derover. At Bonden heller sælger sit Korn til den nærved Torvet boende Kjøber, end til den, der boer langt derfra, er naturligt; ja, stundum taber han heller noget paa det, end følger en Kjøbende til Amaliegaden, Bredgaden, store Kongensgade, Borgergaden og alle de andre afliggende Gader *). Men, hvor tungt dette *) Denne Paastand er vel neppe saa ganske rigtig. Enhver, som kjender den Sjællandske Bonde, veed, at han elsker Skillingen alt for ideligen mødende Tilfælde maa være for dem, der tidt trænge til denne uundværlige Artikel: Korn, kan kun den føle, som selv har prøvet det; ei at tale om den Ubehagelighed, at gjerne Kornaagreren, der bygger sin Rede paa Torvet eller i Nærheden af det, bortriver Kornet lige for den Trængendes Øine, for at bringe det til sine umaadelige Korndynger, i Haab om dyre Korntider i Fødelandet. eller uden for det, uden at tænke paa, at Salomon har sagt: "Folket forbander den, som indeholder Kornet, men velsigner den, som sælger det." - Ofte er alt Kornet solgt, medens den langt fra Torvet boende Borger er paa Veie derhen. Lykkes det ham endelig at høit til, at han skulde kunne overtale sig til, forsætligen at tabe noget paa sit Korn. Dersom det var mueligt, saa vilde han, for at forekomme et saadant Tab, heller beqvem sig til at kjøre lige til London dermed. Man har jo endog Exempler paa Bønder, der gjøre en Reise paa 5 til 6 Mile, blot for at sælge et eneste Læs Tørv i Kjøbenhavn, uden at kunne faae mere for det, end de, inden deres Hjemreise, unyttigen fortære i Brændeviin i een af Kielderne paa Kultorvet. naae Torvet, førend alt Kornet er opsnappet, og han er saa heldig, ved enten at skiule for Bonden sin langtfraliggende Bopæl, eller ved at betale ham sine Varer dyrere, end de, der boe paa eller nærved Torvet, at faae et Læs Korn, da er han sikker paa, at inden han er kommen hjem med Læsset, har faaet Bonden, expederet og atter er kommen der, er hele Torvet tomt. Jntet kan anføres til gyldig Grund for, at Gammeltorv bør være det eneste Korn torv her i Byen; thi ikke allene ligger det i den ene Ende af Staden, men det er og for indskrænket og vil vorde det mere, dersom Raadhuset i sin Tid skal have fri Passage. Efter Kjøbenhavns sidste store Jldebrand, samlede Kornvognene sig paa Kongens Nytorv, hvilket unegtelig var den rigtigste Plads for dem, og ligesaa godt som Amagervogne og Vogne med Grønerter holde der, kunne jo og hine det. Vilde man imidlertid have disse der, saa kunde den unyttede Garnisons Plads bruges hertil, naar man lod de Bønder, der opholde sig nær ved Kjøbenhavn, samle sig der og langsveis Bønderne paa Gammeltorv. Saaledes vilde den ene Borger i den Henseende et have noget forud for den anden, og det almindelige Vel vilde vinde betydeligt derved. Da billigheden taler saa meget for denne Sag, tør man haabe, Vedkommende ville værdige den den Opmærksomhed, den virkelig fortjener.