Viborger Samler, 1837-02-07
J "Fædrelandet er under Overskriften: "Danmark i Aaret 1836, leveret en længere Artikel, der belyser flere af Landets Forhold i det afvigte Aar og navnligen den jydske og sjellandske Stænderforsamling. Der siges, at i det aristoratiske Element, med andre Ord: blandt Godseierne vel fandtes enkelte Jndivider, som kunne sættes ved Siden af de meest forhærdede engelske Tories; men at denne Opposition dog kun fandt Sted i Sager, hvor deres materielle Jnteresser umiddelbart berørtes. J nogle Sager syntes begge Forsamlinger at have glemt de Principer, de skyldte deres Tilværelse, saaledes blev i Roeskilde Reventlovs Forslag om de ugifte Bønderkarles Emancipation forkastet, og i Viborg, faldt saavel Sagen og Stænderforsamlingernes Offentlighed som Oberst Brocks Forslag om en Forandring i Krigsvæsenet igjennem. Naar man imidlertid undtager disse Enkeltheder, viste der sig en god Aand og gode Kræfter i Forhandlingerne. Forsamlingernes Selvstændighed yttrede sig stærkere, end man havde ventet det; til Beviis anføres, at det Udkast til en ny Communallov, som var forelagt Stænderne, blev betydelig forbedret, at Stænderne i Toldsagen fordrede en liberalere Handelspolitik, end den, som Toldkammeret havde foreslaaet; at de i Forhandlingerne og Udkastet til nærmere Bestemmelser om Trykkefrihedens Grændser modsatte sig enhver videre Jndskrænkning og erklærede sig imod den livsvarige Censur, ligesom og Finantspetitionen afgiver et hæderligt Vidne, om en vaagnende Selvstændighedsfølelse. Hvad begge Forsamlingers Harmonie angaaer, da roses den viborgske, fordi den ikke af misforstaaet Selvstændighedsfølelse har ladet sig forlede til at behandle Sagerne paa en anden Maade end den roeskildske først havde brugt. Derfra gaaer Forf. over til at omtale Pressens Tilstand, navnligen Trykkefrihedsselskabets Agt at indgive en Petition til Stænderne i Anledning af, at et Udkast til en ny Trykkefriheden. end mere indskrænkende Lov blev forelagt Stænderne; derpaa de successive Beslaglæggelser af Kjøbenhavnsposten, Fædrelandet og Hr. Hages i Norge trykte Pjece, tilligemed den samtidige Action mod Boghandler Reitzel. Sagen mod Hage appelleredes af Cancelliet til Høiesteret, som Forf. mener, maaskee mere af politiske Hensyn, da Pjecen angik udenlandske Magter. Om Trykkefrihedsselskabet siger Forf., at Repræsentantskabet med synlig Ængstelighed krympede sig for ethvert Skridt, der kunde give det Skin af en politisk Corporation. - Hvad Banken angaaer, da bemærkes, at Grunden for at Hr. Bang blev valgt til Bankdirecteur istedetfor den anden Candidat, Prof. David, muligen laae deri, at den Sidstnævnte kort iforveien, uden at have søgt om den, havde faaet sin Afskeed, og at flere Repræsentanter desaarsag frygtede for, ved at give ham deres Stemme, at sætte Banken i et Slags Opposition til Regjeringen, som havde viist sig misfornøiet med Davids Færd Kbhvnspst. No. 33 meddeler følgende frygtelige Tildragelse: "Jmorges, 2den ds., tildrog sig heri Staden den ligesaa oprørende som høist sørgelige Begivenhed, at en ung Pige, der tjente paa Toldbod Viinhuus, blev sønderreven af de om Natten paa Toldboden vagtholdende Hunde, som ved at grave sig ind under Plankeværket, vare komne ind i Viinhusets Gaard. Den Ulykkelige skal have opgivet Aanden inden Nogen af Husets Beboere, som vare blevne vakte ved hendes Skrig, dristede sig til at komme hende til Hjelp. Hendes Liig er blevet bragt til Frederiks Hospital, dets frygtelige forrevne Tilstand afgiver et skrækkeligt Vidnesbyrd om de Qvaler, den Myrdede maa have udstaaet." – J det paafølgende No. af samme Blad læses følgende Meddelelse, der indeholder nærmere Oplysning om den rædsomme Tildragelse: "J Morges Kl. 5 - 6 gik Opvartningspigen i Toldbod Viinhuus ned i Gaarden for at hente Vand og blev, da hun var kommen hen ved Posten, angreben af de 3 Hunde, som om Natten gaae løse paa Toldboden under Opsigt af tvende Vægtere. Hun denne vare nemlig brudte igjennem et Huul (ved den anstillede Undersøgelse skal det være befundet, at de ere komne ind ved at støde en Lem op, som findes paa Plankeværket og over en Rende gaaer indad til Toldbodviinhusets Gaard) paa det raadne Plankeværk, som adskiller Toldbodviinhusets Gaardsplads fra Toldboden. Vel hørtes den Ulykkeliges Skrig, men Jngen turde vove at komme hende til Hjelp, og da Vægterne fra Toldboden omsider kom til, og efter megen Anstrængelse fik Hundene jaget ud paa Gaden, var den Ulykkelige allerede død. Dette er tredie Gang i ikke lang Tid at disse Hunde have afstedkommet Ulykke. En engelsk Styrmand, der i forrige Aar blev angreben af dem, døde af deres Bid.