Viborger Samler, 1836-12-15
Kjøbenhavn. Redacteuren af Kjøbenhavnsposten har modtaget følgende Skrivelse fra Politiretsassessor Reiersen: Det Kgl. danske Cancelli har under Gaars Dato tilskrevet mig saaledes: "Til Cancelliet er indkommet et Andragende fra Udgiveren af Bladet Kjøbenhavnsposten, Commercesecretair Liunge, hvori han, med Hensyn til dette Collegii Skrivelse til Hr. Politiretsassessoren af 3die og 15de f. M. betræffende et i Kjøbenhavnsposten Nr. 308 for den 31te October d. A. under Rubriken Nyhedspost indført Stykke, der er fundet ikke at kunne passere, begjærer sig meddeelt Collegiets Resolution paa nogle af ham opkastede Spørgsmaal. – J denne Anledning skulde man tjenstligst anmode Dem om at tilkjendegive Commercesecretair Liunge, at ingenlunde alle indvortes Statsforhold og navnligen ikke saadanne, som i Henhold til en Artikel i den Constitutionelle, vare berørte i det ovennævnte Stykke, ere udelukkede fra Begrebet og Politik, – men at Collegiet forøvrigt paa bemeldte Spørgsmaal ei videre kan indlade sig. Hvilket herved meddeles Dem til Efterretning. - Kjøbenhavn, den 7de December 1836. Reiersen." Hermed har - menet Kbhvsp. Red. - Cancelliet erklæret, at ingenlundealle indvortes Statsforhold indenfor Lovens Grændser kunne frit omtales af Pressen, men at der gives indvortes Statsforhold, der blive at henføre under Placaten af 1810 –der paa Grand af de daværende krigerske Forhold forbød Meddelelser af politiske Nyheder og Efterretninger" – og som altsaa henhøre under Cancelliets endelige og vilkaarlige Afgjørelse. – Nu vedbliver Kbhvnsp.: Saa have vi da nu altsaa en fuldkommen, complet Censur i Danmark – saa har man da nu mistet selv det Skin af Frihed, som man hidindtil havde frydet sig ved. Censur ogsaa for udomfældte Forfattere, Censur ogsaa for ikke privilegerede Blade, Censur ogsaa for de indre Anliggender. Og det et Aar efter, at mange af de mest anseete og oplyste Mænd i Landet i en underdanig Petition havde bedet Hs. Majestæt om at forskaane sit Folk for denne Svøbe; – et Aar efter at Hs. Majestæt i sit Svar havde erklæret, at det havde gjort ham ondt, at man havde kunnet bede om Dette; et Aar efter at Stænderne ere traadte sammen, uden hvis Medvirkning ingen Forandring i de bestaaende Love kan skee; – et Aar efter at den kongl. Commissarius i Stænderforsamlingen erklærede, at Kongen nu som før forkastede dette Middel; -et Aar efterat begge Stænderforsamlinger saa bestemt og kraftigt enstemmigen havde udtalt sig imod enhver Tanke, om at gjennindføre Censuren i Danmark, er dette skeet. Censur i Danmark! Det er den politiske Nyhed og Efterretning, som nu vil løbe Landet rundt, i privilegerede og uprivilegerede Blade, og den vil vække alvorlige Betragtninger paa høie og paa lave Steder. Og man vil tænke, at saaledes ere vi da berøvede den lille Fortrostning, som er reddet af vor Velfærds Skibbrud, den lille Fortrøstning, der i vor nærværende Fornedrelse ene kan holde Modet oprest, at vi, skjøndt vor Presse sukker under mange og tunge Lænker, dog ikke have Censur - hidtil ikke havde Censur. - Og hvorledes ere vi da komne til denne Censur, Jkke derved, at vor Konge, – der ved sin første Fremtræden som Kronprinds vandt Nationens Kjærlighed og bevarede den indtil den Deg i Dag, og ikke mindst ved den Omstændighed, at han indenfor Lovlighedens Grændser værnede om Meningsyttringens Frihed, – har besluttet sig, til – det han maatte forsvare for Guds og Efterverdenens Domstol at paalægge sit Folk dette tunge Baand; ikke derved, men derved, at et Collegium af 6 Mænd, Hs. Majestæts Undersaatter og Lovens Tienere, ved en Fortolkning, som de skulle forsvare ikke blot for Gud og deres Samvittighed, men og faa for Kongen og Stænderne, have villet inddrage indvortes Statsforhold under den Myndighed, de sikkert med Urette tillægge sig selv med Hensyn til politiske Nyheder og Efterretninger" derved er det, at vi i Danmark have faaet Censur- Men netop derfor vil den heller ikke vare længe; thi Cancelliet er ikke Lovgiver i Landet.