Københavns Adresseavis, 1767-07-08
Anmærkninger. Beskrivelse over den Stad Din i den store Moguls Rige. Den Havn som ligger i den Deel af Gugerat og er nær meest Synden, kaldes Din, der er en liden Øe som er tre Mile lang og to Mile breed, og tilhører Kronen af Portugal. Derpaa er den Stad Din, som er meget stor og omringet med en høy Steen=Muur. Paa dens Flanqver ere Bastioner, som ere vel forsynede med Kanoner. Paa LandSiden, som udgjør næsten en Trediedeel af Staden, har den i en haard Steen=Klippe udhuggen en dyb Grav. Paa den anden Side er den befæstet af det store Ocean, hvor derer en Rekke af farlige og steyle Klipper, som forbyder her al Tilgang, tillige og en stridende dyb Strøm, som ved den Nord=Oste Side giør en god Havn, som med tvende Forter er forsikret og forsynet. Paa det ene Fort, som er stort, kand der ligge 100de store Kanoner, som sigter til Jndløbet, og kand forbyde Skibene deres Jndfart. Det andet, som er kun lidet, er bygget paa en Klippe midt i Floden, og tiener til et Krigs=Forraads=Huus. Din er en af de best bebygde, og saavel af Naturen som ved Kunst stærkest befæstede Stad, som vores Antor nogensinde har seet i Jndien. Den ligger paa en skraa ophøyet Sted, som begynder neden ved det store Fort, og den har fem eller sex fortreffelige Kirker, som ligger en over den anden ud til Havet og giver Staden paa denne Side en gandske herlig og skiøn Udsigt. De endnu til Syne værende fortreffelige Bygninger, baade af Qvadersteen og Marmor, ere Beviis paa dens forrige Pragt og Riigdom, nu er knap den fierde Part af Staden beboet. Denne Fæstning gjorde for det første Kongens af Gugerat, sc. Badt hans Anslag til intet, hvilken, uagtet han selv havde givet dem Forlov at bygge den, vilde han dog jage og fordrive dem derfra igien, da han saae at de trak al Handelen fra hans andre Havne. J Aaret 1538, ankom en stor Tyrkisk Flode, som meente at skulle jage dem derud fra, men de res Foretagende lykkedes dennem ikke. Men i Aaret 1670. landede de Araber af Muskat om Natten paa den Vesterlige Ende af Øen, og i største Stilhed gik løs paa Staden, saa trængde de og ved Dagens Begyndelse da Portene bleve oplukte uden ringeste Modstand lige ind i Byen. Fienden hug da alle Portugiserne ihiel, som ikke hastig nok kunde komme ind i Fæstningen, derpaa plyndrede de Staden ud, og i tre Dage ladede deres Skibe med det rige gjordte Bytte. De plantede og nogle Kanoner paa een af Kirkerne og fyrede dermed paa Fortet, endskiøndt forgieves. Gouverneuren kunde lettelig med det svære Skyts have drevet dem længere bort fra Castellet, dersom ikke Præsten under Trudsel af Kirkens Band havde forbuden hannem ikke at lade giøre et eneste Skud paa Kirken, at ikke nogen af de Helliges billeder derved skulle blive beskadiget. Jmidlertid frelste denne Truse dog slet intet denne saa kaldede hellige Plynder; thi disse Araber tog ikke allene alle hellige Guld og Sølv Ornammenter og alle Pengene bort, men lod ikke et eneste hellig billede hverken af Guld eller Sølv blive tilbage i Kirken, og de som vare af Træ og Steen slog de alle i Stykker. Disse sidste Slags blev endelig snart igien opreyste, men vor Autor saae ikke et eneste af Guld eller Sølv derudi. Da disse Araber tilsidste bleve saa sikkre og skiødesløse, gjorde de af Castellet med 4000 Soldater og Slaver som man havde lovet deres Frihed, et saa lykkelig Udfald at de dræbte 1000 af Fienderne, og de øvrige joge de ud af Staden, som maatte finde den bedrøvede Følge af dette Udfald. Nu omstunder ere der i Staden, og Castellet ikke over 200 Portugiser. De øvrige Jndbyggere bestaaer af Banianer, og deres Tal beløber sig til 40,000. men der er ikkun faae Riige iblant dem, thi det er for fremmede velhavende Folk meget farligt og usikkert at boe hos Portugieserne, hvilke, uagtet al den Skade og Forliis som de haver lidt i Indien, dog alligevel bliver ved deres store Stolthed og Hoffærdighed. Kop=Skatten der, bringer Kongen af Portugal aarligen 12000 Pund, og Tolden og Landgilden 6000 Pund ind. Men dersom Din var i Hænderne paa en flittigere Nation, kunde det blive den beste Handels=Stad paa den hele Jndianske Kyst, i Henseende til Naboeskabet med Jndianerne, og formedelst de tvende Hav=Bugter ved Sindi og Kambaja. Den gandske Strækning af Land imellem Din og Dandpoint, som beløber sig til 30ve Mile, har slet ingen Handel, men bliver beboet af Søe=Røvere, som kaldes Warreln, hvilke ofte foreener sig med Sanganierne og røver og plyndrer tilsammen. Saasnart som de har erobret saadan Prise, og kommer og Bord kaster de saa mange Steene (som det kunde regne) ned paa Dekket, for at drukne det arme SkibsFolk, dersom de ikke strax vil give sig fangne. De kaster og Potter, fyldte med fiin sigtet og ulesket Kalk, ind paa Dekket, hvilke, naar de gaaer i stykker, bliver der saadan Støv og Røg, at de som skulle forsvare sig, hverken kand see eller drage deres Aande. Saa kaster de og brændende Veger og Lunter, som ere sammensnoede af Bomuld og dyppede i en egen Slags Olie, ind paa Skibet, hvilke giør en heftig Lue, og tænder an, alt hvad de falder paa. Disse Warreln boer, i smaa Landbyer; den beste deriblant, som kaldes Thance, ligger i Øster 60 Mile fra Din, 3 Mile fra Mundingen af en Flod, som har en liden Øe 2 Mile fra Søen, og ligger lige over for, hvor der ere gode og friske Vandkilder, men er ikke med nogen Jndbyggere forsynet. J Aaret 716. vilde Engelænderne sette Jld paa denne Bye, og opbrænde deres Røver=Skibe, men de vare ulykkelige i deres Foretagende. Omendskiønt den ganske Kyste, fra Dandpoint til Goa, som ligger 12 Mile fra den Havbugt Kambaja, er med Folk besat og beboet, er det dog meget farligt at komme der, efterdi heele Strekningen ikke alleneste er med Klipper og Sandbanker ligesom besaaet, men endog at der imellem disse Klipper og Banker løber en rivende Strøm udi en Kanal, som paa mange Steder er vel 20 Faane dyb, hvilket foraarsager, at det er meget farligt, at kaste Anker. Døde fad.