Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-11
J sin Ungdom havde han vel lært de saakaldte Skolevidenskaber i en Realskole, men paa et Universitet havde han aldrig været, skiønt han forsikkrer, at han meget vel vidste hvad man der lærte. Hans Forbindelse med Lessing havde han især at takke for sin Udvikling, og ved Udgivelsen, af allg. deutsche Bibliothek kom han til at staae i Brevvexling med 200 af Tydsklands Lærde. Hans første Roman, Sebaldus Nothanker, trykt 1773, oplevede 3 Oplag paa 12,000 Exemplarer, og behagede Keiserinden af Rusland saa meget, at hun sendte ham en Medaille af 36 Ducaters Værdie, og paa Omslaget hvori den laae, stod paa Fransk: "Til Hr. Fr. Nicolai, Boghandler i Berlin, som ombedes at sende til St. Petersborg, alt hvad der kommer fra Seb. Nothankers Forfatters Pen." Da Cathrine vilde samle for sin Søn, den nuværende Keiser, og for Storfyrste Constantin, et historisk Bibliothek, fik Nicolai Commissionen, hvorved han vandt en stor Sum, da Leveringen varede i adskillige Aar. Af lærde Stridigheder har N. havt saare mange, men de syntes ikke at gjøre synderligt Jndtryk paa ham, naar man undtager den Feide, han havde med den glubske Fichte, som varede længst. Men at N. var Menneske, det viste han siden (1805) da denne hans Modstander blev foreslaaet til Medlem af den philosophiske Classe i det Berliner Videnskaber Academie, hvoraf N. 1798 var blevet Medlem, med en aarlig Løn af 400 Rd. Da der skulde stemmes, gav han en vidtløftig Erklæring angaaende Fichte, hvori han søgte at godtgjøre, at hans Philosophie kun gik ud paa et tomt Spil med Ord og nye ubestemte Terminologier, hvorunder ofte skjules ganske almindelige Ting, som ikke engang consequent følge af hans System. Men efterat han er gaaet dygtig løs paa den Fichtiske Philosophie, søger han at skildre Mandens personlige Caracteer i Striden med ham selv; hvorledes f. Ex. Fichte har sagt, at den fuldkomneste Exempel paa en radical Aandsforvirring og Forrykthed var F. Nicolai, at allg, dentsche Bibliothek var et for Nationens Moralitet høist skadeligt Foretagende: at N. ved sin extreme Dumhed var den meest Uforskammede blandt sine Samtidige, at det er at beklage, at N. ikke umiddelbar efterat han havde skrevet Gjendrivelsen imod ham, var blevet hængt, paa det han i Bevidstheden af det glorrige Argument havde endt sin speculative Løbebane; at der ingen Tvivl er om, at ogsaa en Hund, naar den kunde tale og skrive, og besad den Nicolaiske Uforskammenhed, maatte kunne arbeide med samme Held som N. - Nicolai meente derfor, at Fichte ikke kunde ønske at ville være Medlem af et Selskab, der havde optaget den Dummeste og meest Uforskammede blandt sine Samtidige uden for at faae en Pension. Hans Forestilling havde den Virkning, at F. ikke blev optaget til Medlem. N's, bedste Værk var unægteligen hans Beskrivelse over Berlin, til Philosoph og Digter havde han mindst Kald. Derimod havde han en udbredt Sprogkundskab. Men Alt hvad han skrev gik saa meget i det Vidtløftige og Brede, at det gaaer Læseren med hans Skrifter, som Vandreren, i en Egn, der har enkelte skjønne Steder og Udsigter, men som man ikke kan komme til uden igjennem Heder og Moser. Ogsaa Gothe siger etsteds om N. at han var geistisch sehr beschrankt men uden Tvivl fordi han skrev imod Werthers Leiden Bogen: die Frenden des jungen Werthers, som Goethe optog ham meget ilde. Store Genier, ere sædvanligen meget pripne, og deres Egenkierlighed tager det ikke saa nøie med Hyperboler, enten de laste eller røse.