Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-06-14
Grækenland. Den Østerrigske Jagttager meddeler Efterretninger fra Constantinopel af 10de April, der indeholde Omstændigheder, hvilke udvise, at Sultanen nu har besluttet sig til at udsone sig med Grækerne og give efter for de allierede Magters Fordringer. Det hedder nemlig: at i de sidste 14 Dage har Frygten for en nær forestaaende Krig, med Rusland taget betydeligt af; da Efterretningerne fra Fyrstendømmerne ikke tale og Bevægelser af de Russiske Tropper; og der ikke i i Constantinopel blev taget nogen Forsvarsforholdsregler; da ingen betydelig Forstærkning af Armeen gav sig tilkiende, og da endelig den bebudede Sammentrækning af en Leier ved DaudPascha, og Seraskieren Hussein Paschas Opbrud ikke fandt Sted. Sultanens og hans Ministres Forhold bidroge ogsaa dertil; thi han viser sig hyppigere end tilforn for Folket i Spidsen for sine Tropper, bievaaner deres militaire Øvelser og lader personlig Cavalleriet og Jnfanteriet maneuvrere; tillige tager han Deel i forskiellige Feste og Moerskaber, som just ikke hentyde paa at en alvorlig Krig nærmer sig. Saaledes begav han sig den 1ste Mai til Øen Halki, een af PrinseØerne, som ligger i Søen Marmora, hvorpaa ingen Ottomannisk Hersker i Mandsminde har sat Foden, og hvor Capudan Pascha havde beredet ham en Fest, hvorved Storveziren, Seraskiererne Chosrev og Hussein, og Viceadmiral Tahir Pascha vare nærværende. Han besøgte derpaa de forskiellige Græske Klostere paa denne Øe, og forærede ethver af dem 500 Plastre. Ved Nattens Frembrud blev et gammelt Krigskib, som var erklæret for ubrugtbart, stukket i Brand i Nærheden af Øen, for at give Storherren en Forestilling om Brandernes Virkning. Heraf vil nu vel følge, at Krigen imellem Tyrkerne og Grækerne vil ogsaa for det første blive standset. Hidintil har den imidlertid vedvaret og man beretter fra Corfu, at Seraskieren Redschid Pascha er brudt op til Egnen ved Anatoliko og Messolunghi, og at det den 2den var kommen til en hidsig Fægtning imellem Tyrkerne og Grækerne, nær ved Kysten, og hvori Tyrkerne ved Jlden fra de Græske Kanoner Schalupper have mistet mange Folk, men at det dog den følgende Dag skal have lykkedes dem at drive Grækerne tilbage, og igien at tilveiebringe Forbindelsen med Anatoliko og Missolunghi. Nyer Efterretninger derfra melde: at det skal være lykkedes et talrigt Tyrkisk Troppecorps at indtag en Position, som kun var forsvaret af faa Grækere og at forsyne Messolunghi, som var i stor Nød, med Levnetsmidler paa 10 a 12 Dage, det er ugrundet at Anatoliko er faldet i Grækernes Hænder. - Oberste Fabrier har overtaget Commanden i Castellet ved Corinth; Garnisonen er stødt til Ypsilantis Corps i Øst Grækenland, som nu udgiør 6000 Mand. Præsidenten har paa den Engelske Krigsbrig Mu qvito begivet sig til Corinth, ledsaget af den Græske Krigsbrig Themistoles, commanderet af Capitain Demetrius, Orlov. Han vil tage Fæstningerne i Øiesyn. Han har udnævnet 6 nye Medlemmer af Panhellenion, hvoriblandt Fyrste Alexander Maurocordato, og Greve Viario Capodistria - Oberste Heydegger, melder Hr. Eynard, at Præsidenten har ladet lægge Beslag paa de Græske Anføreres Skibe, som have ført sig slet op ved Chios og bruger dem nu til at blokere Havnene i det vestlige Grækenland. Han har ladet Finantsministeren Lidorikis og Gen. Notaras arrestere formedelst begaaede Udsuelser. Han har overdraget Obersten den militaire Commando over Argolis og at hæve Stadsindkomsterne af den hele Argiviske Bugt. Efterat disse nu blive bestyrede paa en christelig Maade, saa indbringe de dagligen saameget at de ikke allene ville om kort Tid blive tilstrækkelige til at betale Garnisonerne deres Sold, men der vil endnu blive Penge til over til andre Formaal. Jstor indbragte disse Jndtægter kun 40000 Tyrkiske Piastre i et heelt Aar, nu indbringe de 24 til 30000 Piastre i en Maaned, en saadan Forskiel vil finde Sted ved alle Statsindtægterne. - Albaneserne have giort Opstand ved Jbrahims Armee, da de have 18 Maaneders Sold tilgode og have bemægtiget sig Fæstningen Koron, for otte Dage siden bleve de angrebne af de Ægyptiske Tropper og det kom til en blodig Fægtning, hvorved der paa begge Sider bleve omtrent 1000 Døde og Saarede; de skulle have erklæret Jbrahim: at dersom de ikke snart faae deres tilgodehavende Sold, saa ville de overlevere Castellet til Grækerne. At Jbrahim er en Barbar giver sig tydeligt tilkiende af følgende Beretning i den officielle Græske Avis: den 20de Februar ankom om Aftenen Jbrahims Forposter fra Messeniens Fæstninger til Tripolizza og den 21de kom han selv dertil. Efter to Timers Forløb tog han selv Øxen i Haanden og styrtede sig i Spidsen for sine Tropper som en Rasende løs paa Fæstningen og lod den sløife. Samme Dag lod han en Tavle nedrive, som var sat over den Port, som fører til Napoli og hvorpaa Opbyggerens Navn var skrevet. Den 22de begav Soliman Bey sig med den første Garnison og med Fangerne til Fæstningerne; men Jbrahim forblev i Tripolizza med den bedre Deel af Armeen, som han havde bragt med sig fra Messeniens Fæstninger, 12000 Mand i Tallet, hvoriblandt 3000 Ryttere. Fra den 22de og til den 27de giorde han sig den største Umage for at faae Murene omkring Staden aldeeles sløifede og ved Miner totalt at ødelægge alle Taarne, Moskeer, Hospitaler, Kirker og andre offentlige Bygninger; ja han gik saavidt i sit Raserie at han lod ødelægge Brøndene og den hellige Nicolai og den hellige Barbaras Kirker, som ligge udenfor Staden; i alle disse Dage lod han ogsaa Husene opbrænde; alt gik for sig under Trompeternes Skrald. Efterat Ødelæggelsen var forbie holdt Soldaterne deres sædvanlige Bøn til Mahomed og affyrede Flinteskud. Den 28de satte de Jld paa de øvrige Huse og marscherede bort. Men henimod 2000 Ryttere skiulte sig i Defileerne udenfor Staden og toge henimod 80 Personer til Fange, især Bønder og nogle Fruentimmer, som fulde af Begiærlighed tilede til Staden, hvorpaa ogsaa disse Tropper begave sig til Fæstningerne i Messenien. Vi marscherede nu ind i den ulykkelige Stad og toge den i Øiesyn, den var et nyt Troja, fuld af ilde Lugt og Ureenlighed Husene laae nedrevne paa de nær, som vare afbrændte, alt i et Chaos, besynderligt nok havde de strøet Salt paa Ruinerne (et Orientalsk billede paa Ufrugtbarhed, og den aldeeles Fordærvelse hvortil de overgave Landet.) Et eneste lidet Huus, som tilhørte en fattig Foermand, og laae ved Porten til Napoli blev reddet da Jlden havde forskaanet det. Og saa vare Horas og Denter Kachagias Bade, nogle Værelser i Hospitalerne og nogle Boder udenfor den hellige Demetrius blevne conserverede. Vi fandt 6 vel conserverede og nogle demonterede Kanoner; men forresten ikke noget af en Knappenaals Værdie. Den tappre Korelas tilede fuld af Vrede og Hævn efter Jbrahim og slog ham; thi han havde posteret sine Soldater i et Baghold ved Nision og fratog ham 15 Mulæsler; men da Soldaterne vi de forsøge et Angreb ved Zakone paa egen Haand saa bleve 8 fangne og halshuggede. Ogsaa kom det ved Mahomedanernes Afmarsch fra Tripolitza til en Fægtning ved Beltetzi, som nødte Jbrahim til at kalde sit Rytterie, som laae i Baghold, til Hielp, og hvorved mange Uskyldige, som løb til Staden for at frelse deres Eiendomme fra at fortæres af Jlden, undgik at blive tagne til Fange. Disse Mindemærker har den vilde Barbar efterladt sig i et Land, for hvis Erobring han i tre Aar forgiæves har kjæmpet.