Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-04-06
Da Tiden snart nærmer sig, hvor Kartoflernes Lægning begynder, dvæle vist de fleste Jorddyrkere ikke uden Ængstelse ved den Tanke, om den Sygdom, der ifjor tildeels aldeles ødelagde det forventede Udbytte, iaar atter vil indfinde sig eller ikke, og de Erfaringer der hidtil ere gjorte i de Egne, hvor Kartoffelsygdommen tidligere har grasseret, godtgjøre tilstrækkelig, at denne Ængstelse ikke er uden Grund, da det har viist sig, at naar Kartofler lagdes, hvoraf endeel meer eller mindre havde været angrebne, ihvorvel de valgte Læggekartofler tilsyneladende syntes at være aldeles friske, at Sygdommen da desuagtet tiltog hos den derefter avlede Afkom, hvilket vedblev indtil man forskaffede sig Læggekartofler fra Egne, hvor Smitten endnu ikke havde viist sig. Dette er i et Aar, hvor denne Epi dem har grasseret over største Deelen af Europa, selv forde meere bemidlede saare vanskeligt, men for de mindre Bemidlede aldeles umuligt, da de Fleste ere nødsagede til at bruge de Kartofler, de ere i Besiddelse af eller nærmest kunne erholde, uden Hensyn til om de have været angrebne eller ikke. At standse dette Onde, der berøver os et af vore meest almindelige Næringsmidler og foranlediger et Tab, der, foruden Kartoflernes Anvendelse til Stivelse, Brændeviin m.v., er saare føleligt i ethvert mindre og større Avlsbrug, er vistnok enhver Jorddyrkers inderligste Ønske, hvilket imidlertid kun vil kunne opnaaes ved at anvende saa kraftige Midler derimod, som staae til vor Raadighed. Jhvormange heterogene Anskuelser der end ere blevne udtalte om Sygdommens Oprindelse, kunne vi dog ikke med Rimelighed komme til noget andet Resultat, end at den er hidført ved en udvortes limatisk, atmosphærisk Jndvirkning, der har angrebet Toppen og derfra overført Sygdommen paa Knoldene. Den kan ei med Føie tilregnes den Regnperiode, der ifjor vel var af nogen Varighed i August Maaned, da i langt vaadere Aaringer, navnligen i Sommeren 1841, hvor i flade Egne hele Kartoffelmarker stode under Vand, ingen Sygdom viste sig, hvorvel Udbyttet paa saadanne Steder kun blev ringe ligesaalidt kan den tilregnes vore Kartoffelarters vedvarende Dyrkning, uden at blive fornyede ved Fremavlingen ved Frø, hvorved de udartede Kartofler deels atter fremtræde i deres oprindelige Reenhed, deels give nye Sorter, da jeg ved Erfaring er bleven overbeviist om, at nogle Knolde, der ifjor vare fremkomne ved Frø, vare aldeles bedærvede. Desuagtet fortjener Fremavlingen ved Fro for Tiden vistnok den største Opmærksomhed; men ihvorvel en saaledes avlet Kartoffelplante, naar den bliver behandlet med særdeles megen Omhu, er istand til, selv i det første Aar at give et taaleligt Udbytte, vil dette i det høieste blive tilstrækkeligt til at give Læggekartofler til et paafølgende Aar, men ikke kunne give tilstrækkeligt Udbytte til første Aars Forbrug. Ei heller er der avlet saa meget Frø i det foregaaende Aar, at Mange ville kunne blive forsynede dermed, og fortjener desuden den Omstændighed at paa agtes, at vi derved vilde tabe endeel af vore bedste hidtil dyrkede Kartoffelarter, da mange, og fortrinsviis de meest givtige Sorter, ikke bære Frø, med mindre de dertil tvinges ved kunstig Befrugtning, nogle endog aldeles ikke blomstre.