Aarhuus Stifts-Tidende, 1832-03-22
Det var at forudsee, at den i Februar dette Aar udstædte Jndbydelse til at stifte et Selskab for Hesteavlens Fremme i de danske Provindser vilde give Anledning til mange forskjellige Domme. Det Foretagende, der bebudes, er her alt for nyt til at det strax skulde finde Indgang. Dets Nyhed er altsaa den første og almindelige Hindring for at det kunde møde hurtig Deeltagelse. Dernæst komme Fordomme mod Sagen selv. De Narrestreger, som man har hørt om de engelske Væddeløb, og som man for det meste forbinder med Tanken om Væddeløb, de mange Karrikaturer, der siges at forekomme blandt de engelske Væddeløbere, kort sagt: en oprindelig nyttig Sags Udartning og Forvanskelse, gjør Mange blinde for dens ypperlige Side. Fremdeles er hos mange velsindede Patricter Frygten for at det endnu tilbageblevne Gode i vor Hestestamme skulde gaae tabt ved en Sammenblanding med en her lidet bekjendt fremmed Race, en Hindring mod Deeltagelse i Foreningen. Endvidere komme personlige Jnteresser med i Spillet; De, som i Naboeprovindser allerede ere i Besiddelse af fortrinlige Dyr, og ved Væddeløbs Jndførelse i Jylland havde gjort Regning paa at kunne tilvende sig alle Præmierne, løfte Stemmen høit mod Jndbydelsen; ogsaa Hestehandlerne ynde ikke Sagen, og søge derfor at stemme Folk imod Saaledes er det naturligt, at adskillige Stemmer høres mod Jndbydelsens Øiemed; men have de ikke bedre Vaaben at kjæmpe med, end de, som har yttret sig i Følgebladet til Aarhuus Stiftstidende Nr. 38, saa ere de ikke værd at ændse. Alle disse Stemmer komme saaledes fra Antagonisterne af det nye System, og ere uden al Virkning paa den store Mængde, som har sand Kjærlighed for Sagen, og længe har ønsket en saadan Leilighed til at kunne bidrage til dens Fremgang. Disse, Yndere og Forsvarere af det nye System, har Jndbydelsen været kjærkommen. Vel har Generalkrigscommissair Neergaard fremsat nogle Betænkeligheder derved; men da han paa det bestemteste erklærer, at han anseer Jndførelse af Fuldblodsheste, og af Væddeløb (de to Hovedgjenstande, som det nye Selskab befatte sig med) for aldeles nødvendig til vor Hesteraces Forbedring, og han har et stort Publikum, saa vil hans Annonce ikke, hvilket vist ei heller har været hans Hensigt, skade Foretagendet, men tvertimod meget bidrage til at skaffe Selskabet Deeltagere. Thi hans Betænkelige heder ved Jndbydelsen grunde sig paa en Misforstaaelse. som Flere synes at dele med ham, nemlig at ansee de deri indeholdte foreløbige Grundtræk, som Grundlove; og at Jndbydelsens Udstædere nødvendigviis skulde være det vordende Selskabs Bestyrere. Det ligger i Tingens Natur, og er jo desuden udtrykkeligen sagt i Jndbydelsen, at Bestyrelsen først kan vælges, naar der er et Selskab, det er: naar efter Marts Maaneds Udgang, de der have tegnet sig som Deeltagere, kunne samles for at vælge Bestyrere for Selskabet, og at der ogsaa da først kan blive Tale om Love for Selskabet og Bestemmelser, om hvorvidt dets Virksomhed skal gaae. At Selskabet for det første maa holde sig til de af alle Sagkyndige erkjendte to Hovedgjenstande for Hesteavlens Fremme: Anskaffelse af Fuldblod og Jværksættelse af Væddeløb, er rimeligt, og at det, selv i Henseende til disse, maa, saalænge dets Evner ere faa, virke med Jndskrænkning, er soleklart. Trykt og udgivet af A. F. Klmoniist.