Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-05-17
Naar man paa Viborg Snapsting siger: det er mari en fornuftig Mand, saa er det det samme som: "det er mari en Mand, som har to hundrede Hoveder paa Stalden. Klogskab. Visdom. Klogskab bestaaer nu til Dags i den store Egenskab, at bære Kappen paa begge Skuldre, synge med de Fugle man er iblandt, danse efter fornemme Folks Pibe, opløfte Usselheder til Skyerne, og nedtrykke Fortjenester i Støvet, fortale sin Ven, og overrumple sin Fiende bagfra. Naar denne Egenskab drives saa vidt, som menneskelige Kræfter formaae, naar man f. Ex. støder sin Kone og sit Barn fra sig, for at opløftes til Ære og Høihed, saa kaldes den *) Naar Jagthunden sætter efter Vildtet, saa følger den, som bekjendt, Diagonal- eller Tverlinien. Visdom. Hvad der hos den Fattige ofte hed der Nedrighed, det kaldes hos en Tøndeguldsmand Klogskab, og hos en Millionair Visdom. Ven. Bekjendter, J fordums Dage, da man endnu ikke havde forfattet noget Landkort over Hjerneskallen, da Redelighed endnu var en Myndt, den gjeldte overalt, kort sagt, da de fleste Ting i Verden være anderledes end de ere til - og var Ordet Ven et helligt Navn. For sin Ven gik man i Jlden, for sin Ven gjorde man Al hvad der kunde bestaae med Ret og Billighed Venskab var en Diamant, som aldrig tabte sin Glands ved udvortes Jndtryk, som gik i At fra Fader til Søn i tiende Led. Man var denne som i mange andre Henseender meget nøisom, man lod sig nøie med een, i det Høieste to Venner. Nu har dette Ord ganske forandret sin bemærkelse. Hvad man fordum neppe kald te en Bekjendter, kalder man nu en Ven, og mangen en fornem Mand har ligesaa mang Venner, som Sultan Selim havde Koner, ja saa mange, at han umuelig kan kjende den alle, og den mindste Deel deraf kan kaldes hans Bekjendtere. Venner forskaffer man sigsom bekjendt, i Klubber. Naar man nu regner at man har været i sex Klubber, hvoraf hver i Gjennemsnit havde 100 faste Medlemmer, for man har drukket dus med, saa behøver man ikke at hedde Søren Mathiesen, for at kunne beregne, at man, saa sandt som 3 og 3 er 6 har 600 Venner. Saaledes synes Ødselheden at have udbredt sine grændseløse Vinger over alle menneskelige Tilbøieligheder. Heri maa man søge den fornemste Aarsag, hvorfor Menneskene ikke kunne nuomstunder behandle deres Venner saa venskabelig som i fordums Dage. Naar en Mand af Levemaade siger: Min VenD. D., saa maa man ingenlunde tænke sig her en David og Jonathan, men to Mænd, der have knyttet Venskabets Baand ved et Glas, Champagner i en Klub, som ere Makkere ved hombrebordet, som i Forening have en Loge paa Comoedien, som overlade hinanden imellemstunder en Skildpadde, &c. &c. Naar Døden engang bortriver en saadan Damon fra en saadan Pythias, saa indbyder den Afdødes Enke den efterlevende Ven til at følge hendes Mand til Graven, og med en laant Sørgekappe og laant Sorg ledsager han ham did. Det Udtryk, en Ven i Nøden, eller det Ordsprog; i Nøden kjender man en Ven, er i vore Dage Ord uden Betydning, fordi Ven og Nød ere modsatte Begreber. De fleste Folk betragte Venskab med samme Øine, som Kjøbmanden sine Vare. Det er ham ligegyldigt af hvem de kjøbes, naar han kun kan vente sig Betaling derfor, han giver Credit saalænge han anseer Kjøberen for vederheftig, han holder inde dermed, naar han mærker, at han bliver uvederheftig. Rochefoucauld har derfor, som en sand Prophet, sagt for henved to Aarhundreder siden, hvad der saa ganske passer til vor Tidsalder. "det, som Menneskene kalde Venskab, er ikke andet end en Handel, hvor vor Egenkierlighed bestandig troer at vinde noget. Lykke. Lyksalighed. Held, Hvad man fordum ansaae for Lykke, er det langtfra ikke mere nu. En stor Børneflok, en huuslig Kone, der elskede sine Børn og sin Næste som sig selv, et oprigtigt Sind, en trofast Ven, - et skyggefuldt Træ, - en rolig Søvn, - dette vare omtrent de Jngredencer, som den Ambrosia, Folk kaldte Lykke, bestod af. Nuomstunder ansees en stor Børne stok for en sand Ulykke, en huuslig Kone for et sandt Huuskors, et oprigtigt Sind for en farlig Gave, et skyggefuldt Træ for en Ting uden Værdie, en rolig Søvn for en unaturlig Vederqvægelse, der ikke kan kjøbes uden med Opoffrelsen af de Glæder, der nydes ved Spilleborde, i Klubber og paa Baller. Nu bestaaer Lykken af ganske andre Ingredieneer. En Gaard til 30,000 Rdlr., som man ikke eier en Steen i en Kone, som elsker sin Næste som sig selv, NB. naar hun staaer for sit Natbordspeil, som kan bedre skrive Noder end Vaskesedler, et letsindigt Sind, der ikke bryder sig noget om at miste Hæder og Ære, – et Spillepartie hver Aften og to Gange Selskab om Ugen, Credit hos Skræderen, Hyrekudsken o. s. v., det er omtrent Alt, hvad der i vore Dage udkræves til at nyde Lykke. Naar en Mand, efterat have levet saaledes, opnaaer den høie Alder af 45 Aar, og derpaa vandrer til sine Fædre, ikke fra Slutteriet, men fra sit eget Huus af, eller naar han efter denne store Nydelse kan slutte en Accord med sine Creditorer, og slippe med at betale 5 pC., eller naar han er saa heldig, at komme lykkelig og vel over Grændserne, saa kaldes et saadant Liv Lyksalighed. Den vise Solons Ord, ingen er fuldkommen lykkelig, førend han er død, har altsaa aldrig været en større Sandhed, end netop nu Held er et Ord, som, i det mindste efter Sporons Fortolkning, kun meget sjelden kan bruges nu til Dags, thi han siger, ved noget Held kan en arbeidsom Mand blive rig - en Daare kan aldrig siges at være heldig",men beviser Erfaringen ikke dagligen, at der gives ligesaa saa arbeidsomme Folk, der nuomstunder blive rige, som Daarer, der ikke ere heldige Vittighed. Vid.