Aarhuus Stifts-Tidende, 1823-12-12
Blandinger. Af et til London ankommet Privatbrev fra Madrid af 10de Novbr. læser man i de offentlige Tidender Den 4de d. midt om Natten blev Riego ført ud at Seminario de las Nobles til Fængslet de la Corte, og efter at her den følgende Dag Kl. 12 Sententsen var bleven ham forelæst, sendte man ham med nogle Munk til Bøn i Kapellet. Et Bord med et Krucisix blev og stillet i Gaden lige overfor Fangstet, for derpaa at imod Sammes og Barmann delsen af Begravelse og Messelæsning. Nysgierrig, den var stor for at see den Mand i hans sidste Timer, hvis Navn i trende Aar havde lydt over haCuropa, men de bleve ikke tilforestille, thi han om gaves uafladeligt af Munke. Allerede til om Megenen den 7de Novbr. var Veien fra Kanastet til Gaa gen fyldt af Mennesker. Riege havde bedt om, at den kun maatte vare spanske Linietropper tilstæde ved Crecutionen, desaarsag fandtes kan nogle faa franske. ketter opstillede ved Garehjørnerne, og ingen royalistiske Nolontair var at see. Kl. 12, førte man den ulver: lige Mand ud af Fængslet. Han faae bleg og indfalden ud, og gav neppe Tegn til Liv. Man havde trukket hans Kjole at ham, og iført ham en Haarduge Sla rek, som var sammenholdt med en Snor og Livesaane Hænder og Fødder vare læntebundne. Man satte ham paa en med Maatter belagt Karle, og en Mar satte sig paa hver Side af ham. I hans Haand stal man ham et Kobberstykke der forestilte Korsfæstelsen. Kavallerie aabnede Bøger, derpaa Konstabler, Christi Billede paa Horset, den af en Æsel trukne Karre, en Mangde Geistlige og Munke, og til Slutning atter Kavallerie. Balsonerne vare fyldte med Tilskuere, men i nogle Huse, og det i de bedste, hvis Besiddere havde været Riegos Venner, var Jngen at for. Den stor, 1ste Taushed herskede, og ikke et eneste fornærmende Ord var at høre. Af Riego var kun lidet at see, da hans Hoved hvilede paa hans Bryst, og han kun en eller toGange løftede sine Øine paa den Munk, som uafbrudt, talte med ham. Ved Galgens Fod løftedes han ud af Karren og stilledes paa det første Trin, hvor han skriftede. Da han havde endt dette, løftede man ham oppaa Stigen, næsten lige op til Spidsen, og medens Bødlen slog Rebet om hans Hals, talte Munken til de Omkringstaaende og bad om deres Tilgivelse som Rie maatte have fornærmer idet han selv tilgaa alle sine hender. Troesartiklerne bleve nu oplæste for ham, og man kom til Ordet Jesus Christus, blev han stødt saa Stigen. Et høist barbarisk Skuespil blev nu foretillet, skjøndt det forkortede den Ulykkeliges Lidelser. Bødlen sprang op paa Riegos Skuldre, bedækkede hans Ansigt med et Klæde, tog det snart bort igjen og svang det med Triumph i Luften som et Signal til at Folket, skulde raabe Vive el Pey. Af mange Tusinde skete det kun af nogle Hundrede, og af meget Faa blev det gjentaget. To Karie hang sig derpaa ved Riegos Fødder, saa at hans Dødskamp maa have været meget kort Om Aftenen blev Liger staaret ned og begravet paa Campe Santo. "Hvor de Mægtige ere faldne syn. tes at staae paa hver Mands Læder. Han, som i aaret 1000 blev kaldet den udødelige Helt. Santiske mo og Emperadør, var idag bleven ført til Galgen som den gemeeneste Forbryder. Riege døde ikke med Helte, med, men han opgav sin Aand som en sand Bødfardig. Saalunde sige Muntene. Paa det Dønskrift: som han havde skrevet til sin fordums kongelige Ben om Naade, havde Ferdinand kun svaret, at Løven maatte have sit Fremme.