Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-01-13
En Hr. 32, hvis velbekjendte Ører stedse stikke frem, hvor ofte han end søger at skjule sig under forskjellige Anonymitetens Kaaber, har i Gaarsnumeret af denne Avis atter sendt mig en lille venlig Hilsen. Naar jeg ikke alt i længere Tid havde været vant til at vide ikke alene mit offentlige, men endog mit private Liv paa den meest hadefulde og søgnagtige Maade givet til Priis for Rygtesmeddes Opspind, kunde jeg have undret mig over dette nye Forsøg paa at nedsætte mig i mine Medborgeres Agtelse, og over den Frækhed, hvormed han i Skjul træder op som Ridder - rigtignok i en bedrøvelig Skikkelse - for Characterens Aabenhed, og søger at frakjende mig denne. Nu undrer jeg mig vel ikke derover; imidlertid maa jeg dog ledsage hans Yttringer med en Commentar, hvorved jeg dog ikke skal dvæle ved hans falske Fremstilling af min Færd ved Valgforhandlingerne her; den er mine Medborgere noksom bekjendt til at jeg skulde behøve at svilde et eneste Ord paa min Retfærdiggjørelse i denne Henseende. Selv for Anonymens Øine, i en af hans andre Skikkelser, synes den jo at have fundet Naade. Men naar han dernæst søger at insinuere, at jeg underhaanden, har stillet mig eller ladet mig stille som Candidat i Kjerteminde, hvorved jeg skal have fornægtet al Characterens Aabenhed, da kan jeg forsikkre mine ærede Medborgere, hvis gode Mening om mig er mig magt paaliggende, imedens Anonymens Dom er mig aldeles ligegyldig, at jeg i dette Tilfælde har handlet ligesaa aabent, som ved Valgforhandlingerne her, med den Forskjel, at i Odense kunde jeg tale til Forsamlingerne, imedens jeg i 7de District har maattet give mine Erklæringer skriftligt, hvorved jeg iøvrigt har den Fordeel, at man ikke let kan forvanske eller fordreie mine Ord. Fra en af Districtets Kjøbstæder skriftligt, og fra en anden først mundtligt og siden skriftligt anmodet om at modtage Valg, hvis det maatte falde paa mig, har jeg aabent afgivet min skriftlige Erklæring og forklaret, hvorfor jeg saa meget har ønsket, ikke at komme paa Valg, og hvorfor jeg dog, navnligen efter Valget i Odense, maatte ansee det for min Pligt, ei aldeles at vægre mig ved at modtage Valg, om et saadant, imod Formodning, endnu maatte falde paa mig i det District, der tidligere paa en saa hædrende Maade har viist mig den Ære og Tillid, at sende mig til Stænderforsamlingen. Jeg har derhos udtrykkeligen opfordret til at søge, i selve Districtet at finde Mænd, hvis Stilling bedre end min tillader at bringe det Offer at forlade Hjemmet, og jeg er overbeviist om, at Valget vil falde paa tvende saadanne Mænd, saafremt ikke Anonymen, der nu saa ofte har viist, at han idetmindste ikke er det Kald voxen, at skolemesterere Mænd, ved sin Keitethed atter selv skader den Sag, han ønsker at fremme. Det er ikke nok at have Øie for Andres Ubesindigheder; man skal ogsaa selv undlade at begaae dem. Jeg haaber, at Anonymen forstaaer mig. Naar han endeligen taler om den maadelige Rolle, jeg skal have spillet i Roeskilde, da er det let, fra Anonymitetens Baghold at udkaste en saadan ubeviist Yttring, imod hvilken jeg fuldtvel kan trøste mig ved den Dom, jeg af høithædrede Mænd, med hvem jeg havde den Ære at samvirke i Roeskilde, har modtaget om min Virken, hvor ubetydelig jeg end selv erkjender denne for at være; og naar han endeligen spørger, hvorledes jeg kan have den mildest talt meget store Ubeskedenhed, at ville stille mig paa en Plads, - (ieg har alt oplyst, at det ikke er mig, men Vælgere, der have villet stille mig paa denne Plads) –, til hvilken Medborgeres Tillid og den offentlige Mening forlængst har udpeget de to hæderlige Mænd, Agent Bruun i Assens og Pastor Leth i Middelfart, - da vil jeg aabent udtale, at jeg vilde ansee Valget af Hr. Pastor Leth for saare heldigt, da jeg betragter ham som en Capacitet, for Stænderne, hvorfor jeg ogsaa selv har givet ham min Stemme ved Valget i Odense, og at jeg vel ikke troer at staae tilbage for Hr. Agent Bruun, (for hvem jeg iøvrigt personlig nærer megen Agtelse og Hengivenhed), i Kundskaber og Dannelse, Frimodighed og Frisind, Retsindighed og Aabenhed, Kjærlighed til Fædreland og Medborgere, men at jeg dog meget maatte ønske hans Valg foretrukket for mit, fordi hans Stilling langt bedre end min tillader ham at modtage et saadant Valg, og fordi jeg maa ansee det for meget ønskeligt, at flere intelligente Handelskyndige fra Provindserne have Plads i Stænderforsamlingen. Maaskee Mere herom ved en anden Leilighed, foreløbigen maa jeg i alt Fald indskrænke mig hertil, idet jeg iøvrigt troer, at Anonymen inden kort Tid selv vil komme til den Erkjendelse, at han paa sig vil kunne anvende det gamle Ord: 581 tacuisses, philosophus mansisses." Ove Thomsen.