Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-06-20
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. Debatterne om Valgloven i de Franske Deputeredes Kammer, eller og Rettigheden til at vælge Folkets Repræsentantere, skal overgives i de meere eller de mindre formuende Folkeclassers Hænder, høre vel til de heftigste og lidenskabeligste, som ere blevne førte i nogen Folkeforsamling, og afgive et Beviis paa hvor høit Partiernes Lidenskabelighed og Forbittrelse kan stige i Fristaterne. Nogle Prøver derpaa ere allerede blevne anførte i dette Blad. Vi ville høre en anden J Mødet den 18de Mai sagde Hr. v. Corcelles: Lader det være Eder sagt, J simple Folk, J trælbundne, thi dette er det Navn, som J herefter skulle bekomme; J ædle Sønner fra Jemappes, Marengo, Austerlitz, Jena, og med blødende Hierte tilføier jeg J berømte Slagtoffere fra Waterlod, river Eders Laurbær af Eders Hoveder, J Frankerigs og Seierens Børn, rækker Eders Hænder frem til Lænkerne, som J aldrig skulde have afrystet, J ville ikke faae Repræsentantere, ikke Love mere, Vender tilbage til Eders Trældoms Jord, tilbage til Eders Hoverie, J gamle Krigere, som Fiendens Blye har skaanet; pløier og faaer for Aristokratiet, som snart vil indtage sin Plads paa Ruinerne af den constitutionelle Throne. Paa den anden Side sagde Hr. Salaberry, som talte til Forsvar for Valgloven: Der excisterer en Faction, som ved Staal og Gift har Monarchiets Fald til Formaal, og enhver Deputerets Jndtrædelse i Kammeret, som bliver valgt efter den nu gieldende Valglov, udgiør en Deel af denne Factions Seiervindinger. (Saadanne lidenskabelige Yttringer, en saadan Stormen af Partierne imod hinanden spaae intet godt for Fremtidens og Frankerigs Rolighed; thi hvor lang er vel Veien fra Skieldsord og lidenskabelige Overdrivelser til aabenbare Voldsomheder.) Med ikke mindre Heftighed rykkede i Mødet den 27de Mai Revolutionens Beteran og Korsridder Marqvis de la Fayette og den veltalende Minister de Serre løs paa hinanden; mange omme Sider bleve derved berørte; Hr. de Serre lagde sin store Veltalenhed ligeledes for Dagen i en Tale, som han holdt i Mødet den 30te Mai i halvanden Time, uden Forberedelse, og hvori han giendrev en Forbedring, som Hr. Camille Jordan foreslog i Valgloven; og som sagde i sin Tale, at dette Lovforslag lignede de Forholdsregler, som styrtede fordum det Stuartske Huus. Det er umueligt at kunne overkomme at meddele alle disse lidenskabelige, men herlige Stykker af politisk Veltalenhed i deres Fylde. Forhandlingerne om dette vigtige Anliggende ville snart være forbie, men neppe saasnart det Oprør i Gemytterne, som de have forvoldet; af de tumultuariske Optrin som Almuen har foraarsaget, har for en stor Deel været rettede mod de Liberale, og disse tilskrive de Ultras Machinationer disse Bevægelser. Arme Frankerige naar skal Du engang komme til at nyde Roelighed? Maaskee disse Folkebevægelser, disse vilde Kampe ved Foden af den Bourbonske Families Throne styrker den sværmende Louvels Standhaftighed ved hans nærmende Død, som Morderen Sand længes han efter den, ikke som en fortient Straf der kan opveie og dække hans Forbrydelse; men som en Seierkrands han iler imøde; Dyden skiuler sig for ham bag et Blendværk, som forvirrer hans Forstand og opfylder hans Phantasie; ved de sidste Forhør var han ligesaa kold, ligesaa fast som altid Mandag vil jeg blive stillet for Retten, sagde han til den Advocat, som skulde forsvare ham; Tirsdag bliver jeg dømt, og, velan, Onsdag kan alt være forbie. Af Forhørerne over ham kunne uddrages følgende Bidrag til at skildre hans Caracteer. Han tilstod i det første Øieblik efterat han var bleven grebet, at han var skyldig i dette Mord, og roeste sig af at have havt denne Plan for siden 1814. De han blev bragt hen til Hertugens Liig betragtede han det med et fast, koldt og trodsigt Blik uden Følelse og uden Anger. Han har tilstaaet i Forhørerne, at han ikke havde det mindste at besvære sig hverken over Hertugen af Berry eller over noget Lem af den Kongelige Familie, men at han blot har begaaet denne Gierning fordi han betragter alle Bourbonner som Frankerigs Fiender, hvorfor han har fattet det Forsæt at myrde dem alle, hvilket Forsæt ikke har forladt ham et Øieblik siden 1814; at det var hans Forsæt at ville dræbe, efter Hertugen af Berry, ligeledes Hertugen af Angouleme og derpaa Kongen; at han er langt fra at fortryde sin Handling, da han meget mere holder den for skiøn og dydig. Hvad Religionen kan indvende derimod bryder han sig ikke om, da han aldrig har troet paa den. - Louvel og Sand ere saaledes tvende Sidestykker, som vor forvildede Tidsalder har at fremstille paa de Yderligheder, hvortil det politiske Sværmerie kan forlede et Menneske; den først udførte sin Misgierning Religionen til Trods; den sidste i Forbindelse med den. Mørker og Lyset kunne lede Mennesker til samme Afgrund, naar det forglemmer Brugen af sin Fornuft.