Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-16
Man seer heraf, hvilken betydelig Jndtægtskilde Agerdyrkningens Frembringelse er for Danmark. Førend Norges Adskillelse derfra, gik en stor Deel Kornvarer til dette Rige. Hvor betydelig Kornudførslen var, skjønnes deraf, at der i Aaret 1786, efter Prof. Strøms Beretning (i Ugeskriftet Samleren, 1ste B., 1787, S. 12) indførtes allene i Bergen 226974 Tdr. Korn af alle Slags, hvoraf den største Deel dog kom fra Danmark. Ved Norges Adskillelse fra Danmark har det sidste nu den Fordeel, at det faaer sine Kornvarer betalte med rede Penge, da Norge, som en Følge af den politiske Forandring, maa selv forsyne sig med Korn fra Danmark, og svare deraf den anordnede Told. Jngen Gjenstand synes man at have været mere uenig om end Grundprinciperne angaaende Jndførslen og Udførslen af Korn. En Plan, efter hvilken Kornvarers Udførsel fra Danmark, Norge og Hertugdommene til fremmede Steder var uindskrænket tilladt, og deres Jndførsel fra fremmede Steder kun tilladt i Norge nordenfields og i Hertugdømmene, men forbuden i Danmark og Norge søndenfields, stod paa ligge til 1788, skjøndt ikke uden idelige Forandringer, Jndskrænkninger og Udvidelser, ligesom omstændighederne udfordrede det. Fra 1739 til 1771 vare 40 Anordninger desangaaende udkomne, og efter den Tid endnu et stort Antal. Allerede den af vort Landvæsen saa fortjente Martfeld havde i Aaret 1774 i et eget Skrifttoret imod denne Ustadighed, men da i den aandige, som i den physiske Verden, Alting synes at modnes langsomt hos os, saa varede det indtil 1788 førend man for Alvor besluttede at afhielpe denne Ustadighed. En Commission blev nedsat, og Resultatet af dens Undersøgelse var Forordningen af 6 Juni 1788, hvorved blandt andet blev fastsat, at en Jndførselsfrihed for Korn, som did til kun i nogle Statens Dele har været tilladt, skulde udstrækkes til dem alle, og Kornhandelen, understøttes ved Oplage og Foranstaltninger til indenlandske Kornvarers Forbedring for Handel og Magaziner. Af Commissionens Forestilling saaes, at Danmark, Norge og Hertugdommene, aarligen have fra 1775 til 1784, indført af fremmed Rug fra fremmede Steder, 100288 Td. over det Antal af indenlandsk Rug, de have udført til fremmede Steder, efter et Middelaar, og af fremmed Byg 27042 Td. over det Qvantum, de have udført af indenlandsk. Da Norge især trængte til Tilførsel, saa indsees let, at det var dette Rige, som den Gang udgjorde een Stat med Danmark, paa hvis Regning kun den største Deel af denne Mangel kunde komme. Jmidlertid er selv denne mindre Deel ikke ubetydelig, thi efter Hr. Nathansons Beregning (i Hofraad Meyers Levnet, S. 115), bleve i Aaret 1815, 13000 Td. Rug fortoldede, hvilket altsaa, paa 2000 Td. nær, stemmer overeens med Etatsr. Thaarups Opgivelse. Det fortjente at undersøges, hvorfor der forholdsviis mod Hvede og Byg avles et saa ringe Qvantitet Rug hos os, da man i ældre Skrifter dog finder, at det Modsatte har været Tilfældet. Efter Arent Berentsen, som skrev 1656, udskibedes i hans Tid herfra aarligen mange, store Skibsladninger af Rug, og Molesworth siger, 1692: at Lolland forsyner ikke allene Kjøbenhavn, men alle Dele af Danmark med Hvede, som der er en Sieldenhed.