Viborger Samler, 1828-03-01
Blandede Efterretninger. Medlemmerne af den Commission som blev nedsat i Anledning af Optrinnet i Skuespilhuset i Christiania den 4de Novbr. f. A. vare ifølge Commisforium af 20de Novbr. 1827 Høiesterets=Assessor Præsident Langberg og Høiesterets=Advocat Petersen. Commissionen var befalet paa det nøieste at undersøge og oplyse: a) Om Politiemmesteren og hans Underhavende havde føiet de fornødne Foranstaltninger for at forebygge, forhindre eller standse de ved ovennævnte Anledning stedfundne Uordener, og om noget Attentat imod Lovene, det svenske Folks Værdighed og imod Halvøens tvende Kongerigers Regjering maatte have fundet Sted; 6) Om benævnte Embedsmænd havde grebet de ved Lovene foreskrevne Forholdsregler til Forfølgelse imod de Skyldige, og c) Om der var Grund eller ikke, til at kræve nogen offentlig Embedsmand eller Betjent til Ansvar for vedkommende Domstol, formedelst Mangel paa Activitet eller Aarvaagenhed; hvorhos Commissionen om foranførte Puncter havde at afgive underdanigst Beretning og Betænkning. - 49 Personer bleve for Commissionen fremkaldte. Blandt hvilke Politiemesteren, Byfogden, adskillige Embedsmænd, Kjøbmænd, Studentere o. fl. Af disse 49 Personer havde 3 ikke den Aften været tilstede i Skuespilhuset, 5 erklærede uforbeholdent at have pebet. (Blandt dem var Hr. Kauffeldt, Fuldmægtig i Justits= og Politidepartementet. Han henhørte altsaa iblandt de Embedsmænd, som ifølge Grundlovens F. 22 kan afskediges af Kongen, efterat han derom har hørt Statsraadets Betænkning. Hvorvidt Pension bør tilstaaes, den saaledes afskedigede Embedsmand, afgjøres af det næste Storthing; imidlertid nyder han totrediedele af sin havte Gage. Han blev under 18de Decbr. 182. afskediget. Man maae saaledes ansee ham som et Offer der bragtes dem der have gjort denne Sag saa farlig, og man maae ligemeget beklage hans og deres Ubesindighed, og de Øvrige havde deels applauderet deels forholdt sig passive. - Naar man sammentrænger det hele meget vidtløftige Forhør, saa vil man omtrent faae følgende Resultat: "De Pibendes Antal var stundom 2 a 4 og til andre Tider omtrent 10. Hvo de pibende Personer vare kunde Politiet ikke paa Stedet opdage deels fordi Mængden af Tilskuerne gjorde det umuligt at komme i en Hast fra et til et andet Sted, deels fordi de Paagjældende skal have skjult sig bag andre Personer, og endelig fordi der i Nærheden af, hvor Nogen af Politiet opholdt sig, ikke blev pebet." - Theater-Directeuren var iforveien, saavel ved anonyme Breve som ved mundtlige Tilsagn, da Stykket forhen var givet paa Frederikshald, underrettet om, hvad der vilde paafølge, hvis han opførte Stykket her, men han tænkte meest paa sin Lomme. Pibningen begyndte strax efterat Dækket var gaaet op og medens de første fremtrædende, Skuespillere, der forestillede norske Bønder endnu alene vare paa Scenen; og kunde det ikke skjønnes, at Pibningen blev stærkere, da de Skuespillere, som skulde forestille svenske Bønder, traadte frem og de bilsede paa hverandre indbyrdes; forresten vedblev Pibningen med korte Mellemrum under hele Stykket, aldeles planlos, og uden noget Hensyn til, hvad som foregik paa Scenen. Da de, som ikke bifaldt denne Pibning paa en saadan Dag, begyndte at ville overdøve den ved Haandklap og Bravoraab, saa ophørte den ogsaa for en Tid, dog varede det ikke længe forend Pibningen paany begyndte, og atter ligesom overdovedes, hvilket saaledes vedvarede vexelviis med korte Mellemrum det hele Stykke igjennem. Jmidlertid var der under hele Forestillingen et almindelig Virvar saa at det var umuligt at fatte det allermindste af Stykket." - Forresten forefaldt ingen Uordener, og selv Hr. Lieutenant Rosenqvist har under Forhøret erklæret, at naar han undtager, at han som Svensk fandt sig og sine Landsmænd fornærmede ved den omhandlede Piben, saa erfarede han forresten ikke, at der skedte Noget, som kunde siges enten at strideimod Lovene eller at være fornærmeligt mod Regieringen." Under hele Optrinnet forholdt Politiet sig roligt og Politiemesteren erklærede: "At da der hverken i Christiania Byes Politie=Anordning eller i nogen anden Lov indeholdes Forbud imod paa det her oprettede offentlige Theater at yttre bifald eller Mishag med hvad der fra Scenen frembydes, ansaae han sig ikke alene berettiget, men endog forpligtet til at antage, at hvad der i saa Henseende er Skik og Brug paa andre Steder, hvor der haves offentlige Theatre ogsaa maatte gielde her, nemlig at Pibning og bifaldsyttringer taaltes, indtil det Modsatte ved Lov bestemmes." Ogsaa flere af de Jndkaldte erklærede: "At de heller ikke skjønnede, hvad Politiet i den Anledning skulde eller burde foretage, da Tilskuerne maae have Ret til ligesaavel at yttre sin Misnøie som Tilfredshed under et Stykkes Opførelse, og de troede, at dette var en Rettighed, som Tilskuerne paa ethvert offentligt Theater over hele Verden udøve, og de havde i Hamborg, Holland, England og Frankrig flere Gange været tilstede i Skuespilhusene, medens der blev pebet; og den Støi, som her fandt Sted den 4de November, er en yderlig Bagatelle i Sammenligning med hvad en af Deponenterne havde været Vidne til, i Særdeleshed i Aaret 1821, paa et af Theatrene i Paris." - "Kommissionen, som troede, at Øiemedet af nærværende Undersøgelse ved de afhørte Deponenters Forklaringer. kan ansees opnaaet, og som ikke har Anledning til at formode, at andre eller yderligere Oplysninger af nogen Vigtighed ville kunne erholdes, formeente at burde indtil videre indstille Undersøgelsen, for at afgive den underdanigste Beretning og Betænkning, som det naadigste Kommissorium tilholder. Man kan altsaa antage, at de Rapporteurer, der have givet denne Sag et saa frygteligt Udseende aldrig have været paa noget Theater i Udlandet, (i Sverige er det forbudt, at yttre Mishag ved Pibning), og derfor have troet, at Norges og Sverriges Forening svævede i samme Fare som Strømbergs Foreningsfest, og at de derfor maatte skrige Brand!