Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-09-21
(Jndsendt.) Votum i Sagen angaaende Benicus Plato, amicus Socrates, at medis anicverites. Man kan fordre, at jeg, som har opfordret mine Medborgere til at give deres Stemme i denne Sag, ikke tilbageholder mine egne; her er den, støttet paa saadanne Kiendtgierninger, at man vil see, jeg er ikke uberettiget til at tale med. Af Erfaringens klare og for mig indlysende Vidnesbyrd, er jeg bleven nødt til den Overbeviisning, at Berberissen, frembringer Rust, og det i en ikke saameget snever Omkrede; aldrig saae jeg Rugen nangreben i dens Nærhed: J Aaret 1811, da Rugen almindelig tog Skade, var min Rug paa Mygind Mark, i en Vang i Nærheden af Haugen, hvor der findes Berberisser, det som først og meest blev angrebet paa Byemarken; selv havde jeg Rug paa tvende Steder længere borte, som sildigere blev angrebet og mindre fordærvet. Aar 1812 havde jeg her i Todberg samme Erfaring. Og nu i dette Aar kan jeg bevidne, efter anstillet Undersøgelse, at min og et Par Naboers Rug nærmest Byen og Berberisserne ligeledes først er bleven smittet af Rust. Længere ude i Marken og paa de andre Byers Marker i Sognet var Rugen meget mindre fordærvet. Siden 1804 har jeg været bekiendt med Rugens Beskaffenhed i Gunderup ved Aalborg: J Præstegaardens Hauge er Mængde af Berberisser, og jeg kan bevise, at Rugen i dens Nærhed, det vil sige i en Afstand af over 1000 Alen, stedse er mislykket, Aar 1810 allene undtaget. Endnu ganske nyelig har jeg Brev fra en Mand, hvis Vidnesbod maa være saameget mere umistænkt, som han ikke med fierneste Vink peger paa Berberissen som Aarsag; han skriver: "Her i Egnen er Rugen god, undtagen i Gunderup, hvor endeel af Provstens, Degnens og Christians har taget Skade." (just de Mænd hvis Marker ere Haugen nærmest.) Det meest afgiørende Exempel har jeg giemt tilsidst: Min Broder, Præsten Manniche i Hammel, en af Berberissernes varme Venner og hidtil deres Forsvarer, har omplantet en Høi midt i hans Mark med Berberisset, omkring den var i dette Aar saaet havre i høilændet Jord, ingen Sumper ere i Nær beden. En Mand, som alt var overtydet om denne Plantes skadelige Virkninger, sagde ham i Midten af Juli Maaned, da Spor af Rust endnu neppe vare synlige, at denne Havrevang skulde blive angrebet og vorde et overtydende Beviis, og see, det gik bogstavelig i Opfyldelse: Havren i den hele Vang var rustet, men nærmest Høien ganske svang. Her er just, uden at have havt det til Hensigt, giort en saadan Prøve, som den ærede Landmand fra Mborg sidst i Avisen ønskede. Kan nu Nogen ansee mig for en sanddrue Mand, uden i det mindste at finde sin Tro paa Berberissernes Uskadelighed folket, Ere disse Exempler, som andre tænkende at prøvende Landmænd sikkert kunne forøge med mangfoldige andre, ikke saa gyldige Beviis, som de i en Sag af denne Natur kunne haver: Det forstaaer sig, endnu kan der tænkes andre muelige Grunde til disse anførste Phænomen; det er ikke med mahtematisk Vished beviist, ikke saa vist, som at Blye er tung, og Jlden varm; men saa er det heller ikke vist, at Sumper og Moradser frembringe Febre, at umoden Frugt kan foraarsage Frat, ja at giftige Planter selv ere skadelige, saa kan Tvivleren altid giøre Jndvending mod enhver Slutning fra Virkning til Aarsag. Naar Planternes og Sandhedens blide Ven Hr. Pastor Assens, Hr. Skolelærer Bache, min ærede Antagonist Hr. 6. og Flere antage, at Rust kan frembringes af andre Aarsager, af Sumper og Veirliget, da er jeg ganske enig med dem; jeg troer slet ikke, at den Fiende jeg bestridet, er den eneste; - der kan yttre sig Feber hvor ingen Moradser ere, Frat uden at spise umodne Stikkelsbær - men man slutte dog ikke: altsaa kan det ikke være deral! Men mine Bemærkninger bestyrke mig alt mere i den Tro, at Rusen er som en hastig smittende Pest, og altsaa ere Berberissens Virkninger uberegnelige, som først avle denne Pest. Veirliget formaae vi ei at herske over, vi kunne ikke udtørre alle Sumper; men det vi kunne, det bør vi: Vi kunne lade være at saae Rug i upassende Jordbund, og vi kunne udrydde vore Berberisser. Todberg, den 8de Septbr. 1813. dixi. C. C. Hansen.