Berlingske Tidende, 1765-02-01
Stockholm, den 12 Febr. Omendskiønt at Bondestanden har hverken Sæde eller Stemme i det Secrete=Utskot, tager den dog Deel i at udnævne og forestille Candidater til de ledige Pladser i Rigsraadet; Omendskiønt og, at der gaae alle Sager efter de flestes, eller 3 Stænders Stemmer, saa skulle dog alle 4 Stænderne være enige i at foreslaae en Rigs=Raadsherre. - Det siges, at i Steden for den Kongel. Ambassadeur ved det Franske Hoff, Hr. Baron von Scheffer, som for Rigsdagens Skyld er kommen hid tilbage skal herefter kuns en extraordinair Gesandt fra vores Kongel. Hof residere ved det Franske Hof. Jmidlertid blive vore Sager ved bemelte Hof opvartede af Baron von Frisendorf. - Da Præsidenten og Commandeuren af den Kongel. Nordstierna Orden, Baron Claes Ralamb overleverede Land=Mareschals=Staven til den nye valgte Land Marechal, Oberste Rudbeck, holdt han denne Tale til Ridder og Adelskabet: "Saasom det høystlovlige Ridderskab og Adelstanden ere i Dag første Gang forsamlede paa den af Hs. K. M. i Naade anticiperede Rigsdag; har jeg, som Fuldmægtig for den Grævelig Brahiske Familie, den Ære, at lykønske Dem af et redeligt Hierte dertil. Gud velsigne det høylovl. Ridderskabs og Adelens vigtige Forretninger. Det er saa useylbarligt, at denne Dag kan regnes iblant de vigtigste, og legge Grunden til vores Lyksalighed, naar, med Guds Hielp, Viisdom, Sagtmodighed og Enighed maa boe iblant os, som vist det er at vore Forfædre have forpligtet os til at herliggiøre Dagen, og at bevare den i saadan sin Skikkelse for vore Efterkommere, uforkrænket. En fri og usminket Ærbødighed for en huldrlig og elskværdig Konge, som ikke forlanger af os en tvungen Underdanighed, men en glad Lydighed; En med Lovene forbunden Omsorg, for vores Frihed; En tilbørlig Høyagtelse af Fremmede, for et udependerende Rige; og en virksom Opmærksomhed over Rigets Velfærd; Disse ere upaatvivlelig de ædle Absigter, som det høylovl. Ridderskab og Adelen have foretaget sig, og dem den Høyeste ville velsigne formedelst sin medvirkende Kraft, hvilket vi alle tilsammen hiertelig ønske. Elskelig Herrer, det er vist, at Gud bestemmer Staternes Velfærd; Men han giør det middelbar, i det han bøyer vores Val paa et viist Regimente. Hans Viisdom og kraftige Bistand, maatte derfor bestyre det forestaaende Land=Mareschals Valg, som den første Forretning og Grunden for en Rigsdag, som vil, efter al Sandsynlighed, blive mærkværdig for vore sildigste Efterkommere." Bemelte Oberste Rudbeck holdt, ved Land Mareschals Stavens Jmodtagelse, denne Tale: "Af sand Høyagtelse for Eders Personer, og af Erkiendtlighed for Eders Fortroelighed, tiltræder jeg i Dag den Værdighed, som Eders Bevaagenhed har anviist mig. Dersom jeg her skal spørge mine egne Jndsigter til Raads; Dersom jeg overveier de store Gaver som udfordres til det Land=MareschalsEmbede, som mig betroes; Dersom jeg og betragter de mange herlige Egenskaber, som de have lagt for Dagen, hvilke for mig have indlagt sig Berømmelse ved at føre denne Stav viselig, da skulle jeg billig tvivle paa at torde vove at føre Ordet i denne høye Forsamling. Men, da en overtydende Kundskab siger mig, at en høyere Haand styrer alle de menniskel. Gierninger, og da jeg anseer mig pligtig til at adlyde Ridderskabets og Adelens befaling, saa forsvinder hos mig al Frygt, og det saa meget meere, da jeg er forsikret om, at De vilde oprigtig række mig Haanden i alle Forretningerne, ligesom po res fælles Velfærd er Deres Maal. Det høylovlige Ridderskab og Adelen have immer lagt en ivrig Omhu for Dagen, naar Riget har trængt til deres Hielp. Deres Raad have og alletider været gode. De have ingensinde skaanet Deres Formue og Liv, naar det har gieldet om at tiene Kongen og Fædernelandet. Men, naar disse ædle Absigter ikke ere blevne opnaaede, og de beste Anstalter have haft slet Udfald, have hemmelige og unyttige Absigter været Drive=Fiedrene dertil, og Sagernes listige Fordreyelser have baaret Skin af velmeente Raad. Dette har da med Tiden opvakt Mistillid imellem os selv, Fremmedes Had, vildfarende Gemytter, og tilsidst aabenbare Forfølgelser. Historien lærer os, at vores kiære Fæderneland har ofte været i den Tilstand, og maaskee at det Onde, som nu trykker os, flyder af en ligedan Kilde. Men, skulle det endog være saa, bør vi ikke derfor troe, at Saaret er ulægeligt; thi, da de høylovlige Rigstænder have paa den sidst holdte Rigsdag, ikke allene bevaret vor Frihed, men endog erhvervet os den ædle Fred, ere vi derved satte i Stand til i Roe og Sikkerhed at ære en mild Øvrigheds Kierlighed og Naade, i Fortroelighed at opreise hinanden ved Kierlighed og Sandhed; Derhos og at kunde, uden at befrygte os for Forfølgelsens Aand, overtyde hinanden om at den naturlige, saavelsom de verdslige Love, tillade os at efterforske og opdage vore Mangeler, hvad enten de findes i Lovene selv, eller i den Maade som Lovene handthæves paa, eller og i urigtige Begreber og Finance- og Oeconomie=Væsenet; Med et Ord: Da vi ere berettigede til at nøye undersøge paa hvad Fod Lovene og Rigs Forvaltningen nu staae. Det er vist, at Riget er svagt, og at dertil maa være Aarsager: Det høylopl. Ridderskab og Adelen ere nu forsamlede i Herrens Navn, for at efterleve de Pligter, som Gud, Øvrigheden og Fæder.