Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-05-30
Skole-Commissionerne skal hvert halve Aar i Følge det provisoriske Skole-Reglement §. 12 i Reglerne for Sognenes Skole-Commissioner indgive til Amtets Skole-Direction "Hvad, Skolevæsenet betræffende, i det afvigte halve Aar, af Vigtighed er forefaldet, da der efter Omstændighederne, enten af Amts-Directionen, eller efter sammes Forestilling til Cancelliet, kan ventes føjet de nødvendig, Foranstaltninger." - Men hvad skal disse Jndberetninger betyde? Hvad Hensigten være med dem, Det almindelig befalede synes de ikke at skulle indeholde, siden det skal være Hvad af Vig tighed er forefaldet, og siden der af Directioner eller paa Directionens Forestilling af Cancelliet kan ventes føjet de nødvendige Foranstaltninger. Det synes da at være det Særdeles, der kan være forefaldet, enten til Skolevæsenets Hindring, eller Fremme. Dette synes saa meget mere at være Meningen, siden Reglementet er ikkun provisorisk, ligesom det første Fattig-Reglement, og at vor gode Regjering heri, som sædvanlig, giver en nye Prøve paa sin Viisdom og aarvaagne Omhyggehed for gode Love og Undersaatternes Bedste, dog at Regjeringen herved vil underrettes om hvad særdeles Mangler eller Ufuldkommenheder, der endnu maatte findes i det provisoriske Skole-Reglement, paa det i Anledning af saadanne forefaldne Vigtigheder kunde skabes et varigt Reglement, som kunde være en Fuldkommenhed og et Mønster i sit Slags. Dersom dette er Meningen, saa anseer jeg det nødvendigt at forestille saavel for Directionen, som til enhver anden forstandig Mands nærmere Omdømme, og tillige hver patriotisk sindede Mands værdige Yttring, om den befalede Skriftlæsning. At Skolebørnene vænnes til at læse Skrift, derimod har jeg saa Lidet at erindre, at jeg meget mere har Meget at stadfæste det med. Men Hvorledes skal Skriftlæsning kunne iværksættes, Naar Præsten har udleveret det, Han havde, naar man har anholdt af Amtet om gamle Protocoller, og faaet benægtende Svar, naar Herskabet har udleveret gamle Regnskaber, men Præstens, som for det meste Concepter af udgivne Sager, vare fulde af Abbreviationer, og Herskabets vare deels med gammel Bogstavering, deels med vanskelige Hænder, altsaa begge Slags ej beqvemme for Begyndere eller Børn, og tillige ej morende for dem, da de handle om den gandske uvedkommende Ting, naar endelig ved alt dette Skrevne findes det Ufuldkomne, at Alt er kun enkelt, og hver for sig, og den bedste Skolelærer, dersom Han, som ofte er Tilfældet, har 30 i øverste Part, maa have 15 Stykker forskiellig Skrift, maa lade 2 og 2 læse sammen, maa først giennemlæse med hver 2 sit Stykke Skrift, saa lade dem læse over, saa høre igien disse 15 Partier, hver 2de deres Skrift; hvad kommer saa ud enten af Skriftlæsning, eller hvor utroelig megen Tid spilder ikke Skriftlæsningen for alt det Øvrige, som skal foretages i Skolerne? Er det en umodsigelig Sandhed: Den som vil Hensigten, maa ogsaa ville Midlerne; saa er det langt fra nok at fordre Skriftlæsning, langt fra nok at bebreide Lærer og Børn; men tvertimod nødvendigt, at der føies saadanne Anstalter, at det kan blive mueligt for Læreren, at lære Børnene Skriftlæsning, uden at det skeer paa de andre Tings Bekostning, som skal læres i Skolerne. Nu, hvilke Anstalter skulde da føies for Skriftlæsningen, at den kunde blive nogenledes almindelig og fuldkommen, Jeg mener, en Læsebog, skulde stikkes i Kobber, som indeholdt forskjellige gode danske Hænder (jeg har seet ikke faa saadanne, endogsaa smukke Hænder; men ikke de tydske eller tydsk danske, som vi have stukne i Kobber, thi hvorvil disse kan være meget ordentlige og nette, synes de dog gemeenlig at mangle Bogstavernes Tryk og Proportion, der for en stor Deel udgiør smukheden eller Skiønheden), deels saaledes forskiellige, at nogle indeholdte den skarpe eller kantede danske Haand, deels at andre viisde den afrundede Haand, der ikke allene kan være ligesaa smuk, som den skarpe og kantede, men endog langt hurtigere, altsaa fortrinligere. Læsebogen burde og fremstille latinske Hænder, ikke allene den saa kaldede engelske Haand, men endog den ellers brugelige almindelige Haand. (Fractur=Skrift behøvedes ikke, som nu til Lykke er gaaet af Brug) Saadan en Bog, som nyttig og gavnlig, kunde enten være en bibelsk Historie (Vi have vel en riig Overflødighed af disse, men faa, om Nogen, synes at svare til Hensigten, som ikke skulde være at giøre Bibelens, især det nye Testamentes, Læsning overflødig, derimod opvække den, dernæst skulde saadan Historie give Børnene en kort Oversigt over det hele af Bibelens Tildragelser, uden al Tilsætning af Moral, Vers m. m., samt Christendommens Historie til vore Tider, og deriblandt fremsætte de mærkværdigste Personer og Begivenheder, som kunde forekomme i Prædikener, uden hvilket mange Prædikener vil blive unyttige, naar Tilhørerne ej kiender Noget til Personerne, som anføres til Oplysning eller Exempel), eller en kort Agerdyrknings Lære (ikke Katechismus), der maaske kunde være et Udtog af de Nyeres udkomne Arbeider; maaske allerbedst de nyeste Erfaringer og Opdagelser i Landbruget, men som alle maatte være prøvede og i høi Grad paalideligede. Ved saadan Bog kunde Parti Læsningen, som er endelig nødvendig i hver Skole, hvor nogen synderlig Fremgang skal finde Sted, ogsaa bruges ved Skrift til Skriftlæsnings betydelige Fremme. - Vilde man mueligen ansee Dette for et umedent og latterligt Project formedelst Papiir og Kobberstiks Kostbarhed; saa vilde man behage at eftertænke: at saadan en Bog skulde ikke gaae ud i Verden paa Lykke og Fromme og paa det Uvisse, som enhver anden Bog, men skulde authoriseres for Skolerne. Regner man nu fornhver fast Præst 2 Skoler, og til hver Skole blot 4 Exemplarer, saa blev for Siællands Stifts 300 Præster 600 Skoler og for disse 2400 Exempl. For Fyens Stift paa ligeMaade 1080, Langel. og Loll. 832, Ribe 1520, Aarhuus 1504, Viborg, 864, Aalborg 912, altsaa for Danmark 9112 Exempl. Norge, Aggersh. 1280, Christiansands 512. Bergens 670, Trondhiems 616, Nordlands 408, altsaa for Norge, 3386 Exempl., tilsammen for Danmark og Norge 12,498 Exemplarer. Beregnede man nu blot 12,000 Exempl. og det endda for første Gang alleneste, og saa dertil, hvad siden jævnlig formedelst Slid vilde behøves; saa synes, at i hvor dyr end Papiir og Stik vilde være, maatte dog Prisen paa hver Exempl. blive meget lav, baade for Mængden, og den visse Afsætnings Skyld. Valgde man nu til dette Brug: De nyeste Erfaringer, i Landbruget, saa kunde disse i Begyndelsen være indskrænkede, og man fik dog Noget at begynde med, som kunde siden Tid for Tid forøges, og lægges til det først Udkomne. - Vilde man sige: Vi har trykte Skrive=Bogstaver, skulde endelig en Bog behøves, saa kunde den trykkes med disse. -Men Nei, Disse staaer enkelte, og det vilde blive en jammerlig Skrivning, dersom man skulde holde op ved hvert Bogstav, men saaledes er og ingen Skrift. Hver god Haand maa i Almindelighed skrive hvert Ord i et Træk. Desuden maa der være stor Forskjæl paa et og samme Bogstavs sidste Opstreg, eftersom det følgende lidet Bogstav er af de lange eller korte. Opstregen til de lange smaae Bogstaver maa være brakere og steillere endtil de korte smaae Bogstaver, hvis ellers de lange og korte smaae Bogstaver skal staae i behørig Afstand fra det foregaaende Bogstav. Ogsaa de neden til lange Bogstaver skrives anderledes i Forbindelse med det langes end med ethvert andet mindre Bogstav, med mere. - Læser, synes Dette dig ikke til Pas, saa giv os noget Bedre, hvorved Skriftlæsningens Ufuldkommenhed kan afhielpes; og enhver Forstandig, især Skolelærere, Præster og Skole-Commissioner vil være dig særdeles forbunden.