Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-09
Denne Byes Navn viser sig nu vel for første Gang i de offentlige Blade, og dog har den sin Historie og det endog en meget mærkelig i den nyere Tid. Hr. Gamba anfører følgende derom: Naar man nærmer sig Elisabethpol, seer Øiet med Fornøielse de pragtfulde Træer, som omgive det gamle Ghendies Ruiner og endnu staaende Bygninger. Da General Titianof bemægtigede sig denne By, forandrede han sammes Navn til Elisabethpol, til Ære for Kejserinden, Alexanders Gemalinde. Den Chan som paa den Tid regierede i Ghendie førte den stolte Titel af Chanernes Chan, sandsynligviis forat efterligne sin Souverain, Persiens Konge, der kalder sig Kongernes Konge. Da Keiseren af Rusland i Aaret 180, havde taget Georgien, i Besiddelse, og Titianoff, en fød Georgier, var udnævnt til første General-Gouvernør over Provindserne hinsides Kaukasus, vilde han gjøre Landets forhenværende Souverains Fordringer, paa de omliggende Chanater gieldende. Da Chanen af Ghendie vægrede sig ved at erkjende Ruslands Overherredømme, blev han angreben i sin Hovedstad. Han besad Chanatet nedarvet fra ældre Tider, og da han, hvad det end skulde koste, dog vilde blive afhængig, saa tilbød han at afstaae alle sine Stater paa det eneste Vilkaar at beholde den Fæstning, til hvilken han havde trukket sig tilbage. Hans Tilbud bleve forkastede. Han fattede da den eneste Beslutning, som endnu var tilovers, nemlig at forsvare sig. Dette kunde han med nogen Udsigt til lykkeligt Udfald. Denne af Tyrkerne med megen Soliditet anlagte Fæstning er godt udrustet. Chanen selv var overalt tilstede; her opmuntrede han Arbeiderne til at forbedre Brescherne, der ladede han selv, en fire og tyve pundig Kanon, som endnu er tilbage, og rettede den imod de russiske Batailloner. Forgiæves Anstrængelse! Ghendie blev indtagen af Russerne, og Chanen selv dræbt paa den Kanon, han havde rettet mod deres Geledder. General Liesanewits, dengang Oberst, bibragte ham det første Sabelhug, og vilde i Fægtningens Hede ikke give ham Pardon, men overlod til dem, som fulgte ham, at ombringe ham. Denne Chan var berømt for sit Mod og sin faste og strænge Characteer. Han straffede de Skyldige for den mindste Feil uden at skaane hvemsomhelst, selv ikke engang sin Søn, naar han overlod sig til Excesser. Han havde paa sin Fæstning ladet bygge et meget stærkt Citadel, hvortil han tog sin Tilflugt, naar Folkets Utilfredshed foranledigede Oprør, thi den strænge Retfærdighed, som han udøvede imod sine Undersaatter, udstrakte han ikke til sig selv. Han var overordentlig pengegjerrig, og hans Undersaatter vare paa enhver Maade underkastede alle mulige Jndskrænkninger. Viin, Brændeviin, alle Drikkevarer, Kjød og andre Levnetsmidler, med eet Ord, alle Jordens og Erhværvflidens Frembringelser vare belagte med Afgifter. Af Silke f. Ex. maatte betales 2 Sølv=Rubler pr. Pud. Da Rusland endnu ingen Forandring har gjort i dette Lands Bestyrelse, saa ere Jndbyggerne, i Følge af deres forhenværende Souveræners Undertrykkelser, meget mere betyngede med Byrder end Russerne. Chanen af Ghendies Undersaatter, deres Koner og Døttre betragtedes som hans Eiendom. Naar en Kone behagede ham, gav han befaling, tilat føre hende til ham, og aldrig taalte han Modsigelser eller Jndvendinger. Hans Harem bestod af 4 lovmæssige Koner og 20 Medhustruer. Da Fæstningen var indtagen, fandt man i samme uendelige Rigdomme. Nogle Summer bleve plyndrede, men den største Deel tjente til at betale Tropperne deres tilgodehavende Sold. Jndvaanerne troe dog, at Chanen, som var underrettet om det forestaaende Angreb, havde nedgravet sine fleste Skatte. Til at bekræfte denne Mening forsikkres, at han ofte havde ladet Haandverkere bringe til Fæstningen, for at bruge dem ved Nedgravningen, og da disse aldrig igjen kom for Lyset, saa troer man, at han har opofret dem for sin forsigtige Bekymring. Hans to Sønner, som en Tidlang vare fangne i Rusland, have nu begivet sig til Persien og kjende sandsynligviis Hemmeligheden ved denne Skat, hvis den virkelig nogensinde har været forhaanden. Chanen af Ghendie besad endnu andre Paladser i Byen, og i en Versts Afstand fra Fæstningen langs med den lille Flod Ghendie et prægtigt Lyststed og Haver, hvor han opholdt sig om Sommeren med sine Koner. Hans Palads er for nærværende Tid bestemt til Hospital.