Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-27
Man seer af offentlige Blade, at det efter berømte Lægers Vidnesbyrd er lykkedes Doctor Struve i Dresden at udfinde en Maade til chymisk at imprægnere ethvert sundt Vand med de mest berømte Sundhedsbrøndes Bestanddele, og at en Brøndanstalt af denne Slags, som meget søges, er anlagt ved Dresden, samt at lignende Anlæg foretages ved Berlin, Warschau, Brighton og flere Stæder. Mineralvandets Velgjørenhed for mangehaande Svagheder er afgjort, og ønskeligt vilde det vist være, ei forlangt fra Danmarks Hovedstad at have en Jndretning, der kunde gjengive mange Svage Sundhed og Kraft. Fredensborgs af de bedste Læger, altid erkjendte høist sunde Beliggenhed, der ogsaa bestandigt har stadfæstet sig, ved den høie Alder, saa mange af dets Beboere have naaet, og den velgjørende Virkning, et endog kort Sommerophold har havt paa enhver Sygelig, der har besøgt det, anbefaler det, fremfor ethvert andet Sted, til en Sundhedsbrønd-Anstalt; dets udmærket delige Beliggenhed i en paa saa mange Naturskjønheder og yndige Spadseregange sjelden rig Egn, er høist oplivende for Sandserne; dets store skovkrandsede fiskerige Esrom Søe, hvis kristalklare Vand fremqvælder af mangfoldige Kilder, afgiver det sundeste Vand for Tilberedning til Drikning og Badning; Egnens meget betydelige Høide, fjernet et Par Mile fra Havet, frembyder en Luftreenhed, der maa være saare gavnlig for den kun til lav Strandluft vante Kjøbenhavner eller Helsingører, og den, ved en ypperlig og delig Vei, ikke betydelige Afstand fra Hovedstaden, vilde alligevel være stor nok til at frembringe den ved Fjernelse fra Forretningssorger nødvendige Sindsro. Lønnende i alle Henseender vilde det derfor vist være for en duelig Læge, der, efter Dr. Struves Plan, at indrette en saadan Anstalt; Anlægget vilde vel, skjøndt mange locale Hjelpemidler ville findes, blive noget bekosteligt, men der vilde nok ogsaa findes endeel Formuende, der, naar en Mand af Tiltroe drev Sagen, vilde være saa fornuftige, heller ved Actier at deeltage i en saadan, efter al Sandsynlighed, vel indbringende Indretning, end anbringe deres Penge i høist tvivlsomme Papirer, og det er sikkert at vente, at en saadan Anstalt vilde fra vor gode Konges Side nyde enhver Begunstigelse. Lovtale over Tiderne. (Slutning; see No. 31.) Det er af det Anførte klart, at der nod aldrig har hersket hos os større Luxus end nu, og hvilket beviser vel en Tidsalders Velstand, bedre end netop denne? Da Adelen i Christian den Tredies Tid, ved de seculariserede geistlige Godser, var bleven saa rig, opkom ogsaa de uhyre Beenklæder, der kaldtes Pludderhosen, eller von Huus und Hoff, hvortil der gik 80 Alen Tøi, og som hardtad ti Menneskeer kunde have nok af et eneste Par. Vel have de fleste af vor Tids Herremænd ikke, saaledes som da, mere Raad til at bære saadanne Hoser, men saa kunne derimod Cavallerer uden for Herremandsstanden bære Kraver, og Damerne uden for Adelen Puffer og Besætninger og Kaaber, der, i Henseende til deres Størrelse og Omfang, ikke mindre fortjente Navn af Pludder Kraver, og Pludderpuffer og Pludderkaaber. Mangen Dames Kjolebesætning er nu dobbelt saa meget værd som mangen Landmands Gaardbesætning, og for et eneste ægte Shawl kan man nu kjøbe en heel Landeiendom med Jorder, Tørvemoser, og Tilbehør. Saa stor er Velsignelsen, saa ubeskrivelig Overflødigheden. Vi ligne heri næsten hine Americanere, der, ved Europæernes Ankomst, vare saa forsynede med Guld, at de gave adskillige Pund af dette ædle Metal for en Kniv eller et lidet Speil; thi Kornet, vort Guld, er nu i saa ringe Priis, at ofte en eneste Parquetbillet koster mere end en heel Tønde, Rug. Man roser vel Kong Waldemars Tider, da man kjøbte en feed Stud for to Skilling, men hvad ville tilkommende Slægter sige, naar man fortæller dem, at i Aaret 1824 et ægte Shawl og et Sted paa Landet omtrent vare af lige Værdie. Men jeg hører allerede Moralisten rykke løs mod mig med sin Straffeprækken "Skinnet bedrager, siger han, og det er ikke alt Guld, som glimrer. Denne indbildte Velstand er ikke andet end Fata Morgana – et Luftsyn, der viser de prægtigste Slotte og Søilegange, men som forsvinder, naar man betragter det nærmere. Under Glimmerets Purpurkaabe skjuler Armodens Elendighed sig. Hine prægtigt klædte Herrer og Damer ere ofte kun Don Ranudor og Donna Olympiar, der bedække med deres borgede Pragtklæder Usselhedens Nøgenhed. Gaa til Assistencehuset, til Forligelsescommissionen, til den lille Gjeldscommission, og du vil snart erfare, at al hiin Luxus mere er et Fribrev for Prakkerie, end et Beviis paa sand Velstand." Saaledes taler Moralisten, men saaledes have alle Moralister talt for Aarhundrede siden.