Jyske Efterretninger, 1787-05-25
Ved min salig Mands dødelig Afgang, som ved denne Aarets Tid bliver fire Aar siden, var jeg i mit Valg saa uhældig at antage Procurator Thomas Dall til min Laugværge, der har kostet mig min timelig Velfærdt og meere, som jeg desværre. alt for sildig er kommen efter. Denne Mand paatog sig alt for gjerne dette Laugværgeskab, og ikke det aleene, han paatog sig strax og efter bemældte min salig Mands Død, alle Ting som sit eget, hvilket gav mig Anledning til, ikke ugrundet, at giøre mig de beste Udsigter, allerhelst han antog sig alt til egen fra Raadighed, under de ofte gientagne Lofter, at han vilde sørge for mig til mit Beste, og søge min Conservation. Denne Omgang og de mig gjorde gode Lofter aarsagede, at jeg upaatalt lod ham derigere alting, skiønt de Bekoltninger han ved Forandringer ved Huus Bygning a. tilføiede mig, blev mig ligesaa bekostelig som de virkelig var uindvilliget af mig, eller nogen finde af ham forespurgt, om min Samtykke dertil; saaledes lod han mig strax og det første Aar efter min salig Mands Død, paaføre store Bekostninger med Huus Bygning, foruden andre bekonomiske Jndretninger i mit Huusvæsen og lovlig brugte Næringsvei i min salig Mands Levetid, hvis Følger for mig siden er befunden til min total Ruin og Undergang. I de første 2 Aar efter min salig Mands Død, og i det gode Haab, at denne min Laugværges første gode Løfter dog rengang skulde blive opfyldt, blev alt hos mig i og uden Huset bestyret efter Dalls Direction. Alle hans befalinger var mig i saa Maade en Lov til Efterlevelse, ligesom jeg og i hans da beboede Leie=Værelser, hos Würnfeldt, onskaffede ham adskilligt til Huusholdnings Fornødenhed; men da han i Foraaret 1785, finder for godt at nedrive den vestre Ende af min Gaard og reparere samme sig til Beboelse, hvorved han foraarsaged mig stor Skade og Uleilighed; i disse Værelser indflyttede han til Michaelii 1785. alt uden min Forespørsel og Consence, dog fra min Side (i det vedvarende gode Haab, som formældt) uden Vegring, ligesaa og uden Tilstaaelse, det sidste aldrig forlangt, følgelig kunde det første ei skee. Ongefær et halv Aarstid efter denne Jndflyttelse i mit Huus, kunde jeg kiendelig formærke fra Dalls Side, langt andre og hans Løfter ganske medstridige Hensigter; thi han har i det sidste Aar her i mit Huus, ikke alene opført sig grov og uanstændig, men endog paa den allerskiændigste og egennyttigste Maade bemægtiget sig alt mit Eiende. Jeg har ofte forlangt Rigtighed af ham, for alt hvad han saaledes fra mig har havt under Hænde og været betroet; men hver Gang bleven begegnet med de haardeste Trudsler, der har endog kundet hensigte til Undsigelser m. m., en Omgang, deriblandt sædelige Folk er Gud skee Lov ligesaa sielden, som næsten uhørt. Tid efter anden har jeg søgt paa den allerfordrageligste Maade, at bringe dette mit Huuskors eller denne Procurator Dall paa billigere Tanker; men hans Grovhed, Ondskab, og tilsyne uretfærdige Attraaende, har endelig bragt ham til den Beslutning, at ville udsætte mig med Gevalt af mit eget Huus. Mine, og min Datters Gangklæder, som han kalder Pialter, ville han i saa Maade kaste paa Gaden, hvor vi kunde tage dem; det øvrige i mit Huus ville han tilegne sig, som om saa skeer, kan ikke andet end ansees voldsom og uretfærdig, ligesom og hans Sugende om mit Huus, som han siger at være sit; alt dette tor han gjøre uden at aflegge vedbørlig Rigtighed til mig for alt hvad han i saa Maade, og den Tid han som Laugværge, var betroet og fornøden for mig; til hvilken Rigtighed jeg næsten i to samfælde Aar har opfordret ham, som han under utallige Konster og Forevendinger har vægret sig, snart under Skin af et, og snart under anden udsøgt og paafunden Sneedighed til Forbindring, ved saadan Slange Gang har han holdt mig i en stedsevarende Vilderede, Angst og Frygt for at afvige et Haar fra hans befalinger, afmalet han mig som Døden og Helvede. J saadan Forfatning, Angst og Skræk, samt Uvished befinder jeg mig. Jeg har derfor med beste Overlæg til nogenledes Frelse for mig og Familie om muelig, besluttet med min nu utagende Laugværge Kiøbmand Jes Hansen Ell, at ansøge Justitien, til hvis retfærdig Behandling jeg herved opgiver min Boe, til Skifte og Deeling imellem mig og mine Creditorer; thi anmodes herved Hr. Byefoged Damsgaard at indfinde sig jo for jo hellere her i mit Huus, at holde en ordentlig og lovlig Registerings og Vurderings Forretning over min Boe og Eiendele med videre at forrette til min Boes Udgiørelse som mældt, mellem mig og mine Creditorer, da jeg ved Forretnings Begyndelse. Holdelse skal paavise hvad mig er tilhørende, alt paa det jeg som mældt, kan blive entlediget fra denne mod mig viiste Behandling, og at mine Creditorer kan blive skadesløs, og jeg faae at vide, om jeg derefter, naar disse er tilfredsstillet, eier noget eller ikke. Sæbye den 3 Maji 1787. Maria, som Laugværge, sal. Christian Hartvigs. Jess Hansen Ell. Denne Mad. Hartvias Declaration have vi hørt, og været overværende ved hendes Underskrivt og Tilstaaelse, det vi med Sandhed kan bekræfte. Datum at supra. A. S. Winding. Marcus Hansen Møller. Fremlagt ved den efter samme begyndte Forretning i Mad. Hartvigs Huus den 5. Maji 1787. Damsgaard. Nielsen. pro vera Copia. Damsgaard. Har jeg som Skifteforvalter den 5. Maji sidst antaget hendes Boe under Registering og Vurdering til videre Skiftes Fremme imellem hende og Creditorer. Disse sidste indkaldes herved at møde for Skifteretten til de Tider Loven befaler, deres Krav at anmælde saa beviislig som skee bør. Sæbye den 8 Maji 1787. C. B. Damsgaard.