Berlingske Tidende, 1833-06-19
J den catholske Kirke i Frankrige yttrer sig nu meget kjendeligen en høist mærkelig Aand, af hvis Udvikling store Følge kunne ventes. Jesuiterne under Reformationen havde, med den smaaelige Aand, som beherskede dem, ene og allene grundet Kirkens Udsigter og Forhaabninger paa - Hofgunst, og søgt deres Stytte i Ørebigten, istedet for at søge den paa Prædikestolen og i Opsynet over Skolerne. Endskjøndt de vel ikke hverken vilde eller kunde gjøre alt det Onde, som man beskyldte den for, saa er det dog unægteligt, at de aldeles have miskjendt den Stilling, som den catholske Kirke i Aaret 1814 burde og kunde have haandhævet, og at de gave den en Retning, som ikke har baaret og ikke kunde bære gode Frugter. Jesuiterne nedværdigede det Helligste, Religionen, til en Gienstand for politisk Had og politisk Mistillid, og opdroge uvidende og fanatiske Klærker (ingenlunde Geistlige) - tildeels unge adelige Jgnoranter - hvis Dannelse i Seminarierne ingen høiere Tendents havde, end at dresseres til at opramse en catholsk Messe og disciplineres som en politisk Corporation. Jesuiterne kunde ikke dølge for sig selv, at der behøvedes langt Meer til at gjengive den franske National- tirke sin gamle Hæder, som den havde i Bossnets og i FenelonsDage, og sin legitime Jndflydelse paa Nationen; de udkastede nogle Planer, som kunde føre dertil, f. Ex. Oprettelsen af et Collegium for høiere theologiske Studier; til et saadants Oprettelse have Kammerne nogle Gange, efter Jesuiternes Tilskyndelse, bevilget store Summer, uden at disse have gjort et Skridt til hine Planers Jværksættelse. En Deel af den franske catholske Kirkes Geistlighed billigede ingenlunde denne Retning, men at geistlig og verdslig Magt var i Jesuiternes Hænder, og disse tillode ingen andre Meninger, end deres egne Ret til at skaffe sig et Middelpunkt i Kirken og frimodigen at udtale sig. Siden Julirevolutionen have disse Partier med større Frihed uddannet sig og taget forskjellige Retninger; nogle have forsøgt, at foren sig med den sædvanlige Liberalismus, som f. Ex. Abbed Chatel, der kalder sig Frankriges Primas; et daarligt Forsøg, En anden Vei har Abbed la Mennaiss's theologiske Skole valgt; den er i enhver Henseende hiin saakaldte primatiske Kirke overlegen. Dens Hensigt var, at adskille Kirken fra Staten, og opvække den gamle franske Kirkes Grundsætninger til Live. Jesuiterne have imidlertid havt Jndflydelse nok i Rom til at udvirke denne Læres Fordømmelse af den pavelige Stol. Siden har denne videnskabelige Anstalt ophørt, offentligen at foredrage sine Grundsætninger. La Mennais selv har begivet sig til Klosteret Juigny, for at anvende sit Otium paa sine Værkers Udarbeidelse; hans Disciple vedblive at danne en lærd Congregation i Paris, hvori de uddanne deres Studier og Lærdomme, og forberede sig til en ny Virksomhed. Denne Afbrydelse maa være saare gavnlig for dem, thi den Vei, som de først valgte, havde en altfor politisk Retning til at den kunde føre til noget Varigt. Denne theologiske Skole har blandt sine Medlemmer mange unge Mæn af udmærkede Aandsevner og grundig Erudition. Dens Studie ere alvorlige, dens Hensigter rene og den er uden Tvivl bestemt til at spille en vigtig Rolle. Men det meest overtydende Bevilpaa den Følelse for Nødvendigheden af en ny og bedre Retning som den yngre franske Geistlighed i dette Øjeblik lægger som Dagen, er en Congregation i Diocesen Mans, der, med Bispen Samtykke, har dannet sig til Benedictinerordenens Ge oprettelse. Den gamle berømte Benedictinerordens uforgængel, Lærdomsminder havde hidtil i den catholske Kirke Jngen fundet der fortsatte dem; den ny Congregation har kjøbt det gamle Afbedie Soldmes ved Sarthe, og bestemt det til Middelpunkifor et ny lærd Orden, der skal fortsætte hiin ældres historisk, og theologiske Arbeider. Under Restaurationen har nogle Gang været Tale herom; Chatteaubriand havde den Jdee, at St. Denysstiftet skulde bestemmes dertil, men han har aldrig havt Energi nok til at gjøre for denne Plans Udførelse. Den ny Congregtion bestaaer hidtil af til Medlemmer; de have indført de gamOrdensregler og antaget Navnet: "Benedictiner-Ordenen af Salemes. Tiden vil lære, om de ere Mænd til at udføre et saa stort Foretagende; i det mindste tør man haabe, at de ikke vi savne den Understyttelse, som behøves, for at sætte dem Stand til at bevise deres Dygtighed. Dertil fordres Tid, Re lighed, betydelige pecuniaire Ressoureer og en stor Energie, me allerede det blotte Forsøg er Vidnesbyrd om, at en ny og ad lere Aand er vaagnet i Frankriges catholske Cleriste.