Jyske Efterretninger, 1774-05-06
Slutningen af Hr. Bekys Svar paa den Ubekiendtes Brev med de indsendte 10000 Rubler. Dette Middel er, efter mine Tanker, det sikkerst, til at forekomme Trang hos unge Folk, som skal være nyttige, og det dog i Gierningen ikke kan være anderledes, end naar man forskaffer dem nogen Bistand til nødvendig Understyttelse. Og naar slig Understyttelse endeligen flyder til saadanne, som giøre sig værdige dertil, saa vil den i alle Opklækkedes Hierter mærkeligen opskyde en Spiire af Vindskibelighed til Arbeidsomhed, og til Pligternes Jagttagelse, og hielpe at udbrede sig. Og da Medlemmerne i Pupille=Raadet i dette Huus ere medvirkende Huusholdere i alle og enhver Velgiørers stille Fornøyelse, saa vil man ved deres Mellemhandling omhyggelig være betænkt paa at unddrage alle Uværdige og Ufortiente denne ikkuns de gode Gienstænder tiltænkte Velgierning, saafremt imod bedre Forhaabning slige skulde finde sig; vel vidende, at ilde anbragte Almisser og Velgierninger forlede Menneskene fra Arbeidsomhed og Flittighed, og giøre dem til beklagelige Offere for Leddiggang og Ryggesløshed; hvorudover hine nok ville hytte sig for at frembringe Betlere, som forsætligen hænge efter Ladhed og Armod; thi Dovenskab og Liderlighed have ingen Ret til den almindelig Gavmildhed. J foranførte patriotiske Hensigter, min Herre, bestaaer det Udkast, som jeg hermed forelægger Dem, for at lade Deres udsatte 50000 Rubler engang for alle flyde ind i det Moscovitiske Opfostringshuus, og vil Pupille=Raadet være betænkt paa værdig at anlægge dette Fond, som, 6 af 100 beregnet, aarlig maae indbringe 3000 Rubler. Denne Summa, i adskilte af 300 Rubler bestaaende Deele, vil i en stedsevarende Tid forskaffe en aarlig Udstyr til 10 Opfostrede, hvis Antal vel endog, ligesom Renterne for den første Udladelse efterhaanden maatte stige, formedelst Pupille=Raadets Omhyggelighed kan blive formeeret. Dette, min Herre, er altsaa det Brug, som jeg tænker at gjøre af Capitalen, som De har fundet for got at overlade til min Raadighed. Og det er tillige, efter min uforgribelige Meening, der sikkerste Middel til at opmintre Talenter, at gjøre dem gyldige, at lette mange Giftermaale, og saaledes at formeere Folkemængden i Riget, for hvilke forventende Fordeele Rusland vil have Dem at takke. Til Slutning 20 A. C. min Herre, maatte jeg endnu gierne ikkuns ønske mig 2 Ting: Først, at mit Anslag maatte finde Deres bifald, og for det andet, at eye Deres Portrait, for at sætte det iblandt andre dette Huuses Velgiøreres Skilderier. Skade er det, at Deres Dyd holder sig indhyllet i Beskedenheds Slør, Men det maae være saa fiint, som det vil, saa skal det dog aldrig negte os den Forlov, at afskildre Dem under det Sindbillede, som De har behaget at udvælge i Deres Signet, og at opsætte det til en Afmindelse iblandt nys bemældte Skilderier. Dette Sindbillede forestiller Solen, bestraalende Jordkredsen, under følgende Devise: Nor sibi, sed populis, altsaa staaer der af Deres frivillige Stiftelse lige saadanne Virkninger til at vente i det Smaat, som hines Stierne Classe frembringer i det Store, men Deres Devise skal og være et Theema til den Lovsang, som en aldrig forstummende Taknemmelighed velsigned skal opstemme til den ubekiendte Velgiørers Ære. Jeg er med ærbødig Agtelse Min Herre, Deres hengivne lydige Tiener.