Berlingske Tidende, 1836-03-11
Etatsraad Hvidt ytrede under Sagens foreløbige Behandling, at Committeens Pluralitet syntes strax ved dens første Sammen træden at have foresat sig et Resultat, hvortil den under alle Omstændigheder vilde komme, og efter dette at have lempet alle Præmisserne i dens Betænkning, i Stedet for at den burde have fulgt den modsatte Vei, nemlig først tænkt sig alle Grunde for og imod Sagen, og da efter disses nøieste Prøvelse fremstillet et Resultat. Taleren gjennemgik derefter udførligen Committeens Betænkning. Skulde man vente, indtil man paa Erfaringens Vei kunde komme til noget afgjørende Resultat i Henseende til det omhandlede Spørgsmaal, da var det sandsynligt, at Offentlighed aldrig vilde blive de danske Provindsialstænder til Deel, thi det eneste Forbillede, af hvis Erfaring man skulde kunne høste Nytte, var de preussiske Stænder, men det var meget tvivlsomt, om Offentlighed nogensinde vilde blive dem til Deel. Under alle Omstændigheder vilde man i Preussen kunne paaberaabe sig den samme Mangel paa Erfaring. Naar Committeen havde ytret, "at Beviset for de respective Kamres Værd og Betydning i de constitutionelle Stater ikke i og for sig kan udledes af deres Offentlighed, og at det, fordi Offentligheden der viser sig som et gunstigt Princip, ei er vist, at Principet er ligesaa nødvendigt og nyttigt i raadgivende Stænder, da kunde der, selv alt dette indrømmet, dog deraf ingenlunde følge, at Offentlighed er utilraadelig for raadgivende Stænder. Hvad der følger deraf er, at man maa veie samtlige de Grunde, som tale for Offentligheden i de Stænder, der have en afgjørende Jndflydelse paa Lovgivningen, paa Fornuftens Vægtskaal, der vistnok er ligesaa sikker og ubedragelig som Erfaringens. Naar Committeen fremdeles havde befrygtet: "at Offentlighed i en raadgivende Forsamling let kan friste Talerne til meere at rette deres Ord til Tilhørerne end til Sagen, da kunde denne Frygt kun gjelde enkelte Talere. Vilde derimod ikke Offentligheden give en Jmpuls til hele Forsamlingen og vække mangen En, som nu, om ikke med Ligegyldighed saa dog ikkun med ringe Jnteresse, betragter de Gjenstande, som omhandles, og sætte mange nu slumrende Kræfter i Bevægelse, Committeen havde anført det som en Betænkelighed ved Offentligheden, at hvad der blev sagt i Forsamlingen vilde ikke alene virke paa de tilstedeværende Tilhørere men ogsaa igjennem hele Journalistiken paa Publicum, men det er just denne Virkning, ethvert Ord, som bliver udtalt i Forsamlingen, skal have. Det er fra Forsamlingen, at den Aand bør udgaae, der skal gjøre sig gieldende i Publicum; eller skulde det da virkeligt være at befrygte, at de Grundsætninger, som udgaae fra Mænd, hædrede med hele Nationens Tillid, skulde blive farlige for Statens Ro eller Borgernes Sikkerhed; Naar Committeen havde yttret, at Forsamlingen ikke i sit første Møde kan have viist sig sit store Kald fuldkommen voxen, ikke kan have samlet Erfaring nok for at bedømme, om Offentligheden er gavnlig for Jnstitutionen, og at en Ytring herom vilde bære Præg af ubeskeden Selvtilfredshed, da maatte Taleren gjøre opmærksom paa, at Committeen selv har sagt, at det ikke er paa Erfaringens Vei, at Opløsningen af det vigtige Spørgsmaal, om Offentlighed kan bestaae med og være gavnlig for raadgivende Provindsialstænder, skal søges. Og skulde da Forsamlingen ikke allerede i sit første Møde have viist en saadan Forretningsdy tighed, at den ikke behøver at skamme sig for sine Medborgere, Bort med denne Beskedenhed, som altid stiller sig i Veien, naar det gielder om at handle med Bevidsthed af egen Kraft. Naar endelig Committeen har trøstet med den Ytring, at saa vist som Offentlig hed i alle andre Statsanliggender vil blive en stor og mægtig Jmpuls til at oplive Almeenaanden og knytte Baandet imellem Fyrsten og Folket fastere, saa vist maa det og saa antages, at Kongen vil give Stændernes Forhandlinger Offentlighed, da maatte Taleren tilstaae, at han ei havde været istand, til at indsee Sammenhængen i denne Slutning. Dersom man havde sagt: "saa vist som Offentlighed i alle andre Statsanliggender er en stor og mægtig Jmpuls til o. s. v., saa vist er det ogsaa, at denne Jmpuls vil blive langt stærkere og mægtigere, naar Offentlighed tilstaaes Stændernes Forhandlinger, vilde Taleren med den fuldeste Overbeviisning have underskrevet denne Sætning; eller dersom man havde sagt: "at skjøndt Offentlighed i alle andre Statens Anliggender vilde give en stor og mægtig Jmpuls til o. s. v., saa maatte man dog befrygte, at, da en saadan Offentlighed ei her endnu finder Sted, Kongen heller ikke endnu vilde tilstaae Provindsialstænderne den, da maatte Taleren, skjøndt med en smertelig Følelse, erkjende Slutningens Rigtighed; men nu begreb han ikke, hvorledes Committeen af de opstillede Præmisser havde kunne drage den anførte Conclusion. Saa dybt end Taleren følte, hvilken gavnlig Jndflydelse Offentlighed vilde have paa Forsamlingen, saavel i dens indre Forhold som i dens Relation baade til Regjeringen og til Nationen, saa erkjendte han dog, at Jnstitutionens Tilværelse ikke, i det Mindste ikke for Øieblikket, er knyttet til denne Offentlighed; men hvad han dybt i sit inderste hjerte følte, var, at det var Tid for Forsamlingen endeligen engang med Varme men ogsaa med Besindighed at udtale sig om en Gjenstand, der er høiere end den legemlige Æden og Drikken. Udenfor Forsamlingen stod en Million Medborgere, lyttende med Begjærlighed til dens Tale og tillidsfuld ventende, at ligesom deres Udkaarede med ufortrøden Jver veiede deres Tarv, naar det gjaldt de materielle Jnteresser, de ogsaa med mandig Kraft vilde hæve deres Stemme, naar Talen, var om et af de største og vigtigste Hjul i Statsmaskinen. Efter Alt, hvad han saaledes havde anført, maatte han foreslaae en anden Jndstilling istedetfor Committeens første Jndstillingspunkt. at Forsamlingen i en allerunderdanigst Petition til Hans Majestæt fremsætter de Grunde, som i Almindelighed tale for Offentlig hed i Stænderforsamlingen og oplyser, hvorvidt disse, ikke efter Erfaring, men ifølge rigtige Fornuftslutninger, ogsaa maae kunne finde Anvendelse paa raadgivende Stænder, samt derefter allerunderdanigst henstiller til Hans Majestæt, om Allerhøistsamme ikke maatte finde det hensigtsmæssigt nu at opfylde det fra saa mange Sider om Offentlighed ytrede Ønske. Derhos formeente Taleren, at Committeens andet Jndstillingspunkt rettest burde udgaae. Han forandrede iøvrigt siden Ordet: henstiller i det af ham stillede Amendement, til: indstiller. Etatsraad Steenfeldt udviklede de Grunde, der tale for den fuldstændige Offentlighed ved Stænderforhandlingerne. J Særdeleshed, omtalte han, at det er det sande Folkeliv og den sande Almeenaand, som netop er Justitutionens Øiemed, der kun paa denne Maade kan opnaaes; det er denne Offentlighed, der er den sande Control for Forsamlingen, det er ved den, at baade Kongen og Folket lærer de Deputerede at kjende. At det ei kan bestaae med beraadslaaende Forsamlingers Natur, at Forhandlingerne foretages for aabne Døre, kunde Taleren ikke erkjende, da netop den repræsentative Forsamling indeholder Spiren til Offentlighed. Uagtet Taleren saaledes ikke kunde antage, at Jnstitutionen har opnaaet sin Fuldkommenhed, førend den fuldstændige Offentlighed er bleven indført, saa maatte han dog formene, at Tiden dertil ei endnu er kommen. Det er en ny Bane paa det offentlige Liv, Nationen betræder; hverken Regjeringen, Folket eller Forsamlingen er bevandret nok paa denne Vane til, at der, naar Offentlighed strax indføres, kan ventes de tilsigtede velgjørende Frugter deraf. Forinden man ved Offentligheden vilde søge at fuldføre den skjønne Bygning, hvori Almeenaand, Patriotisme og Kjærlighed til Kongen skulde have deres Tempel, burde der først være lagt en fast urokkelig Grund, hvorpaa der kan bygges. Bygningen skal staae i Aarhundreder, og man vogte sig for at ile altfor meget med Tag og Piller, en Storm kunde letteligen paaføre Bygningen ubodelig Skade, naar man ei vil give Tid, indtil Grunden er fast. Jmidlertid formeente han, at Forsamlingen, da den vidste, at Forhandlingernes Offentlighed var Gjenstand for et almindeligt Ønske, ikke burde afvise de indkomne Petitioner, men at den burde benytte denne Leilighed til at henlede Hans Majestæts Opmærksomhed paa, at den indseer Gavnligheden af Offentlighed, uden at den dog andrager paa, at samme strax tilstedes, men blot indstiller, at successive Forberedelser til denne Forandring maae skee. Taleren kunde derfor ei andet end tiltræde Committeens første og tredie Jndstillingspunkt, hvorimod han ikke kunde bifalde det andet, da han formeente, at de foreløbige Discussioner ei bør unddrages Offentligheden; dog var han enig med Committeen i, at Afstemningen bør skee inden lukte Døre. Slutteligen fremsatte Taleren det Amendement: "at de valgte Deputerede i een Provinds maa tilstedes Adgang til at bivaane Forhandlingerne i Forsamlingerne i de andre Provindser, for hvilke de ikke ere valgte, samt at denne Adgang ogsaa tilstedes de valgte Suppleanter i samtlige Forsamlinger".