Viborger Samler, 1845-07-19
Under Overskriften "Den Rige og den Fattige læses i Kjøbenhavsposten" "Naar en fattig Diævel af Sult tvinges til at stiæle et Brød til sine skrigende Børn, da er der ingen Tanke om Barmhiertighed; han kastes i Hullet og, dersom han forhen har været dømt for samme Forbrydelse, da kommer han i Tugt- eller Forbedringshuset, medens Fattigvæsenet høimodigen paatager sig at give hans Familie en saare tarvelig Understøttelse. Har derimod en rig eller fornem Mand (vi tillade os her at bruge disse Ord som Synonymer) snydt og bedraget Staten eller Medborgerne - helst de Fattige – for Tusinder og atter Tusinder, da kan det skee, at Mange helst søge at neddysse hele Sagen; man tænker paa hvor stor Sorg det vilde være for Familien, om den eller den blev vanæret – som om ikke Forbrydelsen men kun Straffen var vanærende –, og kan man endelig ikke undgaae at tage fat paa Sagen, da tager man Allunshandsker paa, og berører den saa delicat som nogen Doctor kan befole en Dames Knæsvulst. Man gjør Undskyldninger fordi man er nødsaget til i dette ubehagelige Tilfælde. . . osv., kort sagt: her følges ofte et ganske andet Ceremoniel, end det der iagttages imod Proletairerne, og godt og vel om man ikke lægger "Deponenten" Svarene i Munden, Noget der virkeligen dog af en dygtig Jnqvisitor kan lade sig gjøre. Vi have kjendt et Tilfælde, hvor en Mand, der var tiltalt for Deeltagelse saavidt vi erindre, Falsk, Tyveri, Tolddefrandation og Forlokkelse til Meeneed; han blev dømt til Fængsel paa Vand og Brød, hvilken Straf han dog fik Tilladelse til at udstaae i en anden Kjøbstad, end den, hvori han havde hjemme. Hvorfor søgte han denne Tilladelse? – men ikke fordi her var en skikkelig" Arrestforvarer, som imod en Recompence tillod ham at faae Viin og Steg i Stedet for Vand og Brød, og fordi man her havde oplevet at see Byfogden ei allene indrømme Raadstuesalen til Stadsværelse for en Tugthuuscandidat, naar denne modtog Visiter, men endog til visse Tider gav ham fri paa Æresord. At det her var Hensynet til Familien, der bevirkede, at Overøvrigheden bevilgede det Ansøgte, er neppe at betvivle Saavidt vides har ingen fattig Mand endnu vovet en lignende Begjæring, saa man er ikke berettiget til at udtale sin Formodning om hvad i saa Fald vilde være skeet; men skulde Retten være lige, da burde det enten være enhver Domfældt tilladt selv at vælge sit Straffested, eller ogsaa Enhver lide sin Straf paa det reglementerede Sted. Man tænke sig det Tilfælde at de sidst henrettede Børnehuusfanger havde begiæret at blive halshuggede paa Amager Fælled – mon det var blevet dem bevilget? – eller om en anden Synder, hvis Hoved skal kappes, ansøger om at blive fri for at faae Doring til Høiesterets dommens Executor – det er neppe tænkeligt, at hans Bøn blev opfyldt. Man sætte et andet Tilfælde: En Embedsmands Søn, der gaaer og driver, forfalder til Spil, og omsider til Tyveri, hvilket er saa bekjendt at hele Byen taler derom. Han kan blive forhørt sub rosa, det er vist, at han har begaaet Forbrydelsen, at han endog har forledet smaa Børn til at beskjæle deres Forældre og give ham Tyvekosterne, men han bliver ikke sat under Tiltale fordi man ikke nænner det for hans Forældres Skyld. Om et fattigt forvildet Barns Forældre bryder, sig derimod sjelden Nogen; man tiltroer ikke dem nogen Følelse for Skam eller Ære; Barnet kommer snart i Forbedringshuset, et Sted hvor, efter P. A. Heibergs Forklaring, Jngen kan forbedres. – Eller – hedder det slutteligen hvis nu endog en temmelig høit staaende Embedsmand imod et Stervbo havde forsøgt et skændigt Bedrageri. Hvis han nemlig i Commission for den senere Afdøde havde hævet 2000 Rbd., som han rigtigen havde afleveret; men den Qvittering, som han fik for Pengene, skal have været saa uforsigtig stilet af den Afdøde, at Vedkommende nu troede ved Hjælp af en lille Forfalskning at kunne benytte den som Gieldsbeviis. – Den fornemme Familie vil sætte alle Hjul igang for at faae Sagen neddysset, paa det at man ikke skulde see sin meget ærede Svoger eller Slægtning, der besidder et saadant Navn, compromitteret fordi han har begaaet en Skurkestreg. Man haaber imidlertid at disse Bestræbelser ikke ville lykkes, da man anseer den Embedsmand, der har med Sagen at gjøre, for at være alt for samvittighedsfuld til at ville bryde sin Embedseed ved at see igjennem Fingre med en Forbrydelse fordi den er begaaet af en fornem Mand. – Hvor vi saaledes vende Blikket hen i vore moderne Stater, see vi Standsympathierne udøve deres mægtige Jndflydelse, og saaledes finde vi, at Ligheden for Loven og Ligheden for Retten som oftest blive ligillusoriske.