JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal til Magistraten angaaende Spærringen af Spadserevejen fra Østerbroe til Stranden. For nogen Tid siden blev i Adressavisen gjort Forespørgsel, hvorfor den tilforn saa yndede Spadserevej fra Østerbroe i lige Linie til Stranden er bleven sperret; men man har endnu intet Svar seet derpaa. Kjøbenhavns Magistrat, under hvis Bevaring de authentiske Fæseebreve ere, kunne herved forbinde et opmærksomt Publikum; og da der ingen Tvivl kan være om, at jo denne Spærring er tilladelig, vilde Kjøbenhavns Jndvaanere ogØsterbroes Beboere, ved Oplysning fra Magistratens Side i denne Sag, blive den Mistanke betagede, som En og Anden iblandt Dem kunne have, at hiint Spørgsmaal af en eller anden Aarsag er bleven overseet, paa hvilken Mistanke enhver let kan falde, naar Grunden til den omtalte Vejs Spærring ej maae vorde bekjendt.
Politivennen, 1799-01-01
Vej Politie. Jeg passerede for saa Dage siden Vejen over Hellinge Heede, hvorved jeg kom til Kundskab om, at Stiftamtmanden Baron Juel Vind har Vejen over bemeldte Heede under Forbedring; gid han tillige vilde erindre at lade grave de fornødne Vand- AsledningsGrøvter, thi uden det vil al Fyldning ikke gjøre Vejen fremkommelig. Ved denne Lejlighed tillades det mig at bringe i behagelig Erindring, at Vedkommende Ejere fra Hellinge Bye til Nakskou Byes Mark, vil lade afhugge de Pile som hænge ind over Vejen, da de let kan foraarsage dem, som passere der om Natten, Ske de. Denne Erindring bedes tillige læst af vedkommende Herreds eller Birke Betiente.
Politivennen, 1799-01-01
Uordener 1) Paa Fortouget uden for Huset No. 162 i Skidenstrædet er en Trærende, som staaer et heelt Qvarteer over Broelægningen, og derved saa let især i Tusmørke eller om Aftenen kan blive Aarsag til et ulykkeligt Fald. Det var at ønske, at Ejeren af Huset ville synke den og at andre, som have lignende Render paa deres Fortouge ville tage denne velmeente Erindring til Eftertanke og ved at ændre slige Fejl gjøre sig deres Medborgere forbundne. 2) Uden for begge Husene No. 191 i store Fiolstræde, som formodentlig tillige tilhøre Ejeren af den store røde Gaard, hænge 2de Lænker ned i Rendestenen, som bevise, at der i Fordumstid har været Brætter over samme. Ejeren maae neppe boe paa Stedet; det ville ellers let være faldet ham i Øjnene, og altsaa vil Anmelderen herved gjøre ham opmærksom paa denne ubetydelige Mangelspost. 3) Uden for No. 237 i store Grønnegade er Lænken i stykker, som skulde fastholde Rendebrættet til Fortonget; hvorved samme (især om Aftenen) ligger de Gaaende mere til Hinder end til Nytte; det var at ønske, at Ejeren af Huset vilde lade det istandsætte jo før jo heller. 4) Paa Konsternes Akademie, Hjørnet af Charlottenborg og Nyehavn fejler Opskrivten af Torvets og Gadens Navn. Man formoder af dem, der have Opsigt med denne Bygning, at de, efter at have læst dette, vise den samme Opmærksomhed, som Landkadetakademiets Foresatte, i lige Begivenhed har udviist.
Politivennen, 1799-01-01
Et Par Ord om Kjødoppustning. Da jeg hændelseviis fik No. 59 af Politivennen at see, hvori man med Ret og billighed yder vor Stadsfysikus den slittige og i sit Embede ivrige Dr. Messa Tak for de Bestræbelser, han anvendte at faae Kjødets Oppustning afskaffer og forbudet, saa troede jeg det min Pligt at gjøre Forfatteren til dette gavnlige Ugeblad opmærksom paa følgende Ting. 1) at Messa ikke er den første der hos Regjeringen har ansøgt at faae denne ækle og skadelige Skik afskaffet, som Forfatteren synes at troe, men, at denne Forordning alt i mange Aar har eristeret i Kjøbenhavn, og at han Luns har udvirket samme ertendert til Helsingøers Bye. 2) At det var at ønske, at denne Forordning ikke allene galdt til disse Steder men over heele Landet, og at man heri havde handlet paa samme Maade, som med Forordningen, der forbyder Brækog Purgeermidlers Salg med mindre de forskrives af en privi- ligeret Læge, som vor Physikus søgte at vorde indført her i Byen, og som af Regjeringen fandtes saa gavnlig, at den gjorde den til en Lov for heele Danmark. 3) Var det at haabe, at Politiet saavel i Kjøbenhavn som i Provindserne holdt et vaagent Ose over disse Forordningers Opfyldelse, som hidindtil desværre! meget ofte forsømmes.
Politivennen, 1799-01-01
Tii Direktionen over Fattigvæsenet. Blandt de Arbejder, hvortil arbejdsdygtige Fattige bliver at anføre, vil man formodentlig især have Hensyn til simple og nyttige Redskaber, som ere uundværlige for visse Stænder i Landet, og som dog ei forfærdiges i samme, men endnu daglig forskrives udenlands fra. Saaledes haver det sig med et særdeles til Skibs højst nødvendigt Redskab, en Dvælg eller Svaber kaldet, hvilket er en halvanden Alens rund Fyrrestok, i hvis nederste Ende er anbragt endeel Klude af forskjellige Farver, eller tykke Uldgarns Lidser eller ogsaa Kabelgarn; denne bruges som bekjendt, at vaske og reengjøre Dækket og andet til Skibs med. Endnu til Dato ere disse forskrevne til de danske Stater fra Lybek, hvor de formodentlig gjøres paa Fattiges Arbejdshuse, de faaes der for 2 Mark danske og i Kjøbenhavn koste de 3 Mark; og da der ej udfordres stor Kunst eller strængt Arbejde tl at forfærdige dem, ubrugelige Lapper til samme kan nyttes og de kunne gjøres af gamle aldrende Folk; saa kan jeg ej troe andet, end dette Vink er Direktionen veikomment, der vist vil vide, at gjøre Brug af samme. Med stor Forundring hørte Anmelderen heraf ved en Lejlighed, at disse Svabere ej bleve forfærdigede nogensteds i de danske Stater, der har saa megen Deel i Skibsfarten, men at denne handlende Nation hidindtil har hentet Dem i det vindskibelige Lybek, der sikkert endnu gjør flere Leverancer til os af ligesaa simple Sager som f. Ex. Malerkoste, Tjærekoste Pensler o. s. v. og han besluttede strax, at lade Direktionen over Fattigvæsenet dette vide, tilnærmere Overvejelse.
Politivennen, 1799-01-01
Kjøbenhavns Gader i Regnvejr. Naar der indfalder stærk Regnvejr, er det allerede ubehageligt nok at gaae paa Kjøbenhavns Gader formedelst den pludselige Oversvømmelse, der truer at sætte nogle af Byens Gader især store Kjøbmagergade og Pilestræde i den Tilstand, i hvilken Hollænderne kuns i yderste Fortvivlelse sætte deres Egne, naar de frygte for Belejring eller Undertvingelse; og, uagtet denne Ubehagelighed stedse vidner om, at Rendestene, Rendesteens Brætter, og alt, hvad der hører til de Render, hvorigjennen Vandet skal have sin Flugt, ikke er i den ønskeligste Stand, saa er der dog en Ubehagelighed, som langt overvejer denne saavel for Kjørende og Ridende, som især for de Gaaen- de, denne nemlig, at der i enhver Gade ere saa mange afbrudte Tagrender, der hænge ud over Tagskjegget, og give Vandet fra sig ien saa frygtelig nedstyrtende Qvantitet, at man er øjebliklig gjennemblødt, og maaskee kunde føle meget farlige Virkninger af dette Dryppebad. Paa det at disse kunde desto overflødigere give Vandet fra sig, ere de aabnede i Form af en Løvekjeft og bøjede saa langt Ud, at de kaste Straalen over Rendestenen. De ødelægge desuden ogsaa Gaden formedelst den stærke Nedstyrtning; og det vilde derfor silkerlig være saare ønskeligt, om Vedkommende føjede saadanne Anstalter, at disse Render i det mindste efterhaanden bleve afskaffede. Huset No. 248 i Aabenraae har f. Ex. tvende saadann: Tagrender, naar man dafer at undgaae den ene oil løbe frem, kommer man under den anden, og overstænkes derhos, om man endog er meere end 2 Alen derfra.
Politivennen, 1799-01-01
Noget om Christianshavns Kløvermark. Naar en Mand betaler Græspenge for en Hest eller Koe og han for at være vis paa, at hans Kreature gaae sikkre og nyde det bedste Græs, betaler den højeste paalagte Tart, kan han da ikke med ligesaa stor Grund paastaae det Ene, som han promte har præsteret det Andet? Magistraten lønner, siger man, en Hyrde paa Christianshavns Kløvermark, hvorfor? Man kommer een ja flere Gange men finder ham ikke i Marken, og har man den Lykke at finde ham, da er det for det meste sovende i en Hytte. Spørger man hvor er den Hest eller Koe, svarer han! maaskee i en anden Mark; thi jeg kan ikke passe paa, efterdi Grøvterne paa alle Sider ere forfaldne. Sender en Mand sin Pige ud for at malke, da maae denne enten gaae tilbage med uforrettet Sag, eller klavre over 3 a 4 Grøvter for at komme til Kløvermarken, og gaae barfodet, eller give en Styver for at blive transporteret over Vandet, som har oversvømmet Vejen, der egentligen fører til benævnte Mark. Vilde Vedkommende værdige denne liden Gjenstand Opmærksomhed, da skal Overbeviisning bekræfte Sandheden af Anførte og nogle vil maaskee takke herfor.
Politivennen, 1799-01-01
Strandvejen. Jngen, der kjender det allermindste til Sielland, kan nægte, at Strandvejen er den, man for de mange skjønne Situationer, her frembyde sig, langt heller befarer, naar man blot har Fornøjelse til Øjemed, end den saa eensformige Kongevej. Og dog er det næsten umuligt, endog i Midsommer, at passere Vejen fra Slukefter til Papirsmøllen, uden at være i Angst for at brække Hals og Been paa Stykket fra Charlottenlund til Skovshoved, hvor man endog har forøget Vanskeligheden, ved at udbygge et Plankeværk i Vejen ved Ledet i Skovshoved selv, der snarere er et dyndet Gadekjer end et Fisker leje, og atter mellem Taarbek og Papirsmøllen, hvor der ikke er to Skridts Afstand mellem de dybeste Huller. Man rejser derfor ikke gjerne denne Vej, uden i Nødvendighedstilfælde; man faaer kun med Nød Vognmanden og Hyrekudsken til at kjøre den, fordi de ere bange for at hjembringe sprængte Heste eller i det mindste en Vogn med en Axel mindre. Jndsenderen vil ikke tale om, at den paa nogle Steder f. Ex. ved Emilias Kilde, hvor det er saa saare farligt, er saa smal, at to Vogne have ondt ved at komme forbi hinanden. Allermeest at beklage ere de stakkels Strandboere, der ad denne græsselige Ve; Vinter og Sommer skal hente deres Nødvendigheder fra Hovedstaden, og maae være i Skræk for at Karl og Kjøretøj sidde i et af Moradserue ved og i Skovshoved. Under hvilken ofsentlig Bestyrelse ligger disse Vejes Jstandsættelse? Skal Beboerne selv vedligeholde dem, hvi lukker da Øvrigheden roelig Øjnene for disse sæle Syner? Hvi tilholder den ikke Vedkommende at gjøre deres Pligt?
Politivennen, 1799-01-01
Kristelig Medlidenhed i Hjortekjershuset. Jndsenderen tillige med sin Fader gjorde d. 15de dennes en Rejse til Fods. Mod Aften optrak et stærkt Tordenvejr, der herimod Kl. 10 udbrød i Lyn og Skrald og nogle hundrede Skridt fra Hjortekjershuset i en skrækkelig Skylregn. Vi bleve her vaer et Lys, og glædede os i den saare naturlige Forventning, der at finde Ly mod Uvejret. Den ene af os bankede paa Vinduet, en Pige raabte indenfor, at Konen i Huset laae noget syg og vi burde ikke gjøre Larm og forstyrre hende. Vi gjentoge vort Forlangende og lovede nejsomme at tage til Takke med Forstuen, hvor vi ikke skulde forstyrre den Syge; ja min Fader beraabte sig endog paa sit Bekjendtskab med Skovfogden for at faae sin Begjering destovilligere opfyldt. Men al Beden var forgjeves, vi maatte begge staae udenfor i den stærkeste Pladsregn og langt om længe nøjes med en Anviisning paa et tæt ved Huset liggende Vognskuur; hvor vi to fulde Klokketimer maatte oppebie en blidere Himmel. Saare ondt gjør det Jndsenderen, at fremsætte et saadant sørgeligt Vidnesbyrd om Tilsidesættelsen af de første Menneskepligter, der grændser saa nær til Haardhed og Grusom hed; smerteligt er det ham at tænke sig en Landsmand og Religjonsforvant at dæmpe Naturens Stemme, at trodse Menneskekjerligheds Bud, og - efter dog i det mindste at have læst Huustavlen - at nægte sin Broder, hvad ingen af Sydsøens raae og hedenske Beboere i lige Tilfælde vilde have vægret sig ved at tilstaae enhver Rejsende.
Politivennen, 1799-01-01
Vejen ved Jægersborg. Saa ofte Jndsenderen har passeret det Stykke fra Jægersborg ad Vejen til Gjentofte gjennem den saa kaldte Biæsenborg Allee, har han med Forundring beskuet især det farlige Sted tæt uden for Byen, den ophøjede Vej mellem Søen paa begge Sider, og tænkt sig 1115 de mange, som, daarede af Kirsten Piil og hendes Vande, paa en lille let velsende Kildevogn skal befare den, og mere havde deres gode Skjebne end Overlæg at takke for, at de ikke ynkelig omkom. Rigtig nok svævede en værdig Pendant, Vejen mellem Peblinge og St. Jørgens Søe, hvorover der er talt ankende baade mundtlig og skrivtlig, og talt forgjeves, for hans Jndbildnng; men de skjønne store Træer, han saae rundt om sig syntes ligesom at tilraabe ham: "Vi ville bidrage vort til at betrygge Vejen, og afvende en sørgelig Død fra Mennesket!"
Politivennen, 1798-01-01
Spørgsmaal: Var det Uret at paalægge Amagerne, at gjøre Torvet reent hver Løverdag Aften, paa det deres Snauserier ikke, som nu er Tilfældet, skulde gjøre Folkes Næse og Øjne Ulejlighed om Søndagen?
Politivennen, 1799-01-01
Om Aadsler paa Gaderne. At man seer døde Dyr saavel Katte som Hunde liggende paa Gaderne og det endog flere Dage, har Anmelderen ofte været Vidne til. J Vigantsgaden laae for nogle Uger siden en stinkende Kat i 4re Dage. Der spørges altsaa i denne Anledning, om slige Dyr ikke efter Anordningen bør opkastes paa Gaderenovationsvognene, og, om det er Pligt, hvad Mulkt Kjørerne af samme ere underkastede, naar de i denne Henseende vise Forsømmelighed? Gadekommissairerne maa vide, hvilke Karle og Vogne der skal reenholde Gaderne i deres Qvarterer og Dem var det altsaa en let Sag at komme efter Aarsagen til en Uorden som baade er væmmelig og skadelig i en saa stor Bye, hvor man desværre ikke har Mangel paa Ting, som giøre Luften usund. Overalt synes den Anordning, at Folk ikke maa slænge Ureenligheder fra deres Huse og Gaarde paa Gaden, men vente til Renovationsvognen kommer og Signalet med Skralden bliver givet, ikke saa nøje at overholdes som den burde. Dens Hensigt er meget priselig; men de mange Hobe af Snavs som blive liggende især i Pederhvidtfeldtstræde, indtil de gandske udjevnes, er et Beviis paa, at den bliver gammel og støvet paa Hylden. Vedkommende ville fortjene Tak og Agtelse om de tog den ned, børstede den af og i Fremtiden nøje vaagede saavel over denne som over flere nyttige Politianordningers Efterlevelse.
Politivennen, 1799-01-01
En synderlig Tildragelse paa Østerbroe. Den 10de Angust om Aftenen Kl. 11 1/4 kom Jndsenderen af nærværende Linier kjørende i Karet tilligented fire Damer paa Østerbroe til Byen. Strax uden for Porten, lidt førend de kom til Skildtvagterne, blev et Skud affyret fra Grøvten af, uden at de saae noget Menneske, fra hvem det kunde være kommet. Saavidt Jndsenderen kan dømme, gik Studdet forbi Vognen og var af en Pistol. Det forunderligste herved var, at Skildtvagterne, langt fra at komme i Bevægelse herved, ikke engang rørte sig derved. Samme Tilfælde var arriveret nogle Dage tilsorn paa samme Sted ved en Persons Passage, som een af Selskabet kjendte. Skulde Politiet finde det fornødent at indhente nærmere Efterretretning herom, da er Jndsenderen villig at navngive sig og meddele det omstændeligere.
Politivennen, 1799-01-01
Om Skildter paa Huse. Da man i de senere Tider har især efter Jldebranden gjort saa meget for at forskjønne Byen og sørge for Sikkerhed; saa kan Anmelderen ikke andet end gjøre Vedkommende opmærksomme paa en Ting, som baade vansirer Bygninger og tillige gjør Gaden usikker for Gaaende og Kjørende. Det er nemlig den uhyre Mængde udhængende Skildte han herved sigter til. At Bygninger svækles, naar fire ja flere svære Skildter skal indnagles i Muren kan neppe kaldes i Tvivl og at disse i Storm kunde falde ned og dræbe Fodgængeren, er, om man end aldrig havde Exempler derpaa, dog mueligt og burde altsaa forebygges. Den Ubegvemmelighed, at Naboer gandske betage hinanden Udsigten langs Gaden, bør ogsaa her komme i Betragtning. Skildter ere nødvendige for Professionister og andre; men naar disse bleve hængte lige til Muren, som man dog nu seer paa nogle enkelte Steder, vilde det langt fra ikke saa meget vansire Huse og Gaarde, og naar Husejeren gjorde denne Maade at hænge Skildt paa til en Betingelse ved Lejeeentrakten, saa ville denne Forandring let blive iværksat og i Stormveir saavel tjene til Sikkerhed, som hindre den skjærende og meget ubehagelige Lyd, som et Skildt paa en rusten Jernstang frembringer. Er man i Nærheden af dette Slags Justrumenter, skal den Sunde meget vanskelig falde i Søvn, og den stakkels Syge venter forgjeves dens velgjørende Virkninger.
Politivennen, 1799-01-01
Drengeuorden paa Hjørnet af store Kirkestræde og Nikolai Kirkegaard. Unægtelig hører jo det til god Orden, at kunne være sikker paa Gaden for Ulejligheder af Drenge, og at kunne sende Bud i Byen, uden at frygte for, at det skal blive opholdt og forurettet af disse; men det kan man ike være, saalænge Vedkommende ikke vil sørge for, at de blive holdte inden deres rette Grændser; thi de ere ikke bange for at antaste de Forbigaaende enten ved at slaae Leer eller andet sligt paa dem, eller at besætte Folkes Døre, saaledes at ingen Passage derigjennem er raadelig. Man behøver blot at ulejlige sig derhen Kl. 4 om Eftermiddagen; Vedkommende vil da finde denne Drengeklub samlet, og ovenikjøbet faae at see Drenge paa 8te til 9 Aar, at ryge Tobak af aaben Pibe.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal fra Amagertorv. Er Skiødesløshed eller Ligegyldighed Skyld i, at den gamle optagne Pompe har lagt i tre Uger og ligger endnu ubortført? Den nye Pompe har staaet omtrent ligesaa længe, uden at kunne bruges; men hvorfor? Begge Dele er nok af det Slags man kalder Byens Arbeide? Bør ikke den gamle Pompe tages bort, inden nogen brækker Arme eller Been ved at falde over den? og bor ikke den nye sættes i brugelig Stand inden Jldebrand indtreffer? ved een af sine Venner har bragt dette Stykke tilveje, saa skylder jeg Hr. Birkedommeren herved at erklære: at han end it.e paa fjerneste Maade har Deel heri, elter har opfordret Forfatteren hverken direkte eller indirekte til at skrive enten for eller imod Birketinget. At ingen Andre end Birkedommeren skulde bekymre sig om Biitetingets Forflyttelse er ogsaa urigtigt. Jeg har hørt mangfoldige, endog Mænd af Jndflydelse at ventilere denne Sag, og det førend jeg kjendte mere til Birtedommeren end at han var Birkedommer og hedte Bang. Jeg for min Deel kan derfor ikke ansee hiint Udsaan for andet end et Beviis paa, at dets Ophavsmænd ikke altid fare med Sandhed.
Politivennen, 1799-01-01
Muursteensstablen i Fortunstrædet. Med Forundring har man seet Politivennen tie stille til den Uskik, at der i Fortuustrædet staaer en Hob Muursteen opstablet, der næsten opfyider den halve Gade og foraarsager, at min om Aftenen i Mørke meget let kan blive overkjørt, da man kun paa den ene Side kan retirere af Vejen, og Fortouget endda paa denne Side er saa smalt, at det er meget vanskeligt, især i mørke Aftener, at retirere ind der paa; eller er kan skee Politivennen underrettet om, at Eieren af de Steen der staae, har betinget sig Grunden saalænge han bruger den; man skulle dog troe, at den ligesom de andre Grunde var afkjøbt de forrige Ejere til Gadens Udvidelse, og altsaa tilhørte det Almindelige og burde lægges ud til Gade og broelægges. To Vogne kunne ikke om Aftenen kjøre forbi hverandre uden Fare. Anmærk. Den Bebreidelse, som i denne Anke er anbragt mod Politivennen, troer man vil bortfalde, naar mat med Opmærtjomhed betragter stedet, hvor dise Muursiene staae. De kan hverken være den Gaaende eller Kjørende i Vejen: thi Grunden er rigtig nok afkjøbt den forrige Ejer til Gadens Udvidelse, men førend Broelægningsvæsenet foretager Gadens Omlæggelse er den formedelst Højden, hvor Stenene staae, ubrugelig i begge Henseender; men det kan med Billighed paatales, at Stenene neppe ere stablede saa forsvarligt som de burde. Herpaa gjøres Ejeren opmærksom for at forebygge befrygtende Uheld.
Politivennen, 1799-01-01
Om Falholdelse af brændbar Materie paa Børsen. Er det tilladt, at tvende Under Officeerer ved Marine; Corpset tør understaae sig paa Børsen at byde til Fals brændbar Materie og der for Kiøberne at giøre Prøver med samme? dette skeede den 24 August i manges Haasyn paa ovenmeldte Sted. Da de nu blev tiltalte om, at retirere sig, foregav de, at de havde Kammer-Collegii Tilladelse til at sælge det. Er besynderlig Privilegium, som aldrig kan være sandt; thi ingen tør gaae igjennem Børsen for at røge Tobak. Skulde da disse Karle have faaet Rettighed allene at drive saadant farligt Kiøbmandskab? vi har havt Jldebrand nok, og kan lade os nøje. Gud forbyde fleere saadanne Ulykker. Alligevel kan ingen være sikker, naar saadan Commeree ikke i Tide paa det alvorligste og strængeste bliver forebygget.
Politivennen, 1799-01-01
Om Amagervogne ved Sandkisten. Ved Placater er der bestemt Torve og Pladser, hvor Amager- og andre Bøndervogne skal holde; men desuagter har Anmelderen lagt Mærke til, at 4re Amagervogne hver Onsdag og Løverdag har i 3 Ugers Tid valgt sig en nye Torveplads ved Gammelstrand skraas for Sandkisten. Paa et Sted, hvor der er saa megen Færsel og tæt ved det betydelige Traktørsted Palais royal, hvor Fremmede jevnlig komme til og fra, burde dette saa meget mindre tillades, som Passagen derved spærres og Pladsen allerede er knap nok ved de mange Arbeidsvogne, som nok har Tilladelse at holde her. Paa en Tid, da man næsten troer at kunde vinde Hævd paa Uordener, er det nødvendigt at gjøre Vedkommende opmærksomme herpaa. Ved Undersøgelse vil det findes, at Tingen forholder sig saa, og man kan da vente, at disse Vogne henvises til de for dem bestemte Pladser
Politivennen, 1799-01-01
En gal Mand i Gaderne paa Slotspladsen. J en af Gaderne paa Slotspladsen var Anmelderen for nogle Dage siden Vidne til et Optrin, som meget bedrøvede ham. Han saae nemlig et Menneske, som upaatvivlelig maatte være berøvet Forstandens Brug; thi han satte sig i ganske besynderlige Stillinger og gjorde underlige Grimasser. En stor Flok især Gadedrenge havde samlet sig omkring ham, som naturligviis gjorde hans beklagelige Forfatning meget værre. Det lod imidlertid til, at hans Galenskab var af godmodig Art; thi han var meget fornøjet med sig selv; dog er dette ikke altid at stole paa, det forandrer sig undertiden og han kunde giøre Skade. Vedkommende giøres derfor opmærksomme herpaa og raades i denne varme Tid at holde ham inde og sørge efter Evne og Pligt for hans Helbredelse. Besynderligt er det, at ingen ved slige Leiligheder tiltaler Pøbelen og raader den fra saaledes at stimle sammen, som dog ved Placater er forbudet. Anmelderen var paa Veje at ville gjøre det; men en Ubekjendt fraraadede ham sligt; dersom han ikke derved vilde have Gadedrengene efter sig. Disse ansee sligt som et Jndgreb i deres Rettigheder, og jorstyrrelse af det, som blandt dem hedder Løjer har ofte frembragt Piben og Hvinen til Hevn over dem, som tænkte ædelt nok til at ville standse slige Uordener. Man taler og skriver saa meget om Opdragelse og Oplysning; Naar skal man spore Virkningen deraf blandt de ringere Klasser? Gid det dog maatte blive til mere end blotte skjønne Ord!!! Jndsenderen vilde undskylde, at dette Stykke ei er bleven indført i forrige Nummer. Det kom lidt for sildig til at faae Plads.
Politivennen, 1798-01-01
Advarsel for Tobaksrøgere. Da en nylig hertil ankommen Tydsker, logerende paa Slotspladsen hos en Glaspuster, ikke allene i sit Logis men ogsaa paa Gaden falbyder Meerskums Pibehoveder, som han udgiver for ægte, og da adskillige Personer ere blevne bedragne af ham med uægte, saa for at forekomme sligt et afskyeligt Bedragerie, advares alle og enhver at tage sig i agt for denne nedrige Bedrager. Denne Advarsel som nægtedes Plads i Adresseavisen, men hvis Jndsender har opgivet sit Navn til Udgiveren, indrykkes med Fornøielse. Enhver der med sit Lys søger at gavne Medborgere, og ikke er enig med Adresavisens Udgiver i at Skæppen bør hvælves over det, kan altid henvende sig til Politievennen.