JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-12
Blandede Efterretninger. En Tale ved en Universitets-Examen i St. Petersborg afvigte Aar, holden af Professor De cour, en Franskmand, der, for at bekræfte sin nationale Tjenesteiver kalder sig Decouroff, er nyligen udkommen. Taleren fører der stor Klageover Tidsaanden og den falske Retning, man har givet Videnskaberne. "Endnu nogle Aars Udbrud af denne Ugudelighed og politiske Tøileløshed, hedder det deri, og det havde været ude medden europæiske Civilisation; vi havde været styrtede tilbage til Barbarie. Men Forsynet tillod ikke denne skrækkelige Ulykke. Indgydende de nyere Tiders største Monark den Tanke, at forene alle Souverainer og Folkeslag ved den guddommelige Religions Baand og ikke at tage til Regel for deres Fremfærd andet end denne hellige Religions Forskrifter, blev det rystede Europa atter befæstet i sine Grundstøtter. Længer hen hedder det: "Naturretten ledte (ved den himmelskrigende Misbrug, man gjorde af den) til Ulydighed og Oprør. Man har endog betjent sig af de physiske Videnskaber til at svække Historien om Skabelsen, om Syndfloden og andre autentiske Kiendsgierninger, der findes optegnede i den hellige Skrift. Fra en slet Undervisning i Historien og de politiske Videnskaber, berøvede al religiøs Jndflydelse, udgik den uhyre Lære, som har frembragt i vore Dage saa rædsom og stor Ulykke, jeg mener Folkesouverainiteten. - Man bekjendtgjorde i tusinde Bind og understøttede ved de fleste Universiteter i Europa Grundsætninger, stridende mod Religionen, mod Monarkiet, mod den offentlige Orden. Det var med disse falske Kundskabers Vaaben, som i de sidste fyrgetyve Aar den største Deel af Ungdommen er traadt ind i Verden. (Hr. Professor Decour eller Decouroff havde kunnet gjort sig den oplyste Deel af sine Læsere høiligen forbunden, dersom han, efter at have skildret den forbigangne Tids Udskeielser og Feil med en næsten orientalsk Phantasie, tillige havde viist os, hvori den nuværende Tids store Fortrin egentligen bestaae, og de Herligheder, som Lysets Seier over Mørket har forskaffet Menneskeheden. Skal man troe de Klager, der allevegne fra lyde, saa er i det mindste den forventede Guldalder endnu ikke kommen. Vist nok bringes Bellona ikke mere saa mange Offere, som før, men derimod er Penias Tempel saa opfyldt, at det snart maa have nye Tilbygninger, naar det skal kunne rumme alle hendes Dyrkere.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-12
J Tydskland lover man sig store Fordele af det rhinsk-vestindiske Compagnie i Elberfeld, især da saa mange Fabriker, saavel i den preussiske Stat, som i andre tydske Lande, klage over Mangel paa Afsætning. Den søger først at sammenbringe en Capital af 1 Mill. preussiske Tha ler i 2000 Actier til 500 Th. hver, og vil dermed fortrinligen bevirke Afsætningen af Uld, Bomuld, Silke-, Lærreds- og Metalvarer til de vestindiske Øer og det faste Land af America. Den har fundet mange Deeltagere i alle Stænder, og den første Entreprise er begyndt under lykkelige Udsigter. Den trettenaarige Røver.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-12
J Nürnberg har en vis Hr. v. Lidiscon et Opdragelsesinstitut for Drengebørn paa 10 til 15 Aar. Et ungt Menneske paa 13 Aar, hvis Paarørende boe i Amberg, og som er beslægtet med mange af de bedste baierske Familier, kom i November f. A. i dette Jnstitut, hvor han udmærkede sig, just ikke ved en fuldkommen Talent mangel, men dog ved sit uslebne Væsen og sin store Modbydelighed for alle Studier. Læreren, anmodede Forældrene om at tage ham hjem igien, hvortil han end mere bevægedes ved Drengens Udeblivelse i 3 Dage, uden at han nogensinde vilde gjøre Regnskab derfor. Kommen tilbage til Forældrenes Huus, forsvandt han allerede otte eller ti Dage derefter anden Gang, men vendte, efter adskillige Dages Fraværelse, igien tilbage. Moderen, som ikke var ham mere voxen, bragte ham næsten med Magt til Nürnberg, og besværgede Hr. v. L., at tage ham atter imod, men i Fremtiden at behandle ham strængere. Denne søgte at bringe ham til Forvuft, men Drengen grædte og skar Tænder tillige. Kort derefter forsvandt han tredie Gang, og hans Seng, saavelsom det Værelse, han beboede, stod i Luer. Man formodede, at det var skeet ved skjødesløs Omgang med Lys. - Der sattes efter ham, og man traf ham mellem Eschenau og Sulsbach. Een af Jnstitutets Lærere fandt ham allerede at være i Begreb med at vende tilbage til Nürnberg. Han syntes overordentlig nedslagen, og yttrede for sin Ledsager nogle Ord, der bragte denne til at skjelve. Neppe var han ankommen i Jnstitutet, førend han søgte at lette sit Hjerte ved en aaben og frivillig Bekiendelse. Han havde for tre Maaneder siden ladet sig indskrive i en Røverbande, hvis Haandværk, Mord og Brand, i Romanerne tykkedes ham saa godt. En Corporal ved et i Nürnberg garnisonerende Regiment, selv et meget ungt Menneske, havde hvervet ham til Banden, som talte 80 Personer, der deels befandt sig i Regensburg, deels i Amberg og München, og bestod for det meste af Soldater og andre Jndivider. Tre Grader vare til fuldkommen Optagelse fornødne, og hvilke kun ved Kiendsgierninger kunde opnaaes. Den første Grad havde paalagt ham, at bestiele sin Moder; den anden skulde vindes ved Fuldførelsen af den Befaling, at tage Voxaftryk af alle Nøglerne til hans Onkels Kister, Skabe og Bureaux, og bringe Anføreren dem, den sidste bestod endeligen i at sætte Jld paa, hvilket Altsammen han ogsaa var saa heldig at udføre. Efter denne Bekiendelse blev han strax sendt til Stedets Dommer og af denne overgivet til General la Motte. Sagen blev saa klogt ledet, at man bemægtigede sig alle Bandens Lemmer saaledes, som Drengen havde opgivet dem, uden at en Eneste undkom. De vente nu i Amberg deres Dom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-12
Kjøbenhavns Børs, d. 12 October. Cours. Hamb. 2 M. 233, a visto 236. Spec. 238. - Specier solgtes til 14 Rbmk. 4 1/2 s. Disconto 5 pC. - 4 pCt. Kongl. Obligationer (uden Renter) 94 a 94 1/2. Nationalbank-Oblig. (af Laanet 4 Febr. 1820, uden Renter) 100 1/2 a 101 Rbd. r. S. eller 120 Rbd. Sedl. pr. 100 Rbd. r. S. Hamborger Laan af 1819: 3000 Bcomk. 98. Dito 4000 Bcomk. 98. - 6 pC. norske Obligationer ved Hambro & Søn 104 a 104 1/2. - Norske Speciessedler pr. 10 Spec. 16 a 16 1/2. - Svenske Sedler 55. - Asiatiske Actier 87.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-12
(Jndsendt.) Til Doctor Kochen. Et Blomsterhav er ikke Jorden, Skjøndt paa en Plet vi Rigdom fandt; Men fra vort Blomsterbeed i Norden, Med Dig en kyndig Haand forsvandt. Dog selv det Øie, som vi faare, Os lærer med en stille Taare: Naar Storm og Uveir raser ud, At Sjælen samles med sin Gud. Der er en Herre, som kan kræve Vor Aand, naar den skal slettes ud; Der er et Hjærte som maae bæve Med jordisk Skræk for Almagts Bud; Der er en Dommer, som kan skue Paa Jord, som over Himlens Bue, Som fra sin Stjærnehimmel seer Hvad der er Godt for Støv og Leer. Og denne Fader, som skal veie De Ædles Daad og Usles Spot, Af alt hvad Himlen har i Eie Han skjænke Dig reent, skjønt og godt Hvor Du gaaer over viden Bølge, Dig skal en huld Erindring følge; Gid seent med Fred af Venskabs Haand Dig kræve Lysets rene Aand! Berigtigelse. S. 1287, Lin. 3 nedenfra; Lystspillet Theaterfeberen er ikke af Schmidt, men af Schall, og udelades derfor her. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-12
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet No. 144. Enkelte Nummere overlades ikke. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Eenogtyvende Aargang. No. 83. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 16 October 1824. Naturlig Stavemaade.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
J Dagen No. 194 d. A. anmældes en af Hr. Georg Suell i Stockholm indført ny Læse methode, der af Anmælderen ønskes overveiet og prøvet af Vedkommende. Efter iforveien at have omtalt hvorledes Hr. S. til den Kongelige Skole-Directions Tilfredshed havde udført det ham af samme paalagde Hverv, at indføre den giensidige Underviisning i en af Fattigvæsenets Skoler, vedbliver Anmælderen. "Allerede dengang bemærkede Hr. Suell i den almindelige Bogstaverings=Methode en betydelig Hindring for Børns Fremgang, og tænkte paa et Middel til at afhielpe den, som han og fandt. Dog vovede han ikke endnu her at anvende det, da han kjendte Farerne ved for hurtigen at indføre Forandringer, Siden har han i sit Fædrenelands Hovedstad, Stockholm, ved der at forestaae en Skole, havt Leilighed til at overbevise sig om sin Methodes Fortræffelighed, og nylig udgivet et ved gjennemtænkt og med megen Klarhed affattet "Skrift derover, som udentvivl ogsaa i høi Grad fortjener det danske Folks Opmærksomhed."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Nu følger endeel Udfald mod den hidindtil almindelig brugte Bogstaverings=Methode, der, endskjøndt noget overdrevne, vist ikke ere uden Grund. Anm. anfører videre, at Hr. Suell, efter at have fattet Jdeen om at afhielpe denne (den ældre Methodes) Ufuldkommenhed, selv har fundet, at adskillige baade franske og tydske Pædagoger have gjort opmærksomme paa noget lignende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Man har tilforn, da de Franske herskede i Hamburg, ogsaa havt der et fransk Theater, hvis Personale skal have udmærket sig ved sit gode Spil. Dog aldrig saasnart havde Kosakker og Kirgifer fordrevet den franske Ørn fra denne Stad, førend ogsaa den franske Thalia maatte følge samme Vei og lukke sit Tempel. Men ogsaa Hamburg, følte man det Trykkende i et eneste næsten monopoliseret Theater for en saastor Stad. J Vinteren 1817 forenede derfor et Selskab sig om, at oprette et saakaldt Apollo theater der, hvor tilforn den franske Trop havde spillet, og som kun er en simpel Bygning af Træ. Men det maatte af naturlige Grunde. gaae under, og Stadtheatrets Direction for pagtede det, uden at benytte det til andet endtil Prøver for de Børneballetter, der gives paa hiint. Nu skal det være bortleiet til det i Sommer til Hamburg, ankomne Kunske Selskab. Paa de Brædder, hvor engang Corneilles og Racines Mesterværker bleve givne, opføres nu Harlequin, som Kok og viser den lille Chineser sine Konster paa Linen. Saaledes kan Stadttheater, som er nu uden Medbeiler, beherske Smagen og Konsten uindskrænket. Den frieste Stad i Verden maa tage til Takke med hvad en Skuespildirection og en Skuespillertrop byde den.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Musernes Salom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Det gaaer med Titlerne paa Salonerne i Hamburg, som med Titlerne paa mange Maaneds- og Ugeskrifter; deres Jndhold modsiger ganske deres Skilt. Kom Muserne ned fra Parnasset og besøgte deres Salon i Neustadter, Neustrase, saa vilde de neppe dvæle der længe. Det vilde gaae dette Tempels Eier, som det gik Kongen, i Phocis, Pyreneus, der vilde tvinge de under en paakommen Skylleregn til hans Slot tyede Muser, til at føje sig efter ham, ved at slaae Slaaen for Døren. De kydske Gudinder skabte sig i Øjeblikket Vinger, fløi bort, og Pyreneus, der vilde sætte efter dem, brak Halsen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Musernes Salom er aaben to Gange om Ugen. En Adgangsbillet, som tages ved Jndgangen, betales med 8 s. C. Man træder ind i en stor, paa høje Søiler hvilende Sahl, allevegne paa det skjønneste decoreret og oplyst med Gas, der straaler i de herligste Stjerner. Jmellem Kl. 11 og 12 er Selskabet talrigest. Damer, meget smagfuldt og tildeels prægtigt klædte, ligesaa forskjellige af Alder som af Skjønhed, have efterhaanden samlet sig. Ligesaa Cavallerer af forskjellig Alder og forskjellig Stand. Uden Tvang og saa fortroligt, som befandt man sig blandt Slægt og Venner, nyder man den fælles Glæde. Musiken gjenlyder fra det vel besatte Orchester; Damer og Herrer sidde i Grupper omkring smaa Borde, og tage Forfriskninger til sig, morende sig i munter Conversation. Andre Skjønne spadsere med Cavallerer op og ned, saa utvungne, som om de havde kjendt hverandre i mange Aar, uagtet Bekjendtskabet ofte først blev stiftet for en Time siden, og, fordybede i Samtaler, som man skulde troe, gieldte vigtige Anliggender. Atter andre, som endnu ikke synes at være engagerede, gaae, lig Nympher, Arm i Arm, stelende med et misundeligt Blik til de Lykkelige, som allerede have fanget Hjerter i deres Yndigheders Tryllegarn, og for at vise deres Ligegyldighed ved hines Seir, men hvad der er sandsynligere, for at undertrykke deres Harme, valtse efter Musiken op og ned ad Sahlen, og stundom bibringe i Valtsens ustandselige Hvirvel Gjenstanden for deres Misundelse et tilsyneladende uafværgeligt, men i Grunden velberegnet, Puf, hver Gang de møde dem. J et tilstødende, stort, meget smukt oplyst Værelse sidde atter hele Grupper af Mandfolk og Fruentimmer i meer end fortroligt Samqvem. Hist to tykke Britter med den hvidtskummende Porter for sig, omslyngende hver sin Dulcinea med Armen og skottende forelsket til dem, her et Par vevre Franskmænd hensjunkne i den meest forelskede Samtale med nogle andre Nympher. Ligefor Russer, Polakker, Tydske, alle opflammede af Bacchi Gaver, og med Gebærder og Øjekast, stadfæstende Schillers Ord om Qvinderne: Sie flechten und meden Himmlische Rosen ins irdische Leben, Flechten der Liebe beglückendes Band! Skjøndt Sprogene, som Gjæsterne tale, ere saa ganske forskjellige, kan man dog sige her: "forelskede Øine hinanden forstaae!" Ved Enden af Dansesahlen sidder en corpulent Kone ved et stort Bord med Skranke for, uophørligen sysselsat med at skjænke Punsch, Biskop a. i Glasse, medens to Medhielpere ere i Færd med at række andre Forfriskninger. De, som finde det for qvalmt i Sahlen og Sideværelset gaae ud i Haugen. Her ere blot Gasapparaterne, ikke Gasbelysning, anbragt. Mørkt og skummelt er det der – ret som om Natten vilde drage et Slør over de Lystvandrende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Her udvides end mere de Bekjendtskaber, der ere stiftede i Salonen, som kunde kaldes de Hamburgske Skjøgers Børs, thi der sluttes, uden egentlige Mægleres Mellemkomst, alle Slags Kierlighedshandler og gjøres Aftaler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Vi have hidtil seet dette Malerie fra fin lyse Side - nu til dens Skyggeside. Man behøver hverken at være nogen Zeno eller Carl den Tolvte, for, ved mindste Eftertanke, at bortvende med Afsky fine Øine fra dette modbydelige Syn - ingen Siegvart, for at fælde Taarer over de Ulykkelige, hvilke her, som Offere for deres Letsindighed, blot for at nyde Glædens snart forsvindende Ruus, see intet uden en mørk, rædselfuld Fremtid i Møde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
De yngre af disse Phryner ere endnu fulde af Mod. De stole paa deres Ungdom og tænke ikke paa den kommende Tid. De mere Aldrende ere alvorligere, og man læser tydeligen i deres Øine, at de nu, mere af Nød end Letsindighed, opoffre sig til det foragteligste Liv. Mange have endog et meget godlidende Ansigt, hvor hvert Spor af Blufærdighed endnu langt fra ikke er aldeles udslettet. Et temmelig tækkeligt Fruentimmer spadserede ene op og ned ad Sahlen. Hendes Sol syntes at være dalet. Kummer stod præget i hendes Aasyn. Jeg spurgte den Ven, som var fulgt med mig, om han kjendte hende. Han fortalte mig, at denne Ulykkelige var faldet som et Offer for sine Paarørendes overdrevne Strænghed. Man fandt Guld i hendes Gjemmer, og tvang hende til at sige, af hvem hun havde faaet det. Hun bekiendte, at en rig Vellystling havde kjøbt for dette hendes Uskyldighed. Hun maatte strax forlade sine Paarørendes Huus, og forsaget af alle, endog af en Veninde, der kunde veilede hende, af Nød og Trang styrte sig i dette Svælg. - Han nævnte mig flere af de Tilstedeværende, der alle vare faldne for Forældres og Slægtningers utidige Strænghed ved det første Feiltrin. Man saae endog en Præstedatter midt iblandt disse Bacchantinder. Jøvrigt havde de fleste af hine Ulykkelige ogsaa deres Perioder; der gives dem, man i faa Aar har seet spille de meest forskjellige Roller, snart klædte som de fornemste Damer, snart nedsjunkne i Usselhed, og fra denne Usselhed atter svinge sig i Veiret. Nu begyndte Dansen for Alvor. Chapeauerne vare ligesaa fiint og smukt klædte som Damerne. "Hvo troer De vel – spurgte min Ledsager mig - disse Cavallerer ere?""Formodentligen Folk af Stand - i det mindste efter deres Udvortes at dømme, svarede jeg Skopudsere" – hvidskede han mig smilende i Øret – "Karle, som i Morgen børste Deres og mine Støvler, Intet anstændigt Menneske danser her."(Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Indenlandske Efterretninger. Onsdagen den 22 September Kl. 12 fandt en atademisk Høitidelighed i forrige Regents kirke Sted. Hr. Licentiatus Juris Paul Dithlef Christian Paulsen, der havde forhen den 8de Julii 1824 offentlig forsvaret sammesteds sin Dissertation: de antiqui populorum juris hereditarii nexu cumeorum statu civili. Sec tio posterior, for den juridiske Doctorgrad, creeredes nu, ifølge erholdt Allerhøieste Tilladelse, til Doctor Juris utriusque af Hr. Conferenceraad og Ridder Schlegel, med de sædvanlige Ceremonier, ved hvilken Leilighed den af Regjeringen autoriserede Doctor-Ring første Gang blev brugt. Promotor indledede denne Act ved en latinsk Tale, hvori vistes den Romerske Rets, ikke blot den Justinianeiske Rets, men især dens Kilders Studium for den latinske Philolog. Det af Hr. Professor Petersen, i Hr. Etatsraad Ridder Thorlacius's Sted, formedelst Dennes Sygdom forfattede Program, indeholder Bemærkninger over et Sted i den ældre PliniHist, natur. lib. 34. c. 19. 1. Rossinis Musik til Barberen i Sevilla finder endnu bestandigen saadant Tilløb, at ved dets sidste Forestilling alle Billetter vare udsolgte. Den samme Lykke nyder ogsaa endnu den Weverske Musik til Jægerbruden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Fisketorvet ved Gammelstrand bliver nu baade beqvemmere indrettet og meget forskjønnet. Hidtil kunde man ikke komme ned i de med Fiskevarer ankomne Baade, uden stor Uleilighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Nu er der opført en Muur, af et Par Alens Høide, bag hvilken er en Gang, og uden for hvilken Baadene i Fremtiden maa lægge an. Paa hvert Hjørne af Muurværket er anbragt en beqvem Nedgang. Ved denne Indretning bliver det umueligt for Andre end de dertil Berettigede, at komme ned til Fartøierne, hvorved al Misbrug og ulovligt Opkjøb i den Tid, Indbyggerne allene maa kjøbe, forebygges. Der er ogsaa paa begge Sider af Muurværket opført et nyt Bolværk, og Pladsen er paa ny brolagt. Saakyndige anslaae de medgaaende Bekostninger til nogle og tredive Tusinde Rigsbankdaler, men i Grunden er dette kun en Ubetydelighed, naar den Nytte, Indretningen medfører, tages i Betragtning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Nyborg. Sildefiskeriet i Beltet har dette Efteraar været meget ringe, hvortil det ugunstige Veirligt for en Deel er Skyld. Mange Fiskere have ikke fisket saa meget, at det kan betale deres Kost, langt mindre Sliddet paa Garn og øvrige Redskaber.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Müllers Literatur=Blatt No. 42 indeholder en lang Recension over den Oehlenschlager ske Oversættelse af Holbergs Lystspil, hvori tillige findes en Bedømmelse over Holberg, som Lystspildigter. Rec. nægter, at Holberg har opsvinget sig til det ideale Comiske, og mener, at han derfor staaer lavere end Shakespear. "Der gives, siger han, blandt de Holbergske Stykker, adskillige, som i Begyndelsen opvække Haab om en idealsk Characteristik; men man erfarer snart, at Forfatteren ikke har lagt an paa at naae denne Høide. Til disse Stykker regner han den politiske Kandestøber, Jeppe paa Bjerget og Ulysses von Jthacia. Men har Holberg ikke hævet sig til den ideale Sphære, saa har han dog i det Plastiske ydet Fortrinligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Blandt de her oversatte 25 Stykker findes 12 Characteerstykker, der alle kunne kaldes fortræfselige, hvoriblandt den politiske Kandestøber, Gert Vestphaler og den Stundesløse især udmærke sig. Men originale Characterer, som hos Shakespear, findes ikke hos Holberg. Hans Characterer ere ikke fremkomne af Livets indere Anskuelse, men opfattede af det ydere Liv, som næsten alle Molieriske. De tre væsentlige Egenskaber af Characteertegning: Fuldstændighed, Sandhed og Følgerigtighed, findes vel heller ikke hos Moliere altid i høieste Grad; men sammenligner man hans fortrinlige Charactertegninger med Holbergs bedste, saa findes hine væsentlige Egenskaber i endnu mindre Grad hos den sidste. Holberg tegner sine Characterer sjeldent fuldstændigen; han giver ydermere for det meste kun det Characteertræk, som Lystspillets Plan netop gjør det nødvendigt; han sætter sine Personer ikke noksom i forskjellige Stillinger, hvor deres Characteer kan vise sig fra alle comiske Sider; man kunde sige, han hensætter ofte Characteren uden Personen. Derved tabe hans Characterer det Levende, og man mærker det strax, at de kun ere digtede til Brug i et Lystspil. Næsten enhver Holbergsk Characteer, stadfæster dette, den ene meer, den anden mindre. Allerede denne Ensidighed skader Characteersandheden, men endnu mere skeer dette ved de Overdrivelser, Digteren hist og her tillader sig. Endeligen ere ogsaa Holbergs Characterer ikke altid conseqvente. Disse Mangler, som rigtig nok, i Sammenligning med meget Heldige, ikke ere betydelige, hidrøre nok derfra, at hos Holberg, Forstanden i høi Grad har Overvægten over Phantasien; at hans Characterer ikke ere gjenfødte i Phantasien, men umiddelbart tegnede efter Livet, altsaa blot Producter af en vel aan rig, men nødvendigviis ufuldstændig Iagttagelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Holbergs Fremstillinger ere saavel i Henseende til Stoffet, som Fremstillingen, ikke feilfri." Rec. gjennemgaaer nu adskillige af de Holbergske Lystspil, for at vise Grundene til sin Dom. Han slutter blandt andet med: Næst disse tog (Shakespeare og Moliere) har Holberg, som jeg troer, den første Plads blandt den nyere TidsLystspildigtere. Til de Ord: "jeg troer, er føiet den Anmærkning af Müllner jeg ikke.Det kan ikke nægtes, at denne Recension indeholder meget Sandt; men ikke mere end hvad enhver saakyndig Dansk, der dog vel bedre er istand til at bedømme Holberg end hiin Recensent, allerede længe har vidst og følt. Den Jdee, som denne Konstdommer finder at ligge til Grund for den politiske Kandestøber, og som efter hans Mening bekræfter det Ordsprog: "Tadeln kann jeder Bauer, aber besser machen wird ihm sauer, lader sig med fuld Føie anvende paa ham selv. Vist nok bør det være Enhver tilladt at fremdrage var det end de største Mænds Feil, men selv en stor Mands Feil bør man tale med Skaansel om. Det Feilfrie er desuden ikke altid det Mesterlige, og hvad nytter os et dramatisk Arbeide, som Aristoteles selv vilde erklære for aldeles regelret, naar det, med al sin Regelrethed, kjeder, Mange af de Feil, som findes hos Holberg, maa iøvrigt nok skrives paa hans Tidsalders Regning. Havde han digtet sine Lystspil i vore Dage, saa havde mange af de Feil, der nu findes deri, været undgaaede; men om den Slægt, der kommer til at leve 1924, ikke alligevel atter vilde fundet meget, der stred mod dens Anskuelser og dens Smag, bliver et andet Spørgsmaal. Lystspildigteren kan mindst fuldkomment behage alle Tidsaldere. Ligesom det Liv, han øser af, forældes og forvinder, saaledes maa ogsaa mange af hans største Skjønheder, der kun maa sees med hans Samtids Øine, tabe meget deres Værdie, og i Særdeleshed naar de oversættes i et fremmed Tungemaal.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-10-16
Jngen nyere Digter, end ikke Shakespear eller Moliere, har saa ganske skrevet for sit Folk, som Holberg. De Sæder, han skildrer, ere danske, og næsten kunde man kalde dem kjøbenhavnske. Hans Borgere, hans Bønder, hans Adelsmænd ere danske. Selv i de Stykker, hvor han, af særdeles Grunde, saae sig nødsaget til at hensætte Scenen paa fremmed Bund, som i Don Ranudo, skinner hans Formaal overalt igjennem, at vise sine Landsmænd, men især sine Samtidige, deres Feil i Satirens Speil.