Corsaren, 1843-05-12
Lad os nu grundig og betænksomt undersøge, om vi skulle holde Maigilde. Der spørges i denne Tid: Skulle vi iaar høitideligholde de Velgjerninger, Regeringen ved Stænderinstitutionen har beviist os? Det er allerede slemt, at der bliver spurgt om en saadan Ting, hvorom uskyldige Mennesker skulde troe, at der slet ikke kunde være Spørgsmaal. Endnu værre er det, naar der paa Spørgsmaalet saa almindelig svares Nei. Jmidlertid er ved dette Nei Spørgsmaalet, om vi iaar den 28de Mai skulle spise forloren Skildpadde og Kalvebryst og drikke en halv Flaske Viin, slet ikke afgjort. Tvertimod! - Det var overhovedet ikke godt, om man ikke kundet spise forloren Skildpadde uden i Anledning af Regeringens Velgjerninger. Naar man hele Aaret igjennem declamerer om, hvor unyttig Stænderinstitutionen er, hvad kan det saa hjælpe at komme i Begyndelsen af Mai og spørge: "Skulle vi saa iaar høitideligholde Stænderinstitutionens Nytte?" Det er ingen Maneer, naar man vil arrangere et Gilde. Nei, man bør stille Spørgsmaalet klart og ligefrem. Vi ere Allesammen enige om, at den Nytte, Stænderne have gjort, kunde Regeringen have gjort uden dem; og den Skade, de have gjort, kunde Regeringen ogsaa have gjort uden dem (hvis den havde villet; men den vil ikke). Vi ere ogsaa Stænderne hjertelig takskyldige for den Gavn, de gjerne vilde have gjort, men som de ikke have kunnet gjøre. Men det vilde blive for vidtløftigt og bekosteligt at hoitideligholde den Gavn, Stænderne ikke have kunnet gjøre. Der bliver altsaa ikke Ander tilovers end, hvis vi have Lyst, høitideligholde de virkeligsynlige og følelige Virkninger af Stænderinstitutionen, Virkninger, som aldeles uomtvisteligt hidrøre fra den. Der bliver at spørge om: Skulle vi iaar høitideligholde Stænderskattens Jndstiftelse? Det er nok troligt, at det overrasker Folk at blive adspurgte, om de ville høitideligholde en Skat. De ville sige, at efter dette Princip kunde man hele Aaret igjennem leve i Suus og Duus. Vi skulle ikke nægte det; men, hvis man siger Nei, maa man ogsaa finde sig i, at der iaar intet Maigilde bliver. Ja - eller Nei? - behager at betænke Dem et Øieblik, vi stemme imidlertid Ja og skulle motivere vor Mening: Man bør visselig see sig om og til sin Nytte og Fornøielse benytte Landets Producter. Det er vor første Grund til at stemme for Høitideligholdelsen af en Skat. Det er tillige vor fornemste Grund; thi det er tillige vor eneste. Man behøver dog ikke at høitideligholde Stænderskatten alene, det vilde maaskee blive for bart. Man kunde slaae den sammen med en anden Skat. Der er et rigt Udvalg at vælge imellem; ioetmindste i denne Henseende skulle Skatterne ikke sætte En graae Haar i Hovedet. Vi hidsætte dem, som nærmest falde os ind, til behageligt Udvalg: Landskat - Extra-Vaabud - Fourageskat - Deliquentskat - Frireise-Omkostninger - Bygningsafgift - Grund- Nærings- og Jndquarieringsskat - Skole-KirkeFattigskat - Vægterskat - Brolægningsskat - Lygteskat. Man kunde maaskee vælge Lygteskatten. Det maa erindres, at visse Lygter omhyggeligt ere tændte, naar det er lyst Maaneskin, men, naar det er aldeles mørkt og man gjerne vilde i have en Smule Lys, saa staaer der i den privilegerede og monopoliserede Almanak, at det er lyst nok. Eller skulde man vælge Vægterskatten? Eller skulde maa dog hellere lade dette være af Frygt for en Jnjurieproces med Statens virkelige aarvaagne Vægtere? Man kunde ogsaa vælge Indquarteringsskatten, item Fourageskatten. Endelig kunde man vælge Bygningsskatten. Det skulde være efter lucus a non lucendo: En Bygningsfest for det, som ikke er bygget, en Krands over det Huus, som ikke er reist, Sæde paa den Stol, der ikke har Been. Men in subsidium have vi dog endnu en Grund for at høitideligholde Skatten ved et Gilde, og den er: at hele den øvrige Verden i denne Tid holder Gilde. J - - *) er der Gilder i Anledning af den - -ske Konges Taler, og for hvert nyt Gilde holder Hs. Maj. allernaadigst en Tale. Det koster ham kun en Tale, saa har han et Gilde, og det koster ham kun et Gilde, saa har han en Tale. Talen flyder fra hans Læber som Honning, der strax forvandler sig til forloren, Skildpadde o. dsl. J Østerrig finder det Modsatte Sted. Der er det aldeles forbudt at bruge Munden, naar man spiser. Spise høitideligt maa man i denne Tid slet ikke; thi Erkehertug Johan er syg. Man er sørgmodig paa Commando, de Folk, som lee, blive stevnede af det theologiske Facultet. J Rusland have nogle høie Personer holdt et stort Gildepare, hvorved Planen til det nye tscherkessiske Feldttog kom paa Bane. Den store franske Maler Horace Vernet var tilstede for at overlevere til Efterverdenen Erindringen om de Seire, som den russiske Armee ikke vinder. I England sluge de forbittrede Toryer hele Oxer af Ærgrelse over Peel. J Frankrig spise de Liberale ligesaa mange Harer af Ærgrelse over Guizot. Dette kalde de nok at dømme ham in effigie. Guizot lader det med Fornøielse skee; han lader sig gjerne bruge til at stoppe Halsen paa dem. I de smaae tydske Stater spiser man efter 1) Ja, gjæt nu, det kunne J gjøre uden at blive beslaglagte. Preussens Exempel for at vise, at Tydskland er "ein einiges Deutschland". En blot lidet skarpsindig Jagttager vil let see, at det til Slutningen er Undersaatterne, der betale Gildet. Maaden, hvorpaa dette skeer, er ved Skat. Hvorfor skulle vi saa ikke iaar høitideligholde Stænderskatten? Er der nogen Fornøielse ved at vi see os mætte paa Skatten? Lader os altsaa spise ved Gildet, vi betale i det jo alligevel.