Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-01-11
Nyeste Post-Efterretninger. Congressen for de nordamerikanske Fristater blev aabnet den 4de December f. A. ved et Budskab fra Præsidenten James Maddison, hvis væsentlige Jndhold bestod i Følgende: Veierliget havde istor formindsket Jordens Afgrøde, og det truede endog med Mangel i visse Egne; dog var der i det Hele Levnetsmidler nok, og som vare mere end tilstrækkelige for at afhielpe de enkelte Egnes Nød. Og endskiøndt man maatte anvende en langt større Oeconomie, end sædvanlig, med Forbrugen af Levnetsmidler, saa havde man dog en vigtigere Erstatning at takke Forsynet for, nemlig den gode Sundhed, som havde hersket i det forgangne Aar. Man maatte beklage, at nogle Grene af Landets Manufacturer og Skibsfarten havde taget af: det første var en Virkning af en overdreven Jndførsel, (nemlig af engelske Fabrikater) som vel var hensigtsløs, og ikke kunde vare saaledes ved; men man kan heller ikke lade Fabrikerne falde for dybt. Skibsfartens Aftagelse maae fornemmelig tilskrives Udelukkelsen fra en Nations Colonial Havne, som Amerika meest staaer i Handelsforbindelse med (nemlig de engelske Colonier i Vest Jndien.) Da den brittiske Regiering skiærper sine Regulationer, som tiene til at forbyde Handelen imellem de forenede Stater og dens Colonier med amerikanske Skibe, imedens den tillader Handelen. derimellem med brittiske Skibe, saa lider naturligviis den amerikanske Skibsfart derved. Lovgivningens Viisdom maae nu bestemme, hvad der er at gjøre under saadanne Omstændigheder, for baade at vedligeholde det venskabelige Forhold mellem begge Stater og at iagttage de forenede Staters Jnteresse. Med Fornøielse kan Præsidenten melde, at Friestaterne staae i et venskabeligt Forhold med de fremmede Magter. Det vilde vel ikke blive Tilfældet med Spanien, dersom den vilde billige hvad der er mødt i den mexicanske Bugt. (Præsidenten anførte nu den bekiendte Begivenhed med Skibet Firebrand.) En hurtig Satisfaction er forlangt, og en Fregat og et mindre Krigskib er sendt hen til Bugten for at dække den amerikanske Handel; den spanske Minister i Amerika havde givet de venskabeligste Forsikringer. Med de barbariske Magter var Forholdet uforandret, undtagen med Deyen af Algier, som havde erklæret den forrige Fredstractat for annulleret, og havde foreslaget Regieringen at vælge mellem en aarlig Tribut eller Krig. Man havde svaret derpaa: at de forenede Stater foredrage Krig for Tribut. Deyens videre Bestemmelse er ikke bekiendtgjort. Ogsaa de indiske Stammer synes at ville holde Fred; af nogle af dem har man tilkiøbt sig Landstrækninger. Forresten foreslaaer Præsidenten at forbedre Criminal-Justitsen og Landmilitsens Organisation; at indføre et almindelig Maal og Vægt, at oprette et Universitet for det hele Land og ikke at taale at Slavehandelen drives af nogle uværdige Medborgere. Præsidenten glæder sig ved at kunne anmelde: at Jndtægterne have siden Freden langt oversteget Udgifterne; hine vare i Aaret 1816 47 Millioner Dollars (Specier, og Overskuddet 9 Millioner, saa at Statsgielden, som ikke engang udgjør 110 Millioner, kan snart blive betalt. De sædvanlige aarlige Udgifter udgiøre 20 og de faste Jndtægter 25 Millioner. Af Nationalbanken kan man vente meget godt. Præsidenten sluttede sit Budskab med at omtale, at Tiden nu nærmer sig, at han skal fratræde sin Post. Han takkede forden Tillid man havde beviist ham. Han skildrede derpaa det amerikanske Folks lykkelige Forfatning, som nu, som et frit Folk, havde opnaaet sit 40de Aar. Han haabede, at den ny Regiering ligesaalidt vilde blande sig i andre Nationers indvortes Anliggender, som taale, at andre indblandte sig i deres; og at den vilde lade alle Nationer vederfares. Retfærdighed mod samme Fasthed, hvormed den fordrer Retfærdighed af dem, og kun være besiælet afden Ærgierrighed: at vedligeholde Fred paa Jorden og en god Villie mod alle Mennesker.