Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-07-16
Hvad hidtil er fremsat, omhandler endnu ikke de mange Extrandgivter, som forefalde for enhver Familie, saasom Barsler, Begravelser, Børns Opdragelse til et eller andet Fag, eller Sygdomme. Af alle de Kjøbstædskolelærere, jeg kjender, findes saare saa fuldkommen sunde Mennesker. Næsten Alle lide mere eller mindre af de Svagheder, som følge af Stillesidden, Ærgrelse, Brystets vedholdende Anstrængelse og Mangel paa reen og sund Luft. Lægges dertil trykkende Næringssorger og ængstlig Frygt for at efterlade sin Familie til Fortvivlelse, da indsees letteligen, at Skolelæreren er udsat for mange og farlige Sygdomme. Hvormed skal han lønne Lægen; hvormed betale Apothekeren? En Dagleier, et Almisselem sørger det Offentlige for i slige Tilfælde, en kongelig Embedsmand finder det sig neppe pligtigt at understøtte. Men uden at tale mere og Sygdomme, om Børnenes Forsørgelse, eller Skolelærerenker, hvis Haab maa være Gud og Fattigvæsenet, hvad bliver af den gamle, affældige Skolelærer, Naar Synet og Kræfterne forlade ham, saa forlader al Orden og Disciplin hans Skole. Han maa afskediges. Maaskee faaer han en Pension af 50 Rbd., der neppe er tilstrækkelig til at leie et Kammer for, hvori han kan døe. Maaskee Faa af dem, han viste Veien gjennem Livet til Evigheden, række ham en skjønsom og hielpsom Haand. Hellere, langt hellere, maa han eftergive den hele Pension og lade sig indlemme i en almindelig Forsørgelsesanstalt. Saaledes ender maaskee den Mand, paa hvis Gravminde man med fuld Ret kan skrive, Faa have været nyttigere, arbeidet møisommeligere, gjennemgaaet flere Fortrædeligheder, gjort større Opoffrelse og modtaget mindre Tak *).Man fristes nu til at spørge: Hvorfor er en Førstelærer saaledes lønnet? Er det ikke muligt at udrede til Lærernes Lønning hvad vi nu have seet kunde udredes for 20 Aar siden, eller i det mindste, uden alt for store Byrder for Sikkert tør man haabe af vor vise og landsfaderlige Regjering, der ikke med Vidende lader nogen Undersaat lide uforskyldt eller nogen Fortjeneste ulønnet, at Første lærere efter troe Tjeneste tør, som andre kongelige Embedsmænd, gjøre sig Haab om andre Embeder, der kunne være passende for deres Kræfter og lønnende for deres Møje. Da deres Antal er lidet, vilde de desto lettere kunne anbringes. Communen, dog lønne ham saaledes, som den allernaadigste Anordning af 29 Juli 1814 bestemmer, nemlig: at han kan leve anstændigt og fri for Næringssorger: Vi have Beviser for Øinene. Private Skoler gives næsten overalt, og lyve ikke Aspecterne, saa kan man paa sine Steder befrygte, at disse med Tiden ville giøre Borgerskolerne lidet søgte, om de ikke ganske ville opløse dem. J nogle af disse Skoler betales 12 Rbd., og i andre 40 Rbd. aarligen for et Barn *), endog uden at det undervises i flere Gjenstande, end de Borgerskolerne Søgende undervises i, eller at Privatskolernes Elever ved Examen have glimret i mindste Maade fremfor Borgerskolernes. En saadan privat Lærer behøver altsaa kun 15 Elever for at have en Jndtægt af 600 Rbd., og denne Jndtægt hæves af Enkelte. Mon det da skulde være saa trykkende, ved en almindelig Ligning at udrede et Par Hundrede Rbd. mere, for at en mindre lønnet offentlig Lærer ikke skulde lide Mangel, En Forøgelse af 2 Mk. til 2 Rbd. for hver Borger vilde vist være mere end tilstrækkeligt.