Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-04-16
Som en Følge af nogle i Nabolaget forøvede Jndbrudstyverier, havde de forsynet sig med Forsvarsvaaben, men da man kort efter i Forskals Sogn heftede adskillige Jndivider, man havde mistænkt for at have forøvet bemeldte Voldsgierninger, ansaae Mänsson og hans Hustru sig nu for sikkre og vaagede ikke skifteviis og Nætterne, som de for havde gjort. Onsdagen den 15de Februar havde Anna for første Gang været oppe efter en svær Sygdom og seet sig om i Huset, hvorfor hun tilligemed Manden, der hele Dagen havde staaet paa Loen og tærsket, faldt i en tung Søvn og Aftenen, men vaktes om Natten Kl. imellem 1 og 2 ved at Døren imellem Dagligstuen og et saakaldet Gjestekammer aabnedes af 2de med Lys forsynede Mandspersoner. Saasnart de bemærkede, at Konen var vaagen, sprang den ene af den hen til Sengen, hvor der stod en Øre, greb denne og bibragte baade Konen og den endnu sovende Mand et stærkt Slag, med det Bageste af Øxen i Hovedet, saa at de begge besvimede. Ved den Larm, dette foraarsagede, vaagnede den ældste Datter, en Pige paa 11 Aar, og da hun saae, hvad der var iværk, vilde hun liste sig ud for at tilkalde Hjælp, hvorfra hun dog hindredes af de tvende Misdædere, der greb hende i Haaret og truede med strax at hugge Hovedet af hende, hvis hun ikke øieblikkelig gik i Seng igjen, trak Tæppet over Hovedet og tang saa stille som en Muus, hvilken befaling Barnet naturligviis strax efterkom. Noget efter kom Konen atter til sig selv igjen, og Pigen hørte da, at hun, jamrende og bønfaldende, sagde til den ene Skurk: Kjære Johannes, skaan vort Liv, saa skal Du gjerne faae Lov til at tage Alt hvad vi have, hvorpaa der øieblikkelig fulgte flere Øxehug, og dernæst blev Alt stille. Først om Morgenen Kl. 9 vovede Pigen at gaae ud, for hos de nærmeste Naboer at bede og Hjælp og berette den skrækkelige Begivenhed. Da Folk kom til Misgierningsstedet, fandtes baade Konen og Manden endnu sandsesløse, svømmende i deres Blod, der ved Slagene var blevet stænket og paa Væggene og i Loftet. Lægen hentedes strax og det lykkedes at kalde dem tillive igjen, Konen saavidt, at hun kom til Samling og kunde gjøre Rede for Omstændighederne ved Mordgierningen og Manden saavidt, at han nu allerede kan gaae oppe, uagtet han i Hovedet havde faaet ikke mindre end fire Ørehug og flere Qvæstelser. Konen antages imidlertid ikke at kunne leve. 400 Rdlr. i contante Penge ere, tilligemed en Mængde Sølv, Kobber og Klæder blevne Voldsmændenes Bytte. Hvo disse have været, ligger endnu skjult i Mørket; dog har man stærk Mistanke om, at den ene af dem har været en meget berygtet Person, der er bekjendt under Navn af Johannes i Stockared, der flere Gange har været tiltalt for grovere Forbrydelser uden at kunne overbevises. Et Exempel paa, hvorledes en Kjøbmand undertiden kan gjøre sin Lykke, forekom for ikke længe siden i England. En Kjøbmand i Montrose anmodede skriftligt en Handelsven i London om, at kjøbe ham en Tønde 20 Centner) Kobber, men da Brevet just ikke var et Mesterstykke i Skjønskrift og Retskrivning, saa læste den Londoner Handelsvencapers (Kapers) i Stedet for copper (Kobber) Han undrede sig vel over, at hans Ven vilde have 20 Centner Kapers, men skred dog strax til Værket og opkjøbte alle Kapers, indtil han havde sammenbragt den bestilte Mængde. Men derved bleve Kapers sjeldne og stege høit i Prisen, Kjøbmanden i Montrose undrede sig vel ikke lidet over Misforstaaelsen; men, uden at lade sig mærke med Noget, gav han nu Londoneren det Hverv, strax at sælge det Jndkjøbte igjen – og saaledes stak han en betydelig Gevinst til sig.