Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-06-11
Den gyldne Fred bragte hverken gyldne Frugter eller gyldne Tider; thi Guldet var saa at sige bortkriget, og der fandtes flere producerende end consumerende Folk. En Million Mennesker, eller 1 1/2 Deel af hele Europas Befolkning, hidtil ene sysselsatte med Krig, og tabte for Productionen, kunde nu vende tilbage til deres sædvanlige Arbeider, og i kort Tid høiligen forøge Producterne, der nu, langt fra ikke mere i saadan Grad, fandt Kjøbere, som under Krigen, da Regjeringerne trængte til saa mange og mangehaande Fornødenheder; et at tale om dem, der gik aldeles under, saavel til Søes som til Lands, i saa urolige Tider. Alle disse naturlige Efterveer af en Krig, der havde varet saa længe, og var ført med en saa mageløs Haardnakkenhed og Anstrængelse, kunde enhver Sagkyndig vel forudsee, men Mængden overraskedes dog deraf, og søgte Grunden dertil i ganske andre Aarsager end de virkelige, uagtet de dog vare saa høist i Øinefaldende. J den Wiener Congresses Acter opsatte man Grundsætninger for en Handelsfrihed, som Sagens Natur siden ikke tillod at virkeliggjøre. Ligesom Undersaatterne, især i Tydskland, hidtil havde raabt paa Frihed i politisk Henseende, og endog kaldt den mod Napoleon sidst førte Krig Befrielseskampen, saaledes raabte de nu igjen, hvad Handelen angaaer, paa Ufrihed, eller, hvad der er det samme, et Forbudssystem, som den eneste Redning og Frelse. Tusinde Penne kom ved denne Leilighed i Bevægelse, og skreve for og imod dette System. Det ene Partie meente, at Handelen, naar den skal kunne trives, maatte være fri for hvert Baand, og at det vilde være ubilligt at betage Consumenten den saa naturlige Frihed, at kunne kjøbe sine Varer hvor han vilde, hvilken tillige befordrede en gavnlig Kappelyst; det andet sagde, at det var en retfærdighed mod den indenlandske Handlende og Manufacturist, at tillade Udlændingen at undersælge dem og skade Landets Financer, ved at udføre Sølvet, eller Producter, af lige Værd med Sølv, for Manufacturvarer, Folket selv kunde frembringe, og som tillige kunde skaffe den indenlandske Manufacturist Arbeide og Udkomme. Medens man saaledes raisonnerede i Theorien, fulgte adskillige Stater, især Engelland, Forbudssystemet i det Practiske. Men medens dette sidste oversvømmede de øvrige europæiske Lande med sine Manufacturvarer, vilde det ikke tilstede Jndførelsen af en udenlandsk Knappenaal i sine egne Stater. Dets udbredte Skibsfart og dets uhyre Capitalister satte det istand til at følge dette System med saa meget større Kraft. Forgieves sukkede de stakkels tydske Fabricanter; det var dem umueligt, at kunne udholde en saa ulige Kappestrid. Derfra den store Misfornøielse, der yttrede sig i saa mange Egne. Endeligen har een af de største Magter i Europa, Rusland, ved sin ny Toldtarif, offentligen erklæret sig for Prohillitivsystemet. Det i Peters borg udkommende Blad Conservateuren leverer bemærkninger over den russiske Regjerings vigtigste Bevæggrunde til at forandre de i Aarene 1819 og 1820 udgivne Handelslove. "Disse hedder det deri – vare en Følge af en Tractat, som 1/1 Dec. 1818, efter lange Forhandlinger, blev sluttet med Hoffet i Berlin, hvorved man, paa russisk Side, gjorde alt Mueligt, for at bringe de i den Wiener Congresses Acter opstillede Grundsætninger i Udøvelse. - Den russiske Regjering indsaae den Gang vel meget godt, at disse Grundsætninger, i deres Anvendelse, vel kunde blive ligesaa velgjørende, som de theoretisk synes rigtige, men den anseer det for afgjort, at de almindeligen maa antages, naar de skulle frembringe heldige Virkninger, og at den Stat, der følger dem, medens alle andre bortvise dem, frivilligen fordømmer sin Jndustrie og sin Handel til at betale Udlandet en ødelæggende Tribut. – J Aaret 1815 syntes man i Wien at føle, at det var nødvendigt at give Handelsforholdene saa meget større Frihed, som Fastlandet havde ført Klage over det Aag, under hvilket Handelen i henved tilAar havde sukket. Næsten alle Regjeringer besluttede derfor strax, ved en uforhindret Communication, og ved Letheden i gjensidig Ombytning, at læge det Onde, som Europa havde liidt af. Men Erfaringer og Beregninger, der vare nøiagtigere, fordi de grundede sig paa positive Opgivelser, og de allerede bekiendte Resultater af den gjenvundne Fred, bevægede dem snart til, ikke at opgive Prohibitiv Systemet. – Engelland beholdt sit, Østerrige blev den Regel tro, at beskytte sig mod den udenlandske Jndustries Concurrence; Frankrig valgte i samme Øjemed de strængeste Forholdsregler, og Preussen har i afvigte October bekjendtgjort en ny Tarif, som beviser, at denne Magt anseer det for umueligt, at rette sig efter det øvrige Europas Exempel. - Dette Exempel gjør det nu ogsaa Rusland til Pligt, at komme tilbage til de Toldlove, hvis Nødvendighed alle Magter synes at have erkjendt. – J samme Forhold, som Prohibitivsystemet i andre Lande udvides og gjøres fuldkomnere, bringer den Stat, der følger det modsatte System, mere udelukkende og betydeligere. Offere. Den aabner sine Havne for alle fremmede Frembringelser, og alle Havne lukkes for dem, som den selv var vant til at udføre. Den begunstiger uophørligen andre Landes Manufacturer, og dens egne Manufacturer maa udholde en Kamp, i hvilken de næsten altid maa bukke. Den Agerdyrkning, som ikke finder noget Torv, den Jndustrie, som ikke finder nogen Afsætning, forfalder og hendøer; de rede Penge gaae ud af Landet; de solideste Handelshuse rystes, og Folkets Velstand, føler snart de Saar, som ere blevne Privatpersoners Formue bibragte, og naar der ikke kom nogen Forandring i Tingenes nuværende Tilstand i Rusland, maatte dette, efterat have bidraget til at forskaffe Verden Freden og de deraf flydende Velgierninger, være den eneste Magt, som ikke nød disse almindelige Fordeele. Ja, disse Fordele selv vilde kun forøge andre Landes Rigdomme paa den indere Velstands Bekostning. - J en saadan Forfatning kunde Regjeringen ikke være tvivlraadig angaaende Valget af Forholdsregler. - Den besluttede at udgive en ny Toldrulle, som udenlandske Varer ved deres Jndførelse i Rusland, skulde være underkastede. Førend man foretog dette Arbeide bleve alle Efterforskninger anstillede, som Pligten fordrede, ved en saa vigtig Reform, at tage Nationalindustriens sande og væsentlige Jnteresse til Basis. Uden ved alt for stor Udvidelse af Prohibitipsystemet at tilintetgjøre hiin nyttige Kappestrid, Kilden til al Fuldkommelse, og paa den anden Side, uden at lade fremstaae igjen hiin ubetingede Concurrence, hvoraf man nyligen sporede de skadeligste Følger, har Regjeringen i den nye Lov antaget adskillige udelukkende Bestemmelser, som alle europæiske Staters Handelslovgivning opviser. At beskytte Konstfliden, som allerede blomstrer og trives, at befordre de Establissementer, der, med største Fordeel, kunne anlægges, at bestemme Tolden i Forhold til Fornødenheden af de Gjenstande, den svares af, og Qvantiteten af de Gjenstande, Rusland frembringer eller kan frembringe; at forebygge Smughandelen, ved retfærdige og strænge Love, det er i Almindelighed det Maal, Regjeringen har foresat sig; derefter er Classificeringen i Tarifen gjort, disse ere endeligen de Grundsætninger, den har fulgt.