Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1776-12-20
Under det Navn, Huusmiddel, forstaaer jeg to Slags Lægemidler. Under det første Slags forstaaer jeg saadanne Ting, som ere gandske enkelte, hvilke Naturen frembyder os, og hvilke, deels af Erfaring, deels af Fordomme blive brugte i adskillige Tilfælde; f. Ex. Hyldeblomster, i Forkølelse, og Faaremog ved de udbrydende Smaakopper. Om denne første Classe vil jeg nu ikke tale meer, men gaae til den anden, allerhelst jeg haaber, med det første at handle i sær om den første, og det speciel og hvert Lægemiddel, hvad hertil henhører. Til det andet Slags af de saa kaldede Huusmidler regner ieg alle de meer sammensatte, eller af stærtere Sager, bestaaende, hvilke efter en Læges Raad kan være blevne optagne i et Huus=Apotheke, arvede Recepter, de i vore Aviser og andre Blade anprisede Medicamenta arcana og ilniversalmidler. Omendskiønt nu den første Classes Midler, naar de ved Erfaring ere bekræftede, kan blive anvendte med mindre Skade, saa giør man dog altid bedre, at man bruger dem efter en Læges Raad; saasom man ikke kan bestemme de Tilfælde, hvor de kan anvendes, ei heller Bitilfældene; f. Ex. Hyldeblomster ere ret gode til at sveede paa i Forkølelse, men de skade, naar Maven er ureen, efterdi Ureenheden da desto før gaaer over i Blodet. Hvor anden end en Læge kan bestemme dette, Men alle Lægemidler af den anden Classe skulde billigen ikke betroes nogen, uden en retskaffen Læge. Thi hvorledes er det mueligt, at nogen kan dømme og slige Midler, deres Virkning og tilbørlige Anvendelse, der aldeles ikke har ringeste Kundskab og Jndsigt i vore Legemers Bygning, i deres gandske Orkonomie, der ikke er forsynet med de øvrige til Lægekonstens Udøvelse henhørende Videnskaber, f. Ex, en ret Kundskab om Sygdommene, deres Aarsager, Tegn v. s. v., Er det ikke at undre over, at der findes Folk, der ere saa letsindige ved deres Legems Skrøbeligheder, at de, gandske uden Jndsigt og Kundskab om deres Sygdom, bruge dette eller hiint Middel paa en Træf, ubekymrede om, hvorledes dette virker, hvad for Følger det har, eller hvad for Omstændigheder dertil nødvendigen udfordres, om det skal være nyttigt, da dog den erfarneste Læge selv ofte længe maae betænke sig, i Henseende til et Lægemiddels Valg og dets Virkning? Hvor let kan ikke møde de Fald, hvor just dette Middel, som man gandske uden Overlæg nedslikker i sit Legeme, giør slig Virkning, og formedelst Omstændighedernes Beskaffenhed nødvendig maae giøre det, som er gandske modsat den, vi ønske og vente. Erfaring har ogsaa lært mangen En, hvad for sørgelige Følger sligt Foretagende ofte har. Jeg kunde selv af egen Erfarenhed navngive en Hob Exempler. - Jeg forundrer mig meget over, at der ikke end oftere mærkes til saadanne Lægemidlers bedrøvelige Virkninger. - Tak være Forsynet derfor, - Allermindst kan man fæste Troe til et saa kaldet Universalmiddeel; thi det er ei at troe, at dette eller hiint Foster af en vindesyg Chymist eller Læge skulde hielpe imod alle Sygdomme. Jeg har den Tanke om vort Publicum, at den i vore Tider indseer slige aabenbare Modsigelser uden Demonstration og logikalisk Beviis; thi at paastaae en Universal medicin, eller at sige, et Blækhørn kan tillige være en Geddebuk, er eet og det samme. Thi en Universalmedicin maae baade virke Brækning, og stille den; foraarsage Blodflod og forebygge den o. s. v. Dog ieg behøver ikke at sige meere herom. Jeg vil kun allene her blive staaende ved den Urimelighed, endog i particulaire Tilfælde, at bruge particulair Medicin, grundende sig blot og allene paa en trykt Seddels Anseelse, der som tiest kommer fra en Markskriger og et i Lægekonsten gandske ubevandret Menneske. Saa mange Slags forskiellige Sygdomme der findes i Verden, lige saa mange forskiellige Aarsager og Kilder ere der ogsaa samme, ja der kan endog af een og den samme Aarsag reise sig forskiellige Sygdomme. At opdage Aarsagen til en Sygdom, eller maaskee de forskiellige Aarsager, af hvilke, tilsammen tagne, denne eller hin Sygdom har sin Oprindelse, er det allerførste og nødvendigste Stykke, som ved enhver Sygdoms Helbredelse udfordres af en Læge, om han nemlig meener det retskaffent med sin Syge, omendskiøndt ieg veed, at der, desværre, findes Læger, nok, der aldeeles intet bekymre sig om dette saa nødvendige Stykke i deres Lægemaade. Men saa nødvendigt det er, at Aarsagerne til den Sygdom, man nu har for sig, udforskes, ligesaa tungt er det og at opdage de rette, og dette udfordrer ofte selv den erfarneste og meest øvede Læges største Opmærksomhed og nølagtigste Flid. Dernæst maae en samvittighedsfuld og retskaffen Læge ogsaa altid agte paa Blomstændighederne hos enhver Syg i sær, saavel de, som nu yttre sig i hans syge Tilstand, som ogsaa de, som hos enhver i sær findes i hans naturlige og sunde Tilstand. Og saaledes bekiendt med Sygdommen selv, med dens Aarsager og alle sammenløbende Omstændigheder, kan Lægen først fastsætte sin Lægemaade, og bestemme de dertil hørende Lægemidler, deres Sammensættelse, Blanding og Dø sis. Gaaer Lægen frem paa denne Maade, saa gaaer han stedse den rette Vei. Paa anden Maade er det aldeles ikke mueligt, at han være vis i sit Foretagende, være rolig ved alle Tilfælde hos den Syge, og uden Bebreidelse i sit Gemyt. Men man betragte nu kun hos sig selv, hvor megen Kundskab og Videnskabdenne Behandling ikke forudsætter, og hvor uvisse de gaae, hvilke, uden al denne nødvendige Overlæggelse, uden at raadføre sig med en ordentlig Læge, ville hielpe sig selv ved saadanne Midler, som de gandske intet kiende til, hvis Virkning er dem lige saa ubekiendt, som deres Sygdom og dens Aarsager selv.