Aarhuus Stifts-Tidende, 1830-12-18
Det var den 29de Novbr. om Aftenen Kl. 6 at 16, Kadetter, anførte af 2 Junkere af Underofficeerskassen, trængte ind i Slottet Belvedere, den ene Halvdeel for arret. den anden bagfra, nedhug Vagterne som modsatte sig, og havde naaet Storfyrst Constantin, dersom ikke lykkeligviis en tro Tjener havde revet ham med sig ind i et hemmeligt Skjul, og derfra ud igjennem en Baglaage til en russisk Kasserne, hvor der laae 2 Regimenter. Disse vare strax paafærde til Storfyrstens Forsvar. Jmidlertid havde de øvrige Underofficerer af Militairskolen, omtrent 20, slaget Allarm, og forenet sig med Pøbelen. Jo stærkere Hoben blev, desstørre blev ogsaa dens Udsvævelser, og hverken Paris eller Brussel havde seet Mage til Rædsler, som de hvormed den Warschauer Revolution betegnes. Den i hver Henseende stærktberuste Pa bel hævnede sig umenneskeligt paa de Ulykkelige som den holdt for sine Undertrykkere, og som den, uden Skaansel, havde i sit Raserie udseet til Slagtoffere. Hvor den saae en russisk General eller anden høi Officeer, blev han strax hugget ned eller skudt, nogle enkelte Hobe vare saa menneskeligsindede at tage dem fangne. Ved to Jnf. Batailloners Hielp lykkedes det Oprørerne at erobre Tøihuset og forsyne en Menneskemasse, i hvis Hænder ethvert Slags Vaaben bliver til et frygteligt Værktøi, med Sabler, Pistoler og Geværer. Paa den blodige Aften fulgte en rædselfuld Nat, Polakker, som bleve anseete for Russer, fandt Døden ved deres Landsmænds Haand, og det polske Gardejægerregiment, saavelsom en Deel af Garde-Jnfanteriet, som ikke strax vilde gjøre fælleds Sag med Rebellerne, bleve behandlede ligesaa fjendtlige som de tre russiske Regimenter, der, vigende for Overmagten, maatte forlade Staden. Dagen efter dannede der sig rigtignok en saakaldet provisorisk Regjering, men det lykkedes den ikke at sætte en Grændse for Udsvævelserne. Staden blev ogsaa den 30te Novbr. givet til Priis fortøilesløse og bevæbnede Horders ubeskrivelige Grusomheder, og først da ogsaa de rige Woiwoder ikke meere holdt deres Liv og Eiendomme sikre, besluttede Nogle af de indflydelsesrigeste sig til at komme hiin Regjering til Hjelp, og saaledes organiserede sig den 1ste Decbr. det nye Administrationsraad, som det lykkedes, at bringe Nogle af Hovedoprørerne i Arrest, og haardt at straffe dem. Den ude af Activitet værende General Thlopicki, der saa hæderligt udmærkede sig i det spanske Felttog, og som endnu er i stor Anseelse hos Pohlens gamle Krigere, lod sig, skjøndt først paa gjentagne Anmodninger og efter nogen Vægring, bevæge til at paatage sig Troppernes Overkom mand; dog gjorde han derved den udtrykkelige Betingelse, kun at føre den i Keiserens og Kongens Navn. Denne Generals kraftige Forholdsregler, og især den hurtig oprettede Nationalgades virksomme Jndgreb, lykkedes det noget at berolige de stakkels fredelige Jndvaanere som, da Stadens Porte vare spærrede, ikke engang vare istand, til at kunne flygte. En Sappeurbataillon, som havde myrdet To af sine egne Officerer, blev afvæbnet. De at Russer beboede Huse vare for Størstedelen udplyndrede, og en meget betydelig Krigskasse er forsvunden. Der var ikke en eneste Hest mere tilbage i de kgl. Stalde. Generallieutn. Diakow saae man i en Trængsel styrte ned af Hesten, og sporløst var han forsvunden. Blandt de fangne russiske Generaler nævnes endvidere Kriwzow og Grev Nesselrode. Revolutionsaanden greb end meer og mere om sig; der opstod Klubber, hvori man holdt rasende Deklamationer mod det russiske Herredømme, og den provisoriske Regjering, som allerede havde afsendt en Depucation til Storfyrsten og var paa Nippet til at slutte en Overeenskomst med ham, blev standset af dem i sin Virksomhed. Medlemmer af dem trængte ind i Administrationsraadets Forsamling og paastode, at man ved Hjelp af de Jnf. Regimenter, som imidlertid vare indtrufne fra Provindserne, skulde sætte efter Constantin for at tage ham og hans Regimenter fangne. General Chlopick i blev saa opbragt herover, at han fik et Slagtilfælde, saa han maatte bæres ud af Forsamlingen. Jmidlertid havde dog Storfyrst Constantin, ved en ham til hændekommen Efterretning indseet, at de polske Tropper som vare fulgte med ham, befandt sig i største Fare, hvorfor han entledigede dem. De bestode af et Gardejægerregiment tilhest og et Regiment Garde-Infanterie. Da de vare komne tilbage til Warschau, svore de en nu Troskabs=Eed, men begge deres Chefer bade om deres Afsked, som de ogsaa fik. Storfyrst Constantin havde endnu ifølge de sidste Efterretninger, ei kunne passere over Veichselen med sit lille Korps formedelst Jisgang, dog haaber man, at det etsteds er lykkedes ham siden, som var saameget mere at ønske, da man veed, at hans Korps leed Mangel paa Levnetsmidler og Fourage, og Hobe af bevæbnede Landfolk samt adspredte Partiegængere omsværmede det paa alle Kanter. Det bestaaer kun af 3 Kavallerieregimenter og noget Infanterie. Men GeneralChlopick, som nu igjen er kommet sig, og bleven udnævnt til Civil, og Militair=Dictator, skal have fast be, sluttet, at hjelpe Storfyrsten over Weichselen og dække ham Tilbagetoget til Rusland. Rigsdagen er sammenkaldet til den 18de Decbr.