Viborger Samler, 1828-07-05
Orienten. De seneste Efterretninger fra Krigsskuepladsen ere daterede fra Leiren ved Babadagh den 3die (15) Juni og indeholde kun Lidet af Betydenhed. Russerne vare rykkede frem uden Sværdslag; overalt, selv i Babadagh, vare Jndvaaanerne flygtede. (efter Russernes Udsagn tvungne dertil af Hassan, Pascha.) De nekrasowiske Kosakker, en Stamme, som i det forrige Aarhundrede havde gjort Opstand mod Russerne og givet sig under tyrkisk Beskyttelse, have sendt en Deputation til Keiseren for at overbringe ham deres Hylding og Tilbud af deres Tjeneste. - Af de 10 tyrkiske Skibe i Havnen ved Anapa ere 3 borede i Sænk af den russiske Flaade, og andre 3 af bevæbnede Schalupper under Capitain Nomitnom hentede ud af selve Havnen til Trods for den tyrkiske Kanon- og Geværild. - Besætningen i Braila skal, ifølge en Beretning fra Eiernowitz af 13de Juni, have gjort et Udfald, hvorved den har mistet 600 Fanger; Kampen var heftig og Tabet paa russisk Side ogsaa temmelig betydelig. Da Forbindelsen med den høire Donaubred tillige er afskaaren, venter man Fæstningens huttige Overgivelse. Hermed contrasterer mærkelig en Beretning fra tyrkisk Side om denne Pladses Tilstand, hvilken man i Semlin havde erholdt over Orsova og Belgrad. Jfølge samme skulde et tyrkisk Troppecorps fra Silistria neden for Matolin være gaaet over Donau og lykkelig have naaet Fæstningen hvis Besætning ved denne Forstærkning var steget til 8000 Mand. Denpaa var den 2den Juni fulgt et Udfald, hvorved Russerne vare fordrevne fra deres Positioner og foruden andet Tab havde mistet over 500 Fanger, hvem Tyrkerne efter deres Viis strax havde afskaaret Hovederne. (Jmidlertid synes denne hele Efterretning mistænkelig.) Videre vilde man i Semlin vide, at de christne Jndbyggere i Bulgarien med Utaalmodighed ventede den russiske Hær, for under dens Beskyttelse at erklære sig mod Porten; de skulle endog have sendt Deputerede til Jsmail for at tilkjendegive Keiseren denne deres Beslutning. Uagtet alt i Servien har Udseendet af den dybeste Rolighed, skal dog Opstanden hemmelig være fuldkommen organiseret, og man venter kun paa den russiske Armees Nærmelse for at overfalde Tyrkerne og drive dem ud af Landet. Fyrst Milosch skal føre en regelmæssig Correspondence med det russiske Hovedqvarteer, og skjøndt man derfra har raadet ham for det Første at hold sig rolig, saa viser han dog saadan Driftighed i sine Anordninger, at man frygter for Opstanden vil bryde ud for den bestemte Tid, hvilket kunde have før gelige Følger, da de tyrkiske Tropper i Servien ere temmelig talrige. - Efterretninger fra Bucharest af 9de Juni, melde at en pestagtig Sygdom sammesteds er udbrudt. - Broen ved Oltenitza bliver neppe saasnart færdig, da Localiteten paa den høire Donaabred lægger mange hindringer. i Veien, og Paschaen af Salonich, Omer Brionetillige er rykket frem i Jilmarscher, og har besat Overgangspunctet med 15000 Mand. Efterat have besat Krajowa ere de russiske Forposter rykkede frem- og staae nu paa den venstre Donaubred ligeover forViddin. J Anledning af Overgangen over Donau, Jsattschis Crobring og den tyrtiske Flotilles Øielæggelse er i Petersborg afsunget et høitideligt Troe um, hvorpaa Staden om Aftenen var illumineret. Følgende er den oftomtalte Skrivelse fra Reis-Effend til den franske og engelske Gesandt, Grev Guilleminot og Hr. Stratford Canning, hvori han indbyder dem til at vende tilbage til Constantinopel, Da befæstelsen af Venskabets og den gode Forstaaelses Baand hvilke i saa lang Tid have forbundet Porten med Frankrigs og Englands Hoffer, er (ienstanden for disse Rigers bestandige Bestræbelser, saa var Gesandtskabernes Afreise fra Constantinopel hverken forsvarlig eller passende, og naar denne Afreise efter Skjebnens Villie vækkede paa vor Side ved vort venskabelige Sindelag en særdeles Beklagelse, saa har Forlængelsen af denne Bortfjernelse ikke foraarsaget os mindre Smerte. Jmidlertid beviser Tingenes Stilling, at det franske og engelske Hof, gjengjældende det gode Sindelag og de venskabelige Hensigter, hvoraf Porten altid har været besiælet, fra deres Side have ønsket Vedligeholdelsen af den lykkelige Eendrægtighed. Efterretningen om Gesandternes Tilbagekomst til Corfu gjaldt som et sikkert Beviis og sandt Vidnesbyrd for deres Venskab og valte hos os stor Glæde. Denne Tildragelse fordrer, at vi gjøre det første Skridt til, passende med den gode Forstaaelse, at aabne Veien for Underhandlinger, og igjen at knytte den lykkelige Samdrægtigheds Forhold, efterat deres saavel tidligere som sildigere udstædte Erklæringer have beviist, at Frankrigs og Englands første og sidste Ønske og deres høist loyale Formaal kun gaaer ud paa at opretholde deres gamle Venindes, den høie Ports, Værdighed og Velfærd og at bevare dens Souverainetet og Magt. Da den høie Ports System og Opførsel til alle Tider var grundet paa Ret og Retfærdighed, og da det er Verden bekiendt, at den altid har været en tro Allieret, i det den har ordnet alle sine Anliggender efter den hellige Lov, og aldrig med Hensyn paa sine Venner har taalt noget Jndgreb i Tractaternes Clausuler og et oprigtigt Venskabs Forskrifter, saa maatte man i Sandhed ansee denne Adskillelse som ikke ganske passende til begge Magters venskabelige Forhold. Da dette Tilfælde alligevel ikke kan gjøre noget Skaar i det mellem dem herskende gamle og loyale Venskab, og da ydermere Gjensynets Glæde som Venner føle efter en Adskillelse, til enhver Tid har bidraget til at gjenknytte deres Hengivenhed og befæste deres Forbindelse; da fremdeles Portens første og sidste Ønske og rene Hensigt gaaer ud paa at følge Fredens og Redeligheds Vei og vedligeholde almindelig Rolighed blandt sine Undersaatter og da endelig begge Hoffernes den ottomanniste Regjerings gamle og hengivne Venners, velvillige og billige Hensigter have foresat sig det samme Maal, saa er det, i det Tilfælde, at Gesandterne ville komme tilbagetil Constantinopel, for ved venskabelige Underhandlinger og oprigtig Enighed lykkelig at tilendebringe de Anliggender, som ere omhandlede mellem os efter Rigernes gjensidige rene Hensigter og venskabelige Sindeelag, ingen Tvivl underkastet, at de her fra den høie Ports Side ville modtage enhver Slags Æresbeviisninger og Opmærksomheder. Jfølge denne Fremstilling af Sagerne vente vi med den oprigtigste Utaal modighed Deres Excellencers Tilbagekomst til Hovedstaden. Vi skrive dette for at underrette Deres Excell. herom, og for at udtrykke den særdeles Høiagtelse vi føle for Dem. Deres Ven haaber, at D. Excell., naar De efter Guds Villie have erholde denne Skrivelse og vel overveiet dens Jndhold, de ville anvende al deres velvillige Jver for, at befæste den gode Forstaaelses Bygning overeensstemmende, med bemeldte Jndhold. A. 3.)