Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1820-08-25
Storbrittannien. J en Sag, hvor menneskelige Domme ere saa usikre maa ethvert Lys, som i mindste Maade bidrager til at løfte Slørret, være kjærkomment. Et saadant leverer Blade, Times nu i det Brov, Dronningen har skikket sin Gemal, men af denne blev sendt uaabnet til Lord Liverpool, og hvis offentlige Bekjendtgjørelse har opvakt almindelig Sensation og tilintetgjort alt muligt Haab om en mindelig Overeenskomst mellem de høie Parter. Hs. Majestæt beklager sig deri paa det bittreste over de exempelløse og ufortjente Forfølgelser, hun har maattet udstaae og beder Kongen af overveie, om Kronne Ære og Værdighed, Rigernes Rolighed, et Folks Lykke og Sikkerhed, hvis Hjerte oprøres imod Undertrykkelse og Grusomhed, lader sig foren med et saadant Forhold. Hun kalder i Erindring, hvorledes Hs. Majestæt har skudt hende fra sig med den diende Glut paa Armen, og derved tilføjet den offentlige Moralitet et fast ulægeligt Saar. Det rolige og behagelige Liv Man ved denne Skilsmisse foregav at sikre hende, blev kunaltfor snart forbittret ved Spioner og Urostiftere, og hun drømte ved Afskeden fra sine Forældre, da hun gav den brittiske Tronarving sin Haand, mindst om at hun skulde vorde Gienstanden for et Forræderie, som var stiftet af hendes Barns Fader og hendes egen naturlige og borgerlige Beskytter. Jmidlertid frikjendte hiint Tribunal, uagtet hun ikke, fik Leilighed til at forsvare sig, hende for al Tiltale og erUærede derved hendes Anklagere skyldige i Meenced, hvorfor de dog aldrig fik nogen Straf. Hendes retfærdige, Uvillie herover tabte sig i en taus Beklagelse, over at en Fyrste kunde nedværdige sig saa dybt og skjænke slige afskyeværdige og meenederske Mennesker Gehør og Understøttelse. Kun Een havde Man ei kunnet bestikke, og saalænge han, denne gode Fader, beholdt Udøvelsen af sin Kongelige Magt, havde hans Svigerdatter intet at frygte; men neppe var hans Søn (som Prindsregent) kommen til Roret, for det blev den korteste Vei til at erholde Regentens Yndest, at bagtale hans uskyldige Kone, og han gjorde end og af denne Aarsag Mænd til sine Raader, som han tidligere havde foragtet, ja saavel personlig som formedelst deres Grundsætninger hadet, og denne unaturlige Forening er det, der har gjort Nationens Ulykke. Under saa gunstige Udsigter for Æreskjændere og Forradere var det intet Under, at disse strømmede til fra alle Kanter og dannede et Hof, som, langt fra at udmærke sig ved anstændig Opførsel og fine Sæder, meget meere var et Foreningspunkt for nedrig Jntrigue og uanstændige Sæder. Men ikke engang efter saa utallige Fornærmelser tillod Man hende, der elburde have været Middelpunktet for alt Stort og Glimrende, at leve i uforstyrret Eensomhed. Hendes Datter og eneste Trøst blev hende oven kjøbet berøvet, Selv Slavehandlerne røres dog ved Udraabet: "O, min Moder, min Moder, O, mit Barn, mit Barn og nænneikke at skille de Ulykkelige fra hinanden; men, hedder det, Deres Raadgivere vare umenneskeligere end Sjelehandler. ne og reve samvittighedsløse Barnet fra Moderen. Da besluttede hun at bortfjerne sig paa nogen Tid og søge Adspredelse i sin døvende Smerte, hvilken ene Mødre, der plud i selig bleve berøvede et kjært Barn, kunne fatte i alt sit Omfang; men som dog endnu skulde forøges ved Tidenden om hendes Datters Død. Ethvert Væsen, i hvis Bryst slaaer et menneskeligt Hjerte, udbryder Dronningen, vil skjænke mig en deeltagende Taare, og med Uvillie skal Verden høre, at dette Øieblik, som var istand til at røre det haardeste Hjerte, blev Signalet til nye Komplotter. Deres Majestæt saae, at jeg stod allene med et knust Hjerte, 1 og dette Øjeblik valgte De til at fordoble deres Forfølgelser. Verden maa dømme om Retmæssigheden af at lønne inqvisitoriske Angivere og Spioner i fremmede Lande; men jeg protesterer imod den Maade, hvorpaa Man har behandlet mig, idet Parlamentet, istedetfor at holde ofentligt Forhør, har fældet en Kiendelse over mig, under Form at en Bill, der indeholder de uhørteste Bagvaskelser. Deres Majestæts Ministre have tilraadet denne Forfølgelse, og de udgjøre ei allene en Deel af mine Dommere; men have ovenikjøbet selv indbragt denne Bill og besidde en afgjort Overvægt i Huset, hvoraf fremlyser, at jeg ei kan gjøre Regning paa nogen upartisk Dom der; thi staaer det ikke i Klagerens, Deres Majestæts, Magt, at udnævne nye Pairs, hvis Majoriteten endog var stemt til at forkaste Billen, og over de fire Femtedele af Pairerne tillige med deres Familier ere afhængige af D. M. i Henseende til deres Embedsposter, Pensioner o. s. v. Af Underhuset kan jeg ikke vente større Sikkerhed; thi Ministrenes Magt er ligestor i begge Huse. At ansee denne Jnstance for en upartisk Domstol var derfor at bespotte dette hellige Navn Det smerter mig i Sandhed, at maatte anføre alt dette for D. M., men jeg er nødt til enten at modsætte mig denne Proces=Maade eller ved Taushed selv medvirke til min Vanærelse. Af disse Grunde protesterer jeg derfor imod den begyndte Fremfærd imod mig. Jeg forlanger Forhør for en Domstol, hvor de Edsvorne upartisk ere valgte mellem Folket. Skulde D. M. vedblive den nærværende Procedure, saa vil jeg i Parlamentet selv optræde imod min Anklagere og ikke i mindste Maade ansee nogen af Overhuset afgiven Kiendelse over mig som vanærende, eller underkaste mig nogen Dom, med mindre jeg dertil bliver tvungen, naar samme ikke fældes af ovennævnte Domstol. Jeg har nu gjort D. M. bekjendt med al den mig tilføiede Uret og min fattede Beslutning. De har paabyrdet mig al den Skjændsel, som stod i Deres Magt, istedetfor efter Deres aflagte Løfte at elske og agte mig; og der er intet bleven mig tilbage uden min Uskyldighed, som De nu ogsaa søger at berøve mig i Verdens Øine. Men Gift og Dolk ere mandigere Midler end meenederske Vidner og partiske Tribunaler; thi de ere mindre grusomme, da Æren har større Værd end Livet. Havde mit Liv kunne tilfredsstille D. M., vilde jeg have offret Dem det, under den Betingelse, at skjænke mig en Plads i Graven ved Siden af mit Barn; men da De vil styrte mig vanæret i Graven, saa er jeg fast besluttet, at modsætte mig dette Forsøg med alle de Kræfter, som Gud har forundt mig. Undertegnet Caroline R., Brandenbourgh=House den 7 August 1820.