Politivennen, 1806-01-01
Tvende Forslag vore Skorstene angaaende. Dersom det nødvendig maa tilstaaes at af de i Stæder opkommende Jldebrande sikkert de ni Tiendedele have deres Udspringfra Skorstenene; saa bør man vel og indrømme, at der ikke noksom kan drages Omsorg for, at indrette denne Deel af vore Vagningsbygninger paa den Maade, der lover os den største Tryghed mod den skrækkeligste Ulykke, der i Fredstid kan ramme en Stadbeboer. Vel have vore Brandlove henvendt en priselig Opmærksomhed paa denne Gjenstand, ved at bestemme Bygningsmaterialet, Tykkelsen, og tildels Bygningsmaaden af Skorstenene, ved at anordne Afstand mellem dem og Træværk, og ved at fastsætte en Fejning, der skeer tilstrækkelig tidt. Men saa herligt det var, om disse Bud nøjagtigen efterlevedes, saa beklageligt er det, at de ere af det Slags, hvorved Samvittigheden maa tages med i Beregningen af Kontrollen, hvis denne skal tykkes tilfredsstillende. Jsær er dette Tilfældet ihenseende til Skorstenenes Fejning. Da det hidtil ikke paa nogen Maade bar været muligt, at kunne holde nogen Kontrol med dette Slags Arbejdere, saa maae alle Husejere saavelsom Beboere aldeles overgive sig til deres Skorstensfejeres Ærlighed. At see lidt op i Skorstenen nedenfra kunde ikke give dem stor Sikkerhed, og hvad andet Tilsyn var vel muligt. En saadan Hengivenhed er ikke allene ubehagelig for den, der gjerne vil være vis i sin Sag, men den er ogsaa virkelig farlig. Man har i mangen Stad havt Exempler paa, at Skorstene ikke ere fejede som de burde. Man har Exempler nok paa, at store Spaaner udhugges af Stenene inde i Skorstenen; i en saadan Fordybning sætter Soden sig, og kan altsaa ikke mere ved Skrabning bringes ud. Man har Exempel paa, at Stene ere blevne løse og at derved endelig er opstaaet Antændelse, o. fl. m. Jntet var derfor ønskeligere, end en sikker Maade, til at have Jndseende med hvordan Skorstensfejeren har rygtet sit Arbejd. Dette kunde erholdes, naar det befaledes i hver Etage at have Jerndør paa Skorstenen, eller i det mindste at have saadan Dør, ved hvert ind i Skorstenen gaaende Kakkelovnsrør (thi der ere de farligste Steder, da der ligeoverfor sligt Rør ansætter sig en Kage af Sods. - En saadan Dør skulde ikke være større, end at man godt kunde stikke Hovedet og lidt af Brystet ind, for med Lys i Haanden at undersøge, hvorledes Skorstensfejerens Arbejd var gjort. Den aarvaagne Husejer vilde selv forrette denne Undersøgelse. Andre vilde vel dog ved deres Folk lade den anstille, og i alt Fald vilde Tanken, om en saadan Undersøgelses Mulighed, sikkert komme Skorstensfejernes Samvittighed meget til Hielp. Ogsaa maatte det vel være muligt, at mage det saaledes, at disse Jerndøre ikke gjorde Vansir i Værelserne. Der er ingen Tvivl om, at et Middel, som er saa naturligt, og tillige saa tjenligt, til at give en højst ønskelig Tryghed, ikke vil blive ubenyttet ved Slottets Gjenopbyggelse, hvis lange Skorstensgange især ville kunne trænge til et Middels Anvendelse der kan forebygge en ny ødelæggende Brand. Ved denne Lejlighed bør det fremsættes som et Spørgsmaal til mere Sagkyndige, om det ikke var nyttigt og gjørligt, at opføre støbte Jernskorstene af tynde i hinanden passende sylindriske Stykker, og give samme en Jndfatning af Mur. Slige Skorstene vilde vel være dyre, men da de kunde og burde renses ved at udbrændes, vilde den Tryghed, de gav, rigelig betale den større Bekostning.