Aalborg Stiftstidende, 1839-07-18
Nyeste, med Posten i Formiddags ankomne, Efterretninger. Sultan Mahmud er død – saaledes lyder den udentvivl vigtigste Efterretning, som Posten i lang Tid har medbragt, og som af overordentlig Vei over Wien den 15de ds. var indtruffen til Hamborg. J nogle Breve angives Sultanens Dødsdag til den 27de Junii. Hans Søn er strax bleven proclameret til hans Efterfølger under et Regentskabs-Raad. Fra dette skal tillige strax være afgaaet Ordre til Leiren, at standse med Fjendtlighederne. De offentlige Fonds vare derpaa i Wien den 10de de stegne betydeligt. – De nærmest foregaaende Efterretninger fra Tyrkiets Hovedstad bebudede allerede Sultanens nær forestaaende Endeligt. J en Beretning fra Constantinopel af 26de 5 "Osterr. Beobachter heed det saaledes, at "Sygdomsymptomerne uagtet de anvendte Midler (disse bestode forresten i Viin og Chinabark, der ved en saa irritabel Sygdom just ikke synes at have været de probateste, og som vidne om de tyrkiske Begreber i Lægevidenskaben) stedse vare de samme og derfor vedvarende vakte de meest levende Bekymringer. Desuagtet lod Sultanen sig ikke afholde fra, den foregaaende Fredag at besøge den nærved Tschamlidscha beliggende Scutariske Moskee, Selimie, hvorhen han begav sig tilvogns Den dermed forbundne Anstrængelse skal have virket skadeligt paa den høie Patient." J en, en Dag sildigere, Bereretning hedder det: "Sultanen ligger haabløs syg og man frygter dagligt for hans Død. Han har igaar ladet begge sine Sønner bringe til sig i Palaiet og siden det Øieblik kommer Scheik-Jslamen hver Time til Beglerbeyalle Moskeer ere anordnede Bønner for Sultanens Liv. Sultanens hurtige Død troer man især fremskyndet ved, at Serailet endnu staaer under Jndflydelse af uvidende tyrkiske Læger, hvis Overhoved, en intriguesyg Mand, man især tilskriver Sygdommens slemme Vending, som han en heel Maaned havde vidst at holde hemmelig. Den tydske Livlæge, Dr. Neuner, blev kun hver anden Dag kaldet til Storherren. – Fra Krigsskuepladsen er indløben Efterretning om en mellem en Afdeling af den tyrkiske og ægyptiske Hær leveret betydelig Træfning, hvori Ægypterne under Soliman Pascha den franske Renegat, Oberst Selves) bleve totalt slagne og hvorpaa Tyrkerne trængte frem til og indtoge Antiochia, af hvis Befolkning de med Jubel bleve modtagne. Forunderligt nok har Porten intet Bulletin proclameret om dette Seiersbudskab, formodentlig for ikke at nære den krigerske Stemning i Hovedstaden. Dampskibet "Kolowrat, ved hvilket man egentlig til Triest havde modtaget denne Efterretning, havde 280 Passagerer med sig fra Alexandrien, der, af Frygt for de forestaaende Begivenheder, forlode Ægypten. – Den ægyptiske Flaade, bestaaende af 10 Linieskibe, 5 Fregatter og 10 mindre Krigskibe, krydsede mellem Rhodos og Alexandrien og Capudan Paschas Flaade er den 23de seilet fra Dardanellerne til Farvandene af Mitylene, hvorhen Admiral Lalande, med den til Smyrne den 22de indtrufne Prinds af Joinville, ligeledes havde begivet sig. Den engelsk franske Flaade skal være bestemt forberedet paa, hvad det end skal koste, at forhindre et Sammenstød mellem Ægypterne og Tyrkerne tilsøs. Et engelsk Linieskib var alene til dette Øiemed stationeret ved Jndløbet af Dardanellerne, en fransk Brig krydsede mellem Tenedos og Troja og 2 franske Linieskibe mellem Tenedos og Capo Babo (Lectum. Den franske Gesandt har formelig erklæret Porten, at, hvis den tyrkiske Flaade prøvede paa at løbe ud fra Dardanellerne, den franske Flaade da af alMagt vilde sætte sig derimod og i denne Henseende allerede havde modtaget de fornødne Jnstructioner. Tillige har Admiral Roussin raadet alle i Constantinopel boende Franskmænd til at holde sig parate til Afreise, hvis Omstændighederne skulde gjøre det fornødent. Hos den engelske Flaade hersker ogsaa stor Bevægelse og det hedder, at endog 4 engelske Skibe skulle stationeres ved Dardanellerne for at være ved Haanden, hvis den engelske Regjering ved uforudseete Begivenheder skulde see sig tvungen til at intervenere i Orientens Anliggender.