Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-08-04
Det norske Storthing har lagt Told paa danske Bøger. Efterat Comiteen, som har gjennemgaaet Toldtariffen, havde indstillet til Thinget, at Bøger uden Undtagelse skulde være toldfrie, foreslog Daa, at der af Bøger, trykte i det norske og danske Sprog, naar de indføres uindbundne, skulde erlægges en Afgift af 2 s. norsk pr. Pd., og naar de indføres indbundne 4 sk. pr. Pd., hvorimod Jndførselen af Bøger i andre Sprog, skulde være fri. Dette tiltraadtes af bemeldte Comitees Formand og Schweigaard og bifaldtes af Storthinget mod 23 Stemmer i Mødet den 22de Juli. Den Constitutionelle", der kun meddeler denne saavel for Norge som for Danmark ikke uvigtige Sal under sit Referat af Storthingsforhandlingerne uden videre at indlade sig paa den, har heller ikke anført de Debatter, der dog rimeligviis have ledsaget denne Beslutning. Det Eneste, man lærer at kjende, er Daals mærkværdige Storthings Foredrag til Motivering af sit Forslag, hvilket her meddeles Efter hans Formening var det fra Bogtrykkerne fremkomne Krav paa Beskyttelse ved Told paa norske Bøger trykte i Udlandet aldeles billigt og retfærdigt, ligesom han ogsaa fandt at Jndførselen af disse Bøger var af større Betydenhed for Bogtrykkerierne her i Landet end Comiteen syntes at antage. Det maatte bemærkes, at Papiirfabrikationen skeer i Forbindelse med forskiellige Forhold, som gjorde at Papiret maatte være billigere i Udlandet end hos os, f. Ex. Bomulds- og Klædefabrik ker, hvis Affald brugtes til Papiir. Hertil kommer, at den danske Regjering har anseet det Eftertryk, hvorover her klage des, for en saa vigtig Næring, at den har tilladt Bogtrykkerne at hente deres Papiir paa Transit fra Sverrige, naar det gjen udførtes efter at være paatrykt norske Sager. Til hvilken Høide nu sligt systematisk Eftertryk kan bringes, viser noksom Forholdet i Brüssel, der for en ikke liden Deel lever af at eftertrykke franske Bøger. Naar Bogfabrikationen saaledes i Danmark blev drevet i det Store, at man ikke alene anvender Hurtigpresse, men endog Damp dertil, saa maatte Resultatet blive, at der hos os alene vilde blive trykt Sager, som enten skulle hurtigt gjøres færdig eller hvoraf ikkun et lidet Oplag behøvedes. Det maatte nemlig bemærkes, at til at holde et Bogtrykkeri i stadig Gang bidrager fornemmelig de store Oplag af enkelte courante Sager. Taleren udviklede, til hvilke Misligheder det vilde føre, at Bogtrykkerkunsten saaledes gaaer fra os til Danmark, og gjorde opmærksom paa, at den væsentligste eller eneste Mislighed, der kunde opstilles mod Told paa deslige Bøger, var Uleiligheden for Toldvæsenet ved at overholde Paalægget, men denne maatte kunde formindskes ved Tarifferingsmaaden. Han tilføiede, at der ingen tilstrækkelig Grund var for den af Comiteen yttrede Frygt, at visse almeennyttige Skrifter ved Paalægget skulde fordyres for Consumenterne i nogen betydelig Grad. Saavidt af dette halv uforstaaelige Raisonnement kan sees, frygter man i Norge for, at de derværende Bogtrykkerier, ikke skulle kunne concurrere med de danske, og at mueligen norske Forlæggere deraf kunde lade sig bevæge til at lade deres Artikler trykke i Danmark. Det maa i denne Henseende beklages, at man seer sig fristet til at gribe til slige kunstige Midler for at beskytte en vigtig Jndustrigreen, der ikke er istand til at beskytte sig selv,)men hvad Eftertryk i Danmark af norske Skrifter angaaer, da ere jo, som velbekjendt, de norske Forlæggere ved den i Danmark udkomne Pl. 9de Juni 1831 lovligen beskyttede derimod, og det norske Bogvæsens nærværende Forfatning vil desuden neppe friste til deslige Foretagender. Det Eneste, der kan være meent med denne Paastand og "Eftertryk af norske Skrifter i Danmark, hvilken indeholder en ugrundet Krænkelse mod mod danske Borgere, er at der sigtes til Trykningen af de Bøger, som ere fælles Eiendom for begge Lande, nemlig Bibelen, Psalmebogen, Samlinger af Love ældre end 1814, o. A., af hvilke de danske Aftryk besørges billigere end det er muligt i Norge, hvorfor Normanden, behager at kalde dem Eftertryk." - At endelig den danske Regjering skulde beskytte, ja fremme dette saakaldte Eftertryk, er en saa absurd Paastand, at det maa forundre, at den i det norske Storthing kunde blive yttret, det Fornærmelige der endog uomtalt. (Aftenbl.)