Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-09-15
Sverrigs Selvstændighed som Stat og dets fordeelagtige udvortes Forhold samt Rigets Jndvortes Rolighed og Vel ere de Vilkaar, som det Svenske Folk ønsker at see befordrede og opfyldte ved den Prinds, som til Sverrigs tilkommende Tronfølger, bør udsees. - J Henseende hertil bør man først begynde med Europas nuværende Stilling, og Sverrigs Beliggenhed relatif til samme. - Da Europa bestod af mange Stater af første Rang, skulde Vanskeligheden at komme overeens om Erobrings og Deelingsplaner imellem alle disse, næsten lige betydelige Magter, udgjøre de mindres Værn og Garantie. Aarhundreder henrandt i denne Tingenes Stilling, indtil Polens Deling brød det første Led i denne Kjæde. De østlige Magter fik derved en høist betydelig Forstørrelse, men Frankrige, som fik intet, beholdt dog sine Fordringer og Fordelen af Præjudicatet. Revolutionskrigen udbrød, og dens Følger var, at de mindre Stater bleve Erstatningsmidler for de stores Forlis, og at de fleste middelmaadige nøie sluttede sig til nogen vis af de større, for ei paa deres Side at indgaae som Fremtids Compensationer. Det forrige Europæiske Ligevægts=System forandrede nu sin Form; det er nu ei meer alle Europas større og mindre Stater, som gjensidigen modveie hinanden; der er især tre store Magter, som, omgivne af deres Allierede, deels kappes om den udelukkende Overmagt, deels modveie hverandres Kræfter. - Den Brittiske Magt seer sine talrige og hidtil næsten ubeseirede Flaader beherske alle Havne. Den Russiske med 40 Millioner Jndvaanere strækker sig fra Tornea til Donaus Udløb. Det Franske Føderations-og Alliancesystem indslutter det vestlige Europa fra Oceanet til Niemen, fra Nordcap til Calabrien. Frankrige med 42 Millioner Jndvaanere udgjør Middelpuncten; de nærmest omkringliggende Stater udgjøre med samme et fælles Heelt, formedelst et føderatift Forbund, og de opløste have indgaaet Alliancer, som i Forening med Familiebaand eller Landenes naturlige Beliggenhed og Statsinteressen, ogsaa befæste dem ved det almindelige Forbund. - Sverrig befinder sig omgiven af alle trende nu opregnede Europas største Magter. Øster og Nordsøen gjør det til Nabo af Havherskeren; i Østen er det efter Aarstiderne meer og mindre sammenhængende med Rusland, i Vesten og Sønden grændser det til Dun mark, som udgjør en Deel af Fastlandsforbundet. Med 2 Millioner Jndvaanere og en saadan Beliggenhed kan det umueligen haabe i Fremtiden, at beholde en saa fuldkommen uafhængig udvortes Selvstændighed, som de mindre Stater under det forrige Ligevægtsystem havde, og da ei kunde beholde. Denne Sandhed er høist ubehagelig, men desto modsigeligere; hvilket Erfaringen tydeligen har viist. Maatte Staters Vanheld og de Vrag, vi selv have efterladt i det ulykkelige Skibbrud, hvorfra høimodige og redelige Mænd reddede os, blive advarende Vink, ei paa ny, med samme Fordomme om Europas Stilling, at kaste os i samme og maaskee i større Ulykker. - Sverrig, har endnu kun sluttet Fred med sine Fiender, men ei antaget det System, som skal sikkre dets Fremtids Selvstændighed; Sverrig maa saaledes nødvendig erklære sig; det maa nødvendig ganske og aldeles antage et af de store Europæiske Stats systemer, og at den naturligste Forbindelse i saadant Fald er med den Magt, af hvilken vi have meest at haabe og mindst at befrygte, samt at Frankrige er for os i denne Stilling, indrømmer enhver. - Vanskeligen kan altsaa et beleiligere Tilfælde træffe sig, med mere Værdighed og Fordeel at indgaae i det politiske System, vi maa antage, end ved Valget af en Fransk Prinds til Rigets Tronfølger. Jngen Medgivt kan blive vigtigere for Sverrig end den, han medbringer, nemlig Sikkerheden for Rigets Selvstændighed, Hæder og Vel skal udgjøre baade en Stats og personlig Jnteresse for det Franske Keiserhuus, hvilket i Sverrigs Styrke og tiltagende Kræfter skal see sine egne i samme Grad voxe. - Sverrigs indvortes Stilling i nærværende Øieblik fordrer ogsaa et særskilt Hensyn. Den sidste Krigs Modgange, Rigets lidte Forliis, en trykkende Statsgield og stridig Tænkemaade have nedslaaet Sindene; der udkræves en stor Hævekraft til hastigen at bøie dem til den Punct, som fordres til at sætte os tilbage i den Stilling, vi bør og kunne indtage. Ankomsten af en Fransk Prinds som Rigets Tronfølger, omgiven af den Glands, som pryder Napoleons Helte, skal oplive alles Sind, vække et nyt Haab, og udbrede en udeelt Tillid til Kraften og Ævnen at udføre hvad den prøvede Erfaring, udtænker og bereder. Alles Tanker skulle da forenede henvendes til et fælles Maal, med forenet Mands kraft opløfte vort Fædreneland til den høiere Bestemmelse, Napoleons Jnteresse ligesaa kraftig som vor egen fordrer at vi skulle opnaae. - Den sjeldne Enstemmighed med hvilken den almindelige Stemme, ved Spørgsmaalet om Tronfølgen, allerede gjenlød fra alle Munde Prindsen af Ponte Cor vos Navn, vilde gjøre det overflødigt her at sige noget om hans personlige Egenskaber, af hvilke enhver allerede synes at vente en kraftfuld, men lovbunden Styrelse. - Prindsen af Ponte Corvos Feldttoge i Tydskland, Jtalien og Polen vidne om Hær førerens Duelighed og Heltens Mod. Kaldet i en af de vanskeligste Tidspuncter til at reorganisere de Franske Armeer, kan jeg personligen bevidne den Enthusiasme, som dette Valg vakte, baade hos Tropperne og i Landet, samt Virkningen af de Anstalter han under sin korte, men nidkiere Forvaltning føiede. - Som Ambassadeur ved eet af de største Hoffer i Europa, under den meest indviklede Stilling mellem begge Regjeringerne har han viist samme Kraft og Beslutsomhed, som udmærkede Hærføreren, og i den civile Styrelse af de Hannoverske Lande har han tilvundet sig ved sin Retskaffenhed og Popularitet alles Kierlighed og Hengivenhed. Han har saaledes som Embedsmand været brugt i Styrelsens fornemste Grene; han kjender saaledes Regjeringsanliggendernes Gang og Mecanisme, da han selv med Hæder har havt at gjøre med dem alle. Han har fra de lavere Grader ved egen Fortjeneste opsvinget sig til Marskalkstaven; han vil derfor i alle Stænder, i alle Classed, i alle Grader vurdere og opsøge Fortjenesten, og vide at skille den fra Lykkens Tilfældigheder. - Det simple og indgetogne Levnet, som Prindsen altid førte, skal give ham et nyt Værd hos et tarveligt og alvorligt Folk, som elsker Kjærnen og ei Ydreglands. Vant, som fordums Privatmand, til med Nøiagtighed at beregne sin occonomiske Stilling, skal han med en Huusfaders Ømhed behandle sit nye Fædrenelands Financer, naar en Dag Forsynet kalder ham til at bestyre dem. - En elleveaarig Søn, vil ved Tronfølgens nøiere befæstelse forøge vort Haab om Fremtids Rolighed, og hans gode Egenskaber synes love at Han en Dag skal træde i en værdig Faders Fodspor. - En grundet Hengivenhed for vor frie Statsforfatning kunde et Øieblik opvække den Frygt, at en mægtig understøttet Prinds skulde maaskee stræbe efter at frembringe i samme Jndskrænkninger; men da Regjeringsformen tillægger Kongen heel og udeelt den udøvende Magt, skulde et saadant Ønske være uden billigt Formaal og den store Lovgiver, som gav de nye Stater, han skabte en aldeles paa samme Hovedgrunde hvilende Statsforfatning, som den vi nu have, og som i forhen enevældig styrede Stater indførte en lovbunden Regjeringsform, vil visselig ikke ønske eller understøtte nogen Jndskrænkning i de hos os ældgamle Rettigheder, som han frivillig skjænkede andre Folkeslag; desuden findes intet eneste Exempel paa, at han søgte at faae mindste Jndflydelse paa andre Landes indvortes Styrelse; blot de, som med Vaaben bleve erobrede, have afSeierherten faaet deres Organisation. Nationens Kierlighed skal desuden blive Maalet for den tilkommende Kronprindses Bestræbelser, og denne vindes sikkrest, naar Prindsen viser Agtelse og Hengivenhed for de Love og Jndretninger, Nationen er saa ivrigen hengiven. Prindsen af af Ponte Corvo har desuden i alle Tidsskifter viist sig med en udmærket Varme de Grundsætninger hengiven, som udgjøre Formaalet for et retskaffent, frit Folks Ønsker. - En Hærfører, som har høstet saa mange Laurbær, behøver ikke at ønske Krig, for i den Henseende at leve i Historien. Han skal tvertimod med fuld Kundskab om de Ulykker, som ledsage endog den lykkeligste Krig, søge at undvige alle Anledninger, som kunne forstyrre Freden, som uundgaaelig nødvendig til at lægge vore dybe Saar. Men skulde vore Grændser fordre Forsvar, hvilket Haab lyser da ei for Fædrenelandets Sønner, at see en saa krigerfaren og seiervant Helt! Landeværnet skal da, med fuld Tillid til Regjeringens faderlige Omsorg for dets Fornødenheder, og med fuld Vished om Stridens Udfald, ile til sine Faner. - Disse ere mine Grunde, hvorfor jeg har givet min Stemme til Hans Førstel. Høihed, Prinds J. B. J. Bernadotte, Første af Ponte Corvo, for at udkaares til Sverrigs Riges Kronprinds, under de Vilkaar, Hs. Kongl. Maj. i hans naadige Proposition behagede at fremsætte. Opløsningen paa Charaden i forrige Numer, er: Januar. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.