Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1798-01-17
Hvad enten nu det her omtvistede Testamente skal gielde eller ikke, have Landsdommerne funden, at være HovedSpørgsmaalet under nærværende Sag at paakiende. Lovens 3 Bogs 17 Cap. 34 Art. giver enhver, som er over 18 Aar. gammel, Rettighed til at annamme selv sit Gods at forestaae, dog under Værgens eller Curator Tilsyn, indtil han opnaaer sit 25de Aar, NB. at han ei Godset unytteligen bortsætter; hvorfor en Curator Samtykke udfordres naar en Mindreaarig vil enten pandtsætte eller bortskiøde noget af sit Gods, eller udgive nogen sig forbindende anden Forskrivning, ligesom det i Lovens 1ste Bogs 23de Capitel er aldeles forbuden en Mindreaarig at gaae i Borgen eller For løvte for Noget, alt for at forekomme, at en saadan Mindreaarig ei skal indgaae Handlinger hvorved han siden, naar han har opnaaet sine myndige Aar, kan have Skade. Derimod er det ingensteds ved Loven forbuden ham, at giøre et Testamente, og bestemme, hvem han efter sin Død vil unde sit Efterladenskab, som en Handling, hvormed han selv ei lider nogen Fornærmelse eller Skade. Viintapersvenden Christian Bagger var 24 Aar gammel, var altsaa bemyndiget til at giøre Testammente, og da han ingen Børn havde, som ene ere de, der efter Logen og Anordningerne, samt ved den i den Kongelige Confirmation paa det omtvistede Testamente sædvanlig anførte Clausul, kan forstaaes ved Livsarvinger, saa kunde han bortgive sit Gods efter sin Død til hvem han vilde. Angaaende Testammentets Form, da udfordrer Loven, at der skal være Vished om Testator virkelige frie Villie, og at han derfor har været ved sin fulde Fornuft; og efter Lovens 5,4, 17 Art. skal et Testamente være med Testator Haand og Segel, og med got Folkes Underskrivelse bekræftet. Med Tingsvidne er der beviist, at C. Bagger vel var syg og svag, da Testammentet blev gjort, hvorfor han og allene ved at holde paa Pennen understrev det, men tillige, at han meget vel kiendte begge Vitterligheds=Vidnerne, som vare hos ham nærværende; at han udtrykkelig sagde, at Testammentet ei behøvedes at oplæses for ham, da han vidste dets Jndhold, hvilken Formalitet og egentlig udfordres, efter Lovens 5, 1, 7. naar den Handlende ei selv kan læse eller skrive Skrivt, hvilket ei her var Tilfældet. Det er ogsaa af Vidnerne bekræftet, at Testator ved Testammentets Underskrivt havde fuldkommen Fornuftens Brug, og at det er bleven forseglet. Testamentet er altsaa gyldigt, og Testator kunde ikke formeenes, at disponere over sin Mødrene=Arv, paa hvad Maade han vilde. Det som Kammerraad Bagger har beregnet sig, nu at kunde faae tilgode hos sin afdøde Søn, bestaaer deels i de til Føde, Klæder og Jnformation, som Faderen var forpligtet at give sin Søn, og deels i nogle Regninger, hvis virkelige Betaling af Faderen, eller allene som et gjort Udlæg for Sønnen, ei tilstrækkelig er beviist. Thi blev af Hr. Etatsraad Koefoed, Hr. Landsdommer Bends og Hr. Kammerjunker Benzon kiendt saaledes for Ret: Den inden Baag=Wends Herredsting den 28 April 179. afsagde Dom bør i alle Maader ved Magt at stande. Processens Omkostninger ophæves ved begge Retter. De fra forrige Landstinge opsatte Sager vare ialt 3, og følgende nye blev dennegang indstevnt: Tienestekarl Lars Poulsen i Bierte Mølle, contra Commtesse Rantzau til lille Hesberg og hendes Tiener Anders Madsen.