Viborger Samler, 1803-03-14
London d. 22de Februar. Efterat Oberst Despard med 6 af sine Medskyldige havde faaet denne Formildelse i Dommen, efter et holdet Cabinetsraad, at de skulde hænges til de døde og derefter afhugges Hovederne og disse vises for Folket som Forræderes, bleve de i Gaar den 21 Februar henrettede uden for Surry Fængslet, hvor de sadde. Om Lordagen den 19 bleve alle dræbende Jnstrumenter tagne fra dem; Skafottet blev opreist den 20de og samme Aften tog Frue Despard Afskeed med sin Mand, ved hvilken Lejlighed de begge viiste megen Fatning. Et ungt Fruentimmer der var med hende, fik en Lok af hans Haar til Erindring for hans Venner. De andre Medskyldige syntes og uføelsomme ved Afskeden med deres Familier. Præsten der tilbød sig at tale med Despard, havde ingen Nytte deraf, da han ikke tog derimod. De andre holdte Bøn til langt ud paa Natten og 4 af dem fik Sakramentet og havde da bekiendt sig som Medvidere i Mordanslaget. De øvrige 3 bekiendte intet og Despard sagde til Fangefogden den sidste Nat han levede "at man for ingen Gaa ve, ja ikke for alt Kronens Guld og Juveler skulde faae noget at vide af ham. " Om Morgenen den 21de Kl. 5, ringede Dødsklokken 1 Time i St. Georgkirken, da den holdt op, ringede Klokken i deres Fængsel. Præsterne gik endnu engang til dem; men Despard tog ikke Deel i nogen Forberedene. De bleve løste af Jerne ste, Hænderne bundne paa Ryggen og perviis førte paa Karren til Skafottet. Despard rystede, da han kiørte bort, en Herre i Haanden og loe, Broughton, Wood og Francis loe, Graham var bleg og angest, Macnamara bad. Paa Stafetter stode 7 Liigkister. Da de havde faaet Strikken om Halsen og Nathuerne paa (som naar de hænges, trækkes dem ned over Ansigtet, sit Despard Lovtale til Folket. Han traadde er Par Skridt frem og "forsikrede Folket sin Uskyldighed; sagde, at hans 30 Aars tro Tieneste nu endtes ved en æreløs Død, endskiønt han var ligesaa uskyldig som nogen af Tilhørerne, hvilket og Ministrene vel vidste, men betiente sig af Lovene som en Forevending for at rydde en Mand af Veien, der var Sandhedens, Frihedens, Fattiges og Undertryktes Ven. Han sluttede med det Haab, at Frihed, Retfærd og Menneskelighed dog tilsidst ville seire over Falskhed, Tyranni og menneskefiendske Grundsætninger, og ønskede Folket den Lykke og Frihed, som han af alle Kræfter stræbte at forskaffe det." De bleve derpaa hængte, og da de noget over en halv Time havde hængt, ned tagne, afklædte og Hovederne frahuggede og viiste Folket under Navn. Despards Hoved forsøgte en Chirurg at skiære af med en anatomisk Kniv, men det lod sig ikke giøre, saa Skarpretteren maatte hielpe ham. Alle Ligene bleve derpaa lagte i Kister og overleverede deres Paarørende til Begravelse. Endskiøndt der vist vare 20,000 Tilskuere tilstæde, gik dog alt stille af 5 Regimenter trak op omkring Fængslet og Skafottet. Obersten og de 2 Gardere Wood og Francis havde deres Uniformer paa. Despard var 53 Aar gammel, af gammel anseelig irlandsk Familie, den yngste af 6 Brødre, der alle have tient i Land og Søe Etaten. 1766 var han Fændrik, han viiste vigtige Tienester 1779. ved det spanske Fort Juans Jndtagelse, og siden paa Jamaica og i Honduras Bayen. 1784 var han Oberst og tog da Honduras Bayen i Besiddelse for Regieringen og blev Overintendant der, hvorved han viste god Tieneste. Overintendants Embedet gik siden ind og Regieringen lovede ved Leilighed igjen at at ansætte ham andensteds; der dog ikke skeede. Forbittrelsen herover har ventelig først gjort ham til Regieringens Fiende og det haarde Fængsel han i 2 Aar udholdt i Coldbath, Fields bragte hans Fortvivlelse til den sørgeligste Grad. For 22 Aar siden tiente Admiral Lord Nelson og Despard sammen i lige Grad, spiste sammen, havde Telt sammen og udmærkede sig begge som brave Krigere. Nelson er nu Pair og paa Lykkens Spidse og Despard endte sit Liv som en æreløs Forbryder.