Berlingske Tidende, 1764-05-14
Vores Beste Mama, Keiserinde Catharina Alexiewna, høyst salige Jhukommelse, udgav vel i Aaret 1726, den 23de Julii og 7de Octbr. tvende befalinger, ved hvilke et occonomisk Collegium ved Synodet blev oprettet, og, efter den første Befalings Tilhold, alle den Russiske Kirkes Sager skulle afhandles og paakiendes af Synodet, men de samtlige Kirke=Godsers verdslige og Huusholdnings=Sager skulle gande og allene henhøre under det bemeldte Collegii Direction; hvilken Jndretning ogsaa siden blev stadfæstet af den høystsalige Keiserinde Anna Jmannowna i Aarene 136 og 1738, ved tvende Ukaser. Men under Vores høystelskede Svigerskes, den i Gud hvilende Keiserindes Elisabeth Petrowne Regiering, har Synydet selv i Aaret 1744 anholdet om dette Collegii Afskaffelse, og, da det blev føyet i sin Begiering, forbundet sig til at forbedre de geist lige Godsers Landhuusholdning ved egen Opsigt, og at anvende Jndkomsterne af samme, lige efter de Hensigter, som hendes Fader havde foreskrevet. Jkke heller herved opnaaede man det forønskede Maal, hvorfore Hendes Majestæt den 10de Januarii 1758, ved hendes personlige Nærværelse i Hof=Comerencen, fandt Sig nødsaget til at erklære, at saasom Klosterne ikke havde Magt til, at anvende Jndkomsterne af Kirke=Godserne anderledes, end efter hendes Faders Forordningers Foreskrift: saa var det for dem en frugtesløs Møye, at forvalte disse Godser, eller og, de opirrede kuns Bønderne til Ulydighed, i det at de ofte besværede dem med alt for store Paalæg. Hun foretog sig altsaa videre, at udføre hendes sal. Faders begyndte Indretninger; men hendes salige Henfart, som fulgte strax derpaa, gjorde, at ey heller dette Forsæt kom til Opfyldelse, Saaledes har man fra Keiser Peter den Stores Tider af, nu i 63 Aar, under de adskillige Vores i Gud hvilende Forgiængere paa Thronen, deres Regieringer, bestandig været betænkt paa Midler, hvorledes Jndkomsterne af de geistlige Godser maatte blive best anvendte til et Gud behageligt Brug, og har derover gjort allehaande Anordninger og Forslage. Men, at disse igientagne Bemøyelser have gaaet glip af det Maal, hvorhen de sigtede, dertil ville Vi ikke her undersøge Aarsagen. Vores Pligt, efterat vi ved det guddommelige Forsyns Styrelse, have antaget Vore Rigers Scepter, udfordrer meget mere, at Viallerfornemmeligst lade os være om at giøre at befordre iblant Vore Undersaatter, de Poster udi Vores rettroende Kirkes Tarv, paa hvilke Siælenes Velfærd beroer, og paa hvilke hidindtil haver været arbeydet paa saa adskillige Maader, for at sætte dem paa en fast og bestandig Fod. Ligesom Vi og i taknemmeligste Betragtninger over den guddommelige Velsignelse, som udbreder sig over os, have Vores Hierte og Sind ganske og allene henvendte til Vores Folkes almindelige Velstand, og ansee den som Vores Egen; saa holde Vi tillige for, at Omsorg for Vores rettroende Kirke, og for alt hvad som sigte til Siælenes Sallighed, er den fornemmeste Stytte for saadan Velstand. Vi have derfore besluttet, at fuldføre de af Vor Forfædre begyndte Foranstaltninger, efter de reene, og Gud ved behagelige Hensigter, som de dermed have haft. Vores Jver meste Bevægnings=Grund, som har foranlediget os til at fore for Guds Sag, og for Vores rettroende Kirke, er den fornem tage dette Værk uopholdelig, for ikke at giøre os skyldige udi noget Ansvar for Guds Domstoel. Jngen falde paa de Tanker, at Vores Forsæt skulle være, at anvende de Godser, som gude frygtige Personer engang have skiænket Kirken, til nogen Slag vende Brug, Jngen kan vel besidde saa daarlig og forvoven en verdslig, eller allene den verdslige Forfængelighed til Maal ha sorg; Folkets Underviisning; de Fattiges saa og udlevede, saa Tænkemaade, at han ikke vilde erkiende Kirkens anstændige For rede og svage Personer, som i Tienesten for Religionen og Fædrenelandet ere blevne udygtige, deres Underholdning, for de Dyder, som den sande christelige Tro paalegger os at udøve domme over saa mange Nationer, meere forpligtede til, at ud Og ere ikke da Vi, som Gud har anbetroet Enevolds Herre, øve samme Dyder, end alle andre dødelige, Denne, og adskillige flere Betragtninger, som Troen, Lovene, og Vores egen bevæget os til, at anvende Herrens Gaver efter hans hellige Be Jver, for at opfylde Vore Pligter, opvække i Vores Siæl, have Forvaltningen over en saa anseelig Deel af Rigets Jndkomsterfaling, til disse ham behagelige Indretninger, og at forordne i flere end 60 Aar stræbet efter, uden at have kundet erlange det Beste, saaledes, som Vore Forgængere paa Thronen, have hvilken hidindtil er bleven ført af nogle Prælater, skre altid til det forehafte Maal. (Fortsættelsen følger.)