Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1837-02-08
Norge. Fra Christiania skrives under 26de Januar: Det overordentlig norske Storthing er i Forgaars gandske pludselig, ifølge kongel. befaling bleven sluttet. Denne Ordre ankom med en Coureer den 23de d. fra Stockholm. Storthingsmedlemmerne have i den sidste Tid arbeidet Dag og Nat, uagtet flere lide af la Gripe og ere sengeliggende. Den 23de blev endnu et Forslag af Voss til den norske Regjering eenstemmig antaget, om en Ophævelse af alle Hindringer for det frie Brug af det norske Coffardieslag (istædet for det saakaldte Unionsflag) paa hiinside Forbjerget Finisterre, og i Middelhavet, tillige blev 15000 Species bevilget til Consulernes Gagering og andre Fornødenheder i Middelhavets og andre tilgrændsende Havne. Den nærværende Storthings Session udmærker sig i Særdeleshed ved den antagne treaarige Ophævelse af Grundskatten for Landet og Stæderne. Den med saa stor Møie og Omhyggelighed besluttede Lov for Haandværkerne, er bleven nægtet den kongelige Sanction. Natten til den 24de ankom endnu en Coureer med en Nægtelse af den kongelige Sanction for den antagne Toldlov, paa Grund af nogle eller foreskrevne Formaliteter ved Toldklareringerne vare udelukkede. Heller ikke var den kongel. Resolution paa den antagne Brændeviinsbrænderielov ankommen; den norske Regjering i Stockholm har skyndt sig saaledes med at faae Storthinget opløst, at den endog ikke har faaet Tid til at erholde den kongelige Sanction paa de i Overeensstemmelse med de kongelige Propositioner fattede Beslutninger. Jgaar arbeidede Storthinget i 6 Timer for lukkede Døre, der næsten udelukkende skal have an af gaaet de unionelle Klagepuncter, og i Særdede leshed den Fordring overeensstemmende med ke Grundloven, at Kongeriget Norge i alle Henseender og Forhold, skulle sættes lige ved Siden af Sverrig, selv hvad de ydre Symboler af dets Selvstændighed angaaer, og der er derfor besluttet at indsende en Adresse til Kongen, som er anbetroet en Deputation af den herværende kongel. Regjering. Kl. 2 indfandt Rigstatholderen Grev Wedel Jarlsberg sig, ledsaget af Statsraaderne og andre civile og militaire Embedsmænd, i Storthinget, og forelæste det kgl. Patent af 19de d. M., hvorved Storthinget, sluttes ved en Tale. Efterat Forsamlingen var forbi, blev en Deputation afsendt til Statholderen for at complimentere Regjeringen, hvilken takkede for denne Opmærksomhed, der ikke ved det ordentlige Storthings Opløsning var bleven den til Deel. I Gaar vare Storthingets Medlemmer af Grev Wedel indbudne til Taffels. Af den Tale, hvorved Storthinget, sluttedes, er det Vigtigste følgende: "Mine Herrer. – J Omverlingen af mere omfattende Rettigheder, autoriseret og garanteret af den enropæiske Folkeret, lovede i Aaret 1814 to troe, af lige Ahner udsprungne, og af Forsynet ved deres geographiske Beliggenhed under een Regierings Beskyttelse stillede Folkeslag, hinanden fast Venskab og gjensidig Hielp. Deres Redelighed helliggjorde Forpligtelsens Baand mellem dem. Begge Kongerigers Beboeres Jnteresse ere de samme, deres Rettigheder ere lige; behøvedes mit Blod for paa Nye at begrunde dem i Form og Væsen til et uforanderlig Gode, ville jeg med Glæde udøse det, lykkelig, ved at have kundet give Norge en nye Prøve paa mit bestandige Ønske: at sikkre dets Jndvaaneres personlige Frihed, disse fra dets politiske Uafhængighed uadskillelige Friheder. Naar jeg tilkjendegiver Eder, at det fjerde overordentlige Storthings Fortamling er sluttet fra i Dag af, saa gjentager jeg for Eder de Ord, som jeg betiente mig af den 26de Novbr. 1814 ved Opløsningen af det første overordentlige Storthing: "Aldrig have Nordens Beboere givet en Fyrste uden Virkekraft Binavn af den Gode. Hold Eder altid værdige til at være Eders agtværdige Forfædres Efterkommere. Haver liig dem ved enhver Handling Fædrelandets Vel for Øie. Liig dem, efterlade J Eders Sønner den Lære, at den nøiagtigste Opfyldelse af deres Pligter, er den sikkreste Borgen, for deres Rettigheder. Vender igjen hjem til Eders Beskjæftigelser, som J paa den offentlige Tillids Krav have forladt. Guds Frygter den eneste Slags Frygt, som frie Mænd burde kjende, den være hos Eder ved alle Eders Bestræbelser og lede Eders Handlinger. Da vil Lykken boe blandt Eder, og Skandinaviens Frihed være urokkelig, som dens Fjelde. - Jeg fornyer for Eder, mine Herrer, Forsikkingen om min hele kongelige Velvillie."(N. Zt.)