JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-21
Naar dette lille Dampskib vil blive offentligen at see, skal nærmere vorde bekjendtgjort. Hr. Grosserer Henneberg har havt den Godhed at overlade Localet dertil i Hotel Royal, uden nogen Godtgiørelse. Uagtet Tiden ikke synes aldeles gunstig foret saadant Foretagende, saa er Undertegnede dog overbevist om, at der gives saare mange værdige Mænd, der, besielede af sand Almeenaand, ere villige til, paa det kraftigste at understøtte og fremme det Gode og Gavnlige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-21
Kjøbenhavn, d. 20 Sept. 1819. Heinrich Adolph Christian Salomon, Kjøbmand fra Kiel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-21
Kjøbenhavns Børs d. 21 Septbr. Cours. Hamb. 2 M. 276, a vista 278. Lond. 2 M. - . Amst. 2 M. - . Spec. 279. Specier solgtes til 16 Rbmk. 10 s. a 16 Rbmk. 11 s. Obligationer 80. Committees. 98. Norske Rigsbt. 18 1/2 a 19. Svenske S. 66 s. - Disconto 6 PC. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-21
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet No. 144. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Hvocaten Sextende Aargang. No. 77. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 25 September 1819. Og saaEn Legende, oversat efter J. F. Castellis Original i Abendzeitung Nr. 93, 19 April 1819. Ynglingen. Ærværdige Herre! J har i mit Hjem kjendt mig, da jeg var ganske liden. Paa Marken jeg dengang tilbragte Tiden bag min Faders Hjorder og vogtende dem. Det er, Gud være lovet, forbi, og nu er det først, at jeg føler mig friEn Herre, ligesaa mægtig som god, den fattige Dreng opdrage lod. Saaledes det blev da omsider mig let, nu her at studere Lov og Ret, dybe ned til Viisdommens Udspring gaae og altid dybere skride. Den hellige Philippus NeriOg saa Ynglingen: Jeg vil al Jver og Flid anvende, for mine Studier snart at fuldende, tilsidst da Doctorhatten faae og offenligt disputere. Philippus: Og saa Ynglingen. Jeg derpaa fører forvirrede Sager, men vinder dem alle. Enhver mig modtager med Glæde til Forsvar, naar Kundskab, Flid, Veltalenhed, Skarpsind og redelig Jld i Skrankerne med mig som Genier gaae. Man leder mig op, man beder. Philippus: Og saa Ynglingen. Saa seirer fremdeles jeg, Themis huld, forhverver mig Hæder, fortjener mig Guld Snart høiest blandt Statens Mænd jeg skal staae, til vigtigste Embeder kaldet. Philippus: Og saa. Ynglingen. Saa saa nu vel med Velsignelser lønned skal Alderen komme, men komme forskjønnet. J Velstand og Ære jeg vorder graa, beundret og agtet af Alle. Philippus: Og saa Ynglingen: Saa saa ja, saa er der ei Mere tilbage; saa ender vel Døden tilsidst mine Dage.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
J et gjennemtrængende Blik saae hen paa ham den Hellige, men spurgte igjen de tordnende Ord "Og saa Med sin Haand da Ynglingen dækkede, rystet i Aand, sit Aasyn og gik, men kunde ei glemme det sidste "Ogsaa Den lød evigt, den Stemme. Dog førte den Helliges varslende Røst ham ustraffelig hjemad, ad Evigheds Kyst. Tilen Ven i Jylland. Jeg seender Dem her, min Ven, det 4de Hefteaf Prof. Olufsens Bidrag til en statsoeconomisk Oversigt over Danmark, hvormed dette for alle dannede danske Læsere vigtige og interessante Værk er sluttet. Jeg er overbevist om, at De atter i dette Hefte vil faae Leilighed til at glædes over Forfatterens lyse Blik og sjeldne Sandhedskjerlighed. J Forerindringen gjennemgaaer Hr. Forf.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
Europas Forandringer, i statsoeconomisk Henseende, fra 1763 til Pariser Freden 1813, og deres Jndflydelse paa det Hele. Med Føie bemærker han, at man i vort Fædreneland bedrog sig meget ved at troe, at en almindelig Fred vilde sætte Alting paa den gamle Fod, og ved, i Freds øieblikket 1813 og 1814, at drømme sig tilbage til Freden, som den var 1806 og 1800. Han viser, hvor vigtigt det paa saadan Tid er, at bidrage til en rigtig Bedømmelse af Fædrenelandets Tilstand, ved at sammenligne dets Byrder med dets Kræfter i en Tidspunkt, da næsten en almindelig Stemme bebudede dets Ruin. - At fremme en saadan Jndsigt er Værkets Øiemed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
Fra S. 353 til 428 fortsætter Hr. Forfatteren sine Betragtninger over Danmarks Handel. Resultatet deraf er, at han, ved at betragte den med Hensyn til dens større og mindre Fordeel agtighed, eller, dens berigende Ævner, ved at virke middelbar og umiddelbar productivt, finder, at den vel er nationaloeconomisk fordeelagtig, men at man bør nedstemme de overdrevne Forestillinger derom. Det Hele gaaer ud paa at vise, at den danske Handel, naar den overdrives, ved pludselige Uheld eller Afbrydelser, paafører Landet, som Erfaringen har viist, et næsten uopretteligt Tab, og skiller det ved de Capitaler, der behøves til de første og vigtigste Næringsveies Opkomst, til Agerdyrkning, Havfiskerie og mangfoldige simple Fabriker. Han mener, "at om af de 30 Mill. Specier, som fra Versaillesfreden til 1807 ere tabte ved Handel, kun 20 Mill. vare blevne anvendte paa Agerdyrkningens Opkomst, saa kunde 200,000 Tdr. Land opdyrkes og bebygges, hvorved Naturalproductionens Masse aarligen kunde forøges med 1,600,000 til 2,000,000 Specier, for hvilke 12 Mill. Tdr. Land kunde forbedres, saa at hver ydede aarligen 23 Specier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
For 20 Mill. Specier kunde vi have de 300 Mile Landeveie, vi fattes, en Canal igjennem Sjælland, mange Havneanlæg og Fabrikker. Jstedet derfor have vi nu en Rente-Udgivt af 800,000 til 1000,000 Specier, hvilke dog vel maa regnes fra inden vi tale om den Gevinst, vor asiatiske, chinesiske, vestindiske og europæiske Commissionshandel bringer os" Det er en ganske egen Sag, at gjøre noget almindeligt Overslag over et Nationaltab, som næsten er umueligt at beregne. Man siger f. Ex.: i Aaret 1807 mistede Danmark 600 Skibe med deres Ladninger, og dette var et Tab af 18, i det mindste 10 Mill. Specier. Men hvoraf veed man, hvilke og hvor mange og hvor meget af disse var dansk Eiendom, Og endeligen, om alt dette ogsaa vidstes eller kunde vides, hvoraf veed man, hvor meget Udlandet maatte bære af dette Tab, som en umiddelbar følge af siden indtrufne Concourser og Accorder, Desuden er det jo bekjendt, at vi ved Caperiet fik i det mindste nogen Erstatning for dette Tab. Endeel af de Millioner, baade Gevinst og Tab, man i Handelsflorsdagen førte i Munden, bestod mere i Jndbildningen end i Virkelighed. Credit og Vexelrytterie vare som oftest hine Millioners Fremtryller. Den Paastand er vel neppe overdreven, at der i Danmark ikke har været saa stor Rigdom, som man den Gang drømte og indbildte sig. Ladige f. Ex. efterlod omtrent 12 Millioner Specier. Men hvori bestod hans Rigdom - ikke i Guld og Sølv, ikke i Banco, ikke i let realisable Varer, men af forskjellige Ting, deels i Varer, deels i Statspapirer, deels i Actier, til overdrevne Priser, deels i Sedler, som kun repræsenterede Valuta. Som det var med ham, var det med de fleste Rige i Landet. Havde kun 30 af dem, som i Gjennemsnit eiede 3 Tønderguld hver, paa eengang villet realisere deres 9 Mill. i rede Penge, saa vilde man snart have sporet, at Millioner ikke fandtes i saadan Overflødighed her. Men saalænge man kunde hielpe sig med Credit, saalænge man kunde skabe sig Penge af Vexler, saa var man rigtig nok uhyre rig i sin egen Jndbildning; men da det store Perpetum mobile gik i Staa, da fandt man, at i Lande, hvor man ikke handler, lever og sparer som Hollændere, Millioner ei saa letteligen opdynges. - Jmidlertid kan det ikke nægtes, at der, under den franske Revolutionskrig, da det danske Flag var næsten det eneste neutrale, blev vundet og maatte vindes meget ved Handel. Hvorved er vor Agerdyrkning i den nyere Tid vel blevet saa meget ophjulpen, Er det ikke ved de Capitaler, der bleve vundne ved Handelen, at dette tildeels er skeet? Hvorfor stege Jordegodserne saa meget, Var det ikke ved Haabet om deres Forbedring, hvortil de vundne Capitaler gave Anledning, Vor Lykke i hiin Periode var stor og vor Stilling næsten mageløs fordeelagtig; men om vi rigtigen have vidst at benytte os deraf, bliver et Spørgsmaal. Skade var det, at vi vilde vedblive at leve stort, efterat vi havde ophørt at have Ævne dertil.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
Danmark havde neppe havt Aarsag til at klage over sin Handel, dersom man i rette Tid tilbørligen havde vidst at benytte sig deraf, og dersom man i de fede Aar havde tænkt paa de kommende magere. Men endnu 1808 vilde man føre det paa samme Fod som 1806, og derved udtømte man sine Kræfter, som naturligviis ved de siden indtrufne Conjuncturer maatte udtømmes endnu mere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
Agerdyrkningen og Alt, hvad der staaer i Forbindelse dermed, er sikkerligen meget heldbringende for Danmark, og dens Opkomst et værdigt Maal for Patriotens Bestræbelser. Men hele Nationen kan jo dog ikke være Agerdyrkere. Kjøbenhavn er, som saa mange have paastaaet, for stort i Forhold til Rigets Størrelse, og Kjøbstæderne maaskee for mange, i det mindste saaledes som de nu ere beskafne. Bonden kan let blive Kjøbstædsmand, men Kjøbstædsmanden ikke saa let Bonde. Desuden er Danmark overalt omgivet af Vand. Naturen selv har ligesaameget bestemt det til Skibsfart og Handel, som til Agerdyrkning. Dets Folkemængde maa sysselsættes paa forskjellige Maader. Vi have Exempler nok for Øine hvorledes Næringsløsheden tiltager, naar Handel og Skibsfart ligge. Er det nu end vist, at Handel er en usikker Næringskilde; at man kan derved tabe i faa Dage, hvad man har vundet i mange Aar, saa er det igjen ligesaa vist, at man ogsaa meget let, i det mindste lettere end i hvert andet Fag, kan ved Handel gjenvinde det Tabte. Agerdyrkningen er heller ikke altid en saa ganske sikker Næringskilde. En pludselig Krig behøver kun at foraarsage en Spærring, et ellers til Korn trængende Land behøver kun at forbyde Jndførsel, enten fordi det kan faae det nærmere, eller fordi det ikke trænger mere dertil, saa er man strax forlegen med sit Korn. Hvor lave stode ikke Kornpriserne 1809. Hvad Kornavlen er for os, det er Trælastudførslen for Norge. Men hvor sank ikke denne forhen saa sikkre Næringskilde, da Engelland belagde Jndførslen med stor Told og lod sit Tømmer komme fra Canada, Sildefangsten har i mange Aar været en vigtig Jndtægt for Sverrig, men paa engang fik Silden det Jndfald at gaae til de jydske Kyster, og denne Jndtægt tog betydeligen af. Engelland troede engang ved sine Manufacturer at gjøre hele Europa skatskyldigt, men inden det vidste et Ord deraf fik Frankrig og Tydskland ogsaa Manufacturer, som det med alle sine Konster nu ikke kan undertrykke. Saaledes gives der ikke nogen ganske sikker Næringskilde. Enhver Nation maa saa meget mueligt lempe sig efter Tid og Omstændigheder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
Det har i de sidste Tider været Mode hertil Lands hos Adskillige, at erklære Handelen for Noget, som ikke blot ret godt kunde undværes, men som endog var skadeligt. Erfaringen har noksom gjendrevet denne Paastand. Den har viist os, hvorledes Næringsløshed tiltager, hvorledes alle, ligge fra Arbeidskarlen indtil Grossereren klager over Tiderne, naar Pakhusene ere lukkede, Contoirerne uden Forretninger og Skibene aftaklede. Den i nyere Tider avlede Tanke, at kun den, der saaer Byg, syer Sko eller garver Læder, er et productivt Lem af Staten, den viser sig alt mere og mere at være falsk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
Enhver, der sætter andre Mennesker i Arbeide, og ved Arbeide forskaffer dem Ophold, det være nu, at det Middel, han betjener sig af hertil, er materielt eller intellectuelt, han er et nyttigt Medlem. Om der end aldrig haves Overskud af Handelen, i det Store eller i det Smaa, saa er det allerede nok, at Mennesker leve og sysselsættes derved.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
Indenlandske Efterretninger. Professon og Ridder Thorvaldsen kan nu hver Dag ventes her til Kjøbenhavn, efter en Fraværelse af fire og tyve Aar. Det var 1794, i en Alder af 22 Aar, at han, efter at have vundet den store Guldmedaille i Billedhuggerie, ved Konstacademiet i Kjøbenhavn, reiste til Jtalien, hvor han opholdt sig lige indtil nu og arbeidede med overordentlig Berømmelse. J Rom er han almindelig bekjendt under Benævnelsen i cavaliere Alberto (Bertel) scultore danese, og kappes med den store Canova om Forrangen. Til hans berømteste Værker høre hans Niobe, og Alexanders Triumphtog en Basrelief, hvilket sidste han forfærdigede for Napoleon. Han giftede sig for ikke længe siden med en engelsk Dame. J Aaret 1810 benaadede Hs. Majestæt ham med Ridderkorset af Dannebrogordenens 4de Classe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
J H. H. Hr. Biskop Münters Antiquitetsamling findes især to mærkelige Stykker, som han har beskrevet i sine i Aaret 1816 udkomne antiqvariske Afhandlinger. Det ene er en ottesidig Seglring Ædelsteen, paa hvilken der er udgravet et Anker i Midten af to Fiske, omkring hvilke de græske Bogstaver 100, staae. Hs. Høiærværdighed havde faaet den foræret af sin i Aaret 1809 afdøde Ven Zog i Rom, hvorhen den synes at være kommen fra Grækenland eller Orienten. Fra Bogstavernes Form og Graveringens Skjønhed slutter han til en Alder af 4 til 500 Aar efter Christi Fødsel. Det andet Stykke er et Blysegl, som paa den ene Side forestiller den hellige Maria med Jesusbarnet paa Armen imellem to Kors, paa den anden Side seer man, under et Kors, Bogstaverne BICTORIS EPISCPERTS. Bullen er øiensynligen af den Victor, som i den første Halvdeel af det 7de Aarhundrede beklædte Biskopsværdigheden i Carthago, og hvad der forhøier dens Værd er, at hvor mange Blysegl man end har fra Orientens og Occidentens Biskopper og Menigheder, var dog et saadant fra en Biskop af Carthago hidtil ubekjendt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
Som en Mærkværdighed har i et af Skilderiets foregaaende Numere været anmærket, at i Holland blomstrede Frugt=Træerne paa ny. Det samme er Tilfældet med et Blommetræe, som staaer i Hr. Jsenkræmmer J. Winslows Gaard, No. 8 paa Vestergaden, her i Staden. Træet har baade faaet nye Blade og Blomster.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
J Gaar solgtes ved Auction paa Børsen Bankeheftelsen i Gaarden No. 173 i Bredgaden, stor 1470 Rbdlr. S., a 6 1/2 PC. aarlig Rente, med de reelle Rettigheder, hvorved Banken har cederet samme til Gaardens daværende Eier, hvilken Rettighed bestaaer (see det Kgl. aabne Brev af 6 April 1818) deri, at alle de, hvis Heftelse til Banken beløbe til 100 Rbdlr. og derover, ere Jnteressentere i samme, for 139 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbdlr. Sølv, foruden 6 PC. Omkostninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
Af de i Fjor fødte Fiirlinger fyldte i Torsdags de endnu levende, Abraham, den Ældste, og Carl Frederik, den Yngste, eet Aar. De ere begge ved god Hilsen og trives vel. Det er en stor Sieldenhed, at Fiirlinger blive i Live.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
Nyborg, den 18 Septbr. Det seer sørgeligt ud med Beltfiskeriet i Aar. Nu er snart den bedste Tid forløben og de stakkels Fiskere have intet fortjent; det Høieste Nogen har faaet er 4 Oller om Natten, Mange enkelte og flere slet ingen Sild. J gode Aaringer pleiede en Baad ellers at faae om Natten 40 Oller. (Hempels Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
Ribe. Som en Sieldenhed anmærkes, at Hyldetræer her i Ribe have i dette Aar blomstret anden Gang i Midten af indeværende September Maaned.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
Kjøbenhavns Børs d. 24 Septbr. Cours. Hamb. 2 M. 276, a vista 278. Lond. 2 M. - Amst. 2 M. 259 1/2. Spec. 279. Specier solgtes til 16 Rbmk. 11 s. Obligationer 79 1/2 a 80. Committees. 98. Norske Rigsbanks. 18. Svenske S. 64 a 65 s. - Disconto 6 PC. Blandt dem, som i disse Dage have seet det lille Dampskib, der forevises i Hotel royal, vare saakyndige Mænd, der ere af den Mening, at Opfindelsen af dette Skibshjul, hvoraf det, som fremvises her, er en tro Model, gjør Epoche i Navigationen, og uden Tvivl vil have en Reform til følge, ikke ulig den, Krudtets Opfindelse havde for Krigskonsten. Jøvrigt vover jeg at yttre det Ønske, at ved et talrigt Besøg, til Bedste for de Fattige, ogsaa ret mange indsigtsfulde Mænd fra den herværende Børs maatte prøve og tage i Overveielse min i forrige Numer af Skilderiet indrykkede Plan angaaende den af Hs. Maj. Kongen mig allernaadigst tilladte, med en Breverpedition forbundne Paketfart, imellem Kiel og St. Petersborg. Endnu har jeg at tilføie den Erindring, at det maa være Actionærerne (som Actionærer eller Rentenydende) ved denne min Land eller Vand-FartsEntreprise ligegyldigt, om de boe paa denne eller hiin Side af Land- eller Vandfarts Veien.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
Kjøbenhavn, d. 24 Sept. 1819. Heinrich Adolph Christian Salomon, Chef for Handelshuset Salomon & Wilms i Kiel. Den Danseskole for Børn fra 6 til 12 Aar, som forrige Aar var i store Kannikestrædet, holdes nu paa Hjørnet af lille Kannikestrædet og Skindergaden Nr. 19, og begynder først i næste Maaned. De Forældre, der ønske deres Børn anbragte i samme Skole, ville behage at mælde sig snarest mueligt, da kun et vist Antal Elever kan antages. Bestyrerens første Pligt skal være, at holde en saa god Orden i Henseende til Børnenes Sundhed og Moralitet, at ingen skal have Grund til Klage. Conditionerne, som ere meget billige, erfares nærmere paa ovenanførte Sted.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-25
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-28
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. nachocosteen. Sextende Aargang. No. 78. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 28 September 1819. Til en Ven i Jylland. Qvor meget jeg imidlertid erkjender Handelens Vigtighed for en Stat som Danmark, saa kan jeg dog ikke nægte, at den for Krigen blev meget overdreven. Følgerne deraf vare, at man alt mere og mere udvidede sine Fornødenheder, at Luxus steg til saa høi en Grad og Overdaadighed indsneg sig i alle Stænder. Hvad der endnu forøgede det Onde, var først den store Brand 1795, og siden Caper- og Speculationsperioden fra 1808 til 1812. J den foregaaende almindelige Jldebrand 1728 var der i Grunden Fattigdom i Landet; thi man maatte søge Laan paa Prioriteter, udenlands, f. Ex. i Hannover. Men 1795, var der Formue, især i Kjøbenhavn, og da nu to Trediedele af Staden skulde gjenopreises af deres Aske, saa kom overordentlige store Summer, ud blandt de arbeidende Classer. Palæer opførtes i fordums Hytters Sted, og disse Pragtbygninger indbøde deres tilkommende Beboere til en Levemaade, som før var ukjendt i Fædrenelandet. Til dette Onde stødte endnu et andet, den store Leilighed til Gevinst, som Revolutionskrigen førte med sig. Fra den Tid af tiltog Forlystelsessygen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-28
Vi have i et Naborige, det ke har Korn og Qvæg til Udførsel, som vi, der ikke har nogen blidere Himmel end vi, som Naturen i det Hele ikke har været saa gunstig som os, et talende Exempel paa, hvad et Folk formaaer, der, band lysende al fremmed Luxus, med Kraft opmuntrer den indenlandske Konstflid. Der er Fabrikfloren kommet til en Høide, som man aldrig har seet den før. J Kjøbenhavn har ingen Bomuldsfabrik nogensinde kunnet bringe det videre end til 50 Væve. J Gothenborg er der i dette Øieblik en Fabrik, som har 430 i Gang. Paa vore Gader drive arbeidsløse Mennesker omkring, og hvad Lediggang leder til, behøver ingen Forklaring. Hvilken Lykke for Staten, om disse Mennesker kunde sysselsættes ved Arbeide paa Fabrikerne, Om de kun frembragte hvad vi selv behøve, Men til at frembringe saadanne Virkninger hører Almeenaand og sand Fædrenelandskjerlighed. Hvad engang den afdøde Justitsraad Rafn vilde, vi skulde gjøre for at kue Engelland, burde vi gjøre for at fremme vort eget Gavn. Hvorfor forener man sig ikke om, kun at bruge indenlandske Fabricata, Vilde det ikke være gavnligt, ligesom i Sverrig, under streng Straf, at forbyde al Jndførsel af Varer, som vi selv kunne forfærdige? Man kan jo hæve Forbudet igjen, naar vor Handel og Skibsfart ere i saadan Forfatning, at vi kunne taale Afsavnet af de Penge, der for det udenlandske Kram gaaer ud af Landet. Kræmmerne kunde intet tabe ved et saadant Forbud; thi de kunde ligesaa godt leve af at sælge indenlandske som udenlandske Varer. Vist nok vil denne fordærvelige Luxus, denne den værste af vore Plager, engang skandse af sig selv, naar Pengene dertil ere borte, men vil det da ikke gaae, som der staaer i Visen: For sildig til Syndernes Kundskab man kom Da Pungen var tom. Vil man være Patriot, saa maa man vise det i Aand og Gierning. Vrantenhed, Bitterhed, og Utilfredshed med sine Kaar gjøre ikke det Onde bedre. De avle kun Menneskefiendskab, der dræber den sidste Gnist af den, især i saadanne Tider, saa saare nødvendige giensidige Hjelpsomhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-28
Diætetiske Advarsler. Ovenpaa en i mange Aar hos os ubekjendt Sommerhede følge nu de barske Efteraarsdage. Den kjelne Flora har allerede pakket ind, og venter kun paa Reisepas, for at forlade vore Egne og søge en blidere Himmel. Wolus synes allerede at være ankommen paa Rheden, og vil, inden vi vide et Ord deraf, udkramme sin hele Galanterie bod af alskøns Storme og Vinde, især den her saa moderne Østenvind. Vi bør altsaa tage os i Agt og væbne os mod de hemmelige Fiender, der lure paa os overalt i Luften. Først og fremmest maa vore Damer nu give Slip paa den Tanke, at vort Danmark er et Arcadien. De sine Netteldugs Klæder, der ere saa vel skikkede til at vise os den yndige Form i sin hele Skjønhed, maa indtil videre hænges paa Knagen. Den Barm, som hele Sommeren kun bedækkedes af et tyndt Taagestør, lig Templet i Casortis og Cocchis Amor og Plyche, maa nu omhyggeligen skjules, naar ikke Dødens Piil skal gjennembore disse Sneebakker. Aftenpromenaderne paa Kjøbenhavns Gader, især paa den saa yndede Østergade, maa de Skjønne vogte sig for, med mindre de, lig Skjoldmøer, ere bepantsrede mod usynlige Fiender. Det er paa Tiden, at de lange, haardhiertede, men trofaste Kaaber, der, ligesom Pupper, indhylle de delige Figurer, tages frem igjen, og ikke aflægges, førend Sommerfuglen, fremtrædende af Puppen, kan bade sig i Solens Glands og vise sig i hele sin brogede Farve skjønhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-28
Cavaliererne maa aflægge de gule Nankins Beenklæder, de tynde Kembringes Vester, og de lette Sommerjakker, som vore Skræderes Opfindsomhed har ladet træde i de Langkjolers Sted, som før naaede lige ned til Hælene. Overkjolerne og Frakkerne maa frem igien. J det mindste bør de tage tykkere Vest og Beenklæder paa Maven, som ogsaa ellers spiller en meget vigtig Rolle i det menneskelige Liv, og stifter saa mange politiske, physiske, occonomiske Ulykker, maa i denne Tid bevogtes, som et sandt Magdeburg eller Ehrenbreitstein. Er Fienden først kommen over denne Fæstnings Volde og spanske Ryttere, saa kan man ligesaa godt først som sidst give sig paa Doctor Discretion. Man vogte sig for Alt, som kan forvolde der Tumult og bringe Garnisonen i Oprør. Man tage sig vel lagt for umodne Blommer, Pærer og Æbler, og overalt for at drikke meget Øl ovenpaa, endog moden, Frugt. Melk, Øl og Frugter, nydte strax efter hverandre, ere i Maven et Triumpirat, der ligesaalidet som Antonius, Octavius og Lepidus i Rom, saa letteligen forliges.