Ribe Stifts Adresseaviser, 1786-12-22
Ved det Venediske Pregadi er nyelig kommen det vigtige Spørsmaal under Betragtning Om det ikke var raadeligt, at ophæve alle med de Barbariske Republiker sluttede Tractater, og om Republiken ikke kunde beskytte Handelen med de Penge, som den maae bortskienke til Barbarerne, Dette Spørsmaal synes at fortiene Eftertanke hos alle handlende Nationer. Naar man havde en Optegnelse over alle de uhyre Summer, fra de Europæiske Nationer aarlig (ligesom en Tribut) ydes til Marokko, Algier, Tunis og Tripolis, synes det at være sat uden for al Tvivl, at alle hine Nationers Handel og Skibsfart kunde beskyttes mod de Barbariske Stater ved langt mindre Omkostning, at man da var i Stand til at bloqvere de Barbariske Capere inde i deres Havne, og at bringe dem paa andre Tanker om Nødvendigheden af at lægge sig efter andre Næringsveie, end Søerøveriet. Exemplet er ikke nyt, at et Haandværk som dette kan standses. biskop Absolon har viist Prøver derpaa. Ogsaa er det ikke nyt, at flere Magter have forbundet sig sammen, for at haandthæve Folkeretten til Søes, endog imod Christne Magter selv. Den fredelige Aand, som nu besieler Europas Regentere, bliver ellers ved at bortryde alle de Vanskeligheder, som til en anden Tid useilbarlig vilde have foraarsaget Krige i Europa, og Frankerig selv som ellers altid pleiede at komme Krige afstæd i Europa, har allerede i nogen Tid, meer end engang, forhindret saadanne Krige, der vare nær ved Udbrud. Saaledes bliver Frankrig slette Finantz Tilstand en Lykke og Velgierning for det heele Europa. Engeland, for sin Deel, skyer ogsaa omhyggelig al Leilighed til Krig. At bringe den allerede havende store Handel og Skibsfart til den høieste Spidse, er Engeland nu meer om at giøre, end at ødelægge eller borttage andres ved Vold og Magt. Vist er det og, at Menneskeligheden skylder meget for disse Grundsetninger til de Ministre, der have Jndflydelse paa Krig og Fred. Hvad kunne disse ikke udrette, naar det er dem redelig og Freden at giøre? Men hvor faa ere ikke de Ærestøtter man finder for store Ministre, Hvor mange af dem ere ikke gangne ud af Verden uden al timmelig Belønning, fornøyede med Dydens, med den evige Løn, Mon en Minister fortiener ikke ligesaavel en Ærestøtte, som en General, Denne faaer den ofte, for at have været et Redskab, tildeels ved lutter Lykketræf) til at dræbe mange Tusinde og at ødelegge Stæder og Lande. Hin fortienner den for at skaffe mange Tusinde Liv og Næring, og rede Stæder og Lande fra Undergang. - Forevigede være derfor de Navne, Vergenne og Pit. Ludvig den 14. Ministre, Choiseulerne, skulle have anseet saadanne Omstændigheder, som de, der nu herske i Holland, for de lykkeligste og meest tilpaskommende Leiligheder, hvilke man ikke maatte slippe af Hænderne, for at forstørre Frankerigs Magt, og saaledes udbredet en Krig og ver den største Deel af Europa. Engelands Ministre skulde ved en anden Sindsforsatning, aldrig saaledes have forladt deres saa undertrykkede, saa forfulgte Partie i Holland - Jmidlertid er det og vist at Frankerig befinder sig i en critisk Forlegenhed. Samme har forhen idelig forsikkret Staterne af Holland om Beskyttelse og Understøttelse. Den nu værende - Konge af Preussen vil ikke, som den forrige, antage sig Arve Statholderens Sag med blot Ord, og han, saavelsom Engeland maae naturligviis understøtte Arve=Statholderen. Keiseren vil, formedelst de nærværende vanskelige Connexioner med Preusen, viist blive neutral ved disse Stridigheder. De forenede Nederlande selv tildbyrdes, ere allene foreenede efter Navnet, ikke i Gierningen. Altsaa har en fredelig Minister i Frankerig en nye Aarsag til at forhindre Krigens Udbrydelse, og det er ikke at undre, at Frankrige nu alvorlig tilraader Staterne af Holland ikke at drive Sagerne til det yderste, men at høre Forsynings og Forenings Forslag. Hertil er Kongen af Preusen ganske tilbøielig, og det beroer allene paa de Hollandske Stater, hos hvilke Greven Gøert endnu ei har kundet udrette noget. Skeer dette imidlertid, saa er det ikke at paatvivle, at s Arve=Statholderen vil komme til at miste nogle afsine hidtil havde Rettigheder og betydelige Fordeele. Man har lenge talt og skrevet meget om en Krigs=Udbredelse imellem Rusland og Porten, men naar man betragter, at der ved Recrut Udskrivningen i Rusland, som til den 1. No. vember var berammet, kuns det sædvanlige Antal, nemlig 1 af 500 udtaget; og at Keiserindens Reise til Taurien nu er fastsat, at gaae for sig i Begyndelsen af Januarii. t. A.; saa er Udbruddet af et Krigs=Uveir vel endnu ei saa nær Endelig har Regieringen i Staden Amsterdam eftertrykkelig forestillet Statterne af Holland, hvor nødvendigt det er for Republikens Handel og Credit udenlands, m.v., at drage alvorlig Omsorg for at sætte Enigheden igjen paa Fode, og uden Forhaling af de beste Forholds=Regler, til at komme til dette vigtige Maal. J Andledning af denne Forestil ning, maaskee endnu andre og fleere langt kraftigere Tilskyndelser, have de Herrer Stater af Holland taget en Resolution, i Følge hvilken en Commission skal udnævnes, for at undersøge paa det nøieste Prinds Statholderens Fortrin og Rettigheder, og at sette Sagerne paa en fast Fod. Den Preussiske overordenlige Minister, Grev Gørtz, har allerede anholdt om at denne Commission ufortøvet maatte udnevnes, for at conferere med ham over visse Punne, ter til Enighedens Tilbagebringelse, over hvilke Kongen, hans Herre forlanger, at maatte vorde delibererer.