Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1829-08-21
Monitøren er endnu ganske stum; Messager nøies med at ønske, at Kronens nye Ministre maatte løse deres tunge Opgave. De øvrige Blade ere alle opfyldte med Betragtninger over den nye Omvæltning og sammes Følger, som meer eller mindre røde Frygt for det Tilkommende. Gazetten opfordrer alle Royalister til at forene sig imod det revolutionaire Partie, og siger, at det nye Ministeriums Valgsprog vil blive: Hingen Tilstaaelser mere, men heller ingen Tilbagevirkning!" Andre klage over, at et saaret sindigt Ministerium, som udentvivl havde Frankerigs Vel for Øine, er styrtet ved Hielp af et Hospartie og Geistligheden, som haaber igjen at komme ovenpaa. Der anstilles ogsaa Væddemaal paa, at Hr. v. Villele igjen vil være i Ministeriet inden fire Uger. Handelsjournalen gruer for en Alliants imellem Hertugen af Wellington og Fyrst Polignac imod Rusland, og Koureren seer alt i Aanden en Criple=Alliants, hvorefter Engelland skal ødelægge den russiske Flaade i Middelhavet og Frankerig stille 30,000 Md. for at afskjære de russiske Tropper fra Konstantinopel, medens Østerrig opstiller et Observationskorps paa Frankerigs Grændser, for at holde Partierne i Ave. Journal des Debats anseer det for en Feil, at Man talte saa aabenlyst om Fordelen af en Alliants imellem Frankerig og Rusland. Børn maae ikke legge med Jld a. Af alle Blade udtaler denne Journal sig hæftigst imod Ministerskiftet og forsikrer, at de forrige Ministre ikke have taget deres Afsked, men ere Alle afsatte, undtagen Hr. Roy, hvem Hospartiet øn stede at beholde som Finantsminister. Saaledes - vedbliver denne under Hr. v. Chateaubriands Jndflydelse staaende Tidende - er da det Kjerligheds og Tillids Baand, som forenede Folket og Monarken, atter sønderrevet; saaledes optræder Hoffet med sit Nag, Emigranterne med deres Fordomme, Præsteskabet med sit Had end en Gang og kaste sig imellem Frankerig og dets Konge. Hvad det under 40 Aars Ulykke og Trængsler har vundet, fratager Man det, hvad det med Magt har stødt fra sig, paatvinger Man det. Hvori have Vi Franske da forbrudt Os, at Kongen, skiller sig fra Os? For et Aar siden besøgde Carl X. sine nordlige Provindser, og blev overalt modtaget som en elsket Fader. Det, som især forenede alle Franskes Hjerter omkring Tronen: Maadehold i Magtens Brug, bliver nu umuligt. Om de nye Styrere end vilde, kunne de ikke være maadeholdne. Frygtede af Frankerig, ville de søge at gjøre sig selv frygtede. J de første Dage ville de maaskee fremstamme Ordene Frihed og Charte; men Man vil der kun see Angestens og Skinhellighedens Sprog. Hvormed ville de da begynde, Maaskee forstærke sig med Bajonetter; men i vore Dage ere Bajonetterne for oplyste; de kjende og ære Lovene. Maaskee berøve Os Pressefriheden. Det kunne de ikke, uden at angribe Grundloven. Eller ville de sønderrive Chartet, som gjorde Ludvig VIII. udødelig og er Grundvolden til hans Efterfølgers Magt? Men Chartet besidder nu en Styrke, hvorpaa alle Despotismens Anstrængelser ville strande. Folket, som nu betaler tusinde Millioner efter Loven, vilde ikke betale 2 Mill. efter Minister=Forandringen. Ulykkelige Frankerig, Ulykkelige Kon 1. Koureren stoler ogsaa paa, at den offentlige Mening og Kammeret ville faae deres Svingkraft igjen og den slumrende Patriotisme vaagne paa ny. Man tænkte - siger den - at dræbe Friheden, og Man viser den en Tjeneste. Et Land, som har overvundet det Villeleske Ministerium, kan ikke frygte for det Polignacske.