JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1799-01-01
Bekjendtgjørelser. Til Ære for Vedkommende mælder Politivennen, at den saa farlige Skik at marserende Vagter gik med fældet Bajonet, hvorover ogsaa i dette Blad har været klaget, ikke mere finder Sted. Det er saa frydende for Jagttageren, naar han seer Hensyn paa borgerlig Orden anvendt ved en Stand, hvis blotte Navn hidtil har forekommet saa mange, baade i og uden for den, som en erkjendt Dispensation fra al anden Orden, end den der tilhørte Taktik og Subordination. Gid vi maattte vente flere sande Forbedringer ved Standen. Der er Sted til saa mange! En vil man strax foreslaae her, og saa meget mere vente den iværksat, som den er den forrige saa nær beslægtet, denne nemlig at Skildvagten paa sin Post ikke mere maatte gaae med Geværet liggende over Skuldrene bag ud med paasat Bajonet; thi hvor let kan ikke nogen bag ved staaende eller gaaende ved en Bevægelse af Soldaten beskadiges.
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) Rundt om Hjørnet af Blankogaden og lille Amaliegaden er en stor Vandpøl, der alt fra den stærke Frost ophørte lige til nu har foraarsaget Fodgængere, saavel de bestøvlede som skoklædte Ubegvemmelighed, og som i denne Tid synes at blive alt større og større. Man troer at burde gjøre Vedkommende opmærksomme derpaa; disse ville da befinde, at Oprindelsen til disse Oversvømmelse ikke er saa vanskelig at opdage, som Nilflodens Kilder. 2) Paa Fortogsbrættet uden for No. 24 paa store Købmagergade ligge to for Tæerne farlige løse Lænker. 3) Uden for den afbrændte Synagog i Lærstræde er et Plankeværk, som staaer 2 Alen ud paa Gaden, lige over for er et ligesaadant, derved er Gaden blevet meget smal, og dog lader Hyrekudsken sin Karet staae Dag og Nat paa det smaleste Sted.
Politivennen, 1799-01-01
Mitænkelige Folk, som gaae ind i Husene. Hr Politiven! Jeg veed Du stræber at gjøre Dig elsket i Publikum, især blandt Dine retskafne Medborgere. Du vilde sikkerligen giøre mange en Tjeneste med at indføre nedenstaaende jo før jo heller, for, om mueligt, at forekomme en afskyelig Omløben af tvende mistænkelige Personer: "Jeg sidder forleden Eftermiddag i god Roe indest min Stue, og havde hos mig en lille Dreng; kort sagt, jeg var saa godt som ene i fire Værelser. Klokken var 5 om Aftenen, da de kom, ringede paa ind til Stuen, hvor vi sad og læste; Drengen lukkede op, og bad dem trine ind i Salen, imedens han kaldte paa mig, de vare tvende og saae ret ordentlige og skikkelige ud, tillige vare de velklædte og temmelig voxne. De spurgte strax efter, om Hr..... var hjemme, og om de maatte have den Ære at tale med ham. Da jeg kom ind, hilsede de meget artig, bad mig ikke fortryde paa de kom saa dristig, og saaledes stode de meget længe, og talte saa om eet og saa et andet, i sig selv ligegyldige Ting; jeg sagde dem i al Høflighed! at min Tid var mig kosthar, jeg havde ikke Lejlighed længer at opholde mig hos Dem, om de vilde være saa god at sige mig deres Ærinde; den Ene talede bestandig og den anden opholdt sig ved nogle Vare jeg havde til Salg langt henne i Salen. Ja, begyndte han med, vi ere fremmede og ere nødte til at gaae omkring hos gode Folk at samle os en liden Gave, i denne Anledning tage vi os den Frihed at komme til Dem. Jeg svarede dem, at jeg var en nye Begynder, sad med Familie og havde mange Folk, og havde gjort mig det til en Regel aldrig at give nogen noget i mit Hus, men at give noget vist aarlig til de Fattige. Det kunde sandelig ikke hielpe hvad gyldige Grunde der sagdes dem, de bleve immer ved med Sniksnak, at jeg endelig maatte være dem behielpelig. Jeg mærkede, at naar jeg ikke ville med det gode, havde de maaskee ikke været uforsagte til at tage hvad Dem syntes med det onde. "Efter at have udstaaet saadan en Paatryglen over en Time, resolverede jeg til at raabe paa tvende gode Karle jeg havde i Nærheden, og da de hørte det, satte de strax deres Hatte paa midt i Salen, og gik bort uden at sige et eneste Ord. Anden Dagen derpaa troer jeg nok, at een af dem var der igjen, men kom til Lykke ikke ind; jeg var just i Byen paa den Tid, som de formodentlig havde vist; men da han ikke kom ind, men maatte blive staaende ude paa Gangen, som han sagde til min Kone at han ikke var vant til, gik han med uforrettet Sag." Ærede Ven! disse Folk gaae vist ikke for det bedste, men seer Lejlighed hvor de kan komme til nogen allene, for at udøve hvad deres Hensigter ere. Hvad der bevæger mig til at indføre samme i Politivennen er, at jeg har hørt de skulle have været paa flere Stæder her i Byen paa samme Maade som oven for er sagt. Veed Du noget Raad for slige Mennesker, da bi ikke for længe førend vi maae have den Fornøjelse at læse samme. Din igjen forbundne
Politivennen, 1799-01-01
Barbariets Levninger i Falster. En som rejste fra Nykøbing i Falster d. 13 Marts, med Posten til Kjøbenhavn, har, efter sin individuelle Mening, fundet følgende, hvis Bekjendtgjørelse han ønsker, og vist mange flere med ham, maatte virke lidt paa Falsters Politi for Landet. Faa Dage forhen var ved Kreen Ludvigslund henrettet en Mand, lagt paa Steile, Hovedet sat paa Stage med videre; og bestod hans Forbrydelse i at have kvalt sin Kone, men at Vedkommende ikke anviser en anden Retterplads, end den, der endnu er en Levning fra de Barbariske Tider, eller for ej at blive misforstaaet, fra de Tider da det ansaaes nødvendigt, at Retterpladse skulle være ved Landeveje for at falde Folk i Øsuene, det er ubegribeligt; thi denne Mands Krop ligger som sagt paa Steilen ikke over 20 Skridt fra Landevejen, og maaskee knap saa langt. Det er Jndsenderen af dette ubekjendt, efter hvis Foranstaltning Henrettelsen just paa dette Sted er skeet, men dette veed han, og dette troer han, at det havde været Birkedommerens Pligt, (som, om han mindes ret, tillige er Fuldmægtig hos Amtmanden) at sørge en lille Smule i dette Stykke for det Almindelige. Hvor let kan Heste ikke for Vognene blive gale ved Lugt af Aadsler, og forvolde Mennesker Skade paa Liv og Lemmer, thi jeg vil ikke tale om den Agt man skylder Rejsende, som absolut skal den Vel, at skaane deres Sandser for Jndtryk, der ere yderst fatale, ikke heller om de mange Mennesker, som kan faae ondt af slig Stank paa en offentlig Landevej. Dersom det er gjørligt, og kan blive tilladt, er Jndsenderen villig at betale Natmanden 1 Rdlr., for sin Deel, naar han graver Kroppen ned, og da Jndsenderens Vej i denne Sommer falder der forbi 3 a 4 Gange, skal denne Rdlr. blive leveret ham i Kraghauge. Man haaber at Vedkommende viser den Menneskekjærlighed, at gjøre Forestilling til Nedtagelsen, paa ovenanførte Grunde. Hvis ikke tilgive de om man troer - at de sove.
Politivennen, 1799-01-01
Raadne Sild. Skulde det være muligt, at Egennyttens Grusomhed kunde i Hørkræmmeres Haand gaae saavidt, at disse i en af Europas krigfrie Hovedstæder vove at sælge og lade sælge raadne Sild til den af Hunger vansmægtende Fattige? Kræmmere! hvor og hvo J ere! øjne i den Dag, da Penge og grundmurede Gaarde og følesløse Nerver ej kunne frie Eder for Samvittighedens Tordenslag. P. S. Kan Politiet afværge, at raadne Vare (o: langsom Gift) paalistes den Fattige?
Politivennen, 1799-01-01
Om løse Hunde paa Gaderne. Politimester Flint forbød udtrykkelig, at ikke Gjedebukke maatte gaae løse paa Gaderne, fordi de kunde skade, om ej anderledes saa dog ved at kyse og skræmme Børn; men gjelder ikke det samme om store Hunde, som gjøe og holde Hus, som om de vilde angribe. Bør da ikke Børn kunne nyde Luften uden at jages eller falde omkuld af Skræk for disse Dyr, som man holder for blot Fornøjelse; thi var det for Sikkerhed mod Tyve, da burde man binde dem om Dagen og lade dem gaae løse, NB. i egen Gaard, ikke paa Gaderne, om Natten. Dette burde vel være Skik baade paa Landet og i Byerne. Asseurance om disse Dyrs Opdragelse og Godmodighed er mislig. Nok at de skrække og kyse og kunne altsaa være Gjenstand for et aarvaagent Politi, baade i By og Bøigd. Forsømmelser heri berettige vel enhver, som kun eneste Gang ulejliges af Frygt, til baade ved Forgivt og paa anden Maade at sikre sig og Familie mod slig Ulejlighed. Kaptain B..g i store Kongensgade har en saadan Hund, som efter Sigende skal have bidt; vist er det, at den kyser Folk, saa at man maae forlade den Side, og gaae over paa den anden.
Politivennen, 1799-01-01
Et Ønske. J Amaliegaden gaaer en halvvoxen Dreng fra 1ste Jan. til 31 Dec. uophørlig og tigger. Denne Dreng har efter eget Sigende, et ulægeligt skurvet Hoved, ellers et godt men sygeligt Ansigt. At et saadant ulykkeligt Barn i højeste Grad er Formaalet for det Offentliges Medlidenhed og Omsorg kan Anmælderen ikke et Øieblik tvivle om. Men hans ønske er alleneste, at Vedkommende af Pligt og Menneskelighed vilde gjøre et Forsøg, om denne Dreng ikke var at redde fra Sygdom og Elendighed, til at blive et nyttigt Medlem i det menneskelige Selskab. Drengens Navn er Anders Olsen og er faderløs.
Politivennen, 1799-01-01
Et Par Ord til Forsvar for Lejetjenerne. J Anledning af det i No. 38 foreslagne Embede, af en Mægler eller Agent for de til Staden ankommende Fremmede, er der talt om Snyderier og Optrækkerier af Verter og Lejetjenere o. s. v. Jeg vil ikke indlade mig i noget Forsvar for Verter, da enhver bør feje for sin egen Dør; men jeg vil blot som Lejetiener, og saavidt jeg veed den ældste i Kjøbenhavn, anmærke, at i den Tid jeg har tjent de Fremmede med den redeligste Flid, er jeg flere end engang bleven snydt af mine Herrer. Jeg vil ikke nægte, at et saadant Agentskab kunde have Nytte (dog Magistraten vilde vel i saa Fald ikke tøvet med at beskikke det) men jeg vil blot sige dette, at imellen de Fremmede, der besøge Kjøbenhavn, er der langt flere Snydere end enten imellem Lejetjenere eller Verter. Lejetjener Larsen.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal. Naar en Brændevinsbrænder om Morgenen Kl. 8 betaler frisk Øl paa Langshuset til Paasæt, og man venter i det mindste at have det til Kl. 12 samme Middag, man indrettede sin Mæskning til den Tid; Øllet udebliver og Mæskningen tager Skade, naar man har brugt den Forsigtighed at gaae til Bryggeren, som Paasættet er udskrevet hos til Kl. 12, og siger til den Tid maae jeg have det ellers maae jeg tage Vognmandsvogn at udføre det med, og de lovede, at man skal faae det til den bestemte Tid, og dog bliver borte til Kl. 2 1/2 Eftermiddagen, hvo skal da erstatte det Tab, som man lider ved Mæskningens Bedærvelse, da man har meldt sig hos Bryggernes Oldermand, og han ej vilde videre befatte sig dermed, end at han lod sin Kudsk strax gaae til Brygger R...., hos hvilken Øllet var udskreven, og da man derpaa meldte sig hos Brændevinsbrændernes Oldermand, som ej heller dermed vilde befatte sig? H.
Politivennen, 1799-01-01
Noget om Kjærs og andre Vandstæders Oprensning. (Sluttet.) Endnu bør jeg nævne Forordningen af 25 Juni 1790, angaaende skadeligt Vands Afledning til Agres, Enges og Mosers Forbedring i Danmark; thi omendskjøndt denne Anordning ikke egentligen afhandler nærværende Gjenstand, saa tjener dog dens Aand til at lede til Bestemmelsen i dette Tilfælde. Kongen befaler i denne Anordning. at Aaer skulle foranstaltes oprensede, at enhver der høster Nytte deraf bør tage Deel i Arbejdet, at Stiftamtmændene og Amtmændene bør have Tilsyn dermed, o. s. v., hvilket ogsaa især synes at kunne anvendes i Henseende til Kjæres og Vandstæders Oprensning; men da de Midler bemeldte Forordnings 6 § foreskriver, i Tilfælde af at nogen fornærmes ved at en Aae ikke oprenses, forekomme mig mindre anvendelige i dette Tilfælde, saa vil jeg ikke forbigaae at yttre mine Tanker i Henseende til den Maade, paa hvilken jeg troer at Arbejdet med Politiets Medvirkning bør foretages; jeg mener altsaa: 1) At det bør være Sognefogdernes Pligt, enhver i sit Sogn, at paasee at Gadekjær og andre offentlige Vandstæder tilbørligen vedligeholdes. 2) Til den Ende skulle de engang aarlig, paa den Tid de selv finde passeligst, og som Sognets Beboere bekvemmest kunne undvære fra andet nodvendigt Arbejde, ved Byens Oldermand, eller den Gaardmand, som har Byhornet, lade bekjendtgjøre den Dag der berammedes til Arbejdets Foretagelse. 3) Enhver saavel Jnderste som Husmand som Gaardbrugere, Sognefogderne undtagne, bør efter Bekjendtgjørelsen mode ved Arbejdet; Gaardbrugerne med to Heste og en Vogn, Hus- mænd og Inderster med Spader og andet fornødent Redskab. 4) Er Arbejdet saa vidtloftigt at det ikke bekvemmeligen i 8 a 14 Dage kan tilvejebringes, da bør Sognefogden udvise hvor stort et Stykke der for den Gang skal istandsættes. Paa samme Maade fortsættes aarlig til det hele Kjær er oprøddet. 5) Udeblivelse fra Arbeidet efter Bekjendtgjørelse straffes med 24 Skl. daglig for en Karl og 3 Mk. for en Vogn med Heste.
Politivennen, 1799-01-01
Et par Ord for Hestene i Filosofgangen. Hvo som ønsker at hærde sit Hjerte mod Følelse og Medynk gaae daglig hen i Filosofgangen, der skal han finde i Hestenes umenneskelige Behandling det største Bevis paa Barbari i en kultiveret Stad, saaledes saae jeg i Dag en Vogn overlæsset med 2 Favne Brænde, Tilskuerne, som ikke kunde hielpe, bortvendte Øjet fra et Optrin, der gjør Menneskeheden saa saare megen Vanære. Gid Politiet ikke vilde bortvende sit Øje!
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal om Skarnet paa Højbroplads. Naar nu Sneen gandske forlader Snavset paa ny Amagertorv, hvad skal da dette Sidste virke for Sundheden. Der stinker allerede skikkelig, og kommer pludselig Varme, da Ve især Møddingens Naboer!
Politivennen, 1799-01-01
Bekjendtgjørelser. 1) J Knabrostræde ved Assistentshuset er endelig det over Rendestenen liggende Tømmer, hvorom ofte er klaget, borttaget saa nær som lidet inde paa Fortoget, der dog ikke ganske spærrer Gangen. 2) Hjørnegaarden af Pilestræde og Kronprindsensgade har, faaet sit Nummer paamalet.
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) Fortoget for Gaarden No. 42 i Raadhusstræde har nogle Fliser, som hælde saa meget, at man let kan glide paa dem. Ejeren vilde forbinde de Gaaende særdeles meget ved at lade dem lægge lige. 2) J Nybro ligger Fortogsbrætterne opkastede paa Fortoget uden for No. 18 og No. 27. 3) Hvorlænge skal den forfaldne og i Jldebrandstilfælde farlige Fjælebygning, paa Hjørnet af Nybro og Raadhusstrædet vanstre Staden. 4) Engang forhen har Politivennen paaanket, at der ikke sattes Rister, for de bratte og svælgende Sluser for Enden af Knabrostræde ved Slamkisten; endnu engang beder man at Brolægningens Foresatte, Magistrat o. s. v. ville forebygge Ulykke ved et Par Jernstænger. 5) Paa Hjørnet af Kirkestræde og Højbroplads er et Kælderskur af Træ istedet for Sten, som strider imod Anordningen. 6) Et itubrakt Fortegrbræt ligger i Bredgaden lige ud for et Kus, het Nummer ikke er læseligt, men hvis Nakogus har No. 206. NB. Det andet Nabohus til 206 har slet intet Nummer. 7) Den Uorden i Blankogaden, hvorom i sidste Nummer blev talt, er endnu ikke forbedret. Vedkommende har endnu ikke vel ladet ophugge deres Rendesten, saa at Vandet fra Amaliegaden kan faae Fald til Bredgaden, da der paa Hjørnet at Amaliegaden, og Blankogaden staaer saameget Vand, at Fortoget er bleven til ingen Nytre om Dagen, og om Aftenen for dem, der derom er uvidende, meget ubehagelig, da de træder i Vand til midt over Benene, og da Vandet forhen ved Tøveir har løbet tvert over Gaden i Rendestenen paa den anden Side, saa vil det nok atter blive det samme med første Tøvejr. Man ønsker at Husejerne eller Politiet vilde blive opmærksomt herpaa.
Politivennen, 1799-01-01
Varsko i Pilestræde. Kjære Hr. Politiven! De ivrer saa meget imod adskillige Uskikke, især faae Rendestensbrætterne mangen en sand og velfortjent Rap; men mig synes De taler aldrig om, hvad der burde paaankes i deres egen Gade, sluttelig har der endnu ingen gjort Dem opmærksom derpaa, og at De selv skal løbe Gade op Gade ned for at eftersee Uskikke - maaskee dette kunde være Andres Pligt - kan ingen med billighed, forlange. Da jeg har observeret een i Pilestræde, vil jeg melde Dem samme, ikke tvivlende paa De jo anmelder den. For omtrent tre Uger siden gik jeg igjennem Pilestræde, der laae et Rendestensbræt uden for Conditorens, lige over for Hattemageren, lagt op paa Fortoget, som var saa vel forsynet i hver Ende med en Jernfanger, at hvo som styrter over den første kan være temmelig vis paa at knuse Hjernen paa den anden, jeg forundrede mig over at Ejeren ikke lod hugge i det mindste saameget Js af Pladsen, at det kunde lægges ned; thi det maae jo dog være ubehageligt for ham at have et saadant Rettersted uden for sin Dør. Nogen Tid derefter kom jeg igjen der forbi, og da just nogle Mand af Marinerkorpset kom gaaende ind paa Fortoget, saae jeg een at styrte næsegrus paa det, til Lykke slap han for at blive lemlæstet. Den 24 laae det der endnu, og da det er at formode at det ikke viger sin Plads før Jsen er optøet, saa synes det mig ret passende, at Vedkommende blive gjorte opmærksomme herpaa NB. Konitoren er ikke Ejer af Huset.
Politivennen, 1799-01-01
Militær Uorden i Helsingør. For 14 Dage *) sloges tvende Slagterdrenge ved Svingelporten, hvor der staaer JægerSkiltvagt, med Snebolter. Den ene slaaer feil og slaaer en Vinduesryde ind hos en derved boende Færgemand. Drengen gaaer strax ind og beder Manden om Forladelse, som strax tilgav Forseelsen imod Skadens Erstatning. Da Drengen kommer ud, slaaer Skiltvagten ham uden videre Aarsag for Panden med Kolben af Geværet, saa at Blodet strømmede hæftig frem. Paa nogles Raad løb han strax til Hovedvagten og anklagede Underjægereren for den vagthavende Officer, som lod Drengen arrestere, indtil Underjægeren ved en anden var bleven afløst. Denne foregav at Drengen havde været grov *) Da Udgiveren troede at maatte oppebie Forfatterens Svar paa den i No. 46 indrykkede Bekjendtgjørelse dette Bidrag angaaende, har dette Stykke henligget et par Uger, saa at det er over 4 Uger siden Historien foregik i Helsingør. og paa dette Udsigende befaler Officeren en Oberjæger at holde Drengen, og fugtler ham selv derpaa forskrækkelig af, indtil han keed deraf lader ham løbe. Nu blev der klaget for Magistraten. Politimesteren angav det for Chefen som selv kom til Vagten, lod Officeren aftøse ved en anden, og gav ham Husarrest indtil Sagens Uddrag. Drengens Ryg, som saae ret mishandlet ud, og hans Pande blev synet, Klagen indgivet og Sagen anlagt. J Førstningen var man varm, men nu siger man at Sagen neddysses og Officeren slipper med sin Arrest og med at betale Doktorløn og nogle Dalere til Drengen
Politivennen, 1799-01-01
Om Voldskyttens Skydning paa Volden. At den saakaldte Voldskytte, der lønnes og underholdes af Staten, for at afværge Voldenes Beskadigelse af omkringløbende Hunde Høns, og andre deslige Kreature, jo med al muelig Flid bør søge at opfylde dette sit Embedes Forretning, er hans Pligt. Men at det ligeledes burde paalægges ham at betjene sig af saadanne Midler, hvormed han, uden at sætte Menneskers Liv i Fare, kan efterkomme de ham paaliggende Pligter, det troer jeg. Omendskjøndt vel ikke noget Menneske kom til Skade, da han for nogen Tid siden, paa Volden lige over for Teilgaardstræde, nedskød tvende der omtrent en Al. fra Gaden gaaende Høns, saa følger dog deraf ikke at han stedse er lige hældig i at træffe det tilsigtede Maal. Jeg formeener derfor, at det ingenlunde burde være Voldskytten tilladt, at nedskyde noget Kreatur paa de Sider af Voldene, som vende ind imod Staden, paa det ingen Ulykke deraf skulde foraarsages.
Politivennen, 1798-01-01
Om de nye Vandkarrer. J en Afhandling om Brandvæsenet i Kjøbenhavn, indrykket i Bibliothek for Physik o. s. v. andet Hæfte. 98. paastodes om de nye uhyre Vandkarrer, at de for deres Sværheds og Umageligheds Skyld vare saa got som ubrugelige. Udgiveren af Bibliotheket derimod, Hr. Assessor C. G. Rafn, underrettede Forfatteren i en Note om, at disse Karrer ved et i Kastellet anstillet Forsøg vare befundne tjenlige. Uden at indlade mig i det farlige Foretagende at dømme, hvor man forudseer det slemme Eetafto, enten at ansees som Smigrer ved at stemme for Opfinderen, der har hele Publikum imod sig, eller i modsat Fald af hines Klienter at udskriges som vranten Dansk, der af Misundelse vrager enhver paa tydsk eller tydskelskende Bund fremvoxen Opfindelse, (thi saa hedder det jo unter uns) - uden at opholde mig ved Byesnakken om den Vandkarre der ved Overfarten over en Broe vippede agter over og legte Himmelspret med Hest og Kudsk; uden at regne paa den Omstændighed, at man endnu i deres lange Existens ei har seet nogen Nytte af dem, eller paa den Beregning, at et Sluffetønde Vand, som kan pompes fuld i et Minut, kan komme 6 Minuter før til Jldens Sted, end Karren der bruger, som jeg selv har været Vidne til, 7 Minuter til at fyldes, og at Jldens Tilvært i denne Mellemtid er i Underforhold mod den større tilbragte Vandmængde, vil jeg blot pege paa to Forbedringer ved denne nye Indretning, som synes højst nødvendige: 1) At Anbringerne gjøres tættere end nu, da alle Tilskuere med Latter see paa det tantaliske Arbeid at fylde igjennem dem. 2) At der paa hver af de nye saa høje Brandposter haves en Stige, for derpaa at binde Anbringeren om Tuden.
Politivennen, 1799-01-01
Om Vejene imellem Nestved og Ringsted Man kan paa disse Veje, tabe sin hele Filososofi, og har man ingen, saa ægges man letteligen til at være grov mod sin Næste, især om man har Luner og en svag Mave. Man ønsker derfore vedkommende Vejkommissairer den virksomste Aand af Verden! da vil disse upassable Veje forbedres. Enhver Rejsende vil da, velsigne Vedkommende istedet for at man nu gjør det modsatte. P. Hørup.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal. Hvilke Foranstaltninger ere i denne Vinter og til Dato føjede og virkeligen iverksatte, til Stadens Vandrenders Forsynelse med tilstrækkeligt reent og sundt Vand? Hvad Spørgeren med Vished og allerede af mange Ugers Erfaring veed, er: at Springvandet ved hans Boepæl og fleere Steder vedbliver at være stinkende, gulagtigt og næsten udrikkeligt.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal til Professorerne Vinsløv og Schumacher. Udenlandske Rejsende, som ofte besøge Kiøbenhavn, ønske at vide: om det skidne, suurbeenede Fruentimmer, der i saa mange Aar har ligget og tigget paa det Chirurgiske Academies Trappe, virkelig er Academiets Attribut eller ikke? Er hun Attribut burde hun have en anden Stilling, og er hun det ikke, burde hun helbredes. Det sidste var nok det hæderligste.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal om Skarn paa Nørrebro. Hvorlænge skulle Bønderne vedblive at have Ladexlads for Koskarn og anden Giødnng paa Nørrebroe? At man saae igjennem Fingre dermed i den Tiid Vejene uden for Byen vare ufremkommelige, er begribeligt; Men nu burde dog nok slig Aflosning hemmes, og de mange Møghobe bortskaffes.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal. Beboerne af store Regne Gade spørge VandJnspecteurerne, hvorlænge man skal lide Mangel paa Vand i Posterne, og om de ikke ere forbundne enten i Aviserne eller mundtlig at tilsige, saavel naar det standses, som naar det igien kan ventes?
Politivennen, 1799-01-01
En omgaaende Bedrager. En Mand af den jødiske Nation har paa den senere Tid ernæret sig af, at gaae omkring i Landet og falbyde nogle røde Piller, som han udgiver for at have den Egenskab at kunne dræbe Rotter; Da man med disse Piller har anstillet gjentagne Forsøg, og derved erfaret, at det er saa langt fra at de tjene til deres Hensigt, at Rotterne meget mere have Afsky for dem, og røre dem aldrig, saa anseer man det for Pligt at giøre det Offentlige opmærksomt her paa, paa det at enhver, især Landalmuen, ken vogte sig for at blive bedraget af denne Landløber.
Politivennen, 1799-01-01
Gæs paa Nørrefælled. Man ønskede at vide, om Gæs har fri Entree paa Stadens Fælleder, eller om der erlægges noget af dem til Stadens Kasse? Da intet Kreatur gfør mere Skade paa Græsset baade med Næb og Urenlighed, end Gaasen, saa kan intet være billigere, end at den betaler sin mest.