Københavns Adresseavis, 1768-08-30
Studeringer med Stillesidden og Grublen forderver Sundheden. Plato siger: Naar man arbeyder meget med Legemet: saa bliver Sielen uskikket til sine Forretninger og naar man anspænder Aandens Kræfter for meget, saa bliver Legemet svagt; thi Livs=Aanderne, som skulde fordeles lige imellem Legeme og Siel, paa det at saavel de legemlige som aandelige Forretninger maatte gaae got for sig, bliver alt for meget hentralte til en af Delene. Mallebranche fik Hierteklappen, saa ofte han læste Cartesii Afhandling om Mennesket, og en Professor i Veltalenheden fik ondt, naar han i Homers Læsning kom til de smukkeste Steder. Ved megen Studering lider Hovedet først, og siden Maven, som er gandske omgiven af Nerver. Hr. van Stieten taler og en fortient Mand, som havde fordervet sin Sundhed ved Natte Studering. Naar han vilde befinde sig paa en Sag, fik han heftig Hierte=Angest, og det verste var, at han ikke kunde hemme sin Jhnkommelses Krafts Anspændelse, førende han blev gandske afmægtig. Paa en anden ophovnede Armen, naar han havde en livagtig Forestilling i Tanker. J mindre et Menneske sysselsetter sig med Eftertanke, deste bedre fordøyer Maven. Gemene Folk æder og drikker, og det bekommer dem vel, om de endog driver et Haandværk hvorved de bestandig maae sidde. Men hvor besværligt gaaer Forbøyelsen for sig hos Lærde, omendskiønt de og ellers har en sund Legems Beskaffenhed, og undertiden giøre sig en Bevægelse. Boerhave levede paa et Sted, hvor man med stor Flid driver og dyrker Videnskaberne. Han blev gammel, men han vidste, at Studering svekker Maven, og at man maae ved behørige Midler forekomme dette Onde. Jmidlertid paadrog han sig dog ved Studering, engang en Søvnløshed, som varede i otte Uger. En Lærd, havde ved megen Eftertanke saaledes fordervet sin Mave, at han ikke kunde beholde den Mad hos sig, som han spiiste, men efter Maaltiort prettede den op igien. En anden have de miste al Appetit, dere ter fik ratterne fra ham, han fik Spændinger og blev berøvet i a ler. Ja et endnu ungt Menneske fik, efter den berømte Hofmanns Beretning et Fald, saa ofte han anspændte sit Sind til Eftertanke. En Mathematicus fik Podagra, som var hans Arvesygdom, naar han foretog sig et tungt Problemas Opløsning, og Ridder d'Epernan blev gandske skaldet, efterat han i 4re Maaneders Tid havde bestandig været sysselsat. Pascal blev formedelst sterk Eftertanke forrykt i Hovedet, og syntes bestandig at see en brændende Svovelpøl ved Siden af sig, og Caspar Barlæus, som selv var en Læge, og kiendte meget vel den Fare, hvorudi man styrter sig ved alt for sterk Studering, forfaldt dog til den Taabelighed, at han troede hans Legeme var af Smør, hvorfor han altid holdt sig langt fra Jlden af Frygt for at smelte, og fuld af Forskrekkelse styrtede sig tilsidst i en Brønd. Den berømte Junien har vel ikke studeret sig fra Forstanden, dog blev han ikke fuldkommen rigtig i Hovedet; thi da han fik sterk Coliqve, paastod han, at der vare syv Ryttere i hans Tarme, som sloges med hinanden. Næsten skulde man faae en fuldkommen Afskye for de i vore Tider desuden af mange Uforstandige immer mindre agtede lærde Arbeyder. I det mindste har ogsaa de meest fortiente Mænd i den lærde Verden, ofte Aarsag til at være avindsyge over dem iblant deres Medborgere, som selv tænker lidet, men lader gjerne andre tænke for sig, og lever derhos lystigt, bliver rige, fornemme og gamle.