Berlingske Tidende, 1768-09-26
Paris, den 22de Augusti. Hr. de Bussys Sag med det Ostindiske Compagnie, som var overgivet til Voldgiftsmænd, er i Compigne afgjort til Fornøyel. see paa begge Sider: De have tilkiendt Hr. de Bussy 500000 Livre. rede Penge, 300000 Livres i Obligationer til 4 pro Cento Renter, 400000 Livres i Liv Renter, og 100000 Livres som en Pension for ham og Hustrue, saa længe nogen af dem lever. - Efterat Parlementet i Normandiet havde bedet Kongen at Hs. M. villeigienkalde den Forordning, hvorved den paabudne Don=Gratuividere paabydes indtil Aar 1774, har Hs. M. givet dette Parle, ment, ligesom for ved andre er skeet, udtrykkelig befaling (lettres de Jussion) til at protocollere Forordningen. Jmidlertid forhaler Parlementet endnu dermed. - Af et Brev, som Marquis de Trans de Villeneuve, Oberste over Regimentet Royal=Roussillon, den 2den huj. har skrevet fra S. Fiorenzo, hid, vanke her følgende Udtog: "Vi have nu fægtet i 3 Dage, og endelig Gaar erholdet Seyer. Regimenterne Soissonnois, Rouergue og Languede have lidt meget endog paa deres Officiers. Hr. de Belasperg af mit Regiment er først stagen, og siden af Corficanerne ophængt. Hr. Hyane er meget farlig saaret. Jeg har eller mistet 20 Mand af mit Regiment. Hr. Barbagio, Paoli Fætter, forlod Barbaggio paa første Kanonskud, dog bleve alt hans Sølvtøy og andre Sager, ja hans Lomme=Uhr, ham fratagne Jeg commanderende paa den høyre Side, og erobrede en stor Skandse af Steen, anlagt paa et overmaade høyt Bierg, hvilken blev af 60 Mand forsvaret. Jeg blev saaret i det høyre Laar, men nogle Specier, som jeg bar i Lommen, og paa hvilke Kuglen tørnede, frelste mig Livet." - J Henseende til den Frihed udi Handelen med Kornvahre, som blev anlagt i Aarerne 1763 og 176. for dette hele Rige, har Forste=Præsidenten for Parlementet i Grenoble under 13de Junii sidstl. tilskrevet General=Controlleuren for Financerne følgende Brev: "Min Herre, Parlementet har paalagt mig at tilmelde Dem, at det, at det hidindtil har forhalet at underrette Dem, saavelsom Hertugen af Cholseul, om den Virkning: som i Parlementets District har fulgt af Erklæringen af 25de Mai 1763 og af Forordningen dateret i Julio 1764, angaaende Frihed i Handelen med Konvahre saavel indvortes i Riget, som med Fremmede, det er hverken skeet for at vegre saa sunde Love, den Parlementet saa længe havde attraaet, det Skudsmaal som de sortiene, eller for at undskyde sig fra at betee sin Taknemmelighed derfor hos de 2 Ministre, som derudi have haft saa stor Deel; men at Parlementet har troet at burte alt mere og meere, ved nogle Aars Erfaring, overtyde sig om det sande gode udi de Følger, som disse Love uforbiggængelig skulle virke, og er deres Nytte nu saa ved erkiendt, at det skulle være forgiæves at ville tove længer, for derom at have ny Erfaringer. Her behøves intet videre, end at anføre, at førend Frihed i Kornvahrenes Circulation blev anlagt, vare Torvene i denne Province efter det allerførste ufrugtbare Aar, enten ganske tomme for denne umistelige Vahre, hvilken ingen andre tord føre didhen, eller og kunne ingen andre gaae til Torv og tage sig til Underholdning, end formuende Folk, som vare i Stand til at betale efter utaalelige Priser det som blev fort derhen, nu derimod, da vi siden bemeldte Tids=Punkt have i Dauphiatet haft 3de saa slette Høster i Rad efter hinanden, som man ikke i lang Tid for kan mindes, har man ikke desmindre paa alle vore Torve, ikke et ene ste undtaget, immer haft Overflødighed af Kornvahre, og det til langt ringere Priser, end i fordum Tider naar Dyrtid faldt ind Hertil kan endnu føyes, at en Mængde ørkesløse Hænder, som fordum lode endeel af deres Marker ligge udyrkede udi adskillige Cantons i denne Province, fordi de i de Tider ingen anden Frugkunne vente af deres Arbeyde, end, udi frugtbare Aaringer en overflødig Udkomme, og i slette Aaringer en utilstrækkelig Tilflugt, de ere nu i Kap beskæftigede med at dyrke deres Marker, opmuntre, de af den Fordeel, som de altid ere visse paa at trække deraf. Dette er den korte, men overtydende Fortælling om de Fordele, som tilflyde Almuen i dets District af den Forordning og Erklæring hvorom her handles, hvilken Parlementet har opdraget mig at give Dem og Hertugen af Cholseul. Og, dersom De finde for got at anmelde den hos Kongen, da er Parlementets Begiæring, at De med det samme, i dets Navn, aflegger hos Hs Mallerrespectueuste og ydmygste Taksigelser for saa stor en Velgierning. Jeg er a. - Første Præsidenten for Parlementet i Provence, Hr. de laTour, har i samme Materie tilskrevet General Controlleuren for Financerne under 8de Julii sidstl., udi sit hele Compagnies Navn. Brevet, som gaaer ud paa ligedan Lovtale over den i Aarene 1763. og 1764 tilladte fri Handel med Kornvahrene inden og uden Riget, begynder saaledes: "Parlementet har paalagt mig at tilskrive Dem, og i sit Navn at forestille Dem en Sag, hvilken det ikke kan undlade at tage i Forsvar. Da Kornvahrenes fri Udførsel som ved en høytidelig Lov er her i Riget tilladt, har oplivet Agerdyrkningen i alle Rigets Provincer, saa havde man Aarsag til at troe, at man skulle ikke længer tragte efter at fordunkte Sandheder, som ved Fornuft=Sluintager ere beviiste, og ved Erfaring stadfæstede; imidlertid ere de gamle Fordomme ikke ganske udrødde de; Gierrighed holder dem vedlige, i Haab at faa Monoplier bragte i Gang igien; den benytter sig af alle Tildragelser til at opvække Misfornøyelse, og opvækker den virkelig, og det, som derved er det værste, er, at velsindede Personer lade sig føre bag Lyset, og at man forstaaer det Kunstgreb, at bringe Dyd og Menneske Kiærlighed selv til at tage Deel i at forstyrre en af de stes gode Ting, som Lovgiveren nogensinde har kunnet tilføye det menneskelige Kiøn." (?) Tilsidst hedder det: "Vores Vidnesbyrd, som Fordeelen af Frihed i Kornhandelen, bør have nogen Vægt, thi vores Province er den som baader allermindst af den fri Udførsel, ja den finder endog nogen Nakdeel deraf, formedelst den høyere Priis paa en Vahre, som den er nødet til at kiøbe i Parthier. Denne locale Betragtning har aldrig hos os faaet Overvægt over det almindelige Beste; og vi haabe i øvrigt, at den Opmuntring, som er givet til Agerdyrkningen, skal formindske den Trang som Provincen er udi til at kiøbe Kornvahre &c." - Det vederfares nu de i Lotthringen hidindtil taalede Jesuiter, som man har spaaet dem strax fra Dronningens Dødsfald af: De skulle nemlig til den 1ste Septbr. forlade deres Kirker og Huse, samt enten needlegge Ordens Dragten, eller forlade Riget, alt ligesom forhen er skeet ved deres Medbrødre i Frankrige. () Her sigtes formodentlig til Parlementet i Normandiet, som, formedelst Dyrtid i den Province, og deraf reyste Uroligheder, havde standset Udførselen, og gjort nogle flere Anordninger, som stridede imod den ved Forordningen af Julii 1764 tillade te fri Handel, hvilke Parlementets Anordninger Kongen dog tilsidesatte ved formelig Beutning i Sit Stats Raad, efterat Hs. M. først havde haft den Lemfældighed, men forgiæves, at lade Parlementet foreholde Feyltagelsen i dets Forhold. Ellers er om denne Sag skrevet adskillige saavel publike som private Afhandlinger, hvilke give et smukt og sundt Begreb om denne Handels Friheds billighed og Fordeele, samt afmale de saa kaldede Monopolister med rette Farver, som hvilke ere saa meget farligere, naar de have nogen Evne til at bringe Regieringen paa deres Side.