Aalborg Stiftstidende, 1834-04-26
I Pairskammeret forelæste Præsidenten en Kongelig Ordonance, ved hvilken dette Kammer er constitueret til Høieste Ret i Henseende til det Høiforræderi og de Attentater mod Statens Sikkerhed, som have fundet Sted paa forskjellige Punkter i Kongeriget, nemlig i Lyon den 9de, 10de og følgende Dage, i St. Eienne den 11te og følgende Dage, i Paris den 13de og 14de. Ordonnancen udnævner tillige Hr. Martin, Kongens Advocat ved cour royale, til General=Procurator ved hine Processer for Pairskammeret. Paris - hedder det til Slutning i en CorespondenceArtikkel, frembød den 16de et meget bedrøveligt Skue. Overalt faaes Ligskarer, der ledsagede faldne Nationalgardister til Kirkegaarden Pdre la Chalse. Visheden om hvormeget Lyon havde lidt forøgede den almindelige Sorg. MarschaLobau har ved sit Besøg hos den saarede Oberst Chappus, af Nationalgaden overrakt denne Æreslegionens Orden i Kongens Navn. J samme Ærende begav han sig dernæst til den ligeledes saarede Officeer Baillot, men traf denne død. La Morgue- det Sted hvor alle fundne Døde, denlægges - var hele Dagen omringet af Folk, der savnede deres Slægtninge og frygtede for at finde dem her. - Udentvivl ville disse beklagelige Begivenheder dog have den gode Følge, at Frankrig for en rum Tid bliver fri for lignende Scener. Hr. v. Chateaubriands Memoires. (Forf., der havde bestemt at lade sine Memoires henligge til efter sin Død, har endelig givet efter for hele Nationens stormende Opfordringer, og har nu udgivet dem i Trykken. Som en liden Prove af Memoirernes Anmeldelse i Revne de Paris, meddele vi følgende. J Fortalen til sine Memoires siger den udødelige Forfatter Mit Liv har været høist uroligt. Jeg har flere Gange befaret Havet, jeg har levet i Hytter og i Kongers Palladser, i Leirene og i Stæderne. Som Reisende til Grækenlands Marker, som Pilegrim til Jerusalem, har jeg siddet paa alle Slags Ruiner; jeg har overlevet Ludvig den 16des Konge domme og Napoleons Keiserrige, jeg har med Bourbonnerne deelt deres Landflygtighed og virket for deres Tilbagekomst. Tvende Lodder, der synes at hænge ved een Skjebne. hæve og sænke den afvexlende; man tager, man slipper mig man tager mig atter, berøver man mig den een Dag, slænger man mig den anden Dag en Kappe til, for at tage den fra mig engang endnu. Vant til saadanne Vindstød, betragter jeg mig, i hvilken Havn jeg end indløber, som en Skipper, der snart igjen vil indskibe sig, og derfor ikke indretter sig paa nogen fast Fod i Land. Tvende Timer vare tilstrækkelige, for at forlade Ministeriet og at overgive Hotellets Nøgler til den, der atter skulde drage derind. Enten man saa beklager det eller gratulerer sig dertil, saa have mine Skrifter givet en Mængde andre Skrifter i min Tid deres Farve. Mit Navn har i 25 Aar været indsle tet i Bevægelserne af den selskabelige Orden; den kurtter sig til Buonapartes Regjering, til Gudstjenestens og det legitime Monarkies Gjenopreisning, og til det constitutioneliMonarkies Stiftelse. Nogle ville intet vide af min Person men prædike mine Læresætninger og tilegne sig min Politik ved at forvanske den; de Andre ville vel taale min Person, naar jeg vilde adskille den fra mine Grundsætniger. De betydeligste Anliggender ere gaaede igjennem mine Hænder; jeg har kjendt næsten alle Konger, alle Mænd, Ministre og Andre, der have spillet en Rolle. Jeg blev forestillet Ludvig de 16de, har i Begyndelsen af min Løbebane seet Washington, og ved Slutningen af samme er jeg igjen kommen tilbage paa det, som jeg fortiden seer. Flere Gange har Buonaparte truet mig med sin Vrede, med se Vælde, dog følte han sig ved en hemmelig Tilbøielighed henledet til mig, ligesom bjeg følte en uvilkaarlig Beundring for hvad der var Stort hos ham. Jeg havde i hans Gouvernement kunne været Alt, hvad jeg havde villet; men dertil manglede det hos mig stedse paa en Livenskab og en Last: Ærgjerrighed og Hykleri. Saadanne afvexlede Forhold, som jeg næsten fra Udtrædessen af en ulykkelig Tarndom af har erfaret, unde maaskee udbrede nogen Jnteresse over mine Memoirer." Saaledes taler vor Tids største Skribent og største Dig ter over sine Memoires; saa simpel og beskeden! Jngen af vore Samtidige repræsenterer bedre den Exoke, der omfattet Republiken, Keiserdømmet og Monarkiet, end Hr. v. Chateaubriand. Han er den største af Aand og Gemyt, den største Stilist og Poet. Det største Gennie vil jeg ikke sig, heri har han Aarhundredets anden Rang, thi den første ma man indrømme Napoleon. Men man læse Hr. v. Ch. Værker, man vil finde i ham den Reisende, Skeptikeren, den Troende, Digteren, Filososen, en Christen, Franskmanden, Royalisten, Manden for Friheden, Adelsmanden, Borgeren, Soldaten, Historieskriveren, Manden paa Kampens Dage, den Trofaste, der har forsvaret sine faldne Konger, Ministeren, der gaaer de vældigste Konger tilhaande med Raad. Til Hel for Menneskeheden er nu hans Værker udkomne medden han endnu er i Live. Chareaubriand aabnede det 19de Aar. hundrede, saasnart J. J. Rousseau havde sluttet det 18de. Vittige Jndfald af M. G. Saphir.