Adresseavis for Børn, 1782-01-02
min kjere Søn, uden min Erindring, at det er den største Daarlighed, at tilskrive enten denne eller andre Talismanner saadan en Virkning, og dog anpriser jeg dig denne Daler for dens Paa skrivts Skyld, som det bedste Middel, til at kunne i Fremtiden gjøre dig haard og frie fra alle Saarelser. Den herlige Paaskrivt paa denne Talisman; "Hos Gud er Raad og Daad!" være dig helig, saa længe du lever. Bliver den ret indpræget i dit Hjerte, i din Troe og Tillid, saa skal den gjøre dig haard imod alle Forførelsers Magt ved alle Optrin i det tilkommende Liv, at de ikke skulle berøve dig dit Hjertes Reenhed, Uskyldighed og Rolighed, og din levende Tillid til Guds Forsyn skal ikke saares, ikke vakle paa nogen Nøds Dag; thi den store Tanke: "Hos Gud er Raad og Daad, skal styrke og opholde dig, Tre Børns Samtale ved Aarets Begyndelse. Carl. Det er dog forskrækkeligt – er der alle O Gud, hvor løber. rede et Aar forbilligjen. dog Tiden hastigt Amalie. Ja, min lille Carl Tiden løber bort, og vi løbe med den. Den flygtige Tid her iler afsted, Og vi i Forening med den, Saa uformerkt bort til hiin Evighed, Skjønt vi synes, der er langt hen. Carl. De har Ret, Malken, Tidens Flygtighed er det bedste Sindbillede paa vort Liv. Og der er visselig ingen Dage merkværdigere formig, end Slutningen paa et gammelt og Begyndelsen paa et nyt Aar. Am. For mig ikke heller, thi da Hovmesteren i Gaar sluttede Læsetimerne, og erindrede os om denne Dags Vigtighed, blev jeg overmaade rørt. August. Det gik mig ligesaaledes; thi da Hovmesteren beskrev den kjere Gud for os, som den allerbedste Fader, da maatte jeg græde af Glæde. Carl. Ja, saadanne Rørelser, som vi havde i Gaar, ere gode, men derved maae det dog ikke allene blive. Vi maae ogsaa iagttage, hvad derhos blev sagt os. Hvorledes seer det udi den Fald, har J begge To paa eders Side gjort det? Am. Ja, jeg har den Dag i Gaar prøvet mit hele Liv, og jeg takkede Gud for alle de Velgierninger, vis ninger, som han har beviist mig, og dermed besluttede jeg lykkelig Dagen og Aaret. Aug. Det var ligeledes min Beskæftigelse i Gaar; men jeg gjorde endnu meer; thi da jeg prøhede mit Levnet, saa fandt jeg alt for meget, hvormed jeg i det forrige Aar har fortørnet den kjere Gud. - Jeg bedrøvede mig inderlig derover, at jeg ikke havde forholdt mig bedre imod den kjere Gud, og bad ham om Forladelse derfor Carl. Det var meget smukt af dig, min kjere August, Saaledes har jeg og baaret mig ad. Men jeg maae tilstaae, at Besvarelsen paa det Spørgsmaal, Er du ogsaa bleven bedre i det forrige Aar, end du var før, faldt mig overmaade besværlig Am. Da faldt samme mig ikke besværlig, thi det forstaaer sig jo selv, at man vel maae blive bedre i et heelt Aar, som har 365 Dage. Carl. De skal ikke være saa hastig i sin Slutning; thi man kan ligesaavel blive verre som bedre i et Aar, det er den samme Mulighed. Men maaskee De forstaaer ikke det, at blive bedre, saaledes som jeg, thi jeg forstaaer derved et stedse meer og meer forbedret Hjerte. Am. Saa, ja, jeg meende De forstod det om Læsningen og Skolen. Aug. Jh, min Troe, det tæulde jeg og og undrede mig ligeledes over, at det Spørgsmaal: Er du bleven bedre, kunde ikke strax besvares. Carl. Ja, vi ville imidlertid haabe det Bedste om os selv. J øvrigt maae jeg sige, at den naadige Papa har kun engang været vred paa mig i det afvigte Aar, og den naadige Mama ingengang. Jeg har vænnet mig af med min Trodsighed, og Hovmesteren siger ogsaa stedse, at jeg er en brav og flittig Carl. Det er dog en smuk Berømmelse. Men hvorledes staaer det med Dem, Malken, Am. Saa nogenledes. Det er just ikke gaaet saa gandske reent af. Den naadige Herre har ofte været veed paa mig, men Fruen endnu oftere. Aug. Og det har Malken fortjent med Rette, Am. O gjør kun ikke Nar af mig, min kjere August. Forstaaer De mig. Men (hun vender sig til Carl) bedre, skulde jeg dog tænke, at jeg er bleven i dette Aar, jeg har dog ikke grædt saa ofte for Børn. Aug. Og der er neppe gaaet nogen Dag forbi lille Malken, at De jo har grædt, i det mindste et Pargange. Am. Ney, sig han mig det, lille Carl, har jeg vel grædt saa ofte, Er jeg ikke nok bleven bedre, Carl. Ja, jeg skulde vel troe, at De var bleven bedre. Aug. Men hvad gjelder det, at jeg har faaet bedre Charakterer i Aar, end De, min gode Mal ken, Jeg har efterseet dem i Gaar. Carl. Det har jeg ligeledes gjort. Jeg har mine Censurer i Lommen. Vil De engang høre: I superexcellent, 42 excellent, 39 fortræffelig, 168. ret godt, 24 godt, acat, middelmaadig, vacat, slet. Aug. Ja, det er for hele Aaret; og med Dem vil jeg heller ikke sammenligne mig. Jeg har først været hos Hovmesteren siden Junimaaned. Men jeg troer dog, at jeg har bedre Censurer, end Malken. Vil De engang sige os Deres Am. Jeg er Deres Tjenerinde. – Ney, jeg vil nok lade dem have Æren. Aug. Godt, jeg vil da sige Dem mine. Jeg har 8 excellent, 17 fortræffelig, 82 ret godt, 42 godt, 2 middelmaadig, og ingen slet. Am. Jh, mine Censurer ere ligesaaledes. Jeg har siden Juniimaaned 2 excellent, 10 fortræffelig, 59 ret godt, 47 godt, 10 middelmaaadig, og 1 slet. Aug. Ney, saa har jeg dog Ret. Mine Censurer ere meget bedre. Carl. Begynder De nu at kives. – Det er sært, at de dog ikke kan være fredelige. - Lader os langt heller velsigne den nærværende Dag, og udbede os Sundhed af Gud, og paakalde ham, at han i dette Aar vil gjøre os ved sin Aand og Naade til ret gode Børn. - Lader os og bede, at dette nye begyndte Aar maae blive ret velsignet for min gode Fader og for min kjere Moder, og for alle vore Velyndere og Velgjørere, ja for alle Mennesker. - Er det ikke sandt, lille Malken, og maae han ikke og tilstaae det, lille August, at dette er den bedste Begyndelse, vi kunne gjøre af Aaret. (De tilstode det begge, og bleve da alle tre enige om at knæle ned og gjøre deres Nytaars Bøn.)