Aalborg Stiftstidende, 1833-08-17
En Miil fra Staden Krakau, ligger denne liden Stad, berømt ved dens Saltværker. Der gives ingen mærkværdigere i Europa, saavel formedelst deres Skatte, som formedelst deres underjordiske Vidunderlighed. J 600 Aar havde nu været en Rigdomskilde for Polen, og Welizka, der forhen bestod af usle Hytter, er derved bleven til en velhavende og smuk By. Udbyttet af disse underjordiske Rigdomme udgjorde en Hovedbestanddeel af de polske Kongers Kasser. Minerne af Wielizka dele sig i trende Flader eller Etager; de have 11 Aabninger til Frembringelsen af Sal. tet og en Pumpe for at udtømme Vandet. De Videbegjerlige, som ønske at see de underjordiske Rum, maa ifør sig et Lærreds Overtræk, for ikke at faae Klæderne fordærvede af Saltstøvet. De nedhisses i Dybet ved et Toug men kunne ogsaa komme ned af en Trappe, der har 470 Trin, med flere Støttepuncter, til Forhindring af Hovedsvimmel. Smaadrenge hisses tillige ned, der syngende hold Lamper i Hænderne. En Ledsager er iforveien. I den dybe og matoplyste Afgrund bliver enhver Fremmed ræd og beklemt til Mode. J første Etage overraskes Øiet ved en Skuespil af Vidundere, hvis Beskuelse er høist mærkværdig og forhausende. J denne Etage er en stor Mængde smal og brede Gange, et Capel for den hellige Antonius med et Alter og dets Søiler og Prædikestol og selv tvende Chordrenge, udhugne af rosenfarvet, gjennemsigtigt og chrystalliseret Salt, hvis Aare nufortiden er udtømt. Der ere nu kun endnu nogle Brudstykker tiløvers af dette Salt, hvoraf Arbeiderne forfærdige til Salg, Uhre, Ringe, smaa Kanoner, og andet Legetøi. Ved Indgangen af Capellet seer man den polske Kong August den Andens Statue i Legemstørrelse, udhugget af en eneste Blok. Denne havde man, som en mærkelig Gienstand, sendt til Warschau, men da man bemærkede, at den atmosphæriske Lufts Berørelse begyndt at skade den, saa blev den sendt tilbage til Wielizka. J nogen Frastand af Capellet er en Sal, der kaldes Luftre, formedelst et umaaleligt Smykke af Diamanter i Salt, der er ophængt i Salens Hvælving. Salen er omgivet af uhyrsorte Piller (thi Saltet i Masse viser denne Farve, fuld af smaa Prikker, der, oplyste ved Fakler, Lamper og Lys glimre som Diamanter. En uhyre Mængde Gange i alle Retninger udspringe herfra og tabe sig i Mørket; neppe er man kommen i Salen, saa forsvinder Indgangen blavdisse i Arcaderne, og aldrig vilde man kunde finde ud af dette Labyrinth, uden ved Hielp af en nøie localiseret Ledsager. Paa Væggene af denne som af de andre Sale, ere befæstede Smaastiger, den ene over den anden, paa hvilke Arbeiderne stige op og ned med en ubegribelig Behændighed og Hurtighed. Man kan ikke gjøre sig noget Begreb om den Følelse, hvoraf Tilskueren overvældes, naar han seer disse Mennesker hænge over Afgrundene og klavre op af Murene, der skimte frem ved det matte Lampeskin. De hæve sig til en Høide, at man kan faae Ondt ved blot at see op til dem. De udvældende Vandstrømme synes stundom at sluge de Klavrende; det er et skrækkeligt og tillige fortryllende Skuespil denne Sal, disse Hvælvinger, disse Vandstrømme, disse Mennesker, der staae frem og forsvinde som Smaa=Insecter. Et saa overordentligt Heelt kan man umuligt beskrive; man maa see det, thi selv Malerkonsten formaaer ikke at skildre, alt hvad et Rum af 7000 Fods Længde og 3000 Fods Bredde indeholder af Skjønheder og Mærkværdigheder.