Berlingske Tidende, 1816-04-19
London, den 11te April. Efter Forlydende skal en Bill bringes for Parlementet, ifølge hvilken der skal lægges en Skat af 20 Procent paa Eiendomme, der tilhøre Personer, som frivillig forlade Storbrittannien og Jrland, og opholde sig udenlands over en vis kort Tid, der skal fastsættes i Acten. - J Søndags ankom Krigsluppen Nordstiernen, Capitain Ca med en Sum klingende Mynt ombord, til Portsmouth. Den var afseilet fra Jamaica den 12te Februar. Man havde paa Jamaica Efterretning om, at den hollandske Magt den 27de Januar var ankommen til Curacao, for at tage denne Øe i Besiddelse i den hollandske Regierings Navn. Gouverneuren, Admiral Kikkert, løb den 27de om Aftenen med Linieskibet Prinds Wilhelm ind i Havnen; men da man endnu ingen Ordre har faaet med Hensyn til Øens Overgivelse, bliver den for det første endnu i Engellændernes Besiddelse. - J Overhusets Møde den 9de April kom Billen og Bonapartes Forvaring igien til Forhandling. Efterat Jndledningen var forelæst stod Lord Holland op, og protesterede formelig mod den af Ministrene forkyndte Lære, at naar en Fiende overgiver sig til en Magt, som er allieret med andre, er han ikke blot hiin Magts, men samtlige Magters Krigsfange, og maa behandles efter alles Ønske og Forlangende. Denne Lære, sagde han, undergraver Statsrettens Grundsætninger og Nationens Uafhængighed, og er yderst farlig for Undersaatternes Frihed i enhver særegen Stat. Naar den, vedblev han, grunder sig paa den uhyre Militairmagt, som synes at gribe om sig hos de forskellige europæiske Magter, saa vil den afstedkomme Indgreb i de enkelte Staters indre Love og Uafhængighed, og foraarsage, at de forskiellige Magters Undersaatter ikke blot maae underkaste sig deres egen Regierings, men og alle andre Magters Control. Hvorfor gaaet man Krogveie, og siger ikke ligefrem, at man ogsaa i Fremtiden vil behandle Bonaparte som Krigsfange, skiønt Krigen er forbi Grev Bathurst. Lorden har misforstaaet mig. Jeg har kun i Almindelighed sagt, at for de særegne Omstændigheders Skyld, som dennegang fandt Sted ved Alliancen, og fordi Bonapartes Overgivelse var en Virkning af de fælleds og forenede Anstrængelser med ham personlig, maa han og ansees for Alles Fange, i det mindste for saa vidt, at de andre Magter ogsaa maa kunne tale et Ord med med Hensyn til Maaden hvorpaa han skal behandles. Desaarsag er det heller ikke nødvendigt at forandre Billen. Lord Lauderdale. Sagen er for vigtig og for nøie forbunden med Folkerettens Love. Jeg gad seet hvor en Skribent har paastaaet Nøget som det jeg har hørt af Ministrenes Mund. Vilde man gaae saaledes frem, skulde man iforveien have bekiendtgjort det, for at den Fangne kunde have vidst hvad der forestod ham; maaskee havde han da slet ikke overgivet sig; men nu at gaae frem efter hemmelige Stipulationer er Uret. Grev Harrewbo. Vistnok vil man i Folkerettens Værker for gjeves lede om et Exempel af den Art, da en Alliance af den Beskaffenhed ikke har existeret saalænge Verden har staaet. Jøvrigt kjendt Bonaparte jo Alliancen mellem de allierede Magter, og handlede ikke engang ganske frit da han overgav sig, thi hvis han ikke havde overgivet sig, vilde han være bleven taget til Fange af den franske Regiering. Sæt, at en preussisk Husar havde fanget ham i Slaget ved Waterlod, vilde vi da have lilladt, at Preusserne havde skaltet og valtet med ham efter eget Tykke, For at betage ham sin Magt, og forebygge at han ikke meere skulde faae den tilbage, droge en MillioMennesker ud imod ham; alle Magternes Anstrængelser nødte han til at overgive sig; de vilde alle sørge for deres Sikkerhed. Selvom Jngen havde paatalt sin Ret til at give sin Stemme ved Maaden, hvorpaa han skulde behandles, burde vi deg ikke have handlet paa egen Haand, men indhentet de andre Magters Mening. Lord Holland. Man har altid undskyldt sig med særegne Omstændigheder, naar man ikke har vidst at retfærdiggjøre sig paa anden Maade.