Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1811-06-14
Ved alt det gode Veir og den tidlige Sommer, vi har dette Aar, er Vandet i Aaen endnu saa høit, at man kan seile over mine Enge og Moser. Det nye Flødemaal ved Ræsbyehoveds Mølle, som dog kuns endnu bestaaer i de foreløbige Mærker, Landvæsens=Kommissionen lod gjøre 1800 den 14 Juni, er Aarsag dertil, og giør Landet ulykkeligt. Efter optagen Tingsvidne taber jeg om Aaret 60 Læs Høe, 20 Læs Skov, mit beste Avrets=Græs, en Torvemose over 30 Tønder Land stor, og Korn formedelst Kreatures og Gjødnings Formindskelse, og siden denne Ødelæggelse erstrækker sig paa mange Mile omkring ved Aaen, kan gjerne regnes 2000 Læs Høe tabt om Aaret, foruden Korn, Græs, Tørv, Skov m. m., hvilket vist er stort Tab for saa lidet et Land som Fyen, især i disse dyre Tider. I Odense er yderst stor Trang for Jldebrændsel, og den Fattig maae lide mere Nød derfor, end som for Føde, og Tørvemsen, som er i Nærheden, sættes under Vand, hvorfra ellers kunde komme Jldebrændsel nok. Enhver Fornuftig indseer, at det er høist ubilligt og uretfærdigt at sætte en Mands Eiendomme, under Vand, hvoraf han skatter og skylder til Kongen, og at Vedkommende burde at gotgjøre Skaden. Hvad hjelper nu Vand grøvter og Skovplantning, hvilket den stræbsomme Landmand gjerne giør foruden at erholde Præmie derfor, naar han kan faae Nytte deraf. Thi her er Arbeide, Bekostning og Alt tabt, og ikke allene hvad jeg havde plantet er ødelagt, men desuden mangfoldige Bøge i Skoven nær ved Aaen. Nu lukket Vandet sommetider en kort Tid ud om Sommeren, men dette er ikke andet end at forlænge Ødelæggelsen og plage Folkene med at siske den smule Græs op af Vandet og Moradset paa de høie Steder, og for man veed noget deraf, sættes Vandet op i Aaen og Høet saavelsom Avrets=Græsset er tabt, hvilket ofte har været Tilfældet, især den forrige Sommer. Der anvendes store Bekostninger paa patriotiske Handlinger, og jeg har selvkontribueret dertil, men om det tildeels lykkes, forslaaer det ikke imod den Skade Vandet giør, hvilket kunde afhielpes foruden mindste Bekostning; og jeg er overbeviist, at Mølle-Eieren indseer selv, at han havde meget mere Fordeel ved at lade Vandet gaae af Søen, og benyttede den store vidtløftige Strækning paa anden Maade; thi for Malings Skyld kunde han gjerne undvære den ene Mølle, og behøver vel ikke heller i Fremtiden mere, formedelst at de langt fraliggende, som søgte dertil, nu have faaet bedre Mølle=Indretning hos dem selv. Jeg har havt endeel Bekostning i denne Sag, men forgiæves. Den Uvidende maae lade sig lede af Prokuratorer. Jntet er skjændigere, end at ødelægge sit Fædreland, der giver os Klæde og Føde. Derfor gjør jeg det offentlig bekjendt, om ikke derved kunde opvaagne kraftige Midler til Sagens Undersøgelse og Landets Frelse. Tarupgaard den 8 Juni 1811. H. Thomsen. I Dag den 11 Juni, da jeg var paa Markedet i Faaborg, var jeg i det saakaldte Slukefterhuus ved bemeldte Faaborg, i Handel med en mig ubekjendt Mandsperson om Uhrbytte. Jeg gik ud i Kjøkkenet at tænde min Tobakspibe, hvad enten da denne mig Ubekjendte havde af en Feiltagelse puttet mit Uhr i sin Lomme, det han havde at besee, eller jeg havde tabt det paa Distancen mellem dette Huus og et andet nærved liggende, som beboes af Jens Sørensens Enke, veed jeg ikke, men den savnede jeg Uhret, som var borte. Den Retsindige, som enten paatte af Feiltagelse have taget det til sig, eller fundet det som var af Sølv med 2de Kasser, bedes al tilbagelevere mig det imod en billig Findeløn i sidste Tilfælde. Lunghuset ved Arreschou den 11 Juni 1811. Peder Madsen.