Københavns Adresseavis, 1796-05-04
Efterskrift : J Følge Hr. Dr. Mangors Anmeldelse i AdresseAvisen Nr. 104 kan jeg et undlade at godtgjøre Anledningen til ovenstaaende Advarsel, at samme nemlig var grundet paa virkelige Exempler af den hidsige smittende, ofte dødelige Feber, som mange berømte Læger lige saavel som jeg give Navn af Forraadnelsesfeber. Jblandt flere, som jeg kunde angive, viljeg her for Kortheds Skyld allene anføre tvende merkelige som for nylig ere mig forekomne: Det ene var en heel fattig Familie i lille Grønnegade nemlig Mand, Kone og to Børn, som jeg alle fandt betydelig angrebne af forbenævnte Feber, jeg indtog dem, saasnart som muligt, i Friderichs Hospital, hvor begge Forældrene efter to Dage døde, det andet var en fat ig Familie til Huse i en af Vaaningerne ved den kongelige Mynt, hvor først Konen blev syg, derefter 3 Børn, og tilsidst tillige Manden af lige saadan Feber, jeg fandt paa begge Steder indelukt og ildeelugtende Luft, naar jeg spurgte slige Persøner, hvorfor de ikke skaffede sig frisk Luft ved at holde Viin duerne aabne, svarede de, ja hvad vide vi eenfoldige Fork deraf, burde de da ikke vide det, kunde jeg med en god Samvittighed opsætte at give dem saa vigtig en Oplysning, Anførte Erfaringer, saa vel som at der i Hospitalet for nærværende Tid forekom flere og heftigere Forraadnelsesfebre end i mange Aar tilforn, havde jeg skriftlig underrettet Hr. Dr. Manger om, førend han publicerte sin Anmeldelse, hvorfor samme ogsaa var mig aldeles uventelig. Jeg maa endnu igientage min Paastand, at Forraadnelsesfødre virkelig grassere; At Hr. Doctor Mangor selv, eller visse andre Læger ikkun have faa eller ingen af denne Sygdom under Kuur, er intet Beviis imod mig, eftersom denne Feber forekommer meest imellem de ringere og fattige Familier, som jeg frem for andre Læger i Følge mit Embede har med at giøre. I Avis Antegnelsen over de Døde kan sees, at ikke faa henrives af Forraadnelsesfeber. J Friderichs Hospital ere for nærværende Tid 33 Patienter, hvor denne Sygdom er forefunden, hvilket Antal jeg ikke erindrer paa eengang at have havt under Kuur ; allene sidste Løverdag bleve paa eengang her indbragte 6 saadanne Syge og det af saadan Grad, at neppe een kan siges at være uden Fare. Ar saa var min Advarsel vigtig, og just vigtig for nærværende Tid. Naar Hr. Dr. Mangor siger, at denne Advarsel sætter Folk i ubehagelig Skræk, saa vil jeg kortelig svare, at det er godt, at man afskrækker Folk fra det Onde; og naar han mener, at mit Raad kunde misbruges, eller bruges hvor der vare Syge for Exempel Skarlagen feder, som ei kunde taale den friske Luft, saa vil jeg svare, at Hensigten af min Advarsel er ei at give Raad til dem som ere syge, men et Forebyggelses middel for dem, som ikke ere det, naar Folk ere syge, veed de vel, at de skal forholde sig paa en anden Maade, end naar de ere friske, og at de derom skal søge Raad hos de Kyndige. Forresten kan det ikke legges Hr. Dr. Mangor til Last, at jeg og ikke han gav vore Medborgere foranførte Advarsel, thi da jeg først havde Leilighed til at erfare, hvor nødvendig den var, saa holdt jeg det og for min Pligt, i Betragtning af Opsættelsens Skade, nopholdeligen at komme frem dermed. Dette var indleveret til Trykken i Mandag, men Dag Onsdag maa jeg endnu tillegge, at to Familier siden, Forældre og Børn ere befundne angrebne paa det heftigste af foranførte Sygdom, hvorføre jeg med dobbelt Nidkjærhed maa igientage F. L. Bang, min Advarsel.