Ribe Stifts Adresseaviser, 1842-11-14
Stænderforsamlingen i Viborg. (Fortsat, Bentzon, antog det for utvivlsomt, at Jngen i Forsamlingen sætter den Priis paa de offentlige Blades Roes, at han udtaler sig for at vinde den Laurbærkrands, som disse tilbyde, og som Hr. Kammerherren fandt mildest talt uden al Betydning, imod hvilken Udladelse Proponenten (Schytte, gjenmællede, og henstillede til Præsidentens Overveielse, om han maatte finde Anledning til at foreholde Bentzon det (mildest talt, Upassende i sin Yttring. Da denne imidlertid, paa den af Præsidenten givne Foranledning, erklærede, at det ikke kunde falde ham ind, ved den brugte Yttring at sigte til noget Medlem af Forsamlingen, erklærede Propo, sig tilfredsstillet ved denne Erklæring med den bemærkning, at den omhandlede Yttring i saa Fald syntes overflødig. Rosenørn beskyldte de som han saaledes maatte kalde dem, ledende Blader for eensidige saavel i at fremhæve Fordelene som Manglerne ved konstitutionel Forfatning, hvortil Prop. bemærkede: Om Bladene, som den foregaaende Taler har nævnt, troer jeg ikke, der passende kan være Tale. Jeg troer, at enhver af Forsamlingens Medlemmer efter sin Leilighed har grandsket i forfarne Tider, og ved de Erfaringer, som Enhver i sin Kreds har samlet, har dannet sig en fast Overbeviisning i politiske Anliggender. Denne Overbeviisning udtaler han her, men om de offentlige Blade troer jeg ikke, der kan være Spørgsmaale, hvilket atter foranledigede Rosenørn til at gjentage sin tidligere Paastand om Bladene med Tilføining af, at en stor Deel af Folket har tabt Tilliden til Bladenes Fremstillinger, og misbilliger deres Eensidighed, hvorfor der efter hans Formening ere mange Flere end tidligere, der med Frygt tænke paa en Forandring i Statsforfatningen. With: De tvende sidste Taleres Foredrag foranledige mig til atter at tage Ordet. Jeg maa give Stiftamtmand Rosenørn Ret, naar han har sagt, at Mange, der for stode i Spidsen for de konstitutionelle Bevægelser, nu have trukket sig tilbage, men der kunde tænkes andre Grunde hertil end Overbeviisning om, at deres tidligere Bestræbelser vare feilagtige. Ved at læse andre Landes Konstitutioner, finde de, at de, der ere givne godvillig af Fyrsterne, ikke i den Grad tilfredsstille deres Fordringer, som de, der ere fremtvungne ved Omstændighederne, og derfor gives der Mange, som troe, at det var bedre at bie, indtil Omstændighederne fremkalde en Konstitution end strax at søge af bevirke en saadan. De, der tænke saaledes, ere naturligviis Ultraer, til hvilke jeg ikke hører. Efter With reiste sig Tage Müller, allene fordi jeg troer, at ogsaa jeg bør fri være min Mening bekjendt. Det skulde smerte mig dybt var hans Ord – om Nogen skulde antage, at jeg ik et føler varmt for Fædrelandets Vel, ogsaa jeg ønsker af Hjertet en fremskridende Udvikling af Statsforfatningen; men saa forvisset jeg er om at Proponentens Forslag er fremgaaet af sand Følelse for, hvad han anseer for at tjene til Danmarks Vel, saa er jeg dog tillige overbeviist om, og ved den høiagtede Kommissarii Foredrag aldeles bestyrket i den Overbeviisning, at det ikke er tilraadeligt eller betimelig, at indgaae med et saadant Andragende som Proponentens, og derom mener jeg efter Sagens Stilling at der for Øjeblikket alene kan være Spørgsmaal. Jeg maa saaledes stemme mod Nedsættelse af en Kommittee. Schiødte tiltraadte aldeles den af Tage Müller yttrede Anskuelse og ansaae det for en hellig Pligt at fraraade Nedsættelsen af en Kommittee. Ronlund, "Jeg tvivler ikke paa, at de Fleste, om ikke Alle, i denne Forsamling ret godt vide, at der har været en Tid, da en dansk Mand kunde kalde sig en fri og virkelig Borger, og af det netop er, fordi Kongeloven har nedtrykt os saa dybt, at vi rastløse stræbe efter igjen at blive frie Mænd, og hvad mig angaaer, da troer jeg, at det maa være Regjeringen kjærere at erfare Folkets Ønsker igjennem Stændernes Petition, end om det maatte skee paa en anden Maade. Ostenfeldt vilde have gjort den Erfaring, at i hans Distrikt for 2 Aar siden næsten Alle vare for en Konstitution, men at Folket nu havde erholdt ganske andre Tanker, og at han derfor paa ingen Maade kunne stemme for en Komittee. Ritm. Friis reiste sig for at være sin Stemme bekjendt idet han stemte mod Kommittee, idet han tillige udtrykte sin Forundring over, at Oberst Broch havde yttret, at der i de sidste Aar Jntet er skeet for at fremme Udviklingen af vore Samfundsforhold medens det dog forekom ham, at der kan være skeet Meget som ikke ligger klart for Folkets Øie. Brock svarede hertil Det være langt fra mig at miskjende alle de uberegnelig store Goder, som Hans Majestæt har ladet sit Folk tilflyde og det er kun med Hensyn til Sikkerheden for Fremtiden og med Hensyn til Forfatningen, at jeg mener, at der endnu Jntet er udrettet. Hvad der i denne Henseende skal skee troer jeg bør udføres af Christian den Ottende, naar det skal skee paa en fyldestgjørende og rolig Maade, og her maa de da betænkes, at Kongen allerede er en Mand til Aars. Vi have seet i et andet Rige en Mand paa 32 Aar, Hertugen, af Orleans, pludselig blive bortreven, hvilket strax har foraar saaet og vist i Fremtiden kan foraarsage en stor Bevægelse, hvis Udstrækning Jngen kan beregne. Der vil vist ingensinde komme nogen Mand paa Danmarks Throne, der vil vær saa skikket til at ordne de offentlige Forhold, som Christian den Ottende; hans Evner, Kundskaber og Erfaring sætte ham istand dertil, og hans Opmærksomhed er altid henvendt paa Landets Vel. Det maa ogsaa erindres, at vi allerede have udtalt os for en fri Forfatning, og hvis vi nu ikke atter gjøre det, vil man troe, at vi have tabt denne Gjenstand af Syne. Kommissarius tilkjendegav sig noget forlegent med, hvad han skal yttre i Anledning af de stedfundne Discussioner, da det ikke forekommer ham, at Nogen har indladt sig paa de af ham anførte Grunde for at det vilde være utilraadeligt, i denne Sag at nedsætte Komittee eller at indgive et Andragende i den foreslaaede Retning. Jdet han derfor ressumerede sin Fremstilling af hvad der talte mod Andragendet, bemærkede han tillige, at der ogsaa var fremkommet mang særlige Yttringer, imod hvilke han kunde have meget at erindre, men hvorpaa han ikke kunde indlade sig. Stuttelig anbefalede han - da han af de Yttringer, der ere faldne ansaae det for ikke usandsynligt, at en Kommittee vilde blive nedsat – denne at tage de mangfoldige Betænkeligheder og Vanskeligheder, der ved flere Leiligheder ere blevne fremsatte imod en Konstitutions Jndførelse under de nærværende Forhold, under nøiagtig Overveielse, og ikke at blive staaende ved almindelige Talemaader. Komittee: Schytte, Jespersen, With, Nyholm og Kirk.