Politivennen, 1805-01-01
Om den forgivtige Stank under Esplanaden ved Toldboden. Allerede oftere er i dette Blad gjort det Forslag, paa engang at forbøje Værdien af et af Kjøbenhavns meest yndede Spadseresteder, Toldbodgrønningen, og tillige skaffe Staden, hvad den virkelig i høj Grad savner, en beqvem Baadehavn udenfor Bommen ved at opmudre, og med en Stakade og laaset Bom indstænge, det Vandstykke, der dan ner en indgaaend. Vinkel imellem Skydemuren paa den ene Side af Eplangden og Vandrende-Bryggen ved Toldboden paa den anden Side. Udgiveren kan ikke forestille sig hvad der egentlig kan være Aarsag i, at dette Forslag, der paa engang tilsigter Nytte og Fornøielse ikke er værdiget den Opmærksomhed, han med en billig Stolthed glæder sig over at have medt mange andre i dette Blad gjorte Forslag. Han tillægger dette altsaa sin Mangel paa Evne til at fremstille Forslaget saa anbefalende, som han troer det virkelig er. Det er imidlertid unægteligt, at denne Esplangde, hvorfra man saa bekvemt kan overskue Reden, Jndsejlingen, og endeel af Nyholm, udgjør den største Skjønhed af Grønningen, der, hvis hin ikke var, vilde blive meget lidet besøgt. Nu tyer derimod alle Spadserende idetmindste for et Øjeblik derop, thi længer tillades det ikke at tøve der, formedelst den afskyeligste og usundeste Stank, som den i denne Krog sammendyngede og forraadnene Søtang, foruden andre der i Tryghed for den renseende Strøm hvilende Uhumskheder, i Overflødighed opsender i Tilskuernes Næser. Jeg har seet Kongehusets høre Personer paa Spadsereture søge derop for at forlyste Øjet ved den skjønne Udsigt, men snart have de formedelst disse ækle Uddunstninger maattet forlade Pladsen. Fremmede, der bedømme en Byes Smag efter den Omhu, hvormed der sørges for Renlighed og Skjønhed, kunne ikke andet end fælde en ugunstig Dom om vor Følelse for de ædle og uskyldige Nydelser i Livet, naar de see os heller lade dette skjønne Sted forpeste, end gjøre en liden Anstrængelse for at forskjønne det. Men det vil i Sandhed kun lidet nytte at opmudre Stedet, naar ikke tillige hin Jndpælling tager Sted. Det vil i det højeste give en øjeblikkelig Forbedring. Den første paalands- eller norden Blæst stuver denne Vinkel igjen strax fuld af Tang, og Stanken vil da begynde paa ny. Ved Jndpællingen vil derimod Tangen holdes ude paa det Dybe og blive i Drivt, fordi den da intet Hold bar. Og denne Jndpælling vilde tillige lægge en ny Forskjønnelse til Stedet, naar man fra Esplangden, saae der et Hundrede pene og smuktmalede Lystfartøjer, saae de paa Vandet Lysterende stige ud og ind, og uskyldig Moerskab at smile paa det Sted, der før blot avlede dræbende Dunster. En saadan Baadehavn er ogsaa hidtil et sandt Savn ved Kjøbenhvn. Jngen Stad ligger belejlere end den, til at nyde Lystfarten paa Søen. Jmidlertid endskjøndt der virkelig er mange, som ynde denne Morskab, endskjønt Lyst til Søen altid bør gives al den Opmuntring som muligt hos en Nation som vor, har Kjøbenhavn dog ikkun meget saa Lystbaade. Aarsagen er ligerrem. Om Søndagen, den bekvemmeste Dag, er Bommen luft, og en Baadehavn haves ikke nærmere end gamle Kalkbrænderie, og slet nok er den. Endelig bør tilføjes, at en udtjent Underoffiser eller Kvartermand kunde her faae et ikke slet Levebrød ved at være Bommand, da enhver Baads Ejer gjerne gav 3 til 4 ss. for at faae Stade til sin Lystbaad i denne Havn.