Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-09-10
(Af Professor Gmelin i Tübingen.) Da jeg var i Rom og følte mig meget frisk giorde jeg det dristige Forsøg paa sat lægge mig til at sove paa Jorden i denne usunde Luft, i den hede Aarstid, for at iagttage dens Virkninger. Jeg havde godt forsynet mig med Viin og paalagt min Ledsager at han skulde vaagne mig efter en Times Forløb. Da jeg vaagnede bemærkede jeg, at mit Legeme overalt dryppede af Sveed, men som hørte op saasnart jeg vaagnede; men uagtet det var meget stille og meget varmt, saa kom det mig for, som jeg havde udsat mig for en Trækvind. Jeg drak et Glas Viin, bevægede mig stærkt og Forsøget gik denne Gang, og endnu engang, af uden Skade; man erfarer deraf, at det er især skadeligt at sove i denne Luft, da Transpirationen bliver standset naar man paagner, ogsaa de gamle Romere holdt den pludselige Forandring i Armosphæren, naar Solen gien, for at være overmaade farlig. Det kan vel ikke aldeles nægtes, at denne skadelige Luffor en Deel udbreder sig fra de Pontinske Sumper, som ikke tre beliggende saalangt borte fra Staden. Forstandige Romere have forsikkret mig, at siden den Tid, da Pave Pius d. Vl. lod borthugge en Skov imellem disse Sumpe og Rom, og som paa Romernes Tider var helliget til en Guddom, er Aria Cat tida bleven langt heftigere i Rom. J disse Sumper vare der paa Romernes Tider flere end 20 befolkede Stæder, som efterhaanden ere uddøde og gaaede til Grunde, hvilket kan være en tilstrækkelig Aarsag til at Luften i dette lave og sumpige Terrain, hvor Vandet tildeels staaer lavere end Havet, og som endnu ikke meere kan blive pløiet, maae være bleven mere usund; men det gaaer desuagtet ingenlunde an at forklare alle de Phoenomener, som denne Aria Cattina fremviser, deraf, at dette Onde kommer fra de Pontinske Sumper. Det er høist paafaldende, at Aria Cattina indfinder sig i enkelte Gader, i enkelte Deele af en Gade, i enkelte Værelser af en Bygning; imedens andre Gader af samme Beliggenhed, enkelte Deele af samme Gade, ja endog af samme Bygning, ere funde. Man kunde maaskee troe, at dette er en Fordom, og det kan maaskee ogsaa enkelte Tilfælde være det; men i det hele er det det ikke; thi man har ikke allene i flere Aarhundrede bemærket det; men Jndvaanerne nødes endog til at forlade Huuse, som de holde meget af naar den usunde Luft indfinder sig i dem. Det er ogsaa bekiendt, at jo meere beboet en Egn er i Rom jo sundere er den. Dette røbet aabenbart en loca Jndflydelse og hvilken anden kunde denne vel være uden den uhyre Mængde Gruus, som er blandet med Levninger af organiske Deele, som ere skikkede til at komme i Giæring og at decomponeres og som bedækker det nærværende Rom. Hvo der vil overbevise sig om Mængden af dette Gruus, han besøge kun de Steder, hvor Udgravninger ere blevne foretagne eller betragte Colisæum eller Pantheon, hvor man har maattet grave 3 Alen dybt for at blotte Basis af Søilerne, og hvor de omkring staaende Huse tildeels staae 8 til 9 Fod høiere end det gamle Roms Jordbund (deraf kommer det ogsaa, at man nu ikke længere saa godt kan bemærke de syv Høie, hvorpaa Rom er bygget, som fordum, da de Dale, som laae imellem dem ere i Tidens Forløb blevne opfyldte af Gruset af de forfaldne Bygninger. Efter den første Regn i September Maaned gik jeg engang over Campo Vaccino, hvor man just havde foretaget nogle Opgravninger, og saae den omrodede Jord besat med utallige Svampe; et tydeligt Beviis paa et stort Giæringsstof i Jorden. Det synes at i Tidsrummet fra det 4de til det 10de Aarhundrede, hvori de store Omvæltninger forefaldt og hvori saa store Ødelæggelser flere Gange udgik over Rom, at uhyre vegetabiliske og dyriske Masser ere derved blevne saa dybt nedgravede, at de kunne ligge flere Aarhundrede i Jorden uden at decomponeres, eftersom de ikke kunne blive berørede af Fugtighed og af Luften; men en stille Giæring synes bestandig at virke i dem og at være Hovedaarsagen til de skadelige Uddunstninger, som Romerne nu kalde Aria Cattina. Disse Uddunstninger blive som sædvanligen meest udviklede i varmt Veir, men andre Omstændigheder synes ogsaa at medvirke dertil, hvorfor de ogsaa et Aar ere værre end et andet. Jsær synes vulcaniske Bevægelser at have Jndflydelse derpaa; thi naar de indtræffe, saa bliver Virkningen af Aria Cattina meere paafaldende; maaske fordi Jordsmonnet bliver derved rystet; maaske ogsaa fordi Uddunstningerne blive derved befordrede ved det at Fugtigheden og Luften kan bedre trænge ind. Julii Maaned er unægtelig den værste, som allerede Horats bevidner, fordi den stærke Sommerhede virker da først paa den fugtige Jordbund; derimod er August og September i Almindelighed sundere, fordi en større Tørhed i Luften forhindrer Udviklingen af Giæringsstoffet; men falder der en stærk Regn ind i de hede Maaneder og en stærk Hede følger ovenpaa, saa kan man befrygte at denne usunde Luft bliver allerværst, thi naar Jordbunden er heed, saa dunster den stærk, og man bemærker da en paafaldende eiendommelig Lugt, som er meget forskiellig fra den sædvanlige Sumplugt, Hvad det gamle Rom angaaer, saa har det vel aldrig havt et fundt Clima, ogsaa har der vel, som man seer af Livius, hersket smitsomme Sygdomme, deri ved de mange Krige, Hungersnød og Beleiringer; men det Slags Sygdomme, som ere en Følge af Aria Cattiva, har vist ikke fundet Sted deri da de gamle Forfattere ikke omtale den, og Aarsagen dertil maae være grundet i noget, som først er fremkommet i de nyere Tider. (Disse Betragtninger ere meget sandsynlige; thi dersom Aria Cattina kom blot af Vulcaniske Aarsager, saa maatte dette Phoenomen vel ogsaa spores paa andre Steder end just i Rom, imidlertid maae man dog tilstaae, at Omegnen omkring Rom, Campagna di Roma, er overmaade usund og næsten en Ørken; men den er vel ogsaa opfyldt med Gruus af Fortidens Bygninger. Mange staae i den Formeening, at der arbeidet sig en Vulkan ganske lumsk og hemmelig frem under Roms Jordbund, som paa engang vil opsluge dette gamle Sæde for Despotiet og for Overtroen).