JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1844-09-06
Af Skade bliver man ikke klog. (Efter le Charivari). "Alverden gaaer omkring J en grøn Kasseking; J en grøn Kasseking Gaaer Alverden omkring" - - - Det vil sige: Verden bliver aldrig klogere. Det er en Kjendsgjerning i Frankrigs Historie, at alle de Konger, som have været Jægere, have enten begyndt eller endt slet; at de have jager deres Undersaatter eller ere blevne jagede af dem. Jagten har været ulykkelig for Kongerne ligesom for Dyrene, ligefra Nimrods eller Nebuchadnesers Dage. Men uden at gaae saa langt tilbage: Alene siden Pipin den Lilles Tid hvilken Mængde af Kongejægere, jagende eller forjagede Konger! Pipin den Lille, for Ex., der usurperede Merovingernes Throne, var en stor Jæger, en Løvejæger. Carl den Enfoldige, der lod sig overvinde af Normannerne, var en stor Rævejæger. Carl den 7de, der blev jagen fra Sted til Sted af Engelskmændene, havde kun to Lidenskaber: Agnes Sorel og sine Mynder. Ludvig den 11te, denne gjærrige, herskesyge og blodtørstige Konge, var lidenskabelig hengiven til Jagten. Han jagede endog Muus *) i sit berygtede Skab, Plessis-les-Tours. Carl den 9de, der døde, som han havde regeret, i et Bad af Blod, udstrakte sin Jagt lige indtil Protestanterne, som han skjød fra Balconen paa Louvre. Henrik den 4de, der blev kaldet alle sine Undersaatters Overvinder og Fleres Fader var en saa lidenskabelig Jæger, at han lod en Krybskytte hænge for en Hares Skyld. Og Carl den 10de! Han jagede endnu den Dag, da han havde udstedt Ordonnanserne og hans Soldater bleve udjagede af Paris. Vi raade derfor de dynastiske Journaler til at søge Stoffet for deres Smiger til Prindserne andetsteds end i Jagten. Vi begribe ikke, hvorledes en af disse Journaler, hvem Alder og Erfaring burde have gjort forsigtig, kan være saa ubesindig at fortælle om det Udbytte, en vis høi Person, som endnu ikke styrer os, men engang vil forsøge derpaa, bringer med sig fra Jagten. Alle disse Journaler fortælle os omkap, at Hertugen af Nemours, den tilkommende Regent, i Selskab med General Jaqueminot og Duchatel, har udryddet 92 Agerhøns. Dette - lader os være enige derom - er hverken smigrende for Prindsen eller sønderlig trøstende for Fremtiden ..... vi mene naturligviis for Bildtets i Fremtid. *) Souris, Muus eller - Smiil.
Corsaren, 1844-09-13
Man vil erindre, at, dengang Beslaglæggelserne begyndte imod os, vare vi utaalmodige og vilde ingen have. Cancelliet og Justitsraad Reiersen forstode imidlertid at dæmpe vor Utaalmodighed, og senere bade vi blot om, at man ikke vilde beslaae os saa ofte. Ogsaa dette Ønske fik man os afvænnede med, og nu bade vi: beslaae os, saa tidt det skal være, men lad det skee ligesaa hurtigt som med de andre Blade. Vi have endelig opgivet selv dette Forlangende; man har faaet os til at taale Alt, rigtignok paa samme Maade som man i Rusland bliver gjort modtagelig for Knutslagene derved, at Ryggen overgydes med hedt Vand. Men nu have vi fundet paa en ny Besværing. De sidste Actioner imod os har Cancelliet ikke averteret i Aviserne, skjøndt Sligt er paabudt i Frdn. 27de Sept. 1799 S 19 (jo, vi kunne ogsaa citere Lovbud), skjøndt hver Action mod "Fædrelandet" averteres, og skjøndt selv den allersidste imod os findes i "Berling- ske" og Adresseavisen. Hvoraf kommer dette? Troer, Cancelliet, at en Action imod os er Noget, som det ganske fortrolig kan afgjøre med os under fire Øine? Nu, det skulde være os meget kjært at være under fire Øine med Cancelliet; men, ligesom vi da ærlig vilde give Cancelliet sin Ret, saaledes forlange vi stadig vor, og den er: Offenlighed. - Eller er det finansielle Hensyn, Finder man det for kostbart at avertere alle Actionerne? Nu, saa anlæg ikke saa mange Actioner. Er det af Hensyn til Budgettet? Aa, skulde det være nogen Sag at skjule saadan en lille Udgift?
Corsaren, 1844-09-13
J Tirsdags blev det beslaglagte Nr. 199 af "Corsaren" frifundet af Hof- og Stads-Retten og det Offenlige paalagt Sagens Omkostninger. Nu begriber man altsaa sidste Beslaglæggelse og Action: Cancelliet sørger stadig for Proviant.
Corsaren, 1844-09-13
Cancellet tager nu ikke blot Bladene fra Redacteurerne, men ogsaa Jndlæggene fra Actorerne. Bliver det saaledes ved, vil Cancelliet tilsidst tage Acterne fra Retten og selv dømme. Saa indtræffer det suurrige Tilfælde, at Cancelli og Ret bliver Et og det Samme.
Corsaren, 1844-09-13
Jfølge Bestemmelserne i Udkastet til den nye Trykkefrihedslov have de, der troe sig angrebne i et Blad, Ret til at fylde et heelt Nr. af Bladet til deres Forsvar. Paa den Maade kan man jo tvinge "Corsaren" til at blive en kongelig privilegeret Avis.
Corsaren, 1844-09-13
Kammerherre Benzon yttrede i jydste Stænder, at vi faae ingen Constitution uden Revolution. Vi gaae endnu videre og troe, at, om vi fik en Revolution, fik vi dog ingen Constitution.
Corsaren, 1844-09-13
Samme kongelige Deputerede meente, at Cancelliets Fremgangsmaade mod Pressen (Beslaglæggelse uden Action) lod sig forsvare ved Hjælp af den sunde Menneskeforstand. Da det netop er den sunde Menneskeforstand, der misbilliger Cancelliets Adfærd, var det heldigt nok for Cancelliet, at netop Kammerherre Benzon meldte sig for at fremføre den.
Corsaren, 1844-09-13
Det er mærkeligt, saa liberal den kongelige Commissarius var i Stændernes Møde den 26de August ved Spørgsmaalet og Sessionens Prolongation. Da et overveiende Antal af Forsamlingens Medlemmer erklærede, at de ikke kunde blive længere end 5 Dage endnu, tilbød Commissarius otte Dage, "og hvis en endnu længere Tids Prolongation skulde blive nødvendig, troede han heller ikke, den vilde blive nægtet." Jo mindre Tid de kunde bruge, desto mere tilbød Commissarius, han havde nær tilbudt dem Roeskilde Stænders Sessionstid med. Det kan man kalde spendabelt!
Corsaren, 1844-09-13
J "Berlingske Tidende" af 26. August, 7de Spalte, staaer: "Vi frygte for at see den samme Strøm af orientalsk Barbari, som allerede har oversvømmet Polen, rulle sig mod Vesten over Europa." - Er De gal, "Berlingske"? Reent rav rustende splitter gal? Veed De, hvem det sigter til? Hitter De nu selv paa Pressemisbrug for at kunne bevise, hvor nødvendig den nye Presselov er? – Saadan at fornærme en i saa venskabeligt Forhold med vor Regering staaende Statl....... Herre, jeg takker Dig, at jeg ikke er som denne Tolder.
Corsaren, 1844-09-13
Den nye Stænderdeputerede, Kjøbmand Ree fra Aalborg, er en meget ivrig Stænderdeputeret. Han debuterede med at blive fornærmet af Præsidenten, der vilde tage hans Parti. Thi da Legationssecretair Hvass sagde, at han ikke kjendte Noget til den nye Deputeredes Sandhedskjærlighed og overhovedet kun kjendte ham fra "Aalborg Avis", raabte Præsidenten: Det er en Fornærmelse! og kaldte Hvass til Orden. - Deputeret Ree er aabenbart den Taler, der holder de forholdsviis længste Taler; thi han bruger flere Ord end nogen Anden til at sige Mindre end nogen Anden.*) Han inddeler og giør Distinctioner, bl. A. inddeler han Vildtet i: vildt Vildt og tamt Vildt. - Hans omtalte Virksomhed gaaer meget vidt. Til enhver Sag opstiller han saamange Amendements, at han kan tage endeel tilbage, og Resten forkaster da Forsamlingen almindeligviis med en mærkelig Enstemmighed. Til een Sag (om Helligdagenes Overholdelse) stillede han 14 Amendements; af disse tog han selv de fem tilbage, frafaldt 1 for endeel, 2 bortfaldt af sig selv, 5 forkastedes, Størstedelen med 42 Stemmer, mod 1, og der er stærk Mistanke om, at den eensomme Stemme var Hr. Ree's egen. Af alle 14 Amendements slap eet igjennem, dog med udtrykkelig Reservation om at forbedre det, hvilket ogsaa skete.– J Constitutionssagen var Rie virkelig vakker; men der havde han til Gjengjæld Uheld med sig. Han forlangte en "folkelig" Udvikling af Stænderinstitutionen. Men saa indtraf det uforudsete Tilfælde, at den kongelige Commissarius understøttede ham, og saa blev hans Amendement naturligviis forkastet.
Corsaren, 1840-11-20
En af vore Correspondenter, som for Tiden opholder sig i Mesopotamien, har tilskrevet os et Brev, hvori findes mangehaande interessante Notitser om Østerland. Vi indstrænke os for idag til deraf at meddele Følgende. Jeg kom forleden igjennem et lille Land, hvor jeg blev forestillet Fyrsten og af ham oftere indbuden til Hoffet. Der var jeg Vidne til en underlig Tildragelse. Fyrstens Skatkammer var tomt, og efter mange Overveielser i Ministerraadet (hvis Resultat var, at man ikke kunde faae Noget laant og heller Jntet røvet), blev det besluttet, at svare. Fyrsten gjorde selv Begyndelsen, idet han strax solgte alle fine prægtige Heste, men Dagen i efter kjøbte han en ny Hest, der kostede ligesaa meget, som han havde faaet for alle de andre. Og Folket gik til Stalden, og det saae kun den ene Hest der, og det sagde: See, hvilken sparsommelig Fyrste vi have!
Corsaren, 1841-03-12
Charivari. "Du vil gaae i fremmed Krigstjeneste, Bent! Det er ikke smukt af Dig, Bent, at forlade mig, som i saa mange Aar har baade født, klædt og huset Dig. Spiste Du ikke min Mad? Gik Du ikke med mine aflagte Klæder? Boede Du ikke paa mit Tagkammer? Og nu vil Du forlade mig! Men jeg vil endda være Dig huld og naadig: Skulde de i den fremmede Krigstjeneste ville bruge Dig til Krig, saa kom Du kun, Bent, heim zu mir."
Corsaren, 1844-09-13
Videre Tillæg til "Corsarens" Adresseavis.
Corsaren, 1844-09-13
Dødsfald. Løverdagen den 31te August indgik efter 1 1/2 Aars tiltagende Svagelighed, min elskede Broder, min trofaste Ven, mit urokkelige Haab J. L. Boetius til et bedre Liv. Kort var vort Samliv herneden, og hvad Godt han udrettede for mig, det vide kun Faa. - Du slumre født i Raadens og Fredens trygge Havn. - Skriftlig Condolence frabedes. Pressus Servilissimus.
Corsaren, 1844-09-13
Efterlysning. J Loverdags Aftes omtrent Kl. 6 har 2den Trompeter ved Regeringsbataillonen i Kjøbenhavn, Jochum Bootius, seet sit Snit og absenteret sig fra sit Qvarteer i Haregaden. Hans Signalement er: Tyk og trivelig af Vært og Bygning, omtrent som en igl. Pensionist; ikke saa pukkelrygget endda, som Folk ville sige; særdeles livlige og opvakte Ansigtsirak; grønne Øine, som kunne see Lys i Bælmørke; brandgule, kiusede Lokker, som bølge ned om den smidige Rakke, samt et med Krudt indbrændt Kots paa den venstre Barm. Ved sin Bortgang formodes han at have været ifort en canarieguul Kiortel med spinatgrøn Krave og Opslag, Tinknapper, gule Skindbuxer og Rytterstovler med Sporer, samt fiitkantet Hat. Hvo, som maatte antræffe ovennævnte Trompeter, bedes at anholde ham og aflevere ham til Skildvagten ved Naadens Kjøkkentrappe, som udbetalet de teglementerede Opbringerpenge og fortier Navnet.
Corsaren, 1844-09-13
Reisende. Hidkomne til Tivoli, Løverdagen den 31te August, med Dampstibet "Pedes apostolorum" fra Gothersgaden Nr. 1: Kammerraad Griis, Bankdirecteur Leerbeck med Suite af 12 Tærskere - 13 Stude. Undertegnede har nedsat mig som Ligkistefabrikant i Hirschholm, hvilket jeg herved tillader mig at bekjendtgjøre, med Tilføiende, at jeg for Bekvemmeligheds Skyld boet ved Siden af Hr. Dr. Bose. Ærbødigst Fuster, Snedkerfrimester. Formedelst flere i de liberale Blade circulerende Rygter og Ophævelsen af vort Compagnistab, finde vi os foranledigede til at bekjendtgjøre for et æret Publikum, at vi indtil videre stadig fortsætte vore Forretninger i Compagni. Ærb. Vandrenderne og Latrinrørene paa Frederiks Hospital.
Corsaren, 1844-09-13
Skizze. Den servile Presses Mølle efter Friberts Bortreise. God Mølle! Ypperlig Mølle! Maler prægtigt med tre Vinger.
Corsaren, 1844-09-13
J Anledning af endeel indtrufne Beslaglæggelser skal "Fædrelandet" efter Forlydende have i Sinde at udsætte en Priis af 40 Rbd. for den bedste Besvarelse af følgende Opgave: "Høre Sol, Maane og Stjerner til inden- eller udenlandsk Politik?"
Corsaren, 1844-09-13
Toldvæsenet i Langenfelde tilbageviser saasaadanne Fragtbreve, der ere bestemte til Ribe, med den bemærkning, at ingen By af dette Navn existerer. Naturligviis forlanges "Ripen". - Vi leve i en ypperlig Stat. Statens Embedsmænd fornægte Statens Byer. Snart vil man ikke modtage Breve til Danmark, med den bemærkning, at intet Land af de Navn existerer.
Corsaren, 1844-09-13
Skrædermester Jacobi indbyder i Adresseavisen Folk til at møde hos ham i Slutteriet, naar de ville gjøre Bestillinger hos ham. Det er vistnok det mindst indbydende Sted for en Skræders Kunder.
Corsaren, 1844-09-13
En Episode af Værnepligtssagen. i jydske Stænder. Det er en Kjendsgjerning, at man i de jydske Stænder har havt en temmelig almindelig Utilbøielighed til at erklære sig' for en Constitution. Man vilde nok have en Constitution; men -; men da dette "men" kom til, vilde endog de kongelige Deputerede have n Constitution med et "men". Denne Utilbøielighed reiste sig deels af Hensyn til "practiske Resultater". Man raisonnerede som saa: "Een Fugl i Haanden*) er bedre End ti, som paa Taget mon gaae"; og saa valgte man "een Fugl i Haanden", som man dog NB. endnu ikke har i Haanden. Deels have Nogle en vis Sky for at vise Mistillid til Kongen (og denne Sky kan have sine vægtige Grunde); og endelig ville de Deputerede af Bondestanden først have det priviligerede Hartkorn afløst, hvilket er meget fornuftigt af de Deputerede af Bondestanden. Saaledes havde da Enhver sine Grunde til at passe paa sig selv og sine constitutionelle Følelser. Saasnart "Constitutionen" stod paa Dagsordenen, var man agtpaagivende som Soldater, der commanderes: See til Høire! See til Venstre! Og der blev da seet baade til Venstre og Høire. Men, naar Constitution ikke stod paa Dagsordenen, naar andre Gienstande beskjæftigede Sindet, var man som civilklædte Officierer, der tør ryge Tobak og paa andre Maader gjøre sig det mageligt, og da slap de ubevogtede Tanker frem, da gik man hen og var constitutionel uden at lægge Mærke dertil, ja, man blev Republikaner. Dette skete under Værnepligtssagen. Kirk sagde for Ex. i Anledning af Kammerherre Bentzons Jdee om et særskilt Corps, hvor i dannede og honnette Folks Børn kunne tjene uden Fare for at fordærves ved Omgang med Bønderkarle (og omvendt, maae vi lægge til): "Vi ere alle een Mands Børn, og bør alle have lige Rettigheder". Var dette sagt i Constitutionssagen, saa havde det ligefrem betydet, at Kongen skulde stige ned fra Thronen, at Godserne skulde deles, at Adelen skulde ophæves, at almindelig Valgret skulde indføres, kort: at Danmark skulde være Republik og enhver Aristocrat gjøres et Hoved kortere. Men nu bleve Ordene sagte i Værnepligts*) ): Delegerede til at ordne de indbyrdes Forhold og forberede Muligheden af en mulig Constitution. sagen og tabte deres Betydning, som en CorsarArtikel, der kom i "Aftenbladet". Nu gik de upaaagtede hen, og Kammerherre Venzon trak maaskee ikke engang uvilkaarlig Hovedet til sig. Men Ordene ere udtalte, J Kammerherrer, I Herrer i Kamre og Collegier! Lægger vel Mærke til dem; hvad saadant et Menneske siger uvilkaarligt, er hans Hjertens Mening. Lad dem blive lagte under Beslag, lad der blive prædiket imod dem fra Prædikestolen; J Adelige fra "Prindsens Palais" drager paa Korstog mod disse Ord, lader ikke de fattige Bønder, der knap have Tag over Hovedet, begynde at troe, at J og de ere een Mands Børn; thi da faae J vel nok Tag over Hovedet, men maaskee intet .... ja, Resten kunne J med noget Hoved selv slutte Jer til.
Corsaren, 1844-09-13
Literatur. "Lyriske Studier" af Frederik Ludvig Høedt. Denne Bog er udkommen paa Reizels Forlag, og vi kunne ikke Andet end yde Hr. Reissel vor Tak for det prægtige Bind: Kridhvidt Glandspapir, hvorpaa Titlen er trykt deels i Bronce, deels i Guld! Dette er ingen Ubetydelighed, forudsat at Forfatteren har havt Andeel deri: Det vidner strax om hans Elegance og Smag; man er strax vis paa, at de Damer, han har helliget sine erotiske Digte, ere Frøkener. Og man skuffes heller ikke. Hvad vi ydermere maae rose, er, at Digteren sæter sit fulde Navn paa Bogen. Han vil ikke, at Navnet Høedt alene skal være berømt; begge Fornavnene, Frederik Ludvig, skulle med ind i Berømmelsen. Betræffende det Jndvendige af Bogen, det Jndre, tillade vi os at henlede Opmærksomheden paa enkelte Steder, der ere faldne os i Øinene som værdige til Eftertanke. Saaledes strax første Side om en Dames Haar: "Langt mere sort, end sort." En Farve, der overgaaer det hidtil bekjendte Sorte i Sorthed! Vigtig Opdagelse for Farvere. Pag. 21 (i Beskrivelsen af en ung Pige): "Med gule Haar og Øine blaae, To Blomster i en gylden Ager." Heraf følger, at enten sad hendes Øine oppe i Haaret som "Blomster i den gyldne Ager", eller Digteren vil indirecte antyde, at Frøkenen havde Guulsot, idet det Hvide i Øiet hos hende var guult. Næste Side er nogen Uklarhed i den topographiske Beskrivelse; thi i det første Vers fortælles, at Damen sad som en Blomst inde i Sangerens Bryst, der var en Harpe, og "skabte Livog Lyst derinde". J næste Vers staaer hun udenfor og "stirrede ind." Er hun mellem 1ste og 2det Vers gaaet udenfor for at gjøre sig en Promenade? Det burde været bemærket. Pag. 25 (om Amor): "Du Gud for Sym- og Antipathi". Du Gud for Sym-! Pag. 28. En Digter, der kan erhverve saa megen Berømmelse som Hr. Høedt, har naturligviis Ret til at slaae sig til Ridder paa H. C. Andersen og betragte ham som en Skovisk. Kommer Høedt ikke op, saa kommer Andersen dog derved ned. Pag. 33 og 34, findes igjen en besynderlig Feil i Topographien: "See, min Froken see, o see Paa den lille Cavaleer, som Præsenterer en Kop Thee." - "Mener De den unge Lieutenant - -" - "Nei jeg mener ham ved Siden." - - "Ah, nu seer jeg ham, han dandser - -" - "Rigtig". Seer De ham, der præsenterer en Kop Thee? - Jo, ham, der dandser? - Rigtig. - - Riskerer han ikke at spilde Theen paa Damens Kjole, naar han saaledes præsenterer Theen dandsende? Pag. 35, 36 og 37 er et mærkeligt lignende "Studium" af Paludan-Müllers "Amor og Psyche", Slutningscenen. Pg. 40 tales om en hemmelig Magt: "Den binder min Villie, den løser min Fod, Den slukker min Tanke, den tænder mit Mod." Hvad den alt gjør! Pag. 48: "See, jeg løser den og slynger Sløifen om din Lyres Glands, At den binde maa mit Billed Til den klare Strængekrands." Ere Strængene paa Hr. Høedts Lyre "klare: og ordnede i en "Krands?" Den Lyre maa see. ud som Spiralfjedren i et Uhr. Pag. 49. "Smilene jeg som min Krone Snoer om mine Lokkers Grund". "Lokkers Grund?" Qu'est ce que c'est que ca? Lokkernes Grund er Huden om Pandeskallen. For at kunne snoe Noget derom maa man enten være skaldet eller bære Paryk.
Corsaren, 1841-03-12
Høg over Høg. (Brudstykke af en Samtale mellem 3 Elever i et Pigeinstituts øverste Klasse.) Førfte Dame. Hvad det var for et yndigt Bal i Aftes hos -s! Jeg morede mig brillant; og alle Herrerne kaldte mig Frøken. 2den og 3die Dame. Ih! naar er Du bleven Frøken, Din Fader er kun Cancelliraad. 1ste Dame. Nei! maa jeg bee, han er virkelig Cancelliraad. 2den og 3die. Ja, de gjælde ligemeget. 1ste (stødt.) Men maa jeg spørge Dem, ere De da Frøkener? 2den og 3die. Ja, det er ganske vist. 2den til 3die Dame. Men jeg er dog meere Frøten end Du. 3die. Det gad jeg nok vide. Din Fader er Capitain, det er min ogsaa. 2den (triumpherende). Ja, men min er tillige Compagnichef, det er Din ikke, min Pige. (Lærerinden kommer ind.)
Corsaren, 1844-09-13
Meer Uroligt fra Tivoli. Naar Folket engang er uroligt og slaaer Vinduer ind o. desl, faaer den "slette Presse" Skylden. Dette er en saa naturlig Sag, at vi, da Urolighederne fandt Sted i Tivoli, strax tænkte: Nu siger Carstensen bestemt, at det er "Corsaren", der har vakt disse Uroligheder. Denne Anskuelse skulde gaae i Opfyldelse langt videre, end vi tænkte. Man har nemlig enten leiet eller kjøbt en Person til (eller han er selv kommen paa det Jndfald) at forklare, at han havde seet, "at Cand. Goldschmidt, Udgiveren af Corsaren, den Aften vilde slaae Carstensen med en Stok." Tilfældigviis kan Cand. Goldschmidt bevise ved Vidner, at han den Aften slet ikke var i Tivoli, saa Sagen har Jntet at betyde. Men sæt nu, at Cand. G. ikke havde havt Vidner for sit alidi den Aften - saa dømte man ham formodenlig nu uden Videre som Tumultuant, Forstyrrer af den offenlige Rolighed, Oprører o. s. v. Heraf see J altsaa, kjære Danske, at J for Fremtiden aldrig bør være uden Vidner. Hvad kan ikke skee, medens i ligge rolig i Eders Seng og sove! En Mand kan have raabt Hurra forConstitutionen paa Amalienborg. En Fjende af Eder gjør Ed paa, at det var Eder, og J komme paa Vand og Brød. J protestere, J sige: "Jeg sov." Beviis at Du sov. "Hvor kan jeg det? Jeg sover ene." Ja, hvorfor er Du ikke gift? For Fremtiden maae J altsaa have to Vidner ved Eders Seng for at godtgjøre, hrad Tid J sove hver Nat. Og disse to Vidner bør igjen hver have to Vidner til at godtgjøre, at de ikke noget Øieblik sov, i hvilket Tidsrum J dog kunde have været ude og raabt Hurra. Hele Nationen bliver indbyrdes Vidner, og til igjen at passe paa Nationen. som Vidner, maae vi tilsidst bruge en anden Nation, f. Ex. Russerne. Vi stakkels Journalister ere værst farne. Hvad Øieblik man fandt Bræstrup, Leerbeck eller Reiersen hængte, druknede eller paa anden menneskelig Maade døde, saa bleve vi hængte, hvis vi ikke omhyggeligt havde været forsynede med Vidner. (Det Menneske, der, som ovenfor meldt, ligefrem har tilbudt at ville gjøre falsk Ed i denne Sag, er en Malersvend Witt.) Ved denne Historie har Tivoliavisen meest Anledning til at glæde sig. Thi, da dens Øiemed er at bevise, at Folk bør gaae i Tivoli - hvilket Beviis har den da ikke i den Omstændighed, at der kommer Angivelse og Politiforhør ud af, ikke at gaae der.
Corsaren, 1844-09-13
Jfølge en til Ned. fra Justitsraad Reiersen indløben Skrivelse er Tiltale beordret for den "høist utilbørlige Maade", hvorpaa, i en Artikel betitlet: "Folkets Svar paa de jydske Stænders Behandling af Constitutions- og Værnepligtssagen", Kongens Svar paa de jydske Stænders Adresse skal være parodieret i sidste Nummer.
Corsaren, 1844-09-13
Det Jndsendte fra Assens kan ikke optages dog ikke for "Concipistens" eller den Angrebnes eller de kongelige Embedsmænds Skyld, men fordi det, som Blok Tøxen vilde sige, er "uvittigt, ja: dumt".
Corsaren, 1844-09-20
Onsdagen den 18de dennes var det Hs. M. Kongens Geburtsdag, og paa denne Dag vil Hs. Majestæt sikkert fra Mange have modtaget Forsikkringer om deres ustrømtede Troskab og Hengivenhed, om deres Beredvillighed til, hvis det skulde knibe, freidigt at vende Brystet selv mod ildspyende Kanoner.
Corsaren, 1844-09-20
Til Frederiksborg Birks Jndvaanere. (Efter "Fædrelandet".) J dise Dage løslader undertegnede Politi 18 grove Forbrydere, som ville røve og stjæle hos Eder. Tag Jer nu lagt. Arboe. Politimester i Frederiksborg.
Corsaren, 1844-09-20
Det er næsten rørende at see den Begeistring, O Connells Frifindelse har vakt i Tydskland; hvorledes de gode Tydskere juble over den irske Befriers Held. Det er som Børnene, der glemme Riset over et Eventyr.
Corsaren, 1844-09-20
Hr. Siesby har i sin Avis folt sig indigneret over, at vi i forrige Nr. have yitret, at Malersvend With var kjøbt eller leiet til den berørte usande Angivelse. Formodenlig er det Hr. Sisbyes Anskuelse, at Sligt bør gjøres gratis.
Corsaren, 1844-09-20
Naar Hr. Siesby ved samme Leilighed hentyder til, at der tidligere har været leiet Redacteurer for "Corsaren", og, ligesom for at afvende en mulig Mistanke om, at han skulde have leiet Personen, pukker paa, at han til sin Avis ikke leier Folk, saa have vi hettil kun at svare, at vi nok vide, Hr. Siesbr er Mand for at gjøre sin Gjerning selv.
Corsaren, 1841-03-12
"Folkevennen" udgives fra 1ste Marts af i mindre Doses. Der siges, at dens Redacteur har ifinde, saaledes lidt efter lidt at vænne Abonnenterne til en homoopatisk Behandling.
Corsaren, 1844-09-20
Skizze. Scene af Folkelivet. En Mand, som for et Par blaae Øine selv har faaet et Par.