Den Vest-Sjællandske Avis, 1815-02-28
Oversigt over Dagens vigtigste Nyheder. Rygterne og Roms Jndtagelse ere falske. Danmark bliver Medlem af det tydske Forbund. Angreb paa Danmark i den Rhinske Mercur. flere Congres Afgjørelser. Samtale. N. Vaagn op, du ulyksalige Job af en Avis Redacteur, din Time er kommen. R. (gnider Øinene) Aul kan den forbandede Hamborger=Post ikke bie og lade Folk sove ud. Nu har den vist glemt at lægge af til den nye Avis paa Sproge, N. Nei, det er noget endnu værre, end Hamborger-Post. O du Ulykkens Redacteur, som kan sove saaledes! Du maa have en Samvittighed, som en Steen. Der trækker et Uveir op over dito Hoved R. Kan gjerne være. Det er min eneste Trøst, at min Confor bliver hængt tilligemed mig; commune naufragium dulce! N. Nei, det er ikke noget politisk Uveir. Men det hele Skjørtekjøn i Slagelse vil storme imod dig med Jldtang og Regle. R. Jeg arme Mand, hvad har jeg da gjort, N. Du har kaldt dem Papegøier, R. Hal har hal Jntet Andet, det ere de jo N. Ja, seer du, det er just, fordi de ere det, at de ere vrede. N. Jeg maa da blive forfulgt fra By og til By thi Udtrykket var jo ikke rettet mod denne Byes, men mod alle, Damer eller Fruentimmer i Almindelighed. Jøvrigt har jeg hidtil ved Erfaring troet at bemærke, at Fruentimmerne for det meste ere temmelig ligegyldige herved og ikke bryde sig synderlig om, at blive kaldte Papegøier, naar de kun blive kaldte smukke Papegøier. N. Men deres Riddere ere desmeere vrede derfor her har jeg to Vittigheds Producter (efter ringe Evne) fra to af dem, som ere stillede mod dig, og ere sendte til Jndrykkelse, vistnok behøver du ikke at indrykke dem. N. De skal indrykkes, først fordi jeg vil, at Avisen skal staae aaben for alle Partier til at tale, om det end er rettet mod mig selv; dernæst, fordi i i en Tid, der er saa fattig paa politisk Materie, som denne, slige Ting komme meget vel tilpas. Hvad sige da de tvende Riddere af det smukke Kjøn? N. Den Første siger, at du har sagt Slagelse Damer. N. Fruentimmerne i Almindelighed, vil han sige, N. En Grovhed. N. Hvad vilde han da have sagt, hvis jeg havde kaldt dem Slanger; thi det er jo bekjendt, at Fruentimmerne ere Slanger. Jeg spørger dig, hvor mangfoldige Gange har man ikke til alle Tider i Vers og Prosa moret sig over Fruentimmernes Feil! hvor ofte ere de ikke Gienstande for Samtale i det daglige Liv selv, og det endog for dem, der maaskee tilbede Enkelte af Kjønnet, i det de kriticere Kjønnets Feil i Almindelighed, hvor mange Steder i tusindviis mener du ikke jeg kunde *) See Stykket af Jv. Av. nedenf. citere dig af ældre og nyere Skrifter, hvor Fruentimmerne ere kaldte Gjæs, Lokkeduer o. s. v., ligesom det er en almindelig Kritik over dem, at de sladdre en Hoben uden at tænke, og altsaa medrette kunne lignes med Papegøierne! Har jeg da ikke Ret til at udbryde, som hiin Bisp om sin Kage: quel bruit pour une omlette eller, som det engang er oversat: hvilken Satans Støi for en lumpen Pandekage! N. Du forvilder dig min Ven, hvad kiende de gode Venner, som her have skrevet, til, hvad den forhen er sagt eller skrevet? R. Ak! ja, der er sandt. Nu videre: N. Han kalder fremdeles din Spøg uvittig. Det er langt fra mig, at modsige ham deri. Kun hvad det Ord uvittig angaaer, maa jeg anmærke, at jeg troer, det i en Fortsættelse af Sproggrandskningen saaledes burde forklares: Uvittig er al Spøg, der er stilet mod mig selv som jeg ikke kan lide, eller fra Nogen, som jeg ikke kan lide. N. Jeg vil ikke tale om, at han kalder dit Udtryk i alle Henseender urigtigt; thi han har ikke viist nogen af disse Henseender, hvorfor det maa falde som et tømt Ord til Jorden. Dog jeg er kjed af at citere ham; her har du den hele Lap.