Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-06-15
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. Vi læse, at 16000 Würtem bergere have i 1817, og 9000 i 1818 forladt deres Fødeland; hvilken Nød maae ikke finde Sted i dette Land, eller hvilken Uroe i Menneskenes Sind ved en saadan Udvandring, men sees ikke det samme Særsyn overalt i Tydskland, Menneskene forlade deres Arnesteder, det Hiem hvor de og deres Forfædre have levet, og som Menneskene dog ved Følelsernes og Vanens Magt pleie at elske, og begive sig paa Maae og Faae over det vilde Hav, og til en fremmed Verdensdeels fraliggende og ubekiendte Kyster, saaledes anmeldes fra Coblenz ved Rhinen, at imellem den 20de April og 28de Mai ere ankomne 10 Skibe dertil med 823 Mennesker ombord; deels Würtembergere, deels Schweitsere og deels Elsassere, og til Hamburg, Altona og Omegnen ere ankomne over 800 Tydske Emigrantere, som vente paa en Leilighed for at afseile til Brasilien; de fleste ere Wittgensteinere og Darmstædtere og Resten for det meeste Pfalzere. Senatet i Hamborg er bleven meget forlegen dermed, og har ladet bekiendtgiøre paa den Kongelige Portugisiske Ministers Vegne, at ingen Passagerer fra de frie Hansestæder kunne afreise til Brasilien uden at være forsynede med Pas fra denne Minister, naar ikke Skipperne, som føre dem over, ville udsættes forat deres Skibe blive confiskerede, naar de komme dertil, og naar de bringe Passagerer derhen, som Contrabande, siden har Politiet opslaget: at da det falske Rygte er bleven udbredet, at der skulde komme Skibe fra Brasilien til Hamborg for at afhente Emigrantere, hvorved mange havde ladet sig forlede til at komme dertil og at snige sig ind i Staden, saa maae den nu bekiendtgiøre: at denne Efterretning er aldeles ugrundet, og enhver Fremmed advares om, ikke at komme dertil i Haab om at forefinde Skibe, og derved maatte tillige bringes den Forordning i Erindring, at ingen enkelte Fremmede, og endnu mindre hele Familier, maae begive sig til Hamborg, naar de mangle Hielpemidler til at forsørge sig selv, da deres Ophold i Staden paa ingen Maade bliver taalet. – Denne Udvandring er imidlertid endnu kun en Smaaeting, imod hvad der vil skee, naar den Tid kommer, naar alle Jøder paa hele Jorden, som anslaaes til at udgiøre 6 Millioner, skulle reise til Amerika, Planen er imidlertid lagt dertil; thi Englænderen Way, som indfandt sig paa Kongressen i Aachen, og forelagde en Plan for Keiser Alexander til at samle alle Jøder paa et Sted, har forenet sig med den Jødiske Kiøbmand Noah i Moryland til dette Øiemed; Planen gik først ud paa at lade dem alle afreise til Palæsting; men da Tyrkerne ere et hastigt Folk og ikke gode at disputere med, saa opgav man denne Plan, og har nu besluttet at invitere dem alle til at reise til Nordamerika, Hr. Roahhar paa Græsk og Hebræist ladet udgaar en Jndbydelse i den Anledning, og haaber, at Congressen i Washington nok vil være at formaae til at aftræde et Stykke Land af Palæstinas Størrelse, paa billige Vilkaar. Jndbydelsen er forresten ret godt skrevet, og Planen ikke saa gal, paa en 2000 Qvadratmile Land kommer det ikke saa nøie an i Nordamerika, havde man blot først en Ark bygget til Overreisen. Men Hr. Noahs Plan, endskiøndt i sig selv temmelig tillokkende (thi det er dog bedre at være en selvstændig Stat end overalt at være en Stat i Staten, og dette sindrige Folk vilde tillige snart hæve sig til en anseelig politisk Høide) vil neppe finde et almindeligt Biefald hos hans Religions-Forvandte, saaledes ville neppe Livornos 20000 Jøder, som udgjøre Totrediedeele af Jndvaanernes Antal, og som udmærke sig ved Velstand og Luxus, finde Smag i en saadan Flytning. Sagen vil nok forblive in Statuvo, indtil Forsynet engang giver et Stød til Forandring, eller indtil den Nordiske Colos engang spænder sine Kæmpearme omkring Palæstinas Sletter.