Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-10-31
(Fortsættelse.) Det adskilte Gouvernement og Jurisdiction, som Colonion Vandiemensland for kort Tid siden har erholdet, vil sandsynligviis undertrykke de smaae Rivaliteter; som endnu kunne opstaae imellem den og Nye=Syd Vales. Men vanskeligere vil det fiendtlige Sindelag være at undertrykke, som adskille de forskiellige Classer af et af saa heterogene Elementer sammensat borgerlige Selskab, som det i Australien. Det forekommer os, som et Underværk, at det allerede er lykkedes disse Classer at amalgammere sig. J Begyndelsen gaves der kun to deraf: de civile og militaire Embedsmænd og de Deporterede. Efterbaanden opstod et tredie af Foreningen af de frie Colonister og de Deportede, hvis Straffetid var forbi, eller som vare blevne benaadede; de sidste gav man Navnet af de Emanciperede, hvilket man endnu vedbliver at give dem for at adskille den fra de frievilligt Jndvandrede. Endskiøndt de formedelst deres Antal og Velhavenhed i en vis Henseende ere blevne vigtige, endskiøndt dered nye Levemaade har udslettet deres oprindelige Pletter, saa nøde de dog indtil den Tid da Gouverneuren Macqvarie kom til Bestyrelsen, overalt ingen borgerlig Agtelse, og bleve betragtede som Medlemmer af en nehværdiget Caste. Men denne værdige Mand betragtede det som sin Pligt, at hæve Mennesker, som Lovenes Strenghed, havde befriet, og hvis Forbrydelser derved var tilgiget, af en saa lav Tilstand; derfor afveeg han aldrig i sine Privatforhold, og i alle Forholdsregler for sin Administration fra den velgiørende Grundsætning, at hæve de Emanciperede igien til den Rang, som de tilforn havde i det borgerlige Selskab. Følgende Angivelse, som vi have taget af Hr. Ventvorths Skrift, beviser, dersom den ikke er overdreven, Hr. Macqvaries kloge Fremgangsmaade. Antallet af de Emanciperede, hedder det der udgiør i dette Øieblik 7556, og af deres Børn 5859, imedens man i Colonien kun tæller 1558 frievillig Jndvandrede med 878 Børn. Grund- og Mobiliareiendommen hos begge Classer staaer omtrent i Forhold til deres Antal. De første besidde 29,028 Acres dyrket Land, 212,335 Acres Græsningsland 1200 Huse i Stæderne, 42,988 Stykker Hornqvæg, 174, 179 Faar, 2415 Heste, 18,563 Sviin, 15 Skibe af forskjellig Tøndegehalt og man kan anslaae Summen af de Capitaler, som de forbruge i uden, og indenlandsk Handel til 150,000 Pd. Sterling. De sidste (de frievillig Jndvandrede, besidde kun 10,737 Acres dyrket Land 198,369 Acres Græsningsland, 300 Huse i Stæderne 28,582 Stykker Hornqvæg, 87,390 Faar, 1553 Heste, 6304 Sviin, 8 Skibe og 100,000 Pd. St. Capital i Handelen. Den ongefære Værdie af al Slogs Eiendom, som befinder sig i de emanciperede Colonisters Hænder udgiør 1, 123,600 Pund Sterling. De indvandrede Kolonister besidde omtrent 526, 136 Pund Sterling, hvoraf viser sig en Forskiel til de førstes Gunst af 597,464 Pd. Sterling. En Onde af en slem Natur, og som Tiden allene formaaer at afhielpe, trykker vore Australske Colonier, nemlig det skrækkelige Misforhold imellem Personerne af begge Kiøn. De unge Drenge, siger Vent worth, udmærke sig næsten alleved deres Kydskhed, deres Maadelighed og store Virksomhed; dette kan ulykkeligviis neppe siges om de i Colonien fødte Piger, neppe ere de ude af Barndommens Alder førend de ere duelige i den Konst at forføre, som de ogsaa snart bringe i Udførelse. Skulde man undre sig over, at disse stakkels Piger, opdragne af Mødre, som maaskee ikke have ganske tabt Erindringen om deres forrige uordentlige Levnet, hengive sig til denne farlige Tilbøielighed og tilbringe deres øvrige Liv til Liderlighedens Fornøielser. Dog maae man ikke beskylde dem for nogen indpodet Tilbøielighed til Usædelighed; den første Aarsag til det Onde ligger i begge Slægters Misforhold, som er saa stort, at man paa 4 Mandfolk neppe regner et Fruentimmer. Ventworths Beregninger ere endnu langt fra at være tilforladelige; de Angivelser, som vi i denne Henseende have forskaffet os, udvise at i 1821 fandtes kun et Fruentimimod 10 Mænd, og siden denne Epoche er Forskiellen endnu bleven næsten to Gange større. Mange angive som Aarsag hertil den Engelske Regierings Utilbøielighed til at deportere dømte Fruentimmer, især siden Tugthuuse ere blevne oprette de for dem i England; men om det endog er saaledes, saa troe vi dog det vilde være nyttigere for begge Lande, at sende disse Fruentimmer til Nye=Sydvallis end at kaste saadanne i England igien ind i det borgerlige Selskab, og vi ønske, at Regieringen maae være betænkt paa Midler til at afvende den af os betegnede Fare.