Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-11-10
Ved Landstings=Stevning af 11 October 1796 have fornævnte Huusmænd paaanket Byefogdens Behandling, og Peder Nordsk haver, efter at Sagen var indstævnet til Landstinget, erhvervet Benes. panpertatis, og efter aflage Erd ført nye Tingsvidner i Sagen, som Aarsagen, at Sagen efter Parternes forskiellige forlangte Opsættelser saalænge har henstaaet, hvorved dog intet uforsvarligt eller unyttigt Ophold er under Retterne foraarsaget i Sagens Behandling. Landsdommerne have funden, at for at anvende den Straf Fr. af 25 Aug. 1741 har fastsat for Land= og Forprang. udfordres det, at den som hermed betræffes, skal være love ligen overbeviist, at have begaaet Forseelsen, som under nærværende Sag bestaaer udi det Forprang, at Huusmændene skulle have opkiøbt de 8 Svin, for dermed videre at drive Handel. Men der findes ikke saa nølagtig og med lovfaste Vidner beviist, at disse Huusmænd virkelig have dreven Handel med Svinene, som de have angiven at være til deres egen og Naboers Huusholdnings Fornødenhed, thi Vidnernes Forklaring udgjør vel en Slags Formodning om, at de have villet drive Handel med Flæsket af Svinene, naar de selv havde slagtet, og som det er almindelig Brug hos Bønder, kuns til deres egen Huusholdning bruge det øvrige af Svinene, men ikke noget lovfast Beviis for, at disse Svin ene og allene ere opkiøbt for at drive Handel med dem, og uden nogen Hensigt til selv i deres egen Huusholdning at have nogen Nytte, af dem. Da nu Forordningen om Land= og Forprang, der endog efter Omstændighederne ved adskillige senere Anordninger og Reskripter paa særskildte Steder er bleverindskrænket og forandre, til Lettelse for Landalmuen i deres Næringsvei og deres Varers lettere og bedre Afsætning. ei mødende Tilfælde bør udvides til meere, end den udtrykkelig indeholder, enten i Bestemmelse af Forbrydelsen, selv, eller det udfordrende Beviis til Straffens Anvendelse, saa findes den ei anvendelig i denne Sag; og da Svinene siden efter, til deres Eiere ere, imod Caution, blevne udleverede, og af disse selv slagtede, saa blev af Hr. Etatsraad Koefoed, Hr. Landsdommer Bendz og Hr. Landsdommer Uldall saaledes kiendt for Ret: Niels Rasmussen og Niels Christensen af Thaasinge bør for Skomager Peder Nardsk videre Tiltale i denne Sag frie at være. Processens Omkostninger ophæves. 2. No. 3 af 31 Maji 1797, Postmester Brandt i Middelfart og Rasmus Eilersen af Svendborg, som Eiere af Søeboe, contra Actor Birkedommer Toftgaad af Svendborg (b. s.) Fornævnte Eiere af Søeboe Hovedgaard ere under denne Sag justitialiter tiltalte, fordi de have ladet Kiødet af nogle i Sommeren 1796 døde Hollænderieker nedsalte i Tønder og bortføre. Med Vidner er det beviist, at der Sommeren 1796 ingen smit som Sygdom har været imellem Køerne paa Søeboe, undtagen at nogle vare døde at Blodpis, nemlig 9 Stykker, af hvilke formeentes 3 at være stangede ihiel, og at der ligesaa paa Svinestien vare døde 3 a 4 Sviin meget hastig, som formeentes at være deraf, at de enten havde drukken for hastig, eller Vallen, de drak, havde været for varm, og eet af dem bidt ihielSagsaart bemeldte Køer vare døde, nogle i Marken, og nogle efter at være indtagne paa Stalden, Tid efter anden, blev strax Huden aftagen, Kiødet lagt Natten over i kolde Vand, og derefter nedsaltet i Tønder. Af de døde Sviin bleve de 3de nedgravede i Jorden, efterat Huden af dem var aftagen, men af det ene blev Flæsket nedsaltet, og Tønderne med det nedsaltede Kiød blev bortført fra Gaarden. Hvorhen disse Tønder med Kiød egentlig ere henførte, er ei bleven beviist, men af Postmester Brandt tilstaaet og angiven, at de ere kiørte til hans Gaard i Middelsart, i den Hensigt, at, dersom Kiødet befandtes godt, og saaledes som han selv kunde spise det, skulde det gives til de Fattige, og i manglende Fald var det bestemt til Føde for de Jagthunde, han holdt i sin Gaard, da han, foruden Jagten ved hans Gods Søeboe, havde andre Steder adskillig Jagt i Forpagtning. Nogle af Vidnerne have udsagt, at een af Køerne, som døde paa Stalden, hvor den var bleven indtagen, lugtede ilde, paa hvilken Sidebenene vare i Stykker; men det er derhos nærmere med Vidner oplyst, at denne af Blodpis angrebne Koe, som døde i Stalden, og er omforklaret at have lugtet ilde, blev stukken i Halsen, hvorved det øvrige Blod afløb, og at der var et Sted paa den ene Side af Koen, som havde sat sig til Forbolnelse, af Skade Koen havde faaet, som formeentes at være den eneste Aarsag til, at den lugtede ilde; hvilket Stykke af Kiøbet, som med Bølnelse var befængt, blev afskaaren, og efter eet Vidnes Forklaring, tilligemed Jndvoldene, Hoved og Fødder nedgraven i Jorden. Over de Søeboe Gaards Eiere er af Actor gjort Paastand, efter Lovens 6 - 18 - 4 Art., som bestemmer Straf af Boeslods Forbrydelse til Kongen, for den som sælger nogen forfalskede Vare, som han enten selv haver forfalsket, eller vidste at de vare forfalskede.