Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1829-01-01
58 Aargang. No. 1. vens Stifts Kongelig allene privilegerede. Adresse-Avis og i Avertissementstidende. Torsdagen 1 Januar 1829. Forsendes med Brevposten. overalt i de Danske Stater. Redigeres, trykkes og forlægges af Udgiveren Søren Hempel i Odense. Den Vise blikker om sig, speider og hver ildløs Røg, og hver en blaalig Skye, hvis tause Damp maaskee den Straale gjemmer, der tænder hele Jorden. Baggesen. Aaret 1828. Napoleons Despotisme og Stræben efter et Universalmonarkie efterlod, ved hans Fald, en Gjæring i hele Verden, som vi i Historien vanskelig finde Mage til. Det høie Kulturtrin, hvortil Menneskeheden havde hævet sig, gav Folkenes almindelige Stræben efter Frihed en dybere Betydning, en større Kraft, saa at et mageløst Forbund mellem Curopas mægtigste Monarker vel var nødvendigt, og - som vi ville troe - et Middel i Forsynets Haand til at standse de vilde og tøilesløse Udbrud, som ufeilbarligen vilde have blevet en Følge heraf. Derfor var det, lige indtil Lord Castlereaghs Død (1822) Politikens vigtigste Formaal, at dæmpe denne Gjæring; men - Tidens Aand kan vel for en Tid standses, umulig udryddes - det indsaae den store Canning, og han besluttede derfor, til Held for sit Fødeland, til Held for Verden, at lede denne, istedetfor at undertrykke den; at benytte den til høiere Hensigters Opnaaelse, istedetfor at standse den. Denne ophøiede Anskuelse banede sig snart Veien til de fleste Kabinetter, fordi den var Tidens - og blev snart den overveiende, trods alle Anstrængelser, som Aristokratiet, Munkevæsenet og Obscurantismen gjorde derimod. Denne forandrede Politik fremkaldte da Amerikas Uafhængighed, 6 Juli=Traktaten, Slaget ved Navarino og endelig Ruslands Krig mod Tyrkerne. - Saameget som Menneskevennen nu glæder sig ved disse store Resultater, saameget maa han beklage, at Skaberen af alt dette saa tidlig maatte forlade Skuepladsen, og, at hans Død tillige synes at have ført hans store Jdeer og Planer til Graven. - Heraf allene maae vi forklare Os den store Krisis, hvori hele Verden for Øieblikket befinder sig; heraf det Vaklende og Ubestemte i Engellands Politik, der synes at ville have uberegnelige Følger; heraf den vaandefulde Stilling, hvori denne Stat befinder sig med Hensyn til Ruslands Erobringer, til de græske Anliggender, til Frankerigs Mellemkomst og mange andre Forhold, som vi siden skulle berøre. Denne forandrede Politik har gjort Freden nødvendig for Engelland, medens Nabostaten Frankerig derimod, ved at handle i Tidens Aand og efter modsatte Anskuelser, baade har vundet i Anseelse og indre Styrke, idet Nationens Ønsker og Forhaabninger ere blevne opfyldte ved Regjeringens Adfærd. - Alles Øine ere derfor, ved dette Aars Begivenheder, henvendte paa Tyrkiet og Engelland, og med spændt Forventning see vi Opløsningen af den gordiske Kunde imøde. Aabenbart er det, at ingen Begivenhed i Aarets Løb har været vigtigere end Russernes Tilbagetog over Donau; thi, ligesom den maa forøge Sultanens Haardnakkenhed og Tyrkernes Fanatisme, saa maa den og gjøre det yderst vanskeligt, at skaffe Rusland tilfredstillende Erstatning for de store Opoffrelser, som Feldttogets Fornyelse i næste Aar vil gjøre nødvendige. - Rusland behøver Herredømmet over Dardanellerne, for at sætte dets sydlige Provindser i Forbindelse med hele den kultiverede Verden; - Tyrkerne kunne ikke give Grækenland frie, uden til samme Tid baade at fremkalde en lignende Frihedsaand hos sine øvrige græske Undersaattere, og tillige gjøre dette Land til et Asyl for disse. Derfor vil Freden i Europa vanskeligt vedligeholdes, og Engellands fremtidige Magt og Anseelse aldeles beroe paa den Rolle, som det i hiint store Drama vil vælge. Endnu een Anskuelse frembyder sig for Jagttageren, som ei kan andet end tildrage sig hans Opmærksomhed, og maaskre blive det væsentligste Resultat af dette Aars Begivenheder, nemlig: at Europas Blikke ere blevne umiddelbart henvendte til Vestasten og Nordafrika, som Egne, der oprindelig høre med til Europa, og som maae blive indlemmede og deelagtiggjorte i denne Verdensdeels høie Kultur. Disse Egne, udmærkede ved deres Frugtbarhed og Rigdom, maae blive befriede fra egoistiske og overmodige Herrers Slaveaag, og danne de naturlige Udvandringspunkter for Europas overflødige og næringsløse Folkemængde, hvorfra Kulturens Morgenrøde da igjen vil opgaae over hine tvende Verdens deele. Europa kan ikke længer taale de barbariske Søerøverier, som saalænge have gjort Middelhavet usikkert, og dets sydlige Stater ville her kunne finde en værdig Skueplads til at erhverve baade Hæder og Rigdom. - Skeer dette - som Frankerigs Forhold til Algier og flere Symptomer synes at antyde - da vil Amerika rimelig blive overladt til sig selv, og i Aarhundreder kun blive den store Markedsplads, hvorpaa Europa med Fordeel vil afsætte sine Produkter. Til de mærkelige Phænomener, som dette Aar endnu har at opvise, kunne vi ikke forbigaae følgende: At trende Magter have kunnet ødelægge en Fjerdes Flaade; at en af disse Magter har kunnet besætte med Tropper et fremmed Land og tvinge dets Armeer til Afmarsch, uden at komme i Krig med denne Stat; og - hvad der maaskee er det mærkeligste - at Tyrkerne have kunnet gaae ind i saa ophøiede Anskuelser og finde sig i en saa fiin Politik. Fremdeles, at en Usurpator, trods den saa ofte omtalte Legitimmitet, har ustraffet kunnet bryde sin Eed og de høitideligste Forpligtelser, ja føre navnløse Elendigheder over et ædelt Folk, for hvis Frihed - udgangen fra Amerika - Europas mægtigste Monarker havde opkastet sig til Beskyttere. - Stof nok til alvorlige Betragtninger for Tænkeren, i et Tidspunkt, da det maa regnes til den nyere Politiks største Fortjeneste, at lade hver dens Handling prøve paa Retfærdighedens strænge Vægtskaal! See vi hen til de store Fremskridt, den hele civiliserede Verden daglig vedbliver at gjøre i Kultur og Humanitet, da maa Menneskevennen vistnok inderlig glæde sig herover, og vi tør vel med Grund nære det Haab, at de store Opfindelser, som tilhøre vor Tid, nemlig den lancasterske Underviisningsmethode, Dampfarten, jernbanede Veies Anlæg m.m. og endelig de liberale Jdeers Seier over Jesuitisme og Munkevælde, snart ville stille hele Menneskeheden paa et hidtil uopnaaet Trin af Kultur, og befordre de enkelte Samfunds, som hver enkelt Borgers Held og Lykke. Efter disse almindelige Betragtninger, som dette Aars Tildragelser fremkaldte, kunne vi være saameget kortere i det Følgende, som et fuldstændigt Sagregister i Sammenhold med Aarets Aviser vil give Enhver Anledning til at skaffe sig en fuldstændigere Kundskab. Rusland erhvervede ved Aarets Begyndelse tvende betydelige Provindser fra Persien, hvilke gjøre det til Herre over Kaukasus's Høilande, og satte det istand til, ogsaa fra denne Kant, at bibringe sin Fiende betydeligt Tab. Vel fandt Russerne i Kampen mod Tyrkerne en større Modstand, end de havde ventet; men Armeniens, Moldaus, Wallachiets og flere Fæstningers, især Varnas Erobring ere ikke ubetydelige Resultater, og deres Tilbagegang bag Donau-Floden, synes meere at have været en Virkning af Klimatets og Jordbundens Beskaffenhed, end af Fiendens Vaabenmagt. Da de desuden ere i Besiddelse af Braila og flere Fæstninger i Bulgarien, kunne de let erstatte det lidte Tab, naar de med fornyede Kræfter tage fat paa Krigen. Vi vente derfor med Længsel paa Resultatet af de diplomatiske Underhandlinger, som enten maae bringe Fred, eller maaskee snarere det tyrkiske Riges Sønderlemmelse med sig. Sultanens bekjendte Standhaftighed, Østerrigs og Engellands Jnteresse synes at gjøre det Sidste langt rimeligere, end det Første. Dog, i hvorledes det end gaaer, saa kunne vi nu betragte Grækenlands Uafhængighed som fuldkommen afgjort, og have altsaa den Glæde, at see dette klassiske Land atter at indtræde i Nækken af de europæiske Stater, og Kultur og Humanitet at vende tilbage til deres gamle Fødestavn. - Maatte kun ikke Orientens Anliggender fremkalde en Krig der vilde ryste flere Stater i deres Grundpiller! Paa den pyrenæiske halvøe herskede, som sædvanligt, Anarkie, Munkevælde, Tvedragt og alle disses lede Følgesvende Jkke et eneste Skridt skeete i Spanien, for at indføre en ny og bedre Tingenes Orden, og vi vende Os med Afskye bort fra dette herlige Land og dets energiske, men uvidende og overtroiske Beboere, for at kaste Øiet paa Søsterlandet Portugal, som i dette Aar maatte friste den tungeste Skjebne, der kan ramme en Stat. Neppe havde Prinds Miguel ved Aarets Begyndelse betraadt sit Fødeland, og de engelske Tropper forladt dette, før han afkastede Masken og viste sig som en svoren Fiende af Konstitutionen og al borgerlig Frihed. - Tilhængere, i et saadant Land, kunde han ikke mangle, og tilintetgjorde derfor let de Konstitutionelles Forsøg, idet han erobrede Porto. Fængslerne vare nu ikke rummelige nok til at optage de Ulykkelige; Mord og Henrettelser forefaldt baade Nætter og Dage. Munkene jublede over deres Seier og badede sig i Uskyldiges Blod, medens den bedre Deel af Folket nedsank i Skræk og Bedøvelse. Vel forlode de fremmede Gesandtere Lissabon; vel blev Landets legitime Dronning bragt fra Brasilien til Engelland; men ingen Forandring er at vente, saalænge Enkedronningen bevarer sin Jndflydelse og ingen fremmed Magt lægger sig derimellem; med mindre Prindsens Død muligen skulde blive en Følge af det bekjendte Uheld, som mod Aarets Slutning ramte ham. Frankerig glædede sig i dette Aar ved en total Forandring i Regjeringens Grundsætninger, og dets ærekjære Beboere, tilønskede, med høi Jubel, deres til Grækenland dragende Brødre Held og Hæder. Flere vigtige Forandringer skeete efter Villeles Afgang, med den offentlige Underviisning, i Regjeringens Politik, i Armeens Organisation og i Rettens Pleie, saa at vi kunne haabe, at Jesuiterne ingensinde ville her gjenvinde deres tabte Jndflydelse. Vel er det liberale Partie endnu ikke tilfreds med Ministeriets mildere og findigere Fremgangsmaade; men den upartiske Jagttager glæder sig over de Kjendsgjerninger, som ligge for Dagen, og haaber, at Frankerig i Fremtiden vil, ved en human og liberal Politik, skaffe sig den Anseelse og Jndflydelse i Europa, som det ved sin Magt og Rigdom kan gjøre Fordring paa Jngen Stat har vel længe været i en saa kritisk Stilling, som Engelland i dette Aar. See vi hen til Statens indre Forhold, da vide vi, at der hersker den heftigste Spænding mellem Aristokratiet og Demokratiet; den grændseløseste Fattigdom ved Siden af den meest glimrende Rigdom; den største Sædernes Fordærvelse ved Siden af ædle og ophøiede Dyder. J Jrland er Misfornøielsen saa stor, at betydelige Troppekorpser vare nødvendige, for at hæmme dens Udbrud, og dette Land synes kun at vente paa det gunstige Øieblik, for at afkaste Aaget. Skue vi hen til Engellands Forhold til Europa, da see vi det krympe og vaande sig under Begivenhedernes Gang, den det ikke har kunnet standse eller afværge, fordi saamange Forhold gjøre det Freden til Nødvendighed. Mellem Engelland og de Nordamerikanske Fristater er Forholdet yderlig spændt. J Canada har Man offentlig udtalt den Jdee, at rive sig løs fra Moderlandet. J Ostindien hersker for Øieblikket den største Misfornøielse over en ny Stempelakt, som der er indført, og har givet Anledning til de alvorligste Forestillinger fra Jndvaanerne og de mange tilsidesatte Engellændere, som, udenfor Kompagniets Tjeneste, opholde sig i Landet. De tappre Seiker have i dette Aar betydelig udvidet deres Magt, ved det Afghaniske Riges Erobring i Østpersien, og disse, Engellændernes naturlige Fiender, kunne let blive dem farlige. Deres Handel har i dette Aar snarere aftaget end tiltaget; deels fordi de nordamerikanske Fristater overalt træde op som deres farligste Rivaler; deels fordi Aristokratiet, som vil, at Folket skal i Engelland spise sit Brød 3 Gange saa dyrt, som paa Fastlandet, tvinger de øvrige Stater til at lukke Havnene for deres Flids Frembringelser; og endelig, fordi de russiske Produkter have, i det sidste Aar, været begjerligere søgt end de engelske paa de store asiatiske Markeder; Hertil kommer endnu den uhyre Gjeld, hvis Renter næsten overstige Landets Jndtægter, som stedse vil indskrænke Regjeringens Virksomhed. J alle andre Henseender er Engellands Forhold ogsaa anderledes end før. Denne Stat var forhen de liberale Jdeers Fosterland og sidste Tilflugt, nu taaler det ikke en legitim Friheds Forsvarer inden sine Grændser; forhen Mægler mellem de cisatlantiske og transatlantiske Stater, hvilke sidste de skjænkede Friheden; nu i Frygt for at have gjort formeget til Grækenlands Frihed. Forhen Havets stolte Beherskere, begavede med et udelukkende Handelsmonopol; nu allevegne indskrænkede og i Frygt for Krig, som det fordum med Begjerlighed og af Jnteresse fremkaldte. Kort! Engellands Tilstand har ingensinde været mere betænkelig end nu, og det maa vel med Bedrøvelse kaste Øiet hen paa den Klippe, hvor Manden hviler, der, end i sin Grav, virker med til Landets piinlige Stilling. Parlamentet skal nu samles i Februar - da vil der rimelig komme Lys i det Hemmelighedsfulde, som i den senere Tid har hvilet over Engellands Politik, og da vil Førsteministerens Stilling neppe være misundelsesværdig. De Forenede Nederlande have ogsaa i dette Aar lidt af indvortes Brøst, idet Skilsmissen mellem de nordlig og sydlige Provindser er bleven meer iønefaldende, og tvende store, hinanden modsatte Partier have dannet sig i Staten. En besværlig og kostbar Krig have de, uden synderlig Held, maatte føre mod de oprørske Sultaner i det indiske Archipelag, og de have aabenbart beskyldt deres Handelsrivaler, Engellænderne for, hemmelig at have understøttet disse. Den store Jndskrænkning, Trykkefriheden der har været underkastet, hører ei heller med til de glædelige Begivenheder, og vi kunne ei andet, end beundre den Frimodighed og Kraft, hvormed flere udmærkede Mænd have talt mod slige Vilkaarligheder. Herredømmet over de før saa vigtige Kryderieser har og nu tabt en Deel af sin Betydning, siden Engellænderne benyttede Krigen til at omplante og akklimatisere alle Kryderurter paa deres Fastlandsbesiddelser. De øvrige europæiske Stater have glædet sig i dette Aar ved Fred og Rolighed, og taget meer eller mindre virksom Deel i Europas politiske Begivenheder, og Vi ville derfor kun endnu vende vor Opmærksomhed til Amerika og endelig til vort eget kjære Fædreland. De nordamerikanske Fristater vedbleve i dette Aar at gjøre Kjæmpeskridt fremad i Kultur, de vestlige Stater, bleve stedse meere befolkede og opdyrkede; langs Missisippi, Ohio og Missouri reise sig blomstrende Stæder; mangfoldige Dampfartøier beseile uophørlig disse Floder, og bringe Landets rige Produkter til New Orleans, hvorfra de forsendes videre. J hele Sydamerika, fornemmelig i Mexico og Columbien, voxe deres Jndflydelse daglig, og alle Omstændigheder ere i disse Lande til Fordeel for Nordamerikanerne, fremfor nogensomhelst europæisk Nation, som i merkantilsk Henseende vil konkurrere med disse. Kanaler og Landeveie blive anlagte i en utrolig Mængde, og da Missisippi er sat i Forbindelse med de store Søer paa Landets nordlige Grændse, saa bliver St. Laurents-Floden daglig mere uundværlig for deres Handel og maa endelig fremkalde en Krig med Moderlandet, hvis Følger ville være uberegnelige. Det er saare naturligt, at vi ikke strax kunne vente fuldkommen Orden i de nye sydamerikanske Republiker. Overgangen fra Slaverie til fuldkommen borgerlig Frihed maatte fremkalde mangfoldige for skjellige Jnteresser i Lande, som indslutte saamange forskjellige Slags Borgere, og vi maae erkjende, at Bolivars Stilling er overordentlig kritisk, og at der vel kan tænkes mange og gyldige Grunde, som kunne gjøre et temporelt Diktatur nødvendigt. J denne Henseende havde Washington Meget forud for Bolivar; thi Hiin havde kun med kultiverede og til borgerlig Frihed vante Mennesker at bestille, medens Denne maatte skabe Friheden af de raaeste Elementer og efterhaanden lære Menneskene, at Frihed, og Lydighed mod Lovene ere aldeles uadskillelige - en Sætning, som raae Mennesker ikke let kunne begribe. Vore Efterretninger og Begivenhederne hiinside Havet ere imidlertid for ufuldstændige og usikre til, at Vi kunne gaae ind i den, men Vii ere dog fuldelig overbeviste om, at hine Stater ingensinde mere ville blive afhængige af Europa. - Mellem Brasilien og Buenos Ayres skal Freden være sluttet, hvorved Keiser Pedro vil vinde Tid til at beskjæftige sig med det mærkelige Fohold, hvori Tidsomstændighederne have sat ham til sit Fødeland. For vort eget kjære Fædreland kan det nu forløbne Aar i saa mange Henseender henregnes til de glædeligste og lykkeligste. - Ei blot nød Vi i dette Fredens rige Velsignelser, saae Kultur og Humanitet herligen at blomstre, viis og gode Love at gives; Folkeoplysningen trives og fremmes ved de kraftigste Midler; - ei blot indhøstede Vi i Fred og Ro vore Markers rige Frembringelser, og Landmanden - denne Landets Kraft og Styrke - saae sin Flid og Møie til fredstillende belønnet; men fremfor Alt saae hver retsindig Dannemand sit hjerteligste Ønske opfyldt, da paa hiin uforglemmelige første November Formælingen fandt Sted mellem Hs. Kongel. Høihed Prindsesse Wilhelmine Marie og Hs. Kongel. Høihed Prinds Frederik Carl Christian. De glade Følelser og Forhaabninger, med hvilke det elskede Kongehuus førte sine ophøiede Børn frem for Herrens Alter, delede det hele Folk, og Alle nedbade Held og Velsignelse over den sluttede Pagt! J høi Grad rørende vare de utallige Beviser paa Kjerlighed og undersaatlig Hengivenhed, som allevegne i Landet, fra Borgen til Hytten, aabenbarede sig, og neppe er nogen Nationalfest feiret med mere Hjertelighed og større Enthusiasme end denne. J Seklers Løb vil hiin 1ste Novbr., ved de mange til dens Minde fremkomne Stiftelser, bringe baade Trøst for den Lidende og Hielp for den Trængende, og Dagen saaledes, indtil sildigste Tid, paa den værdigste Maade mindes og velsignes. Saaledes gaae da vort høitelskede Kongehuus, vort kjære Fødeland en ny, en lykkelig Fremtid imøde!!!