Aalborg Stiftstidende, 1828-09-10
Russisketyrkiske Anliggender. De ængstelige Formodninger om, at Aarsagen til den russiske Keisers pludselige Afreise fra Armeen til Odessa maatte søges i denne Hærs mislige Stilling, have været temmelig almindelige, men Postdagens Efterretninger ere snarere skikkede til at forjage dem end til at give dem nogen Vægt. J en Skrivelse fra Donauen af 26de August har man den rimelige Beretning, at det allerede forinden Keiserens Afreise fra Petersborg, var forudseet, at der maatte indtræde en Stilstand efter Armeens første raske Fremrykning, for at oppebie Forstærkninger, til de videre afgjørende Operationer. Det var bestemt, at en saadan Stilstands-Periode af Keiseren vilde blive benyttet til et Besøg hos Keiserinden. At ingen uventet Begivenhed har paaskyndt Udførelsen af dette Forsæt, er klart nok af Depescher, som de russiske Gesandtskaber i Tydskland have erholdt fra Keiserens Hovedqvarteer, i hvilke Hans Majestæt vel vedbliver sit sædvanlige maadeholdende Sprog, men tillige erklærer sig bestemt til at fortsætte Krigsoperationerne, indtil han har tilkjæmpet sig den Sikkerhed for Fremtiden, som var Formaalet for Krigen. Heller ikke franske Blade indlade sig paa at tilskrive denne Reise nogen særdeles politisk Vigtighed, hverken i Henseende til de Grunde, som kunde have foranlediget den, eller de Formaal, som staae i Forbindelse med den. Den Tid, som Forberedelses-Anstalterne til Schumlas Belering og Armeecorpsernes Bevægelser for at samle sig paa de afgjørende Punkter kunde medtage, ere naturlige Grunde nok til at forklare sig den. Det vigtigste Beviis for denne Mening ligger vel deri, at Hærens Stilling, langt fra at være bleven forandret siden Keiserens Afreise, daglig har antaget en mere truende Caracteer ved at besætte de Veie, som føre fra Leiren ind i Hjertet af de tyrkiske Provindser. Hærens Bevægelser have i Keiserens Fraværelse ikke været langsommere, men ere blevne fortsatte med samme Virksomhed baade ved Schumla og ved Warna, da Besiddelsen af en af disse Pladse er af Vigtighed for Russerne, forinden Hovedcorpset, forstærket med Garden, skrider ind i Balkans Difileer. Jmidlertid kan man, naar man endelig vil søge den, ogsaa finde Næring for ængstelig Tvivl. Selv Moniteuren leverer Privatbreve fra Semlin, efter hvilke der igjennem hele Bosnien, Servien saasom i Widdin Ruztschuk, Nissa o. s. v. skal være udbrede, tyrkiske Seiers-Efterretninger, som indeholde, at Russerne ved forskjellige forgiæves forsøgte Angreb paa de tyrkiske Forskandsninger skulde have tabt mere end 18000 Mand. Det maa staae ved sit Værd, om et saadant Tab, som jo maatte have fundet Sted forinden Keiserens Afreise til Odessa, kunde have været skjult indtil nu, hvilket, saaledes som det russiske Hovedqvarteer er sammensat, ikke synes at have nogen Rimelighed for sig. Men - har den christne Sag endog til dette Øieblik havt Fordelen paa sin Side, saa er det lige saa vist, at Øieblikket synes kommet, da Musselmændenes Stemning vil gjøre alle muelige Anstrængelser fornødne. Storherren har den 11te August i egen Person høitideligt erklæret, at han med det allerførste ville drage i Felten med den hellige Fane og det hele Opbud i Masse, som (dog formodentlig overdrevet) angives til 300000 Mand. Han drager i Leir i Nærheden af Forstaden Ejub, som tilligemed Dand Pascha (en Landsbye med en stor Slette i Nærheden af Constantinopel) sættes i Forsvarstand, under Veiledning af engelske Jngenieurer. Skulde det lykkes Russerne at overvælde Schuma, forestaaer dem en Kamp paa Liv og Død under Constantinopels Mure.