JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-15
Danmarks. Det vilde være Tidsspilde at tale om de skjønne Konster i Danmark, de ere neppe til der Denne Recension er skrevet fire Aar førend vi kom i Krig med Engelland, og det kan altsaa ikke være nogen politisk Anmositet, der paa samme Tid yttrede sig i Engelland mod de fleste litteraire franske Arbeider, som frembragte nærværende Udfald mod de danske Lærde. Engellænderne have, al deres Cultur uagtet, det tilfælles med Japaneserne, at der egentligen i deres Øine kun gives Mennesker hos dem, og hvad der maa bestyrke dem meget i denne Jndbildning er, at de virkeligen i enhver Green af Literaturen besidde Mesterværker, og at en Engelslænder kun behøver at forstaae sit Modersmaal, for deri at finde alle de Kundskaber, der udfordres for et dannet Menneske. Men dersom heller ikke dette var Tilfældet, saa vilde man neppe træffe større Jgnoranter end netop i Old. England, thi ingen Nation er vel, i det Hele, ligegyldigere for at lægge sig efter fremmede Sprog end Engellænderne, og de ere deri en sand Modsætning af os Danske, der lære alle Sprog, og ønske at kjende alle Nationers Literatur. Først i de nyere Tider er, som en Virkning af Krigen, det franske Sprog blevet noget almindeligt blandt Engellænderne, uagtet det ikke er mere end 5 1/4 Miil, der skiller deres Land fra Frankrig. Siden Molesworth, hvis bekiendte Bog upaatvivleligen, med Hensyn til Tiden, hvori den blev skrevet, indeholder meget Sandt, skjøndt skildret med Hadskhedens overdrevne Farver, have Britterne havt ganske besynderlige Tanker om vort Fædreneland. At vore Skribenter iøvrigt ikke ere saa bekiendte udenlands, som man i Almindelighed hos os forestiller sig, er en naturlig Følge af Sprogets indskrænkede Virkekreds. Et Tungemaal, som finder sin Grændse ved Elben, er, med alle sine store Fortrin, dog ikke skikket til at forskaffe et Lands Forfattere Universalavnkundighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-15
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
Vi bleve meget venskabeligen indladte paa Rumorussy, d. c. Slottet, og der modtagne af Sliplarask d. c. Digterkongen. Jeg forbausedes allerede ved blot at høre en saadan Hytte gives Navn af et Slot, og havde i dette Øieblik ønsket mig hiin navnkundige spanske Ridders Jndbildningskraft, der antog en Kroe for en Kongeborg, og en Kroe pige for en Prindsesse. Men endnu mere voxte min Forbauselse, da jeg blev Digterkongen vaer. Han sad paa en Trone, flettet af Siv, i en Stue, der mere lignede en Stald end en Audiencesahl, og hans hele Paaklædning var af den Beskaffenhed, at han paa Kjøbenhavns Gader neppe havde kunnet undgaae at blive fangen af Stodderkongerne. Han talte kun lidet, og det Lidet, ikke uden paa Vers og i kort Fyndsprog. Men ved Siden af ham stod en Tolk, der opløste hans Ord i ubunder Stiil, og gjorde mig forstaaeligt: at jeg saae her den første Digter paa hele Planeten, hvis Ord vare dyrebarere end det fineste Guld og de sjeldneste Perler – en Mand, der talde i prophetisk Begeistring, og havde forfattet et Heltedigt om Musene og Frøerne, der vil bevare hans Navn for den allersildigste Efterslægt - en Mand, der havde et saa mageløst Øre for Vellyd og Harmonie, at han ikke i fem Minutter kunde udholde at høre Nogen tale i solut Stiil, uden strax at falde i besvimmelse og faae Qvalme, og at det ikke vilde forundre mig at han æredes som et Slags Guddom, naar jeg fik læst hans digteriske Arbeider Kied af saadanne pralende Lovtaler forlod jeg nu det poetiske Slot, for at see mig om i Byen. Men her lærte jeg snart at indsee, hvor ulykkelig en Bye, beboet af lutter Poeter, maatte være Hvert andet Skridt, stødte jeg paa Folk med Laurbærkrandse om Hovedet, men uden Skoe paa Benene, temmeligt lasede og besmurte. Agerne vare ikke besaaede med andet end et Slags grove Vikker, der udgjorde Jndbyggernes vigtigste Fødemiddel, og de maare Qvægstykker, som græssede paa Marken, lignede sine Eiere i Mangel paa tilbørlig Legemlighed. Den første lyriske Digter boede i en Hytte, hvis Tag var saa hullet, at den i Regnveir kunde substituere et Slags Dryppebad, og den første Tragiker saae saa lurvet og pjaltet ud at det Tragiske allerede udtalte sig i hans Udvortes. (Fortsættes.) Om de meest herskende Sygdomme i
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
Om de i Landet ved Handelen indkomne, Pengesummer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
Slagelse Avisen af 11te Febr. No. 18 fortæller, efter et udenlandsk Tidsskrivt: "at der for Korn Ther i Dannemark) er i Efteraaret solgt for 5 Millioner preussiske Dalere, at store Pengesummer ere indkomne i Landet for Qvæg, Heste, Huder, Uld a.; at Sild- og Aalfiskeriet har allene indbragt 2 1/2 Million Rdlr. (formodentlig ogsaa Preussiske), og at den vestindiske Handel har kastet af sig i reen Fordeel 13 Mill. Dalere Hamb. Bco." Sammenlægger man disse Summer, uden endda at regne noget for de store Pengesummer, der skal være indkomne for Qvæg &c., og reducerer det Preussiske Court. til Banco; saa udkommer en Sum af 18 Millioner Rdlr. Hamb. Bco., aller 36 Millioner Rigsbankdaler i Sølv – en Sum der endog overstiger hele Landets PapirpengeMasse med 3 Mill. Sølv. Man maa forundre sig over, at en saa agtværdig Mand, som Redacteuren af hiint Blad, der dog vist nok maa besidde statistiske Kundskaber – vil optage saa aabenbare paafaldende Overdrivelser, uden at gjøre Anmærkninger derved. Skulde der allerede i Efteraaret være solgt. Korn for 5 Mill. Pr. Court., saa kan man nok antage, at der siden den Tid – da der hele Vinteren er contraheret Kornvarer – maa være solgt Deel mere, og da blev hele Beløbet 6 2/2 Mill. Preussisk, eller henved 4 1/2 Mill. Specier, hvorfor der har kunnet kjøbes 17 til 1800,000 Tdr. Kornvarer; men vil man endog kun antage hvad der skal være solgt for i Efteraaret, nemlig 5 Mill. Pr. Daler, som er 3 1/2 Mill. Specier, saa vil derfor kunde være opkjøbt 12 til 1300,000 Tdr. Korn - et Qvantum der dog overstiger hvad hele Staten i gode Aaringer formaaer at afhænde, uden selv at lide Mangel. Den omtalte reene Fordeel ved den vestindiske Handel er høist urimelig, selv om den kun var at forstaae i Mk. Bco. istædetfor Rd. Bco.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
Man antager at der i afv. Aar ere hidførte fra de vestindiske Øer, i det allerhøieste 50,000 Fade Sukkere (Rummen anslaaet derunder); disse ansatte til 6 s. Bco. pr. Pd., som den Priis samme almindelig har gjeldt – eller Cr. 350 Mk. Bco. pr. Fad, udgjøre altsaa det totale Beløb 17 1/2 Mill. Mk. Bco., eller 6 2/2 Mill. Specier. Men disse 5 3/2 Millioner ere langt fra at være reen Fordeel, da, som bekjendt, Nettoprovenner næsten alt gaaer bort igjen til Udlandet, og der bliver kun tilbage, som saakaldet reen Fordeel, hvad Fragten, Assurancen, Told, Provission og andre Omkostninger kunne beløbe, som man kan regne, i det Høieste til 26 PC., naar Assurancen besørges tilfulde hos os selv, som dog kun sjelden er Tilfældet, følgelig kan denne Fordeel ikke regnes høiere end til 1 1/2 Mill. Spec. Ville man antage, som rimeligt, at der i hele det afvigte Aar er solgt, af 182 saavelsom 1816 Aars Høst, det Qvantum af 1300,000 Td. Korn, som i Betragtning af Prisernes Ringhed i Løbet af Sommeren, ikke kan ansættes høiere end til 2 Rd. Spec. pr. Tønde er 2600,000 Spec. af Fiskerierne at være indkommen, 500,000 for Qvæg, Heste, Uld &c. ligesaa 500,000 og ved den vestindiske Handel 1400,000 saa beløber det tilsammen 5 Millioner Specier, en skjøn Sum, for saa liden en Stat som Danmark, da den dog ogsaa maa have andre Jndtægter end disse, hvorimod man vel tillige kan antage, at den største Deel af hine Summer, saasom for Kornet og vest. Handel er at betragte som overordentlige. Men at denne Sum ikke har virket mere paa Coursen af vore Papirpenge, end at den har standset den fra at løbe op, det vidner om at vore Importer – hvorunder Luxusartikler skulle være de betydeligste - maa være frygtelige. *) Her maa endnu lægges Mærke til, at ikke faa af vore Plantere i Vestindien skylde anseelige Summer, fra Krigens Tid, af, til Handelshuse i Engelland, og at denne Gield tildeels maa bækkes med de for hidsendte Ladninger indkomne Penge. Havde Landet havt de mange Millioner Jndtægter, som det paaberaabte udenlandske Tidskrivt melder, da maatte de upaatvivleligen have havt en anderledes Jndflydelse paa vores Vexelcours, med mindre man vil antage, at Sølvet gjemmes paa Kistebunden eller nedlægges udenlands 2. Jngen af Delene kan antages, da Pengene alt for godt kunne anbringes i vor Dage til at man behøver saaledes at gjemme dem, og den almindelige Disconto er for høi herhjemme til at man behøver at nedlægge dem udenlands. Om Undervisning i Dreining for Jkke haandværksmænd.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
Ved at læse i Adresseavisen en Anmeldelse om ledige Pladser til Underviisning i Dreining for Jkkemetalarbeidere, mindedes Jndsenderen om et almindeligt Ønske og Haab i de Dage, Selskabet til Haandværkstandens Forædling stiftedes. Man foreslog, nemlig: at oprette alle Slags Værksteder, for opvoxne Børn og unge Mennesker af de Stænder, der enten af Liebhaberie eller som en Nød tilflugt ville lære et Haandværk, men frygtede forFølgerne af den Smuds, og det mindre gode Selskab; der i almindelige Værksteder støde der finere dannede Menneske. Den Gang fandt man der umueligt af Mangel paa Penge. Skjøndt Selskabet selv næsten er uddød, har dog en Datter af det: Jnstitutet for Metalarbeidere, ikke alene hævet sig til en vis Selvstændighed, idet det har en egen Bestyrelse, og i flere Aar har samlet paa en Fond, foruden en Deel aarlige Deeltageres Bidrag, men endog forsøgt, for en Deel at træde over i sin Moders forladte Bane, saavidt skee kan, uden at hindres i sin egentlige Bestemmelse. Anmelderen troer det gaaer Flere, som ham selv, at de ville glæde sig ved, og maaskee selv benytte denne Indretning. Derfor meddeles de nærmere Omstændigheder, som Bestyreren har havt den Godhed at underrette ham om, paa hans Forespørgsel om samme. Jnstitutet er i Capt. Conradts Gaard paa store Kjøbmagergade ligefor Silkegaden. Hver Søgnedags Aften, Kl. 8-10, er det egentligt aaben for Metalarbeidere, dog øves ogsaa disse først i Trædreining, og man vil finde nette Vaser, Søiler &c., af deres Arbeide. Uden Ubeqvemhed for Jnstitutet kunde de 7 Dreielade benyttes til Timeunderviisning, paa den Tid, de ei bruges af Jnstitutets Elever, og Vilkaarene ere 24 s. Timen, naar saa mange blive enige om samme Time, at Læreren kunne betales, og foruden at Udgivterne ved Lys og Varme erstattes Jnstitutet, bør dog endnu et lidet Overskud beregnes for Redskabernes Slid. J det første Par Maaneder har kun Løverdag Aften været besat paa denne Maade, og blandt dem, der have benyttet denne Indretning, var et Par Officerer og en Student. Fordeelagtigere var det, om man kunde dreie 2 Gange om Ugen, eller vel endog flere, hvilket kan skee, hvis Flere melde sig. Til Slutning vil Anmelderen endnu gjøre opmærksom paa den Beqvemmelighed, at man kan her prøve sin Taalmodighed og Haandelag for et Par Rdlr., inden man gjør store Udgivter med at kjøbe et Dreielad, som man maaskee siden lader staae u nyttet. For Studerende, de yngre Embedsmænd, og Ynglinger af de øverste Classer i vore Skoler, var det en herlig Legemsbevægelse og Anledning til en net Production i ledige Timer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
Jndenlandske Efterretninger. Ved Kongel. Resolution af 21 Decbr. f. A., bekjendtgjort under 8 d. fra Sundhedscollegiet, er befalet, at enhver Læge, der anordner Anvendelsen af den dyriske Magnetisme, skal være pligtig til, strax at indberette saadant til Sundheds collegiet, og derhos forklare den foregaaende Behandling af den Sygdom, imod hvilken Magnetismen anvendes, samt om Lægen selv, eller ved en anden, som i saa Tilfælde maa nævnes, udfører Operationen; at Lægen, naar Operationen foretages af en anden end ham selv, dog skal have nøieste Opsyn dermed, og indestaae for, at ingen Uorden derved foregaaer, samt at Lægen strax og med mueligste Udførlighed skal indberette Udfaldet af Operationen til bemeldte Sundhedscollegius J Aaret 1816 er ved den Kongelig danske Dyrlægeskole behandlet 38 Dyr, nemlig 1656 Heste, 60 Køer, 496 Sviin, 411 Faar, 536 Hunde, 108 Katte, 107 Fugle, 1 Bjørn og en Dromedar. Deraf ere døde: 21 Heste, 23 Køer, 13 Sviin, 4 Faar, 17 Hunde, 6 Katte, og 10 Huusfugle.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
Nyborg, d. 13 Febr. Sidste Uge har heri Nyborg været en betydelig Bogauction efter Doctor Rode. Ved samme blev bortsolgt en Deel Prætiosa og Antiqviteter; men da ingen Fortegnelse eller Bekjendtgjørelse var over dem, saa vandrede de ud i den vide Verden, istedet for de burde have prydet de videnskabelige Samlinger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
Mariboe, den 14 Februari. Vinteren i Aar bliver endnu sin engang antagne Characteer troe med Storm, Regn og Slud. – Jgaar begyndte det at fryse noget, men ophørte igjen henimod Aften. Brændemangelen er stor. (Mariboe Av.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
J Aarhuus Avis af 11 Febr. læses følgende: J Mellerup Kroe var sidste 3 Febr. en forud bestemt Samling, der varede fra Kl. 10 om Formiddagen til Kl. 1 om Natten, af Støvring, Herreds Sognefogder (en undtagen) tilligemed 12 a 14 af Herredets Bønder, hvorved blev fremlagt til Deliberation og Underskrivt et af en af Selskabets meest opvakte Hoveder forfattet Document, Berberissernes Undergang angaaende. Selskabet var ellers ret muntert, og blev der ikke forglemt at drikke Berberissernes Død endogsaa i Punsch, hvortil den forønskte Dødes Saft kunde været dem meget velkommen, og vel mueligt og af dem blev nydt med Velbehag."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
Aarhuus, den 13 Febr. J Lørdags og Søndagsaftener saaes her et mærkeligt Særsyn paa Firmamentet, en usædvanlig klarskinnende Lysning, der strakte sig fra Vesten til Østen liig en Regne bue, men bred i den ene og smal i den anden Ende, og tilsidst mod Østen udbredte sig i flere Grene, og hver af Aftenerne vedvarende over en Timestid. Mange troede det at være Nordlys; andre antog det for Gienskin af Solen, og atter andre for Gienskinnet af et Vulcanudbrud, &c.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
En Tyv prøvede her forleden Aften at bryde indi en af Consumtionsboderne, men da han mærker raad søger han tilbage gjennem Vindvet, og trækker Betienten, der har Hold i ham, ud med sig ad denne for ham usædvanlige Vei; endnu baxes de en Tid paa Gaden, Skielmen er nær ved at faae Overmagten ved at give sin Modstander et Bid i Haanden, dog holder han endnu ved, der kommer Hjelp og Kieltringen bragtes i Tyvehullet. (Aarhuus Av., Fra Randers Egnen den 11te Februar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
J disse Dage har der været baade Heste og Krammarked i Randers. Jngen af dem var det stort ved; dog var der Holstenere nok for at kjøbe Heste, men de vilde ikke betale dyrt. Heste fra Vensyssel søgtes især og der kjøbtes ikke faa Kobler. En extra god Hest solgtes for omtrent 300 a 350 Rbd. Middelprisen var 250. - Med Krammarkedet gik det yderlig slet. Torvet var opfyldt af Boder, man saae paa det smukke Kram trak paa Skuldrene og - gik. Selv vore Mode damer øve sig nu i den skjønne Dyd: Selvfornægtelse, og det fordi Plutus er for gammel til at være Elsker af det smukke Kiøn. - Til Dagens Nyheder hører ellers, at den fra Hamborg, indtil Skagen desværre saa bekiendte Schwartz und Rothspillers herlige elastiske Bord ach leider brast sønder og den allerkjereste Malkebøtte strøede sit Jndhold omkring paa Gulvet. Det være nu at dette talentfulde Bord var overlæsset med Valuta eller at een eller anden har stødt til det forat bringe Kuglen i en anden Farve og dette umælende ellers kloge Væsen ikke har forstaaet saadant Stød, saagodt som dets Herres sædvanlige afmaalte Sidetræk og pludselig knælt af Forskrækkelse, det veed man ikke - nok er det, reent isønder brast det. - Savnedes Penge paa Torvet, da var her Overflødighed. Hvor længe mon denne Landeplage vil taales, Tvende af Landets værdige Embedsmænd, den for sine Talenter og Fortjenester lige høit agtede Borgmester Gundelach i Viborg, og den virksomme unge Byfoged Jansen i Hobroe (en Søn af Aalborgs Bisp) have faaet det afskaffet i deres Jurisdictioner, og derved fortjent mange Familiers Velsignelser. Sikkert ville flere brave Embedsmænd følge hines roesværdige Exempel." Løvenholm, en stor smuk og god Herregaard her i Amtet, er i denne Tid solgt for 180,000 Rbd. til Hr. Etatsraad Hansen fra Fyen. (Aarhuus Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
Ribe, d. 14 Febr. Ogsaa paa Seminarier, 3 Borris blev ligesom forrige Aar, ved frivilligt Sammenskud af Seminaristerne, vor gode Konges Fødselsdag høitideligholdt. Seminaristerne og nogle flere Jndbudne, hvoriblandt de Nærmestboende af Seminariets Directeurer, forsamledes om Eftermiddagen paa Seminariet. Allerførst istemmedes en af en Seminarist forfattet Sang. Den overste Seminarist fremtraadte derpaa og oplæste en af ham selv udarbeidet Tale, derefter fulgte igjen en Sang og Psalm. No. 436, Vor Konge signe Du, og Gud! - Et af Hr. Pastor Ussing, indrettet Fyrværkerie hvorved tilsidst faaes Kongens Navnetræk brændende, og hvorved hørtes Vivatraab, fornøiede om Aftenen en talrig Mængde Tilskuere, endog af adskillige andre Sogne. Selskabet nød derefter et Aftensmaaltid, og blev ved Skaaler, hvorhos tillige Gevæhrskud affyredes, samt ved gjentagne Sange opflammet til inderlige Ønsker for Kongens og Landets Vel. Siden fornøiede man sig ved anstændig Dands indtil om Morgenen Kl. 3, da Selskabet adskiltes. - Derer neppe Tvivl om, at jo slig Festlighed var et Middel til at vække, i de herværende Ynglingers Hjerter, varm Følelse for Konge og Fædreland.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
J Tirsdags gav det borgerlige dramatiske Selskab et Skuespil til Bedste for Byens Fattige, og indkom 13 Rd. 1 Mk. 1 s. H. Cour. (Ribe Av.)Hr. Landsdommer Dr. Baden, har i den Jversenske Avis taget til Gjenmæle mod de Bemærkninger, offentlige Blade, have gjort over de Børn, der i en Alder af 10 til 13 Aar have udøvet Tyverie i Odense. Det Væsentlige af dette Gjenmæle er: at disse Børn ikke alle vare Almue Skoledrenge, men at flere af dem nok aldrig have søgt Skolen; at Aarsagen til deres Fordærvelse tildeels ligger deri, at det synes at beroe paa Børnene selv, eller deres Forældre og Foresatte, om og hvor flittigen de skulle besøge Skolerne, der iøvrigt ere saa godt organiserede som nogen Byes Skoler kan være; at der ved sidste Skoleexamen gaves Børn, der havde forsømt nogle 100 Dage, og flere Skolebørn vare blevne reent borte; at Børnene kun søge Skolen en halv Dag, og gaae den anden halve Dag ledige, uden at Forældrene, som oftest, vide hvad de skulle give dem at bestille.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
Naar disse ved Byens Skolevæsen to store Mangler ere afhjulpne, maa Odense ogsaa have et virksommere Politie end det nu i saa mange Aar har havt. - Hvad der gjør Tildragelsen med disse umyndige Børn især sørgelig og i sine Følger uberegnelig, er at nogle af deres Forældre, dog langt fra ikke alle, have halet med dem. Disse Forældre blive nu vel straffede, men dog ikke anderledes end at de snart vende tilbage til deres huuslige Kreds, hvor Børnene da gives dem tilbage. Saadanne Huse blive letteligen Opfostringshuse for Tyve, Røvere og Mordere. Børnene kunne vel reddes, men ikke uden paa det Vilkaar, at de aldrig maatte vende tilbage til Forældrene; de maatte udsættes paa Landet eller i en Kjøbstæd, saa langt fra Odense som muligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
Kjøbenhavns Børs d. 18 Februari. Cours. Hamb. 2 M. 594, a vista 606. Amsterdam 2 M. 550, a vista - . London 2 M. 26 1/2 Rbdlr. Spec. 610. - Specier solgtes til 36 3/4 a 37 Rbmk., for Commiteesedler blev givet (med Rente) 93 1/2 pr. 100; Oblig. (uden Rente) 79. Norske Sedler 26. Svenske Sedler 5 Mk. 8 s. Disconto 10 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
Blandede Efterretninger. J Bjergbrudene ved St. Martre har Cuvier igjen opdaget Skildpadder og Fiske af saadanne Arter, som nu ikke ere til mere. Sædvanligen slutter man af saadanne Rester, at Jorden har undergaaet store Omvæltninger, hvorved hele Arter ere blevne tilintetgjorte. Men Hr. Trevirannes yttrer i sin Biologie, at mange Arter fra For verdenen have overlevet hine Omvæltninger. (Den overordentlige Forskjellighed, som man hos mange Slægter, f. Ex. Hundene, iblandt de enkelte Arter og Afarteer bliver vaer, synes i det mindste at stadfæste Mueligheden af en saadan Overgang.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
En Oversigt af Ægteskaberne i London 1816 giver følgende Resultat: bortløbne Mænd 1139, Koner 2348, lovlig adskilte Ægtefolk, (hvorunder da vel de solgte Koner ogsaa regnes.) 4175, Ægtefolk, der leve i aabenbar Krig, 17345, i hemmelig Uenighed 13279, de hinanden ligegyldige 55,240; de tilsyneladende lykkelige 3176; næsten lykkelige 127, og virkelig lykkelige 13. en Christen Smith. Hist Saturns det fromme lysblaa Øie Straaler mildt i Himlens Stiernehær. saa tit jeg stirred i det Høie Veemodsfuld min Tanke dvæled der Snart vil Skjebnen mig fra Eder fierne, Dette Minde trodser Tidens Elv, Kast et Blik op til min kjære Stierne, Der J møder mit – maaskee mig selv." End jeg grant den Aften kan erindre, Hører end hans qvalte Afskeedsrøst, Og saa til jeg skued Stiernen tindre, Blussed' Haab og Længsel i mit Bryst, Alt jeg saae ham atter ved min Side, Drømte mig den svundne Tid igien, Saae ham med os glædes, med os lide, Ham, vor Kierligheds trofaste Ven. Ristløs følger han sit Hiertes Stemme, Speider modig hver Naturens Skat, Dybest Afgrund ei hans Fied kan hemme, Jntet Field er ham for højt, for brat, Vilde Vover fraade ham imøde, Frosne Fieldvæg truer ham med Fald, Sand og Steen ham under Foden gløde - Varmere han brænder for sit Kald. Hulde Blomster, troe J ham ledsage! Eder havde han for alle kiær, Dvæler ej til Kongo's Bred at drage, Snekken alt dens stride Vove skiær, Flætter Eder i et kjøligt Teppe, Dækker Ørknens golde heede Sand, Jiler, tiler ak! J naae ham neppe, Alt han stiger paa den nogne Strand. Stolte Træe, udbred din tætte Krone, At ei Solens Jld hans Jsse naaer, Friske Blade, over heede Zone Vifter Kiølning, hvor den Ædle gaaer Styrk ham, fulde Green, med tunge Frugter; Lædsk ham, grønne Busk, med kiøligt Bær Slyng dig, saftig Urt, om Flodens Bugter; Qvæg din Ven – imens han Ede Ak! forgiæves kalder jeg paa Eder, J har svigtet eders bedste Ven, Brat Naturen ham en Grav bereder, Skiøndt han Livets Fylde offred den; Art og Blomst og Busk og Træ han søger, Varm som Elskeren sin Fæstemøe, Faren kun hans Kiærlighed forøger, Men forladt maa jo den Arme døe. Afrika, hvi skuffed du din Søster, Hun saa strygt sin Søn betrolde ig; Kraftfuld stiger han paa dine Kyster, Gridsk opsluger du hans kolde Liig; Guldet stial han ei af dine Floder, Rev ei Sønnen fra dit Moderskiød; Neil han kom jo som en kierlig Broder, Rakte Vennehaand og 7 fandt sin Død. Sorg, Natur, for dig din Elsker blegned Græder, Venner, J har tabt en Ven; Langt fra Eder han i Graven segned, Eders Taare kan ei væde den - Øiet naaer kun til hans kiære Stierne, Hiertet ahner, at han vandrer der Klart dens Straaler lyse i det Fierne, Og han skuer, hvad ham skiultes her. End jeg grant den Aften kan erindre, Hører end hans qvalte Afskeeds-Røst, Seer hans Minde hist i Stiernen tindre Til hans Vens og hans Venindes Trøst: Selv naar den ei lyser i det Høie Naar den vandrer til hans fierne Grav, J Cristellas fromme lysblaa Øie Himlen os en Minde-Stierne gav. Abdul Fungol. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höeckes Enke, i store Helliggeiststrædet No. 144.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-02-18
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.