Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-03-30
Denne Opfordring uagtet have vi hidtil dog ikke erfaret, at der er føjet den mindste forberedende Foranstaltning til at feire en saadan Fest. Man har ikke engang hørt noget ymte derom. Skulde da virkeligen vor Handel være sjunken saa dybt, at der enten ikke haves Ævne til eller Sands for en saadan Festligholdelse? Den mindste Klub høitideligholder jo sin Stiftelsesdag, og en Bygning, ved sin Bestemmelse saa vigtig, ved sin Alder saa ærværdig, som Børsen, skulde lade det andet Seculum henrinde og indtræde i et nyt, uden at den Stand, der i disse to Aarhundreder har høstet saa meget Gavn deraf, skulde bevidne dens store og udødelige Stifter den skyldige Taknemmelighed, Regentsen høitideligholdte i Fjor sit Jubilæum paa en værdig Maade, som en Stiftelse, der har bidraget saa meget til Videnskabelighedens Fremme og hvorfra saa mange Lærde ere udgaaede, og Børsen, hvis Indflydelse paa hele Statens Vel er saa uberegnelig, hvis Jndvirkning paa Handelens Flor, uden hvilken hverken Videnskaberne eller Konsterne, i et Land som Danmark, kunne bestaae, skulde stiltiende forbigaae sit Jubelaar, Krøniken skulde blot sige: "J Aaret 1824 var Børsens to Hundrede aars Jubilæum, men det blev ikke ihukommet i Danmarks Hovedstad. - Nei, det vil vist ikke blive Tilfældet. Den danske Handelstand, vil sikkert paa een eller anden Maade lægge sine Taknemmelighedsfølelser ved denne Leilighed forDagen. Er end Neptuns Trefork og Merkurs Slangestav hos os omhyllet med Sørgeflor, saa maa dette dog ikke nedslaae vort Mod, ikke udslette Erindringen om henrundne, lykkeligere Tider. Netop fordi Handelen befinder sig i en saa beklagelig Forfatning, bør man, ved behagelige Tilbageblik paa Fortiden, søge at gjenopreise det sjunkne Mod. Man tillade os derfor at gjøre nogle Forslag til Børs-Jubelfestens Høitideligholdelse. Fremfor Alting maatte den saa mærkværdige, af alle Fremmede saa beundrede Børsbygning, saavel udvendig som indvendig, istandsættes. Det gothiske Billedhuggerarbeide udenpaa, her i Hovedstaden det eneste i sit Slags, der begynder temmeligen at forfalde, maatte restaureres. Begge Facaderne, saavelsom det høist mærkelige Taarn, oppudses og istandsættes. Med Taget maatte der foretages en Hovedreparation, paa det det ei skulde regne ned i Kræmmernes og Boghandlernes Lader. De stygge, i Blyindfattede Vinduesruder, maatte borttages, og i deres Sted klare og store Ruder, saaledes som allerede er Tilfældet der i adskillige Boutiquer, indsættes. – Naar Bygningen nu saaledes udvendig og indvendig havde faaet et anstændigt Udseende, kunde man nærmere raadslaae om, hvorledes og hvilken Dag Jubelaaret skulde høitideligholdes. Rigtigst var det nok, at Grosserer Societetet paatog sig at ordne Festen. At den burde feires i Børssahlen, der i nyere Tider har faaet en saa smagfuld Indretning og Udziring, falder af sig selv. Sahlen kunde til Høitidsdagen udpyntes med Blomsterquirlander og Festoner, hvilket let lod sig gjøre, om Høitideligheden fandt Sted i Slutningen af næstkommende Sommer. Christian den Fjerdes Brystbillede maatte staae øverst i Sahlen paa en høi Piedestal. Paa Væggen maatte Navnene paa Handelens vigtigste Forfremmere i Danmark være anbragte i Transparent. Festen maatte aabnes af en, ved Alder, Kundskaber og Redelighed, lige udmærket Grosserer med en passende Tale, hvori Christian den Fjerdes store Fortjenester af den danske Handel i Særdeleshed, hans Stiftelse af det ostindiske Compagnie, og Handelens Skjebne, lige fra hans Tid indtil nu, med Liv og Kraft maatte skildres. Taleren maatte ogsaa i Korthed vise, hvilke Kjøbmænd, der fortrinligen have gjort Epoche i den danske Handelsverden, og hvad Handelen overhovedet har bidraget til at hæve Danmarks Rang blandt Europas Stater. Derfra maatte han gaae over til at skildre Handelens og Skibsfartens Viig tighed, især for en Stat som Danmark, bekjæmpede Fordomme, der ville nedsætte Handelen saadybt, og som ville indbilde os, at Fædrenelandet hverken trænger til den eller Skibsfarten. Han burde søge at godtgjøre, at ligesaalidet som nogen Biekube kan bestaae af lutter Vandbier, saa lidet kan en Stat bestaae af blot fortærende Medlemmer. Derved vilde det blive ham let at overtyde mange Lærde og Konstnere om, at det er ubeskedent, at see med Ringeagt ned paa den Stand, der dog skal bidrage til at føde dem, at Lærdom og Konst blive til en ufrugtbringende Skat, naar ikke Fabricanten, ved at forædle Producterne og Kjøbmanden, ved at afsætte dem og skaffe dem ombyttede med andre, søger at tilveiebringe den første Betingelse for den Lærdes og Konstnerens Virken og Stræben. Kort, Taleren maatte udpege Handelstandens, Vigtighed for Staten og den Ret, som ogsaa den har til at nyde for sit Arbeide nogle af de større Fortrin, Samfundslivet medfører. Han kunde ved den Leilighed beraabe sig paa den Fuggerske Families Lemmer, som fra Kjøbmænd bleve Fyrster, paa en Hope, Necker og flere, der spillede saa vigtig en Rolle i Europa. Til Thema for sin Tale kunde han vælge de Ord, der læses paa Latin over Børsens Portal: "at Christian den Fjerde, som Landets Fader og Statsoeconomiens heldige Bestyrer, følgende andre Potentaters priselige Exempel og brændende af Begjerlighed efter at forøge Danmarks Folkemængde, Velstand og Handel, indviede 1624 Kjøbenhavns Børs." – Efter endt Tale maatte et vist Antal af Kjøbenhavnske Grossereres Døttre, alle hvidtklædte med Myrthekrandse om Hovedet, bekrandse, under Ledsagelse af en passende Musik, helst componeret af en Kjøbmand, i hvis Stand der nu findes saa mange talentfulde Mænd, Christian den Fjerdes Billedstøtte. Høitideligheden kunde endes med et Bal. For ogsaa ved Velgjørenhed at forskjønne Dagens Festlighed kunde der ved Subscription samles Bidrag til en Stiftelse for fattige Grosserer- og Kjøbmændsenker, der fandtes værdige til en saadan Understøttelse. Derved vilde de Baand, som nu kun alt for slagt sammenholde de Handlende, stærkere knyttes, og mangen værdig Medborger, der er bleven et Offer for ulykkelige Tidsomstændigheder, finde nogen Hjelp i disse for Handel og Skibsfart saa høist ugunstige Tider. Skrækkeligt er det at tænke sig, at en Mand, der under Krigen førte en betydelig Handel, og stiftede i sine lykkelige Dage meget Vel, skal for ikke længe siden næsten være omkommen af Sult paa et Loftskammer. Saadanne Scener kunde neppe finde Sted, dersom de Handlende holdt mere sammen, og vare betænkte paa en Indretning, der i Nødens Time kunde række den Ulykkelige en hielpsom Haand; thi hvo er i Grunden i Modgang mere ulykkelig end den ødelagte Kjøbmand, Har han mistet sin Credi og sin Formue, saa har han mistet Alt. Hvad han har virket for Staten, var det end nok saa fortjenestligt, kommer da ikke i Betragtning Han staaer ene, ligesom om han ikke hørte til Samfundet mere; thi dette kræver vel Pligter, af ham, saalænge han er istand til at opfyld dem, men er han ikke mere istand dertil, saa kan han gjerne gaae og tigge for hver Mands Dør, uden at Samfundet troer at være ham nogen Bistand skyldig. Mueligen kunde Børsens Jubelfest bidrage til at bringe mere Sammenhold blandt Handelstandens Lemmer og befæste dens Anseelse i Staten.