Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-17
Sverrig. Den 5te Februari d. A., Klokken 10 om Aftenen, afgik Hans Majestæt, Kong Carl den Trettende, ved Døden. Følgende er denne Monarks korte Biographie Kong Adolph Friedrich, Hertug til HolsteenGottorp, som Rigstænderne havde valgt til den barnløse Kong Friedrich den Førstes Efterfølger, havde, førend han endnu besteeg Sverrigs Trone, i sit Ægteskab med Ulrike leonora, Kong Friedrich d. 2den af Preussens Søster, avlet tre Sønner: Gustav (24 Jan. 1746), Carl (26 Sept. 1748) og Friedrich Adolf (7 Jul. 1750). Allerede i sin tidlige Ungdom aflagde Carl Prøver paa et fortræffeligt Hjerte, hvilket, blandt andet, efterfølgende Træk ere et Beviis paa. En Dag traf han, ledsaget af adskillige Adelige, paa en Spadseregang i Navheden af Kongens Sommerslot, en gammel Officier af ærværdigt Udseende, paa hver Fattigdom var umiskjendelig. Prindsen talede til ham, underrettede sig om hans Omstændigheder, og erfarede, at han havde tjent længe og deeltaget i adskillige Feldttoge, men da han manglede de til sin Forfremmelse nødvendige Penge (den Gang kjøbtes alle Officierpladse, saa var han stedse bleven forbigaaet, og han søgte nu at komme paa Jnvalidernes Liste. Prindsen lovede at understøtte hans Ansøgning, men da han befrygtede at det vilde vare for længe, førend hans Ønske vilde blive opfyldt, saa spurgte han een af sit Følge, hvorledes han skulde være sig ad med at gjøre den Gamle en Foræring, uden at saare hans Delicatesse, Hans Ledsager svarede, at intet kunde være mere smigrende for Officieren, end at modtage en Foræring af Prindsens egen Haand. Carl paanødte ham nu sin Børs med de Ord: "det smerter mig, at en Officier, der har tjent sit Fædreneland som en brav Mand, skal kjæmpe mod Pengemangel, da jeg, som endnu intet har gjort for Landet, seer mig istand til at yde Dem Hjelp." - En anden Gang traf Prindsen paa et Spadsereridt en væltet Vogn, hvorunder der laae en gammel, udlevet, qvæstet Bondekone. Han steg af Hesten, reiste med sine Ledsagere Vognen op igjen, trak den Beskadigede frem, lod hende bringe til Staden, og helbrede paa sin Bekostning. - Fra den Tid af Carl havde naaet sin Manddomsalder, levede han i det oprigtigste og varmeste Venskab med sine Brødre, og viste Kong Gustav den største Hengivenhed. Denne skjænkede ham ogsaa sin hele Tillid. Ved Regjeringsforandringen (1771) aabenbarede Gustav ham sin Plan, og betroede ham Commanden over Armeen. Da Carl gik til Skaane, med fuld Myndighed over de i Egnen af Christianstad forsamlede Tropper, sendte Kongen ham den halve Deel af en sønderslaaet Krone, hvoraf han beholdt selv den anden halve Deel, denne skulde lægges ved Kongens Brev, der indeholdt hans sande Hensigter. Kongen ansaae denne Forsigtighed for nødvendig, ifald han af Senatet skulde blive tvungen til at underskrive nogle befalinger, der strede mod hans Hensigter. Begge Stykker gjemmes endnu i det Kongelige Museum paa Drottningholm, som et Mindemærke om broderlig Samdrægtighed. - J hans lange Liv oplevede han toRegjeringsforandringer i Sverrig. Den første og mærkværdigste indtraf, som bekjendt, 1771, da hans ældre Broder, Gustav d. 3die, ved sin Faders Død, kom til Regjeringen, og søgte at udvide Kongemagten, som var alt for indskrænket, vod forskjellige herskende Factioner, især Hatte og Huepartiet. Da paa Rigsdagen 1771 Gustav udførte hiint i Sverrigs Aarbøger saa navnkundige Værk, søgte Prinds Carl og hans yngre Broder, Friedrich, med Kraft at understøtte sin Kongelige Broder. Under det Foregivende, at modtage sin Moder, der var i Besøg hos sin Broder, Friedrich d. 2den, i Berlin, gik Carl til Skaane, medens hans Broder Friedrich, under det Paaskud at ville besøge en Sundhedsbrønd i Medevi, opholdt sig i Ostgottland. Begges sand Hensigt var, at vinde Officierernes, Soldaternes og Folkets Kierlighed paa samme Maade som Gustav, hvilket ogsaa tilfulde lykkedes dem. Efter den af Kongen udkastede Plan, virkede Carl, den Gang kun 24 Aar gammel, ganske i Samklang med ham, og viiste i Fæstningen Christianstad, en Aandsnærværelse, der hos en Prinds af hans Alder fortjente Beundring. - Uagtet Carl fra Begyndelsen af havde været bestemt til Anfører for den svenske Flaade, saa lagde han sig dog ogsaa med Jver efter andre Grene af Militairvidenskaben. J nogen Tid havde han det Sydskaanske Cavallerieregiment, og derefter var han i endeel Aar Oberst for Garden til Hest, der bestod af 2000 Mand. J det Hele var Krigskonst og Søe væsen altid en Hovedgjenstand for hans Beskjæftigelser. Saavidt man ved Studium kan bringe det, bragte han det, og for at fuldende samme, gik han i Aaret 1770 til Berlin. Her var Cavallerietjenesten hans Hovedgjenstand; han gjorde sig bekjendt med forskjellige ypperlige Indretninger, som han siden indførte ved sit Regiment, og gjorde det til eet af de bedste i Sverrig. Fra Berlin reiste han til Paris. (Fortsættes.)