Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-03-07
Debatterne om Addressen begyndte i Underhuset. samme Dag som Throntalen var holdet, bleve fortsatte i tre Dage og fik et Udfald imod Ministeriet. Oppositionen havde Dagen tilforn, hos Greven af Lichfield, forenet sig om et Amendement, som ikke skulde gaae de Kongelige Prærogativer for nær, og som Lord Morpeth skulde bringe i Forslag. Lord Sandon foreslog Addressen, støttende sig paa Kronens Prærogativer og paa at der ikke fandt nogen væsentlig Forskiel Sted imellem det greyske og det nærværende Ministerium, som begge vilde indføre. Reformer. Lord Morpeth foreslog nu følgende Amendement: At Deres Majestæts troe Communer erkiende med taknemmelig Erindring, hvorledes Acterne om Forbedringen i Repræsentationen ere, med Deres Majestæts Samtykke, blevne forelagte Parlamentet, og ved Deres Majestæts Sanction ophøiede til en Lov, at det med Tillid forventer Udviklingen af de videre Fordele af denne vise og velgiørende Forholdsregel, og nærer den Tillid, at Deres Majestæts Raadslagninger maae blive førte i en Aand af en vel overlagt og virksom Reform, og at den liberale og omfattende Politik, som har givet Folket den Ret igien selv at vælge sine Repræsentanter, og som har iværksat alle de Personers Emancipation, som befandt sig i Slaveriet i Deres Majestæts Kolonier og udenlandske Besiddelser, vil gaae ud fra en ligesaa liberal Synspunkt ved at stille vore Municipal-Corporationer under Nationens aarvaagne Overopsyn, hæve alle de protestantiske Dissenters velgrundede Besværinger, og afskaffe de Misbrug i Kirken, som hindre dens Virksomhed i England, forstyrre Jrlands sociale Rolighed og skade dette Jnstituts Karakteer i begge Lande, at Deres Majestæts troe Communer bede om Tilladelse til underdanigt at tilføie, at de ikke kunne andet end beklage, at Fremskridtene af denne Reform vare blevne afbrudte og satte i Fare ved Opløsningen af et Parlament, som alvorligt havde besluttet med Eftertryk at drive de Forholdsregler igjennem, hvorpaa Folkets Ønsker med den største og fuldkomneste Attraae vare henvendte. (Det er mærkværdigt at see med hvilken Klogskab, Kulde og Forsigtighed at saavel Torypartiet i Throntalen, som Whigpartiet i Addressen, ere gaaede tilværk, man seer at to mægtige Partier, som frygte hinanden, staae ligeover for og mod hverandre. Addressen berører ikke at et nyt Ministerium er blevet udvalgt, da dette var et Angreb paa Kongens Prærogativer; men at det nye Ministerium har opløst et Parlament, som ikke havde udviist en Stemning der kunde tiene til Undskyldning for et saadant Skridt. Partieaanden er kiendelig paa begge Sider; men den har slaget Moderationens Kappe om sig og har saaledes faaet et anstændigt Udseende. Oplæsningen af Amendementet fandt Sted under Oppositionens Jubel; desuagtet blev det efter de langvarige Debatter, hvori næsten alle Medlemmer af Anseelse toge Deel, kun antaget med 309 mod 302 Stemmer, en Majoritet, som ingenlunde er stærk nok til at slaae Ministeriet af Marken; da dette altid kan haabe at feire ved de enkelte Forhandlinger; thi der hersker en Fraktion i Whigpartiet, nu som fordum, de conservative Whigs (fordum de gamle Whigs) skille sig fra Reformerne (de nye Whigs); hine, med Lord Stanley i Spidsen, som ogsaa talte mod Amendementet, ville at man skal handle med Ministeriet, og blot modsætte sig deres Lovforslag hvor man finder dem urigtige. Disse forskiellige Partier holde særskilte Forsamlinger. Lord Stanley har 50 til 60 Medlemmer paa sin Side; Sir Francis Bur det holder sig ganske passiv; Lord John Russel er Oppositionens vigtigste Ordfører. Premierministeren Sir Robert Peel lod som han vilde, ved den ringe Majoritet, forlange en Omvotering; men han frafaldt det dog, og erklærede, at han ansaae Amendementet for at være Majoritetens virkelige Mening. 4 1/2 Lord John Russel erklærede derpaa, at han ved den første Subsidie-Bevilgning (som er Veien til at fælde Ministeriet), vil spørge den høitagtede Baronet om Parlamentets nye Opløsning er nærforestaaende.