Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-12-23
Politiske Betragtninger over Amerika. Man maae nødvendig antage om Guddommen at den med et Blik overskuer al Verden, med alt hvad der har været i den, er og skal blive. Mennesket derimod overskuer kun en liden Deel af den, og dette lidet nøder dets Forstand indskrænkede Evner det til inddeele i forskiellige Partier og Afdelinger, saa at den kan foretage sine Betragtninger stykkeviis, og udhvile sig ved at forlade den erne Afdeling, imedens den gaaer over til den anden, saaledes maae den forholde sig ved at betragte Naturens Forskiellighed, og saaledes ved at overskue Menneskeslægtens Begivenheder. Ved Betragtningen over disse sidste har man saaledes allerede forlænge siden antaget tre Hvilepunkter, man har nemlig inddeelt Historien i tre store Afdeelinger, den gamle, Middelalderens og den nye. Man har anviist den første af disse det største Tidsrum, det fra Adam til Christus (eller fra Begyndelsen af Livet til Opgangen af Lyset) hvilket man har antaget at udgiøre en Række af 3983 Aar. Men dette Tidsrum er mere rigt paa Aar end paa bekiendte Begivenheder; thi den ældste Tidsalders Begivenheder ere for det meste glemte, og det bistoriske Skueplads strakte sig ikke videre end i en vis Afstand omkring det Middellandske Hav, paa nogle Undtagelser nær. Med Christi Fødsel begyndte man en nye Tidsregning, hvilken gik indtil Aaret 1517, fra Christus til Luther (eller fra Lysets Opgang og til Adskillelsen af Lyset fra Mørket;) et Tidsrum, som man kalder Middelalderen; det var en Mellemtid imellem Lysets første klare Opgang og dets fulde Udbredelse, ligesom Tusmørket imellem Solens første Straaler indtil Udbredelsen af deres talløse Mangfoldighed over Jordkloden. Den politiske Skueplads udvidede sig i dette Tidsrum og Begivenhederne bleve, om ikke altid mere interressante, dog talrigere og mere forviklede. Alt, hvad der er foregaaet fra 1517 og til den nærværende Tid, regner man til den nye Historie. Men de historiske Begivenbeder tiltage bestandigt mere i Talrighed som i Jnteresse; den politiske Skueplads udvider sig over hele Jordens Kreds; Menneskelivets Spil under hver Himmelegn fletter sig ind i hinanden paa de mangfoldigste Maader; Hukommelsen overvældes af Begivenhedernes Mængde; Eftertanken segner under sine tilvoxende Anstrængelser, Menneskenes Forstand leder derfor efter en nye Hvilepunkt for at slutte sine ældre og begynde sine nye Forstninger. Men hvor skal dette hvilepunkt findes, hvor er den Grændse paa hvilken den nyeste Historie skal fremgaae af den nye? Allerede før Luther var Spiren lagt til denne Adskillelse, thi i Aaret 1492 opdagede Christopher Columbus Amerika, en nye Jordens Deel, fire Gange saa stor som Europa. Man aabnede en nye Vendepunkt for Menneskeslægtens Begivenheder; thi en nye Halvdeel af Jorden, som ligger i Lyset imedens den øvrige Halvdeel ligger i Mørket, og omvendt, viiste Veien til en nye Adskillelse af Tingenes Gang paa Jorden, hvis Afdelinger Skilsmissen imellem Lyset og Mørket hidindtil havde bestemt fra Tingenes første Begyndelse. Jmidlertid forblev den nye Jordens Deel længe intet videre end en Udvidelse af den gamle politiske Skueplads, end et Anhang til den Europæiske Politik, den politiske Skilsmisse maatte virkelig tage sin Begyndelse, førend den naturlige Skilsmisse imellem Lysets og Mørkets Egne kunde bestemme en nye Tidsalders Begyndelse for Menneskeslægten; førend den nyeste Historie kunde antages at udvikle sig af den nye.