Københavns Adresseavis, 1789-06-03
Jndsendt fra Landet. i Anledning af S. T. Hr. Cancellieraad og Raadmand Voltelens og Jfr. Kautrups Bryllup den 25 Mai 1783. Jeg vil, jeg bør ei til denne Dag; Da jeg seer Dem, min Ven, i Pagt at træde Med Deres Valgte. Kan en saadan Sag. En skienke mig en sand og festlig Glæde, Gaaer Tanken hen til den forsvundne Tid, Da De ved mig, til Fædres, Vennes Ære, Gik stadig frem med en utrættet Flid; Jo! denne Dag mig vist bør hellig være, De som Forældres Lyst, og Statens værdigt Lem Ved Himlens Raad i hellig Forbund træde Med Den, som Hiertet gav til Dem, Og nu med Dem vil deele Sorg og Glæde. Jeg seer min Skyld, og føler den i Dag, Erkiendtlighedens Røst jeg og bør lydes Skiønt landlig Harpes Stemme er kun svag. Mit Hierte, du da her dit Ønske yde: Gaae frem, Forenede, gaae længe frem, Med Haand i Haand til fælleds Held og Glæde! Selv Himlens Godhed følge Dem, Og Herrens Forsyns Haand Dem stedse lede, Nogle ringe Blomster at strøe paa min afdøde Vens Grav, den udi Live Velædle og Velfornemme Mand Hr. Lauriz Christian Simmelkiær, Borger og kunsterfaren Bogtrykker, født i Kiøbenhavn den 12 Martii 17737, død den 19 Mai 1789, 52 Aar 9 Uger 5 Dage. (indsendt fra Landet.) 1ste Sammels Bogs 2 Cap. 26 Vers. Saa skulde jeg og da den haarde Skiæbne friske? Og Dig! min Jonathan, min Ven, og Broder miste Blant Dødelige var Du mig vist dyrebar; Thi Du, som Broder, Ven, oprigtig, kierlig var. Fra første Skoleaar 1 jeg lærte Dig at kiende, Man tidlig fandt for godt til Skolen os at sende, J denne lange Tid vort Venskab varet har, Fortrolig Venskab just med Aarene tiltar. Pligt, Venskab, Kierlighed derfore mig nu byder: Trøds al Misundelse) at male Dine Dyder, Skiønt mine Blomster er kuns af en ringe Værd, Vil jeg dog stroe dem ud omkring Din Urne her. Hver Kunsterfaren Dig det Vidnesbyrd bør give At Du din Kunst forstod, og med mig underskrive: At Du var i dit Fag en flittig, virksom Mand, Den Roes Dig Avind selv jo ikke nægte kan? Hver Kasse, Presse, som ved Nat og Dagen svedte; (Thi Kunstforvandte i Dit Officin ey ledte Om Brød og Næringsven) bær Vidne om Din Flid, Og at Du i Din Kunst besad Jndsigt og Vid. Til Statens Ære og Medborgere Du tiente Til Nytte, og Dit Pund her daglig vel anvendte, De mange Skrifter, som gik ud paa Dit Forlag, Beviser: at Du ey har levet udi Mag. At giøre vel, det var Din største Lyst og Glæde, Din Ømhed taalte ey Nødlidende see græde, Du tiente tidt en Ven, drog Tornen af hans Fod, Der Svie Dig forvoldt, naar Du i Stikken stod; Thi Din Godgiørenhed blev ofte slet belønnet Af Utaknemlige. Din Dyd ey nok paaskiønnet, Kun slette Menneskeer tar alt for Skyldighed, Og paa Velgierninger at skiønne aldrig veed. de Dog blev Du aldrig træt, og kied ved at udove Godgiørenhed. Herpaa Du viste daglig Prøve. Hvad godt Du her har gjort, hiin Dag forklare maat Dog skal det til Din Roes af mig antegnet staae. J Kiøbenhavns latinske Skole 1748. Ham i sit 11te og mig i 12te Aar. Hvil rolig i Din Grav, til Guds Basune lyder, Og med Hensovede Dig frem at træde byder, 3 J Portene da skal Din Gierning møde Dig, Hvor hver god Handling vist belønnes naadelig. Din igienløste Siæl staaer nu for Lammets Throne, Beprydet (som en Brud) med Jesu Wærdskylds Crone, Ald Sygdom, Sorg og Nød befriet evig fra, Og Hunger Lammets Sang: Halle Hallelua! Deel Trøst, og Gud til Hans her efterladte Mage, Som Livets Byrder med Ham deelte mange Dage. Det være Hendes Trøst, at Hun tilvisse veed, At samles med sin Ven i Glædens Evighed. Prov. 31 Cap. 30 Vers.