Aalborg Stiftstidende, 1834-08-02
Kjøbenhavnspostens Redakteur er af en Ven gjort opmærksom paa, at Høiesteret i Sagen mellem Magister Lindberg og Pastor Visbye ikke kunde mortificere Hr. Vs Udtryk, paa Grund af at Hr. L. havde forsømt at udtagen Contrastævning, da Hof= og Stadsrettens Dom uden den ne Formalitetsseil fra Hr. Ls Side vilde være bleven ind totum stadfæstet. S. T. Hr. C. og C. R. M. - J. N. 1 (Af Viborger Samler.) Du forlanger at vide, hvorledes det er gaaet til, med minske i 23 Aar gigtmartrede Kones, i det 24de Aar saa pludseligen Helbredelse. - Jkke alene Dig, men mange deeltagende og derover opmærksomgjorte Venner, skylder jeg Svar derpaa - ja, jeg troer at skylde den saa saare forfulgte og betvivlede Sandhed, saavelsom den under lignende Lidelser mulig sukkende Menneskedeel, offentlig Tilstaaelse derom, saavidt en fordomsfri, taknemlig Familiefader, uden at hildes af nogen Sectanskuelse, er sig bevidst dermed at være tilgaaet. Det er en temmelig almindelig bekjendt Sag, at 23 Aars svære Gigt=Sygdomme, i en meget beklagelig høi Grad, som oftes indtil Fortvivlelse, under vort Haarige Ægteskab, forskjellige i retsindige Lægers Consultation og Kurer uagtet, dog tiltagende forfulgte Patientinden og nu tilsidst syntes at fore Hende Graven uundgaaelig imode. - Under deslige Lidelser, man tret paa det vante sovnløse Sotteleie; det ganske Hoved og Øren angrebet af den sværeste Gigtflod, var det Hun saa pludselig og ligesom paa eengang afkastede Sygdomslænkerne, efter Brugen af den kun brevconsulerede, ligesaa uegennyttige i etsom ædelmodige Homoopaths, Hr. Lunds Hende tilsendte homøopathiske Decilliondeels Medicin, hvis, nu snarlig i 2de Aar, uafbrudte helbredgivende Følger, min ganske talrige Familie taknemlig velsigner. - Det er alt hvad jeg veed omdenne Begivenheds Aarsag og Virkning en Tilstaaelse, ingen Bitterhed, Had eller Vrede mod Homopathien, dens Pudere eller dens i Retsindighed ufordærvede Udøvere, ingen Persons Anseelse kunne afskrække mig fra at offentliggjøre, saalidet som jeg dog derved har villet, eller meent at kunne bestyrke Tiltroen paa Homoopathiens Rimelighed, eller hværve denne fremmede forfulgte og forhadte Brødtyvl og Snyltegjæst, Hylding, det er en pligtig taknemlighedsfuld Afbetaling paa Sandhedens Alter, da Kuurmethodens Udførelse, og Tilværelse her, er beviislig! og ved Sandserne erfaret, om end min menneskelige Aand ei formaaer klarlig at indtrænge sig i Almagtsatomernes skjulte Dybheder. - Det være vitterligt, at ikkun Mindet om 23 Aars, i det mindste perilodiske Lidelser i min Familie er tilbage, at allerede saanær 2 Aars gjengivne, aldeles uafbrudte Helbred, Livets høieste Gode, er ombyttet med hine utrolige Pinsler. - Kun altfor uformuende, offter min ganske Familie ved denne Leilighed, Taknemlighedens, vel ikkun tørre, Skjærv til den fordomsfrie, uegennyttige Homsopaths Haand, der uforfærdet grakte os denne oplivende Funke fra Homoopathiens dybe almagtsfulde Rige. Held den fattige, evneløse Lidende, naar maaskee engang Helbred og Levegrændser ikke aldeles skulle kjøbes eller først gives efter Pennestrøg, Vægt eller Maal. - Dyret læger, som oftest, sin egen Vaade kunstløs og bekostningsfrie. - Skulde disse Goder af det ufattelige viisdomsfulde Skabningsværk, altid blive lukte for Menneskene, alene? Liv=Ø, den 15de Juli 1831. Ditlev Winding.