Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-08-14
Nogle af russisk Fangenskab undkomne franske Officerer fortælle blandt flere bemærkninger: De russiske Transporter ere meget talrige. De bestaae af en Mængde aabne smaa Vogne med 3 til 5 Hestes Forspand, og føres af Folk uden Uniform og Vaaben. Der gives Rækker af 100 Vogne uden en eneste Soldat De bruges til Levnetsmidlernes Transport. Ogsaa have de talrige Hobe af Reqvisitions=Karrer i deres følge, som de paa Slag Dagene bruge til deres Saaredes Transportering. De irregulaire Kosakkers Marsch er overordentlig. Man finder nogle 8 Mile foran Armeen, og andre ere 10 Mile bagester. De ere afdeelte i en uendelig Mængde smaae Detalchementer, som følge alle Veie og Stier. - Det er falskt, at den af Preusen, foretagne Krig er en følge af Nationalvillien. De Adelige og Kapitalisterne i de store Stæder ere derfor, men Borgerklassen og Landboen sukker derover. J de smaae Stæder og i Landsbyerne hersker en stor Bedrøvelse. Halvdelen af Militsen som befinder sig ved den preusiske Armee, er bleven ført derhen med væbnet Haand, Efter Jndvaanernes egne Tilstaaelser har den Kongl. preusiske Garde ved Lützen tabt 9 af hver 10 Mand. Der skal i Petusen gives en Landeværn-Reserve som skal være 50000 Mand stærk, men som for største delen bestaaer af Børn og Fædre. J flere Maaneder har den preusiske Armee ingen Lønning faaet. TvendOfficerer af Reserven, som Preusene ansee som deres andet Bolværk, sagde i de første Dage af Maj. Vi ere ikke rige. Kongen vil at vi skal tiene ham, men betaler han os ikke, saa gaae vi vor Vet." De havde endnu kun været 25 Dage under Vaaben. Saavidt er det allerede kommet med det preusiske Landeværns Krigs=Enthusiasme. Man erindrer sig, at Præsten i Jena, Chevalier Henri, den 26de April blev slæbt ud af sin Præstebolig og med Extrapost ført til Altenburg, hvor den preusiske en fra Fangenskabet hiemkommen fransk Officeer, der besandt sig hos ham, erholdet nærmere Efterretninger om denne Geistliges Behandling. Med flere fangne Officerer førtes han fra det blücherske Hovedqvarteer til Dresden. Overalt hvor de fremkom mishandledes de med Slag, overkastedes med Snavs og erholdte saaledes flere Saar. J Liegnitz rev Folket den ulykkelige Henri ud af Vognen, han mishandledes atter skrækkeligen med Stokkeslag og Stene, og man vilde slæbet ham til Galgen hvor allerede hans billede var ophængt. Med Magt maatte man rive ham ud af Pøbelens Hænder, og forvare ham i et Fængsel. Sentre veed man ikke hvad der er bleven af ham. Der forsikres, at han belagt med Lænker reiser om Nætterne, og at hans Bestemmelse er til Sibirien. - Den Taalmod og det Maadehold som denne nykkelige Olding udviser, fortiener den største Beundring. Officeren, af hvem man har disse Details, har hørt ham sige til den preusiske Kommandant: "Den Orden jeg har den Ære at bære. bringer Eder til at sittre. Var jeg ikke Ridder af Æreslegionen, saa vilde De uden al Tvivl have ladet mig dræbe paa en skiendig Maade; men da De kun har en svag Troe til Seiren, og da De veed, at De snarligen vil komme til at aflægge Regnskab for den store Napoleon, saa vil De vel nok tage Dem vare for at lade dræbe en af hans Undersaattere og især en af hans Æreslegions Riddere. J beskylder mig for at jeg foretrækkte de Franske. I have giettet mit Sindelang. Jeg er en Franskmand. Jeg har levet 40 Aar i Tydskland. J veed at jeg bestandigen har vægret mig for at lade mig naturalisere deri, og jeg er for stolt af mit Sinde laug og af min Titel som fransk Ridder, til at jeg skulde opofte denne. J beskylder mig endogsaa for at jeg ved Jena havde tient den franske Armee til Veiviser. J veed ikke til hvem J henvende eder for at undskylde eders Skam. Armeens fører ver Keiseren, han staaer ligeover for eder; hævn eder paa ham hvis J kunne, for Dagen har i flere No. meddeelt de yderst interessenteParlementsdebatter om Traktaten med Sverrig; især udmærkede af Oppositionen Hr. Ponsondy og Lord Holland sig, skjøndt efter Sædvane uden Nytte, ved deres kraftige Sprog imod den lige uretfærdige og trænkende Paastand paa Norge. Den første erklærede disse Grundsætninger for en tro Efterligning at Traktaten og Polens Deling, og spurgte, om ikke Frankerig vilde ansee dette Forhold som et Forsvar for sig, Dette Bytte, ligesom af Qvæg, denne Fortning om at omtuske Folkefærd imod deres Villie, havde formeget Lumpent og nederdrægtigt i sig. Lord Holland bemærkede, at fordi Nørvendigheds Tvang og Selvopholdelsens Love undertiden blev Regler, der overveiede alle andre, og Rusland havde maattet slutte en uretfærdig Traktat til Sverrigs Fordeel, kunde intet forsvare Engellands Deeltagelse i Forhandlingens Skam. Fordi Rusland ved et Ran havde sat sig selv i Besiddelse af Finland, derfor skulde til Erstatning en anden Regiering, hvorvil den var i Fred med begge Magter, fraranes en Deel af sine Lande. Hvad vilde der ikke blive for et Paasund til Almeenran, hvis en svag Magt skulde røves paa slige Grunde, Var det Aarsag til Krig med Danmark, saa lad den aabenlyst blive erklæret, det var nedrigt, at føre en Krig i Smug.