Berlingske Tidende, 1799-11-25
Paris, den 12te November. Den Hovedforandring, som man efter Buonapartes Ankomst fra Egypten ventede af ham, forenet med Steyes, er den 9de og 10de Novbr., tidligere end man ventede virkelig gaae sor sig. Allerede den 3de om Aftenen forsamlede det gamle Raads Sal=Jnspectorer sig overordentlig, og sammenkaldte den 9de om Morgenen Kl. 6 Medlemmerne af de Gamle, Raad. Disse ertlærte Cornet: "Den personlige Fare for Lovgiverne har aldrig været større end den nærværende. J forskellige Dage bleve Udsigterne de allerbedrøveligste. Dersom de Gamles Raad ikke føiet hurtige Anstalter til den truen. de Fares Asvendelse, vil Branden blive almindelig, og dens delæggende Virkninger ikke mere at standse. Den vil for tore Venner og Fiender, og de Overblevne skulle blot kunne fælde bittre men unyttige Taarer paa Grushobene. Ved den tingeste Forhaling er Republiken forløren, og dens Brenraskal blive under Rovsualenes Kiør, som ville slaaes om densvillede Knokker. De Sammensvorne komme talrigt til Paris, og de allerede derværende have trukket deres Dolke med Lovgiverne og de fornemste Embedsmænd. Paa den Rapport derretterte de Gamles Raad, at det lovgivende Corvskulle forflyttes til St. Cloud, hvor begge Raadene skulle stræde sammen om Middagen Kl. 1 i Slotsfløiene. Til Geheral Buonaparte blev overdraget Omsorgen for det lovgiven4de Corpses Sikkerhed, og alle i Paris værende Linietropper og Mationalgadere satte under hans Befaling. 300des Raade, blev givet Underretning om denne Beslutning og overordent: lige Courerer bleve afsendte dermed igiennem hele Frankrig. - Kl. 10 om Formiddagen mødte Buonaparte i Generalunifor men og geleidet af Generalerne Moreau, Macdonald, Lefevre, Berthier, Bournonville, Murat, Lagne de i de Gamles Raad, hvor Decretet blev oplæst for ham, og hvori paa han gav følgende Svar " Republiken var sin Undergang nær, men deres Deeret skal rædde den. Vee Dem, som vilde Uordener og Uroeligheder. Jeg skal understøtte ling, Dem med alle Republikens Venner Stiftere og Forsvarere Generalerne Berthier og Lefevre tilligemed alle Tapre under min Command ere enige med mig. Vore Armee skulle fuld byrde Deres Rednings Deeret. Vi forlange en paa sand borgerlig Friehed og nationairepræsentation grundet Republik Vi skulle bekomme den. Jeg sværger derpaa Alle Over officerer, som geleidede ham, raabte: vi sværge ogsaa derpaa. Dele Salen gav Gienlyd af det Raab, Republiken leve, Præsidenten svarede: General, de Gamles Raad antager Deres Eed. Det slaaer sin Liid til, at den, som aldrig var Seieren utroe, vist skal blive sin Eed troe. - Om Morgenen Kl. 9 vidste man i Palaiet Luxemburg endnu intet, at hvad der foregik i de Gamles Raad. Stenes og Roger Ducogit og svadserede i Palaiets Have. Da Efterretningen ankom fra de Gamles Raad, gik Røger Ducos til de 3 øvrige Directører og spurgte dem, hvorhvidt man kunde fæste Troe dertil, Disse kunde ikke give ham nogen Oplysning, og altsaa fulgte han Sleye, som paa den første Efterretning var steget til Hest, Strax herpaa begav Director Sleyes sig i de Gamles Raad Roger Durog kom der til ham. Buonaparte mynstrede det lovgivende Corpses Garde. Botot. Director Barras's Fortroelige, kom til ham. Efter nogle sagte Ord, som man ikke kunde høre, sagde Buonaparte lydelig til Botor: "Hvad have J gjort af Frankrige, som jeg efterlod Eder saa glimrende i Jeg efterlod Eder Freden, og Jeg har igjen fundet Krigen; Jeg efterlod Eder Seieren, og har fundet Neder lage; Jeg efterlod Eder Millioner fra Jtalien, og har fundet igien røverske Løve og Elendighed. Hvad have J giøre med 100, Franske, som jeg kiendte: De ere døde, og Besynderlighed min Berømmelses Kammerater. - Buonavarte mynstrede herpaa alle øvrige Tropper i Thuillerierne under et almindeligt Fryderaab. Om Middagen traadte 500des Raadet tilsammen. Sammes Præsident havde Decretet af de Gamles Raad i Haanden, og erklærede: "Den 103 Artikel i Constitutionen indeholder, at paa samme Dag paa hvilken de Gamles Raad decreter er det lovgivende Corpset. Forflytning, kan ingen af begge Raadsforsamlingerne vider, raadslaae, uden at giøre sig skyldig i et Attentat mod Republitens Sikkerhed. Jeg ophæver altsaa Forsamlingen, og adiounerer 500des Raadet til i Morgen Middag til den venstre. Slotsfløi i St. Clud. - Alle Medlemmer støde og raabte Republiken leve, og skildtes ad. Jmidlertid havde Directorerne, Barras, Gohier og Moulin, kaldet General Lefevre til sig i Palalet. Denne sagde dem, at han ikke mere var Commandant, men at Buonaparte var det. Sidste nævnte har gjort Lefevre til sin første Adjutant. General Angereau kom ogsaa til ham, og spurgte hvorfor man ikke havde kaldet ham. Buonaparte omarmede ham 3 Gange, Municipaliteterne i Paris ere blevne alsatte. Om Middagen Kl. 12 1/2 aftakkede Barras, og en Ærevagt af 100 Mand, geleidede ham til hans Landsæde Grosbois. Gohier og Moulin takkede ligeledes af. Moulin vilde om Morgenen tidlig da han erfarede, at Buonaparte havde forsamlet saa mange Officerer i sit Huus, omringe samme, og beordrede dertil en Bataillon; men samme adlydede ikke. J samme Øieblimarcherte Directoriets Garde fra Palaiet Luxemburg, og begav sig til de Gamles Raadsforsamling, hvor Sleyes og Røger Ducos befandt sig. - Den 10de Novbr. traadte de Gamles Raad tilsammen i St. Clond. Det erklærede, at det efter Stemmefleerheden var forsamlet, sendte af den Aarsag et Budskab til Directoriet, og udstædte tillige en Proclamation til det franske Folk. Klog om Eftermiddagen skriver Directoriets Generalsecretair Laarde, at han kunde ikke imodtage dette Budskab; thi 3 Directører havde aftattet, og den femte, Sleyes, var for hans egen Sikkerheds Skyl sat af General Buonaparte under Bevogtning. Det giver altsaa intet Directorium meer. Kl. 4 om Eftermiddagen opkom en stor Bevægelse i Salen, og man meldte General Buonaparte. Han traadte ind med fine Adjutantere, sig Tilladelse at tale, og sagde: "Repræsentantere! De ere ikke i sædvanlige Omstændigheder, De staae paa en Vulcan, Tillad, at jeg med en Soldats Frimodighed taler, og hører mig først, førend De dømme mig. Jeg var rolig i Paris, de jeg fik Deres Deeret om Deres og Republikens Fare. Jen kaldte strax mine Vaabenbrødre tilsammen. Vi ilede til Deres Understøttelse, og tilbøde Dem Nationens Arme hvis Hoved de ere. Vore Hensigter vare rene og uden Egennytte. Til Tak for det, som vi gjorde i Gaar, overøser man os i Dag med Belyvelser. Man taler om en nye Cæsar, om en nye Crommel. Man udspreder, at jeg vil indføre en Militair=Regiering. Havde jeg villet undertrykke Friheden, og rive Overmagten til mig, skulde jeg ikke have fulgt Deres Befalinger, og havde ikke først af Dem modtaget denne Overmagt. Meer end een Gang har man opfordret mig til at imodtage samme. Efter vore Seiervindinger i Jtalien kaldte Nationens Ønske, mine Kammerater, hine Soldatre, mig dertil. Disse Soldatre som siden de nu ikke mere staae under min Commando ere blev ne saameget mishandlede, og nu maae føre i de vestlige Departementer en forskrækkelig Krig, som Dumhed og Forræderie atter have antændt. Jeg sværger Dem, at Fædrenelandet har ingen ivrigere Forsvarer end jeg. Jeg opofter mig ganske deres Befalingers Fuldbyrdelse; men der offentlige Velhænger nu af Dem. Vi have intet Directorium mere, 4 have aftattet og den Femte er sat for hans Sikkerheds Skyld under Forvaring. Politieministeren melder mig, at adskillige Steder i Vender ere faldne i Chouanernes Hænder. De Gamles Raad maae overveie Farens Storhed. Det maae afværge alle Ødelæggelser; det maae afvende Forliset af de tvende Ting, for hvilke vi have gjort saa meget, Friehed og Liighed, Crinalet raabte: og Constitutionen) Buonaparte vedblev : "Constitutionen er bleven overtraadt den 4de Sept. 11te Maji og 18de Junii 1799. Alle Factioner beraade sig. paa Constitutionen og alle overtræde den. Den kan ikke mere rædde os, da den ikke bliver reserteret af nogen. De seer mig ingen elændig Ræntemager under Hytleriets Maske. Je har viist at jeg er Republiken hengiven. Al Forstillelse er hos mig unyttig. Constitutionen er adskillige Gange bleven overtraadt. Vi kunne itte skaffe den igien den Agtelse, som der behøver, laver og i det mindstrædde dens Grundvolde, Friehed. og Liighed. Jeg lover at nedlægge, saasnart Faren er fordie, den mig anfortroede Magt. Jeg vil blot være den Arm som fuldbyrder Magntraturens Befalinger; hvilken De ville udnævne. (Slutningen følger )