Berlingske Tidende, 1752-05-26
Extract af et Brev fra Pondichery, af 14 October 1751. Da Jdanet=Madikan Mouzasersinque var paa Marche, for at tage Possessien af sine Stater, kom de Pataner, een af hans allierede Nationer, og udplyndrede endeel af hans Eqvipage og Bagage, ja lavede sig endogsaa til, at forlade reent hans Partie, og drage fra Armeen. Den gode Nabab lod skyde paa dem, men udi den Allarm blev han selv ramt med en Piil, saa han faldt død ned af sin Elephant. Da de Franske, som geleydede denne ulyksalige Prinz, for at komme ham til Hielp i Nødsfald, saae, at hans Tropper kom i Uorden, greeb de Patanerne an, hvilke derpaa strax toge til Flugten. Saa snart som Mouzafersinques Død rygtedes, forsamledes alle Cheferne for de Allierede, og som de ikke fandt for godt, at saa talrig en Armee, og som bestod af saa mange adskillige Nationer, skulde længe være uden Anfører, saa foreenedes de alle om at udvælle Sayet Mahametkan Babadour-Salabetzinque, den afdøde Nazersingues Broder, siden Mouzasersingues Søn er kuns et ungt Barn 3 til 4 Aar gammel; dog har man tillagt dette Barn og hans Moder en stærk Pension, samt en vidtløftig Domaine. Efterat Salabetzingue var af den heele Armee erkiendt for regierende Nabab, skikkede han Bud efter den commanderende Officier over det DetachemenFranske Tropper, lod ham sidde ned imellem sig og sine Brødre, og udbad sig de Franskes Venskab, sigende, at han vilde stadfæste alle de Donationer, som hans Formand havde gjort til dem, og at han skulde være saa taknemmelig, som det nogensinde kunde forlanges, dersom de Franske vilde geleyde ham indtil hans Stater, ligesom de havde agtet at giøre ved Mouzafersinque. Da nu intet kunde være fordeelagtigere for de Franske, end at fyldestgiøre den nye Nababs Forlangende, saa gav man sig paa Marche, for at geleyde ham. Saasnart som det var skeet, skikkede han de sædvanlige Parqvanas eller Patenter til Pondichery, hvor han confirmerede de Franskes Eiendoms Ret til Mazulipatam med sit tilhørende District, og Øen Divi, som hans Formand til den havde afstaaet. Gouverneuren udi Fortet Canoul, som ligger paa Veyen fra Pondichery til Golconda, vilde giøre nogen Modstand; men Fortet blev ved et lidet Antall Franske under Commando af Msr. le Normand og de Kreiean ved Storm erobret. Nogle Dage efter denne Expedition erholdt man den Tidende, at en Chef for Maratterne, navnlig Basiro, lavede sig til med 25000 Mand, at gribe Salabetzingue an; men alle hans Truseler, som sigtede til intet andet end at erholde en Sum Penge, bleve til intet, saa snart som Armeen nærmede sig. Mouzafersingues forrige Premier Minister, som i samme Qvalitet var trædet i Tieneste hos den nye Prinz, fik Commission, at begive sig hen til Bajiro, for at tractere med ham, hvilket havde saa god Virkning, at han udbad sig Nababens og de Franskes Venskab. Det var omtrent midt udi April Maaned 1751. at Salabazinque, hvis Armee voxede hver Dag til, holdt sit Jndtog udi Ederabat, en ny anlagt Stad, som nu er Hovedstaden udi Kongeriget Golconda, da af den gamle Hovedstad staaer intet meere end en liden Forteresse. Sammesteds gav Salabetzinge de Franske nye Kiendetegn paa sin Høyagtelse og Taknemmelighed. Efterat de havde opholdt sig hen ved en Maaned udi Ederabat, gav Nababen med det Detachement Franske Tropper sig paa Vey af Anrengabad, Hovedstaden i Kongeriget af samme Navn. Urderveis erholdt han fra Hoffet i Dehly Store Mogolens Fir man eller Patent, som gav ham fri Myndighed over Dekan. Paa denne heele Marche mistede de Franske ikke meer end 15 Mand ved Sygdomme og Desertion, og 3 bleve dræbte &c.