JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
(Jndsendt.) Naar Landmanden klager over høie Skatter og lave Kornpriser, svarer Kjøbstædmanden, at den førstes Skatter for nærværende Tid ikke ere høiere end forhen, og at de lave Kornpriser grunde sig paa Pengevæsenets Forbedring. Landmandens Klager synes altsaa ugrundede, og de lave Kornpriser kunne, med Hensyn til Kjøbstædsborgere, vel endog ansees for et Gode. Vi ville undersøge, om det forholder sig saaledes. Først maa det afgjøres, om Landmanden ernærer Borgeren, eller denne hiin. Vel trænge de begge til hverandre, men om ogsaa Kjøbstadens Porte bleve lukkede, vilde Landmanden dog kunne bestaae. Vilde dette vel være Tilfældet med Borgeren, Lever altsaa Borgeren af Landmanden, saa rammer dennes Tab hiin paa en indirecte Maade, og begge deele Skjebne med hverandre. Vi kunne dernæst gaae over til det Spørgsmaal, om Skatterne for Landmanden ere for høje og om Kornpriserne ere for lave? Da Begrebet om høit og lavt er saare relativt, saa kan herpaa heller ikke svares med Bestemthed. Kun det er vist, at Landmandens Production maa staae i Forhold til hans nødvendige Forbrug, eller omvendt. Om Productionen kan der, ville vi undersøge. J dette Øjemed har jeg for mig liggende en AmtstueQvitteringsbog for en Gaard paa ikke fuldt 6 Tdr. Hartkorn i Sielland. Jeg seer deraf, at Gaardens Skatter vare 1813: 220 Rbd. 5 Mk. 8 s., som efter Kapitelstaxten for samme Aar, der for Byg var 12 Rbd. 1 Mk. 13 s., omtrent udgjorde 18 Tdr. Byg. For samme Gaard er Skatter for 1820 i de 2 første Qvartaler beregnet til 109 Rbd. 57 s., følgelig ville de for hele Aaret omtrent udgjøre 220 Rbd., ligesom i 1813. Jeg tager derimod Statstidenden i Haanden for at see nærværende Torvepriser, og finder at Byg sælges for 14 Mk. Den samme lille Gaard, der i Aaret 1813 med 18 Tdr. Byg kunde afbetale sine Amtstueskatter, behøver altsaa i Aaret 1820 allene til denne Gjenstand 94 Tønder Byg. Skatterne udgjøre dog kun en liden Deel af Landmandens Udgifter. De øvrige staae netop i samme Forhold. Til Renters, Folkeløns Betaling og andre Fornødenheders Udredelse, behøves nu 8 Gange saa meget Byg som i 1813. Jeg vil ikke belave mig paa at gjendrive den Jndvending, at disse to Aar maaskee ere valgte for at vise en stor Contrast. Dette er ikke Tilfældet; jeg veed ei heller om ikke andre Aar maaskee endnu levere ligesaa stor Forskjellighed. Jeg tog det første og sidste Aar i min Qvitteringsbog, og studsede ved Sammenstillingen. Men det er vist, kræver Skatterne af min Gaard for 1820, som det lader, 94 Tdr. Byg, saa kræve de øvrige Fornødenheder og Productionsomkostninger i det mindste det Dobbelte, det var . . . . . . . . . . 188 Tdr. tillagt de første . . . . . . . 94 gjør 282 Tdr. Jeg saaer ei over 8 Tdr., og avler ei over 10 Fold, giør . . . 80 Tdr. Underballance 202 Tdr. Den øvrige Sæd gaaer til Tiender, Landgilde, og fortæres i Huusholdningen, samt til Gaardens øvrige Fornødenheder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Endnu er Yttringen af det Haab tilbage, at Hr. Professor Smith ikke vil vredes over det her Fremsatte. Det Ønske, at gjøre en Classe af mine Medborgere, som for endeel kun ere lidet bekiendte med Forelæsninger, og hvoraf mange maaskee ikke engang ahne Tilværelsen af saadanne, der kunde være dem saa nyttig, maa jeg bede antaget til Undskyldning for den Dristighed, jeg har tilladt mig; kun beklagende, at et Blad som nærværende vel ikke læses af alle dem, jeg i denne Henseende ønskede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Hvorvidt Udenadslæsning uden vidtløftig Forklaring og Opløsning af hvert Ord og Begreb, bruges ved den indbyrdes Underviisning, kan jeg af Mangel paa Kundskab om denne Sag, ei melde noget om, men ifald dette og finder Sted ved den *) Tidsbestemmelse for det nye Testamente, S. 343. Trykt 1786. indbyrdes Underviisning, saa er det noget som baade tilforn har været brugt og endnu bruges paa adskillige Steder, og bifaldes og anbefales af adskillige lærde og udi Underviisningsfaget kyndige Mænd, og hvorpaa jeg herefter vil anføre adskillige Exempler. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Jndenlandske Efterretninger. Overrets=Advocat Rahtgens Morder er nu opdaget og greben, hvorved den næsten i alle tydske Tidender fremsatte Mening om et sandsynligt Selvmord er tilintetgjort. De nærmere Omstændigheder ved denne Udaad ere følgende. Den 1ste October feirede Advocat Rahtgen sin 52 Fødselsdag i Kredsen af hans Familie og et talrigt Selskab af Venner, i Eimsbüttel i den saakaldte Henssen Hof. Hans Huus i Altona var imidlertid overladt til Tjenestefolkenes Opsigt, hvilke ligeledes havde foranstaltet en lille Fest, for at høitideligholde Dagen. Først silde om Aftenen vendte Selskabet tilbage til Staden og blev endnu samlet til henimod Kl. I. Klokken 1 1/2 lagde de sidste i Huset sig til Roe. Om Morgenen, Kl. 5 var Tieneren den første, som mærkede Røg, hvilken han opdagede at komme fra hans Herres Værelse. Han gik ind og fandt det hele Locale, tre ved hinanden liggende Værelser, opfyldt med Røg. Han kaldte paa sin Herre, men da han ikke fik noget Svar, troede han, at denne allerede var staaet op, og skyndte sig op ad Trappen for at vække de øvrige af Husets Beboere, ialt 10 Personer. Det første og nødvendigste var at tænke paa Slukningen af den paa flere Steder i de med Røg opfyldte Værelser udbredte Jld. Man søgte efter Gadedørsnøglen paa det sædvanlige Sted, men den var ikke at finde. Man raabte derfor ud af Vinduerne om Hielp, og en af Naboerne indslog Gadedøren med en Øxe. Nu først fandtes, efter at Jlden var slukket og Røgen havde faaet Luft, Advocatens myrdede Legeme liggende paa Gulvet udenfor Sengen. Ved den endnu samme Morgen af Lægerne anstillede Besigtigelse af Liget erfaredes, at han ialt havde 21 Saar. Flere af disse vare kun Snit og Stik i Armene, i Hænderne o. s. v., andre derimod mere betydelige, nemlig et dybt Saar i Brystet og et Par Stik paa Siderne af Halsen, ved hvilke venae Jugulares var sønderflidt. Alle disse Saar vare fandsynlig bibragte den Myrdede i en lang Kamp med Morderen; men ingen af dem var absolut lethal, Døden foraarsagedes egentlig ved Tabet af det meget Blod ved saa mange Saar. Det første Rygte om Selvmord tabte sig snart ved denne nøie Undersøgelse. Advocat Rahtgens talrige Venner havde desuden altid kjendt ham som en munter Mand og Ven af Glæden, af sanguinisk Temperament, hos hvem man aldrig havde fundet Spor af Hypocondrie og Melancholie, som arbeidede flittig og med Anstrængelse, men efter fuldendt Gierning ogsaa gjerne nød Livet med sine Venner. Han var ugift, men levede dog med en talrig Familie i de lykkeligste Forhold.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Hvad hans Efterladenskabers Undersøgelse af Retten angaaer, var han i Besiddelse af store Summer i rede Penge og af endnu større i Papirer, som deels vare hans Eiendom og deels deponeret hos ham. Ved den første Undersøgelse, som ikke ledede til noget Spor, efter Gierningsmanden, savnedes et betydeligt Antal Kongelige, paa Jhændehaveren lydende, Obligationer, som skal beløbe sig til 12 a 16,000 Mk. Banco.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Retten lod Bankørerne i Altona underhaanden tilstille Numerne paa Obligationerne, i Tilfælde at der skulde tilbydes dem Obligationer tilkjøbs. Noget efter fandt en Altonaer Bankør nogle af de til den Rahtgenske Masse hørende Obligationer hos en Bankør i Hamborg, og erfarede af denne, at han havde kjøbt dem af et ungt Menneske, som kaldte sig Christian Meinecke og efter Sigende var fra Krempe, og tildeels betalt samme, men at Sælgeren endnu samme Aften vilde indfinde sig hos ham, for at modtage Resten af Pengene. Begge Bankører anmeldte nu dette for Politiet i Altona, som med Vedkommende i Hamborg tog de nødvendige Forholdsregler, for at anholde det mistænkelige Menneske ved hans Aften besøg hos Bankøren i Hamborg. Han indfandt sig ogsaa virkelig, og var strax, efter den ham gjorte Betydning, beredvillig til at følges med til Altona, for at bevise hans retmæssige Besiddelse af Obligationerne; men ved hans Ledsageres Uagtsomhed undløb han paa Veien imellem Hamborg og Altona. Siden Christian Meineckes Undvigelse savnedes tillige et i Hamborg sig opholdende Menneske ved Navn Viehlmann, som havde været hos Advocat Rahtgen som Tjener, hvorved stor Mistanke for Deeltagelse i Forbrydelsen faldt paa ham, og den Omstændighed, at hans Kone, som han først havde ægtet efterat Mordet var skeet, og som forhen havde tjent i Rahtgens Huus, virkelig hed Meinecke og var født i Krempe; fremdeles, da man fandt betydelige Pengesummer i hans Huus, satte disse Omstændigheder det næsten udenfor al Tvivl, at Viehlmann og Christian Meinecke var een og samme Person, især da man siden opdagede flere Omstændigheder, som vare høist graverende forbenævnte Viehlmann til at være hans forrige Herres formodede Morder. En Meklenborgsk Land husar har anholdt Morderen og afleveret ham som Fange i Boitzenburg. Af det over ham afholdte Forhør erfares, at han virkelig er den Christian Meinecke, som har solgt de stiaalne Obligationer og som løb bort fra sine Ledsagere paa Veien i mellem Hamborg og Altona. Endnu fandtes en Sum af 238 Lidore hos ham. - Nogle faa Dage før Mordet blev begaaet havde Vichlmann forladt sin Tieneste hos en anseelig Kjøbmand i Hamborg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Mordinstrumentet, som fandtes ved Advocat Rast gens Liig, er bleven kjendt som en hiin Kjøbmands Kjøkken tilhørende, tilfældig afbrukken og siden savnet Kniv, og et efterladt blaat Lommetørklæde befandtes at tilhøre Viehlmann. - Den 1ste November, om Aftenen, afreiste Politiemesteren i Altona, Hr. Etatsraad v. Aspern, til Boitzenburg, for personlig at modtage den der fængslig anholdte Viehlmann.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Odense, d. 3 Novbr. Jfølge de sidste Efterretninger man læser fra Jtalien, var vort elskte Fyrstepar med Svite den 16de f. M. endnu i Qvisina, 1 1/2 Miil fra Rom, befandt dem vel, og agte i Juni næste Sommer at indtræffe igjen i Danmark. Fyen havde engang paa sine 48,293 Tønder Hartkorn, 114 Herre= og Sædegaarde, og 120 Præstegaarde. Disse sidste ere vel til endnu, og kunne vente at blive forøgede med i det mindste een endnu for Paarup Menighed; men hvormange ere der tilbage endnu af de første, efter den Udstykningssyge, der engang hørte til Dagens Orden, er det nok ikke hast at sige med Vished. Jmidlertid har det al Udseende til at man engang vil faae ligesaa travelt med at faae Bøndergods samlet under Herregaarde, som man i hiin Tid havde for at faae Godserne adsplittede. (Jversens Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Odense. J Magazin for Reiselagttagelser. meddeler Hr. Pastor Wedel i Everdrup nogle bemærkninger fra en Jndenlandsreise, han foretog 1818, hvori han regner til Odense Byes Forskjønnelser den prægtige Vesterport, kunstig opført af Jern, hvis Mage i simpel Pragt Forfatteren ikke har seet i Danmark. - Gid det var saa vel, men her kan Man sige, ikke Alt det, som glimrer, er Guld. Det er nemlig Maleren, som tilkommer Æren, da Jernporten bestod af malet Træe, og var allerede i Aaret 1819 saa ødelagt, at den maatte give Plads for to simple Stakitlaager. Det, som ellers hæver denne Entree til Byen, er Murene paa begge Sider med 2 større og 2 mindre Vaser, og over Midten det danske Vaaben i Jern, men Skjoldmændene, som holde det, ere sande Gripominusser. (Hempels Av.) Faaborg, d. 30 October 1820. J Anledning af Hs. Majestæt Dronningens og Hds. Kongelige Høihed Kronprindsessens Fødselsdag, gaves i Søndags den 29 Octbr. af det herværende Steinerske Skuespillerselskab: "Klara af Hoheneichen, Ridder=Skuespil i 3 Acter af Spies, oversat af A. Steiner. Før Stykkets Begyndelse blev en af Hr. Skuespiller P. L. Bigum forfattet Prolog af ham selv fremsagt. - Ved Prologens Fremsigelse var Skuepladsen smagfuldt dekoreret, i Baggrunden hang Deres Majestæter Kongens og Dronningens og Hs. Kongel. Høihed Kronprindsessens Büster, omkjedede af Blomster-Gui lander. Saavel den fremsagte Prolog, som det derefter givne Stykke, blev af Publikum modtaget med uddeelt bifald, og Enhver gik med glade Følelser for Dronningen, Kronprindsessen og hele Kongehuset til sit Hjem. Aalborg, d. 30 Octob. Vor allernaadigste Dronnings og dyrebare Kronprindsesse Carolines høje Fødselsdag festligholdtes iaftes i Klub den Enigheden med Bal og Assemblee, der bivaanedes af Stiftets ædle befalingsmand, Stadens høie Øvrighed og mange Honoratiores. Ved Bordet blev en til Festdagen forfattet Sang af sjungen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Holstebroe, den 30te October. Nogle af Byens Jndvaanere i Forening med de meest oplyste Landmænd af Omegnen sammentraadte den 28de October, og oprettede et Selskab til Landbrugets Fremme i den Egn. Selskabet gaves "Holstebroe Landoeconomiske Navn af: Selskab." Amtets Øvrighed Hr. Kammerjunker, v. Lorenz behagede at tiltræde Samfundet som Formand. Da Selskabet allerede tæller blandt sine Medlemmer Mænd af udmærket Virksomhed og Jndsigter i Landoeconomien, saa smigrer man sig med, at dette Samfund vil bidrage ikke lidet til et bedre Jordbrugs Fremme, i en Egn saa langt fjernet fra vort høipriselige gamle Landhuusholdnings Selskabs specielle Tilsyn. Maatte dette Selskab ved en liden Fond see sig i Stand til udbredt Virksomhed, da siges der: at samme meest skulde anvendes til, ved Exempler af enkelte fordeelte Huusmænd som dyrkede deres Jorder efter Selskabets Forskrifter, at overbevise andre Jordbrugere om Gavnligheden og Mueligheden af Staldforings og Vexeldrifts Jndførelse. Viborg. Hds. Maj. vor allernaadigste Dronnings og Hds. Kgl. H. Kronprindsessens Fødselsdag den 28de October, blev her i Staden, feiret med dramatisk Forestilling, en Epilog og Tilskuernes Fryderaab: "leve Marie, leve Caroline!" Hvorefter var Assemblee og Spiisning, hvor en Sang til Dagens Festlighed blev afsjungen. Om Mandagen endtes med et muntert Bal, denne alle Danskes Fest. - Regnen, der næsten uafbrudt daglig i 3 Uger har udholdt, gjør Veiene yderst slette og hindrer de endnu i Moserne staaende Tørvs Hjemførsel. Her er (ligesom og fra Odense skrives) megen Mangel paa Rigsbanktegn til Sedlers Vexling.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Ved Ugledie Tinghuus lukker en gammel 72aarig Olding Leddet op for Postfører Petersen, løber ligesaa stærk som Karlen med 4 Heste kan kjøre igjennem Byen til næste Leed, og det endda med Træskoe paa; hvilket, med Hensyn til Mandens Alder, er saare mærkeligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Fra Hammel efterlyses i Aarhuus Avis en undvigt Arrestantinde, som var velvoxen, dog med en temmelig kort Hals, gik barfodet og ved Undvigelsen var iført en rød og hvid Skindpels hvoraf den laadne Side, tvertimod andre Skjelmers Maneer, vendte udad. Et NB. oplyset bagefter, at det er – en 3 Aars Qvie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Blandede Efterretninger. Den hensovede Fyrst Schwarzenbergs Liigfølge var usædvanlig stort og prægtigt. Man bemærkede deriblandt ogsaa Prinds Emil af Holsteen med hans Søn og en stor Deel Uindbudne. Udenfor Leipzigs Porte sloge Tropperne end Kreds, i hvilken efter katholsk Skik blev holdt høitidelig Bøn over Liget, som derpaa under Kavallerie-Eskorte blev ført til Bøhmen. - Fyrst Carl Philip v. Schwarzenberg, Keiserlig Østerrigsk Feldtmarskal, er født den 15 April 1771 og kom meget tidlig i Tienesten. Allerede i Slaget ved Bouchain 1794 viste han, hvad Man i Tiden kunde vente af hans Talenter. 1805 var han med at lægge Planen til Feldttoget og kommanderede ved Ulm den høire østerrigske Fløi. EfterFreden til Presburg ledede han som Ambassadør ved Napoleons Hof Underhandlingerne om dennes Formæling med Erkehertuginde Marie Louise. Jdet russiske Feldttog blev han udnævnt til Chef for det østerrigske Armeekorps og fik siden af Napoleon Overkommanden, hvorvel hemmelige Jnstruxioner i denne Periode synes at have sat hans Virksomhed Skranker. Heltens senere Bedrifter, som Generallissimus for de Allieredes forenede Armeer imod Frankerig ere endnu i frisk Minde og for mange til her at opregnes. Den største og almindelig erkjendte Roes turde maaskee hans kloge personlige Opførsel mod saa blandede Armeecorps fortjene. Efter Freden blev han udnævnt til Præsident for Krigsministeriet i Wien. Han var siden 1799 givt med Enkefyrstinde Esterhaz. født Grevinde v. Hohenfeldt. Et Tændestof. Tindetræets Bark, kogt blød, tøret og derpaa indaneden med Krudstøv, anvendes i Ulm til det bedste Tændestof, Fyrsvamp, der gives. Hvem Søndagmorgen aarle.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Til Søndag taler Løverdag: "De hvile nu i Fred og Mag; af Arbeid mødige, de jo medføie længtes efter Ro. "Mig gaaer det næsten ligesaa jeg magter neppe meer at staae." Det siger halv isøvne han, mens Midnat gjør hans Seng istand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Det er til mig nu Touren staaer, saa vaagner Søndag, gaber, gaaer og lister Stiernegaden ned, kuldskiær og søvnig, som man veed. Dog klares Øiet, om ei før, da han sig nærmer Solens Dør. Alt sover, og han banker paa: "Paa Tiden er det op at staae!" Sol svarer ham: "godt Ord igjen, jeg er ifærd dermed, Hr. Ven! Men Søndag sætter over Hav og Ager videre sin Stav, saa let, at Lyden af hans Fjed forstyrrer Jngens Morgenfred; og, som han kommer Byen nær, han truer Hanen: "stille der Naar, qvægede ved lange Ro, de vaagne, Alle, vaagne fro, i fuldest Solskin staaer han frem og seer ad Ruden ind til dem. Han har et Øie, mildt og skjønt, og Løv om Hatten lysegrønt. Det fryder ham, at sødeligt man slumrer efter fuldbragt Pligt; at, om end længe Sol har lyst, man mener, det er Nat og tyst. Derfor det er, at, skjelmsk i Sind, han seer til dem af Ruden ind. Hvor glindser ei paa Græs og Løv den Morgendug som Sølverstøv, Hvor aander gjennem Blomsterduft, ei qvægende den friske Luft: Saa travelt har den lille Bi som Helligdagen var forbi. Med Vaarens Brudekrands om Haar i Haugen Blommetræet staaer. Trindtom i Græsset, hvor Du seer, en bly Viol op mod Dig leer. Hist aabner Hyacinthen sig; i Paradiset troer Du Dig. Og hvilken Taushed, hvilken Fred! Et svagest Lyd af Vandrers Fied, ei "Hyp" og "Hop, ei Hug og Slag, men et Godmorgen, et Goddag, og hvor den Foraarssol gjør godt, er Alt, hvad Du fornæmmer blot. Smaafuglen selv har Solen kjær og synger: "han er ogsaa her! Han titter gjennem Bøgens Top og varmer vore Reder op Med pæne Søndagskjole paa ham Lærken først af alle saae, Det kimer nu til Dagens Fest; indsættes skal vor nye Præst. Bring, Datter, mig min Hat og Stok! Børst Kjolen vel, See, det er nok, Til Herrens Huus i Herrens Navn, vor Siel til Lys, vort Sind til Gavn, John Barthold J. P. Hebel sculpsit. pinit.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Kjøbenhavns Børs d. 7 November. Cours. Hamb. 2 M. 266, a vista 269. Amst. 2 M. 244. Lond. 2 M. 11 1 Rbd. Spec. 269. Specier solgtes til 15 Rbmk. 8 1/2 s. a 15 Rbmk. 9 s. Obligat. 67 1/2 a 68. Nationalbank-Oblig. (af Laanet d. 4 Febr. d. A.) 80 Rbd. r. S., ell. 103 Rbd. Sedl. pr. 100 Rbdlr. r. S. Norske Rigsbanksedler 17. Svenske Sedler 60 s. - Disconto 6 pC. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-11
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Syttende Aargang. No. 91. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 11 November 1820. Er Luxus en Hovedaarsag til Fædrenelandets nærværende Trang? Voranlediget af de mange Stemmer, som hæve sig for at skildre Nutidens luxurieuse Levemaade og Ufornuft, som Hovedaarsager til den almindelige Trang og derpaa grundede Klager, – og i Særdeleshed med Hensyn til et i No. 87 af Kjøbenhavns Skilderie indført Stykke med Overskrift om Jndbildningskraften, har nærværende Liniers Forfatter funden det Pligt at fremkomme med sine bemærkninger. De urigtige Yttringer dette og lignende Stykker indeholder, kan have høist skadelig Virkning paa høie Vedkommendes Anskuelse af den almindelige Forfatning, og vildlede til skjæve Forestillinger om Undersaatternes Kaar; ligesom det, paa en Tid, da saa mangen ellers vindskibelig og stræbsom Mand sukker under Armods Byrder for Udkomme til sig og Sine, synes upassende at benævne hans grundede Klager, som kjedsommelige Skrigerier, og at betragte hans tunge Stilling som Virkning af egen Skyld, af Overdaadighed og Vellevnet. Overhovedet anseer jeg den Paastand for grundfalsk, at en tiltagende Luxus nu er Aarsag i Landets aftagende Velstand, da tvertimod Luxus var steget til en langt høiere Grad netop i Danmarks Velmagts-Periode, og især i de sidste Decennier for Krigen, end den for nærværende Tid er; det forstaaer sig, at jeg her undtager de Parvenus, som i Krigens Tie paa en let Maade kom i Besiddelse af betydelig Formue, den de ei vidste at anvende, og ufornuftigen bortødslede, ligesom jeg ei heller tager Hensyn paa saare Enkelte, der endnu hylde en med deres Erhvervkilder og Landets Forfatning uforholdsmæssig Levemaade; men jeg taler om Landets Børn i Almindelighed, og især om den producerende Klasse, paa hvem Danmarks Kraft og Velstand beroer, og uden hvis Tilværelse den tærende Klasses Luxus og Existents snart maatte ophøre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-11
Jeg gienkalder i min Erindring de mange rige Godseieres og in specie de adelige Herskabers Levemaade i Aarene 1780-1800, og ved at anstille en Sammenligning, maa jeg befinde deres Luxus i den Tid langt større end nu. Der gaves i denne Stand langt flere og langt prægtigere Gjæstebudde; 20 a 30 Retter var ei noget almindeligt; de holdt mange Tjenere til deres personlige Opvartning, Forrider, Løber, Jæger, alle i kostbare, med Sølv= eller Guldtresser besatte, Liberier. Landet har en Mængde Pragtbygninger og andre luxurieuse Anlæg, som skylde den Tid sin Oprindelse; Herskaberne havde desuden deres Gaarde eller leiede Værelser i de nærmest liggende større Kjøbstæder, hvor de tilbragte Vinteren, gav ugentligen et stort Diner eller Souper, foruden mindre Selskaber, og gav reisende dramatiske Selskaber samt Musici, og Haandværkere af alle Slags, meget at fortjene. Den høiere Stand, i Særdeleshed Damernes, Pynt, var ogsaa meget mere pragtfuld og kostbar, og lad være at Tøiet, man brugte, var solidere, saa kostede ogsaa en saadan Klædning saa meget som 6 a 8 andre; man erindre de i Midten af det attende Aarhundrede brugelige Fiskebeensskjørter med Poscher, hvormed Damerne altid kom sidelængs ind, de forfærdelige Hovedsæt o. s. v. Nu derimod vil ingen miskjende den Tarvelighedsaand, som er bleven almindelig mellem de høiere Stænder, tildeels foranlediget af trængende Nødvendighed; det vilde endog blive anseet med Uvillie, om nogen nu faldt paa at udmærke sig ved den i Danmarks Velmagtsperiode almindelige Luxus.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-11
Ligeledes tør jeg paastaae, at Overdaadigheden blandt Bondestanden var større; Bøndernes Sammenkomster ved Bryllupper, Barseler og andre festlige Leiligheder vare langt talrigere end nu der forbrugtes en utrolig Mængde af Viin og Kaffe, Bondepigen prunkede i Silkekjoler, Silketørklæder, Fløiels Huer, brede Kniplinger langt hyppigere end nu. Flere Kongelige Overdaadigheds Anordninger fra hine Tider, viser hvilken Luxus før har gaaet i Svang. Saaledes hedder det i et Kgl. Rescript af 3 April 1683: "Mangen, ærlig Mand haver hidtildags desværre saaledes klædet sine Børn mens han levede, saa de haver neppelig havt det de kunde klæde sig i efter hans Død; og burde mangen ærlig Mand sligt bedre at betragte, og holde hans Børn skikkelig og tarvelig efter Forfædrenes berømmelige Exempel o. s. v.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-11
Enhver sand Fædrenelandsven maa ønske Regjeringens Bestræbelser Held og Lykke for at hæve dem, men ingenlunde betragte Ulykkeliges Klager, som kjedsommelige Skrigerier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-11
Indenlandske Efterretninger. Ved Patent af 31 October d. A., udfærdiget igjennem det Kgl. Slesv. Holst. Lauenborgske Cancellie i Kjøbenhavn, er bekjendtgjort følgende for Hertugdommerne Slesvig og Holsteen: "Det har allernaadigst behaget Hans Majestæt Kongen at ophæve for Fremtiden den i Landmilitair= og Remonte-Forordningen af 1ste August 1800 S. 16 indeholdte Bestemmelse, ifølge hvilken gifte Reserver der ere over 24 Aar gamle skulle ved Udskrivningen til de første Batailloner forbigaaes, saalænge der ikke i Sessionsdistrictet er Mangel paa andet tjenstpligtigt Mandskab."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-11
Fodvandring omkring Odense. -