JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-21
(Slutningen af det i forr. No., P. 1614, afbrudte Stykke.) Til Tidsfordriv besluttede de fire Venner at spille Hombre. Man valgte Lysthuset; Bord og Kort bleve bragte; men der manglede endnu en Potte, hvori Pengene kunde lægges. Man lader Verten høfligen bede om en saadan, og faaer en liden forgyldt Sølvtallerken. - Neppe fik den preussiske Officier Øie paa denne Tallerken førend han gjenkjende sin Faders ranede Oblatpatene. Sin Paarørendes tydske Navn, Navnet paa den Landsbye, hvor hans mishandlede Fader boede, stadfæstede kun alt for meget, at han ikke tog Feil, men at dette var det ranede Sølvkar. Han sendte strax Tieneren op til Verten, og lod ham høiligen spørge, hvorledes han var kommet til den Tallerken, og at han ønskede at kjøbe den til hver Priis. Værten lod ham vide, at han ikke handlede med Sølvtøi, og at Tallerkenen ikke var tilfals. Vilde han iøvrigt tale med ham, saa kunde han komme op til ham. Officieren greb sin Sabel og Tschako, og ilede i sin Harme med Karret i Haanden til Gaardens Eier. Ved første Øiekast gjenkjendte han den Capitain, som hen i October 1806 som Dreng, skielvende havde hønfaldt om at skaane hans Fader. Bævende spurgte han ham, hvor han havde faaet dette Klenodie fra "Naar jeg nu siger Dem, svarede Franskmanden, et det blev mit i Krigen, at jeg selv i Preussen tog det fra en Klerk, der til dette Brug, ligesaagodt kunde betjene sig af en Tintallerken? Nu brød Officieren løs. "Skurk, feige Kirkeraner, denne Kierk er min Fader, og Du er den Spitsbub, som bestial og plyndrede ham." Franskmanden drog allerede ved Ordet Skurk Sabelen, men lod den under Samtalen synke igjen. Endeligen raabte han om Hjelp, men hans Betjenter og Gemalinde vovede ikke at nærme sig, og S. blev ved at fugte ham, indtil hans Arm i egentlig Forstand var træt. For ikke at være Vidne dertil, havde de andre Officierer viisligen holdt sig tilbage. - Da Tugtelsen var tilende, satte man sig igjen til Spillet. Men Franskmandens Kone havde imidlertid sendt til Wellington, et Bud, der skildrede Sagen med overdrevne Farver. En Adjutant fra Overgeneralen indfandt sig, og spurgte meget bydende: hvo af Dem, mine Herrer, har mishandlet Værten? Den preussiske Officier svarede ganske roligen, jeg og Adjutanten affordrede ham nu hans Sabel. Smilende svarede hiin, først maa jeg sige Dem, jeg er preussisk Officier, der ikke staaer under Deres General, men under Fyrst Wahlstadt; for det andet har jeg fugtlet en Røver og Kirkeraner, der for nogle Aar siden bestial og mishandlede min Fader; og fordet tredie, finder De Dem derved fornærmet, nu saa træk, Adjutanten omfavnede ham, og sagde: Kammerat, De er en brav Mand; De har handlet som De burde; vi vilde gjøre det samme, hvis ikke den brittiske Høimodighed paraderede i hver Parolbefaling. Jeg skal efter Pligt indberette det. Sagen blev aldrig meere berørt, og Officieren bragte sin Fader Sølvkarret.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-21
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-24
Nakskov, den 18de December. Fra den 7de til den 14de December ere ved Nakskovs Toldkammer følgende Skibs-Capitainer ind- og udclarerede, Plockrose fra Holsteen, baglastet. Lange marck fra Lübeck med Jern. L. Andersen fra Lu beck, baglastet. J Andrea til Kjøbenhavn med Hvede. P. Hansen fra Kjøbenhavn med Stykgods. - Alle af Nakskov. - C. Raahauge til Holsteen med Byg og Hvede. N. Bruun til Flensborg med Byg. H. Bruun hertil baglastet, og herfra til Kiel med Byg. - Alle af Marskall. Sidste Onsdag havde en Kone her af Byen. der Uheld, at hun, ved at trække Vand op af en Brønd, hvis Bolværk var noget beskadiget, styrtede hovedkulde ned i samme, hvorved hun fik nogle farlige Stød i Hovedet. Hr. Muurmester Lange, som boer i Nærheden, og hvis Pige ogsaa var ved Brønden, ilede, ved Underretning herom, øieblikkelig til Hjelp, og var ogsaa saa heldig at faae hende lykkelig bragt op af Drønden. - En Lykke, at det var kuns lidet Vand i, da hendes Død ellers havde været uundgaaelig. (Mariboe Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-24
St. Croix, den 16de Juli. Kong Christoph paa Haiti (St. Domingo) der fordum tilhørte en Enke paa St. Thomas, som endnu lever, skal for kort siden have tilskrevet hende og bedet hende komme til sig, for at han nu kunde vise sig erkjendtlig for de Goder han i sin forhenværende Stilling har nydt, men hvilket hun skal have afslaaet, hvorfor han har igjen anmodet hende om at sende ham hendes Søn, at han kunde de ham noget Godt. (S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-24
En paa Vartpenge afgangen Embedsmand lod for nogle Uger siden nogle Hundrede Rigsbankdaler Sølvværdie af de ham allernaadigst tillagte aarlige Vartpenge stille til Auction. At derpaa ei gjordes noget antageligt Bud, var formodentligen i Hensyn paa den Risico Kjøberen maatte underkaste sig for Tabet af sin Kjøbesum eller Andeel af samme, i det Tilfælde, at Sælgeren døde forinden Udlægget for det derfor kjøbte Annus var erstattet. Han stillede nu paa ny et saadant Beløb af sine Vartpenge til Auction; men imod at Kjøbesummen ei udbetales forinden han ved et engelsk Liv Assuranse-Selskab, har forsikkret et Beløb, stort som Kjøbesummen, og derved ei alene fuldkommen betrygget Kjøberen for hvert mueligt. Tab, men gjort ham en forholdsmæssig meget betydelig Gevinst aldeles sikker. 1000 Rbd. S. V. bleve opbudne af Gangen. Auctionen blev holdt i Gaar paa Børsen, og Vartpengene bleve solgte, det første 100 Rbd. S. V. for 121 Rbd. N. V., og det andet for 200 Rbdlr. N. V.,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-24
Kjøbenhavns Børs den 24 December. Cours. Hamb. 2 M. 592, a vista 600. Amsterdam 2 M. - , a vista, . London 2 M. 26 Rbdlr. Spec. 615. - Specier solgtes til 37 12 Rbmk., for Commiteesedler blev givet (med Rente) 90 pr. 100; Oblig. (uden Rente) 79. Norske Sedler 19 a 19 1/2. Svenske Sedler 8 Mk. 4 s. a 8 Mk. 8 s. - Disconto 10 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-24
Blandede Efterretninger. Norges Bisper have, under 6te December d. A., fra deres Konge modtaget et Rescript, i hvilket Hs. Majest. siger: "Da Vi af Jndberetninger, som fra forskjellige Districter og Byer i Vort Rige Norge ere indkomne, have bragt i Erfaring, at Høsten i flere af Landets Egne har været mindre rig, end den under bedre og gunstigere Sommer- og Høst Veirligt vilde bleven, eller som den i gode Kornaar almindeligen pleier at være, ligesom og at Kjøbstædernes Kornforraad og Oplag ved Vinterens Komme er under det Sædvanlige, deels formedelst Handelens nærværende mindre heldige Gang, deels fordi det Norske Pengevæsen endnu ikke er bragt i fast og stadig Orden, deels endelig fordi andre af Europas mere kornrige Lande have havt saadan Misvæxt, at de, istedetfor at udføre Kornvarer, selv behøve Tilførsel: saa have Vi anseet det nødvendigt, at Vore kjære og troe Undersaatter i Tide blive advanede om, ved ethvert nødvendigt Kornforbrug at tage saadanne Forholdsregler, at den i visse Bygder og Byer befrygtede mulige Kornmangel inden næste Høst lykkeligen kunde ved Sparsomhed og fælleds Bestræbelser forekommes og afhielpes. Vi ville derfor naadigst, at Du i det Dig anbetroede Stift, lader kundgjøre for alle Stiftets Geistlige, at de den første Søndag, efterat Jndholden af denne Vor naadigste Skrivelse til Dig er bleven dem meddeelt, skulle oplæse samme, naar Prædiken er endt, og derpaa ved passende Opmuntringer og Advarsler gjøre Menighederne bekiendte med den Fare, som i Henseende til befrygtet Kornmangel. inden næste Aars Høst synes at true visse Districter og Byer af Vort Rige Norge, samt at de derefter anbefale alle Norske Huusfædre og Huusmødre den mueligst største Sparsommelighed ved ethvert Kornforbrug, især ved Kornets Anvendelse til Føde for Creature og til den ved Loven af 1ste Juli d. A. bevilgede frie Brændeviinsbrænden, da Jndbyggerne i de meere kornrige af Norges Bygder, forsaavidt disse tillige ere velsignede med en lykkeligere Høst og bedre modent Korn, saaledes ville blive i Stand til at kunne afhjælpe Mangel og Korntrang i andre Egne, og derved bidrage til at fremme saavel Medborgeres Vel og Statssamfundets Øiemed som Vort landsfaderlige Ønske og Omhu for Vore kjære troe Norske Undersaatter."(Norsk Rigstid.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-24
J det engelske Bibelselskabs sidste Rapport læses ogsaa en Efterretning om det den 28 Juni 1816 med Kongel. Samtykke oprettede danske Bibelselskab. Dette Selskabs Bestræbelse, hedder det deri, gaaer ud paa, at forsyne det egentlige Danmark med denske og tydske Bibeler; at lade trykke for Jslænderne, Grønlænderne, saavelsom Creolerne i Vestindien Bibeler og nye Testamenter, og endelig besørge en Oversættelse af en Deel af Bibelen i Ackresse Sproget for Negerne i de danske Besiddelser paa Guinea og Egnen deromkring. En paa det brittiske Selskabs Bekostning trykt islandsk Bibel, har den skolske Præst Ebenezer Henderson selv bragt til Jsland, uddeelt den til Jndbyggernes Glæde der i Landet, hvor islandske Bibeler have været saa sjeldne, at en derværende Provst i de sidste 15 Aar ikke har kunne overkomme nogen. - Det brittiske Bibelselskabs Jndtægt fra 31 Marti 1814 til 1815 udgjorde, solgte Bibeler og Testamenter i beregnede, 99,894 Pd. St. og dets Udgivt 81021. J samme Aar bleve uddeelte 126, 156 Bibeler og 123,776 Testamenter, og fra dette Selskabs Begyndelse af 516,479 Bibeler og 718,778 Testamenter, ialt altsaa, 1,235,279 Aftryk af Bibelen og det nye Testamente, hvoriblandt 64,025, der af udenlandske Oplagsteder ere uddeelte for Selskabets Regning, ikke ere indbefattede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-24
Det i Aaret 1812 i Rusland oprettede Bibelselskab har gjort de heldigste Fremskridt. Keiseren selv har foræret det 26,000 Rubler, og tegnet sig for et aarligt Bidrag af 100,000 Rubler. Mange af de meest anseete Folk fulgte dette Exempel, og fra de høieste til de laveste Stænder, selv fra Ruslands muhamedanske og hedenske Folkeslag meldte sig efterhaanden Medlemmer. Aaret 1814 beløb Bidragen sig til 160,000 Rubler. Der blev anlagt egne Bibelmagaziner; og Bibeler i det russiske, engelske, franske, tydske, svenske, esthniske, lettiske og polske Sprog trykte; ogsaa fik Selskabet betydelige Foræringer af Bibeler, hvoriblandt 5062 Exempl. af en tatarisk Oversættelse af d. N. Test. fra den skotske Colonie i Karras. Dette Magazin overlod nu Bibler for nedsatte Priser eller i Nødsfald uden Betaling, især til Fængslerne og Forbedringsanstalterne. Saare rigeligen blev Committeten ogsaa forsynet med Bibeler og N. Test fra det brittiske Bibelselskab for de den Gang i Rusland værende mange Krigsfanger, nemlig med 500 franske Bibeler, 5000 franske, 1000 tydske, 200 italienske og 200 hollandske N. Test, hvortil endnu kom 100 engelske Bideler og 500 hollandske N. Test. for de i Rusland endnu levende Engellændere. Ogsaa begyndte man med, selv at trykke Bibeler. For Finlands Beboere blev der trykt 5000 Exempl. af hele Bibelen, og endnu desuden 2000 Exempl. af det N. Test. i det finske Sprog. Af den tydske Bibel blev der foranstaltet en Udgave med staaende Lettere efter den Hall. Bibeludgave i stor 8. Ligeledes blev der af det armeniske N. Test, hvoraf der 1733 var udkommet i Venedig det sidste Oplag, gjort et Oplag af 5000 Exempl. og ligesaa stort et Oplag af det N. Test. i det polske Sprog, under Overopsyn af Metropoliterne for de romersk catholske Kirker i Rusland. J det Kalmukiske var hidtil intet trykt, Hr. Schmidt, Medlem af den evangelisk Brødremenighed i Saxepta, paatog sig at oversætte Bibelen i dette Sprog, og Matrizerne til disse Letteres Støbning bleve forfærdigede. Saaledes kan da nu ogsaa een af de talrigste og hidtil endnu ganske hedenske Folkestammer i Asien, faae Guds Ord i sit Modersmaal.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-24
For de mange i Rusland boende Franske blev ligeledes besluttet at der skulde foranstaltes Bibel aftryk, efter Sacy, 5000 Exempl. af Bibelen og 1000 Exempl. af d. N. T. Endeligen skulde der trykkes af Russernes almindelige Bibel i det Slavoniske Sprog 5000 Exemplarer og desuden 5000 Exempl. af d. N. Test., og derhos skulde der gjøres Forberedelse til en Udgave med staaende Lettere. Ligesaa virksomt som det Petersb. Stammeselskab vare ogsaa Specialafdelingerne, i Dør pat, Mietau, Riga, Moskow, Jaroslaw, Reval, hvor der trykkes en esthisk, ligesom i Mietau og Riga en liflandsk Udgave. Hedens og Kuldens Magt. Der stander en Stad ved Velsklands Hav, Med Templer og høie Buer, Heel længe den laae udi mørke Grav, Nu staaer den i Solens Luer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-24
Den Lavabølge en Hvælving stor Over Staden saa pludselig spænder, Derunder den laae Atten Hundrede Aar, Dens Skjæbne sig atter vender. De Sydens Mænd, med kraftige Arm, Den Lavahvælving mon bryde; De knuse den hvalte Klippebarm, Nu Skatten Øjet mon fryde. Nu er opstanden den gamle Stad, Med sine Mure saa stærke, Og Vandreren skuer den prægtige glad, Med Oldtids herlige Mærke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-24
J Syden hersker den Lavaild, J Norden den frostige Kulde, De Elementer de trase vild; Saameget de lagde i Mulde."Et Land, der ligger saa høit mod Nord, Med sine Kirker og Byer, Det Frosten omspændte en Demantgjord, Ei Snækken nu til det tyer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-24
Der laae det nu i umindelig Tid, Adskilt fra Dannemarks Lande, Chrystalmuren trodser de Danskes Jd, Jndslutter de fiskrige Strande. Chrystalmuren trodser de Danskes Jd, Jndslutter de fiskrige Strande: Dog eengang skal udi løbende Tid De aabnes, de tilfrosne Vande. Jeg seer en Snække paa Danmarks Hav, Med Søemænd gjæve og holde: De vist skal aabne tilfrosne Grav, Og nedbryde Muren den kolde. De Landet skal fri, trods stærke Vagt, Med sine Byer og Kirker. Udløses da skal, af Troldens Magt, De Fædres herlige Værker. Opløft Dannersnække din Vinge saa hvid, Med Korsets den hellige Fane! Svæv over de Bølger, i Sommeren blid, Paa Havets den mørkladne Bane. Ei frygter du Taagen ved nordiske Pol Thi der, udi Sommerens Tide, Nedstraaler ved Midnat den herlige Sol Og adspreder Mulmet saa vide. (See Bølgen dig aabner sin iisklædte Favn, Den byder dig venlig at ile; Den vinker dig til den forsættede Havn, Bag Klipperne seer du den smile. Jdeen om Østergrønlands Opdagelse og Mueligheden der at finde, om end ikke de Gamles Østerbøygd, med sine Kirker, sin BispegaardGarda og talrige Byer, saa dog Lævninger af samme, eller i det mindste et Land med fiskerige Strande, en Jdee, der til den høie Alderdom beskjeftigede Johannes Egede, og nu atter ved Vormskjold og Saabys Skrifter er bragt paa Bane, skylder dette lille Digt sin Tilværelse. Sidstnævnte taler saaledes derom i sin nylig udkomne grønlandske Dag Bog. "Jeg er næsten overbeviist om, at den - Østbøygden - engang vil findes. Held Manden, hvem denne Opdagelse efter Forsynets Styrelse er forbeholden. Uden Folk vilde Landet og dets Besættelse endog være sand Tilvært og Fordeel for Fædrelandet; med Folk vilde maaskee endnu vindes mere. Religionen vilde og gaae did med os, og udbrede sit velgjørende Lys, klarere end da det fordum skinnede der. Det skee C. F. Jacobsen, Alumus Sem. Grönland. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-24
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höeckes Enke, i store Helliggeiststrædet No. 144.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-28
Nyeste. Skilderie af Kjøbenhavn. 200de Fasa Trettende Aargang. No. 104 Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 28 December 1816. Frederiksberg (Fortsættelse, see No. 100.) Nu Rosen lukker Sin spæde Knop, Og Æspen bukket Sin Bævretop. J svalende Luft, Bien leder Den yndige Duft, Lilien spreder. En Aftenphalen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-28
Vævert svinger Fra arfulde Reen. Gyldne Vinger: Den tumler sig glad J Maanens Skin, J grønnende Rad, Fra Bøg til Lind. Hist hæver sig bag dunkelgule Hegn, J tætte Løv indhyllet, Søndermarken; Omkrandset af den yndefulde Egn Jeg rørt og fro mig nærmer Kongeparken. De ranke Trær, som fordum Fredrik faae J stille Pønsen nyde Aftensvale, End med de mørkegrønne Kroner staae, Og danne himmelhvalte Kongesale. Hans Ætling end de yde kjøligt Ly J Middagsstundens byrdefulde Hede, Og, stræbende mod høien Purpursky, De deres Skygge over ham udbrede. O, gamle Birk, O, cederranke Gran, Med nordisk Kjæmpekraft i tykke Stamme, J vidne høit, at intet slukke kan J cimbrisk Bryst den himmelene Flamme. J Askens Top Uglen skriger; Med stærke HopTudsen viger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-28
Den blinde Muldvarp Lønligt graver; Med Hugtænder skarp Roden gaver.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-28
Blandt Buske og Krat, Heel i Blinde, Den Regnorme brat Veed at finde. Høit Mark=Lærkens Sang, J Skyen dirrer; Mens Leernes Klang Lystigt klirer. Jeg vandrer om i dunkle Skyggegang, Hvor tidt Maria fandt en qvægsom Hvile, Naar Nattergalens kjelne Tryllesang Gjenlød fra dugbestænkte Taarepile. Med salig Fryd jeg øiner her trindt om Natur og Konst heel kjerligt sammenknytted, Og ingen Plet for Blomster ganske tom, Men hvert et Beed med Tænksomhed benytted. Snart lister langsomt sig den klare Bæk Forbi de høie og ældgamle Linde, Og, mellem Rosers og Jasminers Hæk, Jeg seer den sagte og beskedent rinde. Snart møder jeg en konstigt bygget Bro, Som til en Labyrinth mig vildsomt fører, Mens i det Fjerne jeg fra Bondens BoDe muntre Aftenlege lyde hører. (Fortsættes.) Om Juul eller Julen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-28
Mærkværdigt er det, at den Fest, der helligholdes til Erindring om Christi Fødsel (den 25de December), har i vort og det svenske Sprog en Benævnelse, hvis Oprindelse ikke med Vished lader sig bestemme. Paa Jslandsk kaldes Juel Jol, paa Angelsaxisk, uden Tvivl Grundkilden, Gehol. GehulGeola, Gedhol, og Juledag Geohol-dæg. Ogsaa betegner Ordet Gehul paa Angelsexisk et Gilde eller en Fest i Almindelighed. Jhre antager, at det er af engelsk Oprindelse, og dannet, efter Christendommens Jndførelse, af C. Brit. ChwylConversio, fordi Julen indfaldt ved Solhvervs tid, og A. Sax. Geola, hvilket var Benævnelsen paa vor December (Arra geola), og Januar (æfterageola), fordi disse to Maaneder gaae foran og følge efter Solhverv, hvilken Etymologie ligner den af Rudbeck fremsatte, der udleder Ordet Juul, af Hjul, fordi Aaret ved denne Tid ligesom dreier sig rundt eller omkring. Den, som af alle disse Sprogforskere uden Tvivl slutter rigtigst, er P. Vidalin), som paastaaer, at Jool egentligen bemærker enhver Fest og hvert Gilde i Almindelighed." Otto Sperling, som i Aaret 1711 holdt i Kjøbenhavn en Disputats om Julens Fest og Benævnelse, siger, at Ordet har sin Oprindelse fra de hedenske Tider, og at de nordiske Folk have kaldt Christi Fødselsfest Juul.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-28
Antager man med Vidalin, at det gamle Jool har betegnet en Fest eller et Gilde i Almindelighed, ligesom det Angels. Gehol o. s. v., saa er det i det mindste mærkeligt, at Ordet Sil ogsaa i det Hebraiske bemærker Fryd, Glæde, da det kommer af gul. - Det er derfor ikke usandsynligt, at Gilde og Juul ere Ord af fælles Oprindelse, og komne til os fra Asien, mueligen med den asiatiske Odin. O. Sperling yttrer den Mening, at de nordiske Folkeslag brugte de Ord Ju og Jo som Glædesudraab, og at de derfor have kaldet den J Vidalin mener, at Jool og Øl i Grunden, er eet og samme Ord. Denne hans Mening synes saa meget mindre usandsynligt, som Ordet forekommer i Gravel, hvor det rigtig nok betyder Gilde eller Lystighed. Men endnu rimeligere synes det dog, at Øl, som endnu paa Engelsk kaldes Ale (egentlig sødt Øl), saaledes som Biskop Serenius paastaaer, kommer af det goth. ala, mæske, fede, fylde. **) Jv. Vidensk. Selsk. Ordbog, under Ordet Juul. ***) Ordet til forekommer i Jobs B., 3 Cap. 23 V. "De, som glæde sig til Gilde (il), fryde sig naar de finde Graven. Den danske Bibeloversættelse siger: "dem, som glæde sig med Fryde men det er neppe rigtigt. rer) De Franske falde Julefesten Noel. Ogsaa betegner Ordet i dette Sprog et Fryderaab, og brugtes fordum i Frankrig ved alle Slags offentlige Tid, hvori de vare særdeles glade, Jo-, Ju-Joel eller Juel Tid, hvoraf Christi Fødselsfest har faaet Benævnelsen Julen eller Jolen, da de paa den Tid fornøiede sig nogle Dage efter hverandre. Glædesyttringerne kaldte de Jøler, de, som yttrede dem, Jule=Sangere, og det Huus, hvori de havde deres Forsamlinger, Jule-Stue. Festen varede fra 25 Dec. til 7 Jan., hvilken Dag koldes i Almanakken St. Knuds Dag, fordi paa den Kong Knud blev dræbt af Hertug Magnus (1130).De tolv Dage, hvori denne Fest blev holdt, kaldte man de 12 Juledage eller Julemærker. Festen bagyndte med Ringning, og udringedes igjen d. 7 Jan. Deraf det Ordsprog: "St. Knud ringer, bærer eller jager Julen ud.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-28
Om den Tidspunkt, hvori Julen allerførst høitiideligholdtes, er man ligeledes uenig. J de to første Aarhundreder efter Christi Fødsel, blev denne Fest rimeligviis ikke høitideli holdt, men desto oftere, under Benævnelsen Theophanias, i det fjerde Aarhundrede, skjøndt man dog allerede i det andet finder nogle Spor dertil. Paa Tydsk kaldte man den Weihnachten, efter den viede Nat, hvori Christus blev født. Men hvilken Nat det var, vides ikke med Bestemthed; Kirken har fastsat den til den 25de December. J Fortiden beredte man sig ved Fasten og Beden til denne Fest, begyndte hermed Mortensdag, og fortsatte det hver 2den, 4de og 6te Dag. Nogle ville paastaae, at Apostlerne selv ere Julefestens Stiftere, hvilket mok vanskeligen lader sig bevise.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-28
At den blev høitideligholdt førend Constantins Tid har man et sørgeligt Beviis paa. Da under Diocletian, paa den Tid han holdt sit Hof i Nicomedien, Forfølgelserne rasede mod de Christne, lod han, blandt undre Grusomheder, Dørrene lukke, og sætte Jld paa den Kirke, hvor mange Tusinde Christne havde forsamlet sig, for at høitideligholde Christi Fødselsfest; herved blev Kirken og den Fester og Forlystelser. Ved Carl den 6tes Daad og Carl den 7des Jndtog i Paris sang Folket, efter Krontkens Vidnesbyrd, Noel, hvilken Benævnelse man ogsaa har givet en Psalme i Anledning af Christi Fødsel. forsomlede Menighed et Offer for Luerne. - Keiser Justinianus især befalede, at Julen overalt skulde helligholdes, og at man paa denne Fest skulde afholde sig fra alt Arbeide. Det var Conciliet i Maynz, der anordnede, at Julen skulde helligholdes i fire Dage, som siden blev forandret til tre. Førend 1770 bestod Julen her i Danmark, ligesom Paaske- og Pindsefesten, af 3 Dage, men ved Forordning af 26 Oct. 1770, blev det befalet, at den tredie Dags Festligholdelse skulde ophøre. Jndledningen hedder det, at skjøndt hine Festdages Anordning kan have havt et gudeligt Øjemærke, ere de dog meere blevne anvendte til Lediggang og Laster end til sand Gudsdyrkelse; hvorfor det er bedre, at de, efter andre protestantiske Landes Exempel, blive anvendte til Arbeide og nyttig Gierning." J Sverrig høitideligholdes Julen endnu i 4 Dage, og udmærkes baade ved Festlighed og Lystighed. Kätner leverer en udførlig Beskrivelse derover i sin Reise. Tilforn høitideligholdt man der Julen fra 25 Dec. til 20 Jan., paa hvilken Dags Aften man dansede Julen ud, som det hedre. Men da Gustav III. kom til Regjeringen, ophævede han denne lange Række af Festdage, og befalede, at de kun skulde vare 4 Dage.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-28
Af ældre Skrifter sees, at Julen altid har været en Fest, rig paa Fryd og Gammen. Saaledes hedder det i Fortalen til Peder Syvs Ordsprog fra 1680. "Gud signe Eders Jul! Jul til Paaske!" Saa ønskede de Gamle, at denne glædelige Tid skulde vare længe. Der stod og altid, medens Julen varede, et Saltmadskad paa Bordet. De havde og deres Julekage og Jule tønde i disse Lande ligesaavel i Hedenskabet, som i Christendommen. Deraf blev meddeelt til de Fremmede, som kom til, og sagdes: "Du skal ikke bære vor Jul af Dør. De Gamle havde og deres Julegalt at slagte. Saa sagdes og: "at crutte Julen ud, at jule ud. Jtem: at have Jul og gode Dage.