Jyske Efterretninger, 1769-06-16
Hvorledes Øil kan bevares uden at blive suurt. a jeg forleden i et Selskab hørte klage over, at det nu paa denne Tid af Aaret var vanskeligt at have en god sund Drik Øll, og at man, magtet adskillige Prøver, dog ikke kunde bevare det for at blive suurt om Sommeren, hvilket forderver i det mindste en tredie Deel af alt Øst, ja vel undertiden Halvparten, og foraarsager, at man des oftere maae brygge, og da drikke nyt Øll, hvilket alle Maver ikke vel fordrage, saa faldt det mig siden ind, at jeg derom havde læst i det andet Bind af det Aa Kon 25 Rd. Kongelige Svenske Videnskabers Academies Afhandlinger for Aar 1740, en smuk Afhandling, der viser, hvorledes sterkt og tyndt Øll kan Sommeren over og mange Aar igiennem bevares, uden at blive suurt; Og da mig endnu ikke er noget bedre bevidst ethi at skiære tynde Spaaner af det allerfedeste Fyrre-Træe, og kaste dem i Øllet, naar det endnu er varmt, troer jeg neppe kan forebygge, at Øllet ikke bliver suurt, saa vil jeg her meddeele dem samme saaledes, som det i ovenmældte Skrift kan læses. Jeg har vel hørt tale om adskillige Maader, hvorved man skulde kunne bevare Øll for at blive suurt, saasom, naar man legger nogle Graasteen udi Tønden, naar Øllet er fadet, og hver Dag øser koldt Vand i et Kar under Tappen, eller og, hvilket efter Anseende er bedre, at man Sommeren over har Øllet i Steen=Kister, som derhos bedækkes med en flad Steen, da man behøver ingen Tønde; men dette er meget kostbart. Jeg saae, da jeg opholdt mig i Augsborg, at man der sankede ude paa Marken en Urt, som kaldes af Botanicis Grum, men i Apothekerne Cariophyllata lutea (Benedict, eller Vel like=Roed); Den voxer med guule Blomster, og, naar samme ere faldne af, bliver der en rund og takket Knop tilbage, ligesom et lidet Galæble, og Roden lugter næsten som Nelliker. Denne Roed tager man op næst for Midsommer, klyver og tørrer den, og legger den i Poser, indsyet i Ølltønden. Men saasom jeg endnu ikke har forsøgt denne Maneer, overlades det til enhvers Behag, helst da denne Urt voxer i Hobetal paa vore Enge. Saa vidt jeg forstaaer, er følgende Maneer, hvoraf mankan betiene sig til Øll at bevare, den bedste, Man har jo hørt, at i de Egyptiske og Arabiske Udørkener det med Vinden farende Flyvesaand, som flytter sig fra det ene til det andet Sted, og samles i Hobe, som store Bierge, ofte over dækker og levende begraver de vildfarende, saa at de drukne i Sandet, og efter mange Aars Forløb, naar Sandet atter har flyttet sig fra samme Sted, findes de ganske uforfulede, staaendes ligesom de vare levende, da deres Kiød er blevet haardt : haardt og forvandlet til en Mumie. Det er bekiendt, at et Blomster kan bevares for at visne, naar det oversigtes og bedækkes med fiint tørt Sand. Dette har givet mig Anledning at eftertænke, at man ey kan bevare Øll i nogen Ting bedre end i Sand, og det paa følgende Maade: Man lader sig giøre i en Kielder eller et andet Sted i Huuset, hvor Solen ikke kommer ind med sit Skin eller Varme, en Bing eller Kiste af Bræder saa stor, at nogle Tønder kunde ligge deri; Under hver Tønde legges tvende Steene, den ene for og den anden bag under, og imellem disse igien en Steen saaledes, at de ikke komme til hinanden, de maae og paa alle Sider ligge en god Haandbred fra Væggene af Kisten indvendig. Naar nu Tønderne ere saaledes lagte, fyldte med Øll, tilspundsede og afeørrede, har man fiint og vel udtørret Flyvesand tilrede, hvormed Kisten fyldes saaledes op, at Sandet indslutter Tønderne paa alle Sider, og staaer en Tværhaand høyt over dem; Herhos kan man og lade gjøre neden til paa Kisten en eller tvende Dørre, hvor igiennem Sandet løber ud, og behændig tages bort naar Tønderne ere tomme, og andet Øll legges ind i Stedet, til hvilket at bevare man med lige Nytte kan betiene sig af samme Sand. Ved Tøndernes Indleggelse blive Tappene satte deri, hvilke ere saa lange, at de række ud igjennem Kiøsten, og det med maadelig Længde uden for til Aftappen, og oven til sættes ligeledes en Tap med en Svik, hvorigiennem Luften, hver Gang man behover Øll, indlades med Maade og Forsigtighed. Dette har jeg forsøgt, og befundet at holde Prøve, nemlig, naar Sandet er ganske fiint og ret vel indtørret, hvorfore det overlades til enhvers Tieneste og Nytte, som vil have en god reensmagende kiønnende Drik i den heede Sommers Tid. Forud maae Tønderne giøres reene, hvilket skeer saaledes: Man fylder Tønden halv med Vand tager beede ildrøde Graasteene og kaster nogle af dem igiennem Spundset ind i Tønden, indtil de komme Vandet til at koge derinde, og naar Kogningen holder op, kaster man endnu fleere af samme gloende Steene derned, indtil al Afsmag Aa 2 er er bleven udkogt; hvorefter Øllet, naar Tønden er bleven vel spøllet og aftoet, faaer en god og meget reen Smag Dette er forsøgt med stor Nytte i Huusholding. Saa vidt den Svenske Forfatter. Skulde ellers nogen have større Forfarenhed i den Sag, og vilde et andet og endnu bedre Middel til at bevare Øllet, da var det at ønske, de vilde bekiendtgiøre samme til almindelig Nytte.