Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-08-15
Kobberpladen har smigret, de ufuldkomne Prøvetryk have bedraget, og ikke sjelden seer han sig i den ubehagelige Nødvendighed at gjentage hine kjedsommelige Limer. Naar han nu omsider er færdig, hvor mange Fortrædeligheder møde da ikke ved Trykningen, Kunstnerens Ros eller Dadel har mange Gange beroet paa Trykkerens mere eller mindre Erfaring, og omhyggelige Behandling. Disse Vanskeligheder have, efter egen Tilstaaelse, mere end eengang gjort Preisler modløs, men snart opmuntredes han igjen af den Jver for Kunsten, der idelig brændte i hans Bryst." Under Anførsel af en ældre Broder *), der dyrkede samme Kunst, gaaer Preisler daglig fremmed stærke Skridt, og inden føje Tid sees denne unge Mand istand til at fremtræde paa en større Skueplads. Efter en Tavle af Guido Reni, forestillende David og Abigael, forfærdiger han (1738) en Plade, der er stukket i en saa historisk Stiil, og som saaledes udtrykker Maleriets Skjønheder, at den overalt gjør Opsigt blandt Kiendere. Cars, som dengang blev eragtet for Europas største Kobberstikker, tilstilledes et Exemplar af dette Blad. Autor var ham ubekjendt, men Arbeidet fandt saaledes hans Bifald, at han strax tilbød Preisler sit Huus og sit Venskab. Hans Videlyst gjorde, at han ikke længe tog dette Tilbud i Betænkning. J sit fire og tyvende Aar forlod han en elsket Familie og sit Fødested, forat begive sig til Frankrig *). Paris, denne Vittighedens og Smagens Skole, blev nu det Sted, hvor Preisler skulde tilbringe endeel af sine bedste Aar. Prydet med et ædelt Hjerte og en grændseløs Begjerlighed efter at lære, kunde han ikke andet end erhverve sig Retskafnes Yndest. Vel fandt han ikke de store Mænd i alle Fag, der udmærkede fjortende Ludvigs Regjering, men deres Værker levede, og da Kobberstikkeren ikke dannes uden ved Malerens Arbeide, saa vare disse et betydeligt Formaal for hans Ønsker. Dog vare endnu tilbage fra den Tidspunkt, som Rygtets Basun har lignet ved Alexanders, to berømte Kunstnere, Rigaud og Massee. Den første, benævnt Frankrigs van Dyck, og beundret af Medaldrende og Efterslægt, erklærede sig jeg bruger Preislers egne Ord - hans Fader og Veileder. Den anden, som ved sine skjønne Minaturer var sin Tidsalders Lyst, og som ved sin Styrke og Færdighed i Tegning har hædret sit Navn, blev ikke mindre hans Ven og Raadgiver. Foruden stor Mand som Kunstner var Massee en bemidlet og gjæstfrie Mand; hans Huus et Akademie for Smagen, og en behagelig Tilflugt for Fremmede. At nævne en Caylus, og en Bouchardon er nok til at vise, hvor vigtig den daglige Omgang her var for en ung reisende Kunstner." Hos Cars levede Preisler og tilbragte sine Dage paa selv samme uskyldige og behagelige Maade som i sin Faders Huus; her blev han og Medarbeider til den betydelige Samling, som Mas see paa egen Bekostning udgav i Kobber, efter hine poetiske Malinger af den store Le Brun i Versailles Gallerie. Cars laaner her sit Navn til Preislers Arbeide; Overeenskomst med Udgiveren gjør det nødvendigt; men bør det ej tillige ansees som et Beviis paa Agtelse for vor unge Kunstner, og Tillid til hans Duelighed, Cars begynder en Plade efter et Malerie af Vanloo, forestillende Christi Fødsel; denne Plade, som kun var anlagt og ætset, blev af Preisler udført i Gravstik, og fandt almindeligt Bifald. *) Fra de til 144 var han i Paris.