Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-02-21
Anmeldelse af en Plan til et Opdragelses og Handels=Institut ved Kiøbenhavn; foranlediget ved Christiants Jnstituts Ophævelse. Med Rette beklager man, at vort Fædreneland i Fremtiden skal savne en Anstalt, der nu i 12 Aar ikke allene var yndet i Nærheden, men ogsaa berømt i langt fraliggende Lande, en Anstalt, som befinder sig i den mest blomstrende Tilstand, endog i selvsamme Øieblik, da Beslutningen om at hæve den skal iværksættes og som endnu stedse af saa mange agtværdige Forældre bliver anseet som det ønskeligste Opholdsted for deres meest elskede Sønner. Men da Forstanderen for denne Anstalt, i det han sætter sig en Grændse for sine ellers utrættelige Bestræbelser i denne Virkekreds, handler efter Grunde, som ei tillade noget Haab om en Forandring i hvad han har besluttet: saa ere vi Underskrevne, begge Lærere ved Justitutet, derved blevne foranledigede til det Ønske at kunne paatage os en Deel af hiin saa meget omfattende Anstalt og derved at aabne os en ligesaa gavnlig som med vore Tilbøieligheder overeensstemmende Virkekreds. Efterat vi i denne Anledning har udbedet os Hans Høiærværdigheds, Hr. Hospræst Christiani's Raad og Understøttelse, er det os tilladt at bekjendtgjøre følgende: I. Til at kunne indrette en mindre Opdragelses- og Underviisnings=Anstalt, vil Hospræsten, Hr. Christiani, overlade os et passende Locale under saadanne Vilkaar, at vi kunde henvende vor hele Opmærksomhed til Jnstitutets høiere Øiemeed, uden derved at foruroliges ved den Tanke om vort Foretagendes uvisse Udfald. En vis Overbestyrelse, som Hofpræsten derimod forbeholder sig i Henseende til vore Planer og deres Udførelse, indtil vi maatte blive saa lykkelige, personligen at have erhvervet os et ædelt Publikums Tillid, kan ikke andet end være høist ønskeligt for os. II. Jnstitutet befatter sig ikke med den tilkommende Lærdes Dannelse, men sætter sig til Hoved Øiemeed, paa den meest hensigtspassende Maade at undervise og danne saadanne Børn og Ynglinger, som ere bestemte enten til Handelen eller ogsaa til andre Slags Forretninger, hvorved de lærde Kundskaber kunne undværes. Dog - saafremt Forældre og Formyndere maatte ønske det, skal der foranstaltes for de Elever, hvis Bestemmelse endnu er uvis, en saadan Underviisning i det latinske Sprog, at de, ifald de siden bleve bestemte til Studeringen, da ved deres Overgang i en lærd Skole vilde være tilstrækkeligen forberedede, til strax at kunne optages i en af dens høiere Classer. III. J Overeensstemmelse med de Grundsætninger, som Hr. Christiani med et almindeligt hos Bifald har fremsat om en Opdragelses- og Læreanstalts bedste Organisation, blive Underviisningens Hovedgrene fordeelte mellem 3 Lærere. 1) Den ene Lærer og Jnstitutets Forstander paatager sig Underviisning i Skrivning, Regning, Bogholderie og Handelskundskaber, og vil være ansvarlig for, at enhver Elev her skal nyde den omhyggeligste og meest hensigtssvarende Veiledning. 2) Den anden Lærer og Forstander, anvender al muelig Flid paa at forskaffe Eleverne saadanne Færdigheder i de nyere Sprog, nemlig i det danske, franske, engelske og tydske, at han haaber, enhver Elev, der er begavet endog kun med almindelige Fatte=Evner, kunde bringes saavidt, at han i dem alle, baade mundtlig og skrivtlig skal kunne udtrykke sine Tanker med Rigtighed og Færdighed. 3) Hvad der udfordres til at bevirke hos Eleverne en høiere Aandscultur, da forbeholder Hofpræsten sig, selv at anordne og foranstalte den dertil sigtende Underviisning. Som et Resultat af hans Tanker, paa hvad Maade de meest interessante Dele af Physiken, Astronomien, Naturhistorien, den physiske Anthropologie, Sjælelæren samt Moralen og Religionen kunde forenes til et Heelt og fremsættes, ikke allene til Forstandens sande Oplysning, men tillige til Hjertets Forædling, kan man ansee hans Bog: Anviisning til en med vor Natur og Bestemmelse passende Leveplan (1806). Saasnart den anden Deel af denne Boger bleven færdig, agter Forfatteren, med Hensyn til dette større Værk, at udarbeide en mindre Ledetraad til den spædere Ungdoms intellectuelle og moralske Dannelse. Ved at udgive siden efter sin Lærebog for Confirmanter, vil han fuldføre den Plan, han udkastede sig ved sin Underviisning, til at befordre en høiere Aandsultur i Almindelighed og en moralskereligiøs Tænkemaade i Særdeleshed. IV. Angaaende de øvrige Kundskaber og Færdigheder, der høre til en fuldkomnere Dannelse, saasom Geographie og Historie, Tegning, Gymnastik, Dands og Musik, skal vi, saa vidt saadan Underviisning ikke kan gives af os selv, stræbe at forskaffe saadanne Lærere, der kan anbefale sig ei allene ved Duelighed, men tillige ved deres Sædelighed og Humanitet. V. Ved at henvende vore egne Bestræbelser, fortrinligen til at befordre hos vore Elever en mueligst hurtig og stor Fremgang, deels i de nyere Sprog, deels i Skjønskrivning, Regning og alle især for Kjøbmanden vigtige Kundskaber, tør vi neppe tvivle paa, at jo de Jnstitutets Elever, som i en tidligere Alder maatte vorde os anbetroede, allerede i deres 15de Aar, følgelig i den Alder, da vel opdragne Ynglinger pleie at være modne til Confirmationen, kunde være berigede med alle de Jndsigter og Færdigheder, hvilke man ønsker at finde hos den Yngling, som med Held skal enten arbeide paa Handels=Contoiret eller deeltage i andre, Cultur og Kundskab krævende Forretninger. Men om Forældre eller Formyndere ønskede, at deres Sønner eller Myndlinger endnu efter Confirmationen maatte blive i Jnstitutet, da kunde, efter en nøiere Aftale med hine, forskaffes for saadanne Elever Underviisning i de mathematiske Videnskaber, i Særdeleshed i Mechaniken, Bygningsskonsten m.m. Tillige kunde man, om det forlangtes, føie Anstalt, at saadanne Elever underviistes i den danske Lovkyndighed og forberededes til en dansk juridisk Examen. VI. Vort Foretagendes Held vil dependere af Publicums bifald. Da dette først skal erhverves, saa vil det være færdeles vigtigt for os at have Vidner til den Fremgang, vore Elever maatte gjøre. Paa Grund heraf skal der holdes til hvert Foraar en offentlig Examen, hvortil vi agte ikke allene at udbede os Forældres og Formynderes Nærværelse, men ogsaa at indbyde andre agtværdige Mænd, som interessere sig for Ungdommen og de til dens Dannelse sigtende Bestræbelser. VII. Hvad Jnstitutets udvortes Indretning, Elevernes Pleie og deres øvrige Behandling angaaer, saa tillade vi os i denne Henseende ikke den ringeste væsentlige Afvigelse fra de Love og Anordninger, som Hofpræsten Hr. Christiani har fastsat og offentligen bekjendtgjort herom. J øvrigt paa stager den først Underskrevnes Kone sig Huusholdnings Bestyrelsen og haaber at kunne opfylde til enhvers Fornøielse, hvad der kan ventes af en omhyggelig og kjerlig Pleiemoder. VIII. Endskjøndt siden den Tid, da Christianis Jnstitut blev oprettet, de fleste af Livets første Fornødenheder ere stegne til meere end det dob helte i Prisen, saa kunne vi dog, formedelst den Maade, paa hvilken der overlades os alt, hvad vifor det første behøve til vor Plans Udførelse, og saa denne Henseende lade det forblive ved de Bestemmelser, som Hospræsten har fastsat i det første Stykke af sine Efterretninger og Opdragelses-Jnstituter ved Kjøbenhavn T. Forældre og Formyndere, som agte at anbetroe os deres Sønner og Myndlinger til den 1 October i dette Aar og fremdeles, ombedes ærbødigst at beære en af os Underskrevne med Efterretning om deres Forlangende. Men ønskede de, at hine maatte antages i Jnstitutet, endog førend dette kan overlades til os, saa ville de have den Godhed, at henvende dem desangaaende til Hans Høiærværdighed Hr. Hospræst Christiani.