Jyllandsposten, 1839-10-15
Da Skolecommissionens Anskuelse af denne Sag blev forlangt, og Jndsenderen heraf havde været alt for kort Præst for Fredriks Menighed til at kunne afgive nogen competent Dom, hvilket derimod Herredets Provst, Kierulf, som, efter 13 Aar at have været tydske Præst paa Alheden, først nylig havde forladt dette Sted, maatte kunne, naar Sagen kom til hans Erklæring, saa ansaae Jndsenderen det for rigtigst, at lade nogle af Sognets fornuftigste Mænd tilkalde, for at bivaane Skolecommissionsmødet, og da afhøre selve Colonisternes Formening om Noget, der saa nøie angik dem. Resultatet blev da følgende Paategning: Uagtet den tydske Colonist paa Alheden i sit Huus taler med Sine en fra Tydskland af medbragt egen "Dialect, forstaaer han dog tilfulde, og taler i Almindelighed nogenlunde det høitydske Sprog, det han med en ligesaa naturlig som varm Kjærlighed hænger ved. Den tydske Bibel have Forældrene baaret herind fra Tydskland, og fra Barnsbeen af har Colonisten været vant, at betragte denne Trøstens og Glædens Kilde for hine, som sin troeste Ven i "Med= og Modgang. J den tydske Bibel øves Barnet alt tidligere hjemme, tydske Psalmer synges ved Huusandagten, og det tydske Sprog er et stærkt "Baand imellem Forældre og Skolen; thi ene i dette "forstaae de at hielpe og veilede Børnene. Med Modersmelken have de saaledes indsuget Kjærlighed til Sproget; - ikkun paa Tydsk have de lært at kjende Gud og bede til ham, ikkun paa Tydsk formaae de, at lede Børnene af den rette Vei. For Øieblikket synes derfor enhver pludselig Forandring i Skolen med Hensyn til dette Sprog neppe at ville have en moralsk gavnlig Jndflydelse, og vilde være den allerømmeste Side, man hos Colonisten kunde berøre. "J bestandig Samfærsel med de Danske vil vel det tydske Sprog Tid efter anden mere og meere tabe sig; men Tiden er det ogsaa, som af sig selv maa fremføre Nødvendigheden af en Sprogforandring i Skolen som i Kirken. Dog den Stund er neppe"kommet endnu, da flere af de Jndvandrede endnu leve; men den vil maaskee endnu ikke være fjern, Sprogblandingen i Skolen er vistnok Underviisningens Fremme imod, men den findes ikkun i den ene Skole (Hauerdals), hvor omtrent 1/2 ere danske "Børn, imedens at Grønhøi af 42 Børn ikkun tæller 3 danske, som bruges til Sommerrøgt. Skolecommissionen f. F. S. troer derfor, hvad der vistnok ogsaa er samtlige Beboeres inderlige Ønske, at ingen Forandring for Øieblikket, hvad Sproget anbelanger, med sand Nytte kan foretages i Skolerne, med mindre at det, for at hindre den skadelige Sprogblanding, naadigst "maatte vorde tilladt, at Skolelæreren i Hauerdal tvende "Dage af Ugen holdt dansk Skole for Districtets danske Skolebørn, og de fire øvrige Dage tydsk Skole"for de øvrige, tydske Børn Sagen forblev imidlertid in Statu que, da det kongl. danske Cancellie i dets Skrivelse af 18de Jan. 1834 naadigst resolverede, at man efter de af Skolecommissionen anførte Grunde ingen Anledning fandt til at paabyde den af Biskoppen foreslagne Forandring i Henseende til det Sprog, der bruges ved Skoleunderviisningen." Saaledes staaer det sig da endnu for Øieblikket med Underviisningen i Skolerne paa Alheden, og den kommende Tid maa det, som sagt, være overladt til, at modne mere og meere Nødvendigheden af en Sprogforandring. Jmidlertid undervises dog alle Børn uden Undtagelse, og nyde Skolens Goder, om denne end en mangelfuld. Men desværre kan slig Almindelighed ei anføres, naar Talen er om Kirken. Thi om nu lokale Forholde gjøre det muligt for flere af Sognets danske Familier, at søge til Karups danske Kirke, saa sidder dog blandt de Tydske en ikke ubetydelig Deel danske Beboere, som saa at sige reent ere udelukkede fra Kirken, uden naar de gaae til Guds Bord. Og denne Sag forekommer Jndsenderen rigtignok langt fra ikke at være, som den burde og kunde være. Der ere flere danske Qvinder i Fredriks Sogn, som, gifte med tydske Colonister, af en talrig Børneflok og Husets trange Kaar, der sjeldent tillader at holde et Tyende, hindres i at søge fjernere danske Kirker. Som oftest føler Mennesket først ret det Godes Værd, naar han har tabt det. Og Mange af disse arme Qvinder, der liig Andre maaskee i deres Fædrene=Hjem aldrig ret tilfulde have paaskjønnet Kirkens Goder, see nu ofte med forrigfulde Blikke efter den Skare, som vandrer til det Guds Huus, hvis Velsignelse formedelst Sproget er lukket for dem, og med Graad nære en sjelden opfyldt Længsel efter i Kirken at kunne høre et Trøstens og Haabets Ord, og der uforstyrret at kunne udøse sit fulde Hjerte for Gud, og hente Mod til med Hengivenhed i sit Huses fattige Eensomhed at fuldbyrde det Hverv, Herren har paalagt den fattige Huusmoder paa Heden. Det var disse ligesaa tunge som grundede Klager, der ledede Jndsenderen til i Aaret 1834 paa de dansktalende Beboeres Vegne underdanigst at ansøge hos Cancelliet om, at der i det mindste engang maanedligen, og navnligen paa de Dage, bemeldte Danske gik til Guds Bord, maatte holdes dansk Gudstjeneste i Fredrikskirken, hvorpaa Resolutionen faldt, at Collegiet Jntet havde imod, at der tvende Gange om Aaret prædikes Dansk i Kirken paa Alheden, nemlig naar Sognets dansktalende Beboere modtoge Nadverens Sacramente. Saa lidet som Jndsenderen nu tør nægte, at høie Vedkommende jo muligen nok kunde være gaaede lidt, men maaskee ogsaa kun lidt, raskere fremad med Jndførelsen af det danske Sprog blandt Colonisterne paa Alheden, saa vist føler han sig dog ogsaa paa den anden Side overbeviist om, at det kongelige Cancellies vise Maadehold og Varsomhed i denne Sag fortjener al Paaskjønnelse. Paa en Tid, da den offentlige Stemme i Danmark udtaler sig saa stærkt for at beskytte det danske Sprog i Slesvig mod Tydskens usurperede Magt, tør vi ikke med partisk Forkjærlighed for det danske Sprog voldsomt paanøde et tydsk Folk paa Alheden dette, men rolig lade Tiden modne Værket. Fredriks Præstegaard paa Alheden, i Efteraaret F. C. Carstens. Anm. Jdet vi meget paaskjønne nærværende interessante Afhandling, hvorved Hr. Pastor Carstens har udbredt et Lys over de kirkelige Forhold paa Ahlheden, saavelsom over de i Skolerne sammesteds, hvorom Publikum hidindtil har været saagodtsom fremmed og manglet al Kundskab, kunne vi dog ingenlunde billige den af ham yndede Langsomhed, som finder Sted ved Jndførelsen af det danske Sprog i Skolerne hos Colonisterne, ligesaalidet som vi finde mindste Grund til en saadan Fremgangsmaade, fordi Slesvigerne med saamegen Føie paatale deres Rettigheder mod Tydskens Usurpationer. Betænker man, at 80 Aar ere henvundne, siden Colonisterne indvandrede i Danmark og at den nærværende Slægt alt i flere Generationer har været danskfødte Statsborgere, som ere opammede ved dansk Modermelk og bespiste med dansk Brød, maa det vistnot findes meget contrasterende, at disse Colonister endnu i Skolerne ei engang maae undervises i det danske Sprog Naar derfor saa gunstig en Leilighed frembød sig for Coloniens Geistlige, som den, hvorefter Aarhuus Stifts høiærværdige Biskop, Paludan Müller, fandt begrundet Anledning til, efter vel motiveret Jndstilling, i Aaret 1833 til Cancelliet at andrage om Ophævelsen af den Uorden og det Uvæsen, hvormed denne Sprogblanding standsede Bornenes Fremgang i Skolerne, kunne vi ei andet end beklage, at Stedets Præst ei med Begjærlighed greb dette beleilige Øieblik til paa det bestemteste at afgive en Erklæring, som i Et og Alt maatte have bestyrket Collegiet i Biskoppens velgrundede Andragende, istedetfor ifølge sit korte Ophold i Kaldet, (hvad Bispens minutlige Ophold under Visitationen blev vaer, skulde man formode Andre i Dage og Maaneder snart maatte kunne erholde endnu større Vished om, at finde sin egen Dom incompetent og nu lade saadant afgjøre af Skolecommissionen og enkelte tilkaldte Mænd, hvis forudfattede Meninger mod det danske Sprogs Jndførelse i Skolerne gandske utvivlsom maatte være at vente, om ei af anden Grund, saa dog af Børnenes Vedhængen ved Forfædrenes Skikke. Hvor derfor vedkommende Præst aldeles afholder sig fra at afgive Erklæring og Skolecommissionen erkiærer sig imod Andragendet, der var det let at forudsee, at Bistoppens Bestræbelser i Collegiet, maatte være frugtesløse, og overbeviist kan man være om, at da Striden paa Ahlheden 1782 fandt Sted, om Colonisterne skulde svare Offer eller ikke i Hr. Pastor Munchs Embedstid, at denne Sag ligeledes var forbleven ved den tidligere Bestemmelse, i Tilfælde Afgjørelsen her havde beroet paa Sognebeboerne og Præsten havde tilbageholdt sin Erklæring, men hvilket paa dette Sted vistnok neppe skete. Naar Hr. Carstens sluttelig bemærker, at vi ikke tør med partisk Forkjærlighed for det danske Sprog voldsomt paanøde et tydsk Fork paa Ahlheden dette, men rolig lade Tiden modne Værket, da finde vi saadan Yttring heel curios, da Talen om et tydsk Folt aldeles ei længer passer sig paa de danske Ahlhedebeboere, og her ei kan blive Spørgsmaal om nogen voldsom Paanøden, hvor et Tidsrum af 80 Aar vel kan ansees for mere end tilstrækkeligt til at indlede den Overgang, hvorefter Foranstaltninger fra Regjeringens Side alt forlængst burde være effectuerede til Forebyggelse af saadanne Uskikke og Uordner, som Forfatteren selv anfører som Følge af disse forskjellige Sprogs Brug i Skole og Kirke, som det dog vel er paa Tiden engang at standse, uden at oppebie, at Tiden - den evige – videre behøver at modne dette Værk. Hvilke Forvirringer der maae opstaae i den Skole, hvor Lærerne ved den ene Ende af Skolebordet skal tale Tydsk og ved den anden Dansk, snart læse i tydske, snart i danske Lærebøger, snart skjænde i dette, snart i hiint Sprog, dette er let at begribe, ligesom de udhævede Anstødeligheder i Kirken, ved een og samme Gudstjeneste at betjene sig baade af Tydsk og Dansk, ere mere end forklarlige. Man maa derfor ønske, at Biskoppen i Aarhuus Stift, uagtet den faldne Cancellieresolution af 24 Septbr. 1833, ifølge sit Embeds Medfør, atter ufortrøden vilde andrage paa, at det danske Sprog udelukkende blev indfort i Skolerne blandt Colonisterne paa Ahl heden, uden at Afgjørelsen af denne vigtige Sag skulde beroe paa enkelte Paradoxes eensidige Stemmer, hvis Vedhengen ved den gamle pfaltziske Bivel og tydske Psalmebog Ned. kun lidet burde komme i Betragtning. Er der Politie i Fredericia;