Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-06-29
Ligesom man maae være opmærksom paa det Jndtryk, hvilket den heldige Landgang paa Kysten af Algier vil frembringe i de Franske Valgforsamlinger, saaledes er det ogsaa høist interressant at betragte det Jndtryk, som den vil giøre i England og som vist vil blive optaget der med megen Misnøie, dersom ikke store politiske Aftaler skulle hemmeligen være gjorte. – Da Parlamentets Sesstouder er snart tilendebragt og dets Forhandlinger i den sidste Tid ikke have været af nogen Betydenhed, saa er den offentlige Jnterresse meest henvendt paa Hs. Majestæt Kongens tvivlsomme og sørgelige Tilstand. Under 18de Juni blev der skrevet fra London, at de sidste Bulletins indgiøde vel Haab om at den yderste Fare, som saa hyppig har truet den høie Patients Liv i den sidste Tid, var i det mindste for Øieblikket bleven lykkeligen hævet. Jmidlertid tilstod man, at man ikke kunde skiule for sig selv den Frygt, at Hs. Majestæts nærværende Tilstand vil have en successiv total Udtømmelse af Kræfterne tilfølge; hvorved nye angstelige Bekymringer maatte foraarsages. Det blev især anført som et betænkeligt Symptom, at Suppureringen i Kongens Saar er af en ualmindelig Skarphed, og at Benene ere allerede i en Slags Mortificationstilstand. Nyere Efterretninger fra London af 19de indeholde: at Kongen ikke har sovet godt, og at han Natten tilforn igien været mere besværet af Aandedrættet; ogsaa Bladet Times af samme Dags Morgen yttrer kun lidet Haab om den høie Patients Helbredelse. - Disse Efterretninger virkede ugunstigt paa Fonds; af disse staae de Spanske lavest, derefter de Græske, som ikke kunne komme sig siden Prins Leopolds Abdication; de Russiske staae høiest af alle, og derefter de Danske. Hvad der især foraarsager den store Uroe i Fonds ved Efterretningerne om Kongens Tilstand er, at det er ikke rigtig klart for Publikum, hvorledes Thronfølgeren er findet imod det nærværende Ministeripm, og fordi Partierne, saavel det aristokratiske indbyrdes, som det demokratiske imod hiint ere i en heftig indvortes Giæring i Landet. Thronarvingen, Hertugen af Clarence, er vel ikke upopulair; men som det hedder i en Skrivelse fra London i Allgemeine Zeitung: at endskiøndt man veed, at han er en god Fader og Ægtemand, ikke ødsel og at han er en Ven af sit Fædreneland, saa tilskriver dog den offentlige Mening ham Charakteersvaghed eller i det mindste Lune og Vægelsindighed. Man frygter for at hans Regiering vil blive vaklende og foranderlig, og at den desuden ikke vil vare længe, da han er svagelig; ja at der selv vil kunne finde et Regentskab Sted imedens han lever, hvilket Forhold er ikke gavnligt for Nationerne. - Vel underrettede Personer ville vide, at Forholdet imellem Thronfølgeren og Hertugen af Vellington skulle ikke være de bedste, saa at mange holder det for rimeligt at han vil selv resignere naar Kongen døer, eftersom han kun har overtaget sin Post efter denne Monark specielle Ønske. Ogsaa skal hans Helbred have lidt meget ved det uhyre Arbeide som er forbundet med hans Stilling og af den nærværende politiske Constellation. Man vil imidlertid have bemærket, at da Marqvien af Londonderry holdt den 11te i Overhuset en meget kraftfuld Tale og forlangte at Correspondencen imellem Hofferne i Berlin og Vien og de øvrige allierede Hoffer skulde forelægges, saa viste Greven af Aberdeen sig temmelig vaklende og ængstelig i det Svar som han gav derpaa; derimod svarede Hertugen af Vellington med megen Kraft paa Lord Hollands Opposition som understøttede Marqvien af Londonderrys Andragende. - Greven af Aberdeen, skriver man fra London, bliver hver Dag bragt i Klemme i Overhuset; hans Modstandere, paastaae, at hans hele Forhold i den udenlandske Politik har noget hadefuldt og fiendtligt ved sig, som ikke lader sig forene med den Stilling, som Storbrittannien burde indtage i den nærværende giærende Tidsalder. Ministeren har udviist megen Bitterhed, saavel i sin Correspondence med Prins Leopold, som i sin Omtale om ham i Parlamentet, hvilket man forklarer især deraf, at den høitagtede Statsmand Greve Grey, og som tillige er Chef for Oppositionen, skal have været Prinsens fornemste Raadgiver i dette vigtige Anliggende. Man betragter derfor det nærværende Ministeriums Stilling som i en høi Grad vaklende, og man holder for, at den Engelske Politik, med Hensyn til Grækenland, har været saare urigtig, da den gik ud paa at giøre Grækenland til en svag Stat og aldeles dependent af England, og at Ministeriets hemmelige Hensigt var ved at forvandle Grækenland til en Brittisk Colonie for bestandig at giøre den Rus fiske Politik kraftesløs. Da Prins Leopold har i sin Abdicationsskrivelse blottet de Engelske Ministres Politik, saa har dette Skridt foraarsaget den uhyre Forbittrelse hvormed de Londonske Blade have angrebet denne Fyrste, og hvorved de have saa al Anstændighed tilside. - Nu siger man, at det Østerrigske Cabinet anvender al sin Jndflydelse forat faae Prins Gustav af Vasa udnævnet til Souverain over Grækenland. Uagtet alt hvad der raisoneres og deraisoneres i de Engelske Blade, saa paastaaer man dog, at det bedste Forhold finder Sted imellem det Rus. siske og det Engelske Hof, at det er langt fra at den Russiske Ambassadeur i London, Fyrsten af Lieven, er bleven rappelleret derfra; men at allene Familieanliggender have kaldet ham til Rusland og at han om 4 til 5 Maaneder vil vende tilbage til sin Post. - Den Russiske Keiserinde har den 18de Juni forladt Breslau og er, ledsaget af Hs. K. H. Prins Carl af Preussen, afreist til Varschau. J denne Hovedstad glæder man sig over Keiserens aabenhiertige og tillidsfulde Tale paa Landdagens Aabning. Man har desuden Grund til at være der fornøiet; thi dette Kongerige er i en florisant Tilstand, Folkemængden er steget til 4 Millioner. J Skatkammeret laae ved Slutningen af Aaret 1828 et Overskud af henimod 29 Mill. Polske Gylden. - Glæden udbreder sig desuden over det hele østlige Enropa: De Tyrkiske Ambassadeure i Petersborg, glæde sig over alt det Skiønne de saae og hørte der og over Udfaldet af deres Mission. Selv Sultan Mahmud skal være i godt Humeur, og den Melancholie, som overfaldt ham i Fior, skal nu være forsvunden; han faaer sine Admiraler til at rage sig, sine Generaler til at skaffe sig et Europæisk Snit paa deres Klæder, sine Adjutanter til at dandse paa de Europæiske Gesandters Baller, kort sagt hans Digten og Tragten gaaer ud paa at omskabe sit gamle og syge Ottomanniske Rige til et ungt og pynteligt Europæisk Statslegeme. Men hvad skal man sige, Podagraen lader sig ikke fordrive af den gamle Krop, den har dybe indgravet sig i Foden og truer med at slaae op i Legemet; vilde Gysninger til forestaaende Revolutioner fornemmes allerede igiennem hele Albanien. Det er ikke saa nem en Sag naar man allerede længe har været svag og gammel at blive ung og kraftfuld igien; de Lægemidler som man anvender for at blive det ere ofte skadeligere end Sygdommen selv.