Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-01-26
Angaaende Sorøe Akademies hyppige Director skifte læses Følgende i Khvnsp. No. 20, Efter i Aars Forløb tog Etatsraad Tauber sin Afsked; efter andre 7 Aar tager Etatsraad Estrup sin. Det er ikke Døden som bortriver dem, eller en mødig Alderdom, som byder dem at søge Hvile; det maa være noget Andet som fordriver dem. Den Første har i Pension 1200 Specier og reiser nu om i Nordens Lande; den Anden er en Riigmand, som til Foraaret reiser til sin Herregaard. Og naar han reiser fra Sorøe, saa reiser en Præst fra Hovedstaden derud, for at overtage Directoratet. Denne skal have 3000 Rbd. aarlig foruden andre store Agrements. Det er en om neus Omstændighed, at man seer sig nødsaget til at berøve os en af vore meest yndede Geistlige for at skaffe en Director tilveie for Anstalten i Sorøe. Det er langt fra vor Agt at ville kaste den mindste Skygge paa den almeenagtede Hr. Waage, hvis Roes altfor ofte har gjenlydt fra rørte Mødres og taknemmelige Døttres Læber, og hans Navn er for ofte med hædrende Agtelse blevet nævnet mellem Mand og Mand, til at vi ikke skulde vide og erkjende dette. Vi gjøre blot Conclusioner. Vi slutte, at naar man kan være i en saadan Forlegenhed, at man til Director i Sorøe, i det ærværdige gamle Sorøe, saa mange danske Hærskeres og Stormænds Kjæledægge, maa tage en Mand, der ikke har noget Navn i Literaturen, der ingen videre Navnkundighed har som Embedsfører, der blot har været Adjunct, som saa utallige Præster have været, og som kun er en yndet Prædikant og en almeen agtet Sjælesørger, saa maa det i alt Fald være ringe bevendt med de mange Lærde og Skolemænd, som han skal træde i Spidsen for, og saa har Sorøe Aca dem ogsaa i den Henseende svigtet Nationens Haab, at nemlig der ikke blot skulde dannes meer end sædvanlig flinke Studenter, men tillige meer end sædvanlig flinke Skolelærere. J det mindste have vi altid, under de senere Aars hyppige Klager over dette Academies Uhensigtsmæssighed, tænkt os det som en reel Modgrund, at der efterhaanden kunde danne sig Mænd, som paa een Gang vare Videnskabsmænd og Skolemænd, ægte Pædagoger, hvis Embedsliv gav Staten en større Betryggelse for deres Dulighed til Skolefaget, end selv Egregie til store Philosophicum, der blot vidner og theoretisk Forberedelse, kunde skienke. Vi have derfor hidtil staaet i den Formening, at Vedkommende i en Haandevending langt snarere maatte kunne tage sig en fir og færdig Bestyrer til en eller anden lærd Skole blandt de foranske Lærere, end at gandske omvendt den fornemste foranske Lærerpost ikke kan besættes andet Steds fra end fra de kjøbenhavnske Prædikestole. Denne Hændelse har forbauset og foruroliget os, da vi nu mindre end forhen kunne fatte Hensigten af den Mængde Lærerposter ved Sorøe Academi. Det er kun en ringe Beroligelse, at Academiet, under dettes fleerdobbelte Skranten, i finantciel Henseende lever saa overordentlig vel. Dets aarlige Overskud skal være fra 12 til 18,000 Rigsdaler, og det endskjøndt det gjør Depenser som f. Ex. den med Agerdyrkningsinstitutet paa Mørup, der skal have kostet 62,000 Rigsdaler, uagtet kun 3 Candidater avledes paa denne velgjødede Ager. Ønskeligt i høieste Grad vilde det derfor være, om Hr. Waage var betænkt paa at foreslaae Regjeringen en Anvendelse af disse enorme Midler, som ikke blot fandt et Triumvirats, men den hele Nations bifald.