Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-04-02
Om denne Families Præstationer læstes nylig i Horsens Avis": "Den Marvigske Familie gav i Aftes paa herværende Theater en Forestilling, som vandt meget bifald. Jsær maatte man beundre saavel Demoiselle Marvigs som hendes Broders physiske Productioner, men især de af dem udførte Rationaldandse." Familien Marvig agter sig - efter Forlydende – herfra til Kjøbenhavn, hvor den skal være engageret for Sommermaanederne til Tivoli. Md. Marvig har i sin Tid, førend hun blev gitt, været Medlem af det berømte Foreauxske Kunstberiderselskab. Svar. til den "Bonde", som i d. Bl Nr. 40 har opfordret til Goddædighed imod de nødlidende Jrlændere. Af det, Du har anført for at bevæge dine Landsmænd, og navnligen dine Standsfæller til Medlidenhed med og Godgjørenhed mod vore nødlidende Medmennesker i Jrland, hvilket jeg Alt har gjennemlæst med største Opmærksomhed, seer jeg, at Du er bekjælet af en Menneskekjærlighed, der gjør dit Hjerte Ære, og at Du har vidst at tilegne Dig de Grundsætninger, som vor Religions ophøiede Stifter har indskærpet sine Bekjendere, og at Du navnligen vedkjender Dig den, der gjør os det til Pligt at betragte ethvert Menneske, uden Hensyn til hans udvortes Vilkaar, som vor Næste, eller som et Væsen, i hvis Skjæbne, hvis Vee og Vel, vi oprigtigen bør deeltage, og hvem vi efter vor Evne bør komme til Hjælp i hans Nød. Jeg bleve ordentlig ganske om om Hjertet ved at læse Din virkelig opbyggelige Tale og havde allerede med et Greb i Lommen fat i en preussisk Daler, for Tiden fast den eneste gangbare Mynt paa denne Kant af Jylland, og tiltalte den i met stille Sind som saa: "Gaa, du Preusser, som et Sendebud fra en dansk Mand til hiint Nødens Land, og det skal være mig en Tilfredsstillelse, om Du der maatte finde et Menneske, Du kunde redde fra Døden eller udrive af en fortvivlet Beslutning". Men vilkaarlig slap jeg den igjen og lod den glide ned i Pungen, idet jeg ved at grunde over dine Ord blev mig Tanker bevidst, som disse. Vel kan det ikke nægtes, sagde jeg til mig selv, at vore Brødre i Jrland befinde sig i en haard Nød; thi hvad er vel skrækkeligere, end at maatte sukke for Brødet; hvad rædsommere, end at maatte friste Hungersnødens og Hungersdødens Qvaler? Den Algode forskaane os fremdeles, som forhen, for saa haard en Forsøgelse, Jeg kan finde det ganske rimeligt, at Du, som jeg føler Medlidenhed med de Ulykkelige. Det var intet Menneske, ingen Christen, som ei maatte røres og bevæges ved Tanken om al den Nød, der hersker i hiint ulykkelige Land. Ogsaa vil jeg indrømme, at de Grunde, Du anfører, indeholde Opfordring til ikke at lukke Hjertet eller Pungen, for Nødlidende. Men alligevel maa Du virkelig undskylde mig og vist med mig Mange, naar vi ikke destomindre ikke efterkomme din Opfordring, ja endog i al Beskedenhed tillade os at mene, at Du havde gjort bedre i at tie, end i at tale i denne Anledning; og jeg mener, at det ikke er uden tilstrækkelig Grund at vi nære en fra Din forskjellig Mening. Enhver skal jo dog nærmest sørge for sine Egne, hver Huusfader for Hustru, Børn og Tyende, hver Commune for sine Medlemmer; hvert Land for sine Børn, naar de ikke længere kunne hjælpe sig selv. Dette er den naturlige Orden, hvilken ogsaa Apostlen selv anerkjender, idet han siger (1. Tim. 5, 8). Men dersom Nogen ikke haver Omsorg for sine Egne, han haver nægtet Tren og er værre end en Vantro." Vi have Nødlidende nok iblandt os selv. lader os først tænke paa dem, førend vi tænke paa de Fremmede, hvis Nød vi dog ikke ere istand til at afhjælpe. Saavelsignet ogsaa det sidste Aar har været, som for Landet i det Hele, saa for den ager dyrkende Classe i Særdeleshed, der have kunne afhænde de dem rundeligen tildeelte Produkter til usædvanlig høie Priser, saa besværlig er dog Tiden just i Betragtning af disse høie Priser for de uformuende Kjøbstadborgere, for de jordløse Huusmænd og Jnderster, og overhovedet den arbeidende Classe paa Landet, der skulle fortjene Brødet til dem selv og Deres ved deres Hænders Gierning, men, om de ikke have været desto flittigere og sparsommeligere i Fortiden, nu med al deres Møie ikke kunne, især om de have en talrig Børneflok at forsørge, tilveiebringe det høist Fornødne. Var det ikke naturligt og billigt, at vi tænkte paa Saadanne fremfor paa de fjerne Jrtændere? England, hvilket Pligten at komme disse til Hjælp i deres store Nød nærmest paaligger, er et rigt Land, rigt fremfor noget andet Jordens Land, saa rigt, at det nylig har kunnet laane ikke blot Naboriget Frankrigs betrængte Bank, men ogsaa Keiseren af Rusland, der bruger mange Penge i Kaukasus, mange Millioner, og det har viist, at det baade har god billie og god Evne til paa det Kraftigste ikke paa een, men mange Maader at komme det betrængte Broderland til Hjælp. Den private Godgjørenhed har gjort Underværker, og Staten er betænkt paa at anvende idetmindste 8 Millioner Pd. Sterling : 2 Millioner Rbdlr. til Landets Tarv, og dette er dog tilvisse ingen Klatskilling. I det Hele synes Nøden mindre fremkaldt ved Mangel paa Penge, hvilke man dog ikke kan spise, om man er nok saa sulten, end ved Mangel paa Tilførsel, hvilken i Vinterens Tid var vanskelig, ja hartad umulig. Hvi skulde da vi tænke paa Saadant? Du maa troe mig, min Ven, at kun meget Faa ville gaae ind paa dit Forslag, og selv om der vare flere, der tænkte som Du, saa vilde det samlede Bidrag dog blive som et forsvindende Jntet der, hvor selv Millioner kun lidet forslaae, og hvi skulde vi gjøre os latterlige i Verdens Øine ved at fremsende en Gave, som, hvor velmeent den var, hvor anseelig efter Giverens Evne, dog vilde være som en Draabe i det store Verdenshav, hvilket ikke alle Jordens Floder formaae at fylde. Ogsaa dette beder jeg Dig at betænke, at om Du og flere have for Øieblikket Mere, end Øieblikket kræver til sine absolute Fornødenheder, saa er det jo muligt, at, som fordum i Ægypten, der paa de syv frugtbare Aar kunne følge syv ufrugtbare. Det be bager ikke Herren til enhver Tid at velsigne lige rigelig. Jrland selv med sin frugtbare Jordbund, hvor ikke tidligere var saa stor en Nød, er et advarende Exempel. Saa gjem da, hvad Du har, for en anden mindre gunstig Tid; eller, hvad fornuftigere er, nedgrav ei dit Pund, men gjør det frugtbringende paa en Maade, der kan bringe Dig baade Fordeel, Ære og Glæde. Forbedre dine Agre og dine Enge, under hvilke Operationers Udførelse Du lader din fattige Nabo tjene en Skilling hos Dig, at de under Guds Velsignelse kunne bringe Dig et endnu rigere Udbytte og at i et muligt forestaaende Uaar Misværten ikke skal hjemsøge Dig i den Grad, som den ellers maaskee vilde. Thi, som et Menneske saaer, som han bereder sin Ager, saa skal han og høste. Gud aabenbarer paa Landmandens Ager ikke mindre sin Retfærdighed, end sin Naade. Og jeg vil endnu henlede din Opmærksomhed paa en anden Ager, der har ikke mindre Krav paa din Opmærksomhed, men har det endog i langt høiere Grad. Lad for dine overflødige Penge dine Sønner og Døttre lære noget Mere, end deres Fader og Moder i sin Tid have lært, at den Velsignelse af udvortes Velvære, hvormed Forsynets Naade har overøst Dig, maa vorde et velgjørende og kraftigt Middel i din Haand til, at fremtidigen en mere oplyst, end til al Slags timelig og aandelig Virksomhed bedre skikket, og saaledes en mere lykkelig og meere hæderlig Bondestand maa pryde Danmarks Sletter.