Den Vest-Sjællandske Avis, 1838-10-23
Som Kirkesanger mødte jeg 6te Søndag efter Trinitatis i Munkebjergby. Da min derværende Embedsbroder ved en med Sygdom forbunden stærk Transpiration nødsagedes" til, for sin Helbreds Skyld, ikke strax at udsætte sig for Veirliget; gik jeg ind til Pastor Lund, fortalte ham min Embedsbroders Tilstand, forlangte Psalmenumerne, og spurgte: naar der skulde ringes sammen. Efter Tiden var Klokken 8 3/4, men Hr. Pastoren forsikkrede, at Tiden efter hans Uhr *) var 9 1/2, og mistvivlede" derfor om at kunne være i Annexet til Kl. 11 **). Forikke at forøge Hr. Pastorens exalterede Sindsstemning, gik jeg taus med Palmenumerne, og lod nu, ikke langt om længe, men øieblikkelig ringe sammen; og da var Klokken, efter Uhre, stillede efter Solen, kun 9. Jmidlertid mødte min syge Embedsbroder i Kirken; men over 1/2 Time efter Sammenringningen (hvilket, med Hensyn til Hr. Pastorens paaberaabte "Accuratesse," vel kan kaldes langt om længe" indfandt først Hr. Pastoren sig der, dog kun for at affærdige Menigheden med den Erklæring: "Jeg har været paaklædt og færdig siden Klokken 9, nu er Klokken over 10, og da *) Hr. Pastoren fortalte mig engang, at han havde fire Uhre, men hvert af dem viste Tiden 1/2 Time anderledes, end de andre. Og en anden Gang, at hans Uhr dog vist ikke gik meget over 1/2 Time for stærkt. Derfor forundrede det mig ligesaalidt, at Hr. Pastorens Uhr ikke rettede sig efter Tiden, som at Tiden ikke rettede sig efter Hr. Pastorens Uhr. *) Hr. Pastorens Sognevei er vel omtrent, Miil, jeg skal være i Bromme (Anneret) Kl. 11, kan jeg ingen Tjeneste forrette her." Derefter ilede Hr. Pastoren bort, og lod Menigheden sidde. At denne "forlod Kirken, er begribeligt; men om Menigheden medtog saadan Overbeviisning om Hr. Pastorens "Accuratesse," som han mener, eller indsaae, at han ingen Skyld havde," er tvivlsomt *). Selv uden Hensyn til, at Hr. Pastorens store Forundring opvaktes ved, at han saae baade den Sunde og den Syge i deres Degnestol er det beklageligt, at Hr. Pastoren hiin Søndag, nødsagedes til at gaae ind i Kirken, hvorher hans Pligt som Præst kaldte ham. At Hr. Pastorens store Forundring" opvaktes, da han saae den Sunde" i Kirken, det begribe, Hvo der kan At derimod Synet af den Syge" der opvakte Hr. Pastorens store Forundring, dertil kan maaskee Grunden have været denne: Hr. Pastoren havde sidstafvigte Vinter Lidelser - jeg troer i en Finger - hvilke foranledigede, at Menigheden flere Søndage ingen Prædiken fik. Saaledes berøvede Fingeren Menigheden Prædikenen 4de Søndag efter Hellig 3 Konger (vor Konges Fødselsdag), men maatte dog samme Dags Aften finde sig i at ledsage Hr. Pastoren til Bal paa Sorøe Academie. Maaskee mener En eller Anden, at Hr. Pastorens store Forundring, reduceret til en lille Forundring, vilde endda været meget for stor. Det er forresten sælsomt nok, at Hr. Pastoren fortæller, hvor stor en Hader han er af al Anklage, just som han offentlig anklager Kirkesangerne, og netop derved gjør Sagens retlige Undersøgelse formeentlig uundgaaelig. Hr. Pastorens "gode Venner kunde da muligen spart deres gode Raad; og er det nu blevet Hr. Pastoren saa forhadt, at være Anklager, maa der være foregaaet en stor Forandring med ham siden sidstafvigte Februar Maaned.