Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-11-05
Dette Skib var ved et forunderligt Træf det samme hvorpaa Capt. Ross foretog i 1818 med Capt. Parry sin første Polarreise. Den 19de bragte Jsabella endnu 17 Mand med sig til Hull, som havde fulgt paa Reisen med Ross og disse bleve strax frit afsendte til London med Dampskibet. Capt. Ross og hans Folk vare naturligviis temmelig eqviperede paa Grønlandsk. Majoren modtog dem med en Tale paa Stadens Vegne. Aldermændene forsamlede sig og overleverede Captainen Stadens Borgerrettighed. Commissarierne for Lodshuuset, og en Deputation fra det litterariske Selskab overbragte ham Lykønskninger og et udsøgt Selskab foranstaltede et Giæstebud for ham i Vittoria Tavern. Kl. 5, om Eftermiddagen afreiste han til London. Capitain Humphrey, som commanderer Jsabella har meddeelt følgende Beretning om disse Søefarendes haarde Skjebne. Capt. Ross udrustede sin Expedition i 1829, for om muligt at afgiøre det Spørgsmaal, om der gives en Nordvest Passage især fra Prins Regentens Jndløb (Capt. Parry opdagede Jndløbet mod Vesten fra Sir James Lancasters Sund, hvilket Jndløbs Existence Ros havde omtvivlet; han opdagede BarrowsStrædet og midt i dette en Jndseilling Sønderpaa, som han kaldte Prins-Regentens Jndløb, men som han ikke fik Leilighed til at undersøge). Hans Skib Victori havde det Vanheld, foruden flere, at miste Formasten; han fik en nye indsat i Videfiordi Grønland og afseilede paanye den 29de Juli 1829. J dette Aar var Veiret usædvanligt mildt og Bassinsbugten friere for Jis, end Rost nogen finde havde seet det. (Paa de lade Grunde midt i Baffinsbugten pleier Jisen at samle sig hele Sommeren igiennem, saa at man maae seile langs med Kysterne og Overfarten fra den østlige til den vestlige Side af Bugten er vanskelig). Den 14de August kom han uden Vanskelighed til det Sted, hvor Forraadene fra Skibet Fury vare blevne satte i Land, hvilke han bemægtigede sig; men Vraget af Skibet var forsvundet. (Capt. Parry maatte paa sin tredie Reise lade dette Skib den 1ste August 1825 blive tilbage i Jisen og kom tilbage med Skibet Hekla alene den 16de October 1825). Han seilede nu sønder paa omkring Cap Geary, hvor han seilede langs med Vestkysten i sydvest til 72 Br. Her mødte ham først en betydelig Hindring af Jisen, dog opdagede han en Giennemfart og blev ved at seile sønder paa, og saa tæt ved Vestkysten, som det udybe Vand vilde tillade ham; hist og her giorde han Landgang og tog Landet i Besiddelse med de sædvanlige Ceremonier Han undgik, som ved et Underværk, at lide Skibbrud, uagtet Strømmens hurtige Løb, den skarpe Jis og den klippefulde Grund. Men da han kom til den 70 nordlig B. i en Retning sønder for Fury Point, saa blev han standset af en ugiennemtrængelig Jis dæmning, og han maatte overvintre i en Havn paa den yderste Spidse. I Januar 1830 kom de Reisende i en venskabelig Forbindelse med en Stamme af Jndfødte, som aldrig havde seet andre Mennesker end deres egne Folk (hvor dog disse Mennesker boe uhyre isolerede, midt imellem de ødeste Polarlande ved de indløbende Bugter af Havet) uagtet Vinteren var usædvanlig haard, saa tilbragte de den dog paa en meget behagelig Maade. De erfarede, at Bassinsbugten eller den østlige Søe er adskilt fra den vestlige (Havet nordfor Amerika) ved en Jordryg, som de undersøgte om Foraaret og betog dem alt Haab om en Giennemfart i denne Retning. Capt. James Ross optog Kysten af det vestlige Hav, som fører til CapTurnagain, (paa Nordkysten af Amerika) og det i en Strækning af 150 Engelske Mile, og han forlod den ikke langt fra det Sted, hvor Capt. Back formoder at fiskefloden udgyder sig i Havet. Man opdagede ogsaa, at Landet hænger sammen med det som danner Repulse Bay. J Efteraaret af 1830 ventede de forgiæves paa at Jisen skulde smelte, som i det foregaaende Aar. Efterat de vare seilede med nogen Vanskelighed 4 Engelske Mile tilbage, bleve de i en meget ubehagelig Stilling standsede i den haardeste Vinter, som de kunde mindes at have oplevet; den laveste Temperatur var 92 under Frysepunktet. J Sommeren af 1831 var med Hensyn til Aarstiden Veiret ikke mindre strengt og de kom kun 14 Engelske Mile længere frem. J October lagde de Victori ind i en Havn for Anker, hvor det ligger endnu og tilbragte der en tredie ligesaa streng Vinter. Levnetsmidlerne gik med og de maatte vandre 200 Engelske Mile tilbage for at opsøge de øvrige Forraad af Skibet Fury. Veien dertil blev endnu meget længere formedelst de Omveie, som Jisen nødte dem til at tage. J Mai 1832 begave de sig paa Veien dertil og naaede med stor Møie og Besværlighed i Juli det Sted, hvor Fury var strandet, hvorved de maatte bringe Resten af deres Levnetsmidler, deres Syge og Brændsel med sig, hvilket de brugte for at smelte Jisen, da de ellers ikke kunde faae Vand. Her istandsatte de Baadene, af Fury, men ankom dermed først i September til Leopolds-Øen (vesten for Barrops=Strædet,) som de holde for at være den nordøstligste Spidse af Amerika; men her spærrede Jsen tvers over Lancastersundet Tilbagereisen og de maatte endnu tilbringe en Vinter i een af Sneen bedækket Hytte af Segldug, og lede en Mangel paa Sengklæder, Klædningsstykker og Kiødspise, som overgaaer at Beskrivelse. Tømmermanden døde og nogle af Mandskabet maatte formedelst Svaghed bringes til Baadene i Batty=Bugten. Det paafølgende Foraar, og Sommer opvakte nye Forhaabninger; Jsen brod op den 14de August, og den samme Dag, som Captain Humphrey søgte at naae til Leopolds-Øen ankom Captain Ross og hans Ledsagere dertil. Humphrey kunde ikke komme igiennem Jsen. En Nordveststorm drev ham sønder paa til Prins-Regents Jndløb. Ross tøvede til Stormen havde lagt sig, naaede den sydlige Kyst af Lancaster-Sund og der indtraf nu et Møde som ikke lader sig beskrive. Det er nu afgjort at sønden for den 70 er ingen Nordvest-Passage. Det opdagede Land Land er større end Storbrittannien og blev kaldet Boothia, efter Felix Booth, Esqvire, Sheriff af London i 1829, som havde saa rigeligen understøttet Captain Ross til sin Expedition. Den saade Beliggenhed af den magnetiske Pol er opdaget, foruden mange andre videnskabelige Opdagelser.