Berlingske Tidende, 1774-06-13
Fra Meilgaards Hovedgaard, beliggende i Jylland udi Aarhuus I Stift, Calløe Amt, var udi April Maaned afvigte Aar, i de Kiöbenhavnske Tidender, indrykker en Efterlysning, om en af bemelte Codses undvigte reserva Mandskab, der var en tyvagtig Dreng navnlig Marcus Andersen, af 16 Aars Alder, som ey har været til Confirmation, var ikkun liden af Vext og Statur, klein lig af Lemmer, bruunagtig slet stumpet Haar, stammer meget i han Udtale, og den saa kaldede Peege-Finger paa den venstre Haander næsten afskaaren udi en Hakkelse Kiste, hvilken Dreng 2de gange tilforn i forrige höye Eyeres Tid havde taget Flugten; og ajeg ikke har været saa lykkelig at faae ham, har forvvoldet, at flere ligefindede har taget Exempel af denne skarnagtige og ondskabsfulde Dreng, da der udi Junii Maaned afvigte Aar af sin Tieneste udi Heedegaards Bye i Gleesborg Sogn, hos Fæstebonden Sören Seerupundvigte i Fölge med en af Grænskabet Scheels Karle, en Tieneste Karl navnlig Christian Sørensen, af Alder 21 Aar, foer og undersat af Lemmer, bred af Ansigt og sterk fregnet med et lyserödt Kröllet Haar, noget høyere end det anbefalede Soldater Maal, han opholder sig sikker i Holsteen, og kunne han forekomme nogen af den Militaire-Etat, som ville paagribe ham og det maatte mig mældes, skulle han paa nogle blive dem overladt; udi afvigte Efter-Aar er og undvigt her af Codset en Kar navnlig Sören Nielsen, som havde lært Bödker-Arbeyde i Aarhuus, han opholde sig hos sin Fader Niels Gyde ved Kukkerhusene, men var saa vel i hans Arbeyde som øvrige Forhold en slet Person, denne var af et langagtig smalt Ansigt, bruunt Haar, skummelt Udseende, klein af Lemmer, og maadelig Høyde, ligesaa er og i denne Maaned undvigt af sin Lære, her hos Poedemesteren, ved Gaarden en Dreng, som i en 3 Aars Tid har været i Lære, navnlig Christian Henrichsen, liden og stumpet af Væxt, med en lange guulagtig Krollet Haar, som havde været indflettet, bred at Ansigtet og rödladen, men af Sind og Gemyt, som og udi Huus Arbeyde et doven og overmaade stort Skarn, uagtet at disse fornævnte ikke kunde være Godset til nogen Nytte, som med overstödig Mandskab er forsyner, saa siden de uden nogen Aarsag, men blot af et ikielmsk Sind er undvige, for paa ubehiendte Steder at yttre den hos dem sædvanlig sværmende Ondskab, er Fegierligheden for at faae dem igien dog desto större, hvorfor tienstlig og eenlig ombedes alle Forekommende, men i Særdeleshed de Herrer Præster, saavel her i Provintzen, eller Holsteen, som og paa Øen Samsøe, at i Fald det skulle blive dem bekiendt, at nogle af disse vandartige Personer skulle opholde sig i nogen af deres Sogner, de da ville være saa artig ufortøvet at tilmælde mig General Auditeur Kallager til Meilgaard pr. Aarhuus samme, da jeg uopholdelig skal lade dem afhente, betale paagaaende Omkostninger og en meget raisonabel Douceur, og om forlanges deres Navne fortiet, den herudi forommelse foregaaende Tillysning Avigte Aar var dog for mig saa nyttig, at en höyfornemme ædel modig og veltænkende Proprietair udi Fyhn, lod mig udlevere en fuldvoxen Karl, der som en Dreng var løbet til hans Gods, herfra sin Fodestavn, og vel oplært i sin Christendom og Bonde-Arbeyde, men formedelst hans Stedmoders Haardhed var desertered en femAars Tid førend jeg kjöbse Godser, ville andre saaledes efterkommekovgiverens Befaling, og betænke den Strafde gjør dem efter Forerdningendeelagtige udi, naar de enten huser, hæler eller tager i Tieneste llige skadelige Omstreifere, ville Landgodserne ikke tabe saa meget Mandskab, som de ved liig en strafværdig Fortielse maa tage Deeludi, da jeg ikke skal indeholde med Bekostningerne for at faae Straffen ved Lov og Dom exeqveret om jeg ved bestandig Efterspørsel skulle kunde faae nogle af disse Gierningsmænd opdaget. Meilgaarg pr. Aarhuus, den 20de Ma 1774. Christian Kallager.