Viborger Samler, 1835-10-04
Efterat vi i forrige Nr. af d. Bl. have bemærket, at det bebudede Budget nu er bragt til almeen Kundskab, være det os tilladt at udbede os Publikums Opmærksomhed for en Fremstilling af de Fata, vor foreløbige Annonce i Nr. 223 af dette Blad, om at bemeldte Budget vilde udkomme i Trykken, har havt til Følge for dette Blads Redacteur. Vi see os saameget mere foranledigede til at forelægge Publikum det Factiske ved denne Affaire, som den allerede fra flere Sider er kommen os for Øre i en meget forvansket Form. Jaltfald vil det kunne afgive et Actstykke til Oplysning om de Bryderier og Ubehageligheder, en Bladredacteur hertil lands udsætter sig for, selv hvor han bringer et notorisk Factum til offentlig Kundskab. – Som bekjendt var det i vort Løverdags Nr. af 19de ds., (Samleren Nr. 119) der tilbragtes Abonnenterne Søndag Formiddag, den ovennævnte Annonce og Budgettet stod. Da Redacteuren (der for sit Helbreds Skyld i Sommer har boet udenfor Staden, paa Strandveien) i Onsdags Formiddags kom ind paa sine Værelser heri Staden, bragte han i Erfaring, at en Politibetjent flere Gange havde søgt ham der og aflagt den Hilsen fra Censor Hr. Politiretsassessor Reiersen, at Red. endelig jo for jo heller maatte komme op paa Politikammeret, da Assessoren havde noget meget magtpaaliggende at tale med ham om. Strax efter kom bemeldte Betient igjen med samme Besked, og da Red. gav til Svar, at han skulde see at komme saasnart hans Tid tillod det, fandt Betjenten sig foranlediget til at betyde ham, at han maatte møde paa Kammeret." Noget forundret over denne uhjemlede peremtoriske Tilkjendegivelse, gik Red., dog efter Tilendebringelse af sine Forretninger hjemme, i Middagsstunden op til Assessoren, der ved at gjøre ham bekjendt med Grunden til Opkaldelsen, tillige, paa deromafæstet Forklaring, forsikkrede, at Betientens nysnævnte bydende Udtryk maatte beroe paa en Misforstaaelse, da han (Assessoren) fuldtvel var vidende om, hvorlunde han, i sin Egenskab som Censor, ikke havde Ret til at lade Nogen befale at give Møde. Sagen bestod forøvrigt i en Cancelliskrivelse, hvorefter der skulde affordres Kbhpostens Red. Hjemmel for Efterretningen om Budgettet. Denne Skrivelse oplæste Assessoren for Red. og forlangte dennes skriftlige Svar derpaa inden en Time. For at opfylde dette Forlangende udbad Red. sig meddeelt Afskrift af Skrivelsen; men dette nægtedes, og Assessoren forlangte nu idetmindste et foreløbigt Svar tilden opgivne Tidsfrist. Dette sendte Red, ogsaa inden en Time, i Form af en skriftlig Gjentagelse af sin Begjæring om at erholde Cancellibrevet, som af ham skulde besvares, meddeelt in extens i skriftlig Gjenpart, Samme Dags Eftermiddag infandt 2de Politibetjente sig hos Redacteuren i hans Bopæl paa Strandveien. De medbragte den omhandlede Cancelliskrivelse og forlangte den forsynet med Redes Paategning om, at den var ham foreviist. Da han vilde tage en Afskrift deraf, for meente Betientene ham dette, med den Erklæring, at det var dem paalagt Lei at tillade det, og der blev da ikke Red. andet Middel tilbage, for at sætte sig i fuldstændig Kundskab om hvad det var, man ønskede hans Svar paa, end at gjøre sig Umage for at indprente det til Lykke ikke lange Brev i sin Hukommelse. Efterat have gjennemlæst det nogle Gange gav han da den forlangte Paategning, og lovede, paa en derom af Betjentene fremsat Anmodning, at tilsende Assessor Reiersen, Svaret næste Dags Formiddag inden Kl. 2. Cancelli skrivelsen grundede sig paa et Cancelliet tilhændekommet kongeligt Rescript, der var foranlediget af den i Kbhpst. Nr. 223 indførte Efterretning angaaende Offentliggjørelsen af et Finantsbudget, og det blev Politiretsassessor Reiersen, i Medfør af dette Rescript, der forøvrigt ei i Skrivelsen ordlydende var citeret, paadraget at affordre Red. Erklæring om, hvorfra han havde erholdt Meddelelse desangaaende, og uopholdeligen til Cancelliet at indberette hans Svark. Saa vidt seer Red. sig istand til at memorere denne ham dog saa temmelig nær vedkommende Skrivelse, hvoraf Gjenpart hver ken kunde gives eller maatte tages. – Næste Dags (Torsdag) Formiddag, inden den lovede Tidsfrist, modtog Assessor Reiersen følgende Skrivelse fra Red. Hr. Politiretsassessoren har igaar, ved 2de Politibetjente, i min Bopæl ladet mig forevise den i min Begjæring til Dem af Gaars Dato omhandlede Skrivelse fra det kgl. danske Cancelli, men uden at meddele mig den forlangte Udskrift af samme, ja endog uden at tillade mig selv at tage en saadan. Jdet jeg protesterer imod en saadan Tilsidesættelse af alle Former, skal jeg ikke desmindre søge at besvare Skrivelsen forsaavidt jeg erindrer dens Jndhold. – Da der ikke existerer nogen Lov, som gjør det til Pligt for en Forfatter at opgive Hjemmel for en hver Efterretning, han ved Trykken maatte meddele, og jeg umulig kunde forudsee, at der netop med mig og netop i nærværende Tilfælde vilde blive gjort en Undtagelse fra en Regel, der gielder med Hensyn til alle andre Hans Majestæts Undersaatter, og som hidtil ogsaa mod mig stedse er bleven bragt i Anvendelse, saa har jeg med Hensyn til den omtalte Artikel ikke kunne være opfordret til at sikkre mig en bestemt Hjemmelsmand for en Efterretning, hvis Troværdighed jeg saa meget mindre havde Grund til at drage i Tvivl, som den kun gik ud paa Opfyldelsen af en alt tidligere bekjendtgjort kongl. Befaling. Da den omtalte Artikel er blot ikke kan være fornærmelig for Nogen, og allermindst for Regjeringen, men tvertimod i de loyaleste Udtryk udtaler Glæde og Taknemmelighed over en Foranstaltning, der mere end nogen anden er skikket til at befæste Folkets Agtelse og Kjærlighed til Regjeringen, saa kan jeg ikke troe, at jeg ved at udtale disse Følelser, skulde have gjort mig skyldig i noget Upassende, langt mindre i noget Lovstridigt. Hvorledes man nu iøvrigt end maatte betragte Sagen, saa er det i nærværende, som i alle andre Tilfælde af lignende Natur, mig alene, der maa staae til Ansvar for mine Handlinger."Den paafølgende Dags (Fredag) Formiddag erholdt Red., ved sin Ankomst til sin Bopæl heri Staden, Underretning om at han, ved en Politibetjent, var tilsagt at give Møde samme Formiddag for Politirettens 2den Protokol. Red indstillede sig til dette Møde i Middagsstunden og Hr. Politiretsassessor v. Osten oplæste her for ham en allerede indløben, ny Cancelliskrivelse, i hvilken Collegiet erklærede det modtagne Svar fra Redacteuren for ufyldestgjørende og paalagde Politiretten at optage et Forhør over denne til Tilveiebringelse af yderligere Oplysning ihenseende til Spørgsmaalet i det kgl. Re skrivt: hvorfra han havde erholdt Efterretningen angaaende Offentliggjørelsen af et Finantsbudget." J Overeensstemmelse med denne Ordre blev Red, nu underkastet et formeligt Politiforhør. Det er en Selvfølge, at han under dette fornemmeligen henholdt sig til sin allerede engang afgivne skriftlige Erklæring. Den af ham offentliggjorte Efterretning om Budgettet var, erklærede han, allerede Fredagen den 18de ds, bekjendt i Hovedstaden som et notorisk Factum; han havde saavel denne som den paafølgende Dag hørt det af sine Bekjendte som saadant flere Steder, hvor han var kommen, og ansaae sig da, saameget mere som den officielle Offentliggjørelse af Budgettet almindelig antoges at være meget nær forhaanden, forpligtet til, ikke at unddrage det hele Publikum en saa glædelig Meddelelse, som det desuden baade laae ham som Journalist Magt paa og var en Trang for hans Hjerte, saa hurtigt som muligt, at bringe til offentlig Kundskab. Paa Opfordringen til at navngive de Personer, han havde hørt Efterretningen af, kunde han ikke indlade sig, da han hverken havde hørt, den af Nogen saaledes, at han kunde opgive dem som Hjemmelsmænd, eller ialtfald var forpligtet til saadan Opgivelse; Hjemmelen for ham laae desuden i saa Manges samstemmende Yttring, der betegnede det omhandlede Factum som notorisk, og ikke i nogen Enkelts Udsagn, og i denne Forviisning om, at Sagen var et bestemt Factum, laae ogsaa Grunden til, at han offentlig havde fremsat det som et saadant. Videre saae Red. sig ikke foranlediget til at deponere, hvormed Forhøret da ogsaa blev sluttet. Sandsynligviis er Udskrift deraf endnu samme Dags (Fredag) Eftermiddag blevet indsendt til det kgl. danske Cancelli. - Løverdag Morgen stod, som bekjendt, Budgettet i Collegialtidenden. For at forklare sig den tilsyneladende Uforenelighed imellem Resolutionen om Brændeviins brænderierne og Stænderanordningen, har man antaget, at hiin slet ikke indeholdt nogen Forandring i de bestaaende Forhold. At imidlertid denne Anskuelse ikke er almindelig, derpaa kan anføres som Beviis, at der i den korte, siden dens Offentliggjørelse forløbne, Tid alt er fra alle Landets Kanter indkommet et meget betydeligt Antal af Ansøgninger om Tilladelse til at anlægge Landbrænderier. Naturligviis vil det Kgl. General Toldkammer- og Commerce-Collegium ikke indlade sig paa at meddele enkelte Bevillinger forinden alle de Ansøgninger, der endnu kunne ventes, ere indkomne, for saaledes i denne Sag at kunne gaae frem efter faste Principer, ene med Hensyn til Landets Tarv, og de forskjellige deri implicerede Jnteresser, uden at personlige Forhold, Vild eller Frændskab derpaa erholde den mindste Jndflydelse. (Kbhp.)