Aalborg Stiftstidende, 1841-05-22
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 18de Mai. J Anledning af Hs. Kgl. Høihed Kronprindsens Formæling, der vil finde Sted den 10de Juni i Strelitz, ville følgende Festligheder, kunne ventes. Den 19de Juni ville de høie Formælede ankomme til Kjøbenhavn; den 20de vil der finde en stor Kirkehøitidelighed Sted i Slotskirken, den 21de Cour og Balparde paa Christiansborgslot, og den næste Dag store Fyrværkeri paa Sorgenfri. De følgende Dage ville sikker, blive udfyldte med Baller og Festiviteter hos de øvrige Medlemmer af Kongehuset, men tilsidst skulle alle Festligheder endes paa Frederiksborgslot, hvor en stor Festivitet og - Prindsesse Caroline af Mecklenburg-Streliz, Kronprindsens høie Forlovede, har af Hs. M. Kongen erholdt en Cadeau af en udvalgt Samling af ældre og nyere classiske og æsthetiske danske Skrifter, i særdeles pragtfuld JndbindingMaifesten. Danmarks politiske Vaarfest, synes at være afblomstret, idet mindste denne Gang, og saa vel for stedse, at være bibragt sit Banesaar. J Eftermiddag afholdes af Festdeeltagerne et nyt Mode, hvor man sandsynlig viis vil vælge nye Præsidenter, da af de valgte 6 Herrer kun Grosserer Fiedler skal have antaget Valget. (J den forrige Møde var Algreen-Ussing ikke tilstede.) - Forøvrigt synes en Tilbøielighed til i den nærværende irritable Periode at suspendere Yttringen af sine politiske Anskuelsen - mulig ogsaa forskjellige Hensyn til den forestaaende Fei Kongesamilien - og maaskee tillige en Frygt eller Ængstelse for at Maifesten skulde give radicale Anskuelser Rum, at være den Bevæggrund, som meest giver det besindigere liberale Parti Ulyst til Deelagtighed i Festen. Hvilket Horoskop man iøvrigt end stiller for Festen, maa de 13 Mænd Erklæring, der bragte det første Schisma, vistnok betragtes som meget untoward, thi den har, uden tet at tydeliggjøre disse Mænds Hensigt med og Grundene til Festens Suspension, fremkaldt en politisk Forstemthed, der ikke kan have de heldigste Følger, og som kaster Ansvarepaa disse Tretten, hvis Festen virkelig ved nogen Slags Radicalisme skulde give Anledning til Forargelse. Hvorledes man forresten vil forsvare den Yttring, at Stænderinstitutionen saa godt som ingen synlig Virkning har efterladt i Folket, maa vist blive uforklarligt for hver den, der, uden selv at veie de materielle Goder, Jnstitutionen har fremmet og som vist ere langt under Forventningen, blot sammenligner den Dødsighedstilstand, der herskede i Folket for 1831, med den vakte Almeenaand, som nu overalt giver sig til kjende og som viser, at Stænderinstitutionen i sit første til bagelagte Stadium virkelig har udvirket det, Frederik den Sjette vilde fremkalde og Christian den Ottende befæste ved den: at Folket vaktes til et høiere politisk Liv, at det gjennem Erfaringsskolen modnedes til progressiv at gaae en høiere Udvikling imode. Det er sandt, at Stænderinstitutionen ikke har baaret den Frugt, som man, ved at se Træet plantes og ved at følge dets Væxt, meer og med imodeseet, men sommer det sig derfor at nedslaae og svække Haabet, og skulde det Stænderinstitutionen hidtil har virket saa lidet have Krav paa festligen at mindes, saa lidet egne sig til at danne Stof for nye Betragtninger, nye Forhaabninger, nye Ønsker, Vi ville her abstrahere fra alt andet Godt, Stænderinstitutionen har virket, fra det hele aandig Nøre, den har vakt i Folket, og blot dvæle ved Betragtningen af et eneste Gode, de nye Communalforfatningen baade dem Kjøbstæderne alt i længere Tid have høstet Gavn af og den, Landbostanden snart kan imodeser, en Gave, som vi altid have holdt høit i Ære, og som hos selvstændig Borgere alene kan giøre Krav paa Taknemmelighed i samt me Grad, som netop dette Gode danner et Udgangspunfor den fuldstændigere politiske Udvikling. Communalforfatningen, der emanciperede Borgerne fra Bureaukratiets En vælde, der knækkede den Egenraadighed i Embedstanden, som denne endnu paa mange Steder saa nødigt vil giv Slip paa; det er den sande praktiske Forberedelseskole for notte politisk Dannelse, det er den ægte Prøvesteen for den borgerlige Charakteer-Selvstændighed, den der hos os endnu er for lidet øvet og prøvet og derfor vel kan behøve en Skole og en Udviklingsperiode, før de offentlige Charakterer kunne ansees tilbørligt styrkede til at staa fast ved egen Overbeviisning og for Folkets Masse har faaet den fornødne intensive Kraft, der ikke lader det tumles som en let Bold for Folkegunst og der giver den Mod til at bestaae imod det Tryk, der fra oven maatte indvirke paa det; der forbyder al politisk Vendekaaberi og giver Enhver i Folket sit faste Holdepunct. Communalfriheden er den Byggeplads for Selvstændighedsfølelsen i Folket, der vel fortjener at man benyttet den anviste Grundvold og benytter den i sin hele Udstrækning. Vi troe derfor, at hver den Borger, der foler Betydningen af den communale Frihed, Betydningen af den derved vakte borgerlige Selvstændighedsaands Udvikling og befæstelse, som første Grundbetingelse for al videre politisk Fremskriden, allerede heri vil see en Anledning til at mindes den henslumrede Drot, som vakte Selvfølelsen hos Folket, og til at frembringe paa Folkets Festdag de modnede Ønsker og Forhaabninger, der vente paa deres Fuldbyrdelse under Christian den Ottende. - For Lehmann siges nu at være subscriberet et Beløb af 5000 Rbd. Man lover sig især tigeligt Udbytte, af Subscriptionen paa Lolland=Falster.