Aalborg Stiftstidende, 1832-07-18
Blandede Efterretninger. Den Østerrigske Jagttager af 6te Juli indeholder følgende Betragtning: Ved Læsningen af de offentlige Blade møde for Øieblikket besynderlige Contraster. Journaler, som nylig fremsatte og forsvarede Betingelser, der uundgaaelig føre til Revolutioner, som de eneste sande Grundpiller for Staternes Lykke og Rolighed, tilstaae nu, at de selvsamme Betingelser ere Kilder til Samfundets Omstyrtelse. De 2 Jundage og Hambacherfesten have i denne Henseende udrettet mere, end Polemiken formaaede i hele Aar. Paa begge Steder toge Bestræbelserne en maadelig Ende; dette føle Hovederne for den radicale Faction i alle Lande og naar nu - Vovehalsene fraregnede - de Sindigere iblandt dem gjøre sig Umage med at afkjøle Heden, saa udrettes dermed kun lidet, thi Mængden har faaet Øinene op og afviser med Afsky Forbrydelsen nu, da samme er bleven den klar. Til Beviis paa denne Paastand anfører Jagttageren tvende Artikler, af hvilke den første nylig har staaet i Journal des Debats, den sidste i Journal de Paris. Nei - hedder det i hiint Blad - vi beskylde ikke Oppositionen for ved virkelig Sammensværgelse at have taget factisk Deel i Forbrydelserne den 5te og 6te Juni, men vi anklage den for at have tilskyndet til et republicansk Complot og til Borgerkrig, idet de undskyldte alleslags Revolter, bestrede Chartets Autoritet, uophørlig angreb Monarkiet og søgte at nedsætte samme i Folkets Øine; endelig, i det de den 28de Mai i den bekjendte Forsamling hos Lafitte) sammenlignede Republiken med Monarchiet og erklærede, at de Deputerede ikke havde Myndighed til at give Landet denne eller hiin Forfatning, hvorved de lode Nationens Fremtid ubestemt, berettigede alle Republikens Tilhængere til Haab og bestyrkede dem i deres Complotter. Den anden lyder saaledes: "Der gives en reen moralsk Reaction, der kommer af sig selv ved Meningernes naturlige Gang, ved den Følelse, som Synet af de politiske Begivenheder indgyder Masserne. Robespierres Fald bevirkede en Reaction mod Skrækkesystemet, Napoleons Fald en Reaction mod Krigen; Republica nernes Nederlag i Junidagene en Reaction mod Anarchiet. J alle disse Epoker har Folkets sunde Forstand i Begyndelsen ladet sig blænde ved falske Theorier, falsk Patriotisme og falske Forhaabninger, men, saasnart det blev Sandheden, vaer, stillet sig paa det fornærmede Princips Side. Dette er netop Tilfældet i dette Øieblik. Mange retskafne Folk, som bedaaredes ved Oppositionens forgyldte Ord, der af dem betragtedes som en Fortsættelse af den loyale og glimrende Kamp mod Restaurationen, vare blinde mod Følgerne af hine uophørlige og samtidige Angreb mod alle Jnstitutioner og alle Personer. De saae i disse Tribunens og Pressens Kampe kun et regelmæssigt Spil af den parlamentarisk Maskine. De troede at kunne undskylde det Urigtige i Formen med Sagens indre Gehalt og det Overspændte i Ordene med Hensigternes Reenhed. De tvende Junidage have sønderrevet dette skuffende Slør og mangen en Borger, der hidtil kun troede at bivaane en Kamp mod Ministeriet, har med ligesaamegen Forundring, som Harme, seet sig indviklet i en Krig imellem Regjering og Oprør, mellem Monarchi og Republik. Saalænge Oppositionen ikke har stillet Borgen for sin Orden, sømmer det sig ikke forden at forundre eller beklage sig over den Reaction, der yttrer sig mod samme, thi denne Reaction er ikke andet, end en Tilbagevenden til de Jdeer, uden hvilke ingen Regjering, kan bestaae, ingen Stat nyde Ro og Sikkerhed."