Aalborg Stiftstidende, 1839-12-10
Fædrelandet. Den idag forventede Sydpost var ved Avisens Slutning Kl. 2, formodentlig paa Grund af Veienes Slethed, endnu ikke kommen. Kjøbenhavn, den 6te Decbr. Etatsraad Ørsted. har, som Ordfører for Videnskabernes Selskab, Selskabet for Naturlærens Udbredelse og den polytechniske Læreanstalt, holdt følgende Tale til Hs. Majestæt Kongen. "Allernaadigste Konge! Der er tilfaldet mig det ærefulde Erhverv, idag at være Ordfører for tre Indretninger, som alle ere helligede Videnskaberne: Deres Majestæts Videnskabernes Selskab, Selskabet for Naturlærens Udbredelse og den polytechniske Læreanstalt. Deres Majestæt deler Selv med hele det danske Folk den dybe Smerte, som opvaktes ved Deres høie Forgjængers Bortkaldelse. Vi kunne ikke andet end være gjennemtrængte af de samme Følelser. Mindet om den milde, retfærdige, for Folkets Vel utrætteligt virksomme Landsfader, og om alle de Fremskridt i Borgerfrihed og Oplysning, som skeete under hans mangeaarige Styrelse, vil stedse leve i skjønsomme Hierter, og bevares uforgængeligt i Historiens Vidnesbyrd. Men disse Følelser kunne ikke neddæmpe de glade Forhaabninger, hvormed vi hilse Deres Majestæts Thronbestigelse. Det nu snart hundredaarige Selskab, hvis ældste Medlem og Secretair jeg har den Ære at være, som stiftedes, vedligeholdtes og udvidedes ved kongelig Gavmildhed, havde allerede den Fyrste meget at takke, som nu er bleven vor Konge. Jkke blot den udmærkede Ære, at turde vælge Thronens Arving til sin Præsident, men endnu meget mere den stadige Opmærksomhed, De skjænkede dets Forretninger, den Orden, den Virksomhed, den Forbedringsaand, som De der fremmede, og de Fordeele, en saa ophøiet Forstanders Stilling tilveiebragte det, maatte vær os lige dyrebare, saavel ved den umiddelbare Virkning som for de Forsikkringer, deri indeholdtes for Fremtiden. "Selskabets for Naturlærens Udbredelse, hvortil fædrelandsksindede Videnskabsvenner saa beredvilligt sammentraadte, efter en Opfordring, som jeg havde vovet at lade udgaae, nød allerede, imedens det dannedes, ikke blot, høie Fyrste, Deres Understøttelse, men De værdigede det ogsaa at deeltage i Raadslagningerne om dets Jndretning, og siden at fore Forsædet i dets Forsamlinger, og det ikke uden en stor og gavnlig Jndflydelse paa dets hele Virksomhed. Den polytechiske Læreanstalt, i hvis Navn jeg, som Directeur, har den Ære at tale, har vel ikke havt den Lykke at modtage en lige saa umiddelbar Jndvirkning, men har dog ikke savnet Beviser paa en lige Velvillie. Desuden tør den vel holde sig forvisset om, at Deres Majestæt vil beskytte og fremme en Indretning, der er bestemt til at danne Dyrkere af Videnskaber, hvoraf De er en saa udmærket Kjender, og til at udbrede Videnskabens Lys over Kunstflid og Næringsbrug, som De har viist at De vil beskytte. Dog, vor Tanke bliver ikke staaende derved. Vi vilde ikke med sand frimodig Glæde kunne fremføre vore Lykønskninger, dersom det udelukkende var som Videnskabernes Ven, vi satte vort Haab til Deres Majestæt. Havde vi fattet en saa indskrænket Anskuelse, maatte vi endog ansees for at savne Sandsen for Videnskabens inderlige og mangfoldige Sammenhæng med Livet. Nei, vi vide, og erkjende det med Glæde, at Deres Majestæt ikke udelukkende vil være Videnskabsmandens eller Kunstnerens, eller Krigerens eller nogen enkelt Borgerclasses Konge; men at De om fatter alle Livets mangfoldige Forhold med Deres Omhu Vi leve i en stor og mærkelig Tidsalder, fuld af Farer, truende Farer, baade for Folk og Fyrster. I Aarhundredernes Række have nye Kræfter udviklet sig, Oplysning og Hjælpemidler have ikke blot i en uhyre Grad formeret, sig, men ogsaa taget nye Retninger, saa at de true vold, somt at sprænge de gamle Former, dersom ikke en viis og fredelig Omdannelse forebygger saadanne borgerlige Rystelser, hvis Ende, om de fik Overhaand, maaskee ingen Rulle vende turde haabe at see. Det er os en tillidsindgydende Tanke, at Deres Majestæt har deeltaget i denne Tidsalders Dannelse, og at De allerede paa meer end een Maade har givet Borgen for, at De er indviet deri. Vi stole derfor ikke blot paa den Jndsigt i Forretninger, den Evne til at sætte alt dette i Bevægelse, som Tronens Arving alt saaofte viste; men vi glæde os end mere ved, at Deres Majestæt, bringer med paa Thronen vor Tidsalders udvidede, frisindede Jdeer, forbundne med et stort i Erfaringens Skole modnet Overblik over Verden. Deres Majestæt vilde sikkert ikke tiltroe os, at det skulde være pludselige, sønderbrydende Forandringer, vi ventede af Deres Regjering; vi have tvertimod det sikkre Haab, at de store, indgribende Forbedringer, hvortil Tidsalderens raske Gang opfordrer, ville af Deres Majestæts fra alÆngstlighed fjerne Mand, paa eengang med Kraft vorde paaskyndede og med viis Forsigtighed ledede. "Jdet jeg havde den Ære at staae for min Konge i dette høitidelige Øieblik, holdt jeg det for min Pligt, at udtale dette Folkets tillidsfulde Haab, ikke som noget Deres Majestæt nyt eller lidet bekjendt, men det er Fædrelandskjærlighedens Trang at udtale sig, og Statens friske Liv trives, hvor Kongen bestandig har en levende nærværende Overbeviisning om, at hans store og gode Forsætter have Rodfæste i Folkets Hjerte, og naar Folkets Kjærlighed stedse næres ved Overbeviisningen og Kongens Kraft og gode Villie. Da de Ord, som tales i Kongernes høie Sale, i vore Tider gjenlyde til de fjerneste Hytter, vil ogsaa det, som her er talt, være et Bidrag, om end nok saa ringe, til at oplive og vedligeholde den Kjærlighed mellem Folk og Konge, som er det danske Folks gamle Natur. Vi nedbede Guds Bistand og rige Velsignelse over Deres Majestæt og vortelskede Fødeland, som De kaldtes til at styre. Hs. Majestæts Svar herpaa var, saavidt det efter en Tilhørers Hukommelse kan gjengives, følgende: "Jeg finder en sand Tilfredsstillelse ved de Følelser, De bevidner mig. Jngen kan dybere end jeg føle det store Tab Landet nyligt har lidt. Min forevigede Forgjænger har gjort meget for Videnskaberne, jeg vil stræbe, ogsaa heri at følge hans Exempel. – De have ikke feilet, naar De holde Dem overbeviste om min Kjærlighed til Oplysning og Videnskaber, og min Erkjendelse af disses Nødvendighed til Menneskeslægtens Lykke og Staternes Blomstren. Det har været mig en sand Fornøielse at føre Forsædet i Videnskabernes Selskab, og min nye Stilling skal ikke skille mig derfra. Vel kan jeg ikke mere, som forhen, stadigt møde i Deres Sammenkomster; men saa ofte som skee kan vil jeg lade Selskabet samles hos mig, hvad enten dette saa skeer paa Christiansborg, eller i denne Bolig, og vil da fore Forsædet imellem Dem. Hvad ellers der forhandles i Selskabet, derom kan Secretairen aflægge mig Beretning, og for saavidt Noget dertil egner sig, forud melde mig det. Jeg vil iøvrigt overlade det til Selskadets egen Afgjørelse, om De ville vælge en Vicepræsident, eller forholde Dem efter Vedtægternes Bestemmelse for Fremgangsmaaden i Præsidentens Fraværelse. De ville sikkert ikke ophøre fortsat at arbeide med Kraft paa Videnskabernes Berigelse til Gavn og Ære for Fædrelandet. Jntet skal glæde mig inderligere end at fremme Selskabets Bedste. "J Selskabet for Naturlærens Udbredelse har jeg ligeledes med meget Tilfredshed fort Forsædet, og glædet mig over den Jver og det Held, hvormed det har arbeidet for at udbrede Sands for Naturkundskaber og deres Anvendelse, ikke blot i vor Nærhed, men ogsaa i Landets forskjellige Deele. Jkkeheller fra dette Selskab vil jeg skille mig; vel maa jeg nu overlade Ledningen af Forretningerne ialmindelighed til Selskabets Direction; men i vigtige Tilfælde, især ved Bestemmelsen af det aarlige Budget, vil jeg see Directionen hos mig. Den polytechiske Læreanstalt har jeg med Fornøielse seet blomstre, og allerede at danne mange dygtige unge Mænd, som have begyndt at gavne Videnskab og Fædreland, og af hvilke Fremtiden tør vente vigtige Tjenester. Jeg skal stedse være beredvillig til at fremme denne Lære anstalts Bedste, og ønsker, at De med Tillid henvende dem til mig i Alt hvad der angaaer dens Tarv. "J Henseende til det, som De have sagt om Videnskabernes Jndvirkning paa Statsforholdene, ville De i det aabne Brev, som idag udgaaer, see de Grundsætninger, hvorefter jeg agter at regjere."