Almuevennen, 1842-08-24
Den 6te August oplæste Procurator Boesgaard et Forslag sigtende til at fremme Overgang af Bøndergods til Selveiendom. Blandt de bemærkninger Commissarius gjorde ved dette Forslag var ogsaa den, at der i 1838 var nedsat en Committee i en lignende Anledning, hvis Pluralitet foreslog det samme som det nærværende Andragende gaaer ud paa, men at der ikke dengang blev fundet Tid til at tage Sagen under Behandling. Da derpaa Kammerraad Drevsen fik Ordet, sagde han blandt andet, at han maatte tillade sig at supplere hvad den kgl. Commissarius i saa Henseende havde behaget at oplyse, dermed, at Majoriteten i Committeen var for Sagen, og at denne Majoritet bestod – foruden af ham selv – af Etatsraad Bang og Proprietair Tutein, tvende Mænd som handlede med fuldkommen Sagkundskab til Godseier nes og Bøndernes Stilling, og som ikke desto mindre vare af den Overbeviisning, at det vilde være til Fordeel maaskee ligesaa meget for Godseierne som for Regjeringen, naar denne opmuntrede til Selveiendom eller Arvefæste istedetfor den nærværende Fæsteindretning Heraf tog Commissarius Anledning til at yttre: "Jeg kan ikke tilbageholde den bemærkning, at mit Referat om hvad der forhen her i Forsamlingen er passeret, ikke trængte til et saadant Supplement, som den ærede Deputerede har troet, at det behøvede; thi jeg har udtrykkelig sagt, at den i 1838 nedsatte Committees Pluralitet anbefalede Ophævelsen af Pl. 26de Jan. 1807 under visse Jndskrænkninger." Kammerraad Drevsen svarede, at det var ham meget paafaldende at høre, at Commissarius i et eneste Øieblik havde kunnet nære den Tanke, at han havde havt til Hensigt at fornærme ham. Han var sig fuldkommen bevidst, at han paa ingen Maade fortjente den Jrettesættelse, som syntes at ligge i Commissarii Ord. "Det har været mig meget krænkende, i den kgl. Commissarii Yttringer at see en Tilretteviisning, der ialt Faldmaatte have været mig givet af Præsidenten, som er den Eneste, der i denne Sal kan kalde til Orden." Commissarius fandt det mærkeligt, at den Deputerede havde kunnet finde en Tilretteviisning i hans Ord. J Drev sens Ord laae, at Commissarii Referat havde forbigaaet noget Væsentligt, og han skulde derfor mene, at han har været beføiet til at forsvare Sammes Fuldstændighed. Saa nødig end Kammerraad Drevsen atter tog Ordet, maatte han dog gjøre opmærksom paa, at det Supplement han troede at burde gjøre til den kgl. Commissarii Yttringer, var, at i Majoriteten, i hiin Committee befandt sig tvende af Forsamlingens meest udmærkede Medlemmer, og dette kunde ingenlunde ansees for krænkende. Commissarius anførte endnu yderligere, at den Deputeredes Udtryk vare saadanne, at han maatte gjøre det Supplement, at den i 1838 nedsatte Committees Pluralitet havde erklæret sig for Forslaget; men det var netop det Commissarius havde sagt, og han saae sig derfor i den Nødvendighed at gjøre en bemærkning som viste, at hans Referat ikke behøvede dette Supplement. Jøvrigt var det ikke faldet ham ind, at den ærede Deputerede havde havt den Hensigt at fornærme ham. Han antog at han ikke havde hørt hvad han havde sagt, men derfor maatte han dog vel ikke mindre være beføiet til at gjøre hiin bemærkning. Derpaa holdt Landsoverretsprokurator Christensen et frimodigt, grundigt og indtrængende Foredrag, som Commissarius med Kraft og Jver tog til Gjenmæle imod, og stræbte at vise, at alle de af hiin Taler anførte Data ere aldeles intetsigende, hvorpaa han henstiller hvorvidt det forresten er passende, her at anstille generelle (almindelige Undersøgelser om den nærværende Regjerings Principer og Tænkemaade med Hensyn til Bondestanden;" og paa Grund af at Christensen havde yttret, at den i 1838 nedsatte Committees Betænkning, een af de efter hans Overbeviisning fortrinligste Betænkninger som er fremkommen i Stænderforsamlingen, vilde kunne benyttes i nærværende Sag, sagde Commissarius at den ærede Deputerede synes at have et synderligt Begreb om den Maade hvorpaa en Sag her kan forhandles. Ogsaa her traf Commissarius imidlertid paa en Mand som vidste at hævde sin Yttringsfrihed og minde om at det er Præsidenten der har at vaage over at intet Usømmeligt skeer; til Commissarius anførte Yttringer svarede han: "jeg har udtalt mig efter minOverbeviisning, efter min veloverveiede Overbeviisning, altsaa efter min Pligt og i mingode Ret. Jeg troer ikke, derved at være gaaet frem paa upassende Maade, og kan saameget mindre lægge Vægt paaden modsatte Anskuelse derom, som synes at ligge i den kgl. Commissarii Ord, som detaarvaagne Præsidentur, hvem det ene tilkommer. at sentere herom, og hvem jeg alene denne Henseende tørerkjende, ved sin Taushed har bestyrket denne min Tro."At der imellem selve Forsamlingens Medlemmer kan opstaae saadanne Disputer, er ikke at undres over, hvor Mænd af de meest forskjellige Anskuelser og Begreber med Varme udtale disse imod hinanden, og saalænge det ikke bliver til Princip hos de modsatte Partier, at fortrædige hinanden, da vil dette ei heller have videre Følger; men anderledes forholder det sig vistnok med Forholdet mellem Forsamlingens Medlemmer og den kgl. Commissarius, hvor saadanne Sammenstød ikke uden vigtige Følger kunne finde Sted, isærdeleshed naar det bestandig er mellem Tilhængerne af et vist Parti at dette indløber, som netop i nærværende Tilfælde, hvor det stedse er de frisindede Medlemmer Commissarius kommer i Confliet med. Dette maa nødvendig fremkalde et mindre ønskeligt Forhold mellem Regjeringens Organ og det liberale Parti i Stænderne, selv imod begge Parters Ønske, og det vilde derfor vistnok bidrage meget til, at Commissarii Lykke i hans Forbindelse med Forsamlingen, om hvilken Lykke han i sin Aabningstale sagde han fandt det i sin Orden at den vilde dale, dog ikke vilde dale altfor dybt, om han i Fremtiden stræbte at undgaae slige Tilfælde, hvor han gjorde det nødvendigt for Forsamlingens frisindede Medlemmer at søge Beskyttelse under Præsidentens Vinger. Af dette Blad udgaaer eet Nummer om Ugen, som betales med 24 s. hvert Qvartal. Ligeledes udgaaer i Forbindelse hermed: "Kjøbenhavns Amts Landcommunal=Tidende", der leveres Amtets Landbeboere uden nogen forhøiet Betaling, hvorimod de af Bladets øvrige Abonnentere, som ogsaa ønske at erholde denne Tidende, betaler samme med 1 qvartaliter. Man tegner sig for Bladet, hos samtlige Boghandlere i Provindserne, og i Kjøbenhavn hos Redacteuren, Klædeboderne Nr. 101, 2den Sal over Gaarden, hvor Bidrag til Bladet ogsaa indsendes.