Kiøbenhavns Postrytter, 1796-09-26
Da det ikke kan være uvigtigt nøiere at lære at kiende nylig nævnede Fordrag, ved hvilket Raadet forberedede Borgerne til Antagelsen af Statsforandringen; saa meddele vi Nürnbergs Skildring deraf. Elskede Medborgere, ville vi, som her ere forsamlede, have seet og erfaret de uudstaaelige Trængsler, som vor elskte Fædrestad endnu for faa Dage siden har maattet taale. Vi vide alle, paa hvilken græsselig Maade, fornemmelig det nurnbergske Landskab, har liidt, vi erindre alle ret levende, hvad ved de franske Troppers Retirade her og der er forefaldet. For disse Trængsler ere vi nu vel befriet, men ikke for de Saar, de have slaaet, ikke for Frygten, snarlig maaskee at udstaae dem paa ny. At hele hine Saar og hæve denne Frygt, dertil have vi kun et eneste Middel for os, og dette er en mægtig Fyrstes Beskyttelse, hvis Forhold og Forbindelser ere i Stand at rive os just nu af vore ængstelige Forventelser og af Faren, tilsidst gandske at tabe vor timelige Velfærd. Allerede den Tid, da vi endnu følede hine Trængsler, og havde den sørgelige Udsigt til en endnu haardere Skjæbne for Øinene, allerede da holdt en stor og maaskee den største Deel af herværende Borgere hiint Middel for det eneste, der kunde redde vor Fædrestad fra dens fuldkomne Ødelæggelse. Eders Stemme skal afgiøre, om J, elskede Borgere, ville tiltræde et høilovligt Raads og Collegiums Partie, om J ville underkaste eder Hs. Majestæt Kongen af Preusens Skyds, og derved blive deelagtige i dets (Raadets) Fordeele eller ikke. Men før J beslutte eder, før J sige Ja eller Nei, saa betænke, vi bede eder hiertelig og af sand Kierlighed til vort fælles Fædreland, betænke nøie de Grunde, der har bevæget det høilovlige Raad og roesværdige Collegium til hiint foreløbende Skridt. Det er ikke her Talen blot om den nærværende Fares Afvendelse, men vort Fædrelands tilkommende Redning afhænger af eders Beslutning, af eders Ja eller Nei. Vel ere vi nu endog ikke mindre, end uden Fare; vi ere den maaskee endnu nærmere end nogensinde; thi endnu staae begge Hærene paa vore Grændser, endnu er det mueligt, at Fienden paa ny trænger frem, fra alle Sider gientager et høistrimeligt Rygte, at endogsaa en anden fransk Krigshær, end den, der stod i vore Egne, nærmer sig vor Stad med piilsnare Skridt. Og hvem er os Borgen, at vi ikke kunne møde en tusindgange værre Skjæbne, end den forgangne? Hvem er os Borgen, at vi ikke maatte bringe vor øvrige Eiendom, vort Liv, og hvad der er os helligt og kiert til Offer, Dog, ikke blot denne værende befrygtelse maae bestemme eders Beslutning, men ogsaa Sorgen for Fremtiden. Hvad have vi nu for Udsigter, da Stats-Skylden er forhøiet mere end en Million, ved det de Franske bragte Offer, da den største Deel af vort Landskab er ødelagt af Fienden, den øvrige i Besiddelse af mægtige Naboer, Hvil hvis vi ken kummerlig Tilværelse vilde være os tilbage, paa lovlig Vei ville hiemfordre hine os frarøvede Steder, og indsluttes inden vore Porte af en fremmed Magt? Hvad har i Besynderlighed Kiøbmanden og Haandværkeren at haabe under disse Omstændigheder af Fremtiden? Hvad har Enker og Fædreløse at haabe, som have forestrakt Staten den største Deel af deres Formue, Hvad saa mange Fattiganstalter, der befinde sig i samme Forfatning, naar, hvilket desværre alt længe skeer, ingen Renter meere kunne blive dem betalte. Overveier dette altsammen vel, kiere Medborgere, og stiller derimod de betragtelige Fordele, som vor Stad har at vente under en mægtig og stor Konges Beskyttelse; hvor snart Handel og Vandel derved kunne bringes i Flor o. s. v.