Aalborgs Stifts Adresseavis, 1823-01-20
America. Ved den i Washington den 3die December aabnede Congres aflagde Præsidenten Hr. Monroe en meget lang Beretning, hvori forekomme nogle for Europa høist interessante Yttringer. Efterat han først har givet en Oversigt overde forenede Staters Tilstand, hvoraf, som han siger, det viser sig, at saavel Finantserne, som Krigsmagten til Lands og Vands og i Landet selv Manufacturerne ere i god Stand, siger han: "Andre Gienstande drage ligeledes vor Opmærksomhed paa sig, da de forenede Stater, ifølge den Plads, de indtage som Medlemmer af Nationernes store Menighed, have Rettigheder at hævde, Pligter at opfylde, Farer at overvinde. Han omtaler da først "de uafhængige Regjeringer mod Syden af de forenede Stater", mellem hvilke og Spanien Man havde haabet allerede nu at see Freden afsluttet. De ere nemlig, mener han, istand til, som lang Erfaring har viist, at forsvare den Uafhængighed, de have proclammeret, og da de forenede Stater havde anerkjendt denne, meente han at andre Magter skulde have gjort det Samme, og Spanien at skulde have enden ligesaa unyttig som fordærvelig Krig. Han haaber, at dette Resultat ikke vil udeblive længe. - Mellem Tyrkiet og Rusland er, siger han, den længe truende Krig endnu ikke udbrudt, og det er dog afgjort, at deres Tvistigheder ikke kunne venskabelig bilægges. Man kan ikke tænke paa Grækenlands Undertrykkelse uden at blive inderlig rørt. Grækenlands Navn alene fylder Sjelen med de meest ophøiede Følelser, som den menneskelige Natur kan fatte. Duelighed og den udsøgteste Smag i de skjønne Kunster, heeltemodig Tapperhed i Kampen, uegennyttiFædrenelandskjerlighed, Jver indtil Enthusiasmus for Folkets Frihed, ere de Erindringer, der ledsage Tanken om det gamle Grækenland. J Aarhundreder har det fyldt ædelmodige Sjele med dyb Smerte, at see et saadant Land ligge under Aaget af en mørk Despotismus, eller, saa at sige, see det unddraget fra Verdens Øine. Naturligviis frembragte derfor Gjensynet af dette Folk, i sin oprindelige Caracteer og i Frihedskampen, hiin store Sensation og den høie Jnterresse, der saa udmærket har viist sig i de forenede Stater. Man haaber inderlig, at dette Folk vil igjen hæve sig til sin Plads blandt Nationerne. - Spanien og Portugal, vedbliver han, have anstrængt sig meget for at forbedre Folkets Tilstand, og udført det med megen Maadehold. Vi ønske alle, at deres Lykke derved maa sikkres, men vi indskrænke os til Ønsket, thi ved deslige Forbedringer er enhver uafhængig Nation sin Skjæbnes Herre, og Man maa udelukkende overlade dem til sig selv. Det er aabenbart, siger han, at naar en Rystelse fandt Sted i et europæisk Land, vilde den fremgaae af Aarsager, der i vore Stater, hvor der er kun een Stand, nemlig Folkets, som Souverainiteten ganske tilhører, ikke findes, og ere ganske ubekjendte. Naar der i et europæisk Land udbrød en Krig, hvo kunde forudsige, hvorvidt den vilde strække sig, og hvilke Ødelæggelser, den vilde anrette Fri for disse Aarsager er vor indre Rolighed sikkret, og fjerne, som vi ere, fra denne bevægede Skueplads, og vore Perciper mod andre Magter troe, tør vi fornuftigviis antage, at Jngen vil falde os til Besvær. Dog ganske sikkert lader sig ikke gjøre Regning derpaa. Man er ofte udsat for Fornærmelser, som Man ikke har foranlediget og selv vor lykkelige Stilling kunde blive en Bevæggrund til et Angreb. Den sidste europæiske Krigs Historie beviser fuldstændig, at intet System at gaae frem paa kan beskytte for Fornærmelser, at en fredelig Stilling og en afgjort Kjerlighed til Fred sikkerst opfordrer til Krig, og der er intet andet Mid deel til at undgaae den, end at Man stedse factisk er beredt paa at føre Krig for en retfærdig Sag. Naar vi altsaa, siger han, see, at der overalt vise sig stærke Krigsymptomer, at Aarsagerne til Krigen ere saadanne, at den, naar den bryder løs, kan blive almindelig og langvarig, at Krigen mellem Spanien og dens forhenværende Provindser, nu uafhængige Regjeringer, vedbliver, og den mellem Portnaal og Brasilien truer at bryde ud, at et meget udstrakt Sørøversystem danner sig ved vort Lands Grændser, naar vi see dette, da synes det at være stærke Grunde til at vedligeholde vor nærværende Stilling, og føie eftertrykkelige Anstalter til vort Forsvar.