Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-01-16
Den 8de December ankom; Parlamentets Møde tog sin Begyndelse om Middagen; Tribunerne i Salen for Tilskuerne vare vakkede fulde af Mennesker, og i alle tilstødende Gader sværmede Folket omkring i stor Mængde. Hr. Borelli besteeg Talerstolen og aflagde Beretningen om det Kongelige Budskab i den nedsatte Commissions Navn. Han skildrede Omstændighederne ved den i Neapel forefaldne Stalsforandring, sagde at Kongen havde frievillig antaget den Spanske Constitution og bekræftet den med sin Eed; han forelagde den Brevvexling, som er ført imellem Ministeren for de udenlandske Anliggender og de Neapolitanske Ministre i Paris Fyrste Cariati og Ridder Brancia; hvori denne omtaler: at han havde erfaret ved Samtale med en Person af høi Rang ved det Franske Hof at Kongen af Frankerige vilde paatage sig at mægle Sagen, naar man vilde foretage Rettelser i Constitutionen paa følgende Grundprinciper: at indføre. et Kammer af Pairer; at anskaffe den varige Deputation af Parlamentet; at give Kongen udeluk rende Ret til at vælge sit Statsraad; at indrømme ham et uindskrænket Velo, og at overlade Kongemagten til at foreslaae Budget og Lovene og til at opløse Parlamentet. Hr. Borelli erindrede nu Parlamentet om det værdige Svar, som det havde givet paa det Forslag, som i Kongens Navn var gjort det om at modtage Frankerigs Mægling (dette Svar er vistnok ualmindeligt kraftfuldt; kun Skade at dette Blads knappe Rum og Begivenhedernes Mængde ikke tillade at meddele det fuldstændigt. Parlamentet siger deri: at det hellere vil falde som et Offer for et fiendtligt Angreb end løskiøbe sig fra det ved Nederdrægtighed; at den Spanske Constitution er antaget af Folket og at Parlamentet føler sig overbeviist om, at den er bedst skikket til at begrunde dets Vel, at det vel maler sig den truende Fare saa skrækkelig som mueligt og fordølger intet; men at dersom det kommer til Kamp; det er Slutnings-Ordene: Saa vil den servile Disciplin, Undertrykkelsen og Antallet kjæmpe imod os; men for os vil kjæmpe Folkeretten, Nationernes Mening, vor Sags Retfærdighed, National=Friheden! Deres Majestæts ærværdige graae Haar og Henrich den 4des og den hellige Ludvigs Skygger! Vi kunne ikke forudsee Udfaldet af en saa uhørt Kamp; men vi ere sikkre paa, at et frit Folks Blod vil giøre det Pboenomen almindeligt, hvis Fremkommen paa et Punkt af den Jtalienske Himmel har indgydet Forfærdelse. Vilde Gud endnu i mange Aar opholde Deres Majestæts Liv, Deres Viisdom og Kiærlighed til deres Folk ere maaskee i Stand til at bevare os Freden, men alle Menneskenes Uretfærdighed vil ikke være formaaende til at bevæge Dem og begge Siciliernes Parlament til at frasige sig deres Hæder. Hr. Borelli forestillede derpaa: at Reisen til Laybach vel kunde være gavnlig; men at den ikke kunde tillades uden Garantie og at Parlamentet umueligt kunde billige det constitutionsstridige, som indeholdtes i det Kongelige Budskab. Oberste Pepekastede derpaa den Kongelige Addresse, som han holdt i Haanden paa Gulvet og udraadte, at den streed imod Constitutionen og at Ministeren burde sættes under Anklage. Nu fordobblede sig Bifalds yttringerne; mangfoldige Mennesker trængte ind i Salen for at tilkiendegive deres Følelser for de Deputerede. Præsidenten opfordrede derpaa Tilhørerne til Rolighed og Agtelse og den dybeste Taushed fulgte ovenpaa de Glædestoner, som havde lydet igiennem Salen. - Parlamentet afgav derpaa som bekiendt det Svar til Kongen, at det ikke kunde tillade ham at afreise, naar hans Reise ikke havde til Formaal at holde den fælleds besvorne Constitution opret.