Corsaren, 1842-12-02
Phystologier. I. Den honnette Mand. Hvad er en honnet Mand? Det gaaer med Værdien af visse Ord som med Klæder og Skikke. De modificeres efter hver Tidsalders eiendommelige Characteer. Der var uden Tvivl en Tid, da Titlen "en honnet Mand" indbefattede Betydningen af Retfærdighed, Redelighed, Uegennyttighed, Fasthed, Hengivenhed for den offenlige Sag og Menneskekjærlighed. Disse Dyder ere nutildags blevne saa sjeldne, at man næsten kan sige, at de ikke existere – idetmindste ikke samlede –; men Ordene, som repræsentere dem, ere blevne tilbage. Vor Tid er Repræsentationens Tid, og vi vide virkelig ikke, hvorfor Titelen "en honnet Mand" ikke ligesaa godt kan repræsentere disse Dyder som Schulin, Bang, Moltke, Ussing og David Folket. Vor Tid trænger desuden til honnette Mænd, og, hvad den maa renoncere paa i Qvaliteten, søger den Erstatning for i Quantiteten. Og den har fundet denne Erstatning; der skal være faa Klasser af Samfundet, hvor den offenlige Mening ikke paapeger en eller flere "honnette Mænd". A. er en fornem Mand og en rig Mand. Men han er venlig endog imod ringere og fattigere Folk, han er hjælpsom og slet ikke stolt. Enhver, der har Noget at gjøre med ham, er henrykt over den belevne og hjertelige Tone, hvormed han veed at føre enhver Forhandling tilende og lade den efterlade et behageligt Jndtryk, selv hos den, hvis Jnteresse han har maattet bekjæmpe. Enhver, der har havt at gjøre med ham, er derfor uudtømmelig i Lovtaler over ham. Man misunder de Tjenere, der ere i hans Brød, de Haandværksfolk, der arbeide for ham, de Handlende, som have hans Bestillinger, og endelig de Mænd, han vælger til sin Omgang. Han har kun, saavidt man veed, den lille Feil, at han holder "en lille Smule formeget" af det smukke Kjøn. Han er rig, og han er fornem - behøve vi da at tilføie, at han som oftest ikke har behøvet at sukke haables? Folk vide det, de kjende næsten paa en Prik alle hans Juclinationer og Triumpher; men, naar de tale derom, er det med et Smiil og et undskyldende Træk paa Skulderen - han er jo forresten saadan en overmaade herlig og honnet Mand, og de enkelte unge, smukke Piger, der ere sjunkne saa dybt, der ere tabte for Familie og Venner, ja for Menneskeheden - hvor kunde han vide det, hvor kunde han tænke, at de vilde tage sig slige Narrestreger saa nær? Hr. A. er en honnet Mand. Hr. B. er Kjøbmand. Han har paa Børsen den høieste Agtelse, som noget Menneske kan nyde. Hans Vexler ere saa gode som Guld, og Hamborgerne kalde ham "Fein-fein", hvilket er det Samme som at være optagen til Æresborger i den frie Stad Hamborg. Og, i Sandhed, han fortjener denne Agtelse. Har han nogensinde undladt at efterkomme en Slutseddels Forpligtelser, Har han nogensinde forlangt, at Nogen skulde vente 1/15 Secund over Tiden med Betaling? Har han ikke holdt selv den ufordeelagtigste Handel med samme Nøiagtighed, som om det var den heldigste "Affaire"? J Sandhed, Hr. B. er en honnet Mand. Og, er det ikke naturligt, at han, der i Alt selv er saa nøiagtig, der saa prompte opfylder alle mulige Forpligtelser, ikke kan begribe, hvorledes en Anden kan være saa unpiagtig og skjødesløs, ikke at holde sine? Er det at undres over, at han, da den unge Kjøbmand, der først for et Aar siden nedsatte sig ved sin unge Kones Side i en Provindsstad, nu kom og vilde accordere med ham, grebes af retfærdig Uvillie og viste ham Døren og strax sendte en Procurator derned, der "lukkede" for den unge Mand og lukkede baade Boutik og Spiiskammer for den unge Mand og den unge Kone og det endnu yngre Barn? – J Sandhed! der er herved kun at undres over, at den unge Kjøbmand kunde troe, at han vilde "accordere", at han ikke forud erkyndigede sig paa Børsen og fik det Svar: Hr. B. er en yderst accurat Mand, en overordenlig honnet Mand, han er noget strix; men det er en herlig Mand at have at gjore med - naar man har Penge. Hr. C. er Stænderdeputeret. Allerede dette viser, at han er en anseet Mand. Det er idetmindste Beviis paa, at han af Valgdistrictets 10,000 Jndvaaneres 150 Vælgere idetmindste har 76 afgjort gunstig stemte for sig, eller dog, at man hidtil ikke har opdaget Nogen, der kunde foretrækkes ham. Og Hr. C. svigter virkelig ikke den Tillid, man har sat til ham. Han er liberal, han stemmer med de Constitutionelle, det er hans Overbeviisning, at den mere bemidlede Deel af Nationen bør have Deelagtighed i Magten, bør have Leilighed til, gjennem selvvalgte Repræsentanter at sætte sin Villie igjennem. Med Glæde og Opløftelse erfarer Folket mangt et djærvt Ord, som han har talt mod Absolutismen, uden at lade sig skræmme af den kongelige Commissarius. - Vi glemte at tilføie, at Hr. C. er bleven valgt af et Landdistrict, at han er Godseier. Vi have endogsaa glemt at tilføie til yderligere Oplysning om, hvilken honnet Mand han er, at han har sluttet Accord med sine Gaardmænd om Hoveriets Ophævelse mod Erlæggelse af Penge. Han har senere forøget sine Huusmænds Dagarbeide - men, Herregud! Manden skulde jo have sine Jorder dyrkede, og han har jo frivillig skilt sig ved Gaardmændenes Hovarbeide. Han er nu endogsaa, som sagt, liberal og fremtræder som saadan i Stænderne. Han taler efter sin Overbeviisning. J Sagerne og Frikjørselsvæsenet, Veiarbeidet, Forbedring i Huusmændenes Kaar, taler han ligeledes efter sin Overbeviisning. Vi kunne characterisere denne Overbeviisning lidt nærmere: Han taler efter Godseier-Overbeviisning. Men han er forresten liberal, Pressen og Folket nævne ham med Stolthed som saadan - Hr. C. er en fuldstændig honnet Mand. 3det vi gjøre opmærksom paa, at denne Artikel kan fortsættes uendelig længe, bemærke vi i denne foreløbige Slutning,, at i de fleste Artikler, vi skrive, passer Hr. Friberts "Dagen" godt med til et Exempel. Vi tilstaae imidlertid, at vi ikke have fundet Leilighed til at bringe den under Omtale under denne Categori.