Norske Intelligenssedler, 1798-10-03
At Major Peter Falch v. Koss, der ikke har Forstand nok til at tie, endnu vil undskylde for Publicum den nederdrægtige Fremgangsmaade, som han har udvist imod mig og min Kone, er ikke forunderligt; men at han vil giøre det paa min Kones Regning, som endnu er alt for ung og erfaren til at kunde indsee og vogte sig for onde Menneskers Forførelser, Faldstrikker og Lokkemad, det synes mig klæder ham ikke got, thi det fornyer hendes Gremmelse og bibringer Æren et nyt Stød, Naar han ikke kan nægte, at have efter grundet Formodning overlagt med min Kone hendes Bortgang fra mit Juus; at have formodentlig holdt hende fra, at hun maatte vende tilbage; at have nægtet sin Broder Hr. Major Giert von Koss at værge for min Kone og føre hendes Sag til et hæderligt Endemaal, at have Selv anmasset sig over hende et saa kaldet Laugveraisk Herredømme; at have siden videre forført hende til under ublue Udtrykke og de løvstridigste Propositioner at indkalde mig for Forligelses-Commissionen; at have deretter ladet hende kalde mig til Tinge, og søgt der ved ærenærgaaende Qvæstioner at forkleine mig Offentlig som hendes ægte Mand; at have narret hende til at indrykke, saavel i Christiania Jntelligents-Seddel, som de Kiøbenhavnske Aviser et skammeligt og ærerørigt Avertissement om mig; at have ladet hende endelig give ind til Hans Kongelige Majestæt en høyst usandfærdig og beskiæmmende Supliqve, og tilsidst at have jaget hende paa Porten (da han maaske frygtede for at have drevet sin Ondskab vidt not) med skriftlig Erklæring, at hun aldrig meere maatte komme i hans Huus. Da maa man forundre sig over det Uforskammenhed hærdede Kaaber-Ansigt der stemplet af slige Facta tør paastaae Ærens Glands i et plyst og tænkende Publicum. Saa vist som det er, at Major Peter F. v. Koss raadede for alle min Kones fri Handlinger fra den 24de Februarii d. A., da hun gik ind af hans Port, til den 15de Augusti hun kom paa Porten, saa vist er det og, at han bør allene staae til Ansvar for ovenmeldte Fremgang og Handlinger, ey alleneste fordi at min Kone, som ung, erfaren og forført havde givet sig under hans Beskyttelse, men allerhelst fordi at han har egenmyndig og offentlig udgivet sig for hendes Laugværge og Forsvar, thi mig som hendes Ægtemand har han anseet som Civiliter mortuum. Nu er det vist, at ovenmeldte Major Koss's Fremgangsmaade er hensigtende til at beklikke mit gode Navn og Rygte, og formørke den Hæder og Reputation mig tilkommer i Staten, og dette har han gjort med frit Forsæt og af et ondskabsfuldt Hierte, thi havde han meent mig det vel, der var ham saa nær besvogret, da havde han talet med mig i Mindelighed om de Puncter som han foregiver, min Kon skal have besværet sig over, men i dets Sted har han ved denne Fremgangsmaade saa skiændelig indføelet hende i hans Skarnagtighed, at hun ikke uden billig Aarsag kan være bekymret over, at hun skulde beholde de Pletter alt for lenge som ovenmeldte Sag har efterladt sig paa hendes Ære. Dette giør Majoren altsammen imod sin Stifdatter, hvilken han skulle staae i Faders Sted, og mig hendes Mand, som han skylder Ære og Kiærlighed, baade som nær besvogret og som Kongelig Embedsmand i det District, hvor han opholdt sig, der var befalet Opsynsmand i mit Fag over ham og hans Huus. At handle sine Nærb slægtede saa æreløst, som Major Peter Falch v. Koss har handlet mig og min Kone, er unægtelig en Ridings Gierning, og saaledes anseer jeg ham indtil han overbeviser mig paa lovskikket Maade om sin Uskyldighed. Men da denne gemeene Major beskylder mig ved sit Avertissement i Jntelligents-Sedlen Nr. 3, for dalummeuse Opdigtelser, saa erklærer jeg ham herved for en Æreskiænder og en Skurk, indtil han overbeviser mig lovligen om, at jeg har udøvet imod ham den æreløse Gierning han paadigter mig. Om hans Adjutantere i ovenmeldte Sag bliver handlet en anden Gang, Bragernæs den 28de September 1798. J: Gislesen. Eftet efter den fra det Nordenfieldske Jnfanterie-Regiment afdøde Hr. Regiments-Qvarteermester Holler, som efter bemeldte Rigiments Paastand, har henstaaet usluttet indtil Decisionerne over dets Casse-Regnskaber vare erholdte, haabe vi, som befalede Skifte-Commissarier i dette Sterboe, nu, da disse Decisionner efter Regimentets Jndberetning og indsendte endelige Casse-Fordring, ere erhvervede, at kunde (om ingen uventede Hindringer skulde indtreffe) optage til endelig Slutning førstkommende den 14de November paa Gaarden Lilleng ved Frederichstad; hvilket herved til alle Vedkommendes Efterretning bekiendtgiøres, Skifte-Commissionen udi bemeldte Sterboe den 14de September 1798. Posscholan. Larsen.