Aalborg Stiftstidende, 1843-02-04
Udlandet. paa det amerikanske Krigskib "Somers" har nylig fundet et mærkeligt Mytteri paa Søen Sted. "Sommers" en af de forenede Staters Krigsbrigger egentlig Cadetskib) afgik med 80 Marine-Elever, 18 Matroser og en gammel Marine-Sergeant, der tillige fungerede som Fægtemester, under Seil fra Amerika, under Commando af Lieutenant Slidell Mac Kenzie, i Marinen bekjendt som en udmærket dygtig Officeer og i den literaire Verden som Forfatter til "Et Aar i Spanien." De under ham staaende Officerer vare Lieutenant Gansevoort og fem Midshipmen, hvoriblandt en ved Navn Spencer, Søn af de nordamerikanske Fristaters Krigs-Statssecretair, samt to Sønner af Commodore Perry. Een eller to Dage for den 1ste Decbr. (Skibet befandt sig paa denne Tid omtr. 500 engl. Miil, fra St. Thomas) betroede Spencer til Proviantsforvalterens Medhjælper, James Wales, at der iblandt Eleverne var en Plan i Værk til at bemægtige sig Skibet. W. lod som om han var meget indtagen for denne Jdes og aflagde ogsaa en Tausheds-Eed i Spencers Haand, hvorefter han da erfoer, at i en beleilig Nat, efterat have forladt St. Thomas, hvorhen "Somers nærmest var bestemt skulde de Sammensvorne, medens Midshipman Rogers havde Vagt paa Dækket, lade som om de geraadede i Klammer paa Skandsen, og Rogers gribes og vippes overbord. Spencer skulde derefter trænge ind i Capitainens Kahyt og myrde ham, medens de andre Sammensvorne posterede sig udenfor Officeers-Kahytten og Lugerne. Hele Staben, med Undtagelse af Saarlæggen, skulde myrdes og kastes overbord, og Mandskabet derpaa fores op paa Dækket, hvor man, til ydermere Sikkerhed, vilde rette et Par af Kanonerne imod dem, for at holde Matroserne i behørig Respect. Alle, som ikke vilde gjøre fælleds Sag med de Sommensvorne, skulde kastes overbord, og naar man saaledes var bleven Herre over Skibet, vilde man lette det ved at udkaste dets Ladning, og derpaa styre til Øen Pinos, i Nærheden af Cuba, hvor man, som det heed, vilde træffe Medforbundne og nok et Skib, som da i Forening med "Somers, skulde gjøre Jagt paa de mellem Nework og Europa seilende Skibe, udplyndre dem, nedsable Besætningen og, efterat have tilfredsstillet de dyriske Lyster med de muligt ombord værende Fruentimmer, ogsaa styrte disse overbord! Det hele Arrangement, i Henseende til Fordelingen at Byttet og Fruentimmerne, saavelsom Functionerne ombord, vare meget nøie forud bestemte, og Altsammen skriftlig opsat af Spencer. Sp. meddeelte, endnu Wales, at de Medsammensvorne, som edeligt havde forpligtet sig til at opfylde disse Bestemmelser, allerede vare 200 Tallet. Fra det Øieblik af, at Wales saaledes var bleven inddragen i Hemmeligheden, saae han sig uafladelig skarp bevogtet af tvende af Hovedmændene for Sammensværgelsen, Høibaadsmanden Samuel Crommell og Matrosen Clisha Small, der truede ham med Døden, ifald han blot gjorde Mine til at forraade dem. Saaledes ude af Stand til at nærme sig Chefen, aabnede Wales, ved den første, bedste Leilighed, sit Hjerte for Proviantsforvalteren, der paa staaende Fod meddeelte Capitainen det Hele. Mac Kenzie traf først i Stilhed Anstalter til at forvisse sig om Sagens Rigtighed, og saamart dette var skeet, blev Spencer fængslet og hans Papirer undersøgte, hvorved da enhver Tvivl maatte forsvinde. Efterat derpaa ogsaa Crommell og Small vare lagte i Lænker, blev hele Mandskabet kaldt op paa Dækket, hvor Capitainen med nogle gribende Ord gjorde dem bekjendte med de Sammensvornes Plan. Alle Officerer, med Undtagelse af den tjenstgjørende Midshipmann, maatte skriftlig afgive deres Betænkning om hvad der skulde gjøres ved de tre Fanger, og Alle raadede der eenstemmig til ufortøvet Henrettelse. Da Capitain Mac Kenzie selv var af samme Mening, blev der ufortøvet truffet Anstalter til Udførelsen. Paa Midten og i begge Ender af Fokkeraaen fastgjordes Løkker, hvorigjennem Strikkene gik, og efter en Times Forløb, i hvilken Tid de alle Tre havde aflagt fuldstændig Bekjendelse, og Spencer, efter megen Bønfalden, omsider erholdt Smalls Tilgivelse, blev Dødsstraffen, som Sp. i alle Maader, erklærede sig tilfreds med hellere at ville lide ombord, end i Hjemmet, uopholdelig fuldbyrdet. Den 1ste Decbr., Kl. 1 om Middagen, stode de tre Forbrydere, hver med sin Strikke og Halsen paa Dækket: alle Mand vare kaldte op; et Kanonskud gav Signalet og et Øjeblik derefter hang 3 Liig ved Fokkeraaen. Smalls sidste Ord vare en Velsignelse over det americanske Flag; Spencer og Crommell yttrede derimod ingen Anger. En Time derefter bleve Ligene nedtagne og under de sædvanlige Ceremonier sænkede i Havet. Fire af de Medskyldige bleve lagte i Lænker, hvorimod man lod de Øvrige forblive paa fri Fod, indtil Ankomsten til Newvork. Spencer var først 19 Aar gammel, og havde sandsynligviis forvildet sin Hjerne ved Læsning af Røver-Romaner. Hans værdige Faders Smerte finder almindelig Deeltagelse. Strax efter Ankomsten til Nework begav Capt. Mac Kenzie og hans Officerer sig til Kirken, for at takke Gud for deres Redning af saa stor en Fare. Notitser, tildeels efter Leipz. Locomotive; At selv Fyrster ansaae Pressefrihed for en Folket tilkommende Rettighed, beviser et Udsagn af Østerrigs høibjertede Keiser Joseph den Anden. Han sagde blandt Andet engang til sine Ministre: "Maatte jeg vælge, jeg vilde hellere nedlægge Kronen, end herske over et Folk, paa hvilket Censurens Banære tynger: thi et saadant Folk maatte jeg foragte, og at regjere over et Folk, som man foragter, er foragteligt. – Da Liuridans Æsel stod imellem de to Høknipper, var dets Forlegenhed meget ringere end den, hvori en Publicist for nærværende Tid befinder sig. Æselet befandt sig i en embarrus de la richesse og Publicisten befinder sig i en emburres de la paavrets. Skriver han saaledes, at Menneskene læse det, saa bliver det forbudt af Regjeringen, og skriver han saaledes, at Regjeringen ikke forbyder det, saa læser intet Menneske det. Hvad skal han nu gjøre? Hvoraf kommer det vel, at man af de mange Jldebrande i afvigte Aar ikke har hørt en eneste fra Hannover, Svar: Fordi man der med saa stor Forsigtighed slukker Lyset. Mærkeligt nok, Folket ønsker Offentlighed og Regjerinhed vil ikke indrømme den, og dog er det netop Regjeringerne, som have slynget en saa frygtelig Banstraale med hemmelige Forbindelser. Hvo forklarer dette mærkelige Særsyn, Altsaa Regjeringen forlanger Offentlighed af Folket og Folket skulde ikke turde forlange den af Regjeringen? Der staaer dog skrevet: Hvad Du vil, at Andre skulle gjøre mod Dig, det gjør ogsaa mod dem."- J England begynder Catholicismen (eller, som den der kaldes: Pysenismen) at gribe stærkt om sig. En Lord skal have tegnet sig for 1000 Pd. Sterlings Bidrag til Klosteranlæg paa den Betingelse, at man gjør ham til Prior i et Ronnekloster. – J Winchester har Biskoppen forbudt Kirkemusik i Kirken uden til kirkelige Øiemed, da han antager, at den kjære Gud ikke finder Velbehag i Concert musik. Paa hvad Maade mon nu vel den gode Bisp kan have erfaret det? – J Rusland begynder man nu ogsaa at indføre Offentlighed, nemlig ved - Spidsrodsløben.