Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-08-05
Kjøbenhavnsposten meddeler en Skrivelse fra en Correspondent, der fornemmelig omtaler de kongelige falsterske Godser, og da Skrivelsen omhandler et Theema (Fæsteforholdets Forandring til Selveiendom), der udentvivl har stor Jnteresse for mange af dette Blads Læsere, ville vi ikke nægte os den Fornøielse at optage den. Offentlighed siger Correspondenten - er dog unegtelig en saare herlig Ting og bringer langt større Gavn, langt rigere Frugter, end man ved første Øiekast skulde see den an for; Gavn baade for de Regjerende og de Regjerede, for dem, der sidde inde med Magten og for Folket, kort sagt for Alle, med Undtagelse af en ganske liden Clique, som det da selvfølge ligen heller ikke er værd at reflectere videre paa, da den aldrig har gjort andet end Skade og mest af Alt har bidraget til, at Folkestemningen har taget en Retning, som den uden hine Misbrugenes Parasiter neppe vilde have taget. Det er imidlertid ikke her min Hensigt at gaae nærmere i Rette med disse Samfundets Vandbier, hvis Terrain Dag for Dag maa blive mindre og mindre. Offentligheden, hvis Nytte nu ikke længer bestrides uden i alt Fald af det leiede Organ for Bekæmpelsen af enhver Yttring af Folkefriheden, har allerede ved Pressens og Stændernes af Folket understøttede Bestræbelser gjort saa store Fremskridt, at de ved den indvundne Resultater ikke saa let lade sig neddæmpe, og det saa meget mindre som Regjeringen, om endog ikke i den forønskede Grad, saa dog for en Deel, har anerkjendt dens heldbringende Følger. Budgettet og Normalreglementet indeholde afgjørende Beviser for denne min Mening, og det er ogsaa fra disse, de væsentligste Frugter af Regjeringens Agtelse for Offentligheden, at jeg søger Stoffet til det, jeg idag ønsker at udtale mig om, igjennem Deres Blad. Det er en bekjendt Sag, at de saakaldte kongelige Domainer give alt for ringe Jndtægter af sig i Forhold til hvad lignende Eiendomme pleie at kaste af sig for Private, der bestyre dem ordenligt, og det er heller ingen Tvivl underkastet, at ligesom det udtrykkeligt hedder i Bilagene til Budgettet, at det er en med Theorien stemmende Erfaring, at Statskassen ikke bør drive Værker, Fabriker eller andre industrieuse Anlæg for egen Regning saaledes burde det ogsaa hedde, at Godser i occonomisk Henseende ikke let kunne være i daarligere Hænder end naar de drives for Statens Regning. At Regjeringen ogsaa anerkjender dette, indlyser allerede deraf, at den er tilsinds at sælge næsten alle de Godser, som den for Tiden indesidder med, alene med Undtagelse af dem, som den antager at have en mere umiddelbar Stats interesse." Saaledes anføres i 13de Jndtægts-Bilag blandt de faste Eiendomme, som ere bestemte til at realiseres: Flinterupgaarden, Budderupholm, Nyvraa, Bjørnsholm, Lundgaard, Padkjær, Aagaard Godser, samt det nye falsterske Gods, men det er vel at mærke ikke alene den Omstændighed, at Godser i Statens Hænder kun give høist maadelige Jndkomster, der i høi Grad synes at tale for, at Staten bør skille sig ved dem. Der er en anden Omstændighed, der forekommer mig at være langt mere talende; det er nemlig den Betragtning, at Staten ved disse Godsers Besiddelse og den deraf følgende Dispositionsret har et saa væsentligt Middel ihænde til at ophjælpe Agriculturen, der om den endog i de senere Aar har faaet et ikke ringe Opsving hertillands, dog endnu staaer langt fra det Maal, som den kan og bør indtage. Alle, der baade theoretisk have tænkt over Landboforholdene og practisk lært dem at kjende, ere nemlig villige til at indrømme, at det kun er Selveieren, der besjæles af Lyst og Beredvillighed til at foretage saadanne Forbedringer med den Jord, han har under Drift, som ere beregnede paa og skikkede til at afgive Fordele, der række ud over den nærmeste Fremtid; men at Fæsteren eller den, der kun har temporaire Brugsrettigheder over Jorden, ikke uden i yderst sjeldent indtræffende Tilfælde giver sig af med andre Foretagender end dem, der strax bringe ham den tilsigtede Fordeel, hvorimod han uden Hensyn til hvad der er Jordens sande Gavn, søger at gjøre sig den saa frugtbringende som muligt i hans egen Besiddelsestid, idet han sjeldent eller aldrig tager Hensyn til sin Eftermand i Besiddelse. Vil Regjeringen derfor med tilbørlig Kraft og med Haab og god Virkning fremme Agriculturen, da maa den fornemmeligt tænke paa at fremme Selveiendom og formindske den altfor betydelige og altfor overdrevent store Deel Fæstegods, vi have her i Landet. Medens nemlig alt Ager og Engs Hartkorn i Danmark udgjør omtrent 380,000 Tdr. er Fæstegodset ikke mindre end 100,000 Tdr. eller over en Fjerdedeel af det hele Beløb. Staten har naturligviis ikke Dispositionsret over alt dette Fæstegods, idet en Deel af det henhører under private Eiendomme, den ligge udenfor dens Raadighed i saa Henseende; men den er dog i Besiddelse af en stor Deel deraf, med Hensyn til hvilket den kan give Exemplet og iøvrigt ved en hensigtsmæssig Lovgivning (efr. Frd. af 9de Marts 1838) lette de private Eiere og Besiddere Adgangen til at give deres Fæstebønder Eiendom eller Arvefæste; de gavnlige Følger af denne Foranstaltning vilde snart blive iøinefaldende. For mit eget Vedkommende har jeg kun Kjendskab til det falsterske Gods, men det er ogsaa tilstrækkeligt til at stadfæste Sandheden og Rigtigheden af det Anførte. De falsterske Godser Vestensborg, Hvededal og Vaalse bleve i sin Tid kjøbte for Statens Regning deels for at forstaffe Fæsterne Eiendomsret over deres Fæstesteder, en Plan, man dengang fulgte med sjelden Jver, deels for at conservere de derværende temmeligt betydelige Skove.