Aalborg Stiftstidende, 1832-01-09
Preussen. Professor v. Raumer, der er traadt ud af Over=Censur Collegiet i Berlin, har tilsendt Geheimeraad v. Raumer (den formodentlig er sammes Præsident) følgende Skrivelse: "De Extell. ærede Skrivelse af Dags Dato foranlediger mig til end ydermere at udbede mig Deres Bistand til at vorde enlediget som Medlem af Overcensurcollegiet, da jeg vistnok indseer, at jeg kun har Collegiets Overbærelse at takke for min hidtil stedfundne Fraværelse, og at Forretningerne maa lidt, hvis dette upassende Forhold skulde vare længere. D. Excell. ville tillige tillade, at jeg med fuldkommen Oprigtig foredrager Grundene saavel for den Adfærd, jeg hid har udviist, som for nærværende Ansøgning: 1) beskjæfi mit Embede mig saameget, at jeg allerede i en tidliPeriode ikke kunde faae Tid tilovers for Censuranlignedder, og efterat disse ere forøgede med nyere Bestemmelsen er jeg endnu mindre istand til at tage Deel i samme; kom jeg i et misligt Forhold til Overcensurcollegiet, da samme forbød Trykningen af den siden i Leipzig udkomne, Tale, hvilken jeg, som Universitetets Rector, holdt paa den Dag, da Kongen feirede sin Regjerings 25de Aar, i H. K. H. Kronprindsens og en anseelig Forsamlings Nærværelse. Til min Retfærdiggjørelse maa jeg dog bemærke, at H. M. selv naadigst modtog det overrakte Manuscript og i samme Anledning oversendte mig en Brillantring. Jmidlertid vilde jeg dog maaskee have funden den til disse Forretninger nødvendige Tid og have glemt hiint omtalte personlige Factum, hvis jeg med fuldkommen Overbeviisning 3) kunde samtykke i den Fremgangsmaade, som Overcensurcollegiet siden synes at have fulgt. Jstedetfor nemlig at opdrage den skrivende og læsende Verden for en større og ægte Frihed og bringe det nærmere til en som jeg saa maa sige) literairisk Myndighed, har meget mere Strængheden og Ængsteligheden i Opsynet efterhaanden tiltaget saaledes, at Preussen sen Gang i denne Henseende den meest frisindede og til sine Undersaatters Forstand og Troskab størst Tillid sættende Stat) nu næsten staaer tilbage for alle andre. Antallet paa de forbudne Bøger og Tidsskrifter voxer, omendskjøndt denne aandelige Cordon endnu mindre formaaer at udelukke eller tilintetgjøre det muelige Slette, end den nu opgivne medicinske militaire formaaede at udelukke Cholera. Fremdeles behandles den videnskabeligt dannede Mand; ligesom det uerfarne Barn, der i Leiebibliothekerne søger slet Tidsfordriv; fremmede Boghandlere høste den Fordeel, som de indenlandske maae undvære og i Udlandet trykkes det, der her ikke kan erholde sit Jmprimatur (jeg selv har adskillige Gange været i dette Tilfælde). Preussen, paa hvilket Land det øvrige Tydskland saae hen, som paa en Polar stjerne, har herved tabt utrolig i Popularitet og det ved Forholdsregler, som, i sig selv betragtede, synes ubetydelige, men som virke meere paa den vigtige Almeenstemning i Tydskland, end den troer, der mangler Forbindelser med Udlandet. Ja de usande og uartige Angreb paa Preussen finde ingen passende Plads til Gjendrivelse, fordi man ikke tillader, at der ved Siden af Retfærdiggjørelsen inddrømmes en Erkiendelse af mulige Mangler. Skulde jeg imidlertid tage Feil i det her mere Antydede end Udviklede, saa vil Deres Excellence og det ærede Collegium dog billige, at jeg trækker mig tilbage fra et Forhold, som vilde tvinge mig til at handle imod min Overbeviisning og gjøre mig ansvarlig for Forholdsre ler, som jeg misbilliger. Denne Erklæring giver jeg iøvrigt først nu fordi Ds. Excell. ikke før har givet mig en fuldkommen gyldig Anledning dertil; tidligere vilde den have forekommet mig for høirøstet og anmassende; ogsaa vilde jeg gjerne undgaae Skinnet af ved en paafaldende Resigneren, at have villet vinde falsk Ære og en tvetydig Popularitet."