Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1779-09-10
Juridisk Macedoniernes Alexander kom paa sit Krigstog til et Folk i Africa, som boede i fredelige Hytter, i en Afkrog i Landet og kiente hverken til Krig eller til Erobringer. -Man førte ham ind i Beherskerens Hytte for at beverte ham. Man foresatte ham gyldne Dadeler, gyldne Figen, og gyldent Brød. - Spiser i Guld her, spurgte Alexander. - Jeg forestillede mig, svarede Beherskeren, at du vel kunde have fundet nydbare Spiser i dit eget Land; - hvorfore er du da kommet til os – Eders Guld har ei lokket mig herhen, svarede Monarken, men Eders Sæder ønskede ieg at lære kiende. – Nu vel, svarede denne, saa forbliv hos os, saalænge det behager dig. - Jmedens de holdt denne Samtale kom to Borgere for Retten. - Anklageren sagde, jeg har kjøbt et Stykke Jord af denne Mand, og da jeg opgravede Jorden, fandt jeg en Skat. - Denne er jo ikke min; thi ieg har kuns tilforhandlet mig Grunden, og ikke den deri skiulte Skat: og dog alligevel vil Sælgeren ikke tage den tilbage. - Den Anklagede svarede: Jeg er ligesaa Samvittighedsfuld, som min Medborgere. - Jeg har solgt ham Jorden tilligemed alt det, som var skiult deri, og følgelig ogsaa Skatten. Dommeren igientog deres Ord, for at erfare, om han ret hafte forstaaet dem, og da han var bleven sikker herom sagde han: Du har jo en Søn min Ven? – Ja - Og du en Datter, -Ja Nu vel, Din Søn skal ægte din Datter, og Brudefolkene have Skatten til Medgift! - Alexander syntes at blive bestyrtet. - Hvorledes, Holder nu maaskee min Dom for uretfærdig, spurgte Beherskeren. - O nei svarede Alerander, men den forekommer mig meget fremmed. - Hvorledes hafte da denne Sag løbet af i det Land spurgte hiin. - J Sandhed, svarede Alexander; Man hafte anseet begge Mendene for taabelige, og sadt dem i Forvaring; og Skatten hafte andre deelt imellem sig. - Hvorledes spurgte Beherskeren, fuld af Forundring. Skinner ogsaa Solen paa den Jord, hvor du hersker, – O Ja - Regner det og der Visselig! -J det er besynderligt, Gives da ogsaa tamme Dyr Arter, som æder Græs, O Ja! af forskiellige Slag. - Endnu sagde Beherskeren, saa er det for disse uskyldige DyrøSkyld, at det al gode Væsen lader regne og Solen skinne i Eders Land. En trøstelig Opdagelse for de Magelige. Det er unægtelig at Magelighed kan ansees, som en Sygdom, hvortil især de Herrer Phlegmatici ere tilbøyelige, ja mange af en blot Vane kan tilvenne sig. - Fra et Land, hvor mange frugthare Hierner allerhelst pønse paa det, som kan behage, og overlade til de saa kaldte kuls de plomb i Norden og Østen den mere trettende Syssel at udtænke det, som allene ganner, berettes, at et vigtigt Genie, (de Bagatelle, har gjort Barsel med et Jndfald, som fortiener at anmeldes til alles Efterretning, og bragt et saadant Foster til Verden, som vor Tidsalders Syboriter, vil med Glæde imodtage. – Har Edderdunen neppe været blodt nok for de Magelige, saa kan man ønske dem til Lykke med det, som er endnu langt bedre, ja endogsaa den, som laae paa Rosenblade og ei kunde sove, fordi et Blad hafte faaet et Fold, kan nu vente at være fri for slig ubeleilig Trykning, da man nu kan sove paa Vind. - De lee, Man fylde Puder og Dyner med Vind. - Man lader tynde bløde Skind giennemtrækkes af Olie, som endog med andre vellugtende Sager er gjort behagelig. - Disse klistres og syes sammen som Dynevaar eller Pudevaar af behagelig Størrelse. Syningerne beklistres med Strimler, ogsaa gjennemtrogne af Olie. - I den ene Ende skal en Hane fæstes og vel beklistres, igiennem hvilken man formedelst en Blæsebælg indpuster saameget Luft, som behøves, hvorpaa Hanen skrues til. - Saaledes ligger man paa den meest ellastiske og kiølende Seng, som kan optænkes, der endog har en behagelig Virkning ved hvad Bevægelse man giør og i hvad Stilling man end legger sig. De deligste Græsbænke i Armiddes fortryllede Hauger maa vist være Brixer imod dette Leye. Aldvorligen at tale, maa saadanne Senge kunde være overmaade tienlig om Sommeren i stoer Hede, for Sunde og Syge, i Blodgang, hitsige Forrodnelses=Fibere, og andre slige Svagheder, saavelsom for alle dem, som behøve at legge svalt, eller befrygte at blive hudesløse.