Berlingske Tidende, 1831-01-25
Begivenhederne i Gottingen, en Bye, der er saa begunstigen stemfor nogen af Rigets andre Stæder, kunne blot forklares af den Omstændighed, at Urgelighederne ikke saa meget have havt deres 1 Udsning fra Borgerne, som fra nogle Adretater og unge Deer res juris. Disse fremtraadte i Spidsen for en stor Menneskemasse den 8de d. M. Kl. 12 om Middagen paa Raadhuset og forlangte blandt Andet Politiemmesterens Afsættelse, dannede, straderpaa egenmægtigen en Borgergarde, og indsatte uden mindste Autorisation, et Commerceraad, til hvilket hele Bestyrelsen overdroges. Ogsaa Studenterne traadte nu sammen i en Borgergarde, som snart, idet mindste tildeels, tiltraadte Borgergardens Beslutning, at modsætte sig de kongelige Troppers Jndmarsch, Regjeringen overdrog den, paa Grund af de i Ostende udbrudte, men allerede igjen dæmpede Uroligheder, i Nærheden værende Landdrost Nieper, at begive sig til Gottingen som kongelig commissair og gjenoprette Ordenen, ved at gjøre Borgerne den begribeligt, at deres Adfærd stred mod deres egen Jnteresse, og tillige at drage Studenterne fra al Deeltagelse i en Sag, der var dem saa aldeles uvedkommende. Men hans Bestræbelser vare frugtesløse, meget mere sattes han af det saakaldte Communalraad under et Slags Opsyn, under det spottende Paaskud at man vilde give ham en Æresvagt! Da en saadan Tilstand krævede Anvendelse af kraftige Forholdsregler, forstærkedes Tropperne i den Søttingske betydeligt, og et Medlem af Regjeringen stod i Begreb med at afreise til Gottingens Omegn, da en DeputationsAnkomst fra Staden Gottingen meldtes hos Kongerigets GeneralGouverneur Hs. K. H. Hertugen af Cambringe; hvorved Ministerens Afreise opsattes for Øjeblikket; men en Resolution at standse Forelæsningerne indtil Paaske, var allerede fattet den 11te, tillige befaledes, at baade de indfødte og fremmede Studenter strax skulde forlade Gottingen. - Den imidlertid ankomne Deputations Ansøgning gik ud paa, at det maatte tilstædes Byen, foreløbigen i Hs. K. Hheds. Hænder at turde nedlægge en directe Petition til Hs. M. Kongen om den herskende Nød og Landets Forfatning, dernæst at det maatte behage Hs. K. H. selv at komme til Gottingen, for at berolige de i høi Grad ophidsed Gemytter, og at tilbagekalde de i det Gottingske forsamlede og endnu indrykkende Tropper, og kun lade det forhen i Provindsen, stationerede Mandskab blive tilbage. Hs. K. H. havde af de Deputerede forlangt en skriftlig Fremstilling af deres Ønsker ; men her viste det sig, at de selv ikke vare enige herom, thi de indleverede to forskellige Forestillinger. Vel erkjendtes i begge, dog ikke med lige Bestemthed, at Staden Gottingen havde feillet i Valget og Formen af dens Fremgangsmaade; men i det den en kun ansøgde om Anmeldelse af Mildhed. og Hs. K. Hheds paa sonlige Ankomst, ansøgtes i den anden vel ogsaa herom, dog til samme Tid tillige om, at den væsentlig til Ordens og Rolighed, Vedligeholdelse oprettede Borger= og academiske Garde ikke maat opløses ved militair Magt, men at alt det Militair, som hidtil ikke allerede havde havt sit Standqvarteer i Provindsen Gottingen, maatte drages bort derfra, og det forhen der cantonnerende Militain blive der, men ikke concentreres. Fremdeles bemærkedes, at den academiske Garde tilligemed Borgerne, med al Magt vilde søge at forhindre ethvert militairt Angreb paa Byen, hvorfor man ogsaa bad om, at dette maatte udeblive. Denne sidste Ansøgning tilkjendegav altsaa aabenbart den Attraae, at de revolutionaire Indretninger i Gør tingen, navnligen det saakaldte Communalraad og den fra samme udgaaede, egenmægtigen oprettede Borgergarde, skulde sauctioneres og Regjeringen reenuncere paa sin Høihedsret angaaende de kongelige Troppers Omflytning. Hvor tilbøielig H. K. H. end var til at gaae Mildhedens Vei, hvorfor han havde erklæret sig bered til at modtage Petitionen, saafremt den kom fra en ikke ulovlig Autoritet og var forfattet i tilbørlig Form, ligesom ogsaa til personligen at komme til Gottingen, naar Staden først havde erkjendt sin Uret og igjen ophævet de lovstridigt foretagne Indretninger, saa fandt han sig dog anlediget til at sammenkalde Ministeriet og Geheimeraads-Collegiet til et overordentligt Møde. da en Deel af de Deputerede endnu andrage paa, at beholde de nye Indretninger og tydeligt tilkjendegive deres Beslutning af modsætte sig de kongelige Tropper. Raadsforsamlingen var enig om at Opretholdelsen af de egenmægtig skeete Indretninger umuligt kunde tilstædes, ligesaa lidet som Jndvaanerne kunde berettiges til ikke at modtage de kongelige Tropper, hvilke Anskuelsen Hs. K. H. ogsaa deelte. Til at gjøre en Ende paa Tingenes anarchiske Tilstand i Gottingen, som ogsaa truede med at ville udbrede sig i Omegnen, syntes en hurtig og energisk Beslutning at være det eneste Middel. Hs. K. H. tilkjendegav derfor de Deputerede, at Staden skulde erklære sin ubetingede Underkastelse for det Gottingske Observationscorps Commanden, som i modsat Fald havde Ordre til, efter i Forvejen at have sat Byen en kort Frist, at skaffe Hs. M. Kongens Tropper Jndmarsch i Byen, med Vaabenmagt. Jkkun med et blødende Hjerte har Hs. K. H. udstædt denne Befaling. Det var ham en lung Beslutning at lade militalMagt træde i Virksomhed mod en Bye som Göttingen, en Bye, for hvilken Høistsammes Forsædre sørgede med Kjerlighed, som de udstyrede med de meest udmærkede Indretninger, hvor en Universitet har sit Sæde, hvis glimrende Navn ikke er indskrænket til Tydskland; Lærde fra alle Verdensdele ere dragne til Gottingen, hvor Hs. K. H. tilbragte fire lykkelige Aar af sit Liv og hvis Jndvaanere gave ham saa mange Beviser paa Kjærlighed og Hengivenhed.