Københavns Adresseavis, 1761-08-03
Velærværdige &c.f Deres Velærværdigheds Skrivelse til mig, un Et der 25de Januar. faaer jeg saa meget meere Haab, at indføre Potatos=Avlen i Deres Menighed, da Deres Andragende ikke allene angaaer denne Frugts Avl, men endog dens Brug og Nytte. Jeg skal med Fornøyelse erindre Deres Forlangende og Begiering af faae noget af dette Aars bortpakkede Forraad til Sæde Brug. Men den ligger endnu tilsluttet og bedekket. Potatos Gravenes Aabning i Martii Maaned, vil vise, hvad de har havt for en Skjebne i denne Vinter. Skjebnen som de har havt maae afgiøre Uddeelingen til Liebhaberne, og bestemme Tallet, hvor mange enhver kan bekomme. Jeg har vel nedpakket 30 Tønder til at sende bort, men naar jeg giør Over regning paa deres Tal, som allerede har meldt sig, saa tvivler jeg næsten paa, at jeg saa fuldkommen kan tilfredsstille Liebhabernes Forlangende, som de og jeg ønsker. Jeg vil ikke haabe, at denne i sig selv kielne Frugt skal have taget nogen Skade af den store Kulde. Denne Omstendighed skulde sette mig i den yderste Forlegenhed. Jeg har i det mindste gjort alt det, som ellers i saa Fald er brugeligt og tienligt til denne Sæds Conservation. Saa snart jeg befinder at alting er i frisk og sund Orden, skal jeg ikke forsømme at deele alle Slags Sorter imellem enhver, og tilsende Dem Deres Deel deraf. De tør aldeles ikke bekymre sig om Maaden at oversende dem paa Naar jeg forsyner Ulderupper og Satrupper Menigheder med denne Sæd, saa skal Deres Andeel ligeledes ankomme. i Nubeler=Havnen. De veed den almindelige Plads, hvor man legger til. Siden den er i Deres Naboelav, saa vil det falde Dem let, af afhente det, som er bestemt for Dem og Sondewit, og ved Leylighed at befordre Ulderupper og Sateerupper=Parten til den første Plads. Prisen tør de aldeles ikke ved at bekymre sig om. Den Fornøyelse, at see denne Frugt uddeelt i Landet, er mig den allerbeste Betaling. Jeg ønsker for denne og alle andre Slags Frugter, som ere i Stand til at forøge Fædernelandets Jndkomster, inMmm. gen. fiirs Efter gen angenemmere Belønning, end at opleve den Glæde, at Herren har understøttet og lyksaliggjort mine Bestræbelser med en naadig Velsignelse. Af det Antal, som De forlanger, slutter jeg rimelig, at de maae have i Sinde, at avle denne Frugt paa Marken. Dette Forset er i sig selv roesværdigt, men derhos er det forligt for Dem, som en Begynder i denne Videnskab, at fremavle dem. Den Jord, som de har, er i sig selv af en gandske tung Art. At avle denne Frugt i saadanne tunge Agre, er vel mueligt, viis og velsignet, men det maae skee med ulige større Forsigtighed, end der, hvor Jordbunden er af et lettere Slags. J denne finder den ikke saa mange naturlige Forhindringer, som i hiin. De lette Jorddele ere indvortes og udvortes saaledes beskafne, at Frugten magelig kan udbrede sig, og skyde frem. Denne Beqvemmelighed er der aldeles ikke ved en svær og tung Jord ved en tilfældig indfaldende Tørke. Den bliver i saa Fald fast, og forhindrer derved, at Frugten kan ikke efter Ønske komme sig. Dersom de oplever et Aar af saa dant Løb, og slige Følger, saa kunde De standse derved, og derover fatte den Slutning, som kunde faldt høyst fornærmelig for denne Frugts Avl hos Dem Det er mig bekiendt, at kiendere af denne Frugt, som har i forrige Aar udvidet og forøget dens Avl, har klaget derover, og næsten ladet Modet synke. De har ogsaa en tung Jord, ligesom De. Den Frygt, at De maae falde i ligesaadan en Fristelse, forpligter mig til, i Tide at forebygge samme. Af de Følger ved en haard Havebund, veed De uden Tvivl, at alle Vexter, som voxer under Jorden, vil ikke vellykkes, naar det er en tør Sommer. Saasnart jeg har givet dem, som spørger, hvorledes der kan raades Bod paa dette Onde? det Raad, at de skulde efterhaanden blande Sand, Tørve=Smulk, og Feyeskaarn i den dertil bestemte Jord, og derved giøre den porcus, saa har deres Klagemaal ophørt. Giør De ligesaadant med nogle Agre. Kan de ikke i et Aar opnaae Deres Øye med, saa faer ikkun fort dermed. Det skal vist skee. Giør ikkun en liden Prøve paa et Sted af Ageren; saa skal de af Følgerne desto bedre blive opmuntret til at fare fort dermed. Dersom De eyer nogen TørveJord, som ikke duer til at brænde, saa kan de ogsaa betiene sig af samme med stor Nytte. Naar De tager den op om Sommeren, og lader den ligge en Tidlang, paa det at den kan dunste ud, saa er den, naar den bliver lagt paa den haarde Bund, det allerbeste Middel til at giøre den haandterlig, lind og i alle Tilfælde frugtbar. Paa det at De endnu kan vissere blive overbeviist om denne Sandheds Kraft, saa kan de blande Sand iblant Tørve=Smukket. Uden Tvivl vil De Alen langt fra hinanden efter min Forskrift gjøre Graver, hvorudi De legger Potatos=Sæden; og dersom De saa bedekker, om ikke alle, saa dog en Deel af dem, med denne melerede Jord, saa skal De vist befinde, at alle Forhindringer ere fuldkommen hævede, endog i et gandske tørt Sommer=Løb. Det er ellers en nyttig Skik, naar man afvexler med Frugterne. Men med Potatos=Frugten er det gandske anderledes bevendt. Den kan bestandig voxe i een Ager, med lige lykkelig Fremgang. Jeg veed, at dette er sandt, thi jeg seer det aarlig. Modsigelse og Betænkelighed, om saadant er mueligt maae strax ophøre, saasaart De undersøger den Distance der er imellem de Steder hvor denne Frugt legges, og deraf slutter, at disse Steder aarlig afvexler, og at Frugten paa en anden Plads ogsaa maae trekke nye Kræfter af Jorden. Jeg finder fornødent, at understøtte Deres begyndende Tilbøyelighed til denne Frugts Avl, ved at recommendere forbemeldte Middel, siden jeg veed af Erfarenhed, at det er meget tienligt for ethvert Slags Frugt, og enhver Slags Jordbund af sort og let Art (dog i den sidste uden Sand, og overmaade baner Veyen til Frugtbarhed. Forsettelsen følger.