Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-06-07
Efterat Statsraad Stenfeldt havde udbragt en Tost for en passende og effectfuld politisk Colorit; Cancelliraad Olrik for Damerne, Kjøbmand Kornerup for Fru Fortuna, denne mægtige Dame, til hvis Gunst vi Alle beile, og som, skjøndt lunefuld i Uddelingen af sine Naadesbeviisninger, det dog maa være os af Vigtighed, at holde gode Miner med; – udbad sig Skibsclarerer Gad, som derefter havde Ordet, Selskabets Tilladelse til at fremkomme med nogle Spørgsmaal, der maaskee vilde klinge forunderligt paa en Skydebane. Han havde nemlig seet Folk her i Dag skyde i saa aldeles forskjellige Retninger, at – ihvorvel han ikke torde antage, at de sigtede hen i Vind og Veir, men havde deres Maal for Øie - han dog maatte spørge: Hvor er Centrum, Fra den ene Side havde man yttret, at Festen burde ansees for politisk, og at man fandt her tilstede Exemplarer af de forskjelligste Troesbekjendelser, ligefra den Ultra-Liberale indtil Ærke-Aristokraten, medens man fra den anden Side havde paastaaet, at Festen vel havde en vis, interessant Colorit, men ingenlunde torde kaldes politisk. Jmod dette Sidste maatte han imidlertid protestere, eftersom en saadan Paastand indeholdt en fuldkommen Miskjendelse af 28de Mais Jnstitutionen og af den hedenfarne Givers Hensigt. Men Taleren fandt alligevel i alle disse divergerende Meninger stærk Opfordring til endvidere at spørge: Hvad er Centrum, samt, hvis man tillod det, til selv at svare: Det er eller bør være Middelpunctet, die rechte Mitte, le juste mi lien, Benævnelser, der desværre ofte misbruges og tilegnes af dem, som, ved blot at berøre Cirkelens Rand, ville bilde sig selv og Andre ind, at de ere i Centrum. Han torde imidlertid frit sige, at han ikke hørte til disse Lettroende; thi det forekom ham aldeles klart, at le juste milien ikke kan, ærligt fortolket, være andet, end den rette rene Sandhed, og at alt det, som viger ud fra dette Centrum, er Løgn. Men han erkjendte tillige, at der, til at træffe godt, behøves baade Jndsigt og Øvelse, som han derfor ønskede sine Medborgere i deres forskjellige Livsforhold, af hvilke han her vilde nævne tre, der mere og mindre berørte Enhver. Disse vare Hjemmet, Communen og Staten. Fremfor Alt meente han, at en kjær Hustrue gjør Hjemmet godt, og at det ved hende bliver lettere at finde Sandbeden. J Communen derimod var Sagen vanskeligere. Der havde man ikke saa faste Støttepuncter. Centripetalkraften var ofte svag, og Taleren havde ved egen Erfaring overbeviist sig om, at Centrum ikke var saa let at træffe. Og hvad nu endelig Centrum i Staten angaaer, saa meente han, at Historien giver den bedste Veiledning til at treffe det. Denne lærer, saavidt han skjønnede, bedre end noget Andet, ikke alene, at Sandheden ikke ligger i Extremerne, men tillige, at disse meget mere tjene til at belyse den, og til at fremhæve over sig selv visse Stadier, der, hvor svævende de end stundom ere, dog skjænke Vandreren Hvilepuncter, paa hvilke han samler Kræfter til med Rolighed at skride frem imod Maalet. Dette Maal, meente Taleren, var den i Europas nærværende Forhold begrundede, alt mere og mere erkjendte politiske Sandhed, det constitutionelle Monarchie, og ved hermed at slutte disse bemærkninger, hvortil han havde fundet øieblikkelig Anledning, opfordrede han Selskabet til Deeltagelse i en Skaal for hver den som vil og kan træffe Centrum. - En Skaal for Selskabets Præsidenter blev proponeret af Pastor Gruner og for Samvittighedsfuldhed og Ærlighed som det rette Centrum af Procurator Nyeborg. Vi have leveret denne Beretning saa fuldstændig og detailleret, som Omstændighederne have tilladt det, deels paa Grund af, at det var første Gang den 28de Mai blev feiret her i Helsingør, De deels for at kunne behandle Sagen med en Upartiskhed, som, det ere vi forvissede om, vil indrømmes af samtlige Tilstedeværende. Af selve Referatet ville Grundtrækkene i Festens Characteer og Aand tilstrækkelig vise sig. - Endskjøndt Præsidiet, ligesom ogsaa Selskabet, bestod af Mænd med høist forskjellige politiske Anskuelser, havde dog mange af Deeltagerne ønsket og haabet, at Festligholdelsen af Mindet og Sjette Frederiks store betydningsfulde Gave til Folket maatte, som dansk Nationalfest, have traadt forenende og ikke adskillende imellem de forskjellige Partier; denne Forventning opnaaedes imidlertid ikke, idet disse paa en her ved slige Leiligheder hidtil aldeles ukjendt Maade paa det Bestemteste og Kraftigste udtalte sig. Dog er en saadan bestemt Fremtræden af Partierne ingenlunde uden Nytte, thi Friction giver Varme dette saavel for det aandelige som physiske Liv nødvendige Element –, og kan fuldtvel, saaledes som det her var Tilfældet, bestaae med gjensidig personlig Velvillie imellem Mænd, der hylde forskjellige politiske Anskuelser; kuns maa den ikke træde forstyrrende ind i de private sociale Forhold, thi den ubetydelige Seier, som det ene eller andet Parti ved en slig Leilighed tilkjæmper sig, er for dyrt kjøbt, naar den kun kan erverves for en saadan Priis. Landboerne i de her tilgrændsende Districter havde til Festligholdelsen af den 28de Mai valgt Egebeksvang, omtrent 1/2 Miil sønden for Helsingør der gives maaskee faa Steder i Danmark, der egne sig saameget til en slig Festlighed, som denne yndige lille Slette, der, tæt begrændset med høie Skovbakker og strækkende sig langs med Sundet, frembyder den herligste Udsigt. Fortjener nogen Fest Navn af Folkefest, da var det denne; omtrent 600 Deeltagere havde tegnet sig, hvilke tilligemed deres Familier vel udgjorde en Samling af henved 2000 Mennesker, men foruden disse strømmede Folk til i hundredeviis fra Byen og Omegnen for at være Vidne til denne Fest; thi Vangen stod aaben for Alle, og vi troe ikke at berette noget Overdrevent, naar man anslaaer samtlige Tistedeværendes Antal til 56000. - Midtpunctet for Festligheden var en Dandsesalon, 60 Alen lang og 18 Alen bred, smagfuldt decorreret og oplyst, med Gallerier paa Siderne og i den øverste Ende en høi Terasse, paa hvilken var anbragt Kong Frederik den Sjettes Buste, omgivet med de til Agriculturen henhørende Redskaber, over Jndgangen til Salonen et Transparent med Hans Majestæt Kong Christian den Ottendes Navnetræk. Foruden denne Salon vare 2de andre men aabne Dandsesaloner arrangerede i Skoven, hvilken langs hele Veien imellem begge Hegnshusene var oplyst med couleurte Lamper; ligesom der ogsaa forefandtes et tilstrækkeligt Antal velindrettede Forfriskningsteder. – Festen aabnedes Kl. 5 ved den saakaldte Hvidesteens-Bakke med en Tale af Proprietair, Cand. theol. Lassen, før og efter hvilken Sange bleve afsungne; Slutningsordene af Talen besvaredes med et rungende Hurraraab. Derpaa begav Forsamlingen sig til den store Salon, hvor Dandsen begyndte, hvilken kun blev afbrudt en kort Tid, medens Selskabet efter Opfordring samledes oppe i Skoven i den ene af de derværende Saloner, hvor, efter en der afsunget Sang, ligeledes Pastor V. Visby holdt en Tale, hvorpaa fulgte et enthustastisk mange Gange gjentaget Hurra for Konge og Fødeland. Efterat et smukt Fyrværkeri var afbrændt Kl. 121, sluttedes den saa vakkre Fest om Morgenen Kl. 5. (Hels. Av.)