Berlingske Tidende, 1789-03-16
Paris, den 16de Februarii. J Provene skal Adelen være blevet meere eftergivende og have besluttet sig til at ligne Afgivterne lige og at forøge Borderstandens Stemmer. - Det synes som at Regieringen vilbenimod Begyndelsen af de almindelige Stænders Forsamling skaffe alle unyttige Vidner bort fra Hovedstaden. Til den Ende skulle alle Biskopper og Abbeder henimod Slutningen af April Maaned beordres til deres Residencer, alle Provindsernes Commandantere og Jntendanter til deres Departementer, og samtlige Generaler og Oberster til deres Regimenter. - Neppe var det lykkes Grev Thiars at skifte Fred igien imellem Adel og Borgerstanden i Remes ved at beroe lige de unge Borgersønner, førend Adelen, som deeler sig i ten fuldkomne og ufuldkomne Adel, er bleven indbyrdes denig. Der er forefaldet adskillige Dueller, hvori 10 Adelsmand ere blevne dræbte og flere saarede. Den fuldkomne Adeler imod og den ufuldkomne med Borgerstanden. Parlements=Arreten, som dømmer listorie seerete deel Cour de Berlin til at opbrændes ved Bøddelens Haand, er nu trykket og udgiør 12 Qvartsider. Følgende Steder af samme kunne tiene til Prøve : Side 2 heder det : "Denne Pasquil har allerede gjort det største Jndtryk. Uvilliens Raab har ladet sig høre, Publikums Stemme har allerede fældet Dommen, og dette Mørkbedens Verk er allerede bleven brændemerket med den almindelige Foragts Stempel. Side 3. "Dette Skamskrivt er af den Beskaffenhed, at det kan have Jndflydelse paa den Franske Adels Begegnelse ved fremmede Hoffer, og langt fra at stadfæste den høie Mening, som den Franske Adel bestandig har haandhævet om fin Ædelmodighed - kan dette nederdrægtige og infame Pro duet meget mere indgyde den stærkeste Fordom imod et sædeligt, hofligt og venskabeligt Folk. Side 4. "Den Tidspunkt, hvorfra denne Historie secrete begynder, vil bestandig blive merkværdig i det Tydske, de Berling. Corpels Aarbøger. Frederich den Anden, hvis Navn var allene nok til at vedligeholde den mægtige Ligevægt, som betryggede hele Europas Vel og Rolighed, Friderich levede endnu, men nærmede sig sin Oplysning. Ved denne Tildindsneeg en Fransk Reisende sig hos de fornemste Statspersoner - for at sveide." Side 5. Friderich den Store er næsten kun den eneste, om hvilken han giver et høit Begreb, ja om hvilken han endog har sagt noget Godt. Og hvorfor skulde han ikke lade ham vederfares denne Ret, Værdig sit Aarhundredes Beundring, reiste vore Krigere til ham, for at undervises i hans Skole, studere Maneurerne, men fornemmelig hans Krigstugt ; og troede, at bringe med sig tilbage til Frankrige en Deel af dette Genie, der ligesom havde skabt en nye Tactik og en ubekiendt Krigskunst- og dog finder man, midt under disse Lovtaler, Bebreidelser imod Erindringen af den største Mand i Europa. &c. Side 6. Hvorfor har Forfatteren af denne Correspondene ikke viist den samme Ærbødighed for en Prinds, der har sit Udspring af det samme Blod og er begavet med de samme Talenter, Har Prinds Henrich ikke viist det opmærksomme Tydskland en General, der var værdig til at commandere under sin Kongel. Broder, c. Enhver Fransk Militairperson maae hevne denne Prinds. J en MagistratspersonsMund bliver hans Roes kun svage. Side 7. Man maae troe, at Forfatteren har foretaget sig, fra sin mørke Vraa at lade Ondskabens Galde strømviis, udflyde over alle Personer, hvis Stand, Rang og Caracteer burde have gjort dem ærværdige i hans Øine. Han overøser ei allene den nye Konge af Preussens Onele med Gropheder, men behandler endog denne Souverain selv, Hans Durchlauchtigste Familie, Prindsesserne af hans Blod, Ministrene og det hele Hof med en saa strafværdig Uanstændighed, at vi ville rødme ved at igientage de infame Udtryk, hvoraf denne skamløse Forfatter har betient sig a. - Undertiden forsættes hans Indbildningskraft ham til Østerrige, Pohlen, ja end- og til Midten af Norden, for at samle nye Afskyeligheder, overvælde sin Correspondence med urigtige Beretninger og lade Bagvaskelsens sorteste Gift følge Haand i Haand med sine Opdagelser. - - Det er en sand Ulykke, at have et stort Talent, naar man ikke tillige eier en saadan Caracacter, der er stærk nok til at anvende den til det Gode. Naar Sielens Fordærvelse har qvælet al Følelse af Ære og Samvittighedens Stemme, saa er Genniet en skadelig Gave af Naturen ". Side 9. "Skulde imidlertid denne Ubekiendte allene have opfyldt sin særskildte Mission, og kun allene have sendt denne Historiesecrete til sit Bestemmelsested; skulde han ikke have givet Afskrifter deraf, og ingen Deel havt i sammes Trykning og Udgave, saa har han allene sin Nedrighed og Skamløshed at bebreide sig og Justition kan ikke gjøre ham en Forbrydelse af hans Correspondences Publicitet. Men Udgiveren og Trykkeren fortiener Straf. &c. Side 10. "Kongen skyldte de fornemste kronede Hovede i Europa en Slags høitidelig Misbilligelse af disse grove Fornærmelser, der ere blevne bekiendtgjorte i hans Stater. - Vi have derfore efter Hs. Majestæts Befaling anmeldt denne Correspondence. &c."