Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-02-20
Paa et Spørgsmaal af Lord Holland om Forhandlingerne mellem Rusland og Porten kunde blive forelagte Huset svarede Greve Liverpool, at han kunde i dette Øieblik ikke sige om det vilde skee. Samme Dag holdt Hr. Canning følgende Tale i Underhuset: Efter en kort Jndledning henvendte han sig til det Spanske Anliggende. Jeg kan nu, sagde han, ikke indlade mig udførligere paa efter hvilket Printip Ministrene have besluttet sig til ingen Deel at tage i Krigen med Spanien; Den Spanske Constitution er falden og har maattet rømme Pladsen for det ældre System. Man kunde have givet Spanien Flaader, Penge og Armeer; men det var ikke nok, naar det bedste, nemlig Eendrægtighed, Fædrenelandskiærlighed og inderlig Hengivenhed for det oprettede System manglede. Det er glædelig ved denne Begivenhed, at den hverken har kostet Engelsk Blod eller Engelske Penge. Min Forgiænger (Hr. Brougham) yttrede, at England ikke kunde modsætte sig de udenlandske Magters Angreb paa de Spanske Coloniet; thi det Princip, efter hvilket det har afholdet sig fra at tage Deel i Moderlandets Anliggender maatte ogsaa være anvendeligt paa Colonierne, Men Ministerne fulgte og følge endnu bestandig den samme Grundsætning. Aldrig giver, ifølge deres Formeening, Adskillelsen af Colonierne fra Moderlandet i og for sig selv andre Nationer Ret til at dømme om de Forhold, som finde Sted, eller meget mere til at indgribe virksomt efter deres Dom over disse Forhold. Saalænge en Stat staaer med Moderlandet paa en venskabelig Fod er ingen Colonie berettiget til at forlange Bistand af den, ikke heller denne til at forunde en saadan Bistand. Man det er meget vanskeligt at bestemme naar Erkiendelsen af løsrevne Colonier bør finde Sted og naar de sidste ere komne paa den Punkt, at det vilde være Uret længere at forbeholde dem den. Spaniens nærværende Tilstand har dog ikke havt nogen Jndflydele paa den Engelske Regierings Beslutning; ville vi handle saadan mod Spanien, som andre have handlet mod os, saa ville vi uden Betænkning erkiende Coloniernes Uafhængighed; men England handler som det vil at andre skal handle imod det. Min Forgiænger har henviist os til Nordamerikas Exempel og omtalt Præsidentens Tale, men det er kun i nogle Punkter, at jeg af mit ganske Hierte bifalder den. Om jeg endskiøndt meget let indseer, at det er nu physisk umueligt for Spanien at betvinge sine Colonier, saa har det dog Ret dertil og vi ville handle uretfærdigt, uklogt og uædelt, naar vi ikke vilde tilstaae Spanien nogen Tid til at komme sig inden vi foretage noget videre. J et officielt Document, som blev forelagt Huset for 10 Maaneder siden, hedder det: Tiden og Gangen i Begivenhederne have i det Væsentlige afgjort Qvæstionen imellem Spanien og dets Colonier; men den Periode, naar denne Regiering vil erkiende de sidstes Uafhængighed maae beroe paa Omstændighederne og det paa Omstændigheder ved disse Stater selv. Den Kongelige Tale siger: at Hs. Majestæt har aldeles forbeholdet sig frie Hænder i Henseende til disse Lande at følge den Politik, som hans Folks Jnterresse udkræver; det hedder at handle ret imod Spanien og er ogsaa det fordeelagtigste for Colonierne; thi derved vilde Spanien erholde Leilighed til selv at erkiende sine Coloniers Uafhængighed, og vilde derved kunne bevise dem en større Velgierning end en ufortøvet Erkiendelse fra Engelsk Side vilde være for dem, og maatte ikke en saadan Pause derfor ansees for et Skridt, som maatte kunde retfærdiggjøres for Gud og Mennesker, som det klogeste og bedste Skridt, som kunde giøres, og alt dette, som her omtales er virkeligt Tilfældet; thi der er gjort et Forslag fra den Spanske Regiering til Regieringen her, og vi have sendt det Spanske Hof et Svar derpaa, som er allerede underveis til Madrid og den Tid vil sandsynligviis komme, da Ministerne ville kunne udelade sig tydeligere herom. Tillige med dette Anliggende er Englands Forhold til den gamle og nye Verden det vigtigste og det, som meest fortiener at bemærkes. Det er sandt, at England for nærværende Tid staaer lige saa agtet som nogensinde tilforn; men det er ogsaa sandt, at Tingenes Forfatning i Europa har meget forandret sig og vi have nødvendigen maattet indrette vort System efter dem, forresten er det uoverlagt at bebreide England, at det staaer i Forbindelse med Stater, hvis Regieringsform er mindre frie end dets egen. Hr. Canning forsvarede derpaa den Østerrigske Regiering imod de Beskyldninger, som Hr. Brougham havde fremsat i Henseende til Behandlingen af nogle anklagede Personer i Jtalien. Han gjorde derpaa opmærksom, at ingen kan blive henrettet efter Østerrigske Love uden at de først have tilstaaer deres Forbrydelse, imedens man i England ofte seer Folk blive ophængte uagtet ivrigske Forsikkringer om deres Uskyldighed og han roste den Mildhed, som Hs. Majestæt den Østerrigske Keiser havde udviist imod de Personer i Jtalien, som vare anklagede for Conspirationer. Tillige protesterede han meget alvorlig imod, at man derfor vilde betragte ham som han ikke var en Forsvarer af den Tydske Stalsforfatning. Jeg er, blev han ved, aldeles ikke af den Mening, at England bør sætte sig i Spidsen for de Stater, som blive trykkede af destørre, Meeningskrige ere de fordærveligste og antændte sig een i dette Slags i dette Øieblik saa vilde sikkert hele Europa komme i Flammer (formodentlisagt med Hensyn til Grækerne). England behøver Fred; det lader sig nøie med at forfølge sin egen Bane uden at bekymre sig om en anden Stier nes Roes og Størrelse (Rusland?) det lader sig nøie med at oplyse andre med sine egne Straaler; men det afholder sig fra Korstogs-Principet for at det ikke skal forvandle til en Forbandelse den Maade, hvorpaa det anvender sin Magt og sin Jndflydelse, og som skulde medbringe Velsignelse. Tilsidst benyttede Hr. Canning Talen om de Jrlandske Anliggender for at retfærdiggiøre sig for beskyldningen af Jnconsequence, som man havde gjort ham med Hensyn til hans Forhold ved Qvæstionen og Catholikernes Emancipation. Han erklærede at hans Meening var endnu bestandigen den samme; men det havde ikke været mueligt at bringe et Cabinet tilveie, som har været ligesaa enig i denne Punkt, som om andre vigtige Gienstænde, og saa vidt som han vidste, saa beskylder man ikke den for Jnconsequence, som ikke er eenigt med andre; men kun den, som er bleven sine egne Grundsætninger utroe. (Denne Udeladelse bekræfter det Rygte man har havt om en indbyrdes Uenighed i det Engelske Ministerium imellem, som det hedder, Lord Eldons og Hr. Cannings Partie).