Aalborg Stiftstidende, 1836-12-29
Det var den 13de Novbr. at Marschallen, med 7000 Mand af alle Vaabenarter, tiltraadte Marschen fra Bon Allerede i den første Bivouar blev Armeen overfaldet af en heftig Regn og Dagen derpaa opholdt af en opsvulmet Bæk der først kunde passeres ved Middagstid. Den 15de naar de man Guelma, hvor man fandt Ruinerne af et gammel, Citadel, der, med noget Arbeide, kunde giøres skikket til at optage en Militairpost. Den blev besat med et Par Hundrede Mog der formedelst Mathed allerede vare ude af Stand til at følge Armeen. Marschen fortsattes, indtil man den 19de ikkun befandt sig et Par smaa Dagmarscher fra Constantine, men paa denne Dag begyndte Armeens Lidelser og Savn. Man bivougequerede i en høitliggende Egn og omNatten faldt en saadan Mængde Regn, Hagel og Snee hvorhos Luften blev saa kold, at den mindede om en russisk Vinter, imedens det aldeles opblødte Jordsmon kaldte Dyndet i de polske Felttoge tilbage i Erindringen. Constantine var at see langt borte og dog begyndte man at mistvivle om at naae den. Marschen fortsattes imidlertid der 20de, men Bagagen og Arriergarden bleve tilbage. Kulden tiltog og Mangel paa Brænde foraarsagede, at nogle Soldater fik Koldbrand i Fødderne, medens andre fros ihiel. Bagagen indtraf endelig og nu vadede man over de omtalte Bække, indtil man omsider tog Stilling under Constantines Mure, men Bagagen var atter bleven 3 Fjerdingvei tilbage og man opbød Alt, for at faae den efter sig. Dispositionerne til Angreb bleve nu trufne, men det bløde Jordsmon tilstedede kun meget faa Kanoner at komme i Activitet. Forsvaret af Constantine havde Achmet Bey betroet til 1200 Tyrker og Cabyler, da han ikke selv havde vovet at indslutte sig i Staden. Avantgarden opmarscherede under Arabernes Kanonild, og den Deel af Artilleriet, der kunde placeres, spillede hele Dagen den 22de Novbr. paa Porten Elkantara. et Avantgarden havde ligeledes en glimrende Kamp at bestaa imod Araberne, der havde gjort et Udfald, i Forening med Pyrkisk Jnfanteri af en anden Port, der ikke kunde bloqueres, et fordi man ialt kun havde 3000 Mk. under Vaaben. Muulhæsler sendtes tilbage til Bagagen, for at transportere Provisioner fra Vognene til Armeen, men nu indtraf den Jobspost, at det 2de Regiment, som var efterladt til Bagagens Forsvar, havde plyndret Spisevarerne og sønderslaaet Brændeviinsfadene, fordi de troede, at de dog ikke lode sig bringe videre. Alle Oberstens Trusler og Formaninger havde været frugtesløse. Denne Omstændighed satte Marschallen i megen Forlegenhed. Kulden tog til med et vedvarende Sneefog. Man maatte nu forsøge at erobre Staden i en Hast og, mislykkedes Forsøger, maatte man tiltræde Tilbagetoget. Den yderste Port var skudt ned og, lykkedes det Jngenieurerne at sprænge den Indre, var der Haab om, at kunne trænge ind i Staden. Først om Aftenen Kl. 7 indtrax Ingenieurcorpset, som var bleven tilbage med en Deel af sine Vogne, og dets Oberst, Lemercier, fik befaling, endnu samme Aften at recognosere den omtalte Port, at sprænge Resten af den og at bane Veien for 5 til 6 Compagnier Eliter, der udvalgtes af det 63de og 58de Regiment og stilledes under en af Marschallens Adjutanters, en vis Rances Overbefaling. Udmattede af en 36 Timers Marsch i Dyndet kunde Ingenieurerne kun langsomt udføre de trufne Anordninger. Henimod Morgenen den 23de indtraf Melding om, at hele denne Dag vilde gaae med til at forberede de fornødne Operationer. Medens Artilleriet vedder at beskyde Staden, maatte baade Avantgarden og selv Hovedcorpset afslaae et Par raske Angred af det tyrkiske Jnfanteri, ved hvilken Leilighed Eskadronschefen Torigny hæderlig udmærkede sig ved et Par heldige Cavalleri=Attaquer, For nu at dele de Beleiredes Opmærksomhed anordnedes, Natten til den 24de, to samtidige Angred paa forskjellige Puncter, det ene under Oberst Lemercier mod den forhen omtalte Port, det andet af Avantgarden imod et andet Punct. Garnisonen mødte Angredet med en vel vedligeholdt Ild. En Misforstaaelse foranledigede, at et Compagi Frivillige rykkede frem i Utide og derved bragte Sapper : derne i Uorden. Mange af de Angribende saaredes; de Afdeelinger, som bare Stigerne, saaredes eller dræbtes, Capitain Rup mistede et Been; General Trezel fik et Skud igjennem Halsen og Oberst Lemercier maatte opgive Angrebet, Paa det andet Punct var det ikke heldigere. Brave Offcerer fandt der deres Død, blandt disse Bataillonscommandeuren Richepanse og Ingenieurcapitain Grand. Disse Forsøg, som skyldtes Æren, vare altsaa strandede og Natten tilbragtes med at anordne Tilbagetoget. Armeen brød op med alt sit Artilleri og al sin Bagage. Den første Dagmarsch var saare besværlig, idet Arriergarden uophørlig blev angrebet af den forfølgende Garnison og talrige arabiske Ryttersværme, der dog ved Tapperhed og Bestemthed nogenlunde holdtes i Respect, baade denne og den følgende Dag, indtil de endelig den 27de ophørte med at forurolige Armeen. Den 28de indtraf den i Guelma, hvor de Syge bleve efterladte og de fornødne Anstalter trufne til at befæste denne Position. Marschallen erkjender Armeens Mod Taalmodighed og Selvfornegtelse.