Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-03-18
Da mit Kald At tale Sandhed er, jeg svarer: ja! Kongen. Saa seer jeg og i dig den Avindsmand, Som Norges Drenge hjulpet har ved Moss Til Seir, Rumor. Som Nordmand gjorde jeg min Pligt! Kongen. Og end du vover, rænkefulde Klerk! Dumdristig at hovmode dig deraf, Rumor. Kald ei Dumdristighed det Sandhedsord, Der, sømmer bedst for Folkets Lærer sig; For Sjelehyrden, som fremlede skal, Ved Sandheds Lys, sin Hjord til Salighed; Aflægger Logn og taler Sandheds Ord, Saa lød Apostlen Pauli store Bud. Jeg kunde skuffet Jer med Tant og Løgn, Men ei den Evige, som skuer Alt, Som skabte Eder og den hele Jord. Han Sandheds Lys mig at udbrede bød Jblandt den Hjord, som han betroed mig; Ei under Skjæppe jeg det sætte vil, Ei skjændigt svigte det i Farens Stund, Naar Støvet frygte maa for Støvets Magt; Thi lidet agter jeg den Haandfuld Muld, Som paa et Vink i Jntet løses opNaar Mulden atter blive maa til Muld, Da Sielen, friet for hver Lænke, kan Til Sandheds Trone freidigt hæve sig. Kongen. Ei rører mig dit lumske Hykleord; Jeg Døden saare tidt i Øine saae, Dog slukte ei dens frygtelige Blik Den Jld, der luer i min Krigerbarm; J Landsbykirken for den svage Hob Du tale kan i saadant Munkesprog; Men anden Vise du snart qvæde vil Paa Pinebænken dig afpræsses skal Hver lønlig Rænke, som du smeddet har Rumor. Jeg lærer første Gang ei her i Dag, At mellem Borgerhu og Niddingsind, Statskløgten draget har et Grændseskjæl Saa fiint, at jevne Folk det øine ei Men hvad for Fødelandet jeg har gjort, Det gjorde jeg af reen og ærlig Hu Som Herrens Tjener, som min Konges Ven! Kongen. Hvo gav dig, Snedige, da Kald og Ret, At skuffe mine Høvidsmænd ved Løgn? Hvi blev du en Forræder imod dem, Kom de som Venner ikke til din Gaard? Du loved Tryghed dem og sikkert Værn Mod alle vitterlige Overfald; Hvi brød du Gjæstfrihedens første Lov, Som endog Muselmanden ærer høit, Gav Aschenberg dig ei et Leidebrev, J fulde Tillid til dit Præste-Ord? Du ham forraadte under Venskabs Skin. Dig bragte egen Trædskhed i min Vold, Og nu du nyde skal forskyldte Løn. Rumor. Velan, saa skee hvad Kongers Konge vil Er det hans Villie, at jeg bløde skal Som Offer for mit elskte Fødeland, Da underkaster jeg mig ydmygst den, Som Herrens Tjener og som Folkets Mand; Og da kan ingen Magt, end ei J selv, Min Skjebnes Drivhjul standse i sin Fart; Men er det ei besluttet i hans Raad, Da mægter ingen Vælde paa vor Jord At krumme paa mit Hoved noget Haar, Og intet Bøddelsværd i Sverrigs Land. Min tynde Levetraad kan skille ad. Kongen (til Adjutanten.) Til Gripsholms Slot man flux ham bringe henDer skal han sidde i det sorte Hul, Hvor Solens Straaler aldrig trængte ind; Hvor Snoge valtre sig i tykke Dynd; Der trygt han gjemmes skal, i Bolt og Jern, Til over ham jeg selv har fældet Dom Hans Liv er kun et usselt Vederlag For tvende Hundredes, han rante mig. Rumor. Gjør, som for Gud J det forsvare kan Paa hiin den frygtelige Dommedag, Naar over mig og Eder holdes Ret; Naar Træl og Herre for hver jordisk Daad Skal nyde Evighedens Løn- og Straf. Med mandigt Mod med Uskylds blide Ro Jeg falde skal for Eders Dommerbud; Men hist, hvor jordisk Vælde svinde maa, J møde mig for alle Drotters Drot. Kongen. Paa Pinebænken og i Bødlens Haand Du nok nedstemme skal dit frække Sprog. Rumor. Lad Eders Bødler knuse hvert mit Lem! Lad Patkuls Skjebne ogsaa vorde min I Himlen svæver hans forklarte Aand Den hisset sig med min forene skal Kongen (opbragt). Forræder bort. - Paa Gripsholm mødes vil (Rumor gaaer, fulgt af Adjutanten.) Kongen (allene. For alle Gildet du betale skal, Du Usling, som min Vælde trodse tør Til blodigt Offer jeg dig udseet har, Du bøde skal for mine Braves Liv. Du var en Patkul i forrædersk Færd Og Patkul lig, du ogsaa pines bør. hver Forræder sig speile skal i dig; J dit Exempel skal Europa see At Sverrigs Carl sig at betrygge veed Mod Niddinger, der undergrave vil Det store Kjæmpeværk, han fører opOg om end taarevædet er hver Steen, Og kjøbte jeg det end med Tusind Liv, J Stat med Strænghed kun man bygger Land, Og Hæderstøtten reiser Drotten sig Paa haarde Loves faste Marmorbund. (Fortsættes.)