Politivennen, 1807-01-01
J Anledning af Hestekjodspise. (Efter Jndsendt.) Næsten i alle offentlige Blade læser man Lovtaler over dem, der i de senere Tider have omærket sig i Danmark ved at spise Hestekød. Jeg er alt for ringe til at kunne betage dem den Ros, dem med Rette tilkommer, naar deres Hensigt er at udrydde blandt Almuen den Foragt, som ofte vises for Hestekjød. Jeg er selv fuldkommen overbevist om, at Kjødet af Hesten, der i Henseende til Føde og Renlighed overgaaer saa mange andre Dyr, ogsaa i Velsmag og Sundhed vil være ligesaa godt som ethvert andet Dyrs, hvis Kjød spises af kultiverede Mennesker. Men et andet Spørgsmaal bliver: om det i kultiverede Stater i Almindelighed, og i Danmark i Særdeleshed, var raadeligt at anprise Hestekjødspise som almindelig. Jeg føler mig alt for ufuldkommen til at kunne tilstrækkelig besvare dette Spørgsmaal. Fra en mere indsigtsfuld, erfaren og statskyndig Mand overlader jeg gjerne Læseren at hente et tilfredsstillende Svar derom. Jmidlertid beder jeg om Tilladelse at yttre nogle Tanker til nærmere og skarpsindigere Prøve og Bedømmelse: 1) Mange troe, at naar Hestekjødspise blev almindelig, vilde Oxekjød a. nedsættes i Prisen og at Hestekjød vilde faaes for! Sk. Pundet - men saa oekonomisk dette ynes at være i Begyndelsen, saa uformærke vilde Hestekjød, ligesom andet stige i Prisen, naar det først var almindelig Spise. 2) Man paastaaer, at mange af de Heste, som nu om Høsten slagtes til Garverierne, kunde vorde nyttigere anvendte til Føde for Fattige, naar deres Kjød spistes uden Fordomme af Almuen. Dog hvor ringe blev Nytten af saadan Spise, naar den blot skulde indskrænkes til de i ovenmeldte Tilfælde bestemte Heste. - Jeg har selv aarlig og daglig Lejlighed til at see saadan Slagtning. Men hvilke Heste bestemmes til Slagtning, uden gamle, mavre og ofte med Sygdomme besmittede, og hvis Hud og Been udbringe den fornemste Fordeel? Meget fjelden slagtes Heste af en bedre Beskaffenhed, da enten en ulægelig Sygdom eller et pludselig Uheld tvinger Ejeren mod hans Villie at gribe til saadan voldsom Kur. Hvo er Borgen for, at ikke en eller anden af Hestens mangfoldige, skjulte Sygdomme kunde efterlade ubehagelige Følger paa Menneskenes Sundhed. Vor Erfaring i den Sag er vist endnu alt for ufuldkommen til at kunne med Vished paastaae, at Mennesker ej vilde lide ved de af Snive a. befængte døde Heste. 3) Men kunde vel her indvende, at ikkun de sunde og fra alle Sygdomme befriede Heste skulde spises, men hvorledes vilde man forebygge Misbrug deraf? Hvorledes kunde den Fattige og mindre Kyndige komme til Vished derom? Er det Egennytte, som saa stærkt driver Mennesket, saa frygter jeg for, at mangen Bonde, isteden for at sørge for den syge Hestes Helbredelse, eller efter Anordningerne at lade den befængte slagtede Hest nedgrave i Jorden, vilde vist enten anvende den i Handel med andre eller til sin egen Families Underholdning. Hvo der kjender noget til de Bedragerier som udøves i Hestehandel, tvivler ikke derom. 4.) Var Hestekjødspise almindelig, saa vilde de Opmuntringer som gives til Hesteavlens Forbedring, være til Ulykke. Vel kunde man troe med en Baron Cederhielm i Sverrig, at naar Almuen blev ved Premier opmuntret til at spise Hestekjød, man da vilde lægge saamange flere til deraf, men deri maa jeg sige med Fleicher i hans Naturhistorie 9 D. 3 B. S. 226, at Manden har Uret. - Fornuften kan dog let overbevise enhver Tænkende om, at naar Hestekjødspise var almindelig, vilde ikke allene mangen stærk og nyttig Hest slagtes og spises, men snart vilde hine lekkre Munde, der fortære Landmandens fede Kalve, ogsaa vide at sætte den samme Pris paa unge Føl og Plage, hvis Kjød vil ikke allene vorde en Lekkerbidsken, men betales højere eller ligesaa højt som enhver voxen Hest, hvilket vilde blive i Sjælland i det mindste som med fede Kalve, der stundom betales højere end en voxen Ko. Jsteden for Hesteavlens Forbedring vilde man beholde gamle Udgangsøg, som man i Fodertrang slap løse paa Marken eller i Skovene, medens de unge slagtedes. 5.) Hvad vilde Agerdyrkningen ikke tabe, naar Hestekjødsspise var almindelig. - Man slagtede de unge kraftfulde Heste og beholdt gamle udlevede og svage til at trække Ploven. Den fattige Bonde formaaede ikke at købe stærke og unge Heste, hvis Pris vilde slige til 3 a 4 dobbelt imod den nuværende, fordi de fleste Føl blive solgte til uhyre Priser. Den Hest som nu købes for 60- 70 Rd., vilde da vist koste 3 a 400 Rd., og hvorfra tager Bonden disse Summer, naar han ikke aarlig slagtede Føl for nogle hundrede Rigsdaler. - Vel heder det, at Agerdyrkningen kunde forbedres saaledes, at Bonden kunde holde flere Heste, men hvorledes kunde Forbedring med Jorden foretages, naar Hestene vare opædte. Disse Dyr ere dog de, som enhver praktisk Landmand maa takke for de Forbedringer, som daglig gjøres og uden hvilke vi ville være endnu længere tilbage i Jordens Dyrkning. Dog man kunde pløje med Stude og Køer, som nogle have foreslaaet, eller med Spaden i Haanden lade Jorden dyrke og forbedre men saa nyttigt det end var efter det Lokales Beskaffenhed, saa lidet kan det være brageligt overalt, eller i alle Dele af Agerdyrkningen, og naar vilde man blive færdig med Jordens Tilberedning, hvor at de langsomme Stude og Køer allene skulde trække Ploven? hvor kunde man faae Daglejere til at grave Jorden? eller hvo formaaede at betale diss.? hvad i enkelte Tilfælde har kunnet lade sig gjøre vil aldrig blive gjeldende for det Hele. Først for silde vilde man føle Savnet af opædte Heste og beklage sin Vildfarelse. 6.) Endelig, hvad vilde Dannemark ikke have tabt i hine ulykkelige Aar, da Kvægsygen rasede, dersom Hestene vare opædte? jeg er overbevist om, at Hungers Nød blant Mennesker vilde have været den nærmeste Følge af Kvægsyge. Jorden var bleven udyrket og det sidste værre end det første, saaledes vilde det gaae i ethvert Land, hvor at Agerdyrkning udgjør en af de fornemste Næringsveje. Blandt Kalmukker, Tartarer og flere raae Nationer, der føre et omflakkende Liv, ikke nære sig ved Agerdyrkning eller forstaae at anvende den modige og kraftfulde Hest til vigtigt Arbejde, kan man uden Tab anbefale Hestekjødspise som almindelig. Derimod i kultiverende Stater vilde Følgerne deraf være skadelige. Meget viselig have vore Forfædre opvakt og vedligeholdt visse uskadelige Fordomme blant Efterslægten, og saaledes hin Væmmelse for Hestekjødspise. Man læse mere herom i J. D. Michaelis Mosaiske Ret o. 202 om Politiesager, i Anledning af rene og urene Dyr, og sammes Underretning i Palæsting og Nabolandene, især Ægypten og Arabien, i den anden Del oversat af Bech paa. 609 - 591. Gid aldrig nogen i vore Lande maatte gergade i saa trykkende Omstændigheder, at han skulde nødsages til at gjøre Hestekjød til en almindelig Spise for sig og sine! G. C. Krog, Landsbypræst i Sjælland.