Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-10-23
Det fortjente maaskee at lægges Mærke til, at ligesom Danmark i det 18de Aarhundrede frembragte een af Europas største Billedhuggere, saaledes frembragte det ogsaa i samme Aarhundrede een af dets største Malere - Anton Raphael Mengs. Dennes Fader, Jsmael Mengs, var født under Kong Christian d. 6te, i Kjøbenhavn 1690, og berømt som Miniatur, Pastel- og Emaillearbeider. Da der formodentlig under den med Sverrig udbrudte Krig ikke var store at gjøre for ham her i Danmark, saa gik han til Dresden, hvor 1728, da Kjøbenhavn lagdes i Aske, Anton Raphael fødtes ham. Men denne egentligen danskbaarne Konstner, som Faderen saa at sige fra Vuggen af havde bestemt til at vorde en anden Raphael, og derfor allerede i Daaben kaldte ham Anton Raphael, fik, ligesom vor Thorvaldsen, sin Uddannelse i Rom, hvorhen hans Fader reiste med ham i hans 12te Aar. Ogsaa hans Talenter bleve af Fremmede i høi Grad paaskjønnede. J hans 18de Aar, ved hans Tilbagekomst fra Rom til Dresden, 1754, udnævnte Kongen af Polen ham til sin første Hofmaler, og da han 1764 igjen gik til Rom, ansatte Paven ham som Directeur over det ny anlagte capitolske Maleracademie, en Ære, der var ligesaa udmærkende for en Fremmed, som den, at Thorvaldsen er bleven Professor ved det romerske Academie. Ligesom denne sidste berigede Rom ved sine Billedhuggerværker, saaledes skjænkede Raphael Mengs det samme Rom de berømte Plafonds i Benedictinerkirken St. Eusebius og i Villa Albani, begge, to af de skjønneste Værker i deres Slags. Man saae deri den store Discipel af Raphael, Naturen og Antikerne. Men ligesaa megen Lighed man finder mellem begge disse overordentlige Konstneres Fremgang i Storhed, saa mærkelig en Ulighed spores i deres Udvikling. Raphael Mengs blev meget strængt opdraget til Konstner af sin Fader, næsten ikke en eneste Fritime tilstededes ham fra hans sjette Aar af, og naar han ikke havde de Arbeider færdige, Faderen paalagde ham at fuldende, revsede han ham paa det utilbørligste. Thorvaldsens Fader var Billedhugger, ligesom Mengs's Maler. Men fattig og aldeles ikke udmærket i sin Konst. Han kunde ikke give sin Søn anden Veiledning end den, der kunde faaes paa Konstacademiet. Mengs opvoxte som en Drivhuusplante, Thorvaldsen som en frit staaende nordisk Eeg under Sydens Himmel. Men begge havde de dog Lighed deri, at deres Aand udvikledes og modnedes i Rom, og at Fremmede toge sig af dem. Hvad Hove var for Thorvaldsen, det var Pave Clemens XIII. for Mengs, og ligesom Napoleon bestilte Alexanders Triumphtog, til Audiencesahlen i det Slot, han vilde lade bygge for sin Søn i Rom, saaledes overdrog Kong Carl III. af Spanien Mengs at forfærdige for ham to Plafonds, forestillende Trajans Forgudelse og Ærens Tempel. Ligesom Mengs under sit Ophold i Madrid seirede over sine Medbeilere Giuaqvinto af Neapel og Tiepolo, saaledes vandt Thorvaldsen, i det mindste i visse Henseender, Krandsen fra Canova. Hvad der især udmærkede Mengs som Konstner, det udmærker ogsaa Thorvaldsen, nemlig Skjønhed i Formerne og Udtrykket. Ligesom Spanien eier de bedste af Mengs Arbeider, saaledes eier Engelland de fortræffeligste af Thorvaldsens. Men det, hvori Thorvaldsen væsentligen adskiller sig for Mengs er, at dennes Fader henplantede ham paa tydsk Bund, hvorved han kom til at gielde for en Tydsk, uagtet han dog var baaren og født Dansk, medens Thorvaldsens Fader derimod døde i Kjøbenhavn (i Vartou) og Sønnen, efter 23 Aars Fraværelse, igjen vender tilbage til sit saa dyrebare Fødeland, for at hævde sin danske Fødsel og ligesom at bevidne det Land, hvor han først saae Livets og Konstens Lys, sin inderligste Taknemmelighed.