Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-07-23
Hannover. - Fædrelandet. Blandinger. Eugenia paa det Hjerteligste modtoge vor Kongefamilie. De tvende Konger kjørte derpaa under Mængdens Jubel sammen til den svenske Konges Bolig hos Consul Roth, og de tvende Dronninger til den svenske Dronnings, ligesom de øvrige af Kongefamilien til de for dem bestemte Boliger, og Man aflagde derpaa gjensidigen Besøg hos hverandre, indtil Man Kl. 3 kjørte ud til Ramlösa, hvor der var arrangeret stort Taffel i den store Concert= og Balsal. Foran Kongernes Vogn reed Helsingborg ridende Corps, og ved Ankomsten til Ramløsahilsedes Majestæterne af levende Hurraraab, ligesom ogsaa senere, da de Kl. 7 toge derfra efter endt Taffel; de eskorteredes da ogsaa af ovennævnte Corps ligesom ogsaa ved Afreisen. Hele det høie Selskab tog efter Taslet hen til den svenske Konges Bolig, hvor Man før Afreisen drak Thee. Kl. 9 begav vor Kongefamilie, ledsaget af den svenske, sig ombord paa Herthal, der laae i Havnen, efter at et Leve var udbragt for Nordens tvende Konger og for Dronningerne. Efter at den hjerteligste Afsked paa begge Sider havde fundet Sted, gled derpaa, Hertha, under den paa Strandbredden forsamlede Mængdes Jubelraab, hvori ogsaa Passagererne paa "Hamlet, der netop var ankommet til Helsingborg paa den Tid, og de mange Mennesker i de talrige Baade deeltoge, medens Musikkorpset spillede ligesom ved Ankomsten. Efter at Majestæterne og det øvrige Kongehuus vare fra Hertha" gaaede ombord paa Hekla", som laae ude paa Helsingborg Rhed, lettede dette under Salut fra "Nordstjernan", og senere fra Kronborg og Vagtskibet i Sundet, for at gaae tilbage til Kjøbenhavn, hvor Ankomsten var omtrent Kl. 12 1/2. Det var et herligt Skue at see vore tre paa Rheden liggende Krigskibe oplyste med Blaalys. Følgende Sang af Pastor Carl Chr. Eberstein var bleven omdeelt under Majestæternes Ophold i Ramløsa: Omsider kom en efterlangtad tid af sallet, karlek, enighet og frid, da Nordens Kungar ofver blian vandraatt nu omfamna broderligt hvarandraEn sol mer skon ei halsat har var jord; annu ett Kungamste i var Nord! Det ar i ordets skonsta, högsta mening, en Scandinavisk, broderlig forening. Ty Kung og Folk ju borg vara ett, dertil har himlen Kung og Folk utsett - Hvad Kungen vill, det vill da och nationen. og Folkets rost ett gensvar bliv fran Thronen. J Scandiens kungaland sta nu tva nam, som minnet evigt gommer i sin fann, det Oscar ar og Christian, som grunda, ett gyllne tidehvarf af dar, som stundaFrid vare med dem omkring thronen maden trogna vakten, folkets karlek, sta Ma Scandien blomstra under deras spiraoch tacksam efterverld var högtid fira, Loll. Falst. Avises kjøbenhavnske Corr. skriver: Om de svenske Majestæters Nærværelse her have de offentlige Blade indeholdt saa fuldstændige Referater, at vi kunne henvise til dem, og vi ville indskrænke os til at meddele en liden Efterslet af bemærkninger. Vil Man sammenligne Kongen af Preussens Modtagelse ifjor med Kongen af Sverrigs Modtagelse iaar, saa vil det ikke kunne nægtes, at Folket viste langt mere Sympathie for den Sidste og hans Slægt end for den Første. Baade ved sin Ankomst og under sit hele Ophold her blev den svenske Kongefamilie hilst med Jubel overalt hvor den viste sig. Noget kan vel tilskrives, at Kongen af Sverrig er en smuk Mand med kongelig Anstand; thi legemlig Skjønhed er altid en god Anbefaling, især hos den store Masse; men vi skulde feile meget, hvis ikke den varmere Modtagelse, som vistes den høie Gjæst, hovedsagelig deels maa søges i nationale Sympathier, deels i politiske Omstændigheder. Folket glædede sig ved at see Nordens to Monarcher samlede i Venskab og Kjærlighed; det glædede sig ved Tanken om, at Monarchernes personlige Samværen endmere vil styrke Broderskabs-Baandet mellem Nordens Folkestammer; det vilde i de to Broderfolks Repræsentant bringe dem sin varme og enthustastiske Hylding. Jngen af disse Omstændigheder kom Kongen af Preussen tilgode, og naar Man dertil føier, at den noget skarpe Maade, hvorpaa Hs. preussiske Majestæt ved flere Leiligheder er optraadt, ikke har vundet bifald hos det temmelig demokratiske danske Folk, og at Man her temmelig almindelig antager - om med Grund eller ikke maae vi lade være uafgjort at det preussiske Hof helder til de slesvig-holsteenske Anskuelser, hvilket Slesvig-Holstenerne af alle Kræfter have søgt at bestyrke, saa er det ikke uforklarligt, at den preussiske Majestæt ikke fandt en saa varm Modtagelse som den svenske. - De svenske Cavallerer og Damer betjente sig af det franske Sprog; hvilket Sprog Majestæterne have betjent sig af, er os ubekjendt, men Skaalerne ved Taffelet paa Christiansborg bleve udbragte paa Fransk, dog have vi hørt sige, at Majestæterne i deres private Samtaler skulle have betjent sig hver af sit Lands Sprog, og vi vide med Vished, at Hs. svenske Majestæt i Samtaler med Private har brugt det danske, eller, om Man vil, det norske Sprog. Vi maae ellers tilstaae, at vi finde det noget besynderligt, at Man ved Taffelet paa Christiansborg spillede Kong Christian stod ved høien Mast for de høie Gjæster; hvis de eller deres Følge have kjendt Texten til denne Melodi, kan den neppe have vakt behagelige Følelser hos dem.