Københavns Adresseavis, 1796-08-26
Journal for Fabrik a. For de her ovenanførte Priser kan altsaa Publicum paa ethvert af ommeldte elleve Postcontoirer reqvirere og erholde ovenbenævnte Aviser og periodiske Skrivter, Omendskiøndt som ovenmeldt denne benemte Priis fra 1 Julii dette Aar ikkun gielder for Postcontoirerne i Kiøbenhavn, Lyngbye, Hirschholm, Wordingborg, Nyekoding paa Falster, Stubbekiøbing, Sar kiøbing Nyested, Marieboe, Rødbye og Naschow og først i Fremtiden ligesom vacance skeer, bliver forbindende for de nærværende Postmesteres Eftermænd ved de 6 rige Poscontoirer i Danmark, saa har dog hans Kongl. Majestæt tillige bestemt. at de nærværende Postmestere ved sidstnævnte øvrige Poscontoiret ei maae forhøie Prisen for ovenbenævnte Aviser og beriodiske Skrivter over det som paa et hveet Sted hidtil har været betalt, hvilken sidst anførste Bestemmelse tillige er astsat som Regel i Henseende til de af det norske Poscontoir i Kiøbenhavn til Norge distriberende Aviser og pariodiske Skrivter. Hvilket herved til alle Vedkommendes Efterretning bekiendtgiøres. Generalpostamtet den 12 August 1796. An deren Carsten Petersen und Junger Dorothea Willing, am Tage hver belichen Verbindung den 24 August 1796. Sanfte Frende, festliches Entukken, Theures Paar, hebt hente Deine Brust. Und du flest, mil wonnetrunknen Blikken, Hoffnungsvoll in Tage rech an Lust. Dieler Tag, der schönse Eurer Tage Kehre stets mit nennem Glant zurük, Nienal ant von Wolken trader Klage, Section dets mit hefter erhen Blk; Den der skrenden, die Euch hen ungeben, Denke der Shre, denkt der Gute dann, Wünicht den bohen Gönnern langes Leben, Wünscht mas Dankbarket nur munschen kann, Hebt die Blumen anf zum Angidenken, Die Euch edler Kinder Hande freunLaste fle spat, en fest ichen Geschenken, Noch der beurigen Feyer Denkmal seyn. Ledet glücklich, ohne bange Sorgen; Kennet nie des Ledens Gram und Peen; Frod und hefter mussen Eure Morgen, Still und rubig Eure Nachte seyn. Stilles Gück. zu klein dem hamschen Meide, Folg Euch stets mit immer festem Schritt; Wo Jhr wandelt, mandle lusse Frende, Wahre Ruh und Selenfriede mit Tanker ved min Modens Mad. A. A. Diderichsens Grav den 20 August 1796. Dybt nedbøiet vovet jeg at klage Dyrebare Moder, ved Dit Liig; Kunde Klagen kalde Dig tilbage, Skulde jeg endnu ei savne Dig. Skuffede Forventnings stride Vaare Elskte Faders Møjes tunge Løn - Skulde ikke da mit Hierte saare; Samlingsdagen skulde været skiøn. Men saa vilde ei, han, alles Fader, Som saa pludselig Dig fra os tog; - han jo kuns deel Godt tillader - Dog Vi ei veed hvorfor saa haardt han slog. Du fortroelig var med Livets Kummer, Megen var den Lise ei Du nød; Derfor, elskte Moder, Fred Din Slummer! Fred Din Hvile udi Gravens Skiød! Ved min afdøde Ven Jacob Andresen Veidemanns Urne den 19 August 1796. Min Pen er for svag! afdøde Ven, til at udbrede den Roes, Du fortiente her i Livet; jeg vil de for her blot uden Smiger sige, hvad mit Hierte mener, og hvad Din kierlige efterlevende Ægtefælle, samt alle Dine Venner, der kiendte Dig og Dit Hierte, skal vidne med mig. Alle Dine Medborgere paa Vesterbroe vil savne Dig i det Kald Du var ; Du talede redelig for dem hos Dine Foresatte: Du var ikke allene hines, men alle Menneskers Ven ; Du var redebon til at hielpe Din Næste og den Trængende med det, den alvise Gud hunde betroet Dig her i Livet; Du frygtede derfor ei Døden, men gik den frimodig imøde; det var Dig og en ikke liden Trøst i Livets sidste Øieblikke, at Du var overbeviist om, at Din retskafne Hustrue var forsørget her i Livet, og at hun var i Huset hos Dine sande Venner, der ikke ville undlade at trøste hende ved Tabet af hendes uforglemmelige Mand. Denne Din kierlige Efterleverske, jeg og alle Dine Venner fælde Taarer ved Din Aske. Kuns dette Haab er tilbage for os, at vi engang med Dig skal samles paa hiin Side Graven i de Eviges og Udvagtes Rige, - at gid vilde for som Du maae vandre Livers Bane, for at naae Dit Maal.