Den Vest-Sjællandske Avis, 1838-01-22
Vicekongen af Ægypten modtog mig i en Sal af sit Pallads, som var opfyldt med en ærbødig Mængde af hans Hof= og Stats-Embedsmænd. Først da jeg havde trængt mig igjennem disse, saae jeg Vicekongen, adskilt fra de Øvrige, staae paa Forhøiningen foran sin Ottoman, ved hans Side stod kun Dragomanen (Tolken) Artim Bei. Min Overraskelse var stor, thi efter den Buste af ham, som findes i Alerandria, og nogle Portraiter, som man udgav for lignende, havde jeg tænkt mig en streng, ja haard udseende Mand i orientalsk Pragt, med Træk, der paafaldende erindrede om Billederne af Crommell. Jstedetfor dette stod en lille, venlig Olding for mig, klædt i en simpel bruun Pels, med hvis hvide Besætning det ærværdige Skjæg af samme Farve paa en sælsom Maade flød sammen, med en simpel Fes (Hue, uden Shawl og Ædelstene paa Hovedet; han havde hverken Ringe paa Fingrene eller holdt som det er Skik i Orienten, en kostbar Rosenkrande i Haanden, der iøvrigt er saa skjønt dannet, at en Dame kunde misunde ham den. Hans kraftige, vel proportionerede Skikkelse var kun smykket med en Friskhed og Reenlighed, der næsten kunde kaldes koket, hans Ansigtstræk udtalte ligesaamegen rolig Værdighed som velvillig Godmodighed, og uagtet hans funklende Ørnesine syntes ganske at gjennemskue mig, indgod han mig dog ved sit yndige Smil og sin venlige Opførsel kun uvilkaarlig Hengivenhed og ikke den mindste Frygt. Jeg havde ogsaa siden mangfoldige Gange Leilighed til at see, hvor tilbedt denne Fyrste er af Alle, som omgive ham, hvor fortroligt og ugeneert de nærme sig ham, og med hvilken fiin Delicatesse og Nuancering han selv behandler vem; hvortil man endnu maa bemærke, at ingen Hersker kan være lettere tilgængelig og tage færre Forholdsregler for sin Sikkerhed end Mehemed Ali der hver Dag ubekymret giver sig til Priis for ethvert Forsøg, som en Fanatiker kunde faae isinde af gjøre imod hans Liv. Hvorledes kunde han vove det, dersom han var den Tyran, som man af taabelig Uvidenhed og ondskabsfulde Hensigter saa ofte vil gjøre ham til i Europa, Efter de første Hilsener satte Vicekongen sig og vinkede ogsaa til mig, at jeg skulde sætte mig ved hans Side paa Ottomanen, hvorpaa der blev bragt Piber og Kaffe til ham og mig. - Herved bemærkes, at der i Orienten findes store Forskjelligheder i de Maader, hvorpaa Folk hilse hinanden, efter deres forskjellige Rang; det er allerede en stor Ære at turde sætte sig paa Ottomanen ved Siden af Vicekongen, og ikke Alle tør sætte sig paa samme Maade. At lade Een byde Kaffe og Pibe er en Æresbeviisning, og den Forskjel, man herved iagttager, udtrykkes tildeels ved det meer eller mindre kostbare Stof, hvoraf Kopperne og Piben bestaaer. Vicekongen behandlede mig med den største Høflighed, næsten som sin Ligemand, og den eneste markerede Forskiel bestod deri, at, endskjøndt Piberne bleve bragte os paa samme Tid af to Tjenere, dog hans blev ham præsenteret nogle Secunder før, og at kun min Pibe, men ikke min Kop var ligesaa kostbart besat med Diamanter som den, der var bestemt for ham. Siden, da jeg reiste med Vicekongen, bortfaldt ogsaa disse smaa Forskjelligheder, denne Udmærkelse var saa meget meere smigrende som den hidtil kun var bleven viist imod faa Personer. - Kun Paschaerne af første Rang og særdeles Yndlinger lader Vicekongen sidde ved Siden af sig og byde Kaffe. Enkelte Undtagelser forefalde imidlertid, da hans Villie altid er en Lov. En saaledes Begunstiget var Mehemed Vei, og jeg hørte derom følgende smukke Anecdote fortælle. Mehemed Be havde paa egen Haand bevilget en meget virksom underordnet Embedsmand et Gagetillæg, hvorover Vicekongen, til hvem det strax blev berettet, blev vred. Da nu Mehemed Bei næste Gang indfandt sig hos ham, gav han ham ikke alene en Bebreidelse, men tilkjendegav ogsaa sin Misfornøielse derved, at han ikke lod ham byde Kaffe. Den Dadlede svarede ikke et Ord og gik. Men saasnart han var kommen hjem, udstedte han en Befaling, at den omtalte Embedsmands Gage endnu skulde forøges med 4 Punge (omtr. 80 Rbd.) aarligt, og dersom Vicekongen ikke billigede det, vilde han betale disse Penge af sin egen Lomme. Den følgende Dag indfandt han sig som sædvanligt hos Mehemed Ali, og hvad gjorde nu denne Tyrand, Neppe saae han sin gamle Ven, der maaskee dog var noget ængstelig over sin Dristighed, førend han leende raabte høit efter Kaffe og tilføiede: "som hid jeg vil vel vogte mig for at lade være at give Dig Kaffe; thi jeg seer, at det kommer mig dyrt til at staae. Vicekongen underholdt sig med Fyrsten om forskjellige Ting, som vi her ikke ville gientage. Kun enkelte Yttringer af Mehemed Ali ville vi anføre. "Jeg vil ikke negte," sagde han, at her er skeet meer end det Almindelige, og jeg har stræbt efter at følge store Mænds Exempler, saavidt jeg har formaaet det. Det er ogsaa sandt, at jeg nu kan arbeide med mere Beroligelse. Jeg staaer ikke meere som forhen ganske alene; man begynder at forstaae, mig, og Maskineriet er i Gang. Dog kun mine Børnebørn kunne høste, hvad jeg har faaet. Hvor der herskede et saa dybt Barbarie som her, hvor der fandtes en saa fuldstændig Opløsning af alle sunde Statsforhold, hvor der levede et saa ganske uvidende til Alt uskikket Folk, – der kan Civilisationen kun langsomt igjen fremvoxe. De veed, at Ægypten en gang var det første Land paa Jorden, nu er Europa det med Tiden tager Oplysningen maaskee igjen sit Sæde her. Alt i Verden er jo en evig Bevægelse. Om Fabrikerne og de nye Anlæg af enhver Art til Landets Cultur bemærkede Vicekongen: "Snart vil Landet være istand til i Nødsfald, uafhængigt af Andre, en Tidlang at være sig selv nok. Derfor, og ikke blot for Fordelens Skyld, uagtet den heller ikke undgaaer min Opmærksomhed, anlægger jeg et saa stort Antal nye Manufakturer og Fadriker. Desuden ere disse Jndretninger i meer end een Henseende et kraftigt Civilisationsmiddel for Folket og vilde tillige i Nødsfald kunne levere mig, 40000 gode Soldater mere, dersom jeg skulde behøve dem. Dog, ønsker jeg langt mere, at Skjebnen, vil tillade mig at offre Jndustrien og Agerdyrkningen alene alle mine Kræfter. Jeg har altid kun ført Krig, hvor den ikke kunde undgaaes, og er langt fra at elske den."