Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-06-02
En Embedsmand, som neppe har 1000 Daler aarlig, og ikke selv besidder Formue, lægger, Almindelighed Vind paa at lade sine Døttre lære Musik, Tegning, fremmede Sprog, Dands, Broderie, og at klæde dem smukt. Neppe ere de 14 Aar, førend de føres paa Comoedie, paa Baller, og i Selskaber, hvor de modtage meest Cour af dem, som mindst have Lyst at vælge dem til Koner. - Er dette da Veien til Ægteskab og til et lykkeligt Liv. Saa tidlig vant til Pynt og Forfængelighed til Forlystelser og Lediggang, afhængig af en Mængde unyttige Nødvendigheder og derhos uden Formue; jeg spørger: Hvo vil vel vælge denne Dukke til Kone? – og den, som maaskee forplomrer sig, vil han ikke have al mulig Aarsag til, engang svært at fortryde det? Antag, at han har Rang, Embede og Gage, men intet videre, end hvad Staten giver ham, vil han da finde, hvad han søger ved Siden af en saadan forfængelig Kone og uduelig Huusmoder, Han har en smuk Gage paa 1000 Daler, vil du sige. - Men Han, der brugte den som ugivt, vil neppe kunne række ud dermed, naar han har en Kone, hvis Skoe, Shawler, Hatte, Blonder, Kniplinger, Snore, Baand, Ringe, Halskjeder Assembleer og Gjestebud næsten røver ham de halve af hans Indtægt. - Dertil kommer endnu hendes Nærvetilfælde, hendes Barselsenge, de talrige Tjenestetyende, hvad Børnene behøve. Nei, jeg kan ikke raade saadan en Mand til Ægteskab, han løber lige ind i Fordærvelse. Men, vil Du sige, hvo vil vel ogsaa ægt en Pige uden Formue, naar han ikke har ande end sin Gage, Rigtigt, men hvor finder har nu omstunder Piger med Formue, og naar har har fundet og faaet hende, er han da fikker paa at det vil gaae ham bedre end i hans frie Stand, Hans unge, nydelige, lille Kone veed, at hun har Formue. Deraf maae ogsaa nu følge Shawls Badereiser, Theeselskaber og Gjestebud, Eqvipage Kudsk og Tjener, smukke Værelser og moderne prægtige Møbler. - Strækker Formuen dertil, Jeg har kjendt en Mand, som var en fortrefselig Husholder, der, som Enkemand, levede lykkeligen med sine Børn. - Med Hensyn alleen paa denne sin Familie ægtede han en Kone, som han formodede fri for Forfængelighed og Herske syge, og havde den redelige Hensigt, ved denne ægteskabelige Forbindelse at fuldkomme Maalet at sin huslige Lykke og endnu at forøge sin stedse voxende Formue, for engang at efterlade sine Børn en skjøn Arvepart. O! min Ven, hvor er den gode Mand bleven skuffet, Kjærligheden og Enigheden ere vegne af hans Cirkel; han, som ellers bekymrede sig om de huslige Anliggender og befordrede hele Familiens Vel, tør i sit huslige Forhold ikke mere bryde sig derom, ei engang raade mere, naar han ei vil bestaae en Kamp med sin Huusdrage. Han maa see sin møisommeligen forhvervede Formue formindskes og saa mange skjønne, hellige Baand opløses. Om hans Græmmelse og Livskjede tier jeg helst. - Hans Hustrue, maaske i en vis Henseende forstandigere, det vil sige lærdere, anstændigere og retskafnere end mange andre, komme aldrig i Kjøkkenet, bekymrer sig ikke om Vasken, lader hos Sukkerbagere, Conditorer, Slagtere og Kokke forfærdige, hvad enhver huuslig Kone selv tilbereder, og er derhos saa paastaaende og herske syg, at hendes Mand er engang tør gjøre hende Modforestillinger. Hvor Pengene skal komme fra, derom bliver slet ikke spurgt, det maae skaffes, lad komme hvorfra det vil. – Paa faa Aar er derved foregaaet saa stor en Forandring i hans Livs-Lykkes og Formues=Omstændigheder, at selv hans bedste Venner ei kan blive klog paa ham, og have unddraget ham deres Fortrolighed. – Alt dette maae han lade skee, uden at kunne forsvare sig for Verden. Havde han dog aldrig givtet sig Skal Manden altsaa faae Lyst til Ægteskab maae det qvindelige Kjøn blive anderledes. En Wolsionekraffts høje Jdeer om en Kones Rettigheder, den Pretension, at ville hæve sig over Manden, og gjøre alt bedre end han, maae det lade fare, og rette sig efter den guddommelige Forskrivt: Han, Manden, skal være din Herre. Fordet 3die maae det frasige sig al Letsindighed og tænke paa sin sande Bestemmelse. For det 4de skal det tage sig alvorlig af Huset og i det mindste tilbringe den halve Dag i Kjøkken, Spisekammer, Sye- og Ammestue, og skulde den halve ej være tilstrækkelig, da tage hele Dagen dertil. Manden hviler jo ei heller paa Roser og maae i sit Kald beskjeftige sig med mange ubehageligere, tankeløse og kjedsommelige Arbeider. Jeg tænker, at den qvindelige Aand kan finde ligesaa megen ja vel mere Næring ved de huslige Forretninger, end Officieren ved sine daglige Vaabenøvelser og Recrut Dresseren, end Lægen i den sørgelige Sygestue, end Kjøbmanden blandt sine Tal og Bilanzer, end Præsten ved at døbe og vi Folk, Hovmesteren ved at conjungere, standere og corrigere Stile, og Embedsmanden ved sine Tabeller og Beregninger, som Ministeren kaster under Bordet eller bruger andensteds. Hvorfor skal Konen kun bestille, hvad der morer hende og nærer hendes Følelser og beskjeftiger hende let og behageligt. – Forbinder Manden sig med hende, allene for at have en Stads dukke, ligesom en Pappegøie i Huset.