Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-10-10
Stænderforsamlingen i Roeskilde. Foreløbig Behandling af Sagen om Modification i Provindsialstændernes Jnstitution og om Skattebevillingsret. (Forts.) Kambr. Benzon: Denne Sag er saa vidtløftigen og udførligen debatteret, og flere af Forsamlingens dygtigste Medlemmer have fremført saa indlysende Grunde for den Mening, at Committeens Betænkning i flere Punkter ikke bør tages tilfølge, og jeg troer korteligen at kunne slutte mig til, hvad det høiærværdige første geistlige Medlem har yttret, og jeg skal kun hertil tillade mig at knytte nogle faa bemærkninger. Jeg føler heelt vel, at Stændernes Forening vilde være et Gode, og at der er Meget, som taler for den; jeg er selv personlig særdeles interesseret deri, da jeg som Grundbesidder i de forskjellige Provindser, der høre under begge de adskilte Stænderforsamlinger, kunde blive kaldt til Medlem af dem begge, og saaledes vilde vinde baade Tid og Behagelighed, om de forenedes. Men jeg er enig med Committeen i, at Kongerigets Forhold til Hertugdømmerne, i det mindste for Øieblikket, lægger saadanne Hindringer iveien for hiin Forening, at det vilde være uforsvarligt at indgive en Petition om den. Derimod kan jeg ikke tiltræde Committeens Anskuelse om, at en Forening af Kongerigets og Hertugdømmernes Stænder til Forhandling af de almindelig nationale, navnlig de finantsielle Anliggender, vilde være ønskelig. En saadan Forening vilde nemlig deels være forbunden med ikke faa Bekostninger og ikke liden Tidspilde, deels ikke bevirke, hvad der var tilsigtet med den; thi det korte Ophold vilde vistnok ikke i den Grad give Medlemmerne Leilighed til personlig at lære at kjende hinanden og gjensidig udvexle deres Jdeer, at dette kunde ansees tilstrækkeligt til at opnaae det Gode, som Man saa dyrt vilde kjøbe. Ogsaa vilde Sprogforskjellen lægge særdeles, om ikke uovervindelige, Hindringer iveien for en saadan Forening. Jeg er fuldkommen enig med Committeen i, at Forsamlingen fornemmelig har at takke enkelte dygtige Medlemmer, hvis den kan ansees at have opfyldt sit Kald; men jeg finder ogsaa deri, saavelsom i Frygten for, at Forsamlingen ikke altid vil kunne gjøre Regning paa, at have saadanne særdeles dygtige Mænd, i deres Midte, en Betænkelighed ved at tilraade, at der skulde gives den mere end en blot raadgivende Stemme. Med Hensyn til Udvidelsen af Valgsystemmet tiltræder jeg i flere Punkter, Committeens Formening, og navnligen er jeg enig i, at Geistlige, offentlige Lærere og Sagførere bør være valgbare. - Kammerherre Benzon havde fremdeles Jntet imod, at Bekjendere af den mosaiske Tro maatte faae Adgang til Stænderforsamlingen, men med Hensyn til Præsternes Valgbarhed (i Egenskab af Grundbesiddere) yttrede han naar Committeen antager, at der bør tillægges de Geistlige Valgbarhed, i Egenskab af Grundbesiddere, da skulde jeg, idet jeg forøvrigt maa bemærke, at der er flere Præster, som jeg selv personlig kunde ønske at see som Medlemmer af Forsamlingen, dog formene, at der fra Regjeringens Side kan være ikke uvigtige Grunde imod, at der indrømmes dem Valgbarhed. Det er fuldkomment vist, at de have ligesaa store og større Grundbesiddelser end flere Fæstere; men deres Embede er for dem dog Hovedsagen. De ere ikke bundne til den Provinds, hvor de engang ere ansatte, og det er kun for dem selv, ikke for deres Familie, at de, som Grundbesiddere, virke, medens Fæstebonden dog har temmelig sikker Udsigt til, at hans Søn engang skal have Gaarden efter ham, og han saaledes ogsaa virker for Fremtiden. Det er ogsaa en vigtig Betragtning, at Man ikke kan sige om den Geistlige, at han, saaledes som de civile Emdedsmænd, kan lade sit Embede bestyre ved en Fuldmægtig; thi det er vist, at hans Embede har en saa særdeles vigtig Betydning, at det maatte være en væsentlig Grund for Regjeringen til ikke at tilstaae ham Valgbarhed, at under hans længere Fraværelse, som Deputeret, hans Sogn enten maatte mangle den religiøse Underviisning, eller ogsaa Nabopræsterne maatte overlæsses med Forretninger, som ikke directe hørte til deres Kald. Jeg troer derfor, at Man i den omhandlede Henseende bør indskrænke sig til Proponentens Forslag. Efterat Kammerherren dernæst havde erklæret sig imod Committeens Jndstilling, at de indkomne Petitioner om Skattebevillingsret skulde indsendes til Kongen, sluttede han: "Jeg skal med Hensyn til det af Prof. Bang Yttrede, bemærke, at naar han har søgt at godtgjøre, at Hovedmomentet for Ønsket om de af ham foreslaaede Forandringer, ligger deri, at Stændernes Hoved begjæring til Regjeringen ikke er bleven opfyldt, at nemlig Finantspetitionerne ikke have fundet Gjenklang hos den, da troer jeg vist ei, at Man med Billighed kunde forlange, at Frederik den Sjette skulde, som alderstegen Regent, just have den fornødne Kraft til, øieblikkeligen at sætte de attraaede Reformer iværk, og at der er grundet Haab om, at en Regent, som Christian den Ottende, i den modnere Alder, og med de liberale Anskuelser, som han ved flere Leiligheder har lagt for Dagen, ikke vil lade Forsamlingens Petitioner uændsede, men vise dem al Opmærksomhed, forsaavidt de ikke stride mod høiere Regentpligter. Hvis det, som det er at haabe og vente, maatte behage Hs. Majestæt at indvillige den, under nærværende Session, indgivne Petition om et Budgets Forelæggelse, antager jeg ogsaa, at Forsamlingen erholder de Garantier, som den kan ønske, og jeg troer saaledes ikke, at der er nogen paatrængende Nødvendighed for, nu at indgive en Petition i den fore(Forts.) liggende Sag.