Aalborg Stiftstidende, 1832-04-14
Johann Wolfgang von Göthe, een af de mærkeligste Mænd i alle Literaturer, om hvem en Aristark saa træffende engang har sagt, at dadle Göthe er ligesaa voveligt som at rose ham, var født den 28de August 1749 i Frankfurt ved Main, hvor hans Fader, Dr. juris og Keiserlig Raad, levede i anseete Forhold, og, skjømt uden Embede, dog i nogenlunde gode Omstændigheder. Skattes stundom en stor Mand ikke efter sit Værd, saa har Göthe aldrig kunnet beklage sig herover. Henrivende Begeistring modtog hans første Værk, og efter 55 Aars Forløb var denne Stemning for hans Arbeider neppe kjølnet. Elsket af Mange, beundret af Alle, forgudet af Nogle, vare Enkelte vel hans Modstandere, men derved deelte han ikkun Skjebne med alle Tidsalderes og Folkefærds store Mænd. For at danne sig et rigtigt Begreb om ham maa man forestille sig hvad hans Genius har skabt. Lyriske Digte af de forskjelligste Slags; naive, følsomme, vittige og skjemtende Epigrammer; Sange af det letteste og muntreste Genre; andre, udstrømmende fra et Hjerte fuldt af Følelse; igjen andre, som skjule den sindige Alvor under et let Gevandt; Elegier i de Gamles og de Nyes Smag; Oder, der tildeels hørte til de meest ophøiede; Romancer og Ballader, snart yndige og oprømte, snart gysende, snart frygtelige; desforuden en Mangfoldighed af lyriske Digte, der neppe vilde lade sig classificere under den gjængse Titel af Poeti ken; Jdyller, fulde af Ynde og Følelsens Inderlighed; tre Romaner, hver af en anden Tdne, Aand og Stiil, den sentimentallyriske Werther, den naivnepiske Vilhelm Meister, de dylliskebrede Valgslægtskaber med deres dybe moralske Betydning og deres tragiske Catastrofe, Tragoedier, i hver af hvilke hersker en forskjellig Aand, den ene saa forskjellig fra den anden, at man neppe skulde ahne den samme Ophavsmand. Got af Berlechingen, fuld at gammel trohjertet Simpelhed, dog kraft, og kjernefuld, en Shakespearsk Composition. Egmont, ved al den Sandhed og Natur dog spillende over i det Fantastiske, Clavigo, i dens borgerlige Sphære, mindende om det franske tragiske Theater; Jphigenia, fuld af græsk Jdealitet; Tasso, fuld af italiensk Mudhed og Varme; Faust, hvortil ingen Nation kan fremvise Mage. - hvo skulde tro, at disse hidrørte fra een og samme. er Tilfældet med hans Lystspil, Dramaer, Syngespil o. s.v. Og nu hans homoristiskridylliske Epos Hermann og Dorethea; Achilles, Reinecke Fachs; poetiske Fortællinger og Skildringer. Men for at dyrke hele Poesiens Mark i dens videste Udstrækning, sætter han sig som didaklisk Digter ved sine Epistler, Horats tilside. Saa meget har Göthe arbeidet som Digter; men hvad har han ikke og leveret som Kunstven og Kunstkjender. Vi kunde her opregne ligesaamange, ja flere, Værker af denne Art end som i Digtekunsten. Men ogsaa i aldeles modsatte Fag træffe vi ham. Han har skrevet et fortræffeligt Værk over Planternes Metamorphose, og tvende over Optik og Farvelære. At han har skrevet over juridiske Gienstande vil man ikke unddres over hos ham som Dr. juris, men vel vil det kunne synes paafaldende, fra hans Haand at see Breve over Aabenbarelsen og over andre theologiske Gienstande, hvori man hos ham har villet finde Hang til en ny æstthetisk Skole for Catholicismen. Overalt paatrænger sig her den Betragtning, at G. havde en stor Jndflydelse paa sin Tidsalders Cultur og Literatur, og var saaledes at betragte som Middelpuktet, fra hvilket Tydsklands hele Æsthetik i et halvt Aarhundrede har taget sin Retning. Hele den religiøse Stemning har faaet et ganske andet Sving, thi Jngen kunde øve Veltalenhed meere uden at være Æsthetiker; saaledes har Göthe virket. Tilvisse maa en saadan Aand, der kan frembringe saadanne Virkninger, høre til de usædvanligste. Lykkes det endog stundom for en kun ringe begavet Mand, ved Tidens Gunst, at stige høit over Andre, men - forandrer Tiden sig, saa er han glemt. Göthe derimod har ikke alene modtaget sin Hylding af Tiden, men han har rigelig ydet Hyldest til den. J hundredetal hvile Efterlignelser af Gothiske Værker, i Forglemmelsens Grav, men selve Göthes Mynstre kjender, læser og beundrer man endnu den Dag idag. (Fortsættes.