Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1839-01-09
J sin Betænkning bemærkede Committeen (Referent: C. Neergaard), at den ei skjønnede rettere, end at Aarsagen til Klagerne i det Væsentlige ere at søge i Virkningerne af den almindelige Concurrence, der mere og meere træder frem i alle Folkeklasser, hvisaarsag Man af den Grund, at Klagerne fra Haandværkerne i Kjøbstæderne maaskee ere lydeligere, end fra andre Borgerklasser, ikke maa drage den Slutning, at disse skulde være i en uheldigere Stilling i Samfundet end andre: i Handelstanden, blandt Landmændene og de Studerende findes samme Trængsel efter Levebrød, samme Kamp for at hæve sig over de Medconcurrerende. Videre formeente Committeen, at blandt de mange Kjøbstadhaandværkere, til hvilke den havde Kjendskab, den dog kun kjender meget saa, der ere geraadede i Armod alene paa Grund af Mangel paa Arbeide. Velhave Borgerne i Kjøbstæderne adskillige temmelig trykkende Afgifter, saasom Nærings- og Grundskat, Bankrente, Consumtion, stundom meget høie Communalafgifter, for hvilke Landboerne enten aldeles ere befriede, eller som de dog kun bære i en langt ringere Grad, - men Man maa paa den anden Side betænke, at Kjøbstadhaandværkerne i flere Henseender have betydelige Fortrin fremfor dem, der arbeide paa Landet: de have saaledes et større og meere formuende Publikum at arbeide forde have Ret til at holde Svende og Drenge. Desuden - hedder det videre i Betænkningen - er der en Byrde, for hvilken Kjøbstadbeboerne saa godt som ganske ere befriede, men som i sin nuværende Skikkelse hviler temmelig tungt paa Landhaandværkerne, nemlig Værnepligten; hvis denne rettelig blev vurderet, vilde den udentvivl ene opveie storstedelen af Kjøbstæd beboernes Tyngder." Committeen maatte derfor antage, at den Mening, at Kjøbstadhaandværkeren skulde arbeide under mere trykkende Vilkaar end Haandværkeren paa Landet, ikke er velgrundet, naar begges Rettigheder tilbørlig vurderes ved Siden af deres Byrder. Som Følge heraf indstillede Committeen: 1) at det maatte blive overdraget til det Kongelige Danske Cancellie, at anstille de fornødne Undersøgelser om Anstents, end at lade dem sukke efter, at de Unge og Svag iblandt deres Medmennesker skulle forsee sig i den Gradstents, end at lade dem sukke efter, at de Unge og E iblandt deres Medmennesker skulle forsee sig i den 6. at de blive Lovens Straf hjemfalden. de tallet af og Beskaffenheden ved de Bevillinger til Haandværks drift paa Landet, som for Tiden ere meddeelte, og derefter at føie Foranstaltning overeensstemmende med det Foranførte; 2) at Beboerne af Kjøbstæderne og paa Landet eftertidig maatte have lige Adgang til, under eens Vilkaar og Jndskrænkninger at etablere sig paa Landet; 3) at der maa blive paalagt alle de Haandværkere paa Landet, som ifølge Lovgivningen skulle være forsynede med Bevilling, en Skat af 2 Rbd. om Aaret til den Kongelige Kasse, og at der for dem, der ere berettigede til at holde en Svend, bestemmes en ligesaa stor Afgift for denne, og halvt saa Meget for en Dreng; 4) at Magistraterne i Kjøbstæderne maatte blive forsynede med Copier af de Fortegnelser, der for hvert Amt vilde blive at optage over de med Bevilling forsynede Landhaandværkere, og at disse Fortegnelser een Gang om Aaret maatte blive completterede ved en nøiagtig Af= og Tilgangsliste. - Capitainlieutenant Recke billigede disse fire Jndstillingspunkter, og formeente, at Hovedaarsagen til Kjøbstadhaandværkernes Klager vel var Concurrencen i selve Kjøbstæderne, men at Landsbyhaandværkernes Concurrence, med Kjøbstæderne tillige er betydelig tiltagen efter de Udvidelser af Rettigheder, som ere dem tilstaaede i den senere Tid.