Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-10-08
Allerede i Aaret 1803 gik det Rygte, at Godoy stræbte efter Regentskabet; men at kun Raader i Castilien havde bestandig været ham imod. Pest og Hungersnød rasede i de to første Aar derefter, tillige havde ogsaa Buonaparte ved forskiellige Leiligheder krænket Yndlingens Stolthed, som havde de bekiendte krigeriske Opraab i Begyndelsen af den Preussiske Krig til Følge, hvilke vare deniørste Anledning til Bonapartes Foretagende imod Spanien han havde saaledes dog virkelig nogen Ret til at paaføre. Spanien Krig). J Begyndelsen af det følgende Aar. blev Godoy udnævnet til Admiral af Spanien og Jndien, med Titel af durchlauchtigste Høihed, og da han tillige troede at have forsynet Buonaparts ved sin nye Eftergivenhed, saa syntes han ikke utydelig at giøre en Krone til det sidste Formaal for sine Bestræbelser. Jo mere eftergivende han var mod Bonaparte desto lettere var det for denne at udføre den Plan, som Hævn og Herskesyge ind gave ham imod Spanien; men tillige blev det Rygte udbredet, at Kong Carl vilde erklære Prinsen af Asturien for uskikket til Regieringen, og forsørge sin anden Søn Prinsen Don Carlos ved at giøre ham til Ærkebiskop i Toledo; men derimod at udnævne Godoy til sin Efterfølger, som allerede var bleven besvogret med det Kongelige Huus ved sin Formæling med en Datter af Jnfanten Ludvig. Saameget lettere blev Ferdinand nu formaaet til at anholde hos Bonaparte om en af hans Niecers Haand, da Nationen ikke heller saae denne Forbindelse ugierne som det bedste Middel til at styrte Godoys overveiende Jndflydelse. Jmidlertid paafulgte den Franske Jndmarsch i Spanien og imod Portugal, og tillige den bekiendte Sammenrottelses Historie i Escurial, som blev forbunden den anstødeligste og dertil farligste Publicitet. Lydelig og almindelig blev Godoy erklæret for Ophavsmanden dertil, og den offentlige Stemme yttrede sig saa stærkt, at han holdt det for det bedste at spille Mægler Rollen og at lade en nye Kongelig Proclamation, som han havde opsat, forkynde Nationen, at Faderen og Sønnen vare blevne udsonede med hinanden; men Raadet af Castilien havde Mod til, hvilket nu maatte skade Gode saamegemere i Nationens Øine, saavel aldeles at friekiende Hertugen af Jnfantado, som Ferdinands øvrige Tilhængere, hvilke efter Godens Tilskyndelse vare blevne anklagede som Deeltagere i Sammenrottelsen. Den Forviisning, hvormed Kongen vilkaarligen straffede dem, gjorde at man endnu mere holdt for at de bleve uskyldigt forfulgte (det er den samme Hertug af Jnfantado der nu er en saa stor Gienstand for Folkets Forfølgelse; saaledes vende Tiderne sig.) – Allerede havde den Franske Armee antaget en bestandig mere truende Stilling i Spanien og den Plan, som Godoy tydelig havde givet tilkiende at ville udvandre med den Kongelige Familie til Amerika, bragte Spændingen til det Høieste, da Revolutionen i Aranjue pludselig forandrede hele Tingenes Stilling. Men Spaniernes Troeskyldighed gik saa vidt og deres Ubekiendtskab med Buonapartes Charakteer. var saa stor, at det Rygte, som de Franske med Flid havde udbredet, efterat de vare rykkede ind i Madrid, at de vare komne i den Hensigt, at befrie Spanien fra Godons Herredømme fandt i de første Dage almindelig Tiltroe og man meente god modigen, at nu da Ferdinand uden deres Hielp havde besteget Thronen, saa vilde de snart gaae igien tilbage over Pyrenæerne. Men det er bekiendt, hvorledes Ferdinand blev bedraget ved dette og lignende Foregivender og især ved SavardsForestillinger og overleverede sig tilligemed de øvrige Medlemmer af det Kongelige Huus i Bonapartes Hænder. Allerede havde Godoys Afreise til Bayonne og den stedse bydende Tone, som de Franske antoge bragt Giæringen i Madrid til det Høieste; da endelig Udbruddet af Oprøret, som de Franske havde foranlediget, paafulgte den 2den Mai i Anledning af, at Dronningen af Hetrurien og Jnfanterne Franz de Paula og Don Antonios afreiste. Folket kom i Bevægelse ved en simpel Kones tilfældige Udraab og bevæbnede sig med alt hvad der kom det i Hænderne og angrebe de Franske med den største Behiertighed. Oprøret blev endelig dæmpet med Møle, fornemmelig ved nogle Spanske Ministres og Raadet af Castiliens Mellemkomst. En Divisions General, over 1500 Soldater af de Franske Tropper vare blevne dræbte og omtrent tre Gange saamange vare blevne saarede og afvæbnede og ulige flere end der angives i de fleeste andre Beretninger; men de Franske hævde sig; thi efterat Oprøret var blevet standset, og uagtet den levede Amnestie lode de alle dem, som bleve trufne med Vaaben i Hænderne dømme til Døden af en Militair-Commission uden videre Undersøgelse, og lode dem derpaa skyde i Prado uden geistlig Bistand. Henimod 450 til 500 Mand paa Spansk Side bleve saaledes dræbte deels under Oprøret og deels siden efter skudte paa de Franskes Befaling. De Terroristiske Forholdsregler, som de Franske grebe til i de paafølgende Dage, forøgede endnu mere den almindelige Forbittrelse. – Da Efterretningen ankom at Carl den 4de havde ubetinget resigneret paa Thronen til Napoleons Fordeel saa greb Folket i Asturien og derpaa i de øvrige Provinser til Vaaben; men Rugterne fortalte mere end der virkelig skeete, thi en dog de usandsynligste Rygter fik Tiltroe formedelst Spaniernes Selvtillid. Men intet characteriserer saa fuldkomment den Spanske Characteer, som den urokkelige Troe, og uforanderlige Tillid Folket bevarede om, at alting dog tilsidst vilde gaae efter dets Ønske. Enhver ubehagelig Efterretning blev i Begyndelsen ikke troet og maatte endelig ogsaa tilsidst de meest Vantroende overbevises om dens Rigtighed, saa var det første Jndtryk allerede svækket, eller der var maaskee igien siden indtrufset en gunstig Begivenhed, som man betragtede som en Erstatning derfor og i det værste Tilfælde trøstede man sig især ved det saa yndede Udtryk Non importa (det siger ikke noget). Var et Slag blevet tabt eller en Fæstning overgivet, saa meente man at det giorde ikke noget til Sagen, da Krigslykken jo var foranderlig og Kampen hørte ikke op for det, men denne Tillid, denne moralske Kraft hos Nationen var naturligviis af den væsentligste Jndflydelse paa den Energie, hvormed den modstod de Franske, og viiste sig især i de Guerillas System, hvilke Gueriller streifede lige i Nærheden af de FranskHovedpositioner og hvorved enhver blev daglig overbeviist om, at den Modstand, som de Franske saa gjerne vilde, at man skulde troe, at være forbie, aldeles ikke havde ophørt, og deres Foretagender, som ikke sieldent falerheldigt ud, og som bleve selv foretagne under Jndvaanernes Øine i de store Steder styrkede selv ikke allene disse i at være vedholdende i deres Modstand; men bidroge fornemmelig ogsaa ret væsentlig til at saasnart en gunstiBegivenhed for Spaniernes Sag indtraf saa blev den saa hurtig som en Lynild forkyndet paa alle Steder, og som det sædvanlig pleier at skee overdrevet. Hvorfor det System, som de Franske betiente sig af i Spanien, at fordreie Begivenhederne og at fortie Vanheldenne og at sige aabenbare Usandheder, lykkedes dem mindre i dette Land end andre (Forts.) Steder.