Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1839-03-06
J Anledning af denne Jndstilling spurgte Kammerraad Drewsen, skal en saadan fratrædende Embedsmand nyde Vartpenge indtil han atter ansættes, Besvares dette Spørgsmaal med Ja, saa bebyrdes Staten med en Udgift; men svares Nei, saakan en Embedsmand, der alt i flere Aar med roesværdig Jver og Redelighed har forestaaet sit Embede, og som maaskee imidlertid er bleven Fader til en stor Familie, naar han maaskee længe maatte vente paa ny Ansættelse, komme til at lide uforskyldt Nød eller nedsynke i Armod. Refer, (Bang) bemærkede i Anledning af Kammerraad Drewsens Yttringer og Oppebørselsbetjentens Stilling, naar han ei kunde skaffe ny Sikkerhed, at det ingenlunde kunde paabyrdes Staten at tilstaae slige Oppeverselsbetjente Pension eller Vartpenge indtil de kunde erholde andet Embede. De havde overtaget Embedet under den Betingelse at stille Sikkerhed, denne var i Loven erkjendt som nødvendig til det Offentliges Betryggelse, og man maatte da blive ved det engang antagne Princir, at Oppebørselsembedet ei uden denne Sikkerhed kunde betroes dem. Justitsraad Skibsted kunde ikke bifalde Committeens Forandring ved Slutningen af § 7, thi det forekom ham at være urimelig haardt, at en Embedsmand ubetinget skulde fravige sit Embede blot fordi hans Caution, endog uden hans Skyld i nogen Maade f. Ex. ved Cautionistens Død, maatte briste; i Særdeleshed, naar man derhos var saa vanskelig med Cautionen, at nødvendigviis Kongelige Obligationer skulde deponeres. Det var let at henvise til et andet Embede, men det var ei altid sagt, at et saadant, som Oppebørselsbetjenten var duelig til eller tjent med at overtage, stod tilrede; og at lade ham med Fade. milie sulte i Mellemtiden, vilde være meget ubilligt. Etatsraad Steenfeldt: "Committeen har foreslaaet den Forandring, i Udkastet, at Oppebørselsbetjenten, der ei kan stille ny Caution, ubetinget skal fjernes fra Embedet. En saadan Bestemmelse anseer jeg for en Haardhed, der er fremmed for den danske Lovgivning. Skjøndt jeg er Embedsmand og der er betroet mig Kongelige Oppebørseler, uagtet ei af stor Betydenhed, anseer jeg mig dog opfordret til, uden Hensyn til min personlige Stilling, angaaende denne Post at tage Ordet. Jeg anseer det for grusømt, at en gammel Embedsmand, der i en Række af Aar har tjent ærlig og tro, naar hans Caution opsiges ham og han ei kan stille ny Sikkerhed, skal faae sin Afsked, Jeg antager i det Hele, at der ofte er større Garanti i en saadan Mands Personlighed, end i en stillet Caution. Referenten maatte med Hensyn til de gjentagne Yttringer om det Haarde og i enkelte Tilfælde endog Grusomme i at entledige den Kassebetjent, som ei længere kunde tilveiebringe den foreskrevne Sikkerhed, efterat den først stillede var ophørt, bede Forsamlingen gjøre sig det ret tydeligt, at Embederne ei ere til for at skaffe enkelte Personer Underholdning, men for Statens Skyld, at det er Enhver bekjendt, at naar han overtager et Oppebørselsembede, saa er det et Vilkaar, at han kan skaffe den bestemte Sikkerhed, og at, hvis man ei conseqvent holder over den eengang antagne Regel, saa taber den let al Værd, og Betydning. Jmellem Sagens foreløbige og endelige Behandling stillede Etatsraad Steenfeldt det Amendement: at der til Slutningen af Committeens Jndstilling maatte føies: medmindre særdeles Omstændigheder, og navnligen hans lange og troe Tjeneste, maatte bestemme Hs. M. til, efter Forestilling fra vedkommende Collegium, at fritage ham for at stille ny Sikkerhed." – men dette Amendement forkastedes med 55 St. mod 7. Med Hensyn til Udkastets andet Afsnit (om Regnskabsførelsen) yttrede Etatsraad Steenfeldt, at det er ei sjeldent, at Oppebørseler ere betroede en Autoritet, bestaaende af flere Personer, af hvilke en Enkelt efter Overeenskomst har paataget sig det Hverv at være Kasserer og Regnskabsfører. At samtlige Medlemmer af en saadan Antoritet staae til Ansvar for Oppebørselerne, er en Selvfølge; men det synes ei billigt, at de samtlige skulde drages til Ansvar og underkastes Mulkt for Uordener, hvori hiin Enkelte maatte gjøre sig skyldig, saasom ved ei at indsende Extract eller Regnskab i rette Tid, hvorimod Taleren formeente, at naar saadan en Overeenskomst, som foranført, var anmeldt for vedkommende overordnede Autoritet, kunde blot den Enkelte undergives et saadant Ansvar, dog at de samtlige vedbleve at staae til Ansvar for Kassen. Hvad Udkastets § 18 angaaer, havde Commitreen indstillet: 1) at istedetfor Ordene fine egne private Midler i Hs 1ste Passus sættes: Kassens uvedkommende Midler; 2) at sidste Passus redigeres paa følgende Maade: Befindes nogen Oppebørselsbetjent at have drevet Handel, gjort Udlaan eller lignende Omsætning med de Penge, der som Oppebørsel ere ham betroede, eller han paa anden Maade har forbrugt samme, saa skal han, om han end ikke findes i Kassemangel paa den Tid, saadant opdages, have sit Embede forbrudt. Under Sagens foreløbige Behandling yttrede Justitsraad Salicath, at Committeen har ved denne foreslaaet, Embedsforbrydelse for det Tilfælde, at nogen Oppebørselsbetjent befindes at have drevet nogen Handel eller Omsætning med de ham betroede Penge, om han end ikke findes i Kassemangel paa den Tid, saadant opdages. Naar saaledes Committeen til en saadan Opdagelse ikke tillige fordrer Tilstedeværelse af en Kassemangel, saa maa Taleren finde denne Bestemmelse baade erorbitant stræng og anomalisk. Den er formeentlig for stræng, fordi en tidligere under baade betryggende og undskyldende Omstændigheder foretaget Brug af Kassens Penge, som atter ere indkomne, og hvilken ingen Kassemangel har havt til Følge, ei i indvortes Henseende kan sættes ved Siden af en virkelig forefundet Kassemangel, hvorfor Straffen er Embedsforbrydelse. Vel har Kassebetjenten forseet sig mod sin Embedspligt, men baade er Feilen dækket og derhos kan den være begaaet under Omstændigheder, som maatte lade ham forudsee, at aldeles intet Tab deraf kunde flyde, saasom naar han har udlaant 1000 Rbd. mod tredobbelt Sikkerhed i Kongelige Obligationer. Selv hvis denne Sikkerhed fandtes i Kassen istedetfor de manglende 1000 Rbd., saa forekom det Taleren meget haardt, om Betienten herfor skulde afsættes fra sit Embede. Det forekom ogsaa Taleren med Hensyn til Lovudkastets § 21 og de ved Straffen for Kassemangel gjorte nærmere Bestemmelser, at hiin Straf er anomalisk, det følger ar nemlig af Tingens Natur, at en tidligere begaaet, men aldeles dækket Feil, selv om det er Anvendelse af betroede Midler, maa ansees lemfældigere end disse Midlers Forbrug og den deraf opstaaede Kassemangel; den ordentlige og forsigtige Betient, der har sin Kasse i Orden, vilde ellers saaledes være udsat for samme Straf som den utroe Oppebørselsbetjent. Jmellen Sagens foreløbige og endelige Behandling forandrede Committeen sin anden Jndstilling derhen, at den kom til at lyde saaledes: befindes nogen Oppebørselsbetjent at have drevet Handel, gjort udlaan eller lignende Omsætning med de Penge der som Oppebørsel ere ham betroede, saa skal han, om han end ikke findes i Kassemangel, have sit Embede forbrudt. (Fortsættes.)