JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Ved Skolebygningen skal, saavidt Omstændighederne tillade, anskaffes en Haugeplads af 3 til 1 Skjeppe Lands førrelse, til Brug for Skolelæreren. - Den fornødne Bygge= og Haugeplads maa, i de Byer, hvor Gaderne ikke ere udskiftede blandt Beboerne, tages af Gadejorden, naar den dertil er beqvem. Paa de Steder, hvor Bygge og Haugeplads skal kjøbes, bør Landvæsens-Commissionen, i Overværelse af Amtsprovsten, udsee den fornødne Plads og søge at mægle Forening med Vedkommende om dens Afstaaelse for billig Betaling; men, hvis saadan Forening ikke kan opnaaes, bør den udseete Plads, forsaavidt den nødvendigen udfordres til Bygningen, vurderes af 2de, ved Retten udnævnte, Mænd, og Vedkommende da være pligtige, at afstaae den, for den af disse fastsatte Priis. Dog tillades, paa Vedkommendes Forlangende, Omvurdering ved et dobbelt Antal, af Retten udnævnte, Mænd. §. 63. Foruden de fornødne Jndretninger af Borde, Bænke og Boghylder, skal, ved hver Skole, anskaffes en sort malet Træetavle af 2 Alens Høide og 2 1/2 Alens Brede, hvilken skal ophænges ved Siden af Skolelærerens Plads. Saa skal der og, til Skolelæreren selv, indrettes en saadan Forhøining, at et Bord og en Stoel kunne staae derpaa. §. 64. Det skal især paaligge Skolepatronerne eller dem, som efter §. 37 træde i disses Sted, at drage Omsorg for Skolernes Bygning og Vedligeholdelse, efter de Regler, som ere foreskrevne Sognenes Skolecommissioner. De Materialier, som dertil behøves, ere de gaardbrugende Beboere, pligtige at tilføre. Disse bør tillige forsvarligen vedligeholde Hegnet omkring Skolens Gaard, Han ge og Jordlod. Huusmændene og Jndsidderne 4 Skoledistrictet bor derimod, efter rigtig Omgang, forrette alt Haandlanger-Arbeide ved Skolernes Opbyggelse og Vedligeholdelse. §. 55. Enhver Skolelærer bør nyde 9) som Lønning, efter Amtsskoledirectionens nærmere Forslag, (L. 3) 6 Tønder Rug og 10 Tønder Byg, der leveres ham in natura, samt 25 Tønder Byg, som berales efter hvert foregaaende Aara Capitels tart; dog maa det være Vort Danske Cancellie tilladt, efter Omstændighederne, at fastsætte en noget høiere eller noget lavere Jndtægt, og bør, ethvert Forslag til disse Lønninger, opgives efter en rimelig Beregning, hvad de nærværende Jndtægtskilder, saasom: Degnetrave, Offer og Accidentser, m.v. beløbe sig til, hvilket for Fremtiden skal tjene til Regel saaledes, at ikkun det Manglende bliver at ligne paa Sognenes Beboere (S. 66). Disse Bestemmelser skulle dog ikkun bringes i Udførelse paa de Steder, hvor Degnekaldene ere ledige, eller efterhaanden som de blive det. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Kjøbenhavns Børs den 7de October. Cours. Hamb. 2 M. 516 3/5, a vista 521 3/2. London 2 M. 20 1/2 Rbd., a vista 20 1/2. Spec. 616. Specier solgtes til 31 3/4 Rbmk., for Committeesedler blev givet 64 pr. 100. Gaden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Blandede Efterretninger. (Af Hamb. Corresp., Alt Merk. og Lib. Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Hos nogle Familier i Rom er i denne Tid et Skrift i Omløb, som Buonaparte skal have skrevet paa Øen Elba. Man nævner den, der har en Afskrift deraf. Det Jnterressanteste deraf er følgende: Vore politiske Selskabers Bygning er raadden og styrter sammen. Jngen menneskelig Kraft formaaer at standse Naturens evige Gang. Ligesom den modne Frugt falder af, saa opløse Staterne sig, naar deres Høst kommer, i Forraadnelse. Det hele civiliserede Europa staaer paa den Punct, hvor kun en Deel af Jtalien stod under Cæsarerne. Revolutionens Uveir, der kun i enkelte Skyer opsteg over Frankrig, vil i en rædsom Nat trække sammen over vor Verdensdeel, og først, naar Naturen har udtømt sig paa brændbart Stok, vil Tordenen ophøre og en lys Dag frem straale. Verden er ikke at redde uden ved en Bloddaab, der kan borttage dens Synder, og kun en skrækkelig Storm kan rense den Pestluft, der forgiftende ruger over Europa. Naar vi overlade os til Begivenhedernes Gang, saa vil det gaae os som det sydlige Europa ved Verdensstatens Forfald, mod hvilken Barbarerne vist forgjeves havde stormet, naar den i sig selv ikke var hensmuldret ved de slette Sæder. Jeg kunde redde Verden eller ingen . . . Jeg havde ladet dem tømme Lidelsernes Kalk i een Slurk, som de nu fulde af Væmmelse ville have længe at nippe af. De troe de ere reddede. Det troer ingen, der kjender den Aand, som behersker Nationerne og Cabinetterne Jngen forstaaer sig paa Tidens Tegn, vilde de ellers have vendt tilbage til det Gamle, som maatte gaae under, fordi det ikke kunde holde sig længet Hvad der i Spanien og Rom bevæger sig skal enterhaanden blive levende i hele Europa. Et Gjenfærd, som de fremmane af Gravene, hvori Død allerede i Aarhundreder hvile sig efter deres Tidsalders Jammer og Daarligheder, ansee de for den frelsende Aand, der skal bringe dem Lykke og Viisdom. Jeg forudseer, at Naturen, ligesom ofte vil Enkeltes Sygdomme, vil søge at hielpe sig, trode Lægerne. Naar det kommer saavidt er Crisis frygtelig. Jeg kjender Menneskene og mit Aarhundrede. J Meget har jeg fremskyndt det Ved res Tilbagevendelse, dersom de, jeg havde at gjønmed, ikke havde været alt for slette. De anklage mig nu, at jeg har foragtet dem og ned værdiget dem til Slaver. Deres Kryderie, deres Tørst efter Guld og Udmærkelse, lagde dem for mine Fødder, kunde jeg gjøre et Skridt, uden 4 træde paa dem, Jeg behøvede sandelig ikke at lægge Snarer for dem, for at fange dem. Frensatte jeg for deres Forfængelighed og deres Ege nytte Udmærkelsens og Skattenes forgiftende Di saa styrtede de som hungrige Fluer løs paa den for at mætte sig. Slaverne behøvede en Herre, i ingen Slaver. Hvad skal man dømme om 4 Mill. Mennesker, der samre over at een enestem. dertrykker dem 2
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Den chuchessiske Lieutenant v. Hastroch hvil blandt Offerne for den mislykkede Jnsurrettis, 1809 mod den daværende vestphalske RegjerinHan blev, trods alle Forbønner, stillet for en Kiel ret og skudt. Da hans Moder nylig kom i Cassel og anholdte hos Churfyrstinder om Her hende trængende Omstændigheder, modtog den at Fyrstinde hende ikke allene meget naadte, og om leverede hende en til Afsendelse for hende deri liggende Rulle med Guldpenge, men iklædte hen- og inderlig rørt en af hendes bedste Klæder. Chufyrstinden er, som bekjendt, en dansk Prindsesk Wilhelmine Caroline, vor afdøde Konges Søst, for d. 10 Juli 1747 og formælet med Landgreden og Churfyrsten af Hessen den 1 Sept. 1764.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
General Bertrand er ankommen fra Øen Eida til Rom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Eftergravningen i Fontamebleau, hvor man haaber at finde Skatte, giver Anledning til alle Glags Formodninger. Man har allerede fundet Nogler, men man veed ikke hvortil de høre. En Mand har tilbuder sig, at vise et skjult Gemak, hvori man vil finde en stor Skat af Guld og Diamanter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
J Paris lever nu en Jngenienrofficier, hvid Historie er mærkelig. Han hedder Lejebre Vincent, var allerede for 16 Aar siden Oberst=Lieutenant og er det endnu. Rygtet om hans Talenter gjorde, at Dunaparte lod ham kalde. Han blev raadsprugt angaaende Toget til Domingo, og han forndsaade med megen Frimodighed Følgerne. Dette bragte ham i Unaade. Han blev imidlertid kaldet, da talen var om at drage mod Portugal. Han mistilligede der igien. "Trække, derind ville Deres Tropper, sagde han til sin Behersker, men de ville gisaa nødsages til at trække ud igjen. Denne Gang skal De være med, hedte det, og Lefebremaatte saaledes gaae med til Portugal. Udfaldet viste, at han havde spaaet rigtig. Han blev atter spurgt angaaende Krigen mod Rusland. Han svarede Keiseven: "Deres Armeer ville fryse ihiel. Det var ikke at udholde; man sendte ham til Elba Denne Propher var det forbeholden at modtage paa denne Øe Keiser Napoleon. Da den Forviste blev Oberstlieutenanten vaer, som han aldrig vilde vanere, udbrød han i de Ord: "Hal Lesebre, jeg har gjort 25 dumme Streger, havde jeg adlydt sem, saa var der tre færre. Men det er for sil sigt. Hvor vil De indqvartere mig!" "De vil sinde Dem bedst, svarede Commandanten, i mit huus, thi, da jeg vel kunde forestille mig, at det at Deres Hensigt, at holde mig her for Livstid, er jeg søgt at indrette her mine Ting saa godt om mueligt. Stor Beqvemmelighed maa De ikke we Dem, men De vil i enhver anden Bolig finde udnu mindre. Her til Lands er alt Jammer og lendighed." Buonaparte tog Huset i Øiesyn fandt det taaleligt; han selv havde paa sine udtoge stundom været slettere indqvarteret. Til uset hørte en liden Hauge, der henad Søen belændsedes af en Række Træer. Da Buonaparte blev dette vaer, sagde han: "Alting er her det smukt og behager mig, men Alleen er styg, den betager Udsigten." Det sidste tilstaaer jeg gjerne, svarede Eieren, men Plantningerne selv ere mig meget nyttige, jeg har anlagt dem med Forsæt. Udsigten til Havet bliver man snart kjed af, naar man bestandig har den ensformige Strøm for Øinene, nu staaer det til mig om jeg vil see derpaa eller ikke. Men det er ikke den vigtigste Tjeneste, som disse Træer gjøre mig, fra Søen af bestryges vi af stærke Storme, uden disse Træers Læ beholdt vi ikke Taget paa Huset." Næste Dag paalagdes ham et Ærinde, og han maatte tage bort. Neppe var han borte førend der blev kaldt Arbeidsfolk, som maatte fælde Træerne. Lefebre var endnu ikke kommen tilbage, førend en heftig Vind havde blæst Taget af Huset. Da Buonaparte saae ham komme, raabte han: "De er en Ulykkes Fugl! De kan ikke blive paa min Øe."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Leipziger Messe synes i Aar at ville blive betydelig, der er store Partier af alle Slags Varer der paa Stedet, især fortrinlige engelske Garnsorter og Manufacturvarer. Nogle have nye, temmelig smagfulde Varer, men de Sachsiske og Schweizer fabrikerne give dem ikke allene intet efter, men ere endog af skjønnere Mønster og til lettere Priis.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Gamle engelske Varer ere her overordentlig mange af, men skal Forraadet afsættes, saa maa Sælgerne giøre store Opoffrelser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
J Frankrig opholde sig i denne Tid 80,000 Engelske af begge Kjøn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Fyrst Katusows Enke har af Keiser Alexander faaet en Naadegave af 150,000 Rubler, og enhver af hendes Døttre 60,000, ialt 400,000 Rubler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Blandt de Faner og Standarter, der nylig uddeeltes i Frankrig, fandtes ogsaa den berømte Driflamme, som ogsaa kaldes den hvide Standart (Cornetto), der bestandig kun turde føres af General-Obersten for Infanteriet og i 300 Aar har været med i alle franske Krige. Den blev i Revolutionen reddet ved Gen. Ob. Vic. Vergniette, og overbragt de franske Prindser i Coblenz. De førte den med sig paa deres hele Emigration. Kongen har nu udnævnt Vergniette til Oberst for hiint Regiment, og overgivet ham denne Standart. Den bevidnes samme Æresbeviisninger, naar den lader sig see, som Kongen selv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Wien, d. 23 Sept. Hoftidenden for i Dag indeholder følgende: "Hs. Keiserlige Kongelige Majestæt begav sig i Gaar, Klokken 10 om Formiddagen, bort fra Hofborgen, og kjørte i en aaben Landauer Chaise Kongen af Würtemberg imod tilSchønbrun, hvor Hs. Keis. Kgl. Majestæt traf sin høir Gjest. Kongen forlod sin Vogn, og kjørte, efter indtagen Frokost, med Keiseren her til Staden, hvor han tog ind i Hofborgen i de for Hs. Kgl. Majestæt indrettede Værelser. Paa Veien fra Linien til Hofborgen paraderede paa begge Sider det borgerlige Militair. Toget aabnedes af en Afdeling Keis. Kgl. Kurasserer, og Hs. Keis. Kgl. Majestæts Vogn omgaves af den tydske og ungarske Livvagt til Hest samt et stort Antal Betjente. En utallig Folkemængde ilede de høie Ankommende imøde, og saasnart man kunde øine dem gjenlød Luften af Vivatraab. Det svære Skyts gave fra Voldene en Salve af 101 Canonskud. Paa samme Maade fulgte om Eftermiddagen Klokken henved 6 Kongen af Danmark Ankomst. Hs. Keis. Kal Majestæt var reist Hs. Kgl. Majestæt imøde til Spidsen udenfor Taborbroerne, og førte den høie Gjest til Keiserstaden og Hofborgen. Grenaderer paraderede i to Rækker fra Tabor til Hofborgen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Samme Dag indtraf Hs. Keiserl. Høihed Stor fyrstinden og Arveprindsessen af Sachsen Weimar fra Prag til den Keis. Kgl. Hofborg. Dagen blev endnu mærkværdig derved, at de i Parade opstillede Tropper af den herværende Garnison for første Gang vare prydede med det Hæderstegn, som vor elskede Monark har skjænket dem for det Mod de have udviist i den sidste store Kamp.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Wien, d. 26de Septbr. Hoftidenden for idag indeholder Følgende: Hs. Keiserl. russiske Majestæt har tilbagelagt Reisen fra Petersburg til den herværende Hovedstad med utrolig Hurtighed. Det paa Veien fra Brünn og hertil opstillede Artillerie tilkjendegav igaar Morges Hs. Majestæts Ankomst til Bruun, og Kl. 11 Hs. Majestæts Ankomst til Wollerstorf. Her traf Hs. Keiserl. Majestæt sammen med Kongen af Preussen, som der havde ventet Keiseren, og begge Souverainer fortsatte Reisen i Selskab sammen til denne Keiserstad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Saasnart hans Keiserl. Kongel. Majestæt havde faaet Efterretning om de høie Gjæsters Nærmelse, begav Allerhøistsamme sig fra Hofborgen, og reed, ledsaget af de Keiserl. og Kongel. Høihede og det samtlige Generalitet, de høie Ankommende imøde. – Jmidlertid var den hele herværende Garnison som ogsaa de Keiserlige Kongelige Arcierer og den ungerske Avgarde i Galla optrukken til Paradering i den saakaldte Stjerne. Nærmest ved dem stode de borgerlige Corps. - Udenfor Tabor broerne traf de høie Souverainer sammen, og efter at have hilset hinanden paa det hjerteligste satte Keiseren af Rusland og Kongen af Preussen si paa de for dem bestemte Keiserl. Kongel. Hofvest, og rede med Hs. Keis. Kgl. Majestæt over Taber til Troppernes Paraderingsplads, hvorfra De, efter en kort Mønstring, Kl. 12 tiltraadte det høitidelige Jndtog i Keiserresidentsen. – Toget aabnedes af Ulanregimentet Fyrst Schwarzenberg, efter hvilket det af Hertug Albert af Sachsen Teschen i høie Person anførte ridende Curasseerregiment Albert fulgte, og til dette sluttede sig nogle Grenadeerbtailloner. - Herpaa kom Hs. Majestæt vor alle naadigste Keiser og Konge. Keiseren af Rusland, og Kongen af Preussen rede ved hans Side. Ba Allerhøistsamme fulgte en talrig Suite. De Kei Kongl. Livvagter med det øvrige Militair slutted Toget, som varede over een Time, og under hvilke der fra Volden gaves en Canonsalve af 100 Skud. - En utallig Mængde Mennesker var stræmmet til, og fulgte med Jubelraab de høi Souverainer til Hofborgen, hvor Vagterne paraderede og Majestæterne toge ind i de Værelser, som der vare istandsatte til dem. Derpaa fulgte de sædvanlige Audientser. - J Forgaars Morges aflagde Hs. Maj. Kongen af Danmark et Best hos deres Keis. og Kgl. Høiheder Erkehertugerne Hs. Majestæt modtoges ved Vognen af den Enke hertugelige Hofstat og ledsagedes paa samme Maade tilbage. Hs. Maj. Kongen af Würtember var kjørt til Schønbruun, for at aflægge et Besøhos Hs. Keis. Høihed Erkehertug Kronprindsen. Gothenborg, d. 23 Sept. J Gaar Morgeafreiste Hs. Maj. Kongen og i Formiddags hos Maj. Dronningen herfra til Hovedstaden, ledsagen af alle Jndvaaneres Kjærlighed og Lykønskninge H. K. H. Kronprindsen og Hert. af Söermonask, beære endnu vor Stad med deres Nærværelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Kost og Raa Ellevte Aargang. No. 82. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 11 October 1814.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Bidrag til Dagens Historie
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Fortsættelse.) Dette Napoleons Brev til Kongen af Engelland, saa vel skikket til at blænde den tankeløse Hob var, betragtet i sit rette Lys, dog i Grunden kun et Modstykke af det andensteds fra bekiendte Feidebrev til alle europæiske Magter. Denne Maade, at gaae ganske uden for den sædvanlige diplomatiske sel, var saa meget mere paafaldende, som den aldeles ikke lod sig forene med Kongens Sygdom og Engellands Constitution. Endskjønt Brevet, efter sin Form og sine Udtrykke at dømme, var en Opfordring til Fred, var det i sig selv dog kun et sen til Krig, thi Napoleon, vel vidende, at den ne Konge ikke kunde eller vilde indlade sig i no personlig Fredsunderhandling med ham, forgaae alt for godt, hvad det brittiske Ministemes Svar vilde blive, og brugte det kun som i Middel til at faae sine Franske til at troe, vor ivrig han ønskede Fred, men hvor haardnaki Engelland modsatte sig den Paa det Keiserlige Brev svarede den engelske statssecretair, Lord Mulgrave, i en Skrivelse til alleyrand den 14de Januari. Statssecretairen rettede deri, at Kongen havde modtaget det Brev, m Chefen for den franske Regjering havde skrevet ham; at intet ligger ham mere paa Hjer i end at forskaffe sine Undersaattere Fordelene af Fred, der er bygget paa en med varig Sikkerhed og hans Staters Tarv ikke ufordragelig Grundvold, at han er overbevist om, at dette Maal ikke anderledes kan opnaaes, end ved Anordninger, der tillige ere Borgen for Europas tilkommende Sikkerhed, og forebygge de Farer og Ulykker, hvormed det i den senere Tid har seet sig truet, at han derfor umuelig kan indlade sig i de for slagne Underhandlinger førend Meddelelse er skeet de Landmagter, han staaer i fortrolig Forbindelse og Forhold med, navnlig Keiseren af Rusland.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-08
Det var unægtelig politisk rigtigt, at Engelland ikke indlod sig i nogen særskilt Underhandling med Napoleon; thi om man end kunde antaget, at det var hans virkelige Alvor at slutte Fred med Storbritannien, som den Magt, han mindst saa sig istand til at overvinde, saa var det dog ikke at formode, at han vilde opgive sine ærgjerrige Anslag mod de andre Magter, hvis Lande deels allerede vare besatte, deels truedes med at angribes og besættes af hans Tropper. Europas Grundformer vare allerede sønderbrudte, og om end Engelland havde beqvemmet sig til at deele Universal monarchiet med ham, saa havde det dog neppe varet længer end hans Ærgjerrighed tillod og Omstændighederne bøde ham, at overlade den ham saa forhadte Medbeiler Halvdelen af sin Verdenskrone; men havde Engelland, med Hænderne i Skjødet, først eengang ligegyldigen ladet ham underkue hele Fastlandet, saa havde det siden maattet dyrt betale sin nydte Rolighed og vundne Fordeel. Den franske Ørn havde med sine skarpe Kløer hugget saa¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-11
ledes ned paa den slumrende Leovard, at han neppe var kommen paa Benene igien. Hvad der i mange Aar kun havde været en luftig Drøm, vilde omsider ved Fastlandets almindelige Underkuelse blevet til den sørgeligste Virkelighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-11
Den 14de Januari var Mulgraves Brev udfærdiget, og allerede den 15de forelagdes det, tilligemed Napoleons Brev til Kongen, Parlamentet, medens man i Frankrig behandlede den begyndte Brevvexling som en Stathemmelighed. Den Tale, den brittiske Monark ved denne Leilighed holdt, lød, som man kunde formode, meget krigersk. Han roste deri sine Undersaatters Jver for at afværge, Fiendens truende Jndfald i Riget, hvortil Rustningerne med uafbrudt Birksomhed fortsattes, klagede over den Krig, hvori Spanien, imod sin egen Tarv, ved fransk Jndflydelse var bleven indviklet, og over de Voldsomheder og Fornærmelser, der afden franske Regjering udøvedes paa Fastlandet. Kongen opfordrede der til Slutningen Parlamentet at give alle Forholdsregler til at fortsætte Krigen med Eftertryk Nu havde alle Journaler i Frankrig, lige fra Keiserbladet Moniteuren indtil det usleste Daanblad, faaet Luft, – nu kunde alle frit udøse deres Harme mod Engelland og nedtordne Forbandelse over dets Regjering. Den første Tordenrøst kom fra Francois de Neuschaten i hans Tale i Senatet. "Naar Himlen, sagde han blandt andet: befaler Fred, naar Folkeslægterne begiere den; hvor ryggesløs maa man da, i Henseende til Gud og Mennesker ikke være, naar man vil have Krig. - Vee derfor dem, som have tilbagestøbte Freden, Alt det Blod, der udgydes, komme over deres Hoved, alle Trængsler komme paa deres Ansvar, hele Europa vidne imod dem; Efterverdenens Forbandelse ramme dem, og den høieste Dommer lade dem bøde for saa mange Tappres Død, for saamangen Moders Taarer, for saa mange uskyldige Slagtoffere, som Keiseren vilde redde ved sin Skrivelse. Derimod Velsignelse og Tak være Keiseren, det franske Folks Kierlighed være hans Len. Vor Sag var retfærdig, nu bliver den hellig. Altsaa, fordi Engelland ikke vilde indlade sig i Underhandlinger, uden i Forening med Rusland, skulde saa mange Forbandelser nedregne paa det: Fordi Napoleon havde tilskrevet Kongen et Brev, fuldt af smukke Ord om Fred, uden at nævne med et eneste Udtryk, paa hvilken Grundvold, denne Fred skulde bygges, skulde han velsignes som den, der vilde forebygge de opregnede Onder – Hvo tvivlede vel nogensinde om at Napoleon ønskede Fred, Men hvilken Fred, - Det taug hans Hyt lere med. Enhver Krigs Øiemed, selv den, der føres af en Chuli-Chan, kan jo ikke være andet end Fred – det vil sige, naar den herskesyge Enobrer har faaet hvad han higer efter. Det kommer altsaa ikke blot an paa at man vil Fred, men Spørgsmaalet bliver, hvorledes man vilden 2.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-11
(Jndsendt.)¬ J Dagen læstes nylig nogle Bemærkninger fra en Reisende, der have mødt tvende temmelig satiriske Giensvar. J det første af disse kaldes de af den Reisende fremsatte Anmærkninger saa simple og eenfoldige, at enhver Mand, endog den, der staaer paa det laveste Culturtrin, kjender dem. At de ere simple og enfoldige, er vel mueligt, men om de derfor just ere ugrundede bliver et andet Spørgsmaal. Er det da sandt, at man paa mange Steder her i Byen f. Ex. hvor der boer Slagtere, Lysestøbere at, moder ofte en usund og ubehagelig Luge? Er det usandt, at Chocoladen koges hos visse Conditorer i slet fortinnede Kar, og staaer deri og terer hafve og hele Dage Er det usandt, at umoden Frugt, især de san skadelige umodne Blommer, sælges offentligen paa vore Gader, Eller kastes disse, saavelsom gamle overligte Fisk, i Vandet, saaledes som i andre Lande er Tilfældet Er det usandt, at Fiskerkoner opsminke og oppynte saadanne for Sundheden vist ikke gavnlige Varer og sølge dem uforhindrede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-11
J det andet Svar revses med større Grund den Reisende, fordi han har paastaaet, at Dørre og Vinduer i Comoediehuset ikke til visse Tider aabnes; thi man har mere at klage over for megen end for liden Luft i dersom Træk ellers fortjener denne Benævnelse) i dette Huus. Der gives kun faa Comoediegjængere, der jo nogle Gange om Vinteren hente sig en dygtig Hoste eller Snue derfra, og mangen delig Molægges med Jomfrue krandsen paa Baaren fordi hun alt for uforsigtig blottede sine Yndigheder i dette Thalias Tempel. Men naar det iøvrigt til Slutningen af Svaret; hedder: "at den, i saa indskrænket et Rum, sammenpakkede Mængde, maa føle Uleiligheden af Hede og Uddunstning, i ær om For og Efteraar, er naturligt, saa synes det tvertimod at være heel unaturligt, thi naturligt vilde det være, hellere at uddele et mindre Antal Billetter og ikke sammenpakke en Mængde i et saa indskrænket Rum. Der gives sikker intet Unaturligere i hele Naturen end at gjøre et Skuespilhuus til en black hole, hvor man synes at stuve Tilskuere sammen ligesom Negere paa et Slaveskib.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-11
(Jndsendt.)¬ J Anledning af den udi Skilderiet Nr. 78 indførte Artikel om Brændets stigende Priis, hvilken man troer at kunne nedstemmes ved Hielp af Brændselscommissionen, og derved tillige forebygges det Prangerie, som skal drives med denne saa høist nødvendige Fornødenhed, ønskes det: at vedkommende Jndsender vilde efterlæse det fra den ophævede Brændsels-Commission i Adresse-Avisen, No. 38 og 39 d. A. indførte Avertissement, hvoraf det vil erfares: at bemeldte Commission ikke længere er i Virksomhed.