Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1782-02-08
Paa ligesaadan en Maade lod en Modehandlerske, som boede i Gaden St. Honore, sig overvinde af det Jndfald, at lade en zirlig pyntet ung Abbde afmale i Legems Størrelse paa en Tavle, og opsætte samme over hendes nye anlagte Bod, med den Paaskrivt: a 3 Abbee coquet, eller i den sukkersøde Abbed, og gjorde saaledes dette til hendes offentlige Skildt. Dette selsomme Syn af dette satyriske billede gav Anledning til, at den hele unge Parisiske Verden løb hen til denne vittige unge Modehandlerske, og hun forhværvede sig for hendes Skildts Skyld) inden en kort Tid en anselig Formue. Men de gamle Folk, og i sær de fornemme Matroner, hvoraf nogle maaskee gjerne ellers havde kunnet lidt saadan en Figur in Natura, toge en Forargelse af dette Malerie, og gjorde Forestilling derom til Hr. Politie=Lieutenant von Sartine, at et saa forargeligt Skildt, paa hvilket en Geistlig i sin hele Ornat, med kronraget Hoved, Kappe og Krave, var ligesom opstillet til Spektakel, var en Anstøds=Steen for alle Rettroende, og burde følgelig ikke taales af ham. Førstningen brød Politie=Lieutenant Hr. von Sartine, (hvorom i forrige Nr. 5), sig ikke meget derom; men da man næsten hver Dag overløb ham om det samme, saa raabde han en Dag paa Stedet en af sine Betientere indtil sig, og befalede, strax at hente Abbee copuet eller den sukkersøde Abbed fra Gaden St. Honore hiem i sit Huus. - Betienten, som ikke forestillede sig andet, end at hans Herres Befaling sigtede til en levende og virkelig sød Herre, og vidste intet af Skildtet at sige, gik altsaa ind i Nr. 84 R. R.den benævnte Gade, og spurgde Huus fra Huus, om den ikke boede en sukkersød Hr. Abhed, Han havde været i mange Huse og ingen fundet, da han kom i et Huus til en gammel Kone, som var Vertinde for et lidet Huus paa fem Etager, hvilken paa hans Spørgsmaal sagde ham, at der i et Aars Tid havde boet en ung Abbed hos hende til Leye paa tredie Etage, som faae meget godt ud af Ansigt, klædde sig overmaade ziirligt, og var altid rigelig forsynet med Muscus og andre vellugtende Ting. - Det er min Mand, sagde Betienten, og fløy op af Trapperne til ham. Den unge Geistlige laae endnu i Sengen, og blev ikke lidet forundret, da han horde, at han i en Hast skulde forføye sig hen til Politie=Lieutenanten. Da imidlertid denne frygtbare Mands befalinger altid paa det strengeste og nøyagtigste maae efterkommes; saa sprang han strax op, klædde sig paa i den mueligste Hast, og fulgde med Politie=Betienten. Jmidlertid vare der dog nogle Timer forløbne, og da Betienten kom tilbage med sin Fangst havde just Hr. Sartine vigtige Forretninger for. Jkke destomindre gik Betienten ind og sagde til sin Herre, at han nu var kommen tilbage, og havde Abbde coquet med sig. - Godt, svarede den beskæftigede Politie=Lieutenant: Bring ham op paa Loftet og sæt ham der i et Kammer indtil videre. - Saa selsom denne befaling end forekomBetienten, saa torde han dog ikke vove at forstyrre Hr. von Sartine, ved at gjøre flere Spørgsmaal, og bragde altsaa, eftersom ham var befalet, vor sukkersøde Abbed, til dennes største Forhavselse, op paa Loftet, hvor han, til desto mere Sikkerhed, lukkede Døren i Laas for ham. Dette skede og Løverdagen henimod Middag; og man maae vide, at Politie=Lieutenanten hver Uge om Løverdagen skal reyse til Versailles, for at give Kongen Efter retning om alt det, som i den Uge er forefaldet i hans Dere 85 Arpartement. Han reysde altsaa bort om Eftermiddagen henimod Klokken 2 Slet, da imidlertid vor stakkels Abbed paa Loftet gjorde sig tusinde Speculationer, og forglemde i Førstningen derover baade at han var hungrig og tørstig Men imod Aften, da han merkede, at der slet ingen Anstalt blev gjort, hverken til hans Underholding, eller til nogen Seng at ligge i, saa gav han sig erbarmelig til at hyle, og satte derved hele Huset i Oprør, Frue Sartine, som hørde dette, men havde ikke faaet den mindste Efterretning om denne comiske Tildragelse, spurgde, hvad det dog kunde være, som gjorde saadan en ynkelig Allarm paa Loftet, og fik endelig til hendes største Bestyrtelse at vide, at Hr. v. Sartine havde ladet indsperre en deylig ung Abbed ret Kammer paa Loftet, og havde slet ingen Ordre givet videre til hans Forpleyning.