Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-11-04
En Correspondentsartikel von der Aar af 24de Octbr. finder det iøvrigt for Øieblikket vanskeligere end maaskee nogensinde tilforn, at sige med Bestemthed, hvorledes Sagerne egentlig staae i Schweitz. Seperatforbundet har allerede havt saa mange smaa Fataliteter at overvinde, at Tilliden til dets Sag for en stor Deel maa antages at være forsvunden hos Mange. Til disse Fataliteter henregnes, at flere med Permission i Hjemmet værende Officerer af Schweitzerregimenterne i Neapel, pludseligt paa Grund af Urolighederne paa Halvøen ere blevne kaldte tilbage. Fremdeles Zugs Holdning, Uenigheder med Hensyn til de Roller, som de enkelte Stammer, skulle spille i Forsvarsplanen. Seperatforbundets udkaarne General vilde saa vidt muligt anvende Tropperne i fremmede Cantoner, som til Exempel Tropper fra Schwyz i Luzern og omvendt. Men det ville Urcantonerne ikke vide af at sige. Hvem der kjender dem, kan ikke undres derover. De føle sig, saalænge de ere i deres egne Dale, uovervindelige; det har deres Historie lært dem. Seperatforbundet har ogsaa lidt et betydeligt Nederlag ved Pavens ægte christelige Hyrdebrev til den pavelige Nun tius, hvoraf et Aftryk pludselig er kommet tilsyne i den sydtydske Tidende". Man har ikke tilstrækkelig Grund til at antage Hyrdebrevet for nægte, fordi det først er kommet til offentlig Kundskab i en tydsk Tidende. Et saadant Kunstgreb vilde være en altfor fræk Mystification, og man har maaske netop optaget Actstykket i et tydsk Blad, fordi Seperatforbundets egne Blade ikke kunde og ikke vilde optage det. Hyrdebrevet betager nemlig Lederne i Separatforbundet en væsentlig Støtte. J alle offentlige Taler, i alle Proclamationer og fra hundrede Prædikeskole har det gjenlydt, at Seperatforbundet er til for at beskytte Fædrenes hellige Tro. Men Paven finder ikke dette. Han betragter Sagen som en politisk Strid. Og hvorledes, tilføies der, seer det endelig ud hos os Om 24 Timer ville 50,000 Mand staae marchfærdige mod Seperatforbundet, og med Hensyn til specielle Kræfter overgaaer det egentlige Forbund endnu langt Seperat forbundet. Den Tro synes bestandig meere at udbrede sig, at der hersker om ikke egentlig Forsigtighed saa dog en almindelig Lunkenhed i Edsforbundets Cantoner. Men det tør trostig forsikkres, at i enkelte Cantoner, som til Exempel Baselland, Appenzell, Waadt, hersker en almindelig Begeistring for Fædrelandets Sag, at i Canton Bern og en stor Deel af Aargan en Følelse af Forbittrelse over de mislykkede Friskaretog har grebet om sig og vil gjøre sig gjældende, medens det i Cantonerne Solothurn, Zürich, Schaffhausen og Thurgan er en Kjendsgierning, at mandig Rolighed og Bestemthed i Forsættet at forsvare Forbundets hellige Rettigheder, til Ærgrelse for disse Cantoners Aristorater, giver sig tilkjende i tusinde smaa Træk. Rigtignok er der i Canton St. Gallen af de Jesuitisksindede forsøgt nogle smaa Mytterier, men hvem der har hørt disse Folks Ledere under Anførsel af den politiske Vendekaabe Baumgarten tale i det store Raad der, kan ikke undre sig over at der gives nogle Misfornøiede. Lignende jesuitiske Ophidsninger ere forsøgte ogsaa i det catholske Aargau, men ere betimeligt blevne standsede af Autoriteterne, Professor Schleuniger, der tidligere har været overbeviist om Moneed, har ved Skrivelser, der bleve opsnappede, compromitteret nogle Medlemmer af den catholske Opposition i Aargan, men Sagen har blot havt tilfølge, at disse Mænd i flere Blade have erklæret ham for en Æreskjænder, og dette har virket. Og at endelig Regjeringen i Luzern har ladet Udbredelsen og Læsningen af Landdagens Opfordring til Fred i den udstedte Proclamation straffe, vidner vistnok heller ikke om at Regjeringen troer sig stærk i Folkets Tillid. Efterretninger fra Neapel af 12te Octbr. stadfæste, at alle Fængsler ere fyldte med politiske Fanger. For kort Tid siden fængslede man i Neapel begge Baronerne Marsico og Cozzolino og Stocco, der Alle ere rige Grundeiere fra Cosenza og opholdt sig i Neapel for Forretningers Skyld. Kongen opholder sig i Portici, omgiven af den kgl. Garde og Husarerne. Om de Fængsledes Skjæbne høres Jntet, deres Familier svæve derfor i den største Uro og Bekymring, thi der gaae Rygter, som man til Ære for vort Aarhundrede ikke tør troe. Man siger, at de Piinsler, man anvender for at afpresse de forskjellige Fanger Tilstaaelser, skulle overgaae Alt, hvad den barbariske Middelalders Historie heraf frembyder. J Neapel hersker der Skræk ligesom i Kongerigets Provindser, hvor de kgl. Commissairer skalte og valte. Det er ikke tilladt at staae paa Gaden og tale, uden at man bliver arresteret og forhørt over Talens Jndhold. Efter enhver modtagen Efterretning om nogen af Jnsurgentheferne Rome, Platino, Langbaco a. tilkæmper Fordeel fordobles Regjeringens Voldsomhed, saa det synes, at man har besluttet at undertrykke hele Oprøret med Skræk og Blod.