Viborger Samler, 1845-01-25
Kjøbenhavn. Fædrelandet af 17de De, fremsætter følgende Udvei Vore Modstandere have saa tidt beskyldt os for, at vi stødte Holsteen bort fra Forbindelsen med Danmark, fordi vi, for at sikkre Slesvig, tilraadede at organisere Holsteen med tilbørlig Selvstændighed, svarende til det tydske Forbunds Fordringer, de have bebreidet os Ringeagt forde saakaldte historiske Rettigheder, fordi vi ansee den hele Hob af Pergamenter for intetsigende lige over for den nærværende Statstilstand og Statsnødvendighed, og have erklæret Selvbestemmelsesretten over Arvefølgen, som over enhver anden Staten vedkommende Sag, for at være Statshøihedens rette Tilhørende. Nu da de holsteenske Stænders kraftige Erklæring har viist, at Holsteen anseer sig og Slesvig for egne Stater, kun forbundne med Danmark ved den nærværende tilfældige Fællesarv i den samme dynastiske Linie, og beredte paa Adskillelse, saasnart Danmark arves over i en Qvindelinie, nu da Enhver seer, at det, vi have sagt om Tilstanden og Anskuelserne i Hertugdømmerne var fuld Sandhed, og at vore Modstandere have ladet sig bedaare af de jevnlig udtalte faare Ord om Hengivenhed og Broderskab, – nu skulle de vide, at det netop er os, som ønske Forbindelsen med Holsteen vedligeholdt, saalænge det kan skee, og saa meget det kan skee, uden at gjøre os til et tydsk Appendix, og at vi baade have lært vor Historie og forstaae til rette Tid og paa rette Maade at benytte dens Lærdomme. - Enes først med Holstenerne og Forbundet om, hvilken den mandlige Linie er, som maa ansees for nærmest berettiget til Thronfølge efter den nu regierende Mandsstamme; kald derpaa et Thing sammen til Odense eller et andet Sted midt i Landet af Danske, Slesvigere og Jslændere, til at raadslaae om Forandringer i Statsarvefølge-Ordenen; foreslaae der den samme Arveorden til Antagelse, som er antagen i Holsteen, og gjør dette Skridt, til Udgangspunct for en constitutionel Udvikling i Landet; Herved gjentages, hvad der i Christian den Førstes og Frederik den Tredies Tid er skeet i lignende Anledning for at sikkre den bestaaende Arveforbindelse, den indre Statseenhed og Statshøihedens Supremati over Privilegier; der udøves en Statsact, som paa een Gang hæver Danmarks Anseelse og Selvbevidsthed; hver især faaet saameget af sin Villie, som kan passe det Hele, og Regieringen afryster de Baand, den ved de senere politiske Skridt har ladet sig paalægge. Behøver Regjeringen Faddere til den nye Daab, da vil den finde England, Sverrig og Preussen meget redebonne. At de fleste Danske ville være ligesaa villige til at gaae ind paa Regjeringens Forslag, i det mindste nok for med Slesvigerne at danne Majoritet, det tør vi love. Den kolde Østenvind har bortviftet alle omme Sympathier. Hand snart og kraftigt, for at Danmark ikke skal blive det andet Polen. Det første Polens sidste Konge, Poniatowski, var Carindens Yndling: J Adresseavisen for den 13de De, havde Directeuren for det herværende Beridderselskab ladet indrykke en Bekjendtgjørelse, hvori han beklagede sig over, at der i Manegen paa Vesterbroes Theater var fundet en Deel Søm og Jernstumper, &c., som kun af en ham fjendtlig sindet Haand kunne være indkastede, at flere af hans Heste ere allerede betydeligt beskadigede, og han betegner tillige dette som et Tilfælde, der i den Række af Aar, han som Directeur har gjennemreist hele Europa, ikke en forefaldet. J Anledning heraf har Politiet anstillet Undersøgelser og af de optagne Forhør fremgaaer baade, at den ovennævnte Bekjendtgjørelse indeholder flere factiske Urigtigheder som og at den deri yttrede Formodning om forsætlig Ondskab er aldeles ugrundet. Det har nemlig ifølge Guerras egen, og flere Andres Forklaringer viist sig, at der vel er een Hest, som ved Forestillingen den 4de De, kom til Skade ved at faae et rustent Som op i Foden, og at den siden er død af Følgerne, men foruden denne er ingen anden Hest kommen til Skade paa denne Maade. Ligeledes har Guerra selv paa given Anledning erklæret, at han paa lignende Maade flere Steder har mistet Heste, navnligen i Neapel og Malland, idet disse der have traadt Som op i Foden paa Ridebanen. Hvad nu de paa Banen fundne Søm angaaer, – som Guerra vel antager ere kastede derind af forsætlig Ondskab, men uden at han dog har mindste Mistanke til Nogen, – da fremgaaer af alle de afhørte Personers Forklaringer, at disse aldeles tilfældigen ere forefundne paa dette Sted. (Berl. Td.) li