Berlingske Tidende, 1768-02-22
Gens, den 21de Januarii. Efterat det almindelige Raad har den 14de sidst ved fleste Stemmer forkastet de 8te sidste Lemmer af det lille Raad, som tilsidst bleve forestillede til Syndici, saa er man nu forsamlet, for at overlegge, om man skal udsætte Skadici Udvælgelse. Men efter Grund=Lovene kan dette ey heller lade sig giøre uden at adspørge det almindelige Raad selv; saa at paa hvad Side man vender sig, er man i Betryk, og seer hidindtil ingen Udvey til at reede sig ud af den. - Den Forestilling, som de representerende Borgere og Jndvaanere den 14de sidstl. have indgivet til Syndici og Raadet, angaaende den nedsatte Commission, lyder saaledes: "Ypperlige og høystærede Herrer, Da vi erfarede, at det ypperlige Raad af 200 havde udnævnet en Commission, som den havde paalagt at raadføre sig med Represententerne om Midler til at oprette god Forstaaelse i Staten igien, tvivlede vi ikke paa, at vi jo skulle vorde indkaldede til regelmæssige Be raadslagninger, hvor de 2 Partier kunne afhandle deres sæl leds Fædernelands Tarv, oplyse hinanden derudinden, og indbyrdes tragte efter saadanne Indretninger at udfinde, som tilbagebragte Magistraterne deres Medborgeres Tillid, Saa meget mindre tvivlede vi derom, som denne Maade at gaae Sagen an var baade billig og fornøden. - Udi Republiken ere 2 Partier, som begge have Grol imod hinanden: Hvorledes vil et af disse Partier tænke til allene at giøre et Forslag, som det andet skulle kunne bisalde? – Udi en Commission, som ingen anden Fuldmagt har, end af de mindre Raad, og hvor Fordomme ikke ville undlade at øve al deres Styrke, hvem skulle der understytte vores Ret? Hvem skulle skaffe vore Aarsager Gehør, Hvem sørg for den simple Borgers og det almindelige Raads Tarv - Har man nogensinde seet, at 2 stridige Partier bleve forligte om saa vigtige Materier, anderledes, end at have fra begge Sider foreslaget visse Personer, som opsøgte Midlerne dertil, og endelig viklede Sagen og Sandheden ud af det ene saavelsom det andet Parties Fordringer og Stridigheder, Hvad Mistilliid skulle ikke ellers blive hos det ene Partie til det andets Forslage? Og, naar Sagen angik Ting af yderste Vigtighed, hvormeget des større Mistilliid? -De yperlige Herrer ville altsaa nødvendig begribe, at naar man udelukker os fra at behandle de Materier, som ere os ikke mindre magtpaaliggende end Dem, tiener sligt kuns til at forøge vores Mistilliid. - Vi indbydes til at afsige i en Sag, som af alle i Verden er den vanskeligste og vigtigste. Vi skal dømme om den tilkommende Virkning af en Forandring i vore politiske Fordeele, paa hvilken vores og vore Efterkommeres Skæbne beroer. Og er det sandt, at faa duelige Personer, som regelmessig og med koldt Blod behandlede saadanne Sager, skulle have tungt for at vorde enige imellem sig, hvordan skulle da det ypperlige Raad vorde enig med 1100 Borgere uden at beraadslaae med dem? – Disse Betragtninger ere saa kraftige, at ingen Apartisk, som har sund Fornuft, ville, ved den Mistilliid som vi have Aarsag til at bære, fortænke os, om vi forkastede endog et antageligt Forslag, men som vi med Føye frygtede ikke at være det, saa længe vi ikke havde haft Deel deri, og i Rolighed overveyet det Punkt for Punkt, ved dem, som vi have Tillid til. Dette Middel vil være det eneste som kan giøre omtrygge i Henseende til Følgerne af en Handling, som ikke staaer til at omgiøre: Thi, som vi ere uformuende til at komme Souverainen til at tale naar vi ville, skulle det Tab, hvilket vi indginge uden at vide det, være ubodeligt; i Steden for at det lille og store Raad, som naar de vil kan kalde ham sammen, have saa mange Midler til med Fremgang at foreslaae de Loves Ophævelse, som mishage dem. - Hvor stor maatte ikke derfor vor Forundring være, da vi erfarede, at den af Raadet af de 200 udnævnede Commission, som var opdraget at erkyndige sig om det Almindeliges Forlangende, skulde ingen regelmæssig Berraadslagning pleye med os; ikke erfare vore Tanker anderledes, end af saa iblant os, som skulle erkyndige sig derom, og indberette dem til nogle Lemmer af Commissionen, uden at vi skulle vide hvortil den brugte dem. - Det skulle ikke være paa en Hoben ulige og usammenhængende Meeninger, som Borgerne meddeelede Commissionen, at denne skulle kunne bygge et Forslag, som forenede alle. Jmidlertid bliver Meeningernes Uliighed uundgængelig, og vi, som tænke eens i Henseende til vore Loves Forsvar, fordi vi allerede kiende dem, skulle ikke saa let kunne tænke eens naar det galt om at indbilde sig ny. - Om ogsaa denne Vanskelighed stod til at overvinde, var det vel endda forsigtigt af os, at give Forslage ind til en Commission af vores Gien=Partie, igiennem nogle af dens Lemmer, uden at vide hvordan de der bleve optagne, uden at lades fore til at understytte og oplyse dem, at giendrive Jndvendingerne derimod, eller at examinere de Forandringer som der gjortes; uden at kunne selv sætte ny Tanker i Steden for dem, som fandtes tienlig at frafalde; altsaa uden at giøre noget til vores Forviisning om det almindelige Raads bifald, Skulle det ikke atter være, forsætlig at sætte os ud for at betragtes som forkastende vort eget Arbeyde, i det Fal naar vi troede at være beføyede til at forkaste det af Commissionen gjorte Forslag. - Endelig, paa hvilken Side Tingen end betragtes, skal man aldrig kunne tilregne os Virkningerne af et ForSlags Forkastelse, som Raadet har gjort uden Deelagtighed af os. Det er ikke os som drive paa at Forslag vorder os forelagt: Vi ere fornøyede med de Rettigheder vi nu have Og, om vi have tilbudet at ombytte den ædelste iblant dem alle, saa have vi tilkiendegivet Aarsagen dertil under 19de Mai 1767, gende: "Overtydede om at Republiken ikke skal kunne være lykkelig, naar ikke Landets Fædre, ligesaavel som dets Børn, elske dets Grundforfatning, have vi besluttet at ville tage imod Vederlag for den vores uindskrænkede Rettighed, at vegre os ved at vælge." Og det samme havde vi allerede erklæret den 22de Decbr. 1766. - Alting driver saaledes paa regelmæssige Beraadslagninger. Og hvorpaa grunder man sin Modstand imod at betiene sig at et saa billigt Middel, i det samme at man erkiender dets Nødvendighed? Paa Respect for de høye garanterende Regieringer: Man foregiver at det skulle mishage Dem at erfare Berraadslagninger at pleyes imellem Raadet og Borgerskabet. Men vi have sagt under 19de Mai 1767, og vi sige det endnu, for at respectere disse Regieringer som de bør respecteres, maa man tænke ligesom vi, at de ville Republiken vel; at de indsee, at saadan Velfærd ikke kan erlanges uden ved indbyrdes Overeenstemmelse og Fortroelighed; at de med Fornøyelse ville erfare at alle de Midler anvendedes, som kunne tiene dertil; at de vide, at alt hvad Republiken giør inden sig selv, er lovligt. Og hvor mange Forsikringer have de ikke selv givet os om alt dette. - Ypperlige Herrer, Vi, ligesaavel som De, ere af det souveraine Raad (af hvilket vi udgiøre Pluraliteten, paalagte at vaage for Statens Velfærd. J denne Egenskab komme vi her at legge Dem Sandheder af yderste Vigtighed for Øyne. Vi have gjort det for at fortfare at udrette vore Pligter imod Fædernelandet, og for at være angerløse. Vi bede Eder, ypperlige Herrer, at tage det i alvorlig Overveielse. Det Øyeblik nærmer sig, da Eders Medborgere skal enten tillegge, eller for altid frakiende Eder det ædle Navn af Landets Fædre." - Herpaa har Magistraten svaret den 15de, hvilket Svar kortelig indeholder: At Raadenne have gjort alt hvad de formaaede til at stifte Enighed; at de derfor og have bifaldet et af Commissionen forfattet Bilæggelses Forslag, hvilket skal paa Torsdag (som i Dag) forelegges det almindelige, Raad for at vorde antaget eller forkastet; i øvrigt, at den Maade af Beraadslagninger strider imod Meglings Reglementet af 1738, og imod Kiendelsen af 1767. -Med dette Svar er man intet mindre end fornøyet, fordi 1) at den Meening, som gives Mæglingen, ikke er rigtig, efter Representanternes Tænkemaade. 2) At her paaberaabes en Kiendelse, som de ikke antage. Og 3) at den Tid, som man sætter til det almindelige Raads Holdelse, er for kort.