Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1798-05-18
Jndsendt fra en Bonde paa Landet, betreffende hvorvidt Odelsretten i Norge er til Fordeel eller Skade for det Almindelige. Hvad Odelsretten i Norge er og hvad egent lig derunder er at bemærke, dette veed Enhver der har nogen Kundskab om Norge og dets Anordninger; Almindelig er det ældste Barn paa en Odelsgaard, ældste Søn, naar der gives nogen, og Datter, hvor ingen Søn er, dens rette Odelsmand, denne har, i følge Loven og de om Odelsretten ergangne Anordninger, Jndløsningsretten til sine Fædres Odelsjord; hvormange Grader denne Ret i nedstigende Linie har, forstaaer jeg mig ikke paa, da jeg ikke kjender noget til Lovkyndigheden, men altid har jeg maattet lade mig nøie med hvad adskillige Lovkyndige eller Andre derom have forklaret mig, uagtet de ofte have været uovereensstemmende til mig som en taabelig Bondemand i deres derom gjorte Forklaringer, hvilket og maaskee kunde have sine Grunde, da Odelsretten i de senere Tider har givet mangen en Procurator god Føde, hvilket egentlig ikke er min Mening her at omrøre, thi Enhver gjør det saa godt som han begriber det. - Hvad Odelsretten egentlig angaaer, da saavidt min Fornuft og Fattevne strækker sig, har jeg altid anseet den for en ødelæggende Landeplage ligesaa skadelig som indtrefsende Qvægsyger; Aarsagen til at Odelsretten i den senere Tid saa hyppigen har foranlediget saa mange ødelæggende Trætter og Processer, er egentlig Folkemængdens Tiltagelse og Gaardeprisernes idelige og stærke Forøgelse; det som jeg egentlig derved har anmærket er følgende: Det som forvolder at en Odelsbonde sælger sin Gaard, er enten Armod og Pengemangel eller Dovenhed til sit Jordebrug, tilslagne Ulykker, Mangel paa Tjenestefolk, Alderdom og deslige: naar nu en saadan Gaard sælges, betales den gjerne efter den høieste Priis, som almindelig gielder naar den sælges: Bondestanden mangler overalt Oplysning og Kundskab om Jndholden af de om Odelsretten ergangne Anordninger, og altsaa meget sjelden observerer, at lade den af den kjøbte Gaard lovligen besigte, for at nyde de derpaa anvendte Bekostninger godtgjorte. Efter faa Aars Forløb stiger Gaardeprisen til dobbelt Værd, og da kommer almindelig OdelsPretendenten og vil have Gaarden tilbage for lige Summa som den blev solgt for, enten maa da Opsidderen gjøres husvild, eller i dets Mangel fornøje en uværdig Odelsmand med Penge, der ofte ikke selv hverken formaaer at tage Gaarden til Brug eller har gjort sig duelig til de Videnskaber der udfordres for en agtværdig og duelig Jordbruger og Bonde, almindelig maa det yngste Barn paa en Gaard vige for det ældre, omendskjønt det, som ofte skeer, har gjort sig værdig til sine Forældres Agtelse, som fortrinlig berettiget til Gaardebruget. Hvor ofte skeer det ikke, ja det er næsten et Onde som høres daglig, at Fortrængte klage over Odelsret tens skadelige Undertrykkelser, f. Ex. adskillige distinqverede og bemidlede Mænd sælge saavel enkelte Gaarde som hele Godser hvorunder mangfoldige Gaarde ere indbegrebne; Pengene af betydelige store Summer ere bestemte til deres Børns Disposition, hvilke ofte ved deres overdaadige og flygtige Levemaade snart gjøre Ende paa de arvede Capitaler, og da er Odelsretten, paa de solgte Jordegodser deres eneste Tilflugt; da er den stræbsomme Bonde den der maae undgielde, da klage hele Skarer af den nederste Klasse af Borgere med taarefulde Øine over Odelsretten, oprigtig og angestfuld ønske de da at den engang maatte ophøre i Norge; hvordan Odelsrettens Forsvarere end ville vende det, saa er og bliver dog altid som sagt Odelsretten en stor Landeplage. Hvor overmaade mange Er empler have vi ikke paa, at Obelsrettens Processer have overleveret hele Familier til BettelStaven; Det var derfore inderlig at ønske, at indsigtsfulde Mænd ville antage sig de af Odelsretten fortrængte Borgere og oplyse Regjeringen. derom, med inderlig Anmodning, at herudi maatte endelig opnaaes en Forandring. Det kan aldrig nogen Fornuftig negte, at den Mand der besidder en fra Odelsætlægget solgt Gaard, naar den fra ham vindes med Odelsret, taber alle de Penge som Forøgelsen i Gaardprisen har gjort, og denne vinder ikkun ofte en eneste Dosmer af mange Børn eller maaskee mangen Aagerkarl, der understøtter Odelsmanden egentlig for at vinde enten Penge eller imod en billig Kiendelse at yde til Odelsmanden for selv at beholde Gaarden med en følesløs Samvittighed, medens den fra Gaarden Udtrængte med Kone og Børn og et sorgfuldt og bedrøvet Hjerte maa andre husvild.