Berlingske Tidende, 1829-11-09
Paris, den 28de October. Fournal des Debats, hvis Hovedredacteur Chateaubrianser, indeholder følgende mærkelige Stykke i Anledning af Gazett, de Frances og Quotidiennes daglige Lovtaler over Ministeriet. - Caxl X. udmærker sig især ved en stor Aandsvirksomhed. Aarvaagen, opmærksom paa Alt, kunne vi sige om ham, at han sit, 70de Aar endnu er ung, dersom dette Ord tilfulde udtrykt, vor Ærefrygt. Da han intet særskildt System hylder, er han hverken Kongen fra Koblenz, eller Kongen fra Waterloo eller borgen fra 1816. Han er Frankrigs Konge fra Auct 1820, og han være det for en lang Fremtid, Hans hurtige Fatteevne understyttet af daglige Erfaringer, udfinder stedse med Lethed den Rette. Med den uforanderlige Villie, at fremme sit Folks Ve og befæste sin Herskerstamme, kan han vel vælge flere Veie forat naae dette Maal, men snart vil han forlade den, om hvis Farlighed den offentlige Mening har overtydet ham. Tilbøielig til Venskab, men ingenlunde til Favoritisme, kan CalA. vel faae misligge Raad, men slige Raadgiveres Jndflydelse paa ham kan ikke vare længe, thi dertil er Kongens Villie al for reen og kraftig. Hans ædle, menneskekjerlige Hjerte elske Popularitet, som et ministerielt Blad nyelig ikke bluede ved at kalde det daarligste og skrækkeligste Hjernespind." Vor Monarch er sig sin Kraft bevidst; han veed, at han af Nature, har faaet den Gave, at gjøre sig yndet, og at denne Gave er et væsentligt Middel til at regjere. Hans kongelige Stoltheder- og denne er Viisdom - vil stedse fjerne den Tanke fra han at hans Throne skulde nogensinde kunne gjøre fælleds Sag med nogetsomhelst Ministerium. Med det nuværende har han ikkugjort et Forsøg, men ingenlunde har han sluttet et Forbundommedet. Vi have jo seet, at han har fjernet en Minister, (Gre Villele), hvis Evner han tilfulde erkjendte, fordi Almeende fordrede det. Hvi skulde han da nu ubetinget slutte sig i Mænd, der med ringere Evner ere mere comprommitterede end hiin – Kongens Søn er formedelst sin Alder, fine Talenter, sin Sindighed og sine Jndsigter, sin Faders fortroligste Raadgiver. Loyal og Lovens sande Ven erkjender han de Pligter, han skylder Kongen og Folket; umueligen kan derfor han, der i 12 Aar har været en forstilt Royalismes Overdrivelser ugunstig holde Hr. Greve de la Bourdonnaye for Thronens prædestinerede Frelser. Bekjendte nok ere hans Gemalindes, Dauphinens, mær værdige Ord i Anledning af vort ny Ministeriums Udnævnelse Det er et Vovestykke, jeg under ikke saadanne; de lykkedes og aldrig!" Hvor meget maa den Overbeviisning, som indgav den ædle Prindsesse disse Ord, nu være tiltagen, og man bør her ikke glemme, at Dauphinen har den heeltemodigste Sjæl, at ingen mindre end hun ændser Farer. Hun, der har fristet de haardeste Gjenvordigheder, havde maaskee meer end nogen anden Ret til at fordre, at Monarchiet skulde udvikle sin hele Magt men hun føler tilfulde, at Monarchiets sande Kraft bestaaer hverken, Enkeltes Selvraadighed eller i disses ufrivillige Uvirksomhed. I den nordlige Deel af Frankrige have Storm og Uveir forvoldet store Ødelæggelser. J Skoven ved Villertes=Cotteres oprykkedes en saa stor Mængde Træer med Rod, at Landeveien blev aldeles ufremkommelig. J adskillige Egne af det sydlige Frankrige indfandt Kulden sig usædvanligen tidlig; i Begyndelsen af d. M. vare Landevejenne aldeles fulde af Snee. Ogsaa i Frankrig har sund Sands gjort saa store Fremskridt, at Mesalliance nu er et Ord uden Betydning. Grev Alexandede la Rochofaucond, der hører til en af Frankeriges ældste Adelsslægter, har nu i sidste Jnstants tabt den Process, som han anlagt mod sin eneste Søn, fordi denne ægter en Plebejers, en Grovsmeds, Datter. Denne Proces har faaet stor Publicitet og offentlige Blade revse meget bittert den gamle Greves Overmod Stokholm, den 3die November.