Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-11-23
Foruden Haandværkere i Metaller og Træe, have i nogle Aar en Deel Officierer af Søe- og Land-Etaten, nogle andre Kongel. Embedsmænd og Studerende, samt andre unge Mennesker benyttet Værkstederne paa de Tider, disse ikke ere besatte af de egentlige Professionister, især til at lære den nette Dreierkonst, hvilket ogsaa er beqvemmere end at begynde med at anskaffe sig et kostbart Dreielad og en god Plads dertil, inden man har prøvet sit Nemme og sine Kræfter. Her behøves kun at medbringe det Material, de ville arbeide i. Derimod Verktøi og Underviisning finde de der for en billig Betaling. Naar 4 blive enige om en vis Tid og visse Dage, da kan der strax begyndes Underviisning for dem efter deres egen Beqvemmelighed, hvis denne Tid ellers ikke er alt for ubeqvem for Jnstitutets øvrige Orden. Man melder sig ved Jnstitutet paa store Kjøbmagergade No. 66. Jnstitutets Bibliothek, der nu er aabnet hver Søndag Formiddag Kl. 10-12, hvorved Eleverne mod 3 Mk. og andre mod 1 Rbdlr. Erlæggelse eengang for hele Vinteren kunne benytte dets Skrivter og Tegninger, skaffer ogsaa Fondet en liden Tilvext, ligesom det er en nye nyttig Udvidelse af Jndretningen. Den bliver imellem foreviist og forklart en Model, et Stykke sjeldent Arbeide eller et Billedværk, men den meste Deel af Tiden nyttes til Selvlæsning, eller Selvøvelse i Tegning efter Lahdes Elementarværk i denne Konst, samt andre Tegninger. Jnstitutets Secretair Hr. Lieut. Bruun har Jnspection ved denne Søndags Underviisning. At Fattigvæsenet unægteligen gjør Meget forden tiltagende Fattigdom, og for den Fattiges Børn, – at det sikkert er enhver Veltænkendes Ønske, at see disse Børn anbragte til et nyttigt Arbeide, hvorved de kom ud af den Ørkesløshed som Tiden uden for Skolegangen noksom levner dem, og som anvendes til Tiggerie, Leeg, eller Handlinger, med eller uden Anviisning, der ganske tilintetgjøre den gode Spire i et ellers ikke af Naturen ondt Barn, derom er ingen Tvivl, men Maaden at danne disse Børn til duelige og stræbsomme Borgere i Staten, var hidtil et Ønske, hvis Realisering man troede var forbunden med megen Vidtløftighed. Hvor kjert maa det derfor ikke være den retskafne Medborger at erfare sjeldne Handlinger, hvis udbredte Gavn maa anspore Enhver, hvis Stilling nogenlunde tillader det, til rosværdig Efterfølgelse. At ansee sig som Skaber af flere nyttige og flittige Haandværkeres Udkomme, der med Kone og Børn takke Ophavsmanden til deres Næringsvei, hvori de redeligen ernære sig, er en Følelse, der ikkun fornemmes af den, der uden Bram eller Offentliggjørelse virker i Stilhed for sine Medmenneskers Vel, der anvender det Lidet, som klog Sparsomhed levnede ham, til deres Foretagende, og Ansættelse i virksom Vei. Hr. A. R.... . . . . i S.... fremstiller et skjønt Beviis paa Mueligheden at danne fattige Børn til nyttige Borgere. Selv i en underordnet Stilling har han, med Samtykke af sin værdige og beslægtede Prinsipal, hvis Fabrik han forestaaer, nu den Glæde at see 34 Haandværks mestere i Byen, flere paa Landet og i andre Stæder at ernære sig redeligen. Den Bevidsthed, at disse Mænd takke ham for hans Menneskekjerlighed og Omsorg, den Sandsynlighed, at disse Mænd ellers vilde have fristet fattige og forsømte Børns almindelige Skjebne, forsøder ham hans tiltagende Alder, vedligeholder hans Sundhed og Munterhed, og erstatter ham Savnet af andre Glæder. Saaledes modtages hver Gang 34 fattige Børn der i Huset, forsynes med Klæder, Føde og Natteleie, holdes til Skolegang, Arbeidsomhed, Reenlighed og sædelig Opførsel, deres ledige Timer anvendes til Arbeide i Fabriken. Til Konfirmationen vorde de forsynede med det Nødvendige og Anstændige, og hensættes derpaa i Lære til et selvvalgt Haandværk. Her undgaae de endnu ikke deres Velgjøreres Opmærksomhed, der sørger for dem, indtil de selv kunne det, og hans Forventninger blive ikke skuffede, Drengens Dannelse og Mesterens Tilfredshed forene sig til det indbyrdes Forhold, hvorved den duelige Haandværksvend dannes, der omsider vorder en ligesaa duelig og stræbsom Mester. Jndsenderen, som lange har kjendt denne Hædersmand, og adskillige af de af ham dannede Borgere, tør ikke fornærme hans Beskedenhed, med at bekjendtgjøre hans Navn; kun som Bidrag til ædle Handlinger anseer han dette værdigt at kundgjøres til Efterlignelse. Held den Mand, der ved saadan Daad hører det eensstemmige Ønske: Han leve længe! Kyst. Om Kometerne.) En Forelæsning af J. J. Megger. En paa Himmelen seelig Komet er altid et Synder, som alt Usædvanligt i Naturen, opvækker en studsende Nysgierrighed og en vis Gysen. Vi vandre ud i den mørke Nat, og vort Øie drages først hen til den Himmelegn, hvor den Fremmede staaer. Vi stirre paa den, som paa et Jertegn i den vide Skabning; og ere vi end frie for den Overtro, der seer i samme et truende Tugtensriis fra Himlen, er dog det Jndtryk dybt og alvorligt, dens Syn efterlader sig i vort Hjerte.