Aalborg Stiftstidende, 1845-05-29
Udlandet. I en Skrivelse fra Paris af 17de Mai hedder det Det er netop idag 30 Aar siden at Napoleon holdt sin sidste Revue i Tuillerigaarden og den 17de Mai 1815 lod den i 48 Batailloner udrykkede Nationalgarde i Paris trække forbi sig, for aldrig at gjensee den, sin Throne, Søn og Gemalinde og for at vansmægte paa den golde Klippes. Hvad er der ikke alt skeet siden den Tid, Waterloo og den anden Restauration, Carbonarismen og Julirevolutionen, Emeuterne og Septemberlovene, Krigslarmen og det befæstede Paris løbe som brogede billeder forbi os. Maaskee stod Hr. Thiers den Gang blandt de gabende Dagdrivere paa Carousselpladsen og abnede endnu ikke, at han engang skulde komme til at skrive den bortdragende store Mands Historie, at han netop i de samme Tuillerier skulde vise sig som Minister for at gaae til Conseilet, at han skulde bestemme Krig og Fred og omgive Paris med de Kanonvolde, som maaskee vilde have reddet Napoleon. 30 Aar ere forløbne siden hiin Tid, af dem har Thiers i 15 Aar været Journalist i 15 Statsmand. Og idag, Aarsdagen for hiin Revue, staaer Thiers allerede igjen med den ene Fod i Ministeriet og har udarbeidet en stor Memoire, som er bestemt til Hofferne i England, Østerrig, Preussen og Rusland, hvori den dygtige Mand forsvarer sin saa meget dadlede Politik fra 1840, opregner sine siden den Tid mod den conservative Sag, udviste Tjenester. Denne confidentielle Memoire, som allerede er overgiven de vedkommende Gesandter for at sendes til deres Hoffer, skal være forberedende Skridt til Thiers's Jndtrædelse i Ministeriet og saaledes atter gjøre ham ligesaa muligt hos Europas Stormagter, som han i den sidste Tid er bleven det i det Jndre. Efter hvad man fortæller, skal Thiers have udkastet sin Memoire efter Kongens Raad og har forelagt ham den til Gjennemsyn og faaet den tilbage med Noter, Randgloser og bemærkninger. Af de vedkommende Hoffers Svar afhænger nu hele Sagen, da Thiers absolut vil være Udenrigsminister og Kongen ikke vil gjøre et saadant Skridt uden de venskabelige Magters bifald, Hvad Bladene ogsaa sige om, at Guizot kommer sig, om at han snart atter vil overtage sin Porteseuille, saa meget et vist, at han ikke meere vil vende tilbage, men at han, da Nødvendigheden maaskee kræver det, efter flygtig at have vist sig i Kamret, under Budgetdiscussionen, trækker sig tilbagetil Val-Richer. Som Grund til hans definitive Udtrædelse angives, at han bestemt har vægtet sig ved at bringe Dotationsprojectet for og igjennem Kamret. Grev Duchatel, der er bleven enig med Thiers, skal vedblive at være Jndenrigsminister, de, andre Ministre ville, med Undtagelse af Remusat, næstendeels blive Rulliteter. Man antager det ikke alene som en Mulighed, men som en aabenbar Begivenhed, at Thiers inden 3 Maaneder vil blive Minister, og Alt vender sig derfor allerede nu mod den nye Sol. OdilonBarrot, der blev uenig med Thiers i Armerings-Spørgsmaalet, udsukker i Siecle et angrende Pater peccavi og beder om, atter at blive tagen til Naade. Den Venstre, som Opposition, vil da dele sig i flere Fractioner, deels for deels imod Thiers, og en ny Chef for en ny Opposition vil da opstaae i Lamartine. Lamartine er Thierssbete noire og omvendt, og saaledes vil det ikke mangle paa alvorlige Kampe.