Aalborg Stiftstidende, 1839-09-17
Schweitz. Da den bekjendte Prof. Straus, Forfatteren af "Jesu Levnet", i sin Tid kaldtes til Universitetet i Zürich, fremkaldte dette, som bekjendt, en stærk pietistisk Bevægelse, som vel mindre vaktes ved Straus's Personlighed, end ved en almindelig Reaction i Gemytterne og som havde til Følge, at Regjeringen maatte tilbagekalde Straus's Udnævnelse. Siden tiltog disse pietistiske Bevægelser bestandigt. Der dannede sig en Troes-Committee eller, som den officielt kaldte sig, Central-Committeen for de petitionerende Kirkemenigheder, der bearbeidede Befolkningen og, da deres Bestræbelser i længere Tid ikke havde naaet sit Resultat, ved nyt Opraab opfordrede Menighederne til fornyet Virksomhed "for at erobre tilfredsstillende Garantier for den christelige Troi Kirken og Skolen, hvoriblandt navnlig en større Jndflydelse af Kirkeraadet paa Opdragelsesvæsenet og især Bortfjernelsen af de Medlemmer fra Opdragelses= og Regjeringsraadet, paa hvis Nærværelse det herskende System hvilede. Regjeringen, som ved den vakte Gjæring og dennes stærke Tilhæng, var bragt i ubehagelig Forlegenhed, forbød tilsidste Menighedsforstanderne at forsamle Menighedens Medlemmer til saadanne oprørske Øiemed, men hvorpaa Troes-Committeen strax lød trykke et andet Opraab eller en Modproclamation, for at overbevise Menigheden om, at Regjeringen ikke kunde forbyde dem, at raadslaae og fatte Beslutninger om alle Gjenstande. Statsprocureuren lod nu hele Oplaget af denne Proclamation borttage, derimod blev hans Forslag, at arrestere Udstederne, forkastet af Regjeringen, der ængstede sig for Udbrudet af den egentlige Troes-Krig. Dog denne er ikke udebleven, skjøndt det er at haabe, at den, som et Misfoster af Tiden, vil qvæles i Fødselen. J de fra Regjeringens Sæde fjernere Deele af Cantonet havde nemlig udbredt sig det Rygte, at Cantonal-Regjeringen havde tilkaldt Forbundstropper og paa Rygtet om, at disse Tropper allerede vare i Anmarsch, blev der ringet med Stormklokken i flere Menigheder. Skarer af Folk, størstedelen bevæbnede med Prygle, satte sig derpaa i Bevægelse mod Staden og Toget forstærkedes paa hele Veien. Tidlig om Morgenen den 6te vare allerede Tusinder forsamlede i Zürich under Anførsel af Præsten Bernhard Hirzel fra Pfaffikon; Regjeringen afsendte 2de Deputerede for at berolige Folket og opklare Vilfarelsen. Det var imidlertid for sildigt og en mindelig Overeenskomst var ikke længere at tilveiebringe. Efter Kl. 9 brod Toget af Landmændene op mod Staden og droge i Orden, afsyngende Psalmer, hen til "Münsterhof. Det der opstillede Detaschement Dragoner nægtede Passagen til Tøihuset, og det kom snart til en Fægtning, i hvilken Folkemassen i Begyndelsen maatte trække sig tilbage; Fægtningen blev hidsigere og da Regjeringen, som var forsamlet i Postbygningen, gav Ordre til at standse og trække Militairet tilbage, laae allerede 8 Offere paa Valpladsen. Folket erholdt imidlertid Forstærkning fra Omegnen og besatte Casernen, som var forladt af Militair-Eleverne. Kl. 12 vendte omsider Roligheden igjen tilbage og Kl. 1 blev, ved Bortfjernelse af adskillige af Regjeringens Medlemmer og Andres Jndsættelse, dannet en provisorisk Regjering. Blandt de farligst Saarede er den ene af Regjeringsdeputationen, Regjeringsraad Hegetschweiler, en af alle Partier høitagtet Mand, der, da han vilde bringe Folket Underretningen om Regjeringens Opløsning, blev truffen af en Kugle i Hovedet.