Aalborg Stiftstidende, 1830-12-18
Allerede i Begyndelsen af forrige Maaned var man kommet paa Spor efter en Sammensværgelse, men holdt den for alt for ubetydelig til strax at gribe til alvorlige og gjennemgribende Forholdsregler. Nogle Mistænkelige, som hæftedes, nægtede haardnakket de forbryderske Hensigter, man ikke uden Grund sigtede dem for. Da Deres Medsammensvorne imidlertid maatte befrygte, paa denne Maade dog maaskee om faa Dage at blive forraadte, bestemte de sig tidligere til Udførelsen af deres Plan, end det vel egentlig ellers var skeet. Det var da den 29de November Kl. 6 om Aftenen, at 16 Academiker med 2 Junkere af Underofficeersskolen i Spidsen trængte ind i Slottet Belvedere, det halve Antal gjennem Forhuset, den anden, halve Deel gjennem den bageste Fløi. De overraskede Vagter, som satte sig imod dem, bleve nedstødte, og det vilde være lykkedes dem at gjøre Storfyrsten til deres Fange, hvis ikke heldigviis en tro Tjener havde revet ham med sig ind i et skjult Værelse, hvorfra det lykkedes ham at undkomme til de russiske Kaserner, hvor de faa russiske Regimenter, som der befandtes, sluttede sig om deres Fyrste, og sikkrede ham for videre Efterstræbelser. Jmedens dette foregik ved Slottet, forenede Militairskolens øvrige Underofficerer, 200 i Tallet, sig, trængte ind i Staden, sloge Allarm og droge Pøbelen, som mødte dem, med sig. Jo stærkere Hoben blev, desto større bleve ogsaa dens Udsvævelser, og Revolutionen i Warschau har været ledsaget af Grusomheder, hvis Mage lignende Optrin i Paris og Brussel ikke have havt at vise frem. Den i enhver Henseende berusede Pøbel hævnede sig umenneskeligt paa de Ulykkelige, den ansaae for sine Undertrykkere, og som uden Skaansel bleve udsete til dens Slagtoffere. Nogle faae russiske Generaler havde den Lykke ikke at blive nedskudte, men derimod som Fanger at falde i Hænderne paa menneskeligere Modstandere. Ved Hielp af 2 Batailloner af det 4de Jnfanterie-Regiment lykkedes det Oprørerne at storme Tøihuset og at forsyne en Menneskemasse, i hvis Hænder ethvert Vaaben blev til et frygteligt Mordredskab, med Sabler, Pistoler og Geværer. Paa den blodige Aften fulgte en rædselfuld Nat; Polaker, som bleve anseete for Russer, fandt Døden ved deres Landsmænds Haand og det polske Garde-Jæger-Regiment, saavelsom en Deel af Garde-Jnfanteriet, som ikke strax havde villet gjøre fælleds Sag med Rebellerne, bleve behandlede ligesaa fjendtligt, som de 3 russiske Regimenter, der maatte forlade Staden, vigende for Overmagten. Dagen derpaa dannede sig vel en saakaldt provisorisk Regjering for at sætte Grændser for de tøilesløse Udsvævelser, men det lykkedes den ikke. Hele den 30te Novbr., blev Staden givet til Priis for de tøilesløse bevæbnede Horders vilde Excesser, og først da de rige Wolwoder ikke meere ansaae Liv og Eiendom for sikkre, bestemte endelig de af dem, som havde meest Jndflydelse, sig til at komme hiin Regjering til Hielp, og saaledes dannede sig den 1ste Decbr. det nye Administrations=Raad, som det lykkedes at fængsle nogle af Pøbelens Anførere, som bleve straffede med Strænghed. (Fortsættes.) Verlin, den 9de Decbr. Den polske Jnsurrection antaget hver Dag en mere alvorlig Caracteer og fortrænger i alle Politikernes Øine, ved den store Vigtighed af de Jnteresser, den bringer i Bevægelse, baade den belgiske Revolution og dens Følger. Jmedens man ikke kan andet, end vente en mueligst hurtig Undertrykkelse og stræng Afstraffelse af den desværte allerede alt for langt udbredte Opstand, naar man seer hen til den Caracteerfasthed, som den ophøiede Monark, der fører Ruslands Scepter, saa ofte har lagt for Dagen, saa kan man paa den anden Side ikke andet end undre sig over den rolige Selvtillid, som synes at være herskende hos det revolutionaire Partie i Warschau. De som formene at have en meere end almindelig Jndsigt i Politiken, ville heri see noget Andet end blot revolutionair Overmod og drømme saagaar om en bedre Fremtid. Mærkelig er i Særdeleshed den Opmærksomhed, man viser den preussiske Generalconsul i Warschau, og den Omhyggelighed, med hvilken man søger at undgaae Alt, hvad der kund udæske Preussens eller Østerrigs Jndblanding. Tillige søge Polakkerne paa alle mulige Maader at opretholde deres Statscredit, for derved at vække gunstigere Domme om deres forehavende, og medens de give sig Anseelse af, blot at ville fremtvinge Opfyldelsen af formeentlig givne Løvter, skjule de dog ikke heller deres Ønsker, at see deres Friheder udvidede omtrent i det franske Chartes Aand. Medens det store Drama udvikler sig, forsømmes fra vor Side Jntet, for at træde op med Kraft paa Grændsen og om føie Tid er en Hær af 100000 Preusser under Commando af vor gamle berømte Geisenau samlet i Kongeriget Preussen, og i Storhertugdømmet Posen.