Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-01-04
Jndenlandske Efterretninger. Landsoverretten har den 21de December afsagt Dom i den her paa Falster meget omtalte lieteske Sag. Dommen lyder saaledes: "Under nærværende Sag har Forpagter M. Lietze, ifølge Hovedstævning, indanket til Underkjendelse, Tilsidesættelse og Ophævelse, og Enken efter Eieren af Gedsøergaard og Nøisomhed paa Falster, nu afgangne Etatsraad Friis, efter hvem hun hensidder i uskiftet Bo, ifølge Contrastævning paastaaet stadfæstet en efter dalevende Etatsraad Friis's Reqvisition af Birkedommeren i Falsters Birk, Justitsraad Pontoppidan, den 13de August f. A. foretaget Fogedforretning, hvorved Hovedeitanten, til hvem den ved Hovedstævningen indvarslede Postsecretair Sodemann, der ved Contract, af 1ste Mai 1839 havde forpagtet bemeldte Eiendomme, af Etatsraad Friis, ved en Overeenskomst af 17de Marts 1843 har overdraget Forpagtningen, er bleven udsat af de af ham benyttede Leiligheder paa Gedsøergaard m.v. - Foreløbigen bemærkes, at hvad der efter vor Proces lovgivnings Grundsætninger under Sagen kan blive Gjenstand for Afgjørelse alene er, om den paaankede Forretning er bleven foretagen med Føie eller ikke, og naar det Sidste antages, deels om Status, førend Forretningen foretoges, bør restitueres, deels om Erstatning bør gives for den ved Forretningen muligen bevirkede Skade og Fornærmelse. Forsaavidt Procedure, og Paastande gaae ud herover, egner Saadant sig alene til Afgjørelse i prima instantia efter forudgaaet Forligsmægling. Heraf bliver det en Følge, at Sagen maa afvises, forsaavidt Postsecretair Sodemann, der ikke har mødt eller ladet møde, angaaer, thi ligesom der ikke har været Anledning til at varsle ham, der tilligemed Etatsraad Friis er stævnet som Hovedvederpart, for at faae Spørgsmaalet om den paaankede Forretning, der er reqvireret af Statsraad Friis alene, er lovlig eller ikke, afgjort, saaledes beroer hans Erstatningspligt paa andre Momenter end Besvarelsen af Spørgsmaalet om Forretningens Lovlighed. Ligesaalidet kan under nærværende Sag komme under Paakiendelse, hvad der er passeret for og efter Udkastelsesforretningen, hvorover ogsaa tildeels af Hovedeitanten er ført Anke, det Sidste dog ikkun forsaavidt det ikke er at betragte som en Continuation af selve Forretningen; endeligen ei heller Spørgsmaalet om Tilbagebetalingen af den ved Forpagtningscontractens Oprettelse erlagte Prænumerations-Sum, der ved Overeenskomsten af 17de Marts 1843, dog med det paa samme ifølge Forpagtnings contracten hvilende Baand, er af Sodemann overdragen til Hovedeitanten. Hvad nu Spørgsmaalet om den paaankede Forretnings Lovlighed betræffer, har Hovedeitanten til Styrke for den Mening, at Forretningen maatte ansees ubeføiet, søgt at gjøre gjældende, at Postsecretair Sodemann, der, som allerede anført, til Hovedeitanten har overdraget den ham af Statsraad Friis, overladte Forpagtning af de ommeldte Eiendomme, saavel ifølge Forholdets Natur som Forpagtningscontractens Bestemmelser, har været berettiget til saadan Overdragelse, hvoraf Gyldigheden desuden skal være erkjendt af Statsraad Friis. Han har derhos, forsaavidt der navnligen i Reqvisitionen af Udkastelsesforretningen er paaberaabt en Overeenskomst mellem Friis og Sodemann af 6te August 1845, hvorved Forpagtningscontracten er hævet, paastaaet, at denne Transaction maatte ansees ugyldig, saavel ifølge den af Friis formeentlig som gyldig erkjendte Afstaaelse af Forpagtningen til ham, som ogsaa fordi Sodemann paa den Tid Conventionen af 6te August 1845 blev indgaaet maatte ansees inhabil til at contrahere, da hans Bo, efter hvad maa antages at have været Friis bekjendt, var under Fallit behandling paa hans Hjemsted, Rostock. J ethvert Tilfælde har Hovedeitanten formeent, at der i Henhold til Bestemmelserne i Frdn. 25de November 1831 maatte have tilkommet ham Opsigelse med det der bestemte Varsel, saa at han ikke kunde have været pligtig til at forlade Forpagtningen forinden den 1ste Mai 1847. Denne Argumentation kan imidlertid ikke gives Medhold. Jfølge Forholdets Natur og den positive Lovgivning kan det ingenlunde antages, at en Forpagter af Landeiendomme vilkaarligen kan overdrage den ham tilkommende Ret til Trediemand, og den imellem Etatsraad Friis og Sodemann oprettede Forpagtningscontract indeholder ikke Hjemmel for at tillægge Forpagteren en saadan Ret, ialtfald udenfor Dødstilfælde, navnligen maa den i Contractens Jntimation forekommende Bestemmelse, at Forpagtningen, der var indgaaet for 24 Aar, i Dødstilfælde skulde gaae over paa Forpagterens Arvinger, ikke kunne udvides, og vil saaledes i al Fald være anvendelig paa Overdragelse i levende Live. Det af Hovedeitanten ligeledes paaberaabte, i Contractens § 23 forekommende Udtryk: "Efterkommeret maa i Overeensstemmelse med det Nysanførte forstaaes om saadanne, der i Anledning af Dødsfald komme i Besiddelse af det Forpagtede. Ved Oprettelsen af Overeenskomsten af 17de Marts 1843 maae ogsaa baade Sodemann og Hovedcitanten antages at være gaaede ud fra den Forudsætning at der, for at Afstaaelsen skulde ansees gyldig i Relation til Etatsraad Friis, udfordredes dennes Samtykke, idet der i Overeenskomstens 1ste Post Litr. Gudtrykkeligen er fastsat, at Søde manns Forpagtningsforhold til Eieren ikke hæves, og at Hovedeitanten, der forøvrigt efter andre Bestemmelser i Overeenskomsten overtager Forpagtningen for egen Regning, skal ansees som Sode manns Befuldmægtigede i dette Forhold, ligesom der i samme Litr. a findes Bestemmelser for det Tilfælde, at Hovedeitanten, som det hedder, nu eller i Tiden kan forene sig med Etatsraad Friis om, at Forpagtningen overgaaer paa hans Navn. Til at antage, at Statsraad Friis har erkjendt Overeenskomsten mellem Sodemann og Hovedeitanten, der forøvrigt kort Tid efter dens Oprettelse blev tinglæst, som bindende for sig, findes ingen Hjemmel i de fremkomne Oplysninger, der tvertimod bære Vidnesbyrd om, at Hovedeitanten i Forhold til Etatsraad Friis alene har anseet sig som Sodemanns Fuldmægtig. - Naar det i Henhold til alt saaledes Anførte maa antages, at Hovedeitanten ikke er traadt i noget selvstændigt Retsforhold til Etatsraad Friis, men alene har været at betragte som Sodemanns Fuldmægtig, er det en Selvfølge, at han ikke kan ansees forurettet ved den i Henhold til Overeenskomsten mellem Sodemann og Friis om Forpagtnings contractens Ophævelse reqvirerede Udkastelsesforretning; ligesom der da ei heller, paa Grund af denne Overeenskomst, hvorved Forpagtningsforholdet øieblikkeligen hævedes, kan være Spørgsmaal om Anvendelsen af Frdn. 25de November 1831. - Med Hensyn til de af Hovedeitanten fremsatte Jndsigelser, betræffende Sodemanns Habilitet til at contrahere paa den Tid, nysnævnte Overeenskomst blev indgaaet, bemærkes, at herpaa grundede Erindringer ialfald kunne gjøres gjældende af Sodemanns Bo, men ikke af hver Trediemand, der maatte ansee sig forurettet ved de af ham indgaaede Contractsforhold. J Overeensstemmelse med hvad saaledes er statueret, vil den paaankede Forretning blive at stadfæste, og Contracitanten at frifinde for Hovedeitantens Tiltale. Processens Omkostninger ville efter Omstændighederne blive at ophæve under saavel Hoved- som Contrasøgsmaalet. Det attesteres, at det stemplede Papiir har været behørigen forbrugt under Sagen. J Anledning af den af Justits secretairen tagne Reservation, med Hensyn til PromilleGebyhret, bemærkes, at der efter Proceduren og Sagens Udfald i Henhold til Sportelreglementets § 24 ikke vil blive at erlægge meere i Promille-Gebyhr end det allerede erlagte. – Thi kjendes for Ret. Forsaavidt Jndstævnte, Postsecretair Sodemann, angaaer, afvises Sagen. Den paaankede Fogedforretning bør ved Magt at stande, og bor Contracitantinden, Enken efter afgangne Etatsraad Friis til Gedsøergaard og Noisomhed paa Falster, for Hovedeitanten, Forvagter M. Lietzes Tiltale i denne Sag fri at være. Processens Omkostninger ophæves under saavel Hoved som Contrasøgsmaalet.