JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1841-04-09
At ikke alt forlængst en Kreditkasse for Landmænd, har faaet sin Tilværelse i et Land som Danmark, et af Naturen saa velsignelsesrigt og kornproductivt Land, hvor Tusinder af Landboere kunde fremhjælpes til Lykke og Velstand, naar deres Vindskibelighed og Arbeidsomhed fandt den Understøttelse ved en Kreditkasse, som deres Bedrift med billighed kan fordre, dette er et af de talende Beviser for, hvorledes den danske Landbostand, som med Rette burde betragtes som Landets første i Hovedpuncterne bliver tilsidesat og overseet. Men hvad er naturligere: vi have et øverste Collegium for Justitien, Militairet, Handelstanden og mange flere, men for Landbostanden have vi intet, dog jo - Rentekammeret, men som man unægtelig maa tilgive ikke at kunne befatte sig med localiserede Landboforslag, som ved de grønne Borde for en stor Deel vilde tage sig besynderligt ud. Der er derfor ikke andet for i Danmark, saafremt Landbovæsenet skal følge Skridt med andre Lande, som ikke paa meget nær kunne maale sig med vort Fødeland i agricultiv Henseende, at Landboklassen selv ved egen indre Sammenhold og kraftig Samvirken arbeider paa at grundlægge saadanne Betryggelser, uden hvilke det med den danske Landboklasse stedse vil see mørkt og forviklet ud i Landet, idet mindste for den Deel heraf, hvis Vindskabelighed skal strande paa Mangel af Evne. Det maa derfor være en saare behagelig Tidende for adskillige Landbofolk at erfare, at den almeenagede Proprietair Neergaard til Gundersløvholm for nærværende Tid skal være beskjeftiget med at udarbeide en Plan til en Kreditkasse for Landmænd, som rimeligviis er begrundet paa Landboklassens fælleds Medvirken til dette Øiemed. Det hed der i "Dagen" herom saaledes: Efter en os meddeelt Underretning skal af en vore Stænderforsamlingers Coryphæer, den for sit patriotiske Sindelag høitagtede Proprietair C. de Neergaard til Gundersløvholm, hvem allerede flere gavnlige Indretninger for større og mindre Districter skyldes, være i Begreb med at udarbeide en Plan til Oprettelsen af en Kreditkasse for Landmænd. Hans Jndsigter og Erfaring, anseete Stilling og udbredte Forbindelser give grundet Haab om Jdeens heldige Udførelse. Vi tilføie, at Forslag om en saadan Kreditkasses Oprettelse tidligere har været fremsat i den jydske Stænderforsamling, og at vor statsokonomiske Docent Hr. A. F. Bergsøe for 2 Aar siden udgav et Udkast til en Kreditforening for danske Grundeiere, saaat Neergaards nu vel tildeels tør finde en beredet Jordbund.
Jyllandsposten, 1841-04-09
J en bemærkning om Enevoldskongernes Sparsomhed, hedder det i den Frisindede: Allerede under den evig uforglemmelige Rigsdag i Kjøbenhavn Anno 1660, da Kong Frederik den 3die af Rigets Stænder havde forlangt en ny Skat for at den kongelige HoffHaltning, Militien og Flaaden kan underholdes, item: Kronens Gjæld afbetales, da skrev Adelen blandt Andet Hans kongl. Majest. vores Allernaadigste Herres og Konges Hof anlangendes, da eragte vi det saa billigt som fornødent, at Hans kongl. Majestæts Huus bliver kongelig underholdet, og at os i ingen Maade ville anstaae derud noget enten at reformere, eller det at restringere. Jkke des mindre formoder vi, at de gode Herrer Velbaarne Rigens Raad holder os denne ringe Erindring tilgode, som dem selv dog ikke er ubekjendt, nemlig hvad Riget haver tabt formedelst denne nedtrængende Fred ved Skaanes Cession, samt andre Landes og Jndkomsters udi Norge; hvad videre Skade Jndkomsten lider, og daglig frem vil fornemmes at kunde komme til at lide ved Rigens Gods, som udlagt er og daglig udlægges udi Gjældens Aflæggelse, og hvad videre Skade Rigens Jndkomst tager udi Sundet formedelst vore ulykkelige Fredstractater, og derfor udi allerunderdanigst Maade fører Hans kongelige Majestæt til Gemytte, at man ikke bliver saa meget rig deraf, at man formerer sin Jndtægt, som deraf at man formindsker sin Udgift. – – – Den eneste af vore absolute Konger, som Historien berømmer for Sparsommelighed, er Frederik den Fjerde, der uagtet han førte to Krige, af hvilke den ene varede i 11 Aar, uagtet Landet i hans Tid hjemsøgtes af Pest, Oversvømmelse og den store Jldebrand i Kjøbenhavn, dog efterlod sit Folk i Velstand, og 3 Millioner i Skatkammeret, efterat han havde betalt sin Faders Gield. – At Christian den Ottende vil gjøre ligesaa derom have vi Forviisning i hans bekiendte Ord – "Nu ville vi Alle spare." Det gamle Ordsprog Smaae Tyve hænger man op, destore lader man gaae, seer man ofte stadfæstet endnu i vore Tider. For Pibningen under Torreadoren saae man, at Politiretten dømte Trane i en Mulct af 40 28, Peder Kjerulff 30 2 og Oluf Kjerulff 10 a Justitsraad Lassen i Frederikshavn, der, som bekjendt, blev actioneret for 74 Anklagsposten blev, for alle samtlige aldeles frikiendt i Landsoverretten i Viborg og nød saaledes samme Held, som Kammerraad Rod, der blev beskyldt for adskillige Puncter; men de vare jo vist ogsaa begge skyldfrie.
Jyllandsposten, 1841-04-09
Ligesom de kongelige Lakeier forrige Aar fik et nyt Snit paa Klædningen, som nærmest skal være hentet fra en engelsk Mode med Gramascher, saaledes agtes nu ogsaa de kongelige Løbere omdannede ved nye Dragter. Klædningen skal saaledes indeholde en stor Deel Sølvbrokade, ligesom Hovedbedækningen skal blive meget pompens. Færdigsyede Dragter have allerede været præsenterede ved Hoffet.
Jyllandsposten, 1841-04-09
Da jeg har modtaget Brev fra Veile Amt, hvori man opfordrede mig til, at faae foranstaltet at 5 Rbdlr. eller det Halve af Bedækningspenge kunde tilbagebetales, dersom Hopperne ei blive drægtige ved min paa Petersholm opstaldede Hingst Cheer, saa bekjendtgjør jeg herved, at jeg et for i Aar seer mig i Stand til at efterkomme Landmændenes Ønske i Veile Amt, fordi Hingsten for i Aar er bortleiet, hvorimod de Hopper, som bedækkes ved Chee- og ei skulle blive drægtige, til næste Aar kunne blive gratis bedækkede ved samme Hingst paa Petersholm.
Jyllandsposten, 1841-04-09
Ved min anden Hingst Adonis paa Meeringgaard nyde Landboerne samme Begunstigelse; ligeledes have 6 uformuende Bønder faaet deres Hopper gratis bedækkede ved denne Hingst. J. Nathansen.
Jyllandsposten, 1841-04-09
De, som ønske at tiltræde Abonnementet paa "Jyllandsposten, fra April Maaned, behage at tegne sig hos Bladets Commissionairer.
Jyllandsposten, 1841-04-09
Redactionen. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-04-09
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-04-13
Nyheds Post. - Fra en Correspondent i Lollands=Falsters Stift hedder det blandt Andet til Kjøbenhavnspostens Redacteur "Naar man imidlertid betænker, at Sognefogden Peder West i det mindste i politisk Henseende har viist, at han ikke er conseqvent i hvad han gjør og mener, at han staaer temmelig isoleret ligeoverfor de andre Vidner, at han antager, at det er det liberale Parti, der har bevirket, at hans egen Valgandidat og værdige Peder Olsen ikke blev valgt, samt at han selv i de liberale Blade er bleven saa forskrækkelig blottet, og naar man dertil lægger, at Vidnesbyrdene i nærværende Sag fornemmelig maae gaae ud paa det af de forskjellige Jndivider paa forskjellig Maade, opfattede Jndtryk af corpus delicti, den Lehmannske Tale, saa ja saa kunne Læserne vel gjætte sig til Resten." Derefter omtales det, hvorledes den liberale Byfoged Buntzen næste Morgen efter Hr. Lehmanns Ankomst pillede udaf Byen, førend det blev lyst, ligesom det hedder: Lehmanns Reise herover vilde kunne være bleven et sandt Triumphtog, da det er mig bekjendt, at mangfoldige have tænkt paa at vise ham deres Erkjendtlighed for den politiske Ufortrodenhed, han lægger for Dagen og som desværre er sjelden hertillands, men han har paa det bestemteste vægret sig for at modtage nogensomhelst offentlig Erkjendtlighedsyttring under de nuværende Forhold, hvilket er et nyt, skjøndt ufornødent, Beviis paa den Takt, han viser under den Retsforfølgning, Regjeringen har troet at maatte instituere mod ham.
Jyllandsposten, 1841-04-13
- J Corsaren Nr 25 hedder det: Min Herr GorsarDe har i Deres Blatt Ms 20 referert en Samtale mellem to Schwagre, hvormet openbart jeg og min Schwager er meent, Jeg mo i den Anledning gjøre Dem aufmersam po, at det ei er mig som haver ilde gesprochen om min Schwagers Søn. Det var min Tochter, som havde skrevet til sin Freundinn, min Schwagers forventede Schwagerinn, og i alUskildighed sagt hende, at hun dog sig skulde tage in Acht for wat hun stod i Begriff med at gjøre. Dette hafde min Schwager fort at vide, og so kom han up at skjændes met min Kune, hans Schwester, og so blev hun grob igjen, og sosom vi boe i hans Huus, schpærrede han hende ind, for han troede, skal jeg sige Dem, at man ogsaa Frauenzimmer kunde give Stue=Arrest. Andet er der po Ehre, ikke skeet.
Jyllandsposten, 1841-04-13
Jhr gehorsamster W.
Jyllandsposten, 1841-04-13
De, som ønske at tiltræde Abonnementet paa "Jyllandsposten fra April Maaned, behage at tegne sig hos Bladets Commissionairer.
Jyllandsposten, 1841-04-13
Redactionen. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-04-13
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-04-16
Frands een. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. J. Fredag d. 16. April 1841. 4de Aar. No 28. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1841-04-16
Den norske Constitution.
Jyllandsposten, 1841-04-16
Norges Statsforfatning er grundlagt, Nationen har igjennem Eder, sine udvalgte Mand, haandhævet sine Rettigheder, befæstet dem for Fremtiden, og ved en viis Fordeling af Magten sikkret Borgerfriheden og Orden i Staten, som den udøvende Magt er pligtig og formaaende at vedligeholde. – Den for andre Stater, dyrekjøbte Erfaring har lært det norske Folks Repræsentanter i lige Grad at vogte Regjeringsformen for Despotismens Kiendemærker og for Folke-Regjeringens Misbrug. - Det gamle Kongerige forlanger en Konge, men han skulde i Formen ligesaalidt som i Gjerningen være Despot. Neil sit Folks første Ven og Fader bør han være."
Jyllandsposten, 1841-04-16
Naar en Sags Afgjørelse skal skee ved Stemmeflerhed, skulle da de fleste Stemmer træde. tilbage for de færre?
Jyllandsposten, 1841-04-16
(Jndsendt.) Det er vel et Spørgsmaal, der i vore Dage ved første Øiekast synes overflødigt; dog tillader Jndsenderen sig at gjøre dette Blads Læsere opmærksom paa, at en Mand - der agter at beklæde Stændersalen – af yderste Kræfter arbeider paa at tilintetgjøre et Resultat, der er udkommet ved Stemmefleerhed, og for at Læserne ikke skulle være uvidende om Sagens sande Sammenhæng, vil jeg gjennem dette Blad bringe det til offentlig Kundskab. Den 22de Marts d. A. blev, ved offentlig Auction i Stautrup By, bortsolgt et under Ormslev Pastorats Fattigkasse hørende Huus. Fattigcommissionen havde da, ved selvvalgte Conditioner, Lovat vælge, efter 8 Dages Betænkningstid, hvilket af de tre høieste Bud den fandt for godt, naar Budet stillede Selvskyldner-Caution. Da Betænkningstiden var udløben, blev der holdt et Møde, bestaaende af Commissionens Medlemmer, i hvilket eet Medlem tilkiendte Høistbydende Huset, et andet Lavestbydende. Det indsaaes nu strax, at man paa denne Maade ikke vilde komme til noget afgjørende Resultat, og man vedtog derfor eenstemmig efter Hr. Pastor Skovgaards Villie – der formedelst Sygdom ikke mødte, men sendte en Befuldmægtiget i sit Sted – at det skulde afgjøres ved Stemmefleerhed, hvis Bud der skulde approberes. Efter saaledes frivillig at have givet deres Stemme, blev det Skolelærer Ussing i Stautrup tilkjendt med 5 Stemmer - af hvilke den ene var Præstens, Formanden for Commissionen mod 2, hvis Stemme faldt paa Gaardeier og Stænderdeputeret Ostenfeldt til Aabogaard, fordi hans Bud var 3 Rbd. høiere end U. Ostenfeldt vil efter sine egne Ord til Commissionen tiltvinge. sig Huset og forkaste Commissionens Kiendelse, ja har endog i tvende i denne Anledning afholdte Møder viist sig meget brutal, saavel mod U. som Commissionen. Det er altsaa Jndsenderens Ønske at vide, hvis Stemmer der i saa Henseende bør være gjældende, da han derom er ukyndig.
Jyllandsposten, 1841-04-16
Brødprisen- og Commune=Nepræsentanternes Forhandlinger. Tigesom Fredericia Ugeblad, aldeles beføiet paaankede den til Sædepriserne saa uforholdsmæssige og uforsvarlige høie Ansættelse af Brødprisen (især Hvedebrødets) ansees det for Pligt herved offentlig at kundgjøre, at Brødet nu ved Hr. Bagermester Hassings, Oldermanden Hr. Birks og Bager Petersens forhøiede Vægt af Brødet har glædet Byens Jndvaanere, da disse smukke Exempler af disse Laugets Mænd ville have almeen Følgagtighed af stigende Fylde i Forhold til Af grødens Priser til Følge, hvorfor Jndsenderen, tillader sig at opfordre den ærede Redacteur af Jyllandsposten til offentlig Kundgjørelse herom i dette Blad. Ligesaa at formaae den ærede Magistrat og Commune-Repræsentanterne i Fredericia til idetmindste at offentliggjøre, af hvilke Borgere Repræsentationen efter seneste Valg nu bestaaer, og hvorledes de forskjellige Partes iblandt disse ere fordeelte, hvilket vilde tilvinde sig Jndvaanernes Taknemlighed, da Enhver saaledes kunde vide, hvor de i deres respective Anledninger havde at henvende sig om Jndhentning af de fornødne Oplysninger. T. Mørch.
Jyllandsposten, 1841-04-16
Nyheds Post. – J Anledning af Kammerherre Amtmand Tillisch's Ansættelse som Cabinetssecretair, bemærker Khvnspostenblandt Andet: "Om Kongen iøvrigt, naar man ikke tager directe Hensyn til Arbeidsdygtigheden, har af specielle Grunde ladet sig bestemme til at vælge Kammerherre Tillisch, veed man naturligviis ikke, men efter det, man kjender til Hr. Tillisch's Virksomhed i den Stilling, hvor han meest eller maaskee alene har havt Leilighed til at vise sin offentlige Characteer, nemlig som Stænderdeputeret, troe vi forresten, at der efter Omstændighederne har været god Grund for Kongen til at ønske ham i sin umiddelbare Nærhed, som en af Enevældens loyaleste Tjenere. Dette har han fornemmelig i Stændernes sidste Forsamling godtgjort at være. J den første Discussion om Skattebevillingsret ten yttrede han, at han ikke kunde komme til den Overbeviisning, at Forsamlingen var berettiget til at indgive nogen Petition om Skattebevillingsretten og han maatte derfor ansee det for sin Pligt at modsætte sig ethvert Skridt, som kunde lede til denne Sags Fremme. Han stemmede derfor imod en Comitees Nedsættelse, idet han forbeholdt sig, hvis en saadan alligevel maatte blive nedsat, efter Evne at bekæmpe samme paa ethvert af dens Stadier. Under Sagens endelige Behandling stemmede han imod Petitio nernes Jndsendelse til Kongen og imod den i Anledning af Bangs Forslag nedsatte Comitees Jndstillinger, forsaavidt disse gik udenfor en almindelig Petition om en Revision af Stænderanordningen."- Om Embedsaristokratiet i Danmark hedder det blandt Andet i "Khvnsp.: Hvo der har seet Byfogdernes hidtil ubegrændsede Magt i Kjøbstæderne, Herredsfogdernes og Birkedommernes, men dog især Amtmændenes Myndighed paa Landet, han kunde i Sandhed ogsaa let falde paa den Tanke, at disse vare de eneste attraaværdige Stillinger i Staten, med mindre han tilfældigviis skulde have Smag for Præsternes rolige og idylliske Liv mellem Høns, Gjæs og Ænder, og skikkelige uvidende Sognefolk, der med god Villie sadde og hørte til, hvorledes Herredsfogden og Præsten samt Forvalteren, hvis der gaves en Herregaard, styrede deres egne communale Anliggender, og som vel stundom kunde være vel fornøiede, naar der opkom Splid mellem de Regjerende indbyrdes. Heraf denne utaalmodige Higen efter Embeder, heraf det stedse stigende Antal af Studerende, og heraf de snævrere Udsigter for dem, som have viet sig til denne Løbebane. Og naar man nu tilmed tænker sig dette bureaukratiske System, understøttet af et Rangsystem, der er ordnet med stor Nøiagtighed, og hver Værdighed, hver Rettighed, der følger med Rang, ligefra adelige Rettigheder til Adgang til at kaldes "Os elskelig, saa vil man let kunne indsee, hvorledes vor nærværende Tilstand har dannet sig, og hvad der udgjør Grundtonen i samme."
Jyllandsposten, 1841-04-16
Den Frisindede indeholder følgende Stykke om den ubarmhiertige Hykler efter et Blad af Jerusalems Skomagers Dagbog: "Paa Reisen min den lange. Jeg traf en Herre stor, Som horte Smigersange. Af Fraadser ved sit Bord. Men Godsets Folk, han styred. Ved Sangen bittert loe; Thi, mens han sig baldyrede, Dem mangled Brød og Skoe, Han ødsled store Summer, Paa Flitterstads og Tant, Men tog fra Armods Lommer Hver Skjærv, han i dem fandt. Hans Formand har et Hjerte, Der lindred Brødres Nød. Han deelte Andres Smerte, I Saaret Balsom gjod. Men denne var blot kjærlig I Fagter og i Mund: Hans Tale klang saa herlig Dog ei fra Hjertets Grund Naar fattig Enke klagede For ham sin bittre Nød, Fordi han til sig ragede Sin Formands Raadsensbrød, Da sukked' han saa saare: "Det var betroet Guld! Jeg tog det med en Taare, Thi jeg er Armod huld Saa hykled han den Fromme Med Biblen paa sit Bord, Mens selve Sultens Krumme, Han gav til Riig og Stor. Ja, mens han Naadessal. Først bygged' i sin Borg, Han Naaden lod forhale. Til Trang var død af Sorg." Moral. Man Hykleriet haver, Trods al dets Hellighed; J Folkets Mening skader Meest Ubarmhiertighed! Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-04-16
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-04-20
Jyllandsposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. de 4. Aarg. Tirsdag d. 20 April 1841. No 29. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1841-04-20
Sommerreise i Sverrig. i Aaret 1836, udgivet af St. St. Blicher, er i denne Tid udkommen; den indeholder, hvad man kunde vente af denne originale Skribent, saa mangfoldige interessante Oplysninger og bemærkninger, Nabo-Nationen angaaende, at det er at forudsætte, at denne lille Piece med Begjærlighed vil blive søgt, ligesom den større Afsætning af deslige Sager, som bekjendt, er en velgjørende Spore for den productive Skribent, der ved at see sine Udarbeidelser hurtig bragt i Circulation, deels derved erholder et synligt Beviis ihænde paa, at Nationen selv bidrager Alt til at opretholde Digterens Aandsproducter, og deels i pecuniair Henseende medvirker til at flere af denne Art komme for Lyset. Det vilde derfor være et sørgeligt Tidens Tegn, dersom den Opmuntring, man skylder Digteren og Kunstneren i Danmark, ikke engang skulde begynde at yttre sig ved den Almeensands, som dog meere og meere bliver vakt i Landet. Altfor bekjendt er det, at den litteraire Bane i Danmark er lidet lønnende og som oftest, istedetfor Fordeel, endog giver Tab, da Folk nu engang hellere bortgive Skillingen til Stads og Fjas, hvoraf de øieblikkelig have sandselig Nydelse, end til Lecture, hvorved en aandelig Føde indgives, der dog ofte burde foretrækkes, da den efterlader et langt varigere Præg af ganske anden Beskaffenhed, end enhver anden Sindsadspredelse. Men man tænker i Danmark altfor lidet paa, hvor let enkelte Bestræbelser lod sig fremskynde og opretholde af det Hele, naar blot fælleds Aand besjællede Folket, og derfor er det ogsaa at vi ikke noksom kunne ønske, at ethvert af vor geniale Blichers Arbeider maatte nyde en saa rivende Afsætning, at Jyderne endnu, medens de havde den graahaarede Sanger i deres Midte, kunde give denne vidtberømte Digter Beviser ihænde paa, hvorledes man paaskjønner hans Virken. Den Tid kunde saa let komme, at man for seent lovprisede hans Værd, og da var det beklageligt, om man med Undseelse maatte indrømme, at man altfor ofte lod den jydske Hedelærke i Lyngtopperne synge den qvægende Sang, uden at lægge Øret til dens oplivende og livs opvækkende Toner.
Jyllandsposten, 1841-04-20
J hans Følge befandt sig Grev Vargas Bedemar, Major von Brock, Capitain Holsteen og Lector Adler, ogsaa Statssecretairen von Holten, og Beklagelse ledsagede denne Fyrste i Norge selv efter hans Thronfrasigelse; i Storthinget foresloges en Takadresse af Statsraad Treschow, en Appenage af Biskop Bech, og endogsaa et Marmormonument af Consul Konnow, dog kom man ikke til nogen Beslutning.
Jyllandsposten, 1841-04-20
Nyheds Post. - Corsaren, No 24 indeholder blandt Andet: "Der er et Land, som vi ikke tør omtale, fordi vi ikke ville omtale det, og som vi derfor ville kalde u-land. Med dette Land har man paastaaet, at Danmark i Henseende til Regjeringsform og Regjeringshandlinger (især i den senere Tid) har Lighed; men dette er ikke sandt, hvilket vi bevise af Følgende: 1) Den danske Konge er en Ven af Trykkefriheden, det har han selv sagt – og fører sit Folk, ligesom Moses Canaans Folk (det vil sige igjennem lidt Besværlighed og Møie), til Frihedens forjættede Land. u-lands Hersker derimod – det er sandt "Corsaren, er intet politisk Blad, derfor nøies jeg med at sige, der er ingen virkelig Lighed mellem dem. Dette er, hvad man kalder et augustenborgsk Beviis. 2) J u-land kan Folk (man har Exempler derpaa) for et frit Ord eller en dristig Handling mist Næsen. Her, i vort Hjem, har Jngen krummet et Haar selv paa Lehmanns Næse, skjøndt han dog hvad jeg vilde sige og ikke lyve: Enhver kan her i Landet tale, hvad han vil, skrive hvad han vil, underskrive hvad han vil, uden at behove ængstelig, hver Gang han vaagner om Natten, at overbevise sig om bemeldte Lems Tilstedeværelse. Det Høieste man resikerer, er at faae Doublet. Paa Grund af disse Beviser udbringer jeg et hjerteligt og virkelig meent Hurra for vor Regjering. - Ligesom man fornylig ikke lidet overraskedes ved at see, at en falstersk Byfoged neiede ud af Byen kort efter at en vis Mand ankom til hans By, saaledes har man vist nok mere end beføiet Grund til at undre sig over, at Justitsraad Pontoppidan paa Falster lader Hans Mortensen neie ud af Arresten, efterat denne havde bekjendt at have forøvet et morderisk Overfald paa Rasmus Snedker i Ønslev, som ifølge Lægens Attest blev tilføiet 14 livsfarlige Saar. Fordi Falstringerne slap for den Jordrystelse, som fornylig forskrækkede Jyderne, derfor behovede dog Hr. Pontoppidan ikke paa denne Maade at foraarsage Rystelse over hele Falster, hvor nu intet Jndivid kan være roligt i sit Hjem, isærdeleshed ingen af de Vidner, som under Forhørerne ere optraadte mod Hans Mortensen, Skulle Vidner saadan lønnes, som have virket til Misgierningers Opdagelse, saa maa man isandhed ræddes ved at give Justitien de Oplysninger, man skylder Samfundet, men man maa og saa haabe, at Falstringerne, ifølge denne Handlemaade, forenede indgaae til det kgl. danske Cancelli med Klage og Paastand om, at Action ikke alene maa blive anlagt mod Hans Mortensen, men ogsaa mod Hr. Pontoppidan, for at Publicum eftertidig fra begge Sider kan see sig betrygget. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-04-20
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-04-23
Fralos often. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. 4de Aarg. Fredag d. 23 April 1841. No. 30. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1841-04-23
Handelstanden og Toldvæsenet.