Aalborg Stiftstidende, 1839-02-04
Vi have i vor foregaaende Erklæring udtrykkelig tilkjendegivet, at det ikke blot maa være Jøden kjært, men endog magtpaaliggende, at see Sagen om hans Borgerværd drøftet saa alsidigt som muligt; det er da atter en aldeles overflødig og tom Phrase, naar "Jyllandspostens" Redacteur med Hensyn til os i sit Svar bemærker, at Jngen skal forhindre ham i at optage Noget mod Mosaiternes Valgbarhed; thi det er jo i en Folketidendes af os erkjendte Aand, upartisk at fremstille og drøfte en Sag fra forskjellige Sider; men – spørge vi atter "Jyllandsposten, – er det da det Ringeste af Sagen, der i HissArtikler drøftes, indeholde disse Andet, end frække Udfald mod alle den jødiske Troes Bekjendere, og hvis Jyllandspostens Redaction anseer det rigtigt, at der gives 6 denne Leilighed til Forsvar mod sin Angriber, er det da rigtigt, er det da i en Folketidendes Aand, at angribe heel andre uvedkommende Jndivider, og paa en hadefuld Maade at fremstille disse for deraf at drage falske Slutninger og hele det jødiske Samfund? Sandelig, naar det Blad, der, under en leflerisk populair Maske, lader sig bruge som Værktøi for saadanne Fremstillinger, som kun have til Hensigt at vække Gemeenheden frem af den Grav, hvori den forlængst burde været indslumret, skal fortjene Navn af Folketidende, da maa det være meget slet bevendt med Folkets prøvende Sands. Dog det er, Gud skee lov, ikke Tilfældet i Danmark. Man vil vel hos os være kommen saa vidt, at man veed at skjelne Hveden fra Klinten, at man veed at skjelne den ægte liberale Mand fra den, der kun bærer hans Maske. Den største Agtelse tilkjender Jøden Mænd, der, som den Deputerede Langkilde og Andre, med ægte Frimodighed og med ærlige Grunde have modsat sig Jødernes Valgbarhed, og talt og handlet saaledes, som det sømmer sig for Mænd af Ære, men med Jndignation maa udentvivl saavel den rettænkende Christen som Jøde see hen til dem, der, lige yldig hvilken Stand de tilhøre, istedet for at behandle Sagen, vække uværdige og tøilesløse personlige Lidenskaber. – Vi kunne ogsaa eratulere den danske Presse til, at "Jyllandsposten, har været det eneste danske Blad, der har tjent som Oraan for saa lave Anskuelser, og sikkerligen baade vil være det første og sidste, der anseer det for at være i en Folketidendes Aand, at priisgive sine Spalter for Døgnskriblere, som aabenbart vise, kun at have de uædleste Motiver for Øie. Dette være vort Sidste i den trivielle Glske Feide, med Hensyn til hvilken vi kun kunne bebreide os, at have ødslet Pen og Blæk til en Sags Forsvar, der havde saa uædle og uskadelige Angribere. Hvad "Jyllandsposten, angaaer da ansee vi saameget mindre vor tidligere Erklæring for ubesindig eller ubetimelig, at vi endog, efter hvad vi ovenfor have motiveret, gjentagende nedlægge vor Paastand om, at Bladet frakiendes det laante Navn af Folketidende, hvormed det uretmæssigen har villet smykke sig, indtil det viser sig denne hæderlige Benævnelse bedre værdig, og indlade vi saaledes, under Reservation af alt Fornødent, herved Sagen til det ærede Publicums Dom. Redactionen. Det er heelt snurrigt at benævne Personligheder, hvad vi have skrevet imod en anonym, saavel os som Publicum ubekiendt, Person.