Berlingske Tidende, 1831-05-19
Statstidenden indeholder under den officielle Rubrik følgende Rapport fra General Dernick til Nationalregjeringen, datere Chlebanowka, to Mile fra Zbares, i Gallizien, den 28 April "Jfølge de befalinger jeg har erholdt, er jeg over Krylow rykket ind i Wolhynien, og har paa samme Dag sprængt General Ridigers Dragonregiment ved Poryck. Da baade Wolhynier og Efteretninger fra Warschau forsikkrede mig, at den Russiske Armee, i Wolhynien og Podolien ikke beløb sig til over nogle Tusinde Mand, forfulgte jeg General Rüdiger videre ; han gik over Stir og tog en Position ved denne Flod fra Krahne indtil Berestekoefterat han allevegne havde opbrændt Broerne. Da jeg var kommen til Boremel, slog jeg der inden faa Timers Forløb en Broe, og min Avantgarde gik strax derefter over Floden; men nogle Batailloner fjendtligt Infanterie med 7 Kanoner tvang dem til at trække sig tilbage. Rüdiger drog med sit hele Corps overFloden ved Chrynii, og jeg stred med ham ved Boremel, hvor jeg fratog ham otte Kanoner, gjorde 100 Mand til Fanger, og dræbte en stor Mængde. De fjendtlige Stridskræfter i denne Kamp beløb sig til 10,000 Mand, men opholdt dog ikke min Marsch, endskjøndt de i Antal vare mine Tropper langt overlegne; paa den anden Dag efter Fægtningen marscherede jeg tilsomst til Beresterko og gik uden Hinder over Stir, jeg stødte kun paa nogle Hundrede Kosakker, thi Rüdiger havde trukket sin hele Magt sammen ved Boremel. For at sikkre min Armees ene Fløi, trak jeg mig hen tæt til den Østerrigske Grændse, og rykkede roelig gjennem Radziwillow og Potzgjow. Derfra begav jeg mig til Krimienier, men der var Rüdiger allerede kommen fra det ikke langt derfra liggende Boremel; formedelst den stærke Position, som han havde taget ved denne Bye, kunde jeg ikke angribe ham; jeg gik derfor til Kolodno, hvorhen nogle Kavallerieregimenter forfulgte mig. Af de Fanger, som mine Patrouiller indbragte, erfarede jeg at Rüdiger marscherede til Wystogrodek, for at tage en meget stærk Position paa Høiderne mellem Lutyner i Wolhynien og Jlince i Gallizien. Ved en Nattemarsch kom jeg ham dog i Forveien og besatte den omtalte Stilling før hans Colonners Ankomst. Han nærmede sig med forstærkede Stridskræfter, thi nu havde han 72 Eskadroner Cavallerie, 18 Batailloner Infanterie og omtrent 50 Kanoner. Alligevel veeg jeg ikke for denne betydelige Overmagt, da min Stilling var utilgjængelig i Fronten og paa den høire Flanke og i Ryggen flyttet mod den Galliziske Grændse. To hele Dage mandeuvrerede Rüdiger med hele sin Stridsmagt til Høire og Venstre, formodenlig for at indjage mig Frygt og tvinge mig til at opgive min saa fordeelagtige Stilling; men da dette ikke lykkedes ham, detascherede han den tredie Dags Nat et Par Tusinde Mand Cavallerie bag om min høire Fløi til Gallizien, disse adspredte de østerrigske Grændsevagter og toge Høleerne fra dem. Den 27de begyndte det hele Corps, at rykke frem imod min høire Fløi, og nogle Tusinde Mand mod min venstre, paa det samme Sted, som de om Natten vare trængte frem til, i Gallizien. Det var altsaa klart, at jeg aldeles kunde indsluttes, og at Grændsen ikke længere var noget Værn. Tillige var det umuligt, at modstaae otte Gange saa stærke Stridskræfter og undgaae et totalt Nederlag eller Adsplittelse; jeg nødtes alsaa til at trække mig tilbage til Gallizien, hvilket jeg strax berettede Grændsecommandoen. General Rüdiger lod sig ikke standse af Grændsen, hans Colonner trængte efter mig ind paa det østerrigske Territorium, og uagtet min Arrieregarde efter Ordre ikke gjorde et eneste Skud, fyrede Russerne dog uopbørligen, saarede endeel af mine Folk og gjorde 20ve Fanger. Den østerrigske af Husarer og Infanterie bestaaende Commando holdt dem vel tilbage, men de bleve i en Position en halv Miil fra Grændsen ved Landsbyen Leietzuik og marscherede først bort efter nogle Timers Forløb. Jeg blev staaende ved Chlebanowka, paa det Sted, som Husaroberst Fackh havde anviist mig, og afsendte Depescher til Fyrst Lobkowitz, hvor jeg bad ham om fri Gjennemmarsch til Polen. Nationalregjeringer maa ligeledes vælge ethvert Middel for at redde mit Corps, at det, ligesom det hidtil har gjort Alt, hvad der stod i dets Magt, ogsaa fremdeles kan gjøre Fædrelandet gavnlig Tjeneste.