Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-15
Oversigt af Veirliget i Januar 1834. Nordenvinden blæste vel kun 11 Dage i denne Maaned, og Søndenvinden derimod i 21, Østenvinden i 12 og Vestenvinden i 20; men deraf kan det overordentlige og unaturlige milde Veir i denne Maaned dog ikke forklares, om dette endog kunde tjene til at forklare den overvættes Væde, som den medbragte. Naar man undtager lidt mild Frost i Maanedens første Dage, lidt Jis paa Vinduerne om Morgenen den 4de med Nordostvind og ligeledes den 30te, saa var Veiret forresten saa overmaade mildt, at man maatte antage, at man befandt sig i April og ikke i Januar, ikke engang Nattefrost, ikke engang en Hinde Jis paa Vandet om Morgenen, selv naar Vinden vendte sig til Norden. Man kunde gaae fra et Værelse til et andet, uden at finde det koldt. Markerne vare deligt grønne; Tusindfryd og enkelte andre stærkere Blomster florerede; Stikkelsbærbuskene udviklede deres Knopper; selv Begyndelse til Blade viste sig paa enkelte Steder. Rugen groede, og naar Solen imellem brød frem, men som var sjeldent, saa var Veiret som om Foraaret, saaledes den 14de, 2de og 27de, selv en vedvarende Sydosivind fra 8de til 13de gjorde neppe en mærkelig Forandring deri. Mon ikke en saadan Mildhed i Temperaturen paa denne Aarstid lader formode en virksom underjordisk Varme, Jmedens det i 29 Dage var tyk eller taget Luft, viste Solen sig kun i 13, og kun to Dage vare lyse heelt gjennem; hvilket vedholdende og piinligt Mørke! Kun tre Gange bedækkede et tyndt Sneelag Jorden, og dette svandt strax; men Regnen nedstyrtede Nætter og Dage i 22 Døgn, stærkere eller svagere med korte Afbrydelser; saaledes hver Dag fra den 16de til 26de, men især den 17de om Aftenen og om Natten. J mange Aar havde man ikke seet saameget Vand efter blot Regn og uden Smeltning af Snee at staae over Jorden, som den følgende Dags Morgen. Klager derover løde fra det hele nordvestlige Europa, Floderne gik over deres Bredder, alle lavere Egne oversvømmedes, saaledes især i Marsken, og Vintersæden blev udsat for Undergang. Barometret stod meget lavt; kun i Maanedens to sidste Dage og det i Veiret, og bebudede en Forandring i Veirliget. Vindene vare for det meste svage, endog i 6 Dage Vindstille, dog to Gange Storm af Norden. Saavidt de indenlandske Observationer. Udenlandske Blade berette os, at man i Rusland i Aar har een af de strængeste Vintre med megen Snee. Det er nu et Spørgsmaal, dersom vi faae stærke Østenvinde, om de ikke ville bringe os den russiske Vinter i Februar og Marts. Forlangte Jndrykkelser. Man seer med Længsel imøde, at Vedkommende gunstigst ville foranstalte en bedre Belysning ved Mindebroen, der alt længe nok har været en stridende Gjenstand i Aarhuus Avis. Man har Grund til at antage, at Mængder af Byens Jndvaanere anskuer denne Nødvendighed fra den rigtige Synspunkt, og ikke tale mod en bedre Overbeviisning, og skulde der ogsaa gives Enkelte der arbeider mod denne ønskelige Indretning, saa kan man med Føie anbringe de Ord: "een Svale gjør ingen Sommer." Man sætter ogsaa det Tilfælde, at kun den Fjerde Deel af Byens Jndvaanere anseer en Lygtes Anbringelse ved Mindebroen for en Nødvendighed, saa synes man endog, at det var Stemme nok til at danne en Overbeviisning. Svar paa Opfordringen. Paa Opfordring og uden ringeste Frygt tillader jeg mig her at anføre de endnu talende Grunde for det Ønske Gid Aarhuus Mindebroe maatte vorde forundt en Lygti mørke Nætter, der kunde sikkre den Vandrende en min dre farlig Overgang." Maa Sandhed høres og Retfærdighed beholde sin Vægt, og herom er vist ingen Tvivl, saa forventer jeg ogsaa, at mine Grunde ville finde Gehør saavel hos høie Vedkommende som det ærede Publikum. - Er Ulykken først skeet, da er det for sildigt at give Belysning.