Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-01-28
Politiske Forhandlinger i de Franske Deputeredes Kammer. Oppositions=Taleren Hr. Mauguin udmærkede sig i sin Tale den 8de Jan. ved sin ora toriske Færdighed og ved en ham usædvanlig Moderation mod Ministerne. Han kildrede den eiendommelige Tendents ved det Franske Cabinet, der hvor Nationerne forlangte friere Jnstitutioner, at modsætte sig denne Bestræbelse. Saaledes holder det i Spanien Hr. Zen ved Roret (og sandsynligen giør det Engelske Cabinet det samme; i et Land hvori Partier staae væbnede mod hinanden, er det klogt at soutinere den Mand, som holder Middelveien) og i Portugal vil man bringe Hr. von Palmella i Spidsen for Statsbestyrelsen. Konge Otto ankom til Grækenland under vore Troppers og Marinens Beskyttelse, og dog er der ingen Tale om en Constitution, (giv dog Nationerne Tid til først at blive cultiverede) ogsaa har man ikke givet de smaae Tydske Stater, som ønske vor Bistand, noget Gebør hvirke?). Han begrib ikke hvorledes en constitutionel Regiering burde overalt lad Constitutionen gaae under (Husk paa, Hr. Mouquin, at de forenede Staters Regiering har erkiendt Don Miguel. Husk paa at de Franske Tropper ere i Anconal) Med Hensyn til sin Tale af 7de Marts 1832 og hans Yttringer i Fior om den Orientalske Qvæstion, søgte han at vise at alle hans Bekymringer have været grundede til Beviis derpar anførte han den Russisk Tyrkiske Tractat og Conferencerne i Wien. Hanskildrede Ruslands Forhold til Tyrkiet som et politisk Mesterstykke. (Kan nok være, dette Cabinets Fremgangsmaade udmærket sig ved et beundringværdigt Selvherredømme og ved denne Blanding af Eftergivenhed og af Kraft, hvorved de største Formaal lade sig opnaaed. Paa en langsom, men en sikker Vei har denne Magt giort sig til Herre over Dardanellerne; imedens den med den ene Arm truer Ostindien og med den anden Sundet. (Til denne Trudsel mærkes ikke det mindste; thi om maaskee Persien kan betragtes, som en Forlængelse af Ruslands venstre Arm, saa kan dog Sverrig ikke betragtes som en Forlængelse af dets høire, uagtet alt hvad Aftontidningen behager at fortælle os om Søendrustninger i Sverrig.) Ved denne Anledning bragte han ogsaa det diplomatiske Brud med Sverrig paa Bane og meente, at man skulde have afsendt en overordentlig Gesandt dertil for at forebygge de skadelige Følger. Han udbragte det politiske Resultat: at Preussen har faaet Tydskland, Østerrige Jtalien, Rusland, Polen og næsten ogsaa det Ottomanniske Rige i sine Hænder og at Frankrig ikke havde udrettet andet end bevirket Sveitzs og Belgiens Neutralitet; (men disse to Neutraliteter ere ogsaa sande Aqvisitioner for Frankerigs Magt, imedens de øvrige Stormagter staae paa deres gamle Punkt, undtagen Rusland med Hensyn til Polen). Den Appellation, som Ministeren for de indenlandske Anliggender havde udtalt med Hensyn til Hr. Bignons Udladelser forekom ham at være en meget vigtig Begivenhed; han fandt deri en Erkiendelse af de Bekymringer, som Oppositionen forlænge siden havde yttret. J Ministeriets Mund betyder et saadant bifald saameget som en Trudsel mod Rusland ved dets Planer med Hensyn til Tyrket, mod Østerrige med Hensyn til Jtalien, mod den Wiener=Congres ved dens forehavende Beslutninger mod Tydskland. (Slig hellere for Tydskland.) Men hvorledes lade sig saadanne Trudsler, som dog tilsidst maae understøttes med Batailloner, sig forene med de fredelige Forestillinger i Throntalen? Er noget vigtigt passeret i de sidste Dage, er det diplomatiske Corps i Begreb med at forlade Hovedstaden, Eller have Ministerne erkiendt deres Vildfarelse, og ville ikke tilstaae den, Han iagttog en Forvildelse i hele Ministeriets Holdning, som han forklarede af det vaklende i deres Grundsætninger. Grunden til dette Onde ligger i, at der existerer i Frankrig to forskiellige hinanden ivrig modsatte Nationar; hvoraf den ene har sit Fædreneland i St. Petersborg, Wien og Berlin, eller rettere talt intet Fædreneland; det andet holder derimod fast ved den fædrenelandske Jordbund og veed at feire ved Marengo eller at døe ved Waterloo.