Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-01-09
Vinteren var imidlertid ikke villig til saa hurtig at indrømme Foraaret Herredømmet; i April forandrede Veirliget sin Beskaffenhed og idelig Kamp fandt Sted imellem den gode og den slette Aarstid; som i den forrige Maaned de sydlige og vestlige Vinde havde havt Overhaand, saa var dette i denne Tilfældet med de nordlige og østlige (thi det blæste 21 Gange af Norden, 18 af Østen, 9 af Sønden og 12 af Vesten). Luften var langt mere rolig, det blæste sielden stærk og stormede aldrig Fra Begyndelsen af Maaneden og indtil den 12te havde man næsten daglig fugtig Veir, deels Snee og deels Regn, om Morgenen kunde Jorden være ganske hvid af Snee om Middagen var igien al Sneen borte, nu vare Vinduerne om Morgenen, bedækkede med Jis, nogle Timer efter var en behagelig Foraarsvarme udbredet i Luften; det var en uafladelig Kamp; men den 9de indtraf en temmelig stærk og vedholdende Lynild om Aftenen dog uden at man hørte nogen Torden, og hvorpaa fulgte en øsende Regn; efter dette Veir satte Vinden sig bestemt i Nordost og vedblev saaledes fra den 13de til den 19de, nu blev det klart og tørt Veir, ofte koldt, med stærk Nattefrost, saa at der laae Jis paa Vinduerne og Vandet om Morgenen; dog af og til lod Foraarsvarmen sig fornemme opad Dagen; endnu den 20de blev Jorden bedækket med Snee; men fra den Tid af sik ogsaa Foraaret aldeles Overmagten; Vinden satte sig i Syden da især i Sydost; det blev igien tyk Luft og regnede hver Dag indtil Maanedens Udgang; men Veiret var mildt og oplivede Naturen; Græsset kom sig godt, det lynede endnu en Aften temmelig; Foraaret havde tilkæmpet sig Seieren, og den gode Aarstid stod for Døren. Denne April Maaned, fortiente ret sit Navn: og dens Lunner vare saa mange og saa uvisse, at Barometret ikke kunde blive klogt derpaa og var ikke nær saa sikker i sine Forudsigelser, som i den forrige Maaned. Maimaaned i dette Aar var høist fortreffelig og svarede fuldkommen til sin Fortids Berømmelse. De nordlige og østlige Vinde vedbleve at være de herskende og gave paa denne fremrykkede Aarstid tørt og behageligt Veir. Fra den 1ste til den 10de var Vinden næsten dagligen Nordost med nogen Overgang til Vesten; den var temmelig stærk og kold, undertiden stormende og udpinede Jorden: men saasnart Vinden vendte sig mod Vesten faldt der Regn som qvægede Jorden og den blideste Foraarsvarme udbredte sig, især vare de første Dage i Mai udmærket behagelige. Fra den 10de til den 19de var Vinden Sydost; det milde Veir holdt ved og tiltog, nogle Dage var det endog en sand Sommervarme, stærke, stormende og tildeels hede Vinde udtørrede Jorden; men der faldt dog endnu en velgiørende Regn og oplivede Naturen igien; men fla den 19de af satte Vinden sig deels i Nordvest og deels i Sydost, blæste med temmelig Styrke, og Luften var afvexlende varm og kold eftersom Blæsten var mere eller mindre heftig; sædvanligen var det stille Veir om Morgenen, henimod Middagen reiste sig en kiølig undertiden en kold Vind, og om Aftenen blev Veiret mildt og roligt; dog var Kulden ubetydelig i denne Maaned, og den var langt mildere og skiønnere end den pleier at være: kun et Par Nætter frøs det og dertil meget svagt. Men i den hele sidste Deel af Maaneden fra den 17de af herskede en bestandig Tørke; enkelte Regndraaber faldt vel undertiden, men ikke stærkere end en Dug, Regnens store Foraarkammere syntes nu endelig at være udtømmede; dog blev Græsset ikke saameget forsat ved denne Tørke, da Jorden havde endnu megen Væde ved sig fra den langvarige Regntid; men en klarere, varmere og i det Hele taget meere sammerlig Mai havde vi ikke havt i mange Aar her i Landet. (Forts.)