Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1805-09-23
Man har nu ved Trykken erholdt de Noter, der saavel fra Fransk som Østerrigsk og Russisk Side ere vexlede angaaende Freds Negociationerne, og uddeelte til Rigsdags Gesandterne i Regensburg. Jden ved Bacher sidst og verrakte Declaration siges: "Den Franske Keiser havde seet igiennem Fingre med, at Østerrig overtraadte Traktaterne, og uden at besvære sig over dets Acqvisitioner; i det sydlige Tydskland, for ei at tale om den Venetianske Statsgield, havde han endog tiet stille til Østerrigs partiske Erkiendelse af Engellands monstrøse Blokadesystem, men, da det med eet giør Mine til krigerske Bevægelser, just som Keiseren, i bekymringsfrie Sikkerhed fra Fastlandets Side, ganske sysselsatte sig med Krigen mod Engelland (hvori hele Europa havde ligesaa megen Jnteresse som han selv da den ene gik ud paa at tilveiebringe Ligevægt i Handelen, og lige Sonverainetet for alle Flag paa Havet), saa opfordrer han Rigsdagen til, i Forening med ham, ved alle de Grunde, Billighed, Retfærdighed og Fornuft kunne indgive, at bevæge den Østerrigske Keiser til, ei længere at udsætte nærværende Generation for en uoverskuelig Elendighed, men at skaane en Mængde Menneskeer fra at blive Ofre for en Krig, hvis Hovedøiemeed er Tydskland saa fremmed, at man, i det Øjeblik den bryder ud, ikke kiender de sande Grunde dertil. Paa Forestaaende er fra Østerrigsk Side under 9de d. M. givet følgende Giensvar: "Endskiøndt Rigstænderne næsten kunde troe det var Frankerig, og ikke Østerrig, som ønskede Rolighedens Tilveiebringelse, og at dette var Hensigten af den forrehavte Landgang i Engelland; saa havde dog Frankerig afslaaet dets Tilbud om Mægling, fordi Frankerig forlangte itte Fred, men Værgeløshed; thi den Tilstand er ingen Fred. men meere fordærvelig end Krig, hvori en eneste, ved dens Størrelse frygtelig Magt allene bliver bevæbnet, og ingen Rodstand, ingen Hielt hindrer den fra at besætte, undertrykke og underkue en uafhængig fredelig Stat efter den anden. For at giøre Ende paa dette Uvæsen, havde Østerrig og Rusland i Forening væbnet sig, hvortil Førstes Besiddelser i Jtalien gav saa meget mere Grund, som Monitøren selv i Somme har broutet af den hist forsamlede Franske Styrke med disse Ord: "Aldrig har Frankerig havt skiønnere Tropper, som mansyrere hurtigere og ere bestelede af større Fyrrighed; og aldrig har det nogensinde havt flere Tropper i Jtalien, end- og det Jtalienske Troppekorps uberegnet. Jkke Egennytte men Almeenvel ledede Østerrigs Handlinger; i Særdeleshed kunde samtlige tydske Rigstænder være forsikret om Opretholdelsen af deres lovmæssige Statsforfatning og Besiddelser. Den Franske Keiser har truet med et Jndfald i det tydske Rige. Uforglemmelige Erfaringer have lært, at han vicier at opfylde sine Trudsler. Den tydske Keiser gjorde derfor Regning paa, at de med Eendrægtighed, Troeskab og Kiækhed vilde billige og befordre de Forholdsregler uden hvilke Østerrigs og Ruslands Hensigter ei kunde udføres, De øvrige Deklarationer ere følgende: Den første fra det Vienerhof, under 5te August i Paris og under 7de i Petersburg, overrakte Note om Tilbudet af Fredsmægling; blev i en anden besvaret under 13de August af Minister Talleyrand, hvori han anfører de med slig Mægling forbundne Vanskeligheder med det Ønske at Østerrig blot ville indstille sine Rustninger; og atter under 16de Aug, endnu det Tilføiende: at det ville trække sine Tropper tilbage fra Tyrol og erklære sig fuldkommen neutral for Engelland. Paa den følger en trediErklæring, som den Russiske Gesandt Grev von Rasoumovsky under 31te Aug, har overrakt i Vien: at Freden vel var Ruslands ivrigste Ønske, men ikke i stomindre vilde det dog, for at understøtte Underhandgerne, lade 2 Armeer, hver paa 50000 Mand, marschegiennem Gallicien til Donau, og igien trække dem tilbasaasnart Resultatet maatte falde ud efter Ønske. Ende leveres en anden Declaration fra det Vienehof under 3die Septbr. af følgende væsentlige Jndhoma Til Fredens Vedligeholdelse udfordres Tractaternes og fyldelse; hvo som overtraadte disse, maat ansees som den angribende Part. J Luner ler i Tractaten var den Jtalienske, Schweizer og Bar ver=Republiken bleven garanteret. Vel rustede Keiser, sig, men ikke i nogen fiendtlig Hensigt; han rustede blot for at vedligeholde Freden imellem sig og Frankerisamt Ligevægten og Roligheden i Europa. Skulde gi gen ikke desmindre udbryde, var det en giensidig Forplitelse med det Russiske Hof, at de ingenlunde vilde blan sig i Frankerigs indvortes Anliggender eller fordre det tydske Riges nu værende Besiddelser og Forholsaavelsom at haandhæve Portens Jntegritet &c., Engelland.