Viborger Samler, 1830-03-27
Den 15de Marts blev Udkastet til Adressen forelagt de Deputeredes Kammer. Da Forhandlingerne over denne Gienstand holdes inden lukte Dørre, saa kjender man kun dens Jndhold efter de offentlige Blades Angivelser, der dog stemme saa temmelige overeens. Af disse Meddelelser seer man, at Commissionen med Held har vidst at forbinde Maadehold og Ærbødighed imod Monarchen med den utvetydigste Yttring af Opposition imod det antinationale Ministerium, saa at Modstanderne hverken ville kunne finde Anledning til Bagvaskelser eller Fordreielser. Kammeret har aldrig været saa fuldtalligt, 40 Deputerede vare tilstede; ligeledes samtlige Ministre med Undtagelse af Hr. Courvoisier der er syg. Under den dybeste Taushed oplæste Hr. RoyerColard Adressen. Kun mod Slutningen lode flere uvillige Stemmer sig høre fra den yderste høire Side. Jdergangen i Adressen fulgte strængt Throntalen. De tre første Paragrapher indeholdt kun et blot Scho af denne. Den Fjerde omtaler Portugal og slutter med følgende Ord: "Det er en værdig Gjenstand for Deres Majestæts Omhue, at sætte en Grændse for Portugals Lidelser, uden at angribe Legitimitetsprincipet, der af Kongerne bør ansees for ligesaa uforkrænkeligt som af Nationerne." J Henseende til Algier bemærkes, at Kammeret vil med Ærefrygt modtage Meddelelser desangaaende, og at Hs. Maj., saa ofte Talen er om Kronens Værdighed og Nationalhandelens Beskyttelse, kan regne paa sine Undersaatters Understøttelse og Mod. Adressens vigtigste Deel er imidlertid dens Slutning. Heri hedder det efter J. des Debats: "Chartet, som vi have Deres ophøiede Broders Viisdom at takke for, og hvis Velgierninninger D. Maj. har fast besluttet at consolidere, helliger Landets Jntervention i Discussionen og Beraadslagningen over Anliggender, der have National interesse, som en Rettighed. Denne Jntervention var nødvendig; den er indirecte, og viseligen indskrænket ved nøie foreskrevne Grændser, og vi ville aldrig taale, at man vover et Forsøg paa at overskride disse. Men den er positiv i sit Resultat; thi den opstiller Overeensstemmelse i Deres Regjerings politiske Anskuelser med Deres Folks Ønsker som en uundgaaelig betingelse for de offentlige Anliggenders Gang. Sire, Vor Loyalitet, vor Hengivenhed nøde os mod vor Villie (nous condament, til at sige dem at denne Overeensstemmelse ikke finder Sted. En uretfærdig Mistillid til Frankrigs Tænkemaade og Jndsigt er for Øieblikket den Tanke, som behersker Administrationen. Herover er Folket bedrøvet, da en saadan Tanke indeholder en Fornærmelse imod det; det er uroligt derover, fordi den truer dets Friheder. Denne Mistillid kan ikke nærme sig Deres ædle Hjerte. Nei Sire, Frankrig øn skeer ligesaalidt Anarchie, som D. M. Despotisme. Det fortjener, at De har den samme Tillid til dets Loyalitet, som det har til Deres Løfter. Deres Majestæts høie Viisdom dømme mellem dem som miskjende en saa rolig, troe Nation, og os, der med den inderligste Overbeviisning ere komne herhen, for i Deres Maj. Barm at udgydeetheelt Folks Kummer. Deres Majestæts kongelige Prærogativer have i Deres Haand nedlagt Midlerne til at sikkre hiin constitutionelle Eendrægtighed, som er den første og nødvendigste Betingelse for Thronens Magt og Frankrigs Storhed." En saadan Adresse gav naturligvis Anledning til de meest stormende Debatter. Dhrr. de lepine og de Conny talede med stor Heftighed mod Adressen, Dhrr. Agier og Felix Faure for den. Efter Ministeren for det Jndre, der under almindelig Murren betegnede Slattevægrings=Foreningerne som strafværdige Cabaler, fulgte Hr. Benjamin Constant, der erklærede, at de vare enhver Franskmands Pligt. Denne Taler, der længe har været upasselig, sank, da han forlod Tribunen, ned af Udmattelse, men kom sig dog strax igjen. Ministeren for den offentlige Underviisning, Hr. Guernon de Ran ville, talte bestemt og med kraftig Stemme imod ham; men da han klagede over Opfordringen (sommation) til Kongen at afskedige Ministeriet, kaldte mange Stemmer ham til Orden, hvorpaa Præsidenten bemærkede, at Ministeren ikke var Medlem at Kammeret. Blandt de øvrige Talere udmærkede sig Dupin den ældre. De fire første Paragrapher antoges med betydelig Stemmeflerhed. Den Fjerde, der angik de portugisiske Anliggender, fandt en ivrig Forsvarer i Hr. Hyde de Neuville. Denne forlangte, at Frankrig skulde erkjende D. Maria da Gloria som retmæssig Arving til den portugisiske Krone. Herpaa besteg Fyrst Polignac under almindelig Opmærksomhed Tribunen. Han beklagede, at han ikke kunde tilfredsstille den forrige Talers Nysgierrighed. Jeg kan - sagde han - ikke sønderrive det Slør, som bedækken de begyndte Underhandlinger; men det kan jeg forsikkre, at jeg lægger ligesaa megen Vægt paa Legitimiteten, som Hr. Hyde de Neuville. Denne besteg rask igjen Tribunen. Kongen af Frankrig - sagde han - maa ikke behandle Legitimitetsprincipet flygtigt; sligt kan kun passe sig for et Kræmmerfolk. I et lignende Tilfælde har forhen en Gesandt hellere valgt at trække sig tilbage, end at underskrive en Tractat, der compromitterede hiint Princip. Hiin Gesandt hed, ogsaa Polignae; men det var ikke denne. Den næste Dag blev Adressen, efter en overordentlig heftig Descussion, antaget med 221 Stemmer imod 181. Mærkeligt er det, at ikke et eneste Ord blev forandret i det oprindelige Udkast Om Følgerne af dette Skridt kan man endnu Jntet vide med Vished. Hvis Kongen ikke vil give efter for Nationens saa alvorligt og utvetydigt yttrede Onske, og afskedige de forhadte Ministre, da bliver endnu det sidste lovmæssige Middel, Kamrenes Opløsning tilbage. Statspapirerne ere faldne, og Gjæringen er overordentlig. Paa Rygter mangler det ikke, over London vilde man vide, at Kongen vilde prorogere Kamrene og i Mellemtiden udvælge et meere populairt Ministerium. Derimod meldes der over Amsterdam, at Kongen har antaget Adressen, at der ikke længere tales om Prorogation, og at Statspapirerne atter ere stegne. Man har bemærket, at førend Udkastet endnu var affattet, bleve 1 af Committeens Viedlemmer indbudne til det kongelige Aftentaffel, hvor de bleve behandlede med Udmærkelse. - De 25 Medlemmer af Kammeret, der skulle udgjøre den Deputation som overbringer Adressen ere valgte ved Lodkastning. Foruden dem høre Præsidenten og de 4 Secretairer til Deputationen. Gaaette erklærer, at de royalistiske Deputerede, hvem Loddet har truffet, ville vægre sig ved at gaae med, da Adressen ikke er deres Værk. Dhrr. de Martigaa- og de Belleyme have stemt imod Adressen. - Madrolles Memoirer ere angivne for Domstolene. Fyrst Polignac, til hvem han havde dediceret dem, har offentligt erklæret, at dette var skeet uden hans Tilladelse, og de øvrige Medarbeidere i Skriftet have saavidt muligt søgt at fralægge sig deres Andeel deri. Hr. de Polignac har i Kammeret nægtet, at Hr. de Sesmassons Afskeed fra den kongelige Garde var en Følge af, at han havde stemt mod Hr. Dudon.