Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1828-05-13
Indenlandsk. Plakat af 18de April d. A., indeholdende følgende almindelige Bestemmelser og Fordelingen af det Gangdagsarbeide, Sognebeboerne ere pligtige at forrette til Landsbyekirkerned og Kirkegaardenes Jstandsættelse og Vedligeholdelse: 5 1) Alle Bønder, der have en Tønde Hartkorn eller derover i Brug, bør, efter lige Omgang og uden Hensyn til Hartkorn, forrette alle de Pligt kjørseler til Sognekirkens Bygning. og til dennes og den samme tilliggende Kirkegaards forsvarlige Vedligeholdelse, hvilke ifølge Lov og Anordninger rettelig af Sognemændene kunne fordres; dog hvor det Hartkorn, der tilligger et Bondested, er en Parcel af en Bondegaard, bliver den samme forhen paaliggende Kjørepligt at fordeele paa den i Vor Forordning af 3die Dec. 1819 § 4 foreskrevne Maade. §. 2) I Udredelsen af det Haandlanger-Arbeide, som ifølge Lov og Anordninger af Sognemændene bør udredes til Kirkernes Bygning og Reparation, bør hver arbeidsfør Huusmand og Jndsidder tage lige Deel med Sognets Gaardbrugere, alt efter Omgang. 6 3) Alle Tilsigelser, saavel til forommeldte Pligt kjørseler som Haandlanger-Arbeide, bør skee i det seneste 2 Dage forud, inden Kjørselen skal afgives eller Arbeidet forrettes, og bør Kirkepatronen eller den, der træder i hans Sted, over Tilsigelserne til disse Kjørseler og Arbeider holde en Protokol, som, naar forlanges, for Amtmanden bør forevises, for at godtgjøre at behørig Omgang blandt Sognemændene derved er iagttaget; ligesom det ogsaa i paakommende Tvistigheder angaaende om Nogen behørig er tilsagt eller ikke, paaligger Kirkepatronen lovlig at bevise at dette er skeet. 5 4) Alle Tvistigheder, som opstaae i Anledning af Bestemmelserne om fornævnte Kjørseler og Arbeider, blive at afgjøre ved vedkommende Amtmande Kiendelse. Hr. Kammerjunker og Herredsfoged v. Bülow, har ledsaget en Dom af Viborg Landsoverret, hvorved en inden Fjends Nørlyng Herreders Ret afsagt Herredstingsdom og den samme forudgaaende Sagens Behandling er kjendt uefterrettelig, med nogle Oplysninger, da det er første Gang han i en lang Embedstid har faaet en Dom kjendt uefterrettelig. Jfølge samme har Grunden hertil været, at Klagen til Forligelsescommissionen, og, som man antog, da saadant var overseet speciel at modsiges, Ansøgningen om beneficium paupertatis, vare skrevne af Underdommeren. Efter hans uforgribelige Mening er Analogien af Forord. 19de August 1735817 og 8de Jan. 1802 in Species 3 hævet ved Anologie af 3die Juni 17965 13, 8de Marts 1799, 20de Oct. 1819 og 6te August 1824. Som Forligelsescommissair for Fiends Herred ansaae han det endog for Pligt, efter Frd. 10de Juli 1795 832, at føre en for ham anbragt mundtlig Klage i Pennen, og lade samme underskrive af den klagende Part, hvornæst bemærkes den conkrete Omstændighed, at Klageren var en meget fattig Huusmand, der erklærede, da han blev henviist til en Procurator for at faae Klagen forfattet, at han saa af Mangel paa Penge maatte lade Sagen fare, og taale det ham formeentlig tilføiede Jndgreb i hans Eiendomsret. Han tog og saa meget mindre i Betænkning at opfylde Klagerens Ønske, da Sagen forekom ham høist ubetydelig og han ikke betvivlede, at den jo letteligen vilde vorde forligt ved Amts-Forligelsescommissionen.