Aalborg Stiftstidende, 1838-12-05
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 1ste Decbr. Høist mærkværdige - hedder det i den Frisindede ere de Ord, med hvilke Worm søgte at undskylde sin Forbrydelse for Visby, nemlig: at Tønder var et foragteligt Mennesker, der ved sin Opførsel mod en agtværdig Fader, ved sin smudsige Gjerrighed og ved sin totale Mangel paa alle gode Egenskader havde sat sig udenfor det menneskelige Samfund, og som derfor ikke heller kunde gjøre Fordring paa at blive behandlet som et andet Menneske. Han er jo ligesom et Dyr, sagde han, og jeg har altid læst, at Menneskene gjerne maae dræbe et Dyr, naar dets Død kan være dem til nogen Nytte. J et Brev, som Worm skrev den 4de Novbr. til sin Sjælesørger, hedder det etsteds: "Ak! at vor naadige Konge og de ophøiede Mænd i Stænderforsamlingen vilde lade Dødsstraffen ophøre, inden Aarsdagen igjen kommer, da min Dødsdom blev underskreven, derom vil jeg bede Gud." En Forbryder, en stor Forbryder var Worm, og saafremt Liv skal Liv betale, havde han vistnok forskyldt Døden; men en gemeen Morder var han visseligen ikke, - kan en Saadan faa Dage for den sikkre Død skrive: "Min Trang til at elske og elskes var saa store - Dog, vi have vel allerede citeret flere Steder af dette Skrift end vi maaskee burde, vi ville endnu kun bemærke, at skulde en Moder, en Søster med blødende Hjerte og taareblændte Øine, føle sig for dybt og rystende grebet ved at læse denne lille Bog, da glemme de ikke, Døden er, som vor store Digter siger, et bittert Blund, men et Blund, paa hvilket Evigheden følger. Døden var vistnok det Bedste, der kunde blive Worm til Deel. Da Visby den sidste Morgen spurgte ham, om han var vis paa, nu aldrig at ville synde meer, dersom Livet uventet blev ham skjænket, svarede han Nei, Gud bedre det, jeg føler godt, at jeg er saa svag, at jeg vilde synde igjen, derfor er det meget bedre for mig at jeg døer! Vi ere ganske af samme Mening som den Hr. V. udtaler, da Worms Søster, efter erholdt Audients hos Hs. Majestæt, heller ikke havde været istand til at udvirke nogen Naade for sin Broder, hvilket Resultat snarere syntes at glæde end bedrøve Worm selv. Han forekommer mig i Sandhed, erklærer Hr. V., nu saa fattet paa Døden og har saa aldeles sat sig ind i Tanken derom, at jeg næsten troedet vilde være ham en Forstyrrelse og Ubehagelighed, atter at skulle tænke paa Livet? - Med Hensyn til den bekjendtBloddrikning ved Worms Henrettelse siger, Den Frisindede". "Skjøndt overbeviist om dette afskyelige Middels Uvirksomhed i Slige Tilfælde, henregne vi det dog ikke til Overtro; men selv i saa Fald maatte vi jo kunne finde det undskyldeligt hos Almuen, paa en Tid, da selv fyrstelige Personer tage deres Tilflugt til overnaturlige c: unaturlige Midler. Af Kbhvnsposten" seer man, at Hr. Politiretsassessor Reiersen, Tilsynshaver med den uprivilegerede Presse i Hovedstaden, har fra høiere Sted erholdt en ikke gunstig Tilkjendegivelse angaaende hans Jkke-Beslaglæggelse paa det Nr. af Kbhvnspst., hvori Artiklen om Gouverneurens Bestræbelser for Uniformitet i den danske Armee var indført Som en Retfærdighedshandling fremsætter Kbhvnspst." den Anledning nogle bemærkninger om det høist besværlige og utaknemmelige Arbeide, der er uadskilleligt fra en saadan Foreviist Paategners eller Beslaglæggers Post. Hvad skal Assessor Reiersen vel gjøre?" spørger den, Gouverneuren er ligesaavel Embedsmand som enhver anden Embedsmand; altsaa ligesaa lidet som disse fritagen for offentlig Omtale, da der ikke existerer noget Rescript, der ophøier ham over Pressen. Assessor Reiersen maa altsaa, da Artiklen intet Lovstridigt indeholder, hvilket ogsaa er postsacto kan sees deraf, at der ingen Retsforfølgning er begyndt imod Bladets Redacteur, ved sin Paategning erklære: at han Jntet har imod Nummerets Udgivelse, hvilket ogsaa er skeet.