Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1801-11-13
Da Kongen den 29 f. M. kiørte til Parlamentet, bleve han ledsaget af en uoverseelig Mængde Mennesker, som opfyldte Luften med Glædesskrig over Freden. Kongen. tilkiendegav ved et bifaldsmil sin Fornøielse herover. Da han havde iført sig Parlamentsdragten, fulgte hans 6 Sønner ham til Tronen. Talen angik først Feiden med de Nordiske Magter, hvorom det hedder, at den er billagved en Konvention med Keiseren af Rusland, hvilken Kongerne af Danmark og Sverrig have viist sig beredvillige at tiltræde. Denne Konvention - siger Hs. Majestæt - sikkrer de væsentlige Rettigheder, som vikiempede for, tillige er der haaret Omsorg for, at disse Rettigheder (2) udøves paa en Maade, der falder de kontraherende Deles Undersaatters saalidet besværlig som mueligt. Derpaa yttres det Haab, at Fredspræliminarierne med den franske Republik vilde findes passende til Landets Jnteresse. For Underhuset beklager Hs. Majestæt, at et behørigt Freds=Etablissement, og de Omkostninger, som endnu en Tid lange nødvendig maae fortsættes i adskillige Verdensdele, giøre nye store Paalægruundgaaelige. Tilsidst roses den Taglmodighed og det Mod, som alle Folkeklasser have givet Prøver paa i de sidste besværlige Tider, og tilføies den Forsikring, at det er Hs. Majestæts første Ønske og inderligste Bøn, at hans Folk maae nyde fortient Belønning i Fredens velsignede Overflødighed, Handelens Tiltagelse, og især i en rolig Besiddelse af dets Religion, Love, Friheder og Konstitution, hvis Opretholdelse har været den store Gienstand for alle Anstrængelser. Herpaa toge Debatterne over Takadressen deres Begyndelse. Hr. For yttrede i en Slags Trium over sin Modstander Pitt sin uskrømtede Glæde over, at dette Land engang igien nød Fredens Velsignelse. Hr. Pitt fornøiede sig paa sin Side over, at dette var første Gang i hans Liv, at Fox stemte for en Takadresse med ham. Freden havde hans ubetingede bifald, skiønt maaskee af ganske andre Grunde, og han haabede, at Folkets Repræsentantere vilde vogte sig for unyttig Meningstrid, om nogle underordnede Dele, af Traktaten end ikke kunde fritages for Dadel. Af andre Tanker var den bekiendte Forfægter af Tyrekampene, Er krigsminister Windham. Som en sand Morderengel forbandede han Freden med Frankerig, kaldte dens Undertegnelse en undslettelig Plet i den Engelske Nationalkarakteer og sit Fædrelands Dødsdom (1) hvorfor han maatte anlægge Sorg i Glædens Huus, og føle Fortvivlelse der, hvor andre faae Haabets Kilde. Den eneste Grund, hvormed han understøttede disse svulstige Udbrud, var den Kiempemagt, den franske Republik havde faaet ved Koloniernes Tilbagegivelse. Da han ogsaa berørte et Rygte om, at man var blevet nødtvunget til at slutte Fred, for at redde Jrland og de Engelske Hovedhavne Portsmouth og Plymouth, saa erklærede Premierminister Addington dette Rygte for grundfalsk, da Engellands Hielpekilder endnu havde været tilstrækkelige til at fortsætte Kampen med Eftertryk. De erobrede Kolonier kunde aldrig have givet Engelland en Modvægt imod Frankerigs Magt. Pligt imod Konge, Fædreland og Menneskeheden, som for længe havde været et Offer for den ødelæggende Krig, havde ene tilskyndet til Freden. Klogest tænkte nok Hr. Sheridan, som erklærede sig af en modsat Tænkemaade baade med dem, der kaldte Freden ærefuld, og dem, der paastod, at man slet ingen Fred skulde have gjort. Den er en Fred - sagde han - hvorover Hvermand fryder, sig, men som ingen er stolt af just en Fred saaledes, som Krigen fortiente den. Tilsidst blev Takadressen eenstemmig bevilget, dog med den Erklæring af Banqvier Martin, at han derved ingenlunde frafaldt sit Ønske, at drage, dem til Straf, som havde styrtet Landet i Krig, J Overhuset (som Lord Nel som denne Dag første Gang bivaanede) skeete det samme med mindre Ophævelse. Hertugen af Bedford, den eneste af Oppositionen, som her talede, beklagede blot, at denne Fred, som nu foraarsagede saa megen Glæde, ikke før var bleven anseet nød, vendig. Dog vilde han dermed ingen Bebreidelser giøre de nyeste Ministre, som fortjente al Tak for den Alvorlighed, hvormed de havde arbeidet for Freden.