Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-14
Den blev af Pave Leo A. overgivet en Cardinal Laurentius til Undersøgelse, men efterat Christians Actor, Poul Andersen, saavelsom Legaten, havde været flere Gange i Forhør, raadte Cardinalen til Forlig. Paven selv bekræftede de opsatte Forligspuncter, og baade raadte og indstændigen bad Kongen om, at antage samme. Men Christian, der følte det Fornedrende i at indgaae Forlig med et Menneske, som, ikke nøjet med at have plyndret hans Undersaatter, endog misbrugte hans Fortrolighed til at vorde hans Forræder, forkastede Tilbudet, og Sagen blev uafberaaber sig deri paa de 1120 Goltgylden. han havde betalt Kongen, og det aabne Brev denne havde givet derfor, at ingen skulde lægge ham hindringer i Veien; at han havde erfaret, at Kongen vilde tage Halvdelen af det, han i de tre Riger havde samlet, og at Moder Sigbrit skulde have sagt: at dersom hun var Konge, skulde hun lade Legatte med alle hans Folk drukne, og fratage ham hans Gods og Penge. Tilsidst giver han Kongen at betænke, hvad det har at betyde, at anholde Legatens og den hellige Kirkes Gods, for hvilket han har to Steder at staae til Ansvar for for Guds Domstol, og dernæst det apostoliske Kammer, som nok vil vide at faae Sit igjen i Tiden, og det mod Aager. gjort. Arcemboldus blev af Paven siden udnævnt, først til Bisp af Novara, og siden til Erkebisp af Mailand. Hans Broder blev vel holdt i 3 1/2 Aar i Fængsel i Danmark, men slap da ogsaa fri Vi have dvælet noget længe ved denne den sidste Afladskræmmer i Danmark, fordi Afladet, eller det Middel, hvorved det apostoliske Kammer søgde at brandskatte hele Christenheden, var een af de kraftigste og vigtigste Aarsager til Reformationens Fremme; thi det var ikke blot i Danmark og Sverrig, men ogsaa i Tydskland, hvor denne Handel paa een og samme Tid (1517) med lige Jver blev dreven, hist af Arcembold og her af Johan Tetzel, en Dominicaner. Vanskeligt er det at bestemme, hvor meget Legaten indsamlede i Danmark, men at det maa have beløbet sig til en betydelig Sum, derom kan der aldeles ikke være nogen Tvivl. Alle vore Historieskrivere, saavel de ældre som de nyere, sige, at Arcembold betalte Kongen 1120 rhinske Gylden for Tilladelsen, at sælge Aflad, men ingen af dem har lagt Mærke til, at Legaten i sit Brev til Kongen nævner rhinske Golt (Guld) Gylden, som gielde over1/2 mere end en simpel Gylden. En Sum af 1120 Guld Gylden var altsaa temmelig betydelig paa de Tider, og deraf kan man slutte, hvor indbringende Aflads=Handelen maa have været. Det var overalt mere Pengesværd end rede Penge, Legaten samlede, og i det fattige Sverrig lod han sig nøie med Jern, Smør a., der siden blev gjort i Penge, for hvilke der kjøbtes Vexler, som sendtes til Rom. Maaden, hvorpaa Aflad blev indsamlet, caracteriserer ganske Tidsalderens dybe Vankundighed, endskiønt Mange dog allerede den Gang indsaae det Uværdige i en saadan Fremgangsmaade, thi naar Arcembold selv taler om de store Farer),) At Afladslegatterne vare udsatte for mange Ubehageligheder, det seer man af Tetzels Behandling i Leipzig. En Herremand spurgte ham: om han ogsaa for Penge kunde faae Aflad for de Synder, han havde i Sindeat begaae. Da Tetzel svarede ja, og Herremanden havde aftalt Pengene, lagde han sig i Veien for ham, tog alle hans Penge fra ham, og pryglede ham dygtigt, sigende: "det under hvilke han indsamlede Gods, som han kalder det, saa kan det vel neppe forstaaes anderledes, end at den fornuftigere Deel af Folket, og deriblandt den mægtige Sigbrit selv, ansaae den hele Handel for en privilegeret Plyndring og Legaten for en bestallet Røver. Jmidlertid gaves der dog Enfoldige nok, der betragtede det pavelige Aflad, som et meget beqvemt Middel til at blive af med virkelige eller indbildte Synder. - J alle Kjøbstædskirker var oprettet et Kors med en Kiste, hvori Pengene kunde lægges, og paa alle Kirke døre blev der opslaaet Afladsbreve og lovet Syndernes Forladelse til Enhver, der lagde noget i Kisten. Afladsbrevene vare alle forfattede i Kræmmerlatin efter en Formular; som en Mærkelighed ville vi anføre her Jndholdet deraf: Niels Persen med hans Huustro Maria Nielsen, som have kjøbt dette Brev for - , skulle være fuldkommen absolverede fra alle begangne Synder, hvor gruelige de end maatte være, ligesaa fra dem der ellers ere den pavelige Stoel forbeholdne. Dog undtages herfra; fiendtlige Anslag mod Pavens Person, Mord og Vold paa Biskopper og andre Prælater, (Konger og Fyrster nævnes ikke, Forfalskning af pavelige Breve og Buller, Vaa dens og andre forbudne Tings Overbringelse til de Vantroe. Jøvrigt skulle de igjen være satte udi samme uskyldige Stand, som de vare udi Daaben. Denne Naade skal vare indtil deres Død, da Helvedes Porte skulle være tillukkede for dem, og Livets Dørre staae aabne. Skiærsildens Straf skal være dem eftergiven. Fremdeles skulle de og deres Forældre, som ere døde i den hellige Kirkes sande Tro og Enighed, have Deel i Kraften af alle Messer, Bønner, hellige Forretninger, Faster, Almisser, Tugtelser, Pillegrimsfarter og andre gode Gierninger, der i den stridende Kirke ere skeete, eller i Fremtiden skulle skee *). De var den Synd, jeg agtede at bedrive og for hvilken jeg har tilkjøbt mig Absolution. Det er ikke usandsynligt, at det gik baade Tetzel og hans Principal Arcembold ved adskillige Leiligheder ikke bedre. Dette grunder sig paa Læren i den catholske Dogmatik: at mange Helgene og Andægtige skulle have Tilladelse til at vælge sig en Skriftefader, efter Behag, enten af seculære Præster eller af regulære Munke af Tiggerordenen, som paa det kraftigste kunne tilgive dem Synder, og foreskrive den gavnlig Poenitence, og som altid skulle meddele dem Alterens Sacrament, efter Forlangende. Denne skal ogsaa have Magt til at forandre deres Løvter, og dispensere dem, det være fra det Løvte, at reise til det forjettede Land, indtræde i geistlig Stand, eller aldeles at bevare deres Kydskhed. Da man erfarer, at i disse Lande ingen Olie voxer, saa skulle dette Brevs Eiere have Frihed, at spise i Fasten og til andre forbudne Tider, Ost og Brød, ja endog Æg og Kjød (forstaaer sig af deres eget og saafremt de have samme. Naar de vælge en Kirke i deres Hjem, for at gjøre Pillegrims farter did, saa skal det være ligesaa kraftigt, og skaffe dem lige saa stort Aflad, som naar Andre besøge Kirken i Rom selv (S. hverken her eller der, hverken i Ørken eller Kamret). Naar de døe paa en Tid, da der er anordnet et almindeligt Jnterdictum eller Ban, saa kan deres Liig, efter Kirkens Skik, eller paa Kirkegaarden, dog uden Følge, jordes, med mindre, at de selv have Deel i Aarsagen til Jnterdietum &c. - Ved et saadant Brev var befæstet et Sigillum, saa stort som en Krone, hvori St. Petrus med Løse Nøglen var aftrykt i rødt Vox. Et saadant Document drager Sløret fra Pavedømmet, og viser det bedre i sin hele Nøgenhed end en heel vidtløftig philosophisk Undersøgelse om dets Skadelighed. (Fortsættes.) Fra Ringsted.