Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-01-19
Offentlige Blade. Der gives Udtryk, hvorved de, der først indførte dem, tænkde ligesaa lidet som de, der siden af Vane og Efterlignelseslyst brugte dem. Blandt disse hører Benævnelsen offentlige Blade, Man skal have Møie ved at forklare, hvad man i vore Dage forstaaer derved. Der gives intet Blad, som trykkes i nogen anden Hensigt end den, at det skal være offentligt, og jo offentligere det er, desto bedre for dets Udgiver. Vel kan det ikke forbydes nogen Forfatter eller Redacteur, at lade sit Blad blive hemmeligt, men gaves derend en saa urimelig Fiende af Offentligheden, saa vilde hans Pung neppe længe udholde at bringe dette sit Had et saa bekosteligt Offer. Ethvert periodisk Blad, som i vore Dage trykkes, lige fra Vardshuus til Peking, maa være og er efter sin Natur offentligt. Der kunde imidlertid gives dem, der forstode ved et offentlig Blad det samme som ved offentlige Huse, offentlige Hauger &c., hvortil enhver tilstedes fri Adgang, men disse maa ikke glemme, at selv i denne Betydning Ordet offentlig et meget betinget; thi der maa altid gives visse Vilkaar, under hvilke man kan komme ind i offentlige Huse eller offentlige Hauger. Man maa f. Ex. ikke være beskjænket, ikke medbringe Hunde eller andre gjøende, bjæffende og bidende Dyr Derfor staaer der sædvanligen Vagt for enhver offentlig Hauge, som paaseer det Offentliges Tarv i saa Henseende. Selv paa Comoedieplacater, pleiede der, i det mindste i fordums Dage, at staae: "ingen Uberettiget indlades i Skuespilhuset. Sieldent saae man den Gang kjærede og begede eller jakkede Neptunister blande deres Tjærelugt i den aromatiske Duft, som i Thalias Tempel maa udbredes, for at smigre den ene Sands, medens man ofte mishandler den anden For saavidt ethvert Blad, der udgives offentligen, læses offentligen, kan dette Tillægsord altsaa vel passe ubetinget, men naar man udvider denne Betydning saavidt, at man vil det skal, som enhver offentlig Kro, endog være forpligtet til at modtage enhver Reisende, han være Bjørnetrækker, Lirendreier, Bissekræmmer eller andet lignende, ja endog Heste og Qvæg, saa tager man mærkeligen Feil. Saavidt kan og bør et offentligt Blads Offentlighed aldrig strække sig, om det end ved et Privilegium tilholdtes at indrykke selv de lystigste Sørgevers over Døde og de førgeligste Glædevers over Levende for Betaling; thi Exempli gratis, sæt at een af dem, der trække omkring med alskens sjeldne Dyr, kom til en privilegeret Kro, og forlangte Qvarteer for en Elephant, en Cameel, en Dromedarius, en Tiger eller Hyæne, saa gad jeg nok seet den Lov eller Øvrighed, der vilde tvinge Kromanden til at indqvartere saa glubske, farlige og overdreven Plads op tagende Dyr, hvortil han ingen Stalde eller Baase har Kunde han ikke med føje svare, min Kroer ingen Noghs Ark – mit Huus ingen Løve kule, Ethvert Blad er altsaa med Hensyn til dem der ville have deres Aandsfostere indqvarterede deri, baade offentligt og ikke offentligt, alt efter den Synspunkt, hvorfra Sagen betragtes Men hvad dets Læsning angaaer, da er det i en hver Henseende offentligt. Ønsker angaaende Skuespilhuset. 1) For at vinde Plads er i Parquettet i Skuespilhuset lige ved Indgangen anbragt Klapper til at slaae ned, som tjene til Sæder. Disse Sæder ere ikke allene ved deres Skjævhed høist ubeqvemme at sidde paa, men enhver, der maa lade sig nøje dermed, uleiliges ogsaa hvert Øjeblik, især mellem Acterne, af de Ud- og Jndgaaende. Enten maatte disse, paa en alt for stor Oeconomie beregnede Klapper, aldeles borttages, eller ogsaa maatte saa ubeqvemme Pladser overlades for ringere Priis end de øvrige. Overalt vilde det nok være godt, om Gangen kunde være ganske fri Tabet af 66 Pladser hver Spilleaften er for ubetydeligt, til at dette bør komme i Betragtning mod den store Uleilighed, derved foraarsages, og som i ulykkelige Tilfælde endog kan blive farlig.