Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-06-15
Den engelske Konges Sygdom, der i Begyndelsen ikke syntes at være af stor Betydning, har forværret sig saameget, at Kongens Livlæger, Si Henry Halford og Dr. Chambers, bleve den 7de kaldte til Windsor og maatte forblive der om Natten og en Deel af den næste Dag. Morning-Post erklærer imidlertid, at Sygdommens (Asthmaens) Symptommer ikke have viist sig saa heftige, som ved tidligere Anfald, og at Bekymringen kun er bleven forøget derved, at de af Lægerne anvendte Midler ikke saa hurtigt som ellers have bidraget til at hæve Ondet, hvad fornemmeligen synes at være betænkeligt med Hensyn til Kongens Alder. Coureren meddeler derimod, at Kongen befinder sig noget bedre, hvormed dog ikke skal forstaaes, at hans Sygdom ikke er af en alvorlig Beskaffenhed; men i den Alder, som han befinder sig, og ved den betydelige Grad af Svækkelse, som har betaget ham, kan man umuligen forudsige Noget og Følgerne. Den tilføier, at efter all Formodning ville Bulletius med det Forste udgives, hvoraf Publicum vil kunne hente nøie Kundskab om Kongens Tilstand. – Jfølge senere Efterretninger skal Kongens Befindende have forværret, - J Underhuset androg Sir A. Andrew paa den anden Læsning af hans Bill: om en strængere Jagttagelse af Søndagens Helligholdelse. Roebuck talede imod hiins Andragende, gjorde det høist latterligt og foreslog, at billen først om 6 Maaneder skulde forelæses. Han fandt det besynderligt, at den agtværdige Baronet kom enhver Session frem i Huset med sin Søndags Bill, endskjøndt at han vel vidste, at han vilde falde igjennem med den. Overhovedet kunde han ikke begribe, hvoraf det kom, at Prælaterne og Biskopperne ikke paatoge sig at reglere Søndagene, men overlode dette til Sir Andrew. Jmidlertid kunde han maaskee selv give sig Svaret: fordi Deres Herligheder vidste, at det vilde være en upopulair Forholdsregel. Hvert Aar bringer den agtværdige Baronet sin Yndlings-Bill i Forslag, og Oppositionen gjør sig Umage for at understøtte den, Begyndelsen; men naar det saa kommer til den anden Læsning, da lader man den falde hen til Jntet. Dette skal see ud, som Oppositionen bifaldt Sagen, for at give sig en Anseelse af Hellighed i Folkets Øine. (Bifald af Oppositionen.) Jeg optager dette Bifald som en Anerkjendelse af det Sagde, og der er ingen Tvivl paa, at Herrerne ønske at vælte det Slemme, at opponere imod Billen, paa de ringere Medlemmer i Huset, der sædvanligen understøtte liberale Forholdsregler. Sir Andrews Opførsel ved denne Leilighed erindrer mig om en Munk fra den ældre Tid, der, som Sagnet gaaer, sit hele Liv igjennem stillede sig paa en Støtte, hvorpaa de Ord vare indgravede: Et Tegn for Efterkommerne til evig Tid. Jstedetfor en Straf af 3 P. for enhver Forsømmelse af de Regler, som ere fastsatte i den agtværdige Baronets Bill, skulde han hellere have saa Dødsstraf. Naar Sir Andrev vil aldeles indføre jødiske Love, hvorfor gjør han os da ikke Alle paa eengang til Jøder, Jeg seer Jntet i Billen af Velgjørenhed, ærlig Handel, Sandhedskjærlighed og andre christelige Dyder, men den er heelt igjennem affattet i Overtroens Aand." Ved Afstemning blev Billen dog antaget til anden Læsning med en Majoritet af 11 Stemmer. – J Overhuset blev den 9de paa Lord Lyndhurst's Andragende den irlandske Municipal-Reform-Bills Henviisning til en Committee udsat til den 3die Juli ved en Majoritet af 85 Stemmer. (200 vare for og 115 imod Andragendet.)¬