Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-08-05
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. as Ros Ras Raa Sjette Aargang. No. af An Udgivet og forlagt af J. Werfel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Höeckes Enke Løverdagen den 5 Augustii, 1809. Drenge Slagsmaal. Jntet er almindeligere end at see to Drenge, omgiven af en Kreds Tilskuere, prøre Nævestyrke med hinanden paa offentlige Gader og Stræder. En saadan Hanekamp morer den sterklædte og velklædte Pøbel i lige hvi Grad, og aldrig er den gladere end naar begge Stridsheltene mishandle hinanden uden Barmhiertighed. Hoben forlader sjelden Kamppladsen førend een af Gladiatorerne, med en braadden Pande og Blodet strømmende ud af Næse og Mund, overlader sin Overvinder Krandsen. Vover nogen at adskille de skribende Parter, saa udsætter han sig for Pøbelens Forfølgelser, og lykkes det ham end at faae dem fra hinanden, saa nytter det sieldent meget: de Kjæmpende, der fuyse af Harme og brænde af Hevngierrighed, løbe hen en anden Gade, vælge der en anden Kampplads og fornye den afbrudte Kamp. - Saaledes er Mennesket sig selv ligt lige fra Peblingen indtil den Lærde, der arbeider til sin Slægts Fuldkommengjørelse. Allevegne slaaes og hugges man med Den og Røver, og allevegne findes Tilskuere Hobetal, der more sig ved at ægge de Stridende til at tilføie hinanden saa megen Fortred, som mueligt, istedet for at skille dem ad. Man laster Spanierne fordi de finde saa stor Fornøielse i blodige Tyrefegtninger. Men endnu har ingen opløftet sin Stemme mod de skjændige Drenge fegtninger, som næsten dagligen holdes paa vore Gader, hvor voxne og stundom saakaldte velopdragne Folk finde den inderligste Morskab i at see to Børn irriteres paa det uforsvarligste og for Narrestregers Skyld ofte tilføie hinanden en Skade, som de aldrig i deres Liv forvinde. Vil man endelig fornedre sin Menneskeværdighed, more sig ved at irritere levende Skabninger og see dem segne paa Kamppladsen, saa indføre man lange hellere Dyrefægtninger og lignende blodige Skuespil, der fornøie vor Dyriskhed, men afholde sig fra at gjøre Mennesker og især Børn til Gjenstande for denne cannivalske Folkeforlystelse. Den Skade, der flyder af saadanne Dyresøgtninger, er uberegnelig. Jkke at tale om det Amoralske i at more sig ved et saadant Skuespil saa bidrager det ogsaa til at fordærve den opvoxende Ungdom og ødelægge den herlige Sæd til Almueoplysnings Fremme, som i de senere Aar med saa store Anstrængelser er bleven nedlagt. Det physiske Menneske vænnes ved en saa tidlig Opirrelse til en Halsstarrighed og Hidsighed, som maa tiltage med Aarene. Drengen slaaer sin Cammerat eller Legebroder en blodig Pande for det mindste Ords Skyld; Ynglingen bliver til en Slagsbroder og Manden mishandler sin Kone, sine Børn, sit Tyende og er studs og grov mod sine Foresatte og dem han skal leve af, fordi hans Blod er bleven tidlig vant til at komme let i Kog og det bestandig ligger ham i Hovedet, at Næveretten ogsaa maa kunne gielde i Staten. Vilman gjennemgaae de fleste brutale Menneskers og saakaldte Slagsbrødres Liv, saa vil man finde, at Spiren til deres Halsstarrighed og Hidsighed lagdes i deres første Ungdom. J Almindelighed tage saadanne Folks Helteliv en sørgelig Ende. J de mangfoldige Slagsmaal, hvori de indlade sig, træffer det sædvanlig dog eengang, at de faae et Legemsmeen, som koster dem deres Helbred og omsider lægger dem for Tiden i Graven. De nyde ingen huuslig Lykke, de foragtes af alle gode Mennesker, og deres Børn slægte dem gjerne paa. Saa meget have de paa deres Samvittighed, der paa offentlige Gader og Stræder opmuntre og ægge Drengebørn til Slagsmaal! Endnu en anden skadelig Følge af disse Drenge fægtninger er den: at Æresfølelsen, denne vigtige Spire til saa meget Ædele og Stort, ganske drædes hos Barnet. Sielden bliver det noget Godt af den, der allerede som Dreng ikke undseer sig ved at slaaes paa offentlige Gader og i mange Menneskers Paasyn. Vee den, der gjør mindske Fordring paa Forstand og Dannelse, som irriterer saadanne ufornuftige Børn til at mishandle hinanden, og morer sig endog offentligen ved at være Vidne til denne Mishandling! Han er den værste Forfører paa Jorden, Mennesket er overalt den eneste Skabning, der kan henfalde til den afskyelige Last, af Skadefryd, at irritere sin Medskabning, og ingen Last virker skrækkeligere i sine Følger end den. Den forvandler det frommeste Dyr til et glubende Uhyre. En vis falsk Æresprippenhed eller Point honneur bliver derimod ved disse Slagsmaal meget almindelig blandt Børn af de lavere Stænder De omkringstaaende foles og ørkesløse Tilskuere tilraabe den meest glubske af Stridsheltene lydeligt Bifald. "Det var Ret! Dygtig, Frisk, Klø paa ere Udtryk, som kildre den taabelige Drengs Forfængelighed, og jeg har ofte seet en saadan Gladiator, skjønt med en blodig Pande, forlade Pladsen under de Omkringstaaendes største Beundring, stolt af sin Seier og fuld af Selvtilfredshed som en anden Cæsar. Hvad kan der nu blive af en saadan Dreng naar han voxer til Bliver han Professionist, saa slaaes han paa Kroen og i Verts huse med sine Cammerater og er en anden Jsmael, hvis Haand er imod hver Mand &c. Bliver han Soldat, saa forseer han sig saa lettelig mod Subordinationen og bringer sit Raufsiun, som Gall falder det, det skrækkeligste Offer. Sættes han til Studeringer, saa misbruger han sit Hoved og Talent til at forfatte Nidskrifter, Harlequinader, og lumske Angreb paa Medborgeres borgerlige og litteraire Ære, ender sit Liv som et elendigt Redskab i en vindesyg Bogtrykkers eller Boghandler, Haand, der opføder ham, som Spanierne deres Blodhunde, til Uskyldighedens Morder.