Berlingske Tidende, 1832-01-25
Udenlandske Efterretninger. Paris, den 14de Januar. Man troede først, at de Medailler, der nyelig bleve stiaalne fra Myntcabinettet paa det Kongelige Bibliothek, vare bragte til England, fordi den berygtede Mestertyv, som kaldes Bonnet, Rouge, og var den eneste, som man holdt for snild nok til at iværksætte et Tyverie af saadan Beskaffenhed og paa saadan Maade, er seet i England. Men siden blev man forvisset om, sat denne Person, hvis rette Navn er Toupriant, opholdt sig i England, netop medens Tyveriet skeete. Politiet har aldeles tabt Gierningsmændenes Spor. Nu holdes det for sandsynligst, at alle Monarchiets Guldmedailler, der kaldes medailles lingots og hvis Guldværdie beløber sig til 200,000 Fr., ere indsmeltede De antique Medailler, hvis indvortes Værdie ikke overstiger 100,000 Fr., endskjøndt de, som Curiositeter, vel kunne regnes til een Million Fr., formoder man, gjemmes til Salg i fremmede Lande til rige Samlere, hvis affecterede eller virkelige Lyst til gamle Mynter er større end deres Moralitet. Det ny Aar begyndte her med den før omtalte Opdagelse af sen saakaldet Carlistisk Republicansk Conspiration og med høist lidenskabelige Debatter i de Deputeredes Kammer angaaende Lovforslaget og Civillisten. Hvad hiin Sammensværgelse angaaer, da gjør man vort Politie Uret, naar man tilskriver dette samme, som en blot Opfindelse, for at gjøre sig gieldende, en Bebreidelse, som Oppositionsbladene af alle Farver med Bitterhed, gjøre det, thi disse see i hiin Begivenhed, ligesom i den siden laldeles glemte saakaldte Bonapartistiske Sammensværgelse, bloen Plan til at adsprede den offentlige Opmærksomhed og bortvende den fra andre Gienstande, særdeles i dette nyeste Tilfælde fra Discussionen om Lovforslaget angaaende Civillisten. Medens disse Blade ivrigen søge at gjøre en saadan Anskuelse almindelig, have de ei undladt at benytte den i Notre=Dame=Taarner, fundne Dolk og røde Hue som Midler til at give hele Begivenheden til Priis for det i Frankrige saa mægtige Ridicule, ved at kalde den en Melodrama Sammensværgelse. Proceduren for Retten vil maaskee gjøre det sandsynligt, at nogle forskruede Mennesker have ladet sig henrive til et isoleret og daarligt Fore agende ; imidlertid vilde det, formedelst Publicums nærværende Stemning og Pressens Tøilesløshed, vel have været raadeligere, at man ikke havde gjort saa mange Ophævelser i Henseende til denne Sag. J alt Fald kan den fordomfri Jagttager ikke ube liget samtykke den Mening, at man - som der siges i den ministerielle Bekjendtgjørelse - heraf atter kan skjønne Partiernes smægtighed, thi aabenbart fandt her jo intet alvorligt Parlieforsøg Sted, og slig isoleret Opbrusen kan med ligesaa sat Føje betragtes som et af den i Nationens Masse vedvasende Gjærings Symptomer. Om denne sidste Anskuelses Rigghed vidne ogsaa de Tumulter, der endnu finde Sted i Deparmenterne ; ligesom ogsaa den Storm, som paa samme Tid reiste sig i de Deputeredes Kammer angaaende Ordet Undersaatter, kiegnende Franskmændenes Forhold til deres Konge, og den derpaa fulgte formelige Protestation af næsten Halvdelen af alle de i hiin Session nærværende Deputerede, noksom tilkjendegiver, at Gemytterne i denne Forsamling, der udøver en paa hele Landets Stemning saa prædominerende Indflydelse, ingenlunde er paa Veien til Beroeligelse og Menings=Samdrægtighed. - J Øvrigt kan Udtrykket Undersaat, som ingen Englænder tager i Betænkning, at bruge om sig selv, med Hensyn til det Forhold, hvori han er sin constitutionelle Konge underordnet, fuldt vel bestaae med Frankriges forfatningsmæssige System; saa meget er i det mindste vist, at Oppositionen vilde være bleven sat i stor Forlegenhed, dersom Ministeren, i Stedet for at hilde sig i Theorier, hvis Forsvar udsatte ham for saa mange Ansægtelser, havde gjort den det simple Spørgsmaal, om den kunde nævne et andet Ord, der meer passende udtrykte Franskmændenes Forhold til deres constitutionelle Konge, Desuagtet bliver det tvivlsomt, om Grev Montalivet ikke havde gjort bedre i, strax at lade hiint Udtryk fare og derved undgaae en tom Ordstrid, der blot tiente til at lægge Forskjelligheden i begge de Fractioners Grundsætninger, i hvilke det Partie, der tilhører Revolutionen af 1830, nu er deelt, for Dagen med en Klarhed og Bestemthed, hvormed det ikke ved nogensomhelst Leilighed for er skeet i Kammerne. Høvdingerne for begge hine Fractioner i Deputeretkammeret, Hr. Casimir Perier og Hr. Odilon Barrot angrebe hinanden i denne Anledning paa en saa bitter, til Personligheder udartende, Maade, at der neppe er Udsigt til at de nogensinde i Fremtiden kunne virke forenede i eet og samme Ministerium. Hvilken af begge disse Fractioner engang vil seire, beroer uden Tvivl derpaa, hvilken af dem, der har Revolutionspartiets egentligen Pluralitet udenfor Kammeret for sig; ved dette Spørgsmaals Undersøgelse bør man ikke lade ubemærket, at, endskjøndt Deputeretkammerets venstre Side vistnok har talrige Tilhængere blandt Nationen, Frygt for fremtidige Rystelser dog ogsaa har skaffet. det ministerielle System et stort Partie, især i Middelstandens høiere og formuende Classe.