Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-10-30
Subskriptionsplan. Hvad vi elske, stræbe vi ogsaa at kjende, og vor Kierlighed stiger, ligesom dens Gienstand ved klarere Anskuelse bliver mere elskelig. Denne Sætning kunne vi ogsaa anvende paa en af de skjønneste Gienstande for vor Kierlighed, Fædrelandet. At undersøge, hvorfor vi elske dette, er ligesaa overflødigt som at bevise, hvorfor vi elske vore Forældre, vore Velgiørere, vore Ungdomsvenner. Vi bør vel ansee det for lige overflødigt at vise, hvormeget Krav det Land, vi skylde vor Tilværelse og Dannelse, har paa vor Deeltagelse; hvormeget vi bør undsee os ved at være uvidende om dets Tilstand nu og fordum; hvorlidt det sømmer sig for os, vidt og bredt at søge Kundskab om fremmede Landes Vilkaar, Sæder, Natur= og Konstskjønheder, og lade os af Fremmede underrette om disse Ting i vort eget Land, eller med Ligegyldighed undvære al Kundskab derom. Vi gribe gjerne enhver Leilighed til enten selv at besøge fremmede Lande, eller i det mindste af andre Reisende lade os fortælle løst og fast om disse. Dog var det vel ikke saa urimeligt, om vi ogsaa vidste lidt Besked om vort Fædreland, for at vi ei alt for heftigt skulle beundre udenlands, hvad vi med langt mindre Umage og Bekostning kunne finde hos os selv; og liden, Ære maa det bringe Nordboen, at have Øie for alt Skjønt, at prise alt hvad der tykkes ham at være herligt udenfor sit gamle Fædreland; og at oversee og ringeagte alt hvad som findes inden for dets Grændser. Saa har min Tænkemaade aldrig været. Jeg elsker mit Fødeland, og jeg vilde være stolt af at kjende det. Saavidt det stod i min Magt, har jeg i det mindste stræbt at udvide min Kundskab om saadanne Egne, hvorhen jeg havde Tid og Evne til at komme. Nogle Erindringer om hvad jeg der har fundet og seer, og Fremstillinger af Maaden hvorledes, og Skikkelsen, hvori jeg saae det, har jeg samlet, og agter at meddele dem til saadanne af mine Landsmænd, der finde Behag i at kjende nøiere til enkelte af Danmark mærkelige Steder og Egne, saavidt dette ved en andens Skildring kan opnaaes. Hvis ikke min Tiltro, at disse ei ville finde mig, ganske uværdig til Ledsager, har været alt for dristig, skal et lille Bind af saadanne Erindringer udkomme under den Titel, Ungdomsvandringer i mit Fødeland. Det vil omtrent komme til at indeholde følgende: 1) Erindringer fra en Reise gjennem Sjælland i Foraaret 1310. 2) Breve paa en Reise gjennem den sydøstlige Deel af Sjælland til Møen. Reise i Nordsjælland. 4) Breve fra Sorøe 1808. Min Hensigt er ikke, at vække større Forventninger, end jeg kan opfylde. Jeg formoder ogsaa, at de fleste, som interessere sig for deslige Gjenstande, vide hvad de omtrent af mig kunne vente; at jeg ikke lukker mit Øie hvor det kan see, men heller ikke søger at strække min Synsvide længere, end Naturen tillod mig det, og at Naturskjønhed, og historisk Jnteresse ere de Poler, imellem hvilke jeg helst bevæger mig, og hvor derfor ogsaa min Erindring helst dvæler. Bogens Størrelse vil blive 16 til 20 Ark og Prisen den nuomstunder sædvanlige, 7 tz. Arket paa Trykpapir og 8 s. paa Skrivpapir. De, som enten af Jnteresse for Skriftet, eller af Venskab for dets Forfatter, ville umaae sig med at samle Subskribenter, erholde de sædvanlige Fordeele. Subskriptionsplanerne, der kunne modtages paa Byens fleste Boglader, beder jeg, maa tilbagesendes i det seneste inden December Maaneds Udgang i dette Aar, enten til Hr. Bogtrykker A. Seidelin i store Kannikestræde No. 46, eller til mig selv. Kjøbenhavn, i October 1810. C. Molbech, Amannensis ved det store kongelige Bibliothek, Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.