Viborger Samler, 1849-07-19
Den 10de Juli er en Convention om en Vaabenstilstand, der tillige indeholder Fredspræliminarier, og omfatter flere hemmelige Artikler, bleven afsluttet og undertegnet i Berlin af den danske Underhandler, Kammerherre, Reedtz, og den preussiske, Hr. v. Schleinitz. – Jgaar den 15de har Hs. Maj. Kongen ratificeret Tractaten, og samme Aften afgik Kammerjunker Sick som Coureer med Dampskibet Ægir til Travemunde, medhavende Ratificationen, som Tirsdagen den 17de vil blive udvexlet mod Medcontrahentens. Selve Tractaten vil ikke kunne ventes offentliggjort, før man her har modtaget Efterretning om, at Udvexlingen af Ratificationerne har fundet Sted. (Fdl.)J Mandags Eftermiddag afgik Grev W. Plessen, tidligere Gesandt i Berlin – i en overordentlig Sendelse til Hs. Maj. Kongen af Sverrig og Norge, for at udbede sig Hs. Maj.s Medvirkning til Vaabenstilstands Tractatens Udførelse. (S. Bl.)At Danmark skulde i de afsluttede Conventioner have opnaaet Alt, hvad det kunde ønske eller have retfærdigt Krav paa, er vel under Europas nærværende Forhold ikke at vente, men vi ere forvissede om, at ligesom den nærværende Vaabenstilstands-Convention har den Fordeel, at være ledsaget af samtidigt vedtagne Freds-Præliminarier, saaledes er den ikke alene meget gunstigere for Danmark, end Malmøer=Conventionen af 26de August f. A., men i det Hele taget af den Beskaffenhed, at enhver besindig Fædrelandsven, der ikke vil gjøre sig Jllusioner om, hvad Danmark ved egne Kræfter formaaer, eller om den Hjelp, det skal kunne vente af de garanterende Stormagter, har Grund til at føle sig beroliget derved. (Brl. Td.) Vaabenstilstands- og Fredsbetingelserne skulle være ret heldige for Danmark. Jhenseende til Vaabenstilstanden, der vedvarer til den endelige Fredsslutning, fortsættes Blokaden af Tydsklands Havne, Rigsarmeen forlader Jylland, og Slesvig og besætter blot Holsteen, Danmark vedbliver at holde Als besat, et svensk Troppecorps besætter Slesvig, som bestyres af Danmark, Holsten derimod af det slesv.-holstenske Statholderskab, medens den russiske Flaade vedbliver at indtage en Observationsstilling ved Slesvigs Kyster. Jhenseende til Fredspræliminarierne, da hedder det, at Slesvig, adskilt fra Holsteen, forbliver i Realforbindelse med Danmark, Preussen betaler til Danmark 300,000 Rdl. for Jnvasionen i Jylland ifjor og 2 Millioner for Krigen iaar, desuden beholder Danmark Hertugen af Augustenborgs Godser, hvorimod Hertugen erholder 2 Millioner i Erstatning af Preussen. (Dvk.)(Af et Brev fra London af 5te Juli. – – Som De veed, ere Underhandlingerne her afbrudte, og Treschow enten alt reist eller i alt Fald ifærd med at reise hjem. Den sidste Act af dem skal være et Ultimatum af Bunsen fra den tydske Centralmagt, hvorefter man vilde gaae ind paa en Deeling, uden at der dog var angivet, hvor denne skulde skee; men netop denne Taushed turde maaskee antyde, at man nok vilde lade sig nøie med at faae lidt naar man blot kunde sige, at man havde faaet Noget. Jmidlertid ere altsaa Underhandlingerne forflyttede til Berlin og, som det synes, der begyndte paa den Basis, som oprindelig er tilbudt af det danske Ministerium i London, nemlig, at Slesvig skal udskilles som selvstændigt Hertugdømme. Da Reeds begjærede nøiere Udvikling af, hvad Preussen forstod herved, skal han have faaet en Note af følgende Jndhold: Slesvig selvstændigt mod Danmark selvstændigt mod Holsten 9: aldeles adskilt Administration og særegen Landsforsamling; dog skulde Armeen være fælles med Danmark, og Slesvig yde Bidrag til den danske Flaade, samt have fælles Repræsentation med Danmark i Udlandet. Men den slesvigske Deel af den danske Hær skulde danne et eget Corps, commanderet ene af Slesvigere og cantonnerende alene i Slesvig, hvor ingen dansk Soldat i Fredstid turde komme uden Landsforsamlingens Samtykke, og heller ikke maatte slesvigske Matroser udskrives til Flaadens Bemanding (for at de kunde hverves til den tydske,). Fælles med Holsten skulde forblive Kiels Universitet, Ridderskabets nexus socialis" og Overappellationsretten. Jngen Toldgrændse turde existere imellem Slesvig og Holsteen. Ved et fælles Universitet og en fælles Overdomstol vilde altsaa Lovgivningen vedblive at være fælles, og naar ingen Toldgrændse maatte findes mellem Slesvig og Holsteen, saa maatte den enten drages mellem Slesvig og Danmark, eller den kunde heller ikke bestaae mellem Danmark og Holsten, det vil med andre Ord sige, at, naar dette Land indtraadte i den tydske Toldforening, saa maatte Danmark følge med og blive de hamborgske Kræmmeres Opland. – Den 20de Juni skal Reeds, hvem dette dog var vel stærkt, have faaet nye Jnstructioner, som gik ud paa kun at slutte en Vaabenstilstand, under hvilken Slesvig Nord for Flensborg-Husum skulde besættes af svenske Tropper. Det kan maaskee være meget rigtigt for Øieblikket at foretrække en Stilstand foren Fred, skjøndt den første er meget kostbar og udsætter Afgjørelsen til den uvisse Fremtid; men det hedder, at denne nye Jnstruction skal have indeholdt en Jndrømmelse og en Paastand, som jeg synes meget lidt om, nemlig at Slesvig maatte bruge et eget Flag og at Christian den Ottendes" Vrag og Gesion skulde tilbagegives. Det Første forekommer mig betænkeligt, da en Jndrømmelse af den Art, selv om den kun er bestemt til at gjælde for Vaabenstilstanden, let vil forplante sig til Freden og i alt Fald altid vil erindres; det Sidste forekommer mig næsten barnagtigt, da denne Fordring altid vil kunne bringe Fred og Stilstand til at strande, og, selv om den opnaaedes, ikke havde den mindste Betydning; vi have dog ligefuldt tabt disse Skibe, om de ogsaa ti Gange leveredes os tilbage, og Tydskerne ville rimeligviis for ingen Priis opgive en Trophæ, hvoraf de have skrydet saameget. - Jeg er overhoved bange for, at vi i vor udenlandske Politik ere gaaede frem uden Plan og navnlig have skadet os ved at anmode snart den Ene snart den Anden om Bistand. For Øieblikket troer jeg saaledes ikke, at Ruslands Hjælp har bragt os nogen væsentlig Fordeel, men det er dog uden Tvivl denne, der har bevirket, at Frankerig er blevet lunknere imod os. Det var Frankerigs Trusler, vi skyldte, at Østerrig engang var vor Sag meget gunstig, men nu synes den franske Regjering bange for at have med os at gjøre, thi den tør ikke trodse den offentlige Mening, for hvem Ruslands Venner og Rusland selv ere omtrent lige gode. Jmidlertid troer jeg alligevel, at der endnu er mest redelig og gavnlig Bistand, at finde i Vesten, eller hos England, Frankerig og Sverrig, og at det var muligt at vække disse Magters meere levende Deeltagelse og virksommere Understøttelse, naar vi paa en høflig Maade kunde trække os ud af Taknemmelighedsforholdet til Østens Magt, som vi hidtil skylde overmaade lidt. – – – Det er ved at læse Efterretningerne fra Hjemmet ofte faldet mig tungt paa Sinde, at mange, altfor mange af mine kjære Landsmænd derhjemme, bære sig af ligesom Bonden i Fablen, der stod og ventede paa, at Floden skulde flyde forbi, naar de endnu stedse troe paa, at Tydskland og Alverden skal vende tilbage i sine gamle Folder, og de gamle Wienertractaterigjen tages op af Skuffen, og Slesvig altsaa blive heelt og holdent gjenindlemmet i den danske Stat. Nei, Forholdene have forandret sig, og man maa tage dem, som de ere. Kunne vi faae en god Deeling, saa er det nu den for os ønskeligste eller, om De vil, mindst ufordeelagtige Ende paa Sagen. Enhver anden Afgjørelse leder os ind i nye Vanskeligheder, hvorpaa der ingen Ende erFædrl.)at see. – - Nærmest i Anledning af foranførte Uddrag af et Brev fra London har man velvillig overladt os følgende Uddrag af et Brev fra Hamborg af 13de, der er skrevet af en Mand, som pleier at være vel underrettet om de politiske Begivenheder. – – – Nu imødesee vi da her med stor Længsel Blokadens Ophævelse; thi det er vist, at Vaabenstilstanden er sluttet den 10de, og at Blokaden skal ophøre og de tagne Skibe frigives paa begge Sider, saasnart Landtropperne have indtaget de i Conventionen bestemte Stillinger. Saa vidt jeg har kunne erfare, ere disse følgende: der trækkes en Demarcationslinie igjennem Slesvigs Fastland fra Øst til Vest, syd for Flensborg, men Nordvest for Tønder; Syd for denne Linie skal der staae 6000 Preussere, Nord for den 2000 Md. neutrale Tropper, man mener svenske, og paa Als og Ærø kunne de Danske have saamange Tropper, som de ville. Hvad forøvrigt Slesvigs Bestyrelse angaaer, da skal denne overdrages en Commission, bestaaende af en af Preussen og en af Danmark udnævnt Commissair samt en engelsk Opmand; Commissionen skal kun bestyre, men ikke give Love, uden forsaavidt nogle af de siden Marts 1848 udkomne Anordninger behøve at sættes i Udførelse; det skal nok ogsaa være overdraget Commissionen at komme overeens med Danmark om et eget slesvigsk Flag, der skal bruges under Vaabenstilstanden. Denne er sluttet paa 6 Maaneder og derefter med 6 Ugers Opsigelse. Fangerne (de politiske indbefattede) skulle snarest muligt udvexles i Flensborg og de jydske Reqvisitioner fra ifjor samt de iaar af Penge og Heste, men ikke af Naturalforpleining, erstattes inden 6 Maaneder. Dette er det Væsentligste af Conventionen, forsaavidt den har kunne komme til min Kundskab, hvilket naturligviis ikke er Tilfældet med nogle hemmelige Artikler, der skulle existere, og, som jeg formoder, bl. A. afgjøre visse mere delicate og personlige Forhold. Ligesaa lidt er jeg istand til nøiagtigt at meddele Dem Jndholdet af den vedtagne Protocol om en Fredsbasis, uden forsaavidt jeg veed, den gaaer ud paa, at Slesvig for den indre Lovgivning og Bestyrelse skal have sin egen Forfatning, dets politiske Forbindelse med Danmark iøvrigt ukrænket – altsaa noget nær det Samme, som den londonske Protocol af 13de Marts d. A. indeholdt, men som Preussen da ikke vilde ratificere. Desforuden skal Protocollen indeholde Noget om, at Slesvigs og Holsteens ikke politiske, men materielle Forbindelser dog saavidt muligt skulle søges vedligeholdte; men saavel den nærmere Bestemmelse og Udførelse heraf som den videre Forklaring af hiin almindelige Sætning om Slesvigs indre Selvstændighed skal lægges i Hænderne paa en Kongres af de store Magter, der tillige skal forhandle og afgjøre det danske Arvespørgsmaal, og disse Bestemmelser kunne altsaa endnu modtage væsentlige Forandringer. Med Hensyn hertil bliver det af stor Vigtighed, hvem der kommer til at repræsentere Danmark paa Kongressen, og Meget vil ogsaa komme an paa, hvorledes de europæiske Forhold (S. Bl.) til den Tid stille sig.