Aalborgs Stifts Adresseavis, 1823-02-24
Rusland. J den af den spanske Regjering, som Svar paa de 3 forbundne Magters Noter, udstædte Circelairskrivelse (ses No. 13 og 14 af denne Avis) beraabte Regjeringen sig især paa, at den Constitution af 1812, som den holder sig til, blev dengang garanteret af Rusland ved Tractaten til Welyky=Luky. Da det russiske Hof havde forudseet denne Jndvending, var allerede i Verona under 14de November bleven udstædt en Depesche som Svar paa den. Efterat deri er viist Skadeligheden af et Regjeringsystem, der er engang tilstæder Monarken frit at vælge sin Gemalinde og fordeler den offentlige Magt mellem 500 Autoritæter, hvorfor ogsaa alle de Lidelser, der trykke Spanien, uden Betænkning udledes af denne Statsforvaltning, hedder det i Samme angaaende den omtalte Tractat saaledes: "Da Tractaten til Welyky=Luky blev afsluttet, befandt Ferdinand VII sig i Fangenskab og der gaves i Spanien ingen anden Autoritæt, end de i Cadix forsamlede Cortes. Rusland, som dengang rustede sig mod den fælleds Fjende, maatte nødvendig forbinde sig med Spanien. Dette maatte det gjøre for sin egen Jnteresse Skyld, det maatte endelig ogsaa gjøre det for Spaniens Jnteresse Skyld, som ikke kunde erholde for megen Opmuntring, for megen Understøttelse. Men ved den daværende Tingenes Stilling, var enhver Underhandling med Kongen umuelig. Man maatte følgelig underhandle med Cortes, og ved Underhandlingen med dem anerkjende og garantere den Nationalregjering, som de just nylig havde skabt til Fædrenelandets Bedste. Paa den anden Side maatte denne Anerkjendelse og Garantie nødvendig have den Caracteer, som denne Regjering selv havde. Promulgeret under Kongens Fraværelse og Fangenskab, fordrede den Hans Katholl. Majestæts Samtykke, saasnart han blev fri. Den (Regjeringen, var derfor og kunde heller ikke være andet end provisorisk og betinget, da Tractaten af Welyky=Luky blev undertegnet. Deraf ogsaa det fra St. Petersborger-Cabinettet dengang meddeelte Garanties provisoriske og conditionelle Beskaffenhed. Denne Forbeholdenhed behøvede ikke specielt at udtrykkes, thi den fulgte nødvendig, uden udtrykkelig at være nævnt (implicite) af Tingens Væsen, som den angik. Og virkelig, hvorledes kunde Man stipulere en stedsevarende Garantie paa en Act, som en Tredie var berettiget til efter Behag at forandre og modificere? Denne Forandring gik uopholdelig i Opfyldelse, og Kongen afskaf sede, saasnart han var vendt tilbage til sine Stater, Cortesconstitutionen. Hverken Spanien eller Rusland beraabte sig dengang paa den i Tractaten af 1812 indeholdte Garantie: Spanien ikke, fordi det saae sin Monark bruge en Magt, hvis Lovmæssighed var uomtvistelig: Rusland ikke, fordi det vilde have tilegnet sig en Magt, større end Kongens, hvis det mod hans Villie vilde have forsvaret Cadixerchartet. Fra dette Øieblik af har Keiseren stedse anseet en Anerkjendelse og Garantie, der var stipuleret under Omstændigheder, hvor den var nødvendig, uden nogensinde paa ubestemt Tid at kunne blive forpligtende, lovmæssig og factisk for ophævet og tilintetgjort. Jøvrigt, om end denne Nullitæt ikke existeerte, eller laae mindre klart for Dagen, saa er Rusland for aaben, for oprigtig venskabelig sindet mod Spanien, til at en Tractat, hvorledes den end var, kunde bringe det til at ønske, at den Regjering skulde vedblive, der har paaført dette berømte og agtværdige Folk alle Anarchiets Rædsler, alle en blodig Revolutions Udsvævelser, og alle de Tab, som Forbrydelse, forenet med Uforsigtighed, føre med sig. Under saadanne Omstændigheder kan Hans Majestæt ingen anden Lov erkjende, end den, der er til Spaniens Held, og denne er og den eneste, han har besluttet at følge.