Viborger Samler, 1843-04-06
Udenlandske Efterretninger. Storbritannien og Jrland. London, den 28de Marts. J Søndags var Trængselen ved Indgangen til Tunnelen saa stærk, at man kun med Møie kunde komme ind i samme. Jgaar derimod var Trængselen ikke nær saa stor, og naar Nyhedens Jnteresse er forbi, vil Søgningen kun vorde jævn, da de to ligeoverfor hinanden liggende Qvarterer, som Tunnelen forbinder, kun have liden Samfærdselmed hinanden; først naar denne engang bliver levende, vil Tunnelen vorde flittig besøgt. J Sammenligning med Luften udenfor fandtes Luften i Tunnelen at være behagelig varm. Jndtræder Sommervarmen, vil det Modsatte rimeligviis finde Sted. Trykkende og indsluttet var Luften aldeles ikke, ei heller mærkede man til nogen Trækvind; Gaslysene brændte saa rolig som i et Værelse. Om der, naar Vognpassagen begynder, ikke vil opstaae Trækvind, er endnu uvist. Naar man kun af Tegninger kjender Tunnelen, forekommer den En lille. De tvende Buegange have en Bredde kun tilstrækkelig til at lade temmelig brede Vogne komme igjennem, med et Trottoir, som ikke er meget bredere end en Fodgænger behøver. Skulde Passagen nogensinde vorde betydelig, saa vil man vistnok blive nødsaget til at holde sig til den Buegang der er anviist for de Ind- og Udpasserende. De smaa Boder, hvori man betaler sin Penny, have et fattigt Udseende, der imidlertid forhøier Virkningen af Tunnelens storartede Proportioner. Det synes, som om man fra et høit Taarn skuer ned paa Skibet i en stor Kirke, og først efterat man er stegen ned af en lang smuk Trappegang, faaer man Tunnelen selv at see. Bekostningerne have langt oversteget de første Overslag; desuagtet har dette Kæmpeværk kostet mindre end de nu staaende Broer i den engelske Hovedstad. Skulde endog de under Arbeide værende Nedkjørsler for Vogne koste 50,000 Lstl., saa vilde Tunnelen desuagtet kun koste halvt saa meget (500,000 Lstl.), som den prægtige Waterloo Bro. Monomanien griber videre om sig. Saaledes har Biskoppen af Exeter maatte anraabe om retlig Beskyttelse imod en fantisk Geistlig, ved Navn Tucker, der har tilsendt ham flere Trudselsbreve af frygteligt Jndhold, og Oppositionsmedlemmerne ere nu ogsaa udsatte for de Vanvittiges Knive. Saaledes er en Daarekistecandidat, ved Navn Kelly, optraadt imod Lord John Russell. Denne Vanvittige paastaaer, at han ved Parlementsvalgene har gjort Lorden vigtige Tjenester, der ikke ere blevne betalte. Ved Trudselsbreve havde han forgjeves søgt at skræmme Lorden, desaarsag besluttede han at bruge Vold, og væbnet med en stor Forskærerkniv, banede han sig i en beruset Tilstand Vei ind i Underhuset for at angribe Lorden. Han blev greben og erklærede Politidommeren, at han kunhavde villet bede Lorden om et Adgangsskort til Galleriet, i Underhuset; Kniven havde han tilfældigviis havt i Haanden, da han handler med Knive. Hans Adfærd foranledigede Politidommeren til at forlange en høi Caution og Sikkerhed for hans rolige Forhold for Fremtiden. Jndtil Caution stilles, forbliver han i Varetægtsarresten. (Efter Andre er Kelly Spisevert.) Den vanvittige Stevenson er bragt til Bedlam. Da hans Haar efter Skik og Brug skulde afklippes, modsatte han sig paa det Alvorligste Opsynsmændene. Kun med stor Møie lykkedes det Officianterne at opnaae deres Hensigt. Meest dolerede han over at miste sit lange Skæg.