Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-11-02
Londonner-Koureren meddeler nu det indholdsrige og kraftige Svar, som Ministeren for de udenlandske Anliggender har tilstillet Konferentsen i Anledning af den 69de og 70de Protokol. Han søger først at afvise beskyldningen, at det Haa ger Kabinet forsætligt forhalede Underhandlingernes Afgjørelse, ved Punkt for Punkt at besvare det hertil henhørende Thema i Konferents=Protokollen. Jblandt andet hedder det: aldrig har det gjengjeldt de engelske Befuldmægtige, des aabne og fortrolige Meddelelser med Tilbageholdenhed; men heller aldrig vilde det afstaae den enhver Nation tilkommende Rettighed, ikke at tilstæde nogen fremmed Magt Adgang til dets indre Floder; altsaa vilde det ei heller give det belgiske Flag nogen Fortrindret hertil. Som Storhertug af Luxemburg maatte Nederlandenes Konge ansee enhver Jntervention som en Fornærmelse mod det tydske Forbunds Værdighed og Uafhængighed." Til Slutning hedder det endnu en piinlig Pligt har jeg at opfylde, den, at tolke Hs. Majestæts Kummer ved at see, hvorledes Man i den sidste Protokols Bestemmelser blot har taget Hensyn til Belgien. Jntet tales der om hans Opofrelser; men kun omde Hindringer, han lægger for Sagens fredelige Afgjørelse medens det findes ganske naturligt, at Belgien Jntet mere vilde høre, naar dets Gesandteres Fuldmagter vare udløbne: et Sprog, det mere egnede sig at føre til den vindende Part, end til den Berøvede. Efterat have opofret Dele af sit Rige og Halvdelen af sine Familie-Besiddelser, efterat have eftergivet Oprørerne en uhyre Deel af Statsgjelden og tilstaaet dem betydelige Handelsfordele, skulde hans Adfærd kaldes bedragerisk, fordi han ei vilde opofre sit trofaste Folks første Jnteresse, dets Uafhængighed, fordi han ei vilde sætte dets Tilværelse paa Spil og gjøre det til et Brændoffer for den forvirrede Tilstand, hvori Europa befinder sig." Ogsaa læses nu den Adresse, som begge Kamrene i Haag have indgivet til Kongen paa den af ham ved deres Aabning holdte Tale: "Aldrig - hedder det - have Generalstaterne nærmet sig til Tronen, gjennemtrængte af saadanne Følelser, som i dette Øieblik, da de see sig skuffede i det Ønske, at see en Ende paa den piinlige Stilling, hvori Fædrelandet befinder sig. Dog den moralske Kraft, som før har frelst Holland i svære Kampe, den findes endnu; Nationen er bleven sig selv troe og har bevaret den Stadighed og det Overlæg, der lettest beseirer ethvert Uheld. De Afgivter, Tiden gjør nødvendige, ville være svære; men ogsaa sin Eiendom vil Hollænderen ofre, hvor det gjelder Fædrelandets Ære og Uafhængighed. Denne opgiver Holland aldrig frivillig; for den har det for kjæmpet med høist ulige Kræfter Tyrkiske Anliggender. For, som Man formoder, at bringe det engelske Kabinet til at optræde som Mægler mellem sig og Nehemed, har Porten nu afsendt Fanarioten Hr. Mawrojeni som overordentlig Gesandt til London. Hanvar i sin Tid ogsaa befuldmægtiget paa Wiener=Kongressen, hvorfor der vistes ham den besynderlige Opmærksomhed paa hans Gjennemreise gjennem Bingen, at Fyrst Metternich lod ham som en Foræring sende et Antal Flasker Kabinets viin fra sin Kjælder paa det nærliggende Johannisberg. Ved de stedse betydeligere Fremskridt, Jbrahim Pascha giør, har den gamle Mehemed Ali nu spændt Buen høiere, og lader sig ikke, som for kort Tid siden, mere nøies med Syrien.