Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1773-12-24
Juule=Tanker. Med dybeste Ærbødighed og gandske henrykt hører jeg hiin Engle=Harmonie og disse mærkværdige Ord: Ære være Gud i det Høie, Fred paa Jorden, og i Menneskene en Velbehagelighed. Eder, Eder, J Mennesker, er i Dag en Frelser, den længst forventede Forløser, fød. Hvor vigtig maa ikke denne Begivenhed være, Himmelen selv helligholder den med mig. Og for Englene selv er denne en herlig og hellig Frydedag. De allersaligste Aander glæder sig over min Lyksalighed. Skulde ieg ikke selv føle til denne Glæde, Skulde jeg ikke fryde mig, Den angaaer jo mig? Mig til beste og Salighed er denne Frelser fød. De priisede Gud. Hvor stor, hvor uskatterlig maa ikke denne Velgierning være. Ak at denne Himmel=Jld maatte optænde mit forfrusne Hierte, at jeg kunne frembringe brændende Kierligheds og den største Taknemmeligheds værdige Offere for den uendelig elskende Gud, som ieg for denne uskatterlige Gave haver at takke. Englene glæder sig derover, at Gud haver beskikket et Middel, hvorved ieg fra al min Usalighed, kan blive befriet. Hvor oprigtig maa ikke disse salige Aander elske mig, Hvormeget ønsker de ikke, at see mig snart i deres lyksalige Tal, Hvormeget skulle ieg da ikke selv ønske, snart at komme i deres lyksalige Sælskab. Jeg siger endnu mere, Hvormeget skulle jeg ikke ønske, i de høie Himle, at tilbede den Gud, som har skienket mig sin ernbaarne Søn, med en hellig Taknemmelighed kysse min Forløsers Fødder, som af Kierlighed til mig er bleven et Barn, et Menneske. - Hisset i den mørke Stald, i den Krybbe, hvorved Fæet bliver bunden, ligger et Barn, som er fød, for i den allerhøieste Guds Navn, at udføre de vigtigste Forretninger i Verden, og bringe det menneskelige Kiøns Forbedringer i Stand; hvilken Forbedring, ingen Konge, ingen Philosoph. ingen Propher, eller noget blot Menneske, ia ikke nogen Engel var i Stand til at udføre. I Verdens dødelige Guder, J Mægtige paa Jorden, betragter dette Barn, som selv vil foreskrive Eder Love, paa det dybeste fornedre Eder som Syndere, som vel skal stadfæste Eders Høihed, og Herredom, men ogsaa formedelst nye Forskrifter indskrænke og forbedre dem. Seer dette Barn, som i Stedet for den fordiske Krone, hvilken I engang vist skal aflegge, tilbyder Eder evige Kroner, Falder ned for eders Konges Fødder; hylder og tilbeder ham med Ærbødighed! -J. Sandhedens Forfølgere, zittrer og hæver, thi han skal med sit Jernspiir sønderknuse Eder. - J, hans Korses Fiender, hvor ville J ikke forskrækkes, naar I engang skal see ham, som Eders Dommer siddende paa Thronen, bevæbnet med Magt og Retfærdighed. – J Viise og Kloge, seer dette Barn, som skal udføre Guddommens evige Raadslutninger, bekiendtgiøre de vigtigste Hemmeligheder for Verden, adspreede Vildfarelsers giftige Taage, og lykkelig bringe den menneskelige Forstand og Hiertes almindelige Forbedring til veie. Siden J i denne mørke Stald, ikke seer den ringeste Anstalt dertil, saa bedækker med Ærbødighed eders Ansigter, holder inde med eders Domme, og kiender, at Guds Anslag og Tanker ere fra eders Lærresetninger himmelhøit adskilte. - J, stolte Rige, betragter dette Barn, Seer Guds Søn, Verdens Herre, lærer her, at foragte den forfængelige Pragt, og alene udi Guds Villies Opfyldelse, og i Lydighed mod Gud, at søge eders sande Høihed. - J Fattige og Ringe, seer dette Barn i en nødtørftig Moders Arme, opløfter eder over eders Støv Eders Skaber selv er frievillig fattig. Seer, hvorledes Gud selv ærerreders Fattigdom, hvor høit han elsker eder, da han ved Engle selv lader for fattige Hyrder kundgiøre den første Efterretning om den, af saa mange Konger, forventede Verdens Frelsers Ankomst. Vel an, opretter eder, saa ringe I end ere, ved det store Haab. – J Frække og Følesløse, forskrækkes over dette Kierligheds Under, En i høieste Grad fornærmet Gud ombytter sin himmelske Throne, for hvilken Millioner Engle og Hellige tilhede, med en usel Krybbe. Ubekiendt for Menneskene, været af dem, for hvilke han haver skabt Verden, hvilke han nærer, regierer, og beskytter, ligger han her afmægtig, og ved Graad tilbeder sig Hielp og Forbarmelse af en skrøbelig Moder. Han blev et Barn, for ikkun at blive skikket til, i Tiden, at kunne udstaae de haardeste Lidelser, de største Smerter, og den piinagtigste Marter. O! lader eder bevæge. - Dig, store Gud, evige Forbarmer, al Jorderigs Dommer, ville vilære og tilbede, og, ved en hellig Vandel, lade see, vi ere dine Børn, for hvilke du selv blev et Barn. Dig ville vi love her med vore stammende Tunger, indtil vi med Cherubim og Seraphim i din Æres Himmel, blandt de salige Aander, skal bringe dig høiere og værdigere Lovsange, og uafladelig siunge; Ære være Gud i det høie (Taget af Hr. Commandeur Thuras lærerige og opbygge, lige Materier 1ste Deel.) Nyeheder.