Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-07-15
Den sidste Parlaments=Session, som blev afsluttet den 31te Mai varede vel ikke længe; men maae desuagtet, saavel formedelst de Gienstande som bleve bragte paa Bane og forhandlede i den, som formedelst Maaden, hvorpaa det skeete, holdes for at være den mærkværdigste og følgerigste som har fundet Sted siden Fredens Tilbagekomst De vigtigste Forhandlinger dreiede sig om de to Grund piller for vor Existens: Handel og Agerdyrkning og det Baand som holder begge sammen; nemlig vort Circulationsmiddel. De Omstændigheder under hvilke Parlamentet kom sommen vare vanskelige: Pengevæsnet var i Nød; Manufacturerne og Fabrikerne lede ikke mindre; med disse var det især galt, og det kunde ikke undgaaes at man fordet meeste gav Ministerne og deres liberale Handelsystem Skyld for den allevegne saa følelige Nød. Siden har man dog været billigere imod dem, og dette vil udentvivl endnu mere finde Sted, naar dette System bedre, har slaget Rødder og bliver i den Grad befæstet, at det kan frembære sine Frugter. Allerede i lang Tid have Ministerne, som ere opmærksomme paa Tingenes Gang, bemærket, at Englands Jndustrie formaaer kun saalænge at holde sig paa de udenlandske Handelspladser, som det kan være i Besiddelse af det paalideligste af alle Monopoler, nemlig det at kunne sælge sine Varer for godt Kiøb, fordi det da ikke har nødigt at frygte for nogen Concurence og da ikke trænger til nogen Bajonetter eller Toldamter til sit Værge. Tre mægtige Kræfter. Capitaler, godt Kiøb paa Brændsel (formedelst Steenkullene) og Maskinerierne have sat England i Besiddelse deraf. Men den tilveiebragte Fred og andre Landes concurrerende og stigende Cultur truede at berøve det dette Palladium (da Fastlandets Fabrikvæsen var kommet i Sving først ved Napoleons continentale System, og siden ved det prohibitive Systems Jndførelse i de største af dets Stater.) Begiærligen søgte disse Lande at tilvende sig Fordele, som denne Havet beherskende Øe har hidindtil været Besiddelse af, og syntes saameget mere at kunne giøre sig Haab om at deres medbeilende Bestræbelse vilde lykkes dem, som de besad et Fortrin, som England hidindtil manglede, nemlig Korn for godt Kiøb og derved en lavere Arbeidsløn. (Endelig komme Englænderne ud med Sproget. Sagen er indlysende. England har kun, som nogle mene, to Veie at vælge for at holde sin mercantille Storhed opret, enten at forandre sine Kornlove, eller en almindelig Søekrig, til den sidste Udvei ville vi ingen lunde slutte os af den Græske Protections-Act, af National-Forsamlingens Beslutninger i Epidaurus og af Lord Cochranes Expedition, og vi ville i den Henseende afholde os fra alt daarligt politisk Grillefængerie.) De Brittiske Ministre maatte derfor tænke paa, istedet for det System, som har hersket siden Dronning Elisabeths Tid, det saakaldte probibitive System, som til Skade for Consumenterne skaber konstige Priser, at indføre et andet, det beskyttende. (Protecting system) hvis Formaal synes i Almindelighed at gaae ud paa ved at formindske Priserne paa alle Ting at indføre en Production til billigere Priis, thi Middelpriserne af Consumtions Artiklerne i det øvrige Europa forholde sig til dem i England, som 1509. Ministerne have ingen Tid at give bort. Amerika havde tillige med sin Uafhængigheds-Erklæring ogsaa erklæret sig for en frie Handel og aabnede beredvillig sine Havne foralle Nationer, som vilde træde i Forbindelse med det. England havde af flere Aarsager ingen Leilighed til der som paa andre Steder at forskaffe sig Privilegier (undtagen i Brasilien.) Det maatte under samme Betingelser som andre indfinde sig i de Amerikanske Havne, og allene Godkjøbs Monopolet kunde i Tidens Længde sikkre dets Jndsindelse. Man begriber let, at man maatte gaae til værk med den største Forsigtighed ved at udføre en saadan kjæmpemæssig ved Englands indvortes Forhold dobbelt vanskelig Plan; thi ved Forandringen. af Producternes Værdie bliver tillige Værdien af de Capitaler, som maae anvendes paa at forskaffe. de forandret. Ministerne begyndte med at nedsætte betydeligt den høie Jndførsels Afgift, og som lignede et Forbud paa en stor Mængde Producter, og Fabrikmaterialier f. Ex. Viin, Uld, Silke, og s. v. Men saa forsigtigt de gik tilværks Skridt for Skridt, saameget de tiltraadte Speculanterne at være forsigtige, saa indtraf dog en Crisis som var langt mere alvorlig og betydelig, end man kunde have ventet det efter den Maade man gik frem paa Lyst til at profitere og Bestræbelsen for at komme hinanden i Forkiøbet ved at benytte Ophævelsen af de prohibitive Love tilintetgjorte de nærede Forhaabninger (det er derved at Handelstanden bliver farlig for et Land, naar, istedet for den velgiørende Handelsomsætning, at den vilde Speculations Handel tager Plads, uden at man derfor har nødigt at debitere med Montesqvien: le commerce polit les moeurs, mais il les corrempt.) Der bleve ingen Grændser satte for Speculationerne og Forsendelserne af Varer til Amerika (desuagtet bleve Forsendelserne af de Tydske Manufacturvarer fortsatte med Held.) J 1825 beløb Massen af de indførte Producter sig 60 PC. høiere end de man havde forbrugt Aaret tilforn. Man kan derfor ikke undre sig over, at der indtraf en Standsning i denne hidindtil mageløse Virksomhed og Priserne faldt just paa den Tid da man skulde betale de indkiøbte uhyre. Forraad af raae Materialier til den uhyre Mængde af forarbeidede Varer. Ulykken blev forøget derved at Forsendelserne til Amerika vare endnu ikke realiserede. Penge maatte skaffes tilveie under enhver betingelse; men Pengene vare overordentlige vanskelige at overkomme; da ikke allene Statslaanene; men ogsaa det uhyre Antal af Handels- og Speculations=Selskaber, som vare skudte i Veiret, som Svampe, og som tildeels forødte de indsamlede Biedrag til de afsindigste Foretagender, havde opslugt store Masser af Capitaler. Store Tab og Falliter kunde nu ikke undgaaes; thi med Crediten hensvandt ogsaa de Capitaler, som denne allene havde skabt og som udgjorde maaskee 2/3 af den rullerende Capital Der blev nu løbet ordentlig Storm paa Bankeerhusene, og alt hvad der kunde giøres i Pange blev gjort dertil. Man kan neppe troe at den Engelske Handelstand har udviist nogen rigtig Koldblodighed i denne Crisis, som den for størstedelen har selv skaffet sig paa Halsen ved sin ubesindige Crediteren og Speculeren. Til Lykke lider Statens Velfærde mindre ved saadanne Handelseriser end ved Krig og andre Omstændigheder, som angribe den i sine Kilder; men for Øieblikket ere Følgerne deraf nok meget følelige fordi de formindske Arbeidet og bringe en Mængde Værksteder til at gaae i staae, et Onde hvorimod det er uendeligt vanskeligt at finde et Middel. Den vanskelig ste Tid for Handelstanden synes dog endelig at være overvunden og den næsten aldeles hensvundne Credit at ville efterhaanden vende tilbage. For Ministerne er derimod det vanskeligste tilbage at giøre og dette er intet mindre end at afskaffe eller i det mindste indskrænke den Non-Importation Bill, den bekiendte Lov mod Jndførselen af udenlandsk Korn thi Prisen paa Kornet er Regulatoren for Prisen paa alle andre Ting. Kunne Ministerne derfor ikke faae denne sat ned, saa vil formodentlig deres hele System blive frugtesløst. Det er bekiendt hvor varsomt de ere gaaede tilværks i dette Stykke, og hvor bestemt de søgte ved den erholdte Tilladelse til at indføre et vist Qvantum Korn, at lægge den Beskyldning fra sig, at de allerede dengang havde i Sinde at ville angribe Kornlovene. Dog lader sig uden at være Prophet forudsee hvad der ligger i Tingenes Natur, og hvad der maae følge paa, naar det, som forhen er skeet, skal gaae sin naturlige Udviklings Gang fremad, og den engang fattede Plan ikke skal opgives. Ministrene have forholdet sig med stor Klogskab, og hvad der er endnu mere med stor Fasthed i Characteren (det er sandt.) Hverken Partie Jnterresse, eller deres Raaben, som befandt sig i en øieblikkelig virkelig eller konstlet Nød formaaede at bringe dem ud af deres Bane. Denne Fasthed og Conseqvence er en Borgen for deres tilkommende Forhold. De have sikkert kun villet give Landmændene Tid til at lade Handelstandens Forhold tiene dem til Exempel og til ved andre Planer og Foretagender at forebygge det Tab, hvilket den mindre Jndtægt som bliver en Følge af en meere frie Jndførsel af det udenlandske Korn, vil foraarsage dem. (Dette Stykke, som er aldeles overeensstemmende med dette Blads Forfatters Beskuelser og indeholder alt det som han har tænkt sig om dette for vort Fødelands Jnterrelse saa vigtige Æmne, kan tiene til en Undskyldning for at han i den forrige Aargang yttrede den Formodning at Kornpriserne vilde stige og fraraadte Landmændene fra at skille sig ved deres Kornforraad for alt for godt Kiøb; han feilede ikke at forudsee at Sagen vilde blive moveret i Parlamentet; men blot i at han troede at Maalet var hurtigere blevet opnaaet. Man har meget bebreidet ham dette Raisonnement, som man endog har villet giøre til en Spaadom, ligesom hans Troe at den overordentlige Frugtbarhed er en Gave, som ikke kan forundre os Mennesker i mange Aar, og man har endog beskyldet ham for at han har skadet mange Landmænds timelige Velfærd, som have sat Tillid til saadanne Forudsigelser. Dette sidste er nu slet ikke troeligt; thi hvorledes kunde man vente, at indsigt fulde Mænd ville i deres Velfærds Sag lade sig lede af en enkelt Journalists Raisonements. Men var det virkelig saaledes; havde disse Betragtninger bevirket at en Mængde Kornvarer vare blevne tilbageholdte i Landet, saa vilde Forfatteren betragte det som en af dette Blads heldigste Virkninger og inderlig glæde sig derover. Ved denne Leilighed kan han ikke forbigaae at yttre, at en vis Moderation i Domme over et politisk Blads Yttringer er ønskelig, saameget mere som en Skribent over Dagens politiske Forhold kan ikke altid fremsætte sin Mening i sin fulde Klarhed; han maae tage Hensyn paa mange Omstændigheder og være forsigtig i sine Yttringer; undertiden tillade ikke engang Conjuncturerne at han forsvarer sig mod de beskyldninger som giøres ham; og han maae i mange Tilfælde forudsætte Læsere, som kunne forstaae en halvqvædet Vise.) Hertil kunne føies følgende Yttringer i det Engelske Blad Representative: Endskiøndt de nu næsten tilendebragte Valg ere næsten blevne stærkere bestredne end man havde formodet, saa have de dog det Udmærkede ved sig, at det egentlige, ellers saa heftige Partiehad har denne Gang ikke viist sig (hvorfor ikke fordi det Engelske Folk er overbeviist om, at det nærværende Ministerium bestaaer af duelige og redelige Mænd, som ville dets sande Vel) Valgene have udviist Kiøbmandstandens vorende Jndflydelse. Naar man kunde beviise, at Landmandens Jnterresse stred mod Kiøbmandens saa kunde man vel forudsigt at den talentfuldeste Repræsentation i Parlamentet vilde være paa dennes Side. Vi holde derfor Qvæstionen og Kornlovene for at være afgjort med Hensyn til sin Grundsætning; temporaire eller permenente Forbud ville ikke længere finde Sted, og den opvoxende Stægt vil maaskee ikke engang give en varig beskyttende Jndførsels=Afgift sit Biefald. Ministerne, til hvilke Landmændene ville giøre vel i at holde sig, ville sandsynligen finde det vanskeligere at fastsætte en meget høi end en meget lav Jndførsels=Afgift. Men det er et Spørgsmral om Forandringerne i Kornlovene selv ville, naar de endog engang komme og siden de først komme saa sildigt, kunne bringe det Engelske Handels= og Manufacturvæsen i Ballance, Tiderne have unægteligen forandret sig. Man kan understøtte sin Tvivlen med nogle Ord i et andet Handelsbrev fra London hvori der yttre en Glæde over det Birmanske Riges Erobring og tilføies: at Storbrittannien kan maaskee derved i Fremtiden berede sig en Erstatning for det Tab, som dets Handel maatte kunde lide ved Udviklingen af det Europæiske Fastlands Jndustrie. Og hielper dette ikke heller som man dog bør haabe, saa ville vi overlade Læserne at gjette hvad der da kan hielpe.