Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1834-12-22
Det Pariser Publikum, som elske Forandringer, begyndte allerede at kjede sig over den store politiske Proces forPairsretten, paa Grund af dens Vidtløftighed og Langvarighed. Jmidlertid har Kammeret selv sørget for, atter at vække dets Deeltagelse, ved et lidet Mellemspil. Bladet "National, er nemlig, i sin ansvarlige Udgivers, Hr. Rouens Person, blevet stævnet for Kammeret, paa Grund af en imod samme i Bladet indført yderst fornærmelig Artikel, hvilket, da en slig Jndkaldelse for Pairskammeret saa at sige er noget Uhørt - det er kun skeet een Gang for - naturligviis har vakt en Deel Opsigt. Det er Grev Philip Segur, Forfatteren til det russiske Feldttogs Historie, som har fremkaldt denne Forholdsregel, idet han forlangte bemeldte Artikel oplæst, og Hr. Rouen stævnet for Kammeret til at staae til Ansvar for dens Jndhold. Man dømme som Man vil om Sammensættelsen af Pairskammeret, saa kan Man dog ikke nægte, at Artiklen indeholder den groveste Fornærmelse imod en ved Chartet helliget Indretning. Som en Prøve deraf anføres blot det Sted, der handler om Kammerets Rettighed til at dømme de politiske Anklagede fra Aprildagene. Et smukt Kapitel - hedder det - lod sig skrive om de Grunde, som kunde vise Pantekammerets Jnkompetence med Hensyn til de April-Anklagede. Disse Grunde maatte især søges i den formodede Partiskhed, som Kammeret nærer imod de politiske Meninger, hvortil alle de Anklagede, der samtlige ere fordums Julikjæmpere, bekjende sig. Kan Kammeret ansees som upartisk imod disse Folk, Det, der af Julirevolutionen selv behandledes som yderst mistænkeligt; det, som ved Julirepolutionen er berøvet sin Arvelighed, sine vigtigste Forrettigheder; det, som har seet sig stillet for Demokratiets Skranker; det, som meer end halvt overbeviist om Medskyldighed i Revolutionens Forbrydelser, ikke frikiendtes for denne Beskyldning, men kun benaadedes; det endeligen, som endnu hver Dag bæver, naar Julirevolutionen af det tilbagekræver Marskal Ney, ham, imod hvem dets Emigranter, dets Mænd fra Gent, dets Revolutions=Renegater, dets Lykkeriddere i Militair= og Civilstanden, have udøvet det meest oprørende Justitsmord? Nei! Disse gamle Bonapartiske Senatorer, disse forslidte Marskaller, disse General=Prokuratorer og Adelige fra Restaurationstiden, disse tre eller fire Minister Generationer, som under Nationens Had og Foragt ere styrtede, bedækkede med vort Blod, denne Samling, opfrisket ved nogle Notabiliteter, som Kongedømmet af 7 August stroede derind under den Betingelse, at de kun maatte aabne Munden for at sige Ja; dette Blandingsgods af forskjelligt artet Servilitet, kunne, for den evige Retfærdigheds og Efterverdenens Øie, og efter deres egen Samvittigheds Stemme, ikke ansees som kompetente til at dømme Mænd, hvem Man beskylder for at have villet sætte Juli revolutionens forventede Følger igjennem med Magt!" J ikke mindre skarpe Udtryk udtaler Bladet sig fremdeles imod Beretningen om Processen. Efter denne Forelæsning, som hist og her fremkaldte en uvilkaarlig Rødme paa de ædle Pairers blegnede Kinder, gik Man over til Segurs Andragende. Den Eneste, som tog til Gjenmæle derimod, var Vikomte Dubouchage, der meente, at Man burde henvise Sagen til en Jurys Paakiendelse; thi Jngen skulde tage sig selv tilrette, naar han ikke vilde mistænkes for at udøve Hævn, istedetfor Retfærdighed. Men de ærværdige Fædre vare af en anden Mening: de 119 Tilstædeværende besluttede Alle (med Undtagelse af Dhrr. Dubouchage, Grev Lanjuinais og General Excellmanne, som stemmede imod Andragendet, og den høitagtede Marskal Gerard, der afholdt sig fra al Deeltagelse i Afstemningen), at stævne Hr. Rouen for Skrankerne, hvor han har mødt og erklæret, ikke at maatte nævne Artiklens Forfatter; Ansvaret paatager han sig selv. Da han om Morgenen var bleven sat i Fængsel af Politiet for en anden Artikels Skyld, var han uforberedt paa sit Forsvar, forlangte derfor fire Dages Udsættelse, og sin i Fængsel værende Ven og Medredakteur Carrel til sin Forsvarer. Jmod det første Forlangende stemmede kun to af Kongens Adjutanter; det andet bevilgedes ligeledes, saafremt Politiet vilde paa den Dag lade Hr. Carrel ombytte Fængselet med Pairskammeret, hvilket ogsaa allerede er tilstaaet; og hermed slutter første Akt af dette Mellemspil Forresten har "National ingenlunde ladet sig skrække, men drager fremdeles tilfoldts imod adskillige Pairs, imedens den tillige erklærer, at den vel ikke behøver at bemærke, des at Gock som Marskal Gerard ikke kunne føle sig trufne ved de Kammeret i Almindelighed gjorte Bebreidelser. Den giver selv en Beretning om sin Proces, som den tillægger stor Vigtighed, fordi der handles om, hvorvidt det staaer Pairskammeret frit for, efter Godtbefindende at skalte og valte over Enhvers Formue, Frihed og Liv. Paa sin Anklager, Grev Segur, hævner den sig, ved at minde ham om hans Utroskab og Utaknemmelighed imod Napoleon 1814; Hr. Barthe, der af Pairerne skal have været en af de Jvrigste for Processen, minder den om, at han ikke allene har forsvaret den samme Rouen, hvem han nu skal dømme, for Assiseretten i Kolmar, som en af de Sammensvorne fra Be fort, men at han endog af ham er bleven optagen til Carbonari, og har i hans Hænder aflagt sin Eed paa evigt Had imod Kongedømmet. Efter "Messager" er Man paa Børsen af den Mening, at Fleerheden af Pairerne ville idømme Hr. Rouen Straffens Maximum: 5 Aars Fængsel og en Mulkt af 20,000 Fr. Dette er iøvrigt ikke den eneste Trykke=Proces, som i denne Tid har været forhandlet i Paris. Tribunen har tabt sin 102den Process, og Udgiveren, Hr. Bichat, er dømt til 1 Aars Fængsel og en Mulkt af 6000 Fr., for en Artikel, hvori han beskyldte Kongen for Utaknemmelighed imod Lafayette, Lafitte og Dupont de Pure, ja for at være middelbar Aarsag til den i Duel dræbte Dulongs Død. Hans Forlangende, at maatte bevise Sandheden heraf ved Dhrr. Lafittes, G. Lafayettes og General Bugeands Vidnesbyrd, afsloges, paa Grund af Kongens Uansvarlighed. Under Processen kom General=Advocaten Hr. Plougoulm og Tribunens Advokat, Hr. Ledru=Rollin, i en saa heftig Strid, at den sandsynligviis vil have en Duel til Følge. Endeligen er Hr. Simon, Udgiveren af Charivari, dømt til eet Aars Fængsel og en Mulkt af 5000 Fr., for sin Haandbog for Prindser, som Anhang til Haandbog for Konfectbagere."