Aalborg Stiftstidende, 1836-08-01
J en Skrivelse fra Dr. med. Helser, dateret ElDer ved Euphrat, den 16de Mai 1836, hedder det iblandt Andet: "Flere Omstændigheder hindrede de tvende Dampbaades Fuldendelse for Begyndelsen af Marts, en af de fornemste var den i Aar usædvanlig hyppige Regn; vi havde endog Snee, der blev liggende flere Dage. Dette blødgjorde den lerede Jord i den Grad, at Dampkjedel Vognene, der bære en Vægt af over 3 Tons, sank i Dyndet indtil Axlerne og med Løftestænger maatte arbeides ud Tomme for Tomme, indtil man endelig fik det Jndfald, at foretage Transporten om Natten, da Jorden paa den Tid var tilstrækkelig frossen til at bære denne Tyngde, Det lyder rigtignok besynderligt, at man i Syrien venter paa, at Frosten skal gjøre Veien fremkomme lig; men det er en Kjendsgierning, at vi fandt Landet over al Forventning koldt, og, da vi ikke vare forberedte derpaa, lede vi meget mere end i vort nord. lige Hjem. J Staden Antab, nogle Mile Norden, for Birigik, hvor Hestene sank 2 Fod dybt i Sneen havde vi i Januar Maaned 57 Fahr. Kulde. Men min egentlige Hensigt er, at fortælle om vor interessante Fart fra Port William til El Der, en Strækning af 300 engelske Mile, der i de sidste Par Aar. hundreder ikke er bleven beseilet af noget Menneske Den 19de Marts begyndte vi vor egentlige Fart. Den største Vanskelighed laae ikke i en absolut Mangel paa Vand, men i de mange Sandbanker, der, deels synlige, deels skjulte under Vandfladen, danne vidtstrakte Øer, og det paa Steder, hvor man mindste venter dem. Floden, der med Nød og Neppe har slynget sig ud fra Taurus, er en rivende Bjergstrøm den fører en stor Masse Flintesteen og Sand med sig, som den afvexlende afsætter og bortskyller, og saaledes forandrer sit Leie hvert Aar. Paa manges Steder, hvor Floden er 1 til 2 engelske Mile bred, er det allervanskeligst at finde den rette Dalvei. Ville bleve tvende Gange siddende paa en Sandbanke, men o længere vi kom frem paa Strømmen, desto bedre blev Farvandet. Den 22de Marts ankom vi til vor i første Station i Gørluk, en ubetydelig turkomanisk Telt=Landsby. Landet, som vi gjennemskare, var paa nogle Steder malerisk, og vilde have været det langt meer, hvis Træer og Cultur oplivede de paa begge Sider henløbende Bjergkjæder. Egnen erindrer om Rhinen i dens øvre Deel, hvilken bemærkning allerede er gjort af Oberst Chesney, som deler Euphrat i trende Afdelinger, af hvilken den første gjengiver Rhinen, den anden Donau og den tredie Nilen. Ved Floden finder man overalt Ruiner fra en ældre, for disse Egne lykkeligere Tid, men de ere vistnok saa gravede af Aartusinder, at deres oprindelige Form neppe kan gjenkjendes. Landet viser paa begge Sider brede, frugtbare Sletter, hist og her opdyrkede; men ved Sarazat nærme de hvide Kalkfielde sig til hinanden og danne en snever Canal. Ogsaa her saae man overalt Ruiner, overalt Spor af Oldtids Civilisation; Fieldene ere paa mange Steder gjennemskaarne, og vise galleriartede Udgravninger, men ogsaa hyppigt udvidede Huler, hvori Trogloddyt-Arabere endnu drive deres Væsen. Den 28de kom vi til Nidschim Kala, en godt vedligeholdt prægtig Bygning fra Sarazenernes Tid, men Sandsynligviis hvilende paa ældgamle Fundamenter, da vi nemlig opdagede her en Gjennemgang paa den mesopotamiske Side, og kunde paa samme Side forfølge den romernske Vei til Carrha (Heran). Det synes at have været Militair=Veien fra Hieropolis. Jblandt Araber line gaaer det Sagn, at en underjordisk Gang fører fra Custel til Mesopotamien. Vi forefandt vel 100 Fod dybe Gange; men det lader til, at disse have været Udfaldsporte. Den 31te Marts havde vi det Uheld, at støde paa den ovenomtalte Sandbanke, hvor vi maatte opholde os længe, indtil vi d. 19de April naaede Bales. Denne Plads var oprindelig bestemt til at danne det engelske Establissement, da den kun er 16 Mile fjernet fra Aleppo; men dens aldeles forladte Beliggenhed, der giver den til Priis for de mægtige Anaze-Araberes Horder, bevægede OberstiChesney til at vælge Birigik. Vi bleve i Bales indtil den 7de Mai, da vi ventede alleslags Provisioner fra Aleppo. Thi fra nu af vare vi henkastede i Ørkenen og indskrænkede til os selv og vore egne Hjælpemidler. Farten gik nu langt hurtigere; Floden, træder ud i en umaadelig Slette, og en yppigere Vegetation kommer frem. Alle store og smaa Øer (den ved høit Vande fordetmeste ere oversvømmede) ere tæt bevoxede med høie, smukt formede Tamarint Træer og en Art Poppel, imellem hvilke Brombær, Buske, Asparagus og Smilax snoe sig og danne er uigjennemtrængelig Kratskov. Denne er opfyldt med alle Slags Dyr, de hyppigste ere dog Vildsviin, der i utrolig Mængde drive uforstyrrede omkring, især ved Bales. Schakaler og Ulve hyle hele Natten igjennem omkaps, og kom om Dagen endog nogle Gange ind imellem Hestene. De første Løver findes ligeledes ved Bales, og beboe fra denne Plads af Euphrats Bredder; hidindtil have vi dog ingen seet. Euphrats Farve er eiendommelig; den er smudsig rødbruun, og overgaaer langt Elben i Styghed. Den 9de Mai seilede vi til Ragca (det gamle Nicephorium), nu en jammerlig, i Ruiner liggende arabisk By. Hvo skulde tænke, at her var Sædet for Videnskane, og at Harunel Raschid, Almamuns Søn, endog opførte et astronomisk Observatorium her, Den 12te Mai gjorde vi en lang Tour til Zelebis, eller Zenobias Casteller, hvilket Navn allerede tyder, paa, at Stedet hidrører fra Palmyras blomstrende Tider. Hiin commercielle Stads Jndflydelse strakte sig vistnok hertil og over Floden, der paa dette Puncto strømmer imellem parallelløbende Bjergkjæder; Palmyra ligger kun 5 arabiske Dagreiser derfra. Begge Slottene, men ganske i Ruiner, ere byggede af store Blokke, bladformet, endnu glindsende og halvt gjennemsigtigt Gips, hvorfor de ogsaa af Araberne kaldes Marmorstaden. Dette var det meest romantiske Punct paa vor hele Reise, skjøndt Byen danner et frygteligt og vidt Øde. Basalt-Blokke ligge henslængte i alle Retninger og fremvise en saadan Formation, der ellers kun sees paa Bjergenes høieste Spidse. Den 15de Mai ankom vi endelig til Els Der, efter en Fart af 50 Mile. Det er den første beboede Plads paa hele Touren, rigtignok en elendigt opkastet, i smaa, terrasseformige Hytter afdeelt Jord høi, men dog en Plads med Bygninger; hidtil saael vi kun sorte Telte. - Hiin store Opgave, at bringe Undernes og Rigdommenes Land nogle tusind Mile, nærmere til det lille, Alt beherskende Europa, synes saaledes Opløsningen nær. (Dagen.) Ræder og Smith.