Berlingske Tidende, 1780-05-01
Om Faareklipning. Jet kongelige Landhuusholdings Selskab har udsat det Priis=Spørsmaal til Besvaring: Hvorvit det i Dannemark er mueligt og nyttigt kun eengang om Aaret at klippe Faarene. J Anledning heraf har man begyndt at anstille en Prøve. Da det, som derved er erfaret, synes at love en merkelig Nytte for Landet, i Fald Faarene blev kun klippede eengang om Aaret; men Formodningen eller Visheden om denne Nytte skulde meget kunde bekræftes, i Fald flere Forsøg bleve gjorte paa samme Maade, som det her anføres, saa har man herved vildet bekiendtgiøre Forsøget tilligemed det derved erfarede. Man udsøgte i forrige Aar 4 Lam af almindelig sjellandsk Art, og saavit mueligt af lige fiin Uld, til at giøre Prøven med. Afdisse, som man, i den Orden de her nevnes, vil kalde 1, 2, 3 og 4, blev de 3de klippede den 9de October sidst paa følgende Maade: No. 2, nemlig, blev klipper gandske, Nr. 3 kun paa den ene Side, saa nøiagtig som mueligt lige meget afklippet og lige meget Uld levnet til den anden Side. No. 4 blev derimod halv klippet tvers over paa begge Sider fra Halsen af, og Ulden efterladt paa Resten No. 1 blev uklippet, som det man vilde see Uldens fulde Vext, paa til Sammenligning mod de andre. Ulden af No. 2 og 1 Pd. 3 Lod. Den af Nr. 3, som var afklippet, 13 Lod, og samme Vægt havde den halv afklippede Uld paa No. 4, hvilke begge sidste Lams Uld ikke var just saa fiin, som de første tvendes, fordi de ikke vare at faae anderledes i Naboelauget, og man vilde dog Forsøget skulde skee hos en Bonde og uden stor Konst eller Vidtløftighed. Da Lammene vare klippede, blev de overladte til Vinteren, og Eiermanden paa samme Maade som Resten han havde, mod Løfte, ikke at lade dem mangle noget, men at de skulde nyde eens god Foering med de andre ham tilhørende, hvilket og saa meget hellere er siden bleven iagttaget som man vedste, at Mangel paa Foering kunde volde, at Ulden affaldt, saa Forsøget derfor allene kunde blive desmindre fuldkommen. Foruden den Efterretning man nu og da havde om dem, at de Vinteren igiennem befandt sig vel, saae man dem nu den 17 April derpaa, og forefandt dem saaledes: Paa No. 1 var Ulden særdeles lang, hængte bag til ned til Hasene. Faaret, skiønt af sædvanlig Vext, lignede ikke de andre, men syntes, undtagen paa Halen, meere engelsk end dansk. For Følelsen var Ulden feed i Bunden og særdeles. blød, for Øjet langt tykkere og finere end Eieren eller hans Kone paa samme Art Faar hidindtil havde seet den. Paa No. 2 var Lodden, som sædvanlig, kort, saae kun maadelig ud af Fiinhed og var ikke mindre end seed at føle paa Paa Paa No. 3 var Uldens Længde, Tykhed, Fiinhed og Godhed mod Loddens meget forskiellig bedre, dog ikke saa fuldkommen som paa Nr. 1. Hist og her i Ulden hængte som lange tynde Marlokker, hvilke dog ikke vare saa stærk vedhængende, som Ulden selv. J Lodden saaes vel ikke dette; men den faldt dog noget klottet. Faaret var og aftaget i Vexmod det det var ved Vinterens Begyndelse, da det som et at de beste Lam blev udsøgt af en Flok af Naboens. Den ulige Varme, som det har haft efter Klipningsmaaden, har formodentlig foraarsaget dets Aftagelse. Paa No. 4 var Lodden lig No. 2, ikke ujevn som paa næstforrige. Ulden var derimod i Længde og Tykkelse temmelig lig No. 1, men lidt mindre fiin end dettes, som en Følge i sær af dets Natur.