Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-12-16
En Abyssinisk Præst fortalte mig, at de vare komne til Abyssinien da Jerusalem blev ødelagt af Romerne, (det samme have de Abyssiniske Præster fortalt andre Reisende; men de Falaschas selv paastaae, at de ere indvandrede paa Salomos og Rhoboams Tid, men den første Fortælling er saavidt sandsynligere, da deraf kan forklares, at de have beholdet deres gamle Had til Kristendommen, og have ikke villet ladet sig omvende med de øvrige Abyssiniske Jøder.) Abyssinierne holde disse Falaschas ligesom Mahomedanerne, og selv andre Kristne for Hermestre (Boudas). - Den 13de Mai 1830 skriver Missionairen videre: Jeg er i denne Morgenstund kommen til en af de Falaschas Byer. De bragte mig strax til deres Rabbi. Den gamle Mand skielvede af Frygt og kunde ikke sige et Ord. Jeg bad ham vise mig nogle af Jødernes Bøger. Først bragte han mig en Psalmebog, hvori mange Hymner stode som de Kristne havde tilføiet, ogsaa Oudasse Mariam og med en kristlig Doxologie i Slutningen; i Navnet Faderens, Sønnens og den Helligaands. Derpaa viiste han mig en Bog, bestaaende af to Deele; hvoraf den første handlede om Sanbat(saaledes kalde de Kristne i Abyssinien Søndagen og Jøderne deres Sabbat) som forestilles at disputere med Gud til Menneskenes Fordeel; hvoraf Forfatteren uddrager den Slutning, at Sabbaten maae holdes hellig. Den anden Deel bar det Navn: Gorgorii Prophetie. Derpaa viste han mig en anden Bog uden Titel, som handlede om Stiernerne; jeg formoder at den var Henochs Bog, (et opdigtet Skrift); jeg kunde ikke finde nogen Mening deri. Tilsidst bragte han mig en liden Bog skreven med Æthiopiske Bogstaver i de Falaschas Dialekt. Jeg spurgte denne Rabbi, af hvilken Stamme, han var. Han svarede: af Levis. - Gives der sagde jeg, ikke i Abyssinien Jøder af andre Stammer f. Ex. af Judas. Han svarede: vi ere af Juda Stamme. Hvorledes svarede jeg, J have jo nyelig sagt, at J vare af Levis. - Rabbi: vor Fader Jacob havde 12 Sønner, 5 gav han Jndaden Konge, og 5 Levi den Præst. Deraf kommer det at vi ere Konger og Præster. Jeg, naar kom Eders Fædre første Gang til Abyssinien, Rabbi de kom hertil med Menelaus, Konge Salomos af Jsrals Søn. (Dette er mærkværdigt nok, i det gamle Testamente læses ikke noget om at Konge Salomo havde en Søn af dette Navn; men i Maccabæernes anden Bog 4 og 5 Capitel forekommer noget om en Jøde ved Navn Menelaus, som handlede meget slet mod sit eget Folk.) Jeg, naar forvente J Messias. Rabbi (han forstod mig ikke) sagde: der ere endnu 622 Aar til Verdens Ende. Jeg, hvormange Aar tælle J siden Verdens Skabelse? Rabbi. 7338. Jeg J vide udentvivl, at Moses taler om en Prophet lig ham selv, hvilken skal komme og som bliver kaldet Messias af David og Propheterne, naar skal han komme, Rabbi: vi troer at det vil blive Theodorus. Jeg, naar troer J, at han skal komme, En ung Falascha: om 7 Aar. Rabbi: Vi vide intet derom, nogle sige at Tidspunktet er nær forhaanden; andre at den er langt borte. Jeg have J ingen Bøger i det bebraiske Sprog. Rabbi. (han studsede lidt) jo vi have Loven; dog have vi i disse uroelige Tider skiult den med nogle andre Bøger i det Muselmanske Qvarteer. Da det truede med Regn, og de Falaschas ikke gierne tillade en Kristen at komme ind i deres Huus, saa maatte jeg afbryde Samtalen og gaae hiem. Den 20de Juni 1830. J denne Morgen modtog jeg et Besøg af en Falaschakone, som i Gon dar bliver betragtet som Dronning for de Boudas (Hermesterne), Ligesom mange andre gamle Jødekoner jeg kiender, besidder hun megen Hengivenhed for sit Folk og dets Lov, forbunden med megen Livfuldhed. Hun kom for at spørge mig, om jeg ønskede at see en lærd Falascha. Da jeg sagde ja, lovede hun at bringe den lærdeste Præst i Thelga (de Falaschas Hovedstad) til mig, flere Personer vare tilstæde. En Mand som bildte sig ind at være Lærd, begyndte at dissputere med bende; men hun bragte ham til at tie. – Den 22de Junii. - Denne Morgen kom Jødinden med hendes Søn til mig. Alle Folk i Huset bestormede mig med Bønner og ikke at lade hende komme derind, fordi hun var den frygteligste af Here ne. Man fortalte mig, at disse Hermestre kunde forvandle sig til Hyæner, og deres Fiender til Køer, Katte og selv til Steene, at naar de bleve anklagede og stillede for Retten, give de dem deres gamle Skikkelse igien; at de kunne drikke deres Fienders Blod i den største Afstand indtil de Ulykkelige døer af Mathed. Nogle af de Tilstædeværende vare bange for min Sikkerhed; men de fleste meente dog, at de Boudas kunde ikke giøre en Mand noget som kiender Bibelen - Den 28de Junii. - Jeg havde mange Folk omkring mig, Jøder, Muselmænd og Kristne. En Geistlig, som var i mit Huus, sagde til to Falaschas: at alle Medlemmer af deres Sekt vare Boudas. De stakkels Falaschas bleve meget stødte derover. En af dem svarede alvorligt og værdigt: Vi ere ikke Boudas; vare vi det ogsaa saa maatte J dog bevise det; thi naar J paastaae noget, som J ikke vide, saa er det det samme som J aflagte et falsk Vidnesbyrd. Desuden om der endog gives Boudas, saa troer J dog vel selv, at de kunne ikke giøre noget mod Guds Villie, følgeligen kunne de ikke giøre Dem noget Ondt, som bære en sand Tillid til Gud. Eders ugrundede Frygt for de Boudas viser kun, at det mangler Eder ganske paa Tillid til Jsraels Gud. Herpaa vendte han sig til mig og spurgte: om han ikke havde Ret. Jeg blev forbauset over hans Veltalenhed og tilstod i andres Paabør, at han havde Ret. Men jeg kunde ikke erfare noget videre af dem om de Falaschas, paa alle mine Spørgsmaal svarede de Vi vide det ikke; J maae spørge en af vore Lærde derom. Gobat har imidlertid indsamlet i Abyssinien følgende Efterretninger om de Falaschas: De ere et meget roeligt Folk, og meere arbeidsomt end de øvrige Abyssinier og have bygget alle Huse i Gondar; dertil dog meget fattige, da disse ofte fratage dem deres Qvæg. De føre ingen Vaaben; den Frygt som Folket har for dem som Here mestere beskytter dem, (alle maae dog ikke være saa bange for dem.) Naar de have havt noget at bestille med Kristne eller Muselmænd, saa bade de sig og skifte deres Klæder, inden de gaae hiem til deres Huus. De ere meget uvidende, og paa faa Undtagelser have de samme overtroiske Begreber, som de Abyssiniske Kristne; men kun afpassede til deres Jødedom. De leve aldeles afsondrede fra de Kristne, saa at disse ikke kiende deres Sæder og Levemaade. De boe i Nærheden af Gondar og i Thelga, Nordvesten for Søen Tang (altsaa sikke for de Gallas.) De tale en Dialekt, som hverken ligner det Hebraiske eller de Æthiopiske Sprog; dog tale de fleste af dem Ambarisk. Uagtet de ere meget uvidende, saa har jeg dog talt med nogle af dette Folk, som vare vel bekiendte med Moses Bøger. (Da Hr. Gobat ikke bemærker, at de kiende noget til de øvrige Bøger af det gamle Testamente, mon de da ikke ere Samaritanere, hvilke, som bekiendt, allene antage de 5 Moses Bøger for kanoniske, Ellers læser man i 2 Kongernes Bog 25 Capitel V. 25 og 26, at der undvege efter Jerusalems Erobring ved Nebucadnezar mangfoldige af JnddaRiges Jndvaanere til Ægypten, under Jsmals Befaling; disse kunne videre have udbredet sig til Æthiopien.) De tillade ikke Kristne at komme ind i deres Huse; men staae mere i Forbindelse med Mahomedanerne. De forsørge deres Fattige og tillade dem ikke at tigge. (Rimeligen komme de blot til Gonder for at søge Arbeide. Førend det lykkes en Reisende at komme til Tichelga kan man ikke saa noget at vide om deres Regiering, om de have et Tempel, foretage Offringer, og om deres hellige Skrifter, som de sikkert skiule. Det kommer nu an paa om Hr. Ruppel, som nyelig er kommen fra Abyssinien, veed at fortælle os noget mere om dette mærkværdige Folk).