Berlingske Tidende, 1836-06-10
London, den 31te Maj. - Parlamentets Møder aabnedes igjen i Gaar. J Underhuset tog man atter fat paa Sagen om Dublins nuværende Repræsentanteres, de Herrer Wests og Hamiltons Valg: Spørgsmaalet havde nemlig været, om den af OConnell indbragte Petition mod Valget skulde antages eller ei. Toryerne søgte at sætte det sidste igjennem. O'Connell beraabte sig nu paa, at Undersøgelses Committeen selv havde erklæret, at det ifølge Vidnernes Udsagn var klart, at mange af de Herrer, West's og Hamiltons Vælgere vare bestukne, men dog havde Committeen intet Hensyn taget hertil. Det var nødvendigt at komme paa Spor efter, fra hvem Bestikkelserne vare udgaaede, og dertil bød netop Petitionens Antagelse en Leilighed, der ikke burde forsømmes. Uagtet denne Forklaring erklærede General-Procureuren, at de bestaaende Love forbøde Petitionens Antagelse, og tilføiede, at han i det foreliggende Tilfælde beklagede meget, ej at kunne føre Sagen til et andet Resultat. O'Connell tog derpaa sin Petition tilbage; men Husets Taler yttrede Adskilligt mod Undersøgelses=Committeens uheldige Kjendelse, som han kaldte det. Et af denne Committees betydeligste Medlemmer, Hr. Boung, som især havde viist sig tilbøielig til at tage Torv-Candidaterne i Forsvar, søgte i denne Anledning at retfærdiggjøre Committeens dengang tagne Beslutning, nemlig at tilbagevise Vidnendsagnene om Bestikkelse, derved at Jngen havde forlangt at man skulde tage Hensyn til disse Vidnendsagn, hvorimod dog O'Connell paa det Bestemteste erklærede, at Committeen afgjort havde vægret sig ved at indlade sig paa hine Udsagn, uagtet hans (O'Connells) Advocat havde forlangt saadant. Discussionen truede med at føre til fornærmelige Yttringer mellem de Herrer Young og O'Connell, og ved sit Veto gjorde Husets Taler derfor Ende paa Sagen. – Dernæst kom O'Connells Forslag om Overhusets Reform paa Vane. Hr. Price, som for Pindse havde forkyndt en Motion om, at dette Forslag skulde stryges ud af Listen, tog sin Motion tilbage, da han af sine Venner var blevet overtydet om, at en formel Hindring laa samme i Veien, og da han ikke ved en formel Feil vilde forstyrre et Spørgsmaal af en saastor Vigtighed. Lord John Russell erklærede, at han vilde tale mod O'Connells Forslag, til hvad Tid end samme foretoges, da han ansaae Opretholdelsen af Overhusets nu bestaaende Orden for uomgjængelig nødvendig; men derhos yttrede han, at Retten unægteligt tilkom Underhuset, at gribe Jntiativet ved Forslag, der sigtede til en Reform af Parlamentets andet Huus. – J Begyndelsen af Mødet havde Husets Taler meldt, at en Petition fra en Kongelig Autoritet i Jrland (the Clerl of the Crown) mod O'Connells Valg i Kilkenay var indløbet, og Lord Stanley havde meldt, at han i Anledning af den, til den 25de Juni fastsatte anden Læsning af den irske Tiende-Bill vilde forlange Tilladelse til at indgive en særdeles Bill til de irske Tienders Forvandling til en Grundskat, og til en bedre Fordeling af de geistlige Jndkomster i hiint Land. - Sir Robert Peel indbragde en Petition fra Quoffih Aberrappo, Cape Coast's Konge, og fra det omliggende Land paa Africas Kyst, hvori der forlanges Beskyttelse af det frie Samqvem med Bristols og Liverpools derhen handlende Kjøbmænd. J Overhuuset forekom der i Gaar slet Jntet, der kunde have Jnteresse for Udlandet.