Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-06-17
J Nr. 95 af Stiftstidenden har en Jndsender, G., leveret nogle bemærkninger til mit Jnserat i et tidligere Nr. af dette Blad om Kirkesangen i Nykjøbing. Skjøndt Hr. G. indrømmer mig Ønskeligheden af mit Jnserats Formaal, Forbedring i Kirkesangen, har han dog opponeret imod flere af mine der udtalte Meninger. – Min Paastand, at musicalsk Dannelse ved Siden af en Dannelse som Lærer billigviis ikke kan fordres, troede jeg maatte gives Medhold af Enhver, der til musicalsk Dannelse, forlanger Mere, end taaleligt at kunne spille et Jnstrument, eller idethele at behandle Musiken con amore, og ikke om Maal. Til Sangunderviisning udfordres et fiint Øre, Stemme for Sanglæreren er ikke noget Væsentligt; den vilde ikke forslaae langt blandt mange Stemmer; Sang læreren skal være lutter Øre, og dertil forstaae at føre Hr. Braase mangler ingenlunde Sangstemme, og har han end ikke forhen været fast ansat som Sanglærer, saa er det dog Flere bekjendt, at han tidligere har underviist i Sang, ligesom han har havt den bedste Leilighed til at uddanne sig selv i denne Egenskab ved i flere Aar at freqventere saa bekjendte Mesteres som Sibonis, Zincks og Krossings Sangøvelser; at han er en dygtig Anfører, har han oftere givet Beviis paa. Altsaa, om ikke en ubændig Begeistring, har jeg isandhed stor Agtelse for Hr. B. som Musicus, hvilken Hr. G. gjor mig den Glæde at deele, og vi ere atter enige. Latinskolens Disciple have alt eengang holdt Sangprøve med deres nuværende Lærer, og give nu snart, ved Skoleaarets Slutning, atter en Sangprøve, hvortil jeg vilde ønske at Hr. G. vilde møde, og da sammenligne Borgerskolens Sang, med Latinskolens, og er han en Kjender, kan jeg næsten ikke tvivle om, at Hr. G. tredie Gang vil være enig med mig, ved at ønske Hr. B. overdraget Sangunderviisningen i Borger- og Friskolen og Ledelsen af Kirkesangen. - Jeg har, ved at regne Kirken mit Forslag til Udgift, tydelig forekommet enhver Tanke paa at fradrage Skolens ældste Lærer, Hr. Hansen, Noget af hans ikke store Jndtægter, og derved ligeledes viist, at det ikke er min Mening, at Hr. Braase skulde have Tillæg til sit Arbeide uden Løn. Hans faste Løn som Organist er kun 80 Rbd. og extra Betaling, naar en enkelt Gang Orgelet bliver spillet udenfor Gudstjenesten, saa det var vistnok i sin Orden at ønske den Mand, der ved sin Duelighed og Flid som Musiklærer virker meget Godt for Byen, lidt meere fast Fortjeneste, for at man kunde beholde ham. Det skulde Jngen glæde meere, end Jndsenderen af disse Linier, om Byen, kunde lønne sin Skoles Lærere rigeligt. Hvor meget det er i Forældrenes Jnteresse at Lærerne med et sorgfrit Sind kunne kaste dem med al deres Tanke paa Skolen, indsees let, og selv de Borgere, som bidrage til Skolen uden at have Børn i den, vilde ved dens Fremgang faae stigende Jnteresse for den og gjøre sig en Glæde af yde større Bidrag. Men i denne Sag er Alting dødt. Borgerne bidrage deres Skjærv; men Jngen veed Noget om Skolen. En Huusmoder, har i dette Blad yttret Ønske om en Haandgierningsskole for Pigebørn, som udgaae fra Asylet; hun har altsaa ikke vidst, hvad Jndsenderen har hørt og herved meddeler til hendes Efterretning, at der alt skal bestaae en saadan Haandgierningsskole i Forbindelse med Friskolen. Man kan rigtignok ved den offentlige Exammen høre Examinationen; men kunde Borgerne, som yde deres aarlige Bidrag til Skolen, ikke forlange, at de af deres Meborgere og Medbidragende, som danne Skolecommissionen, af og til gave en Beretning om Skolen og dens Tilstand, og derved søgte at vække Jnteresse for en Jndretning, der er af saa stor Betydning for Communen, Jsandhed, det vilde være gavnligt, om Hr. G., der synes at vide Mere om Skolen, end vi Andre, vilde give et Exempel ved at meddele os adskillige saadanne Efterretninger og Skolen, som han seer vi savne. J de tvende Beretninger i Stiftstidenden angaaende ver nye Assistents-Kirkegaards Jndvielse omtales det Kirkegaarden omgivende støbte Jerngitter som "smukt og smagfuldt. Det har undret Jndsenderen, at ingen af de ærede Anmeldere har fundet sig foranlediget til at nævne den Mand, der har udført denne for det hele Anlæg unægtelig saa væsentlige Prydelse, medens man dog, og det med fuld Føie, har nævnt den dygtige Gartner, der har ledet de dette Fag vedkommende Arbeider. Gitterværket fortjener vistnok fuldkommen de af Anmelderne brugte Betegnelser og er tillige solidt. Det er udført af en af vor egen Communes Beboere, Hr. Jernstøber Bruun, der ved Driftighed og omhyggelig Udførelse af de ham overdragne Arbeider stadig søger at hæve sit Establissement til en værdig Concurrent med Hovedstadens, ved de mange der forefaldende betydelige Arbeider understøttede, større Jernstøberier. Det er netop ved Arbeider af større Omfang, som til Ex. det ovennævnte, at han skal see sig istand til efterhaanden at udvide sin Virksomhed og forskaffe sig Anerkjendelse og sit Establissement Anseelse. Det er jo en gammel Mening, at det Smaa, det Simple og Dagligdags, næsten ligemeget i hvilket Fag, nok lader sig udføre i Provindserne; hvad der derimod gaaer blot ganske lidet udenfor, vi ville ikke engang sige over det Almindelige, duer ikke, naar det enten ikke kommer fra Udlandet, eller idetmindste fra Kongens Kjøbenhavn. Er der end ofte nogen Grund for denne Mening, saa er den dog nok oftere grundet paa en Vildfarelse, som man vel bedst hjælper Folk ud af ved at vise den Exempler og nævne Mesteren. J denne Betragtning er det ogsaa at Jndsenderen har nedskreven disse faa Linier. Det kan dog ikke nægtes, at Haandværksflidens og Jndustriens Opkomst i Provindserne har en af sine værste Fjender i den Fordom, der saaofte uden Nødvendighed bringer Folk til at forskrive langveis fra, hvad de kunde bestilt og erholdt ligesaa godt, ligesaa billigt og maaskee meere efter deres Ønske i den Commune, hvori de opholde sig. Det er derfor ikke mere end billigt, at man stræber at bekæmpe denne Fordom overalt, hvor der er Leilighed dertil. Høistærede Hr. Ven (, af dansk Samfund), Af Stiftstidenden No. 88 d. A. seer jeg, at De har nævn mig som en værdig Collega til H. O.....; men hvorfor har De ikke kaldt mig en værdig Collega til Dem selv, Jeg skylde, Samfundet at sige Dem, at allerede førend jeg skrev mine Linier, til Dem, da sagde Publikum om Deres Vise, at det var noget Vaas! Det var ei Bønder der talede saa, nei, det var Personer, der ogsaa kunde skrive Vers, og derfor vel bedst forstod at bedømme Deres. Nu, dette vidste De ci, Hr. Ven, Havde De vidst det, da var maaske Deres Dom angaaende mine Linier bleven forandret, for at dog ikke jeg, en simpel Arvefæster=Parcellist, eller maaske C. Blak, en jevn Bondemand, skulde kunne (dersom Deres og Publicums Dom ere sande) engang ved Leilighed faae i Sinde at byde Dem, som dannet Mand, et Farvel Hr. Collegal.