Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1839-04-16
Jndsendt. I Lollands=Falsters Stifts=Tidende 37 har en Person ladet indrykke et Jnserat, hvori han velter sig ind paa mig i en Tone, som ligner mere kand Drengespot end den Sommelighed, som passer sig for Mænd mod Mænd. Jeg skulde have stiltiende overladt det til den Foragt og Misbilligelse, hvormed det sandsynlig er modtaget af alle Sindige og Forstandige, hvis det ikke indeholdt usandheder, som min Embedstilling byder mig at berigtige. Jeg beskyldes for, at jeg forat fremme min egen Ære har paalagt mine Sognefolk en Byrde af 2,000 Rbd. til deres Skolers Opførelse. Da jeg for 7 Aar siden kom her, vare Skolebygningerne i N. Alslev og N. Vedby i den usleste Forfatning. Degnen i Alslev, som eiede en Bolig i Byen, havde i en Række af Aar udleiet med Undtagelse af Skolestuen Skolen til en Huusmand, som fuldkommede dens Ruin. Degnen døde kort efter min Ankomst og den ansatte Skolelærers Kon maatte i Vinterens Strænghed ligge i Barselseng i denne Bolig, hvor Vinduer, Loft og Dørre vare saa utætte, at ingen Varme kunde forslaae. Hun paadrog sig derved en Sygdom som neppe endnu er ganske forvunden. J Vedby var Skolen ikke mindre forfalden. Alt var raaddent og end ei et Vindue, kunde aabnes uden Frygt for ved mindste Vindpust at see det gaae itu. Skolen i Egeløv var vel noget bedre, men den, som de øvrige Skoler, kunde ikke rumme Børneantallet. Læreren havde indgivet Ansøgning om at faae Skolestuen udvidet, Resolution var falden 2 Aar for mit Komme, at det skulde skee, men der var ei begyndt derpaa, da jeg tiltraadte mit Embede. Skolecommissionen krympede sig ved at sætte Sognet i saa betydelige Bekostninger og Skolepatronen lod reparere paa Bygningerne 2 Aar uden mit Vidende. Disse Reparationer kostede efter de Optegnelser, jeg har liggende hos mig, i Aaret 1833 den Sum: 221 Rbd. 58 s. og i Aaret 1834 113 Rbd. 79 s., uden at man kunde see nogen Ende derpaa. Idelig klagede Skolelærerne især i Vedby og Alslev, Tagene kunde ikke holdes tette, da Tømmeret, som skulde bære dem, var raaddent, for Haandværksfolkene vare disse Reparationer kun til Gavn, de fik deres Penge, men Arbeidet blev og kunde ikke udføres til nogen væsentlig Nytte Skulde og burde nu en Præst tie til, at Bønderne paalagdes aarlig en saa stor Byrde til liden Rytte, Burde han til til, at Børnene stuvedes sammen i Skolen og at end ei et Vindue kunde aabnes, Skulde han taale, at Skolelæreren og hans Familie udsattes for Sygdom i slige aabne og utætte Værelser, Min Embedspligt og ei Ærgjærrighed bød mig at andrage paa en Hovedreparation og Udvidelse af Skolerne. Cancelliet anmodede Biskoppen personlig at undersøge Sagen. Han kom, saae Alt nøie efter og Resultatet var at han maatte bifalde min Jndstilling. Stiftamtmanden, som med Iver og Nidkierhed vaager over det Offentliges Vel, sendte en kongelig Bygmester fra Kjøbenhavn, der tilfældigviis var her paa Landet, ud at besee Skolerne. Denne Mand erklærede det gjorte Arbeide for en stor Deel uden Nytte, og da Tømmeret var raaddent ogsaa Alt, hvad man fremdeles vilde foretage. Han stemte for en Hovedreparation. Det var let at indsee, at en saadan Bekostning vilde blive byrdefuld for Communerne, derfor indgik jeg til Rentekammeret med Ansøgning, da Begjæring om en Gave af Egetømmeret var afslaaet, at et Laan, af 900 Rbd. maatte tilstaaes mod Afbetaling af 10 s. aarlig pr. Td. Hartkorn af Capital og Renter. Dette bevilgedes. Af en anden Kasse erholdtes et Laan af 100 Rbd. mod den fjerde Deels aarlige Afbetaling, en Gjeld af 126 Rbd., som tilhørte Skolevæsenet, blev tilbagebetalt, Resten udredtes af Communerne. Da Jngen af Commissionens Medlemmer varbygningskyndige, ansøgte jeg og det vandt bifald, at Færge forpagter Arnkiel i Gaabense, som ved nogle Færgehuses Opførelse havde godtgjort, at han forstod sig paa Bygningsvæsen, indtraadte i Commissionen, og denne brave Mands ufortrødne Nidkjærhed har Communerne at takke for, at gode Materialier indkjøbtes til billigste Priser, og at Arbeidet blev godt og forsvarligt udfort. Dette har jeg stedse erkjendt og det er saa langtfra, at jeg har tillagt mig selv nogen Ære heraf, at jeg meget mere i alle Jndberetninger til Autoriteterne og i mine private Yttringer stedse har noteret Hr. Arnkiel som Manden, der havde Fortjenester ved disse Skolers Opførelse, for sin Dygtighed og ufortrødne Iver. Skolerne kaldes brillante.