Berlingske Tidende, 1836-02-10
Et andet Medlem gjennemgik de mod Forslaget gjorte Erindringer, idet han bemærkede, at vel Retsforfatningen og Rets nydelsen var sikker hos os, men at derimod Kundskaben om Lovene og disses Forstaaelse var høist usikker, det bedste Beviis for Trangen til en ny Lov var de mange Supplementer, som Anordningerne indeholdt til Loven. Hvad Vanskelighederne ved en ny Lovs Udarbeidelse angik, da vilde disse altid finde Sted. Man havde sagt, at Tiden ei var kommen; men naar vilde den vel komme, Man havde fremdeles yttret, at der var Mangel paa Kræfter til et saadant Arbeide, og at Stænderne ikke vilde kunne overkomme at bearbeide Sagen; det Første kunde Taleren imidlertid ikke antage, og hvad det Andet angik, da skulde Stænderne jo ikke udarbeide Grundsætningerne for den nye Lov, men for Tiden blot udtale hiint Ønske, som levede i Nationen, og det gik ikke saa hurtigt med et saadant Arbeide, at jo Stænderne nok vilde finde Leilighed til, naar samme blev dem forelagt, at yttre sig derover. Man havde indvendt imod Lovcommissioner, at Erfaringen godtgjorde deres Uhensigtsmæssighed; men havde de hidtil nedsatte virkeligen Jntet udrettet, da maatte Skylden enten have ligget Personlighed og i at i Lovcommissairernes de ikke strengt havde været tilholdte at fremme Arbeidet, eller ogsaa deri, at de formedelst andre Forretninger ikke havde kunne overkomme det. Man havde endvidere sagt, at vi levede i en Overgangsperiode, og at der fandt megen Bevægelighed i Tidsaanden, Sted. Dette kunde vistnok ikke negtes, og maatte vel ogsaa være det vigtigste mod Forslaget talende Argument; men hvad borgede for, at der snart vilde indtræde et roligere Tidspunkt, da den friere Aand vilde have udviklet sig til Held for Lovgivningsprinciperne. ved Anordningernes Udarbeidelse var man nu for en stor Deel bunden til den nu gieldende Lovs Aand og Principer, og til saaledes at arbeide i en Retning, der ei harmonerede med Tidsaanden. Der var, som Exempler paa de med en ny Lovs Forfattelse forbundne Vanskeligheder, nævnt Reformerne af vor Landboret og Kirkeret; men det, at disse behøvede at reformeres, beviste jo ligefrem Trangen til en ny Lov. Som en væsentlig Hindring ved Udarbeidelsen af en ny Criminellov var anført, at Presseloven maatte indbefattes derunder; men hertil maatte Taleren bemærke, at man vel kunde gjøre en Undtagelse med Pres loven, forsaavidt den var en politisk Lov. Naar det tillige var indvendt, at Forslaget om en ny Criminellov vilde komme i Strid med den af Forsamlingen indgivne Petition om en Forandring i Straffebestemmelserne for Eiendomsindgreb, da maatte han bemærke, at denne sidste Petition kun angik en interimistisk Forandring, og den nævnte Strid vilde saaledes formeentligen ikke opstaae. Det var et billigt og retfærdigt Krav, at den, der skulde underkastes Straf for en Forbrydelse, ogsaa af Loven maatte kunne lære at kjende, i hvilke Tilfælde han forbrød sig imod samme, og de Straffe, som han derved paadrog sig; men en saadan Kundskab søgte man nu i mange Tilfælde forgiæves i Loven, og Supplementerne til samme vare ikke af den Beskaffenhed, at den simple Mand der letteligen vilde kunne søge Oplysning derom. Taleren ansaae derfor Savnet af en ny Criminellov for et stort Onde, og han maatte i det Hele understøtte Proponentens Andragende.