Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-02-27
Blandinger. J Generalprocureurens Jndlæg skildres Fieschi som et Redskab for Pepin og Morev. Fieschi, der som bekjendt er Mekanikus, havde, ifølge sit Udsagn, forfærdiget Helveomaskinen paa Morens og PepineAnmodning. Norey (Sadelmager) havde selv ladet den, og Pepin (Urtekræmmer) havde givet Pengene dertil. Fieschi havde udført Attentatet fordi Morey, som han var nogen Erkjendtlighed skyldig, havde forlangt det af ham. Hos Pepin, der havde lagt Planen til Attentatet, var Alting bleven aftalt, Boireau (Bogbindersv.) havde man brugt som Medhielper, uden at han selv egentlig vidste rigtig Besked om hvortil han brugtes. Han havde Dagen iforveien maattet ride over Boulevarden baade i Skridt, Trav og Galop, for at Maskinen kunde rettes saaledes at den kunde træffe Kongen og hans Sønner. Men skjøndt Boireau kun er en Biperson i denne Sag saa er han dog derved bleven overbeviist om, at han engang forhen har været mistænkt som Deeltager i et Attentat paa Kongens Liv, ifølge hvilket Hs. M. skulde have været myrdet paa Veien til Neuillo. Mo rey, en svag gammel Mand, paa 70 Aar, havde under hele Forhøret indhyllet sig i en lidende Taushed, og Pepin havde mødt alle Fiesches graverende Udsagn med Forsikkring om, at det Alt var Løgn og Bagtalelse. Fieschi sagde, at Pevin havde engang havt et Selskab af 40 Personer hos sig, for med dem, efter Kongens Mord, at aftale en almindelig Omvæltning, men alle Gjæsterne have benægtet det, hvorpaa Fieschi havde svaret, at uagtet man havde trukket tyve Beensplinter ud af hans Hoved, kunde han dog huske bedre end alle de Andre. (Det er en almindelig Mening i Paris, at der har existeret et længe og mangesidig forberedt stort republikansk Komplot, hvis Redskab Fieschi har været, og hvem man, efter at have afbenyttet ham, vilde have skaffet afveien. Tiden vil maaskee engang bringe det rette Sammenhæng for Dagen) J Generalprocur, oplæste Reqvisitorium skildres Fiesch i endvidere som en Person, der er istand baade til den meest glimrende Daad og den største Forbrydelse. En umaadelig Forfængelighed er Hovedtrækket i hans Caracteer. Utilfreds med sin Stilling og betagen af blind Jver efter at skaffe sig et Navn var han falden i Hænderne paa Folk som havde benyttet sig af hans Caracteer, for at bruge ham til Redskab for deres forbryderske Hensigter. "Og maaskee ere de alle Tre Redskaber i Andres, sagde han: dem selv ubekiendte Personers Hænder." Da Dommen var fældet havde Fieschi sagt: "Jeg forlanger ingen Naade. Jeg skal vise, at jeg ikke gruer for Døden! Den er mig ligegyldig." "Uden mig, havde han sagt en andengang havde Ludvig Philip for længe siden været styrtet og Kosakkerne trængt frem over Rhinen. Hans Regjering har ved mig vundet til Aars Henstand." Advocaten Hr. Dupont havde afgivet et yderst interessant og mesterligt Foredrag for den gamle No rey, hvis Uskyldighed han søgte at godtgjøre med en Kraft, som kun den fuldkomneste Overbeviisning om, at hans Client virkelig er uskyldig, kunde indgive. Hans Tale, der varede i 3 Timer i eet Møde, og først sluttedes i et følgende, gjorde et dybt Jndtryk paa Retten (som dog alligevel har fundet ham skyldig til at miste Livet). Han sagde, at han forsvarede ikke saameget Livet for en Olding, hvem nogle Dage meer eller mindre ikke vilde være af stor Vigtighed, som især hans Ære. Havde Morey været skyldig, vilde han have forladt Paris, men under Attentatet havde han rolig passet sit Huus, og da han siden erfoer, at Politiet havde søgt ham i hans Fraværelse, skjulte han sig ikke, men lagde sig med Rolighed tilsengs, hvor man siden fandt ham. Tusinde Beskyldninger af Fieschi kunde ikke tilintetgjøre dette Beviis. Han kunde jo sige og Enhver i denne Forsamling: Du har hjulpet mig, Du har givet mig Penge! o. s. v. Vilde man troe hans Udsagn, var jo Jngen sikker i sit Huus. Den største Tvivler – sagde han, gribes af Samvittighedsnag, naar hans sidste Time nærmer sig. Jeg har seet Morey, som det synes paa hans Yderste, og jeg har fuldkommen overbeviist mig om hans Uskyldighed. Allerede var han berøvet Stemmens Brug, men hans Øie forblev roligt, han trykkede min Haand, og syntes deende at anbefale mig at redde hans ærlige Navn. Og nu, da han som ved et Vidunder er bragt saavidt, at han har kunne bæres hid for Domstolen, har Nogen da seet ham skjælve, Nei, Vel er hans Stemme svag, men den stammer ikke, han kan ikke være skyldig. Han er ikke skyldig!" o. s. v. Til Slutning søgte Hr. Dupont at bevise, at der vel maatte existere en Medskyldig, der har begaaet alt det, som Fieschi tillægger Morey, og som han formedelst en eller anden Omstændighed ikke vil røbe. Frikiendes Morey, sagde han da er min Rolle tillende, men domfældes han, da begynder en ny Opgave for mig. Dersom min Clients Hoved falder, saa vil jeg anvende mit hele Liv paa, at opdage Fieschi's virkelige Medskyldige. De kunne forlade Dem paa, at jeg skal finde ham og overantvorde ham til Dem. Da maa De vente at høre af mig: "Her have J den sande Skyldige, istedetfor den uskyldige gamle Morey, som J have sendt paa Skafottet.