Berlingske Tidende, 1829-10-19
London, den 6te October. Angaaende den hidtil herskende Handelscrisis, som efter Nogle synes at ophøre, yttrer Globe sig saaledes: "Den største Nød i Handelsverdenen i de sidste to Aar - en Nød, der ikke var indskrænket til England alene, og har skuffet alle de Beregninger, som man gjorde over Muligheden af en Forandring - hidrørte fra den Omstændighed, at Priserne paa de største Handelsartikler i ere stedse dybere faldne. Da alle Beregninger, som gjordes efter de muligst lave Productionsomkostninger, tilsidst dog holdt Stik, saa bleve Capitalisterne kjede af at have Varcoplag. Hvortil skulde de ogsaa have disse, da Forandringen til Prisernes Fald stedse syntes større end til deres Stigen. Det virkelige Tab, som de have lidt, der under saadanne Omstændigheder befattede sig med Handelen i det Store har vist nok ofte været meget betydeligt; men end betydeligere var dog den Aftagelse paa tilsyneladende Virksomhed, som deraf opstod. Thi naar Priserne ere i Stigen, og Udsigter aabnes til en høiere Gevinst, saa gaae Varerne sædvanligviis gjennem mange Hænder, inden de komme i Detailhandlernes Boder. Men under modsatte Omstændigheder gaae de fra den importerende Kjøbmand umiddelbart over i deres Hænder, der forsyne Consumenterne. Uagtet Prisernes bestandige Fald, eller maaskee snarere som en Følge heraf, har Consumtionen netop af de Artikler, der frembragte den største Nød i Handelen, paa en høist overraskende Maade tiltaget. For at overtyde sig herom, behøver man kun at bemærke den uhyre Masse af Jndførseler, som aarligen findes i vore Lister, og dog paa en eller anden Maade maa erholde Afsætning. Nød i Handelsstanden er i Øvrigt ogsaa dette bør vi aldrig glemme - stedse noget Relativt, aldrig noget aldeles Absolut, thi Ingen vil dog vel paastaae, at Englands Kjøbmænd, betragtede som udgjørende en Corporation, ere forarmede, eller at Massen af dem Aar ud, Aar ind, kan have drevet Handel, uden at have fundet nogen Belønning for sit Arbeide. Vi anticipere ikke strax, før en noget forøget Efterspørgsel, at Handelen skulde igjen erholde hvad man kalder Glands; det maatte da være, at man var kommen til Vished om, at Priserne ikke meer vilde falde. Vi anticipere ikke strax, om endog Omtuskningen af de forskjellige Landes Fornødenheder, fremdeles til Alles Fordeel finder Sted, og at de, som beskjeftige sig med Tuskhandel, nu, som forhen, derved finde Regning. Derfor vil man gjøre meget vel i, ikke at lade sig forlede til den Mening, at den speculerende Virksomhed, saaledes som den tidligere fandt Sted, igjen vil vende tilbage, fordi Efterspørgselen er tiltager. De, som i de sidste Aar have seet sig anledigede til at indskrænke deres Forretninger, og ved enhver Omsætning at nøies med den mindste Fortjeneste, have taget en meget rigtig Forholdsregel, thi de rettede sig efter Tiden, og vilde have handlet urigtigt, dersom de ved en øjeblikkelig Udsigt, der aabnedes den, havde ladet sig forlokke til de til ligere vovelige Spekulationer. - Efter vort Skjønende er der aldeles ingen Udsigt til, at Priserne skulle forhøies i den Grad, der er nødvendig til at fremkalde den tidligere Tids Spekulationsaand og Handelsdriftighed. Tendentsen af en lang Fred, under hvilken Communicationen imellem Verdens fjerneste Dele er sikker, og, som en Følge af den Civilisation der, stedse meere udbreder sig, er bleven hurtigere, sigter til det Maal, at fremme de Landes Productionsevne, som Naturen har viist særdeles Gunst. Men naar Samfærselen imellem de forskjellige Folkeslag er bleven let, saa kunne Priserne paa Fornødenheder ikke holde sig meget over Productionsomkostningerne; disse ville da overalt, hvor den menneskelige Aand stræber efter at fremvirke Forbedringer, falde end dybere. Krigen, der sandser Samfærsel mellem Menneskene, kan vel yttre en gunstig Indflydelse paa enkelte Handelspladsers Monopol, og frembringe hiin Prisernes Stigen, der er en følge af Mangel paa Varer; men Freden frembringer Overflødighed, og denne, der ikke blot viser sig eengang, men stedse tiltager, er Speculation paa Priserne ugunstig. Handelen maa derfor ogsaa lempe sig efter disse Omstændigheder. Ere end nogle Kjøbmænd, som en følge af saadan Forandring, blevne fattige, saa er det dog vanskeligt at troe at den sig stedse forøgende Overflødighed paa Naturalfrembringel ser, forenet med den tiltagende Kunstflids Virksomhed, kan overhovedet være Menneskehedens Tilstand skadelig.