Berlingske Tidende, 1833-12-11
Ligesom i alle Henseender gives sætegne Contraster i Paris, saa lader Victor Hugo atter et alvorligt Drama, Maria Tudor, opføres paa Almuetheatret ved Porte St. Martin, medens man i det alvorligere Theater francais spiller et letfærdige Stykke af Scribe, som er blevet fuldendt i fjorten Dage; dette Stykke er ingenlunde uden Aand, og bekræfter, at den saakaldte Esprit" dog ikke har tabt sig i Frankrige, ved Siden af Stræden efter Dybsind og Alvorlighed. J Gaar var hiint Skuespilhuus fuldt proppet for at see Bertrand og Raton. Dronningen, Madame Adelaide, Kronprindsen og Prindsesserne vare i en Loge i den mellemste Etage, i den anden Avantseene saaes Ministeren Hr. Thiers med sin unge Kone. Da Dronningen traadte ind, yttrede Publikum en usømmelig Kulde. Man stod ved op, men intet Vivat hørtes. J Parterret beholdt man Hatten paa; den samme Uhøflighed viiste ogsaa nogle Herrer paa det første Gallerie foran Dronningens Loge. Dramaet satte siden de Tilstædeværende i den livligste Bevægelse. Det er ganske politisk. Ligesom i fordums Dage berømte Digtere skreve Lystspil, for at skildre deres Tids Charakterer, Tartuffe o. s. v. saaledes har ogsaa Hr. Scribe, med sit mindre Talent, som dog i mange Henseender passer til Tiden, med bidende Vittighed fremstillet en Diplomat. Denne Bertrand, der svinger sig op til en særdeles mægtig Mand, og, efter Forbilledet i Lafontaines Fabel, lader Kastanierne rages ud ved en populær Raton, som spiller Revolutionen med, og derved gaaer til Grunde, denne Bertrand er ingen anden end Talleyrand. Hvo Raton er, derom gives forskjellige Meninger, thi der er mange af disse. Nogle sammenligne ham med Lafayette og Ratons Søn med Georg Lafavette, men, da Raton er Kjøbmand og mister sin Formue, saa finde Andre i ham Lafitte, naturlig viis en Carrikatur af Lasitte. Ogsaa i Enkeltheder vrimler Stykker af politiske Alusioner. Da Ministrene i dette Lystspil ærgre sig over Carrikaturer og Pamphleter, især, naar de selv opfordre at deres Konst, for at fortrænge hinanden udaf Conseilet, saa saae Enhver op til den Loge, hvori Hr. Thiers sad; i denne var ogsaa Hr. d'Argout, thi disse have altid, som det indenlandske Ministeriums to Halvdele, een og samme Loge tilfælleds. Hr. Thiers loe hjertelig med, den gravitetiske Hr. d'Argont trak sig hver Gang tilbage i Baggrunden af Logen, medens den unge Frue Thiers med et Smiil saae paa Frue d'Argout. Ved de Ord, at i det Land, hvor Dronningen beherskede sin Gemall, vilde alle Landets Damer gjøre det samme Herredømme gieldende over deres Mænd, - udbrød en skingrende Latter i Parterret, og Alles Øine vogtede paa en Loge i den mellemste Etage. -Hr. Scribe lader Landets øverste Tribunal optræde imod Erklæringen af en Beleiringstilstand; dette blev beklappet med stort bifald, og gjorde maaskee de tilstædeværende Ministre noget forlegne, men da tillige erindredes, at man ogsaa under Ancien Regime i Frankrige, og meget strængere end siden havde føjet lignende Foranstaltninger, lode Ministrene sig atter see. Med Sildhed lægger Scribe Diplomaten Bertrand de ypperligste Jn fald af de nyere Statsmænd i Munden, og da Samson des den paa en skuffende Maade gjengav Talleyrands Ansigtstræk i Manerer, saa blev Diplomaten, efterat Forhænget var faldet kaldet frem af Publikum og beklappet. Jngen vil undre sig over, at her er talet saa meget om Bertrand og Raton. Theaterstykker spille nu en vis Rolle i vor Politik, efterat en Vardeville nyelig har givet Anledning til megen Snak om en diplomatisk Begivenhed.