Viborger Samler, 1846-10-26
Af de kongelige Bekjendtgjørelser til de jydske og slesvigske Stænderforsamlinger, angaaende Resultaterne af deres under deres resp. Møder i 1844 afgivne Betænkninger og øvrige indgivne Andragender, ville vi udhæve følgende, der med Hensyn til Andragendernes Gjenstand turde være af størst Jnteresse: A. Til den jydske Forsamling: 1) J Betragtning af hvad Vi allerede i vor Bekjendtgjørelse af 3die Juli 1844 i Anledning af den af Vor troe Stænderforsamling for Nørre-Jylland i 1842 indgivne allerund, Adresse, hvori den havde anholdt om virksomme Foranstaltninger til den danske Nationalitets Beskyttelse i Vort Hertugdomme Slesvig, have udtalt, see vi Os nu, da et saadant Andragende desuagtet er blevet gjentaget, nødsagede til at tilkiendegive Forsamlingen, at Viaf Hensyn til samtlige under Vort Scepter hørende Statsdeles Vel herefter ingenlunde kunne tilstede, at den indlader sig paa indre Foranstaltninger i en Statsdeel, der ligger udenfor dens Virkekreds. Forsamlingen kan iøvrigt være forvisset om, at Haandhævelsen af den danske Nationalitet og det danske Sprog i Hertugdømmet Slesvig stedse har været og fremdeles vil være Gienstand for Vor landsfaderlige Omhu. 2) Betræffende det af vore troe Stænder til Os indgivne allerunderdanigste Andragende om, at Vi ville lade kundgjøre for samtlige Vore Undersaatter, at det ikke har været Meningen med de den Slesvigske Provindsialstænderforsamling Mødet den 21de December 1842 og i den Kongelige Bekjendtgjørelse af 3die Juli 1844 meddeelte Erklæringer at indrømme Noget til Præjudice for den bestaaende danske Statseenhed, og navnlig ikke at opgive den danske Krones Ret til Hertugdømmet Slesvigs stedse uadskillelige Forbindelse med samme, da finde Vi ikke, at der i de paapegede Erklæringer indeholdes nogen gyldig Grund til de Misforstaaelser, som Forsamlingen har ønsket afhjulpne ved en ny allernaadigst Erklæring, og vilke Vi iøvrigt, forsaavidt Vore Stænder have indladt sig paa Forhold, der vedkomme Statsdele, som ligge udenfor Deres Virkekreds, have Dem henviste til, hvad Vi foran have tilkjendegivet Dem med Hensyn til det af Den indgivne Andragende angaaende den danske Nationalitets Opretholdelse i Hertugdømmet Slesvig, saavelsom til Vort ved den allerhøieste Bekjendtgjørelse af 3die Juli 1844 afgivne Svar paa Deres Adresse af 1842 angaaende samme Gjenstand. 3) Medens Vi ikke have fundet os foranledigede til en saadan extraordinair Sammenkaldelse af de 4 Stænderforsamlinger, som Vore troe Provindsialstænder for Nørre-Jylland, i det af dem indgivne Andragende angaaende Ordningen af de indbyrdes Forhold imellem Statens forskjellige Deele samt en Statseenheden og alle Vore Undersaatters Vel betryggende Udvikling af Stænderinstitutionen have foreslaaet, ville Vi iøvrigt have Vore Stænder tilkjendegivet, at Vi ufravende have beskjeftiget Os med de Forhold, hvorpaa Statseenheden, i det danske Monarchi beroer, og have Vi allerede i aabent Brev af 8de Juli d. A. udtalt os om, hvad der herover paa Sagens nærværende Standpunkt kunde være at bekjendtgjøre for Vore troe Undersaatter. – 4) Den af Vore Provindsialstænder for Nørre-Jylland indgivne Besværing over Vort Danske Cancellies Fremgangsmaade ved uden Lov og Dom at supprimere censurfrie Blade have Vi, efter derover at have modtaget bemeldte Vort Cancellies Betænkning, fundet at være ugrundet. – 5) J Anledning af Vore troe Provindsialstænders Andragende om, at Consumtionen maa vorde ophævet i Kongeriget, og et Lovudkast derom Dem forelagt, tilkjendegive Vi Dem, at Consumtionens Ophævelse er funden at staae i saa nøie Forbindelse med Spørgsmaalet om Ophævelse af Toldgrændsen imellem dette Vort Nige og Vort Hertugdømme Slesvig, paa hvilken sidste Sags Ordning og Bort fjernelsen af de sig derfor endnu frembydende Vanskeligheder, Vor landsfaderlige Omsorg er henvendt, at Vi for Tiden ikke have anseet det hensigtsmæssigt at lade Dem forelægge noget Lovudkast, betræffende den førstnævnte Gjenstand. B. Til den slesvigske Forsamling: 1) Det af Vore troe Provindsialstænder med Hensyn til det dem til Betænkning forelagte provisoriske Patent af 29de Marts 1844, angaaende Brugen af det danske Sprog i den Slesvigske Stænderforsamling, stillede principale Andragende om, at der overhovedet ikke maatte blive udgivet nogen Lovbestemmelse, hvorved der skal indrømmes dansktalende Medlemmer af Forsamlingen den positive Ret at betjene sig af det danske Sprog ved Forhandlingerne, saavelsom den Ret, at deres Foredrag i en tro Oversættelse blive tagne til Protocollen, er af Os ikke befundet egnet til allerh. Bifald, fordi samme ikke stemmer overeens med den i Vort allerh. Rescript af 2den December 1842 udtalte Grundsætning, at det vilde krænke de dansktalende Deputeredes naturlige Rettigheder, hvis det i ethvert enkelt Tilfælde blev gjort afhængigt af Forsamlingens Samtykke, om det skal tilstedes en Deputeret at betjene sig af det danske Sprog. - Derimod have Vi i Overeensstemmelse med Stænderforsamlingens subsidiaire Jndstilling fundet for godt at give det til Betænkning forelagte Patent Lovskraft, hvorved det skal have sit Forblivende, indtil Erfaringen muligen maatte vise, at en Forandring i sammes Bestemmelser vilde være tilraadelig. - Jøvrigt ville Vi med Hensyn til Vor troe Stænderforsamlings Andragende om, at for Fremtiden Love og reglementariske Bestemmelser, som, forinden deres Publication, i Udkast skulle undergives den stændiske Raadslagning, ikke maae blive provisorisk udgivne, have Stænderforsamlingen tilkjendegivet, at dette med Statens Vel og Sikkerhed ikke forenelige Andragende ikke i dette Omfang er egnet til at tages tilfølge, men at iøvrigt Stænderforsamlingen kan forvente, at Vi ogsaa for Fremtiden kun under trængende Omstændigheder ville gjøre Brug af den i Statsmagtens retlige Natur og Øiemed begrundede Beføielse til Udgivelsen af saadanne provisoriske Anordninger. - 2) Med Hensyn til Vox troe Provindsialstænder-Forsamlings allerunderdanigste Andragende om, at der maatte bevilges Hertugdømmerne Slesvig og Holsten en fælleds Stænderforsamling, og at, paa Grundlaget af den allern. indførte Jnstitution, som herefter vilde være at modificere, et derhen sigtende Lovudkast maatte blive Stænderforsamlingerne forelagt til Raadslagning og Betænkning i den næste Diæt, give Vi Samme tilkiende, at Vi ikke kunne finde Os foranledigede til at gaae ind paa dette Andragende. – 3) J Anledning af Vor troe Provindsialstænder-Forsamlings allerund. Andragende om Ophævelsen af Kopskatten, give Vi Samme tilkjende, at finantsielle Hensyn ogsaa for Tiden er til Hinder for nærmere at gaae ind paa samme. – 4) Paa Petitionen om allerhøieste Stadfæstelse paa det indsendte Udkast til Statuterne for en Slesvig=Holstensk Bank give Vi Vore troe Provindsialstænder tilkjende, at Vi, med Hensyn til, at der efter de i disse Statuter trufne Bestemmelser vilde blive den tilsigtede Bank en Jndretning til Deel, som ikke vilde lade sig forene med Øiemedet af de i den allerh. Resolution af 23de Februar 1844 udtalte Betingelser, ikke have kunnet finde Os foranledigede til at meddele allerh. Stadfæstelse paa de indsendte Statuter. – 5) Paa vore troe Provindsialstænders allerunderdanigste Petition om, at der maatte indrømmes Menighederne i Haderslev Amt, ligesom i Apenrade og Tønder Amter, Ret til selv at vælge deres Præster, og at det tillige maatte blive anordnet, at ikkun saadanne Præster eller Candidater, ligemeget om de af Fødsel ere Danske eller Slesvig=Holstenere, skulle blive præsenterede til disse Præste-Embeder, som have underkastet sig den slesvigske Overconsistorial=Exammen og ere det danske Sprog mægtige, tilkjendegive Vi Vore troe Stænder, at der ingen Anledning er fundet til en Forandring i Henseende til Besættelsen af Præste-Embederne i Haderslev Amt, hvorved ogsaa for Fremtiden Menighedernes sande Tarv af Os vil blive taget i omhyggeligste Overveielse og Betragtning. – 6) Med Hensyn til Vor troe Stænderforsamlings allerund. Andragende ang, en Udvidelse af Skolelærerseminariet i Tønder, i det Øiemed, at ogsaa Eleverne fra den Deel af Hertugdømmet Slesvig, hvor Kirke- og Skolesproget er dansk, ved samme kunne opnaae en Uddannelse, der fuldkommen sætter dem istand til at bestyre Lærerposterne ved Almueskolerne i disse Districter, have Vi allerede truffet den fornødne Foranstaltning. Vi have imidlertid derhos befalet, at Oprettelsen af et særeget Seminarium i Hertugdømmet Slesvig, hvor den fuldstændige Underviisning vil være at meddele i det danske Sprog, skal tages under nærmere Overveielse. Jøvrigt have vi ikke kunne finde Vore troe Stænders Andragende om at de i Tønder dannede Seminarister stedse maatte gives Fortrinet for dem, som have forberedet sig paa Kongerigets Seminarier og at dette ved Lov maatte blive udtalt, svarende til Forholdene og Vi have derfor heller ikke kunne finde samme egnet til Vort allerh. Bifald. – 7) Paa Vortroe Provindsialstænder=Forsamlings allerund. Andragende om, at der saavidt gjørligt maatte blive anviist de Regimenter og Corps, som rekruteres fra Hertugdømmerne, deres Standqvarteer indenfor Grændserne af Hertugdømmerne Slesvig og Holsteen, give Vi Samme tilkiende, at dette Andragende af overveiende militaire Grunde ikke kan blive taget i Betragtning. 8) Med Hensyn til Vor troe Provindsialstænder=Forsamlings fornyede Andragende om, at Bestemmelsen af 5te November 1811 maatte blive ophævet, og at det i Stedet derfor maatte blive anordnet, at der for Fremtiden ingen Præst eller Candidat, ligemeget om han af Fødsel er Dansk eller Slesvig Holstener, skal blive ansat i Hertugdømmerne Slesvig og Holsten, som ikke har underkastet sig den Slesvigske Overconsistorial-Exammen, henvise Vi Stænderforsamlingen til den Sammei fornævnte Henseende under 3die October 1842 meddeelte allerhøieste Besked.