Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-01-24
Efter den mosaiske Lære er det Kjærlighed til Gud (5 Moseb. 6, 5), som er Religionens Grundvold. Hvo der ret har fattet Budet derom, han vil først kunne forstaae Budet og Kjærlighed til Næsten (3 Mos. 19, 18.) Hvorledes ellers jødiske Lærere have behandlet sidstnævnte Bud, viser Rabbi Levi Ben Gerson, naar han skriver (RalbaS. 234) : "Det Bad, at man skal tage Aager af Fremmede, er et af de 248 Bud, som Gud vil have holdte af os, og det saaledes, at vi ei alene laane de Fremmede Penge paa Aager, men ogsaa tilføie dem al den Skade, som staaer i vor Magt; og det beroer ikke paa os selv, om vi ville aagre, eller ikke, men det er en Guds Befaling, efter som de Fremmede tjene fremmede Guder." Dermed stemmer ogsaa Talmud saa temmelig overeens. b) Jødernes Ban er noget, i mangfoldige Henseender, saa Afsindigt, at det Tvangsmiddel de anvende mod deres Debitorer, aldrig burde bære dette Navn, for ei at minde om nogle af de største Galskaber, hvori Menneskenaturen har gjort sig skyldig. Rabbi Salomon erklærer (Gittin S. 56), at Jøderne have Lov til at sætte Gud selv i Ban, naar han gjør Noget, som ikke behager Rabbinerne. Men hvad deres Gud er for et Væsen, seer man da og af deres Talmud, hvor det (Aboda Sara S3) hedder: "Dagen har tolv Timer; de første tre Timer sidder Gud og studerer; de andre tre sidder han og holder Dom over hele Verden; de følgende tre Timer ordner han Spise og Drikke for alle Creature; de næste tre morer han sig med den store Hvalfisk, som Jøderne med deres Messias i sin Tid skulle æde; men om Natten, som ogsaa har 12 Timer, svæver han over hele Verden og hører efter, hvorledes Engtene synge." En saadan Gud faaer vel finde sig i at bansættes. – Talmud fortæller ogsaa Chulim S. 5) hvorledes Diævelen er bleven saa i Ban. "Diævlene ville, hedder det: ingensteds opholde sig saa gjerne, som under Tagdryp. Nu begav det sig engang, at en stakkels Diævel, som følte sig yderst mødig, havde lagt sig under en Tagrende, for at hvile sig lidt, og var sammesteds falden i Søvn. Jmidlertid kom to fattige Mænd slæbende med et Fad Viin, og saasom det blev dem for tungt, satte de det ned, for at puste lidt, og satte det paa Hovedet af den sovende Djævel. Denne blev ivrig, og slog Bunden ind i Tønden, saa Vinen spidtes paa Jorden. Mæn denne løb til den øverste Rabbi, og forklagede Diævelen. Rabbien tog et Horn, og dermed blæste han Diævelen i BanDen arme Djævel løb til Rabbien, vilde forsvare sig, og sagde: "Jeg kunde umuligen udholde det længer, thi de havde sat Oxehovedet paa mit Øre, mens jeg laae og sov." 4 Rabbien sagde: "Hvad har Du her, blandt Mennesker, at søge? Jeg kan ikke hielpe Dig, Du maa betale baade Fadet og Vinen." Diævelen sagde: "Naar endelig ikke Andet kan være, saa giv mig nogen Henstand, thi for nærværende Tid er jeg gandske øde for Penge; men saasnart jeg kan overkomme nogle, vil jeg gjerne betale, paa det jeg igjen kan blive løst af Eders Ban." Rabbien bestemte ham en Tid, men først længe efter at den var forløben, kom Djævelen med Pengene. Rabbien spurgte ham, hvi han ei var kommen til fastsat Tid. Han svarte: "Dengang havde jeg endnu ikke Pengene, thi af alle de Skatte, som begraves i Jorden, tør vi Jntet tage, naar de ere mærkede, eller talte, eller maalte, eller forseglede; derfor maatte jeg vente, til En nedgrov Noget, som var umærket, utalt, umaalt og ufor seglet – ellers var jeg kommen for. Jøderne have tre Grader af Ban. Med den ringeste Grad (Nidui) straffes bl. A. Enhver, som sælger sin Ager til en Christen eller en Hedning, saavelsom Enhver, der, foren christelig eller hedensk Øvrighed, vidner mod en Jøde Efter Talmuds Forsikkring (Erubin S. 18) har Adam været i denne Ban i 13 Aar. Straffen bestaaer i, at Jngen maa spise eller drikke med den Banlyste; Jngen maa komme ham nærmere, end paa fire Alen o. s. v. Den anden Grad (Churem) medfører bl. A. den Straf, at Synderen ikke maa læse i Guds Ord, eiheller arbeide. Med denne Ban var det, den ovenomtalte Diævel blev straffet. Den tredie Grad (Schammatha) medfører Forbandelse. Døer Nogen deri, da skal hans Liigkiste stenes sønder og sammen. Med denne Ban straffede Rab Jnda en J de, som havde kaldt ham en Steg-Æder (Keduschin S. 70.)J Ban med af Ban! C. Gerson, fra Recklinghausen an der Lippe. Fragen an Herrn Walther. Sie schreiben: "Publicirte, umfassende Armen gesetze schaffen planmasig die Armuth." Jn Dänemark giebtes solche Gesetze. Haben nun diese planmasig die Armuth geschafft, Haben Sie bedacht, wie nabe die Schlussfolge ligt, Und getrøsten Sie sich den Sal zu verantworten, Wo sind in underm Lande die Armeenkassen, welche dem Blide des Volks nicht offen ligen, Und moher nehmen Sie die ungehenre Beschuldigung, das die Herzen der Menschen deswegen eben so leer sind, wie Jene? Warum doliren Sie uber eine rechtlose Verfassung, welche es, nach Jhrem eignen Gestandnitze, meder in Europa giebt, noch bei den Hottentotten? Asmus. Valgsprog Aan Du, min Ven, en Pige finde, From som en Aarhusianerinde, Fiin som en Møe fra Hothers By, Som Randers Piger smuk og bly Riig som en Aalborg-Glut, og troe Som Dottrene findes i Holstebro, J Huset vant til Fiint og Groft, Som unge Piger i Cheltoft, Dannet, munter og riig paa Witz, Som man dem finder i Frederitz, Nøisom, tarvelig og beskeden, Som Kolonisternes Børn paa Heden, Som Ribe-Piger, af Følelse fuld, Som Skanderborgs, saa reen som Guld, Og dog, som Coldings, mod Manden huld, Ædel, høihjertet, som de i Veile: Da kan Du uden Betænkning beile