Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1733-07-01
Efterdi den Declaration, som den Kæyserl. Ambassadeur har gjort til Warskov, er hid indløben, og samme er særdeles merkværdig, saa har man her udi denne Maanetlig Avisse villet communicere alle curieuse Gazett Læsere den Ord fra Ord i Dansken oversatt, som følger: Den Durchl. Konge af Polen, Glorværdig af Jhukommelse, havde i hans levende Live agtet for nødigt, med Hans Kæyserl. og Kongl. Catholske Majestæt at anvende de kraftigste Midler og mutuelle Møye, angaaende en ny Konges tilkommende Vall, saavel i Betragtning af Kæyserens Arve-Kongeriger og Stater, der grændse til Polen, som i Henseende til Europa allmindelig Velfærd. Det er alt for vel bekandt, at allerede for 200 Aar siden, mellem det urchl. Erke-Huus Østerrige dets Arve-Kongeriger og Stater paa den een Side, og de Durchl. Konger og Republiqven af Polen paa den anden Sie ere de fuldkomneste og inderligste Forenings Baand oprettede Samme grunde sig paa solenne Alliancer og Pacta Conventa, som Aar 1667 under KæyserLeopodi gjorværdigske Amindelses Regjering og Johannis U-Konge i Polen bleve Aar 1738. bleve foravede og med mange Artikle formeerede paa Rigsdagen til GrodnoAar 1726 confirmerede, og nu sidst den 8 Nov. 1732 ved Græven af WelsegaKæyserl. Maysts Ambassadeur, samt ved Republiqvens Commissarier reconfirmerede Som nu derforuden de forhen gaaende Kæysere altid have været Stotte og Skjold for den Polske Frihed, naar samme have staaet i Fare: Alt saa vil Hans nu regierende Kæyserl. Majestæt, efter sine Forfædres Exempel, ligeledes aldrig frastaae eller vige, hvis det kommer dertil, at Polakkerne behøve hans Beskyttelse, og det om saa meget meere, da denne Monarch, i Kraft af ommældte Alliancer, er dertil forbunden. J saadan Henseende er Kæyseren, i steden for at han skulde paa nogen Slags Maade forandre eller svække Republioven Polens tilhørende fri Vall-Rettighed, meget meere bereed, med alle hannem af Gud forlente Kræfter at haandhæve og beskytte denne Rætt imod alle Contra-Partiers Foretagende, til hvilken Ende han har givet befaling til nogle Regimenter Fodfolk og Ryttere, at campere paa de Schlesiske Grændser. Jmidlertid er det ikke ubilligt at befrygte, at Stanislai Anhængere (saadanne ere enten Frantzoserne eller hans gamle Creaturer, maatte, under skinbarlig Forevending af et formeent Vall, som allerede skeede for nogle Aar siden, tragte at forstyrre den oprettede Ordning til et nyt Vall, uden at tage deres Fædrenelands Velfærd i Betragtning, hvis Grund=Regler at kaste over Ende de ikke skulde skiøtte om, hvorudover da Republiqven, med Tidens Følge, formedelst de hemmelige Cabaler, som nødvendig maatte reyse sig, og trekke fremmede Krigshærer ind i Kongeriget, torde geraade i yderste Fare. Thi kand, ey heller maa, hverken Kæyseren eller andre angrændsende Puissancer, og i synderlighed den Durchl. Kæyserinde og Selv-Herrskerinde af Rusland, nogen Tid tillade, at Stanislaus Leszinsky, som endnu ikke er med sit Fædreneland forsonet, under Prætext af omrørte Vall eller nogen anden til Skin optænkende Grund, hvordan den og monne være, bestiger den Polske Throne. Aldeles unødigt er der vidtløftigere at bevise, at det formeente og Aar 1704 formedelst Gevalt af den afdøde Konges af Sverriges Vaaben udvirkte Vall er Null og intet, i det den Hell. Apostoliske Stoel har udi dette Stykke noksom givet sin Misfornøyelse tilkiende, og ey alleene alvorlig straffet de Geistlige til Posen, men end og fornemmelig de Biskopper, som declarerede sig det formeente Valls Beskyttere og Anhængere, samt efter Haanden anvendt alt mueligt, for at vise heele Verden, at den har gandske forkast deres Foretagende, som vigede fra deres Lydigheds og Pligts Vey. Foruden alt dette er herudi endnu langt vigtigere Aarsager for Haanden, neml. Stanislat Landflygtigheds Erklæring og Landsforviisning ud af Polen, som med heele Republiqvens Overeensstemmende er bleven sluttet under Garantie af Rusland, og formedelst solenne paa den all min For Julii Maand Aar 1733. mindelig Fred, Europa sigtende Tractater bekræftet, hvilke to fremdeles kund bestaae, om Dronningens aff Frankrige Fader besteeg Thronen i Polen, ikke at tale om, at de fleste Magnater sætte sig imod dette Vall, og følgelig en Skibs misse og Uenighed til Ruin for Republiqven stod til at befrygte. Alle disse Aarsager bevege ey allene, men forbinde ogsaa alle dem, som betragte Christenbedens Ro og allmindeligt Bæste, at foreene alle deres Raad og Kræfter, paa det den Forhaabning, som Stanislaus synes paa ny at have fattet, maa aldeles blive til intet. Historierne og Monumenta fra nogle 100de Aar bevise klarlig, at man, til at tæmme Tyrkens Anfald, maa være forsikkret om den Konge, som skal blive satt til Hoved for Republiquen; Fædus Sacrum eller den høye Alliance, som til det Øyemeed blev under den H. Apostoliske Stoels Direction oprettet, er en overbeviislig Prøve derpaa. Men hvad kunde Christenheden vente sig af Stanislao, da samme eengang tilforn har flyet til Tyrkiet, og søgt der Tilflugts Sted, Det er Verden bekiendt, at paa dens Side, der formedelst adskillige Baand er Stanislao forbunden, meere end eengang og med mange Jnstantzer har søgt at forlede Tyrken til, at, naar Fred var sluttet med Persien, de da maatte vende deres Vaaben imod Kæyseren og Kæyserinden af Rusland, som endnu nylig for faa Uger siden den Minister, som befandt sig til Constantinopel udi den Høysalig Konges og Republiqvens Anliggenheder, uden at han formedelst nogen befaling har været authoriseret, eller med Jnstruction fra det Kongl. Cancellie forsynet, kun allene paa de Jldesindedes Anstiftelse, har ved den Ottomanniske Port forebragt Besværinger, som løbe offentlig reent tvert imod Sandhed, neml. at Russerne havde imod den klare Jndhold af Tractaten til Pruth ladet Tropper anrykke paa Grændserne af Polen. Man tør ikke tvivle, at denne tro Stanislai Tienner, som saavel tager hans Nytte i agt, jo og i fremtiden vilde blive hans Beskytter; og, hvis Stanslaus kom til Kongl. Værdighed, maatte han af Erkiendlighed give saadant Slags Folk de største Charger, hvoraf da let er at slutte, hvad for stor Ulytke der maatte svæve Christenheden over Hovedet, eftersom de, der i Polen saaledes besadde de høyeste Værdigheder, da allermindst skulde befordre Christel hedens Gavn, men meget meere Tyrkens Jnteresse. J det øvrige strækker for Hans Aller-Durchl. Kæyserl. Masses Forforg, neml. saa meget Vallet and langer ikke vidre end derhen, at den Polske Nation, i at udvælge en Konge maa nyde deres Stemmers fuldkommen Frihed, uden da at bekymre sig at hvo samme mon være, eller hvem Nationen vil udvælge, naar kun paa det Side for Republiqvens Constitutioner og Friheder intet Modstændigt staar 18 at forvente, eller og intet bliver at frygte for nogen Bevægelse og Uro af Trist som man enten maatte have opydlet eller endnu ophose¬