Corsaren, 1842-11-18
Artikler efter "le Charivari". III. En Prinds efterlyses. (Vi troe, at denne Artiiel vil more Læserne, uagtet vi have udeladt vedkommende Prindses Navn. Charivariie navner det reent ud, uden at blive lagt under Beslag; vi udelade det og have endda taget andre Forsigtighedsregler for at undgaae at komme under Beslag. Endnu et Beviis - hvis det var nødvendigt - for-Berlingskes-Paastand, at Danmarks Trykkefrihed er større end Frankrigs.) En raisonnabel Douceur udloves til den, som kan tilveiebringe Prindsen af W........**) i sund eller syg Tilstand og føre ham til en Pavillon i Tuillerierne eller paa vort Contoir. Vi see helst, at han bringes til Pavillonen i Tuillerierne. Det er nødvendigt, at man overalt, fra Barrieren d Enfer til Barrieren des Martyrs, veed, at *) Her sigtes formodenlig til det bekjendte Skillerum, som Justitsraad Petersen lod opføre mellem Mandfolk- og Fruentimmerboligerne, og hvorfor Ladegaardslemmerne skal Jld paa Bygningen. **) Forlovet med en fornem fransk Dame. "Corfarens" Anm. Hertugen af W......... er tabt; og læg vel Mærke till, at vi tale i egenlig Forstand uden den mindste rhetoriske Figur. Han er tabt som et Armbaand, som en Portefeuille, som en Skjødehund; han er tabt, ret som tabt skal være, han er den fortabteste i hele Verden.... ligesom Følgerne af Julirevolutionen. Hvor er han? Hvor er han ikke? Det er Spørgsmaalet. Ved Hertugen af Orleans Ligbegængelse troede vi at see en Flig af hans Kappe blandt denne Mængde af Sørgekapper, blandt disse officielle Sørgemunderinger. Men nei, Hertugen udmærkede sig ved sin Fraværelse - han har aldrig udmærket sig bedre. Siden ventede man at see den usynlige Hertug ved Condolationshøitidelighederne. Men Hertugen havde besluttet at indhylle sig i Hemmelighed og Taushed, og han veeg ikke et Haarsbred fra sit Forsæt. Men nu spørger ogsaa hele Verden, hvor Pokker denne tydske Hertug stikker. Man har gjort betydelige Pareer paa Børsen om hans Tilsyneladelse eller Jkketilsyneladelse; man spiller om hans Tilbagekomst; Agio speculerer paa hans Fraværelse; Hertugen af W........ er en Coupon, et Statspapiir, Hertugen af W........ er et Papiir. Jgaar vare Coupons i betydelig Dalen. Og Hertugen af W..l.... bevarer sit Jncognito som endnu Jngen har bevaret det. Cabinetscourererne begynde at komme i Virksomhed, Estaffetterne sadle deres Heste, Duerne skulle afsted. Man beskjæftiger sig nu kun med Hertugen - fordi han ikke er tilstede. Hvo kan opregne alle de Bestræbelser, man har gjort for at skaffe ham tilveie? Og Alt forgjæves. - Hertugen af W........ er den gamle Sphinr. Hans Tilværelse er en Gaade, hans Ophold en Logogryph, hans Bolig en Charade. Trangen til en Oedipus føles almindelig. En Herre har posteret sig paa Hjørnet af Boulevarden og Richelieu-Gaden, hvor hele Paris kommer forbi. Han har ikke seet Hertugen, skjøndt han har staaet længe nok for at kunne see Doctor Francia, der saa ofte er død og saa ofte er levet op igjen. Man har forbørt sig hos Bestyrelsen for Omnibusserne, om den kjære Hertug ikke har overskredet Barriererne under det Paaskud at nyde lidt Godt af Støvet i Passy og faae sig lidt Snue i Corbeil. Men han var hverken i Passy eller i Corbeil. Mange Dyr og mange Fugle vare jete paa denne Vei, men ikke en eneste forfløien Hertug. Man havde et Øieblik formodet, at Hertugen af W. var reist til et eller andet Bad, som begunstiges af de Fashionable; maaskee kunde man finde ham lige til Halsen stikkende i et mineralsk eller svovlagtigt Bad. Men nei! Man havde hverken seet Hertugen i Toplitz, i Baden-Baden, i Spaa, i Air- de Chapelle, eller i Ems. Heller ikke i et russisk Dampbad, og det skulde man dog troe, at vor tydske Hertug holdt af. Min Gud, hvor er han da? Telegraph, gode Telegraph, seer Du ham ikke? Telegraphen giver sig til at løbe af alle Kræfter, i alle mulige Retninger, men intetstets møder den den hertugelige Postvogn. Hvad skal man nu gribe til? Vi have foretaget en meget piinlig Reise for at søge Hertugen af W., men Forsynet har ikke kronet vore Anstrængelser for at bringe den ulykkelige Prinds tilbage til en Familie, som ikke begræder ham. Vi have spurgt Moniteurens Spalter. Hvilken Dumhed! ligesom Moniteuren vidste Noget! Vi have henvendt os til Ministrene; Ministrene have strax svaret os, at han idetmindste maa være et Sted, om han ikke er overalt. Jmidlertid har Hr. Duchatel behaget at tilføie, at han dog ikke var vis derpaa. Hvad Gefandtskaberne angaaer, saa have de aldrig hørt tale om ham, og flere Diplomater gnede længe deres Pande og spurgte: Hvem er dennehersens Hertug? - Hvilken Ydmygelse! En Hertug, som findes i "Almanach de Gotha"! Man har indhentet Underretning i W........ selv. Men W...s..... har ikke sin Hertug hos sig, og befinder sig ikke ilde derved. Utaknemmelige Fædreland! Hertug, Hertug, hvor er Du? Jeg vil have min Hertug; man bringe mig min Hertug. "Mit Kongerige for min Hertug!" Men min Gud, hvilke Døsmere ere vi dog ikke! Vi spørge i Aften efter ham hos de unge Skuespillerinder mellem Coulisserne ved "Theatre des Variétes."