Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-09-17
Flere kgl. Sager, saasom den kjøbenhavnske Handelssag, Sagen om Overpolitiretterne paa Landet og Offersagen, staae endnu baade til foreløbig og endelig Behandling; et Par private Sager, som have været til foreløbig Behandling, maae dog ønskes bragte til Ende, og endelig skulle Forsamlingens Petitioner og Betænkninger - blandt hvilke sidste jeg blot skal nævne Betænkningen i den omfattende Huusmandssag, som vistnok vil gjøre Concipisten nogen Vanskelighed - forfattes, oplæses og vedtages. Hvorfra man skal tage Tiden til alt dette, om man end anvender den største Arbeidsomhed og viser den største Opoffrelse, er jeg ikke istand til ret at fatte. Jeg kan eiheller nægte, at jeg med Advocat Lehmann, maatte finde det ønskeligt - saaledes forstod jeg ham idetmindste - at Værnepligtssagen kunde komme til Publikums almindeligere Kundskab, forinden den her endelig foretages. Den høitagtede kgl. Commissarius har derhos hentydet paa en Omstændighed, der, som det forekommer mig, dog gjør det mindre betænkeligt, om Sagen ikke i denne Session bliver foretagen i denne Forsamling, nemlig, at den holsteenske Stænderforsamling har opløst sig, og at denne Sag saaledes ikke af den er bleven behandlet. Det kan dog ikke let tænkes, at en Sag af denne Betydenhed skulde blive afgjort, uden at blive forelagt paany for den holsteenske Forsamling, sandsynligviis i et extraordinairt Møde, som jeg idetmindste anseer det rimeligt at ville blive sammenkaldt til denne enkelte Sags Behandling, og naar Loven saaledes dog ikke kan udkomme, før dette er skeet, skjønner jeg ikke rettere, end at en lignende Jndkaldelse kunde skee for Østifternes Vedkommende, og at det saaledes ikke er at antage, som den kgl. Commissarius yttrede Frygt for, at Sagen skulde blive skudt ud i flere Aar. Sagens Udsættelse vilde derhos føre den Fordeel med sig, at en i det Væsentlige ny Stænderforsamling kom til at behandle dette saare vigtige Spørgsmaal, der ikke vil være bundet eller generet ved, hvad nærværende Forsamling derom kan have yttret, og at Sagen saaledes fra flere Sider vil blive fuldstændigere og friskere behandlet. Jeg kan heller ikke tilbageholde den bemærkning, at Udkastet først er bleven denne Forsamling forelagt d. 10 Aug. og trykt nogle Dage senere; og, uden at jeg vil gjøre de enkelte Yttringer, som Advocat Lehmann i saa Henseende har brugt, til mine, maa jeg dog paa det Stærkeste udtale min Beklagelse over, at Sager af saa stor Vigtighed ikke fra Regjeringsautoriteternes Side kunne fremmes, saaledes, at Forsamlingen til dem har den fulde og tilstrækkelige Tid, men at de, om jeg maa bruge dette Udtryk, skulle feies af i Slutningen af Sessionen. Overretsprok. Christensen: "Jeg deler i den Grad de Anskuelser angaaende denne Sag og de med samme forbundne Omstændigheder, som Høiesteretsadvocat Lehmann har fremført, at jeg forsaavidt kan henholde mig dertil. Jeg skal imidlertid tillade mig særligen at gjøre Forsamlingen opmærksom paa, hvilket uhyggeligt Jndtryk det vil gjøre paa den Klasse af vore Medborgere, som hidtil fra alle Sider er blevet anerkjendt som forurettet ved alene at yde Værnepligten, hvis Sagen ikke maatte komme til endelig Behandling, forsaavidt der er Mulighed til at gjøre dette. At Sagens Behandling foretoges i en extraordinair Session, skal jeg Jntet have imod, hvis Man turde haabe, at en saadan vilde blive sammenkaldt; men jeg nægter ikke, at, efter den aabenbare og skjulte Modstand, som denne Sag synes at finde og har fundet, kan jeg kun lidet hengive mig til det Haab, at Regjeringen skulde bestemme sig til at sammenkalde en extraordinair Session. End mindre forekommer det mig, at Man kan lægge synderlig Vægt paa, at den holsteenske Stænderforsamling har opløst sig, og derved ikke er kommen til at afgive Betænkning over denne Sag; thi det synes mig ikke, at en Foranstaltning af denne Vigtighed, bør udsættes for det øvrige Land af den Grund, at de holsteenske Stænder selv have gjort det umuligt, at de kunne afgive deres Betænkning. Hvorfor jeg væsenligst har reist mig, er imidlertid for at bemærke, at jeg antager, at hele den Prolongation, som er tilstaaet, burde benyttes, og jeg skal derfor opfordre den ærede Præsident til bestemt at faae det Spørgsmaal afgjort, om Forsamlingen ikke i fornødent Fald kan forblive fuldtallig indtil den 23de." Kammerherre Benzon: "Jeg skal blot bemærke, at det naturligviis ikke staaer i min Magt at bedømme, hvor lang eller hvor kort Tid Værnepligtssagens Behandling vil medtage, naar denne fra alle Steder skal oplyses og underkastes den nøieste Drøftelse, men da jeg maa ansee det for min Pligt, saavidt det staaer til mig at bidrage til at denne saa vigtige Sag, hvis Udsættelse vistnok vilde være meget uheldig, maa komme frem og bringes til en heldig Ende, saa erklærer jeg herved, at, skjøndt private Affairer i ligesaa høi Grad gjøre min Nærværelse hjemme ønskelig, som for Andre, skal jeg dog, om fornødent gjøres, ikke have noget imod, at forblive her indtil den 23de. Cancellieraad Haastrup: "Jeg var forleden Dag iblandt dem, som yttrede Ønske om, at Forhandlingerne maatte blive sluttede den 19de. Det var ikke, som af Høiesteretsadvocat Lehmann idag er antaget, blot 2 eller 3, som yttrede dette Ønske, men, som det forekom mig, var det saa mange, at jeg ikke troede Forsamlingen længere kunde blive fuldtallig. Jeg skal imidlertid tillade mig at bemærke, at jeg da gik ud fra den Forudsætning, at den heromhandlede vigtige Sag om Jndførelsen af almindelig Værnepligt til den Tid kunde være tilendebragt; men, da jeg, efter hvad der idag er passeret, maa antage, at dette muligt ikke vil blive Tilfældet, skal jeg for min Deel, og da de Grunde, jeg har til at ønske at kunne vende hjem tidligere, hvor vigtige de end ere, dog ei ere uoverkommelige, forblive her til den 23de, hvis det maatte blive nødvendigt for at fremme hiin Sag, med Hensyn til hvilken jeg er ganske enig med flere ærede Talere i, at den under alle Omstændigheder bør søges tilendebragt i indeværende Session." Kammerraad Petersen: "Jeg maa ganske henholde mig til den ærede Vicepræsidents Yttring om, at Man bør anvende al den Tid, som er bleven Forsamlingen tildeel, forsaavidt den maatte behøves, for at behandle det foreliggende Udkast om almindelig Værnepligt, hvorhos jeg maa tilføie, at jeg skal blive tilstede her i Forsamlingen til den 23de." Exam. jur. Maaløe; "Det være ogsaa mig tilladt at yttre, at jeg ubetinget anseer det for min Pligt, med Tilsidesættelse af private Hensyn at blive tilstede og virke, navnlig for den her omhandlede saa yderst vigtige Sags Fremme, hvad jeg formaaer, til den dertil tilstaaede yderste Tids Udløb. Præsidenten: "Jeg troer nu at burde slutte denne Discussion med et Par Ord. Jeg havde, som allerede sagt, foreløbig betænkt, at Værnepligtssagen skulde foretages paa Fredag. Jeg havde taget denne Bestemmelse i Henhold til Anordningen, som paalægger Præsidenten, især at sørge for, at Forsamlingens Overveielser og Arbeider snarest muligt befordres, (858). Justitsr. Ussing har spurgt, hvorledes det skal være de Deputerede muligt til den Tid at gjøre sig bekjendt med Commiteebetænkningen. Jeg kan hertil desværre ikke give andet Svar, end ved at lade de private Sager falde ud, som jeg havde troet, imorgen at kunne skaffe en beskeden Plads imellem den Masse af kongelige Propositioner, som ere blevne Forsamlingen forelagte. De Andragender, som indbringes for Forsamlingen enten af dens egne Medlemmer eller udenfra, ere allerede saa vante til at blive trængte tilbage af Lovudkast, at jeg rigtignok ikke veed, hvad der er blevet tilbage af Stændernes Petitionsret, hvad der hverken stemmer med Stænderanordningen eller bidrager til at vedligeholde de Deputeredes eller Nationens Jnteresse for Jnstitutionen. Der vil forøvrigt kun derved blive liden Tid vundet til at gjøre sig bekjendt med den omhandlede Sag; men naar det erklæres, at Forsamlingen ellers ikke vil have Tid til behørig at forberede sig til at discutere Sagen paa Fredag, skal jeg naturligviis dertil tage Hensyn. Det, som det nu for Øieblikket kommer an paa, er, hvor lang Tid Man kan gjøre Regning paa, at Forsamlingen vil forblive samlet, om det kan ventes, at Forsamlingen, eller saa stort et Antal Medlemmer, som behøves for at gjøre den fuldtallig, vil blive samlet indtil den 23de eller indtil den 19de. Naar dette først er constateret, vil derefter Sandsynligheden kunne bedømmes af at see Sagen ført til Ende." Jfølge den derefter af Præsidenten til Forsamlingen stillede Opfordring, erklærede 15 af dens Medlemmer, at de ikke kunde blive tilstede indtil den 23de, hvorimod kun 2 erklærede, ei at kunne blive tilstede indtil den 19de. - Derefter blev den fra forrige Møde udsatte endelige Behandling af Sagen betræffende nogle Bestemmelser, sigtende til en Forbedring af Huusmænds og Jndersters Kaar fortsat.