Jyllandsposten, 1840-08-14
Flanope ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. 3die Aarg. Fredag d. 14. August 1840. No. 37. Maa trykkes. Fleischer. Ogsaa en Stemme om Folkefesten paa Bulbjerg. Skjøndt ikke begunstiget af Veirliget havde der til Folkefesten paa Bulbjerg den 1ste Juli sidstleden, om Eftermiddagen, samlet sig en endog over Forventningen talrig Deel Mennesker, og der herskede overalt den bedste Tone og gladeste Stemning, som antydede, at Forsamlingen, under de skjønneste Forventninger, følte varmt for Konge og Fødeland, ligesom der og viste sig, at Lighedsprincipet her gjorde sig gieldende. Foruden de i nærværende Blad, Aalborg og Thisted Aviser skeete Annoncer, var Festen specielt publiceret ved en Skrivelse til hver Sognefoged i 3 Herreder, og der indfandt sig ogsaa Mennesker, saavel fra Han-Herrederne, som fra forskjellige Egne af Thye, Mors, Himmerland og Vensyssel samt Thisted og Løgstøer, og skjøndt vel kun den tredie Deel i Forsamlingen var af Bondestanden, deel toge dog i Festen Bønder, som boe i en Afstand fra Stedet af 5 Mile og som iøvrigt lydeligt gave tilkjende, at ogsaa de beholdt Jdeen og erkjendte den store Nytte og vigtige Betydning, slige Forsamlinger medføre, ved nemlig at saaledes Folk af alle Stænder samles, see og tale med hinanden, stifte nye Bekjendtskaber, have Leilighed til at afhandle og yttre deres Glæde i almene Anliggender, opbygges ved Taler og Sange, foruden at deeltage i Adspredelser og Fornøielser, &c. Festen indledtes med en Tale af Pastor Obel, hvorved han indviede Bulbjerg til Folkefester for Nordjyderne, der frygte Gud, ære Kongen og leve i trofast Haab om en bedre Fremtid for det kjære Fædreneland, samt sluttede med et under Kanoners Torden udbragt Længe leve til Held og Velsignelse for gamle Danmark Kong Christian den 8de og Dronning Caroline Amalia." Derefter begyndte Dandsen i Salon=Bygningen og i et udenfor opreist Telt, hvori Folk af begge Kjøn og alle Stænder, uden mindste Afsondring eller Nogens Tilsidesættelse, deeltoge. Senere blev, i Hensyn til Forsamlingens Anledning og Tidens Begivenheder, holdt Taler af Pastorerne v. Haven, la Cour og Flere, ligesom og trende af Pastorerne Feld, Jacobsen og Dreyer forfattede Sange bleve afsjungne og patriotiske Skaaler og Toaster udbragte. Flere Restaurationstelte vare opreiste; om Aftenen afbrændtes et Fyrværkeri, og et smukt Transparent, hvori saaes de kongelige Navnechiffre med en Krone over og Retfærdighedens Emblem under, var opført. Festen continuerede til Kl. 4 om Morgenen. Skjøndt denne Fest vel egentligen var for at høitideligholde en for Kongehuset og Fødelandet vigtig Begivenhed, er det dog at vente, idet en god Begyndelse er gjort, at det her fremtraadte Selskab til slige aarlige Folkefesters og almeenvigtige Folkeforsamlingers Jnd stiftelse paa Bulbjerg, som og dets Formaal hedder at være, i vor bevægede Tid, hvor Frihedsraabet, medens de gamle Baand, der ei længere passe til den demokratiske Aands Udvikling, trues med at briste, høres ikke blot fjernt men ogsaa nær i denne Afkrog af Landet blandt det sig modent bevidste Folk, – vil udvikle sin politiske Tendents. At Stedet iøvrigt særdeles egner sig for Folkefester, er saavel historisk belyst, som i Henseende til Beliggenheden udviist i en Artikel om Han-Herrederne i Bladet "Touristens" Nr. 25 og 26 for dette Aar, hvorefter nemlig dette District i flere af Historien bekjendte Tilfælde i ældre Tider har været Samlingstedet forde nordfjordske Folk i de vigtigste Anliggender, ligesom det og er fundet, at Bulbjerg er det Sted, der bedste passer sig til en Folkesamling, til Minde om jydsk Uvillie mod Undertrykkelse, om Kraft, Mod og Udholdenhed; et Sted, hvorfra man har Udsigt over de tvende Folkedistricter, der danne det nordfjordske Jylland, der oftere stod Last og Brast med hinanden, hvortil endnu knytter sig det gamle Sagn, at den berømte Kæmpe Holger Danske sover her og engang hvert hundrede Aar vaagner op, for at see, hvorledes det gaaer det kjære Danmark. Naar derimod Han-Herrederne i bemeldte Artikel ere skildrede som en af Danmarks smukke og kraftfulde Egne, da er dette, saavelsom den vistnok ogsaa vel overdrevne Skildring af Liimfjordens i det Hele imposante og yndige Vandpartier og Flodbredder, Noget, som vel ingen Hanningboer, tør vedkjende sig, hvor meget det end maa glæde ham, at Landet har tiltrukket sig Opmærksomhed, ligesom der og i Artiklen forekommer enkelte, i Henseende til Lokaliteten, væsentlige Urigtigheder. At det saaledes vel maa frappere Enhver, ved de nøgne Sandklitter at træffe paa saa velbyggede Gaarde og velhavende, ingenlunde ei heller i Cultur tilbagestaaende, Bønder, kan vel ikke nægtes; men at der derimod saavel i denne, som i den øvrige, næsten overalt forskattede Deel af dette, som Følge af Kjøbstadens Frastand, for en Deel colonimæssigt beboede District, alene maaskee med Undtagelse af et Par Sogne, skulde findes nogen almindelig Velstand, kan ingenlunde siges at være Tilfældet. Liimfjorden har iøvrigt, siden hine rædselsfulde Scener fra Stormfloden, for Fjord beboerne noget Skrækkende ved sig, og det er at frygte for, at betydelige Landstrækninger, som Følge af Havets Gjennembrud, ville gaae tabte, ligesom det mærkelige, saavel tidligere som i den senere Tid havte, Project, at inddæmme den hidtil til Vogns næsten altid farbare Bygholms Veile, hvorved flere tusinde Tønder Land vilde vindes, derved aldeles har maattet opgives. Derhos navnligen, fremfor Andre, at udpege Pastor Damkiær og Forvalter Bagger, og tilskrive dem Avlsbrugets gode Fremgang, som dog mange Steder ikke kan siges at være en Følge af disse Mænds givne Exempler og Jndvirkning paa Bønderne, synes ogsaa at være mindre heldigt, i Særdeleshed hvad den Sidstnævnte angaaer, alene deraf, at han neppe har opholdt sig i Kiettrup Sogn i 2 Aar, uden selv at have noget synderligt Avlsbrug; det skulde da være det Exempel, den kongelige Godsadministration for Aagaards Gods har viist paa de ikke faa til Godset hørende saakaldte øde Gaarde; men i alt Fald kan dette vistnok ikke, i det mindste hvad Oeconomien angaaer, være følgeværdigt, Noget, der nu overalt, som bekjendt, hører til slig Administration, paa hvis Uhensigtsmæssighed Han-Herrederne endvidere er et af de Districter, der kan opvise de største Beviser. Opfordring til Hr. Bondgaard. Motto, Man bør ikke sætte sit Lys under en Skjeppe, men paa en Lysestage, at det kan lyse for Alle, som ere i Huset. Disse Ord kan med Rette anvendes paa Dem, Hr. Bondgaard. Hvorfor i al Verden er De saa beskeden, at man kun har Leilighed til at beundre Deres stilistiske Gaver, Deres dybe Viisdom, Deres slaaende Grunde i et vist Lokalblad - thi, med al Respect for dette ærede Blad, saa er det desværre ikke udbredt nok i Landet, til at Deres Lys deri kan siges at staae i en Lysestage. Jeg anseer det derfor ikke af Veien at gjøre et større Publikum opmærksom paa Deres Geni, der har viist sig i mange fortræffelige Opsatser og grundige Kunstkritiker, men hvoraf især Deres sidste Afhandling bærer Prisen og slaaer Hovedet paa Sømmet ved at give de afskyelige liberale Blad=Redacteurer en Næse saa lang som fra Kyndelmisse til Paaske, og paa en fiin Maade lade disse Herrer forstaae, at De blæser dem Allesammen et Stykke.