Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-12-18
Hr. Müller formener, at man maa fristes til at tvivleom, at jeg har været ene om Arbeidet." Der har Hr. Müller fuldkommen Ret, og jeg har ikke et Øieblik, ved at tale med mine Venner, lagt Dølgsmaal paa, at jeg har Hjelp. Tankerne, Jndholdet er mit, men jeg har gjort hvad mangen klogere og høiere Mand end jeg har gjort, naar noget skulde trykkes; jeg har søgt Redactionshjelp, hvilket jeg ved mindre betydelige Leiligheder før tidt har forsømt. Jeg har ofte i denne Tid smillet af det Vildspor man er paa; og den Geskjæftighed og Lumpenhed, som en vis Mand, Consorter og Støvere i den Anledning i de sidste 6 Uger have viist, skulde kosteligen have moret mig, hvis ikke derved (see ogsaa Skumlerierne L. II. III.) om ogsaa kun for kort Tid, endeel Ærgrelse var voldet for et Par af Byens første Mænd. Lad mig beholde min Hemmelighed, Hr. Müller! De finder den ikke saa meget let, skjøndt den er uden Hexerie; og giv De og de Andre forresten i Guds Navn saa stor en Deel af Fortjenesten ved mit Arbeid til Hjelpen, som De vil. Jmidlertid maa jeg dog ogsaa bede Dem at betænke, at man før har seet en Mand med sund Forstand og taalelige Forkundskaber, ved Øvelse at erhverve Færdighed i at udtrykke sine Tanker. Til Slutning skal jeg nu bede Hr. Müller, til Tak for de gode Raad han har givet mig, at lægge følgende 4 Raad paa Hjertet, hvilke De i Tiden skal takke mig for: 1) See ikke saa fornemt ned paa os simple Landmænd og Borgere og vore skriftlige Arbeider, fordi De er sat i en Stilling, der tillader dem at leve blot for Videnskaberne; vær, fordi De er lykkelig og kundskabsfuld og dygtig, dog ikke saa hovmodig, og lad Dem ikke tiere forlede til slig, mildest, ubesindig Overfusen, som De har budt mig, ved at omtale Sendebrevet og mine tidligere Arbeider. 2) Bliv lidt ældre, erhverv noget større Navn, Hr. Müller, inden at De tager Munden saa fuld som denne Gang, og proclamerer Dem selv for Verden, som alle Retsindiges Tolk og som den offentlige Menings bestaltede Talsmand. Tael De, Hr. Müller, endnu i en halv Snees Aar (eller rettere, til vi have seet endnu en halv Snees smaae eller et Par betydelige Arbeider af Dem) i deres eget Navn, og lad de 2 øvrige Millioner Danske saalænge sørge for Deres egne Anliggender. 3) Pas lidt mere og tiere paa, som den misbrugte Presses Ridder, at Folk ikke skal komme til at troe, at det var Bispevælden" og hvad Godt, der kan flyde af den, der bragte Dem saa meget i Harnisk. Der gives to slemme, Ord, Hr. Müller, det ene er: Egennytte og det andet er Spytslikkerie. (De der ikke kjende den Paagjældendes Charakteer, kunde let i dette Tilfælde fristes til at antage en af de ommeldte Egenskaber for Motivet, og dertil bør Jngen give en saadan Anledning, som den her givne). 4) Troer De endeligen at gavne Deres høie Patron, saa feiler De ret Meget. Om den høitbetroede Mand har jeg samlet en heel Deel smukke Træk, af hvilke jeg til min anden Part af Sendebrevet kun havde bestemt at bruge en vis Deel. Nu lægger jeg 4 til, og jeg lover Dem og Deres og Hans Venner hermed, at for hvert Angreb, De nu i Aviserne ærgrer mig med (som forresten troligen skal blive besvaret), lægger jeg fremdeles 4 til, og det vil altsaa indsees, hvorledes deres geskjæftige Jver tjener over al Maade til hans Hæders Formerelse. – Modtag slutteligen min Forsikkring, at jeg, i hvor liden Tid jeg end har til slige boglige Arbeider, ikke skal blive Dem eller Nogen Svar skyldig paa nogen eneste Linie. Kragsberggaard, 17 Decbr. 1833. C. H. Hansen.