Viborger Samler, 1845-04-14
Nyeste Postefterretninger. Storbritannien og Jrland. Om den nye Præsident Polks Budskab til Kongressen bemærker the Times: "Polk er Tylers værdige Efterfølger. Hans Tiltrædelses tale er et sandt Aftryk af alle de værste Kiendetegn, som findes hos de americanske Statsmænd, der siden Wedsters Udtrædelse af Cabinettet have været ved Statsroret. En Polk bleven valgt til Præsident, fordi man ansaae ham som den ægte Repræsentant for det Parti, der søger sin Hæder og sin Udmærkelse i Slaveri, Repudiation og Anmasselser imod Udlandet, saa maae vi erkjende, at han ærlig imodekommer sine Vælgeres Forhaabninger. Om alle hine vigtige Puncter taler han uden at rødme; han fører det samme uforskammede Sprog som hans Forgængere; ja det lyder i hans Mund endnu mere bestemt og afgjørende. . . En Logn, der gjentages, efterat den er bleven affløret og gjendreven af alle saakyndige og retskafne Mænd, er en qvalificeret Løgn, er en Løgn i høiere Potents. For nogen Tid siden gav Tyler at forstaae, at mange droge i Tvivl, om ikke Teias oprindelig havde hørt til de forenede Fristaters Gebeet, og om det ikke var frarevet det paa en utilbørlig Maade, nu kommer Hr. Præsident Polk og forsikkrer ligefrem: "at Teias var engang en Deel af vor Stat, blev paa en uviis Maade aftraadt til en fremmed Magt, er nu en afhængig Stat, og besidder en utvivlsom Ret til at sammensmelte sin Souverainetet med de forenede Fristaters." Denne Paastand er aldeles ubegrundet: 1) fordi Teias ikke udgjorde nogen Deel af Louisiana, da det solgtes til Frankerig, og 2) fordi den i Aaret 1819 afsluttede Grændsetractat med Spanien for stedse ophævede alle saadanne tvetydige Krav. Men i denne Discussion gielder ingen Beviisførelse; Ulven har taget den faste Beslutning at æde Lammet, og saa gjør det Jntet til Sagen om det staaer ovenfor eller nedenfor Bækken. - Et lignende, skjøndt just ikke ganske saa determineret Sprog fører Polk med Hensyn til Oregongebetet. Strax i Begyndelsen af sin præsidentlige Løbebane, i fuldkommen Bevidsthed om de betræffende dette Gebeet svævende Underhandlinger imellem hans Cabinet og Storbritannien, sætter han sit Ord i Pant paa at Americanernes Ret til Oregongebeetet er klar og utvivlsom. Men for nu ikke at spilde Tiden med unyttige Discussioner, udtale vi den Mening, og det i det mindste med ligesaa stor Bestemthed, som han udtalte sin Trods hans Marodeurer og trods hvad han kalder constitutionnelle Rettigheder, vil Oregongebeetet ingensinde vorde frarevet det britiske Scepter uden ved Krig. Under alle disse Omstændigheder, medens den af Tyler og Calhoun antændte Jld truer at vorde en ødelæggende Flamme, og medens et snartpaafølgende Sammenstød med Mexico truer at vorde det første Resultat af det sidste Senatsvotum, er det mere end besynderligt, at netop den Minister, hvis dristige Virksomhed har sammenbrygget det truende Onde, har mistet sin Post. Og dog er det saaledes: Calhoun har ligesaa vel maattet fratræde sin Ministerpost, som Tyler har maattet nedstige fra Præsidentstolen. Med den nye Præsident og et nyt Senat kommer ogsaa et nyt Cabinet til Statsroret, og endskjøndt de forrige Ministre gjerne vilde have viist sig redebonne til at opoffre deres Fædrelands Ære, saa vare de dog - saaledes som Resultatet har viist det - ikke Redskaberne, men ges dupes" for Democratiet, og formaaede ikke at friste deres politiske Tilværelse endog ved at bringe deres politiske Skjændsel og Fornedrelse som Offer. Sie vos non vobis." - Morn. Chron, indskrænker sig til at persiflere Toryministeriet, hvilket man kunde tilraabe: "Duhar ikke villet have det bedre, Din Taabenakke". (Tu Tas voulu George Dandin). "Polks Bemærkninger angaaaende Repudiationen" siger sidstnævnte Journal, ere anstændige, men ikke ivrige." – "Foragt imod Udlændingen", siger the Globe, er den fremherskende Følelse hos den nye Præsident. Den Aand, der gaaer igjennem hans Budskab er det fjerne Vestens Aand, – en Region, der nærerJversyge imod det østlige Moderland, og der gjerne vil gjøre sig til Midtpunctet for en Gruppe Agerdyrkning drivende Stater, under hvis Scepter New-England skal danne en Minoritet. Syden og Vesten have nu i UnionerOvervægten over den meere dannede Østen. Men heri ligger netop Faren for Unionen; thi vi kunne ikke tænke os Muligheden af at Civilisationen skulde ville lade sig bringe under Aaget af raae Slaveeiere. Gammel England maae i Polk kun see en frygtelig Modstander, hvem Jntet vil være helligt, naar det kun kan fremme hans Hensigter.