Aarhuus Stifts-Tidende, 1832-01-20
For manne Aar siden var der jen bitt Kaal af æ Soldat, Niels Peiersen, i Reis, men at seier mari men it, hvad Aar det var, eller under hvad for 2 Kunge det var, eller ved hvad for et RekkementKaalen, stod eller hvad Skersanten hed ved Kumpeniet, nei, a er mari men it saa gaal, og heller it hvad Preisten eller Borremesteren hed, ne, men om at seier, for saa kunde de, drollen splide mei, kaalle med ind for denne hersens Aflivelseskommission, eller hvad de kaaller hende, og sidde med under spisihiel Frisur. Men, nu ska J hør, Børnlille! Som a seier, var Niels Peiersen jen Dau i a Kirk med Rekkementet, men istedetfor at tae a Bippel op, som hans Kammeraater af Kumpeniet, for at søge efter Teisten, tog bitt Niels 2 Spil Kort op, og laa dem op for sei paa Bænken. Naa, der skuld J hae seet, hvor Preisten, Skersanten, og hele Kumpeniet og aalle de Aandre gjorde Øin, og Skeersanten han kommanderede Niels til at stik Kortene i Tasken, og da han it vild lystre Kommando, trak han ham efter Tjenesten strax, saasnart de had sunget det sidst Vers, ved Kravvebenet ud af Guds Huus hen til Borremesteren eller Generaalen, for at skal it seie det saa lige, hvem af dem der had at skaf med den Sag, og for ham klavvede han nu over at Niels had opført sig saa gruseligen slemt i vor Herres Huus. "Naa, Soldaat!" sae Magistraaten eller Generaalen, eller hvad han nu hed: Hvodden vil du exekysere Dine skandaløse Manerer i Kirken, Ka Du gjøre Redelighed og Rettighed for Din Defension, saa er det godt, men ka Du it det, Niels, saa ka Du være visse paa, at Du skal faae Strips." Siden Deres Høiærværtighed, saa Niels: er saa god at tillaade mei, at svare for mei selv, saa maa af seie D. H., at a har været otte Daue paa Marseringen og it har meer end 4 Skilling om Dauen, og det vil Deres Høiærværdighed, dog tilstaae med kan knap og nap strække til Æde og Drik og Vadske og hvad man ellers kan har nødig, og saa kan man da it har Raad til at køve æ Bippel, a Bønneboueller æn aannen Bou." Da nu Niels havde sagt dette hersens, tou han sit Spil Kort og præsintirte Hans Høiærværtighed deraf et Æs med disse hersens Ord: "Naar a seer et Æs, D. H., saa husker at aaltissens paa, at der er it meer end jen Gud, skjøndt at kenner rektig nok, mellem os sagt, jen Mand, som har trei Guder (a mener voresses Akkedant) det er, hans Matrasse, hans Mavve og hans Pengekiste. Naar a seer æ Fire, da kommer at aaltissens de fire Evangelister thu, Matthæens og Markus og Lukas og Johannes; 2 Fem, det er de fom kloge Jomfruer, som blev ordinerede at holde Lamperne tændte – der var rettig nok ti, men D. H. ka nok huske, at de fem vare kloge og de aandre fem taavelige. Æ Sex, det betydder nu, at vor Herre har skabt Himmel og Jord i sex Daue, og æ syv, at han hviled sei udfor aalt hvad han havde gjort paa den syvende Dau En Aatte, det vil seie saa meget som de aatte gudfrygtige Mennisker, saa blev redded fra den gruselige Vandfled Noah og hans Kone og hans trei Sønne, og deresses trei Koner. En Ni, det er de Spetalske, som blev rensed af Jesus, a veed mari men nok, at der var ti, men der var jo osse kun en som kom tilbaues, for at ofte ham sin Tak. En Ti, det kan nu ethver bitt Baarn begrive er de 10 Bud Ord. Nu tou Niels Kneiten og laa den aparte, og saa tou han Dronningen, og saa sae han: "Naar a seer denne hersens Dronning, D. H., saa tænker a aaltissens paa Dronningen af Saba, som kom fra de yderste Kanter af Jorden, for at høre Kong Salomons Viisdom; og hinneses Mand, Kungen, husker mei aaltissens paa Himlens store Kunge og voresses goe, goe, eiegøe Kunge." Du har bitterne gjort æ ganske god Beskryvelse over alle Kortene," sae Høiærværtigheden: paa Kneiten nær." – "Dersom D. H. it vil blive vred paa met svarede Niels: "saa kan anosse forklare ham." – "Nei, det skal a it!" saa Høiærværtigheden. – "Nu seer haan, Falil!" svarte Soldaten: "Den værste Kneit a kenner er Skersanten, som har bragt med uskyldige Kaal for D. H." – "A veed it," sae han saa: "om han er den værste Kneit, men det veed a, at han er den største Taave af JerTou." Soldaaten lo saa smaat, og saa sae han: "Naarenstid at tæller, hvor manne Kort der er i æ Spil, saa finder a ton og halvtreds; saa manne Uger er der osse i 2 Aar, og naarenstid at tæller, hvor manne Stik der er vundne ved et Spil Kort, saa finder at treiten, saa manne Maaneder er der osse i 2 Aar. Og saadan, Falil, gaaer det til, at dette hersens Spil Kort er baade min Bivvel, min Aalmanak, og min Bønnebon." Saa kaalte Magistraaten eller Generaalen paa aalle sine manne Tienere, og ordinerede, at de skuld traktire Soldagten godt, og saa gav han ham a stor Sølvdaaler, og sae til ham, (betænkbarestens) at han var den flinkeste Kaal i hele Rekkementet. Ja det gjorde han, bitterkne, og nu Farvel, Falil, eller Rækketør, eller hvad han hedder. Wolle Peiersen. Fabel.