Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-05-15
Jfølge de nyeste Beretninger fra Athen har den engelske Gesandt, Sir Edmund Lyons, overrakt den græske Premierminister, Hr. Kolettis, to strænge Noter, af hvilke den første gaaer ud paa, at Grækenland i den opstaaede græske tyrkiske Differents maa give Porten en med tyrkisk Uforskammethed forlangt Fyldestgjørelse, hvis ikke England skal frasige enhver Forpligtelse til Grækenland som dets Skytsmagt og i Tilfælde af et Brud med Porten overlade det ganske til sig selv, og den anden fastsætter en peremtorisk Frist af 24 Timer, inden hvilken en betydelig Afbetaling paa Grækenlands Gjæld til England skal præsteres og desuden tilfredsstillende Sikkerhed for de nærforestaaende yderligere Betalinger stilles, under Trusel af, at den engelske Eskadre ellers skal understøtte Fordringen, og efter Gesandtens Skjøn anvendes enten til Borttagelse af græske Koffardiskibe til en Værdi af Fordringens Beløb, eller til at bringe Told kamrene paa Syra og i Patras under engelsk Opsigt, for at deres Jndtægter kunne tilflyde Englænderne som Afbetaling. Begge Forholdsregler vilde være lige skikkede til at undergrave Grækenlands opblomstrende Handel. Man meente, at det vilde lykkes Kolettis, ved den franske Gesandts Bistand, i Løbet af nogle Dage at skaffe Pengene tilveie, og at Truslen saaledes ikke vilde blive opfyldt. Uagtet den første Frist alt var udløben, havde den engelske Flaade i Piræus dog endnu ikke gjort nogen Bevægelse. For Paven udstædte sin Anordning om Jndkaldelse af Mænd fra hele Kirkestaten til Beraadslagning om offentlige Anliggender lod han Udkastet til den forelægge Cardinalernes af 8-10 Medlemmer bestaaende Raadsforsamling, for at høre deres Mening om den. Ved Afstemningen herom befandtes alle Kuglerne sorte (altsaa imod Anordningens Udstædelse). Cardinal-Statssecretairen bragte strax Kuglerne til Hs. Hellighed, og raadede ham i Betragtning af deres Farve til at afstaae fra sit Forsæt; men Pius blottede sit Hoved, og med de Ord: "Ni vel, saa vil jog gjøre dem alle hvide!" dækkede han dem med sin hvide Kalot, og befalede den øieblikkelige Udfærdigelse af Edictet. (Forlangte Jndrykkelser.)Hr. Redacteur. Uagtet jeg nok indseer, at det Aviskjævleri, Redacteuren af "Lollands=Posten, har paabyrdet mig, ikke er af den Beskaffenhed, at jeg tør vente det optaget i Stiftstidenden, saa har jeg dog troet, at der med efterskrevne Linier maaskee kunde gjøres en Undtagelse, fordi der heri tales om en Æressag, og da jeg ikke er ganske vis paa, om "Lollands=Postens" Redacteur vil lade mig komme til Orde i hans Avis, eftersom et tidligere Svar fra mig til ham, angaaende hans saare velskrevne Redactionsbemærkning i Anledning af mit Jndrykkede i Nr. 52 ei endnu til Dato har faaet Lov til igjennem L. P." at komme for Dagens Lys, saa haaber jeg, De godhedsfuld vil forunde efterfølgende til Redacteur Larsen med Posten afsendte Svar paa hans i "Lollands=Posten Nr. 55 d. A. til mig rettede tvetydige Spørgsmaal Plads i Deres Blad: Til Redacteuren af "Lollands=Posten, Det gjør mig næsten ondt, at jeg har gjort mig den Uleilighed at svare Dem paa Deres i forskjellige tidligere Nr. af "Lollands=Posten, mod mig gjorte Udfald. Jeg seer nu, at det ikkun var løst Krudt, hvormed De hidtil fyrede, og hvilket jeg altsaa kunde leet af, medens De derimod nu senere i samme Blads Nr. 55 d. A. har begyndt at beskyde mig med Skarpt. Jeg har hidtil ikkun betragtet Striden som heel moersom, (jo, der er en Aabning, see kun godt efter, den maa findes, det er intet "Skrivsammen"*) og derfor ogsaa bestandig svaret Dem saa løseligen, men jeg mærker nu, at De efter gammel Vane, en Vane, der er et Særkjende paa Dem, tildeels forlader den Sag, hvorom egentlig Talen hidtil var, og tager fat paa en mere alvorlig, idet De indlader Dem paa Personligheder. Velan men De maa da ogsaa være belavet paa alvorlige Svar, og jeg maa ret bede Dem, saa dog at holde Dem udelukkende til een Sag af Gangen, for at det ei skal blive noget Skrabsammen, eller Ruskomsnusk, Ingen kan finde Rede i, mig er det ligemeget hvilken.