Berlingske Tidende, 1835-04-17
Ægypten. Kairo, den 25de Januar. - Jgaar indtraf Jbrahim Pascha her, efter tvende Aars Fraværelse. J Schubra, en Landsby ved Nilen, forenet med Kairo ved en, en Miil lang Allee, blev han ventet af alle Rigets Store og flere Regimenter Fodfolk og Rytteri. Hans mørke og melancholske Udseende forundrede Alle dem, der have seet ham før. Ved Flodbredden hilstes han hverken af Militair-Musik eller Salver, men kun af en vederstyggelig Klingen og Syngen af otte magre og frække arabiske Dandsere, der vare klædte som Qvinder. Da Jbrahim havde sat sig paa Divanen, bleve alle Store stedte, ikke til Haandkys, men derimod til Tæppe=Søm Kys, medens Jbrahims tvende ældste Sønner knællede paa Divanen foran deres Fader og han kjælede for den yngste. Efter disse Ceremonier og en kort Samtale med nogle Store og ligegyldige Ting, begav Jbrahim sig et Øjeblik ind i et Sideværelse, sandsynligviis for, trods Ramadan, at forfriske sig, og brød derpaa op til Kairo. Han red meget langsomt og var saa træt, at han fandt alle Heste for vilde, og skiftede dem tre Gange. Paa Vejen hørte man, istedetfor Militair-Musik, kun enkelte, som Klager lydende Frydeskrig fra en Hob simple Qvinder. Kanoner hørte man først i Nærheden af Staden. Mehemed Ali gik temmelig utaalmodig op og ned, indtil man bragde ham Efterretningen om, at Jbrahim var ankommet til Palladsets Dør. Nu satte han sig paa Divanen, og da hans Søn traadte ind i Salen, foer han et Øjeblik sammen, men søgte strax at skjule sin Følelse; han paatog sig en alvorlig Mine, idet han kastede et Blik, fuldt af Selvtilfredshed og Triumph, paa Sønnen. Prindsens Stemning forraadtes derimod af nogle Taarer, der randt ham ned af Kinden. Da han, efter Stiqvettens Love, ligeledes vilde kysse Tæppets Søm paa Divanen, holdt Faderen ham tilbage og rakte ham Haanden til Kys. Med Mehemeds Tilladelse satte Jbrahim sig derpaa ved Siden af ham paa Divanen, dog saaledes, at han knællede ned paa det ene Been og lod det andet hænge ned mod Gulvet. Begge vare gjensynligt meget forlegne, og lykkeligviis kom de tvende smaa Prindser og knælede mellem Fader og Bedstefader. Nu spurgtes og besvaredes der Adskilligt over Reisen, og efterat Caffen var serveret, sagde Mehemed Alt til sin Søn, at han vel kunde trænge til Ro og at han derfor kunde begive sig hjem, det vil sige, til hans mellem Kairo og gammel Kairo, ligeover for Øen Roda liggende Slot. J Nærheden af dette Slot vare mange Tropper opstillede, og her gjenlød først en taalelig Artilleri=Musik, under Anførsel af en Tydsker ved Navn Hampel; men heller ikke den formaaede hverken at opklare Jbrahims mørke, alvorlige Mine, eller at forjage den ængstelige Forlegenhed blandt hans Følge. Som bekjendt, frygtes Jbrahim Pascha langt meer end hans Fader, og det var moersomt at see, hvorledes de opblæste, ellers med Stolthed og Foragt nedskuende Tyrker stode her skjælvende i den dybeste Ærbødighed og med nedslagne Blik. Efter et Qvarteers Forløb bleve alle bortsendte, og Jbrahim gik alene ind i sit Harem, en, nær ved hans Slot liggende Bygning, hvor hans Fruentimmere boe. Allerede for lang Tid siden gjordes der mangfoldige Tilberedelser til en glimrende Jllumination, og den hele By funklede af Sole, Stjerner, Triumphuer og Halvmaaner. Den lille Gade, hvori Armenieren Bogos Bei, Ministeren for Finantserne og de udenlandske Anliggender, boer, var især udmærket riigt og smagfuldt oplyst. Enhver fandt det paafaldende, at det franske og det engelske Consulat ikke vare illuminerede. Necrolog.