Københavns Adresseavis, 1761-09-07
De har forgangen Aar i August Maaned faaet et Pund Roe=Frøe af det smaa Markiske Slags fra mig. Min Fordring paa Deres Velvillighed var den Gang stillet derhen, at bemeldte Frøe skulde saaes paa en ompløyet Rug=Ager, og at der, om mueligt var, skulde avles smaa Roer af om Efterhøsten. De har gjort alt det, som jeg ønskede. Men De beklager det slette Udfald, som de har oplevet af denne Bemøyelse. Det er hverken min eller Deres Skyld, at dette Forsøg ikke har kundet lykkedes. Naar Jorden forvandler sig til Aske, saa maae Frøet tørres bort, og den rette Tid, til at voxe, forløbe, om det og endelig kommer frem. Med den meest forpligtede Taksigelse, som jeg hermed yder dem, maae jeg nu melde, hvad der har bevæget mig til at sende Dem dette Frøe. Uden Tvivl er det Dem bekiendt, at mange af vore Landsmænd har en extraordinair Begierlighed efter alle Udenlandske Sager. Endogsaa ydermere Smagen har forelsket sig i denne Mening. Det er overmaade vanskeligt, at stride imod Menneskens JndbildningsKraft: Disse forudfattede Meninger ere ogsaa Aarsag dertil, at de smaa Markiske Roer, som bliver bragte herind til os fra Rostock og Lübeck, maae beholde Fortrinnet i hvad man ogsaa siger. Jeg har over i 20 Aars Tid med Nytte saaet dette Frøe, som er kommet her Sønden fra, og af samme avlet en ligesaadan Frugt i Smagen. Dette er her en gandske bekiendt Sag, som allerede finder bifald og Efterfølgere. J Flensborg har denne Sandhed endnu ikke kundet trænge igiennem. Jeg vidste at en Elsker af Landvæsenet af den Militaire Etat, som opholder sig ved Frederichsstad, har renset denne Plads, samt Husum og Slesvig fra deres forudfattede Meninger i dette Stykke, og at de Markiske Roer, som han havde avlet paa hans egen Grund, har fundet næsten Bifald øveralt hos Jndbyggerne i forbemeldte Stæder, Dette bevægede mig til at anstille ligesaadant Forsøg, i Naboelavet. Men jeg udelod med Flid de hidindtil til deres Recommendation brugte Grunde, og vilde heller i deres Sted tage min Tilflugt til en Occonomisk Listighed. Jeg havde allerede udseet en Plads i FlensHy Flensborg, som ikke var langt fra Skibsbroen, hvor jeg vilde at de af Dem avlede smaa Roer skulde i Stilhed været bragt hen. Det almindelige udraab giør denne Vahres Ankomst bekiendt, og lokker Liebhaberne snart hen til det Sted, hvor den er til fals. Efter den gjorte Udkastning kunde ikke Kiøbernes Navne blive ubekiendte for mig. Naar jeg nu havde indhentet Efterretning fra nogle af disse Liebhabere, som jeg havde kiendt, hvorledes Roerne havde smaget, og jeg havde tilbudet mig at levere en Frugt, der smagede ligesaadant, fra Vanderupper=Grunden, saa havde det været let for mig, paa engang at brekke alle de Forudfattede Meninger, som de havde havt tilforn, Vi kan spare mange Penge Landet til Beste. Vi tør ikke ved at være bange, at disse Roer nogen Tid skal udarte. Vi betiener os ikkun af det langt borte fra her indbragte Frøe, saaledes, at vi deraf allene trekker et eneste Slags Sæde=Frøe til vort aarlige Brug. Naar jeg omtrent efter Jacobi Dag saaer 4re Lod af det fremmede Frøe noget tykt paa et let Sted eller i let Jord, saa bliver dette Sted liggende urørt, og bærer Frøe Aaret efter. Dette er det, som jeg bruger, og saaer paa Marken. Saaledes gaaer jeg aarlig til verk, og kan undertiden bringe den Forraad af Frøe, som jeg faaer af 4 Lod, til 10 a 12 Pd. Det er vist at naar dette Frøe bliver saaet i fremmet eller anden Jord, kan det ved saadan Forandring giøre længer Tieneste og beholde sin Kraft varigere. Jeg anfører denne Maade at faae Frøe paa ikkun af den Aarsag, paa det at Patrioter paa andre Stæder maae vide, hvorledes de selv kan avle Roer, og derved efterhaanden forsyne hele Landet med dette Slags Roer Dersom De vil have den Godhed, at giøre dette bekiendt, saa giver De mig tillige den Tilladelse, at troe om Dem, at De for Deres Part ogsaa i Aar vil anstille et Forsøg, og da vente, hvad for Skjebne samme vil faae. De forsikrer mig, at samtykke og bifalde mit Andragende, som er henvendt paa den lette Jords og sammes Besidderes Forbedring, dersom De ikkun kunde blive fuldkommen overbeviist om dens Muelighed. Jeg vil vove at give Dem en Afridsnings derpaa. Men vi maae sette 2de Sandheder forud, som ufeylbarlig maae være Dem bekiendte. Den Første er: Landmandens Sindelav er af et bagvendt Slags; deraf flyder den anden; sammes Foretagender ere at lige Beskaffenhed. Men begge frembringer denne Landsfordervelige Sætning: Landmanden paa Heden. forlader Hovedverket, som kan give ham Brød og Næring, og udvælger Biverket, som uformodentlig og uformerket berøver hom samme. Giør ikke Landman, den Tørveskieren til Hovedsagen, og Agerdirkningen til Biverket? (Fortsettelsen følger.) Befordr. Den 7 Aug, er Claus Venninghansen bleven bestilt til Underrets Advocat i Hertugdommet Schlesvig.