Politivennen, 1804-01-01
Om offentlige Horehuse. Jngen vilde med Rette kunne sige, at Kbhvn var een af de meest usædelige Stæder. Tvertimod holder den, i det ringeste tilsyneladende, en højere Sædeligheds Rang end de andre europæske Stæder af lige Størrelse; og denne Rang er dog nok vigtigere, end den som Skjønhed, Rigdom, Sundhed og god Beliggenhed, kan give en Stad. Om Kbhavn kan det endnu ikke siges, hvad der gælder om adskillige andre Stæder, at deri gives offentlige af Staten authoriserede Horehuse. Vel veed man, at der engang arbejde des paa at give Kbhvn slige Jndretninger. - Vel hører man ikke sjælden paastaae, og hvad der krænker endnu mere, ikke sjælden af agtbare Mænd, at det er netop en Ufuldkommenhed, at den ikke har dem. dog end er dette Skridt til National Skændsel ikke gjort. Endnu tør Lasten ikke trodse med Privilegier eller forgerskabsbreve. Løsagtigheden skal ikke kunne sige her som i hine Stæder: Lyder mig. thi Landets Vise og Mægtige have erkjendt min Magt for uimodstaaelig." Man maatte forundre sig over at Statsbestyrere kunde tillade Jndretninger, der ligefrem bryde paa National Sædelighed og Lykke, dersom det var mere fjeldent at see Regjeringers Foranstaltninger i aabenbare Strid imod Ret og imod sig selv indbyrdes. Men naar man kjender Historien saa forsvinder Forundringen, og kjender man ikke den, behøver man blot at skue omkring, see her Lovgivere forbyde en heel Stand at givtes, hisset gjøre Givtermaal og huslig Glæde næsten uopnaaelig for den Stand, der skal værne om Medborgernes Sikkerhed, atter andensteds fritage een Klasse af Medborgere fra Staf for Forbrydelser, som alle de andre Klasser straffes for; dog denne Betragtning vilde blive ligesaa vidtløftig som ubehagelig og nedslaaende. Kbhvn har ikke anthoriserede Hørehuse, og det er vel. Men den har en Mængde liderlige Kipper, hvor en Ruffer eller Rufferske driver Menneskehandel en Mængde Dagdrivere, der købe sig ind i den uhyre Legion af Øltappere, for at bøde paa den alt for store Konkurrents ved at holde Skøger. - Dette har Kbhvn, og dette er slemt nok. Det er vist nok ingen god Ting at see i en Mængde Døre hver Aften 1, 2, 3 liderlige Kvindemennesker lokke, kalde, ja gribe fat paa forbigaaende Mandfolk. Vilde man blot regne disse offentlige Skøgers Tal for 300, hvormange Helbredee, Uyldigheder maae de ikke kunne nedtryde i 35 Aftener? Hvormangen bedaaret vagling tilsætter ikke her sin Velfærd, hvormangen Haders og Moders Hjerte bløder ikke ved Synet af disse dræbende Sirener? Kbhvn har det, som er slemt nok: den har en Borger, der er saa bekjendt for den yderste Grad af Ruffer-Ugudelighed, at enhver der læser dette kan nævne ham; denne Mand har i mange Aar lagt Vind paa Skændighedshandværket, og det med saadan Jver og Held, at han endog uden for Danmark er berømt som en Virinnes i sit Fag. Jngen Fornuftig, som seer alt dette, kan finde andet, end at vore Love enten havs overseet dette Onde, eller have bundet Politiets Haand formeget, til herimod at virke, hvad det ellers berettiger os til at vente af dets Aarvaagenhed. Vore Lovkyndige opfordres derfor til at overveje denne Sag, og give Forslag om et kraftigt Middel mod et saa skadeligt Onde. Vore Læger opfordres til at give en Oversigt over den megen Helbreds Tab samme kan virke; og vore gejstlige Talere ombedes at glemme for engang den babyloniske, og anvende nogle kraftige Ord paa den store Flok Kbhvnske langt skadeligere - Skjøger! F. C. Møller. Litteratis.