Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-10-27
(Jndsendt.) Om det intenderede Valg af, en Organist ved den herværende Domkirke, samt et Par Ord om Musik i Almindelighed og om Musiklandsen og Musikens Dyrkning her i Byen i Særdeleshed. (Af V. E. P.) Gud er Kjærlighed, Bærlighed er Harmoni, og Harmoni Musik! Førend vi indlade os paa Behandlingen af en Deel af den foreliggende Materie, kunne vi ikke tilbageholde den bemærkning, at det hermed ingenlunde har været vor Hensigt her at levere nogen vidtløftig og philosophisk-videnskabelig Afhandling over Musiken; dette er saa ofte og af mange Andre forsøgt med langt større Held, end vi nogensinde ville været istand til, og dertil vilde desuden et Dagblad, naar det ikke holder sin Tendents ene og alene indenfor det musicalske Gebeets Grændser, sikkerlig ikke frembyde den heldigst valgte Plads. Ved imidlertid at udtale vore Anskuelser om det intenderede Valg af en Organist ved den herværende Domkirke, have vi følt os opfordrede til hertil at knytte et Par flygtige bemærkninger, der, uden forøvrigt at være Sagen vedkommende, forresten blot skulde gjælde som Momenter i en anden Sag, der af Publicum nok turde fortjene ombyggeligt at drøftes og forhaabentlig heller ei vil savne ortjent Deeltagelse. Det er, beklageligt og mærkeligt nok, en Kjendsgierning, at den Kunst, der af alle ædle og skjønne Kunster er den ædleste og skjønneste, at den Kunst, der ved sin Magt veed at gribe endog den ringeste af Sjælens Strænge, beherske vore Følelser, danne og forædle vort Jndre og gyde Balsom selv i de dybeste af Hjertets, under Livets Omvexlinger sig stedse formerende, Saar, at Musiken selv af vor Tids ellers saa cultiverede Mennesker skattes i sit sande Værd og sin rette Betydning kun afdet mindste Antal. Vel ere vi ikke blinde for det Opsving, Musiken i de senere Aar har faaet, men vi kunne desuagtet ikke nægte, at den endnu er saa langt fra at skattes paa den rette Maade, at den endog som oftest betragtes som en blot Modesag, der kan være god nok for sig, naar man da først har lært de andre Ting. Men Musiken bør ingenlunde være en Modesag; den bør, den maa betragtes som et Middel (efter vor Mening endog det bedste til al Dannelse. Jntet, selv ikke Digtekunsten, griber, uddanner og adler vor Siæl saa poetisk, saa herligt som denne Kunst; thi Ordets Magt er vel stor og omfattende, men Tonens Magt er Almagt! "Men, vil maaskee En og Anden indvende: "ikke Alle have lige Talent for Musik, ja Enkelte ere endog saa umusicalske, at de ikke engang forstaae at skjelne Tone fra Tone og Harmoni fra Harmoni." Vi indrømme det Første, men nove paa det Bestemteste at modsige det Sidste, idet vi troe at kunne paastaae, at næsten intet Menneske, hvem Høre evnen blev given, jo ikke ved Fødselen har medbragt idetmindste en Gnist af musicalske Talent; men denne slukkes let hos den, der ikke begavedes med eminentere Evner; den slukkes, hvis den ikke ved fornuftig og stedsevarende Jncitation udenfra lidt efter lidt bringes til at flamme. Ligesom den, der har Secevne, om end ikke i lige Grad som Andre strax finder det poetisk Skjønne i enhver afsine Omgivelser, dog absolut maa øine noget Smukt og opdage Poesien i enkelte af disse, saaledes maa sikkert ogsaa enhver Hørende finde idetmindste noget Tiltalende og Poetisk i Musiken. Den almindelige Klage over Mangel paa Musiksands er efter vor Mening ikkun en Følge deels af Uvanen til fra Barnsbeen af at høre Musik, deels af Ligegyldighed for at dyrke samme og foran gjøre den til et nødvendigt Middel for Opdragelsen. Fra den tidligste Alder bør Barnets Øre vænnes til Musik, og dette vil da ogsaa, følgende sit musicalske Jnstinet, Tid efter anden ledes til at opfatte Aanden der og leve sig ind deri, ligesom det ved at lytte til Andres Tale efterhaanden ledes til selv at gjøre sig forstaaelig ved Sproget. Derpaa bor Barnet enten hjemme eller i Skolen modtage Underviisning i Musik, men ikke, hvad jo skeer hos saa Mange, af Lærere, der deels ikke selv have det rette Begreb om deres Kald og Kunst, deels mangle den fornødne theoretiske og practiske musicalske Duelighed; nei, man bør søge en Lærer, der er saa duelig og saa besjælet af sin Kunst, at han formaaer at bibringe sin Elev Begreb om Øiemedet med og Nytten af Musiken, Lyst til og Sands for samme, samt formaaer at uddanne dennes Evner til at opfatte og forstaae Poesien deri, og han maa endelig kunne bibringe Eleven den Kunst, selv at kunne udove Musik. Ved at behandle Musiken paa denne Maade vil, man, gjøre, den til det bedste og skjønneste Middel til ædel Dannelse. Det er en uforsvarlig Feil ved Størstedelen af vore offentlige Underviisningsanstalter, at Musiken der ikke drives med samme Lyst, samme Maal. for Øie og med ligesaa store duelige Kræfter som de andre Underviisningsgjenstande. Man lader det jo desværre i Almindelighed i denne Henseende gaae sin gamle Slendrian og gjør Sangtimen snarere til en Legetid end Underviisningstid; man vælger, især i de mindre Byer, (hvor man almindeligviis maa lade sig nøie med Lærere, der vel ere Musiklærere af Navn, men ikke af Gavn),de Lærere, der tilfældigviis ere i Byen, uden at tage ringeste Hensyn til om disse befordre eller qvæle Sandsen, for Musik, man reorganiserer Skolerne, man opretter Gymnasier, og den ædleste af alle Kunster lader man skjøtte sig selv. Men naar nu saa endelig den lærde Direction for Universitetet og de lærde Skoler paa ingen optænkelige Maader kan drives til at ansætte prøvede duelige Musiklærere ved Skolerne, hvorfor griber man saa ikke med Glæde enhver Leilighed, der tilbyder sig, til at skaffe Skolen og Byen saadanne, (Vi tale her om de mindre Byer og mene, at saadanne Leiligheder til og ofte tilbyde sig, men ligesaa til og ofte gaae ubenyttede bort.) Størstedelen af den nu stedfindende saakaldte "Sang, underviisning" i Skolerne er jammerlig og snarere skadelig end gavnlig, thi en ordentlig Motion i det Frie, istedetfor en Legetime (d. er en Sangtime i dennes nuværende Tilstand) inden fire Vægge, vilde i alt Fald være sundere! Vilde vor umusicalske Direction for Universitetet osv. bare erindre sig salig Horatii Ord, vit discimus non Scholæ saa vilde den vel ogsaa, ved at tænke lidt over Sangunderviisningen i Skolerne, tage Musikere med paa Raad og ansætte Lærere, som fortjene dette Navn, istedetfor, som nu, at lade det beroe paa en blot Tilfældighed.