Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-06-15
Forlangt Jndrykkelse. Da den i Følgebladet til Aarhuus Avis No. 88 mig til skrivende Hr. Actiehaver ikke begrunder sin Argumentation paa egen Erfaring, som Manden muligen ikke har havt Leilighed til at forskaffe sig, være det mig tilladt at gjøre opmærksom paa følgende: Hvad der passer og kan være indbringende for den harzellerende Engellænder, vil være endog ødelæggende for Jyden. Naar jeg siger og beviser, at jeg fra 1829 og til Dato aarligen har solgt til een Mand alene flere Snese Vallakker, hvis eneste Bestemmelse dog er at slides op, og for alle disse erholdt circa 100 Spec. for Stykket, og for nogle langt mere, hvilket ikke er passeret i Dølgsmaal, men kan bevises med mange hundrede Mennesker, og naar jeg oplyser Dem, at Jylland er i disse Aar gjennemreist Sogn for Sogn af flere Franskmænd, som, naar de kunde træffe en Vallak, der var stor, med stærke og ve stillede Been, gav ind- og 150 Spec. for Stykket (een af disse bød mig i mit eget Huus for 6 mørkebrune Vallakker, ægte jydske, 120 Spec. pr. Stykke og fik dem dog ikke); da troer jeg hermed at bevise Dem, at Talen om det gode Kjøb kuns har sit Udspring fra Personer, der ere aldeles uvidende og Jyllands Hestehandel. Thi veed De, Hr. Actiehaver, hvad det koster at reise, og har De Begreb om, hvad Udgifterne blive paa Stykket af de Heste, som saaledes blive samlede her i Jylland, og herfra transporterede til Frankrig, da vil De begribe, at det beløber sig til meget paa hver Hest - ja jeg forsikkrer Dem 150 Rbd. pr. Stykke herfra til Paris, forslaae ikke i Omkostninger - Naar jeg nu tillige siger Dem, at Mænd som drive denne Handel, komme fra Frankrig og hertil efter flere Transporter, aarlig; da vil de begribe, at disse Heste finde god Afsætning og maae dog ikke blive solgte for saa aldeles ubetydelige Summer, da det svarer god Regning for dem, der handle med disse. – Kjender De hvorledes den jydske Bonde i Almindelighed opføder sine Plage, veed De, at han, naar Plagen er i 3die Aar, bruger dem til sit Markarbeide, og altsaa, til den 4 Aar gl. udføres af Landet, har Brug af dem, ja Bønderne i det vestlige Jylland have endog til Brug, for en stor Deel, ikke andre Heste end saadanne Handelsplage; da vil De begribe, at naar Bonden foruden at forrette sit Arbeide med disse Plage, kan afhænde dem – naar de ere gode – til for nævnte Priser, har han heraf en Jndtægtskilde, som Jntet andet i hans Landbrug kan maale sig med under nærværende Conjectur. Og da Jyllands Hesteavl maa betragtes og behandles som en vigtig Handels Artikel for Landet, bør man ikke alene af alle Kræfter bidrage til at anskaffe Hingste af det Slags, som kyndige Folk vide, man til alle Tider kan sælge til Udlandet; men tillige sørge for ved Opmuntringer, Præmier a. at vække Sands hos Bonden for at bruge sine bedste Hopper til Tillæg og holde disse til Hingste, som af Mænd, der saavel have Sag, som Local-Kundskab blive erklærede for at svare til det, man af Erfaring veed, er tjenligt for Jylland. Anvendes dette rigtigt, da mener jeg og med mig mange Hundrede, at dette vil lede til langt fordeelagtigere Resultat for Landet og dets Hesteavl, end Jndførelsen af Væddeløbene i Jylland, der, naar man rigtig betragter disse, neppe ere beregnede paa at forskaffe Bonden Afsætning af sine Heste, paa en for ham saa fordeelagtig Maade, som nu. Thi skal han anvende sin Plag med Fordeel paa Banen maa han ikke bruge den til Markarbeide; men skal tillige fordre den langt omhyggeligere, end nu skeer, spilde sin Tid ved at øve den til en Bestemmelse, der dog kun for meget saa kan blive indbringende, og naar den da endelig kommer saavidt, at Eieren troer, nu kan den lade sig see paa Banen, vil den som oftest være i en Tilstand, at det vil blive vanskeligt for Tilraaderne af Væddeløb, at forskaffe ham en Kjøber til den. Og for den rigtigt tænkende Mand bliver det dog et Spørgsmaal, som ikke er vanskeligt at besvare, omdet afgiver et større Beviis paa virkelig Kraft og Udholdenhed, naar en Hest efter lang Øvelse og den omhyggeligste Pleie tilbagelægger en Længde af nogle tusinde Alen i nogle faa Minuter, end naar en Hest i slette Veie og ondt Veir, for Vogn een Dag, med en Rytter paa Ryggen en anden Dag, i 8 a 10 paa hinanden følgende Dage tilbagelægger 9. a 10 Mile daglig, nyder forskjelligt Foder og Vand, bliver mange Gange udsat for Forkjølelse, og dog efter en saadan Prøve befinder sig lige saa vel, som den Dag, den begyndte Reisen, og efter nogle Dages Hvile kan fremvise sine Been i en saadan Tilstand, at Enhver vil kjøbe den. Mon dette ikke skulde være Alt, hvad fornuftige Folk kunne forlange af en Hest, og Beviis paa lige saa megen Udholdenhed, og langt mere Haardførhed, end et Løb paa en Bane af nogle tusinde Alen, Jo sandelig, ingen fornuftig Mand vil kunne modsige dette. Af saadanne Heste har jeg havt mange og kan fremvise mange. –At ingen Cavallerie=Officeer, som veed hvorledes en Ridehest bør være, vil ønske sig en til Tjenestens Brug der staaer saaledes paa sine Been som Y. Moses, betvivler jeg, men ifølge mange Erfaringer tør jeg bestemt paastaae, at den nuværende Præses i Remonte=Commissionen ingensinde har, eller rimeligviis vil kjøbe en Hest til Brug ved det danske Cavallerie, som stiller saaledes paa sine Been, som V. Moses, og tillige er beladt med det Slags Spat som denne. Gunderupgaard, den 9de Juni 1836. F. Weinschenck.