Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-05-18
Den af sine Reiser i Africa saa berømte Gombattista Belzoni er nyligen død, efter Nogle i Landet Benin, efter Andre i Gato. Han var født i Padua, opdragen til Munk i Rom, hvor han, næsten imod sin Villie, ved Stadens Besættelse af de Franske, blev en Reisende. J Aaret 1806 kom han til Engelland, hvor han, da han var af en næsten kæmpeagtig Størrelse, fremtraadte som Herkules og Apol paa Skuepladsen, og giftede sig med en sandSkjoldme, der siden, naar det kom an derpaa, indlod sig i Kamp med Araberne paa Pistoler. Her lagde han sig ogsaa med stor Jver efter Vandbygningskonsten. Derpaa gik han til Ægypten, hvor han opholdt sig fra 1815-19, vidste at forskaffe sig Paschaens Yndest, undersøgte med stor Anstrængelse Pyramiderne og andre Mindemærker, og leverede ved sin Hjemkomst interessante Beskrivelser og Tegninger af nne Opdagelser. For et Par Aar siden havde han, kommende fra Petersborg, været her i Kjøbenhavn, efterat have tilbudet Rusland sine Konst- og Oldsager. Men formodentligen har han der ikke kunnet anbringe dem til den Priis, han ønskede. I St. Menehould døde nyligen J. B. Drouet, bekiendt af Ludvig den Sextendes Anholdelse paa hans Flugt 1792. Udseet til et vigtigt Redskab i Skjebnens Haand var han uden Tvivl Revolutionens vigtigste Befordrer og Hovedaarsagen til de siden paafulgte store, blodige Begivenheder; thi var han ikke paa en Sidevei, redet foran den ulykkelige Konge og havde siden ladet ham arrestere i Varennes, saa havde Tingene upaatvivleligen taget en ganske anden Vending. Evig mærkværdigt er det, at Drouet bragte Ludvig den Sextende fra Tronen og Ludvig den Attende paa Tronen; thi ligesom det var ham, der 1792, som Postmester i St. Menehould lod den første anholde og bringe tilbage. til Paris, hvor han mistede Liv og Krone, saaledes var det ogsaa ham, der i Marts 1814 udbredte den halv sande Efterretning om, at de talrige Besætninger i de lothringske Fæstninger vilde falde den allierede Hær i Ryggen, og at i denne Provinds en alvorlig Krig af Partiegængere var organiseret, for at understødte Besætningens Forehavende, hvilken Efterretning vildledte Napoleon, da han, efter Fægtningen ved Arcis, vilde igjen marschere mod Paris, i den Grad, at han befalede sin Hovedarmee at trække sig tilbage og derved gav de Allierede Leilighed til at rykke frem: en Omstændighed, der fremskyndte den Alvældiges Undergang. J Aaret 1821 (d. 19 Nov.) befandt det russiske Skib Esson, af 150 Tønders Drægtighed, sig paa Hvalfangst, omtrent 500 geographiske Mile fra den patagonske Kyst, da det blev omringet af Hvalfiske, og een af dem, der hørte til det største Slags, gav det et saa voldsomt Stød med Halen, at Kjølen blev sønderslaaet. Hvalen holdt sig i nogen Tid nær Skibet, og anstrængte sig for at angribe det med Halen, og da den ikke kunde opnaae Øiemedet, vedblev den at svømme foran samme i en Afstand af en halv Werst; derpaa kom den pludseligen tilbage, og gav Forstavnen et saa voldsomt Stød, at Fartøiet stødtes tilbage, den Hurtighed uagtet, hvormed det gik for fulde Seil, og at denne baglænds Bevægelse var ligesaa heftig, som den, der brev det fremad. Vandet styrtede nu gjennem Cahytvinduerne ind i Skibet; alle de Mennesker, som befandt sig paa Dækket, faldt omkuld, og Skibet, som blev fuldt af Vand, kom til at ligge paa den ene Side og kunde ikke reises, førende man havde kappet Masterne. Besætningen, som nu kun tænkte paa sin egen Redning, kastede sig i begge Cralouperne, hvor man bragte de faa Levnetsmidler, som man med stor Møie havde frelst fra Skibet, hvilket nu var synkefærdigt. En Maaned derefter, d. 21 Decbr., ankom disse Ulykkelige til Øen Ducie, hvor de forbleve i otte Dage; men da de her aldeles ingen Levnetsmidler fandt, søgte de at naae det faste Land af Syd-America, men efterlode dog tre Reisefæller paa Øen. Kort Tid derefter bleve de to Chalouper adskilte, den ene, hvorpaa der kun var ti Mand, mødte sexten Dage efter Skibbrudet et americansk Skib, som tog dem ombord. Det var først 90 Dage efter at have forladt Øen Ducie, at den anden Chaloupe var saa heldig at møde et Skib, men der fandtes da i samme kun to Personer, Capitainen og en Skibsdreng. Hungeren havde sat dem i den skrækkelige Nødvendighed, at fortære hverandre. Otte Gange kastede de Lod, og otte Offere bleve fortærede af deres Kammerater. Skibsdrengen var allerede bestemt til at dræbes og spises, da han og Capitainen opdagede det Skib, der reddede dem.