Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-07-27
Det første private Andragende, som Præsidenten i indeværende Session anmeldte i Roeskilde Stændersal, var, som bekjendt, Lehmanns: om Ordningen af de statsretlige Forhold imellem Monarchiets forskjellige Dele og Jndførelsen af en fri Forfatning." Ret som om Skjæbnen (det er naturligviis den, der har Skyld i Alt) vilde, som den politiske Udviklings retarderende Dæmon, følge lige i Hælene paa Folkefrihedens vigtigste Opgave, mødte under Nr. 2 Algreen-Ussing med det anti-constitutionelle Andragende om Oprettelse af stænderiske Comiteer dette Stagnerings-Element, der ved en raadgivende Folkerepræsentation kun kan blive et Middel til at nedtrykke den Folkeudvikling, som Stænderinstitutionen uden at afkræftes ved andre Udvæxter dog altid bedre formaaer at fremme, og kun et Middel til at skyde Folkets besluttende Medvirkning i Statstyrelsen, den eneste Vei, der kan føre til sikker Betryggelse for Folkevelvære, hen i Fremtidens uvisse Taage. Det har sikkert maattet overraske, at see denne af 3 Stænderforsamlinger og af hele Pressen – med Undtagelse af "Berl. Tid. – afslaaede Indretning, hvis fornyede Proponering selv Regjeringen derefter ikke har fundet Anledning til at fremkomme med, atter baaren frem for den eneste Stænderforsamling, som eengang alt har erklæret sig til dens Fordeel og som endnu iaar tæller tildeels ganske de samme Medlemmer, Fra Principets Side finde vi denne Praxis af det retarderende Parti fuldkommen rigtig og vi ville kun ønske, at Fremskridts partiet, der kun altfor let lader sig kyse og trætte, altid maatte vise samme Udholdenhed paa sin Side, thi det er jo Kampen om Principerne der skal afgjøres ved at drage dem frem og ikke ved at dysse dem i Slummer; men om end Andragendet om en fri Forfatning maatte i Roeskilde vige for dets modstridende nære Efterfølger, eller vi kunde næsten sige, Forfølger, – og man fristes altfor let til at stille Prognostikon : saa vil dog dette vist ikke afholde det constitutionelle Princips oprigtige og conseqvente Venner fra med lige Jnderlighed at istemme Bønnen a stænderiske Committeer libera nos, o Di- og samtidigt med det at bede herimod, eller rettere for det Constitutionelle, ogsaa knytte sig til den tilsvarende Virksomheds-Opgave, at arbeide derfor. En lysere, en om den yngre Algreen-Ussing meere mindende Aand fremtræder i hans næstpaafølgende Andragende: "om Ophævelse af den patrimonielle Jurisdiction og Øvrighedsmagt, af privat Besættelsesret af Statens Embeder samt af den paa adelige Forrettigheder grundede Ulighed for Domstolene, thi ved Antagelsen heraf vil dog det for den statsborgerlige Lighed og Folkefriheden dræbende Stands prærogativ modtage en Svækkelse, skjøndt selv denne kun lidet vil frugte saalænge Prærogativet for den bare Fortjeneste af at være født dog vedbliver at bestaae og, for at kunne bestaae som saadan, saaledes som det ogsaa fartisk viser sig, beklageligviis heller ikke næsten vil kunne undvære den fortrinligere Adgang for Standen til Stats forsørgelse. Skal Marken kunne tilberedes for den rene Folkefriheds Sæd, maa den ogsaa ganske luges for alle til Vegetering fremfor ofte bedre Spirer privilegerede, og den sunde Vegetation derved ofte qvælende, Standsplanter, eller med andre Ord: Adelen maatte ophæves, thi saalænge Fødselsadel bestaaer, vil dens Jndividers factiske præjudicerende Rettigheder heller ikke kunne ophøre. Herregud, kan det da ogsaa koste saamegen Overvindelse, at bede om at faae Fødselsadelen reent afskaffet; i Norge skal man aldeles ikke føle Længsel efter den, og den Konge, som befriede Norge for Adel, vil vist i sit eget indre Hjerte ikke føle mindre Tilbøielighed til, naar Folkestemmen hæver sig herfor, at skaffe Danmark samme Lykke. (Aalb. Av.)J Tirsdags er der udkommet et Nr. af "Ny Collegialtidende", som offentliggjør den af den i det aabne Brev af 8de de omtalte, til Undersøgelse af Hertugdømmernes Successionsforhold allernaadigst forordnede, Commission afgivne Betænkning angaaende Arvefølgen i Slesvig. Hvorvel vi nu, i Henhold til vore tidt gjentagne Yttringer herom, maae tilstaae, at denne vidtløftige og vistnok meget omhyggelige Undersøgelse meere har en videnskabelig historisk Jnteresse end afgjørende politisk Betydning for os, fordi vi troe, at den fulde factiske Virkelighed har en langt større Magt og Gyldighed end selv de klareste authentiske Documenter, og at det retteste og sikkreste Udgangspunct i denne Sag er den paa Begivenhederne og Acterne i 1815 grundede europæiske Statstilstand; hvorvel nu dette er saa, sige vi, saa erkjende vidog, at man har gjort vel i at offentliggjøre denne Undersøgelse, ikke blot fordi den af de Danske, af hvilke de færreste have tvivlet, vil læses med Jnteresse, men især fordi den imødegaaer og, saavidt vi skjønne, tilintetgjør det statsopløsende Parties statsretlig historiske Argumenter, og ved diplomatiske Aftryk af de i Geheime-Archivet bevarede Originaldocumenter viser, hvorledes man i Parti interessen deels har ignoreret, deels har bortforklaret og forvansket flere af dem. Men et andet Spørgsmaal er, om Collegialtidenden er saa meget læst, navnlig i Hertugdømmerne, at Betænkningen kan antages at være tilstrækkelig bekjendtgjort ved at optages deri. Det troe vi ikke, og opfordre, derfor Regjeringen til saavel at lade den udkomme særskilt i tydsk Oversættelse, som til at lade den indføre i den halv-officielle Altonaiske Merkur. (Fdrl.)