JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
Fra Hr. Grosserer Jacob Holm, en Committee seddel paa 100 Rbdlr. Hr. Grosserer N. D. Bügel 100 Rdlr. Skibscapitain Fischer. - Skibscapitain Kiær Kjøbmand Mühler En Nordmand, Borger i Kjøbenhavn 200 Ldl. i Lid. som en Skyldighed til Staten, da han netop ved Krigens Begyndelse blev Embedsmand og eiede Jntet, nu, uden at have fornærmet Hs. Majestæt eller Hans Undersaatter, er Eier af en taalelig Bopæl, der hidtil blev sparet for Krigens Rædsler Endvidere bør vi antegne, at Hr. Grosserer N. d. Bagel, tilligemed de tilsendte 100 Rdlr., forpligtede sig til (i et Brev af 18 Jan.) at tilstille os 30000 Rdlr., "naar et Slag blev holdt, om Sejren end ikke kronede Hærens Bestræbelser. Langeland, Krigsraad og Ridder. af Dannebrogen, den Kgl. Proviantgaard. Lütken, Capitain og fungerende Hvervingschol; det Kongelige Hvervingscontoir. Øst, Overkrigscommissair, Snaregaden. No. 13.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
Udenlandske Efterretninger. Hos Cancelliet er forespurgt, om ikke Beviser, lydende paa vestindisk Courant og udstedte af danske Undersaatter til bønske Undersaatter, maatte være at behandle efter de samme Regler, som ved Forordn. af 6te Jan. f. A. ere fastsatte om Forskrivelser lydende paa dansk Courant, dog med Jagttagelse af den Forskjel af 25 Procent, der finder Sted imellem Værdien af dansk og vestindisk Courant; og, da derhos Beviser, paa vestindisk Con rant almindeligviis lyde paa 6 Procent Rente, saa er end videre forespurgt, hvorledes Renterne af deslige til Rigsbankpenge omskrevne Documenter kunde være at fastsætte. Cancelliet har i den Anledning yttret følgende. Da Frd, af 20de Marts 1770 ikkun har gjort dansk grov Courant og nogle dønske americanske, efter samme Myntfod redcerede Penge, gjældende i de vestindiske Establissementer, og Fed. af te Mai 1775 alene har sat et vist Antal af den kjøbenhavnske Bands Sedler i Omløb sammesteds, saa at ingen for vestindisk Courant var pligtig at imodtage andre end de Banksedler, som vare forsynede med den i Forordningen nævnte Pantegning, af hvilke der desuden nu ei existere flere der paa Øen, saa maae de, der have erhvervet Fordringer i vestindisk Courant, ikke være de Jndskrænkninger undergivne, som Frd. af 5te Jan. f. A. fastsætter for de Creditorer, der ved Omskrivning af deres Tilgodehavende fra dansk Courant til Rigsbankpenge erholde den ved Begivenhedernes Gang saa dybt nedsatte Valuta, de ellers maatte have modtaget forbedret. Forskrivelfer paa vestindisk Courant ere altsaa et alene udenfor Bestemmelserne i Frd. af 5te Jan. f. A., men de Grunde, hvorpaa denne Forordnings Bestemmelser angaaende Reductionen af Fordringer i dansk Courant ere byggede, ere og paa det Slags Forskrivninger aldeles anvendelige, hvorimod de hør opfyldes efter Lovens 6 - og 2, hvilket og allerhøistbemældte Forordnings §. 44 synes at bestyrke. (Coll. Tid.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
Det kongelige General=Land-Oeconomie= og Commerce=Collegium har underrettet Cancelliet om, at det blev en Mand, som under Caution var tilstaaet et Laan af 50000 Rdlr til at anlænge et Valkeværk, ved allerhøieste Resolutioner af 20de Juni og 11te Juli 1811 bevilget, deels at Renten af denne Kopital i de første 3 Aar skulde udredes af Commerciens Fond, og deels at der for en Kjøbesum af 26,000 Rdlr. blev overdraget en Dampemaskine, og desuden til Sammes Flytning bevilget et Laan af 50000 Rdlr., for hvilke tvende Summer han først da skulde udstede sin PanteObligation paa 30,000 Rdlr., naar Maskinen var opsat og istand til at effectuere 10 Hestes Kraft. Da dette nu er Tilfældet og Obligationen altsaa skulde udstedes, er i Anledning af Frd. af 5te Jan. f. A. opstaaet Spørgsmaal om, fra hvad Tid Laanerens Forpligtelse skulde ansees stiftet, og altsaa Reductionen til Rigsbankpenge regnes, om nemlig for de 25,000 Rdlr. fra Juni 1811, som den Tid Maskinen blev ham overdraget, og for de 5000 Rdlr. fra deres Udbetaling i Mai Maaned 1812, eller om den Dag, da Maskinen først traad i fuld Kraft, skulde lægges til Grund for Omskrivningen, eller endeligen om derved maatte sees hen til den 26de Mai 1812, som den Dag, da han for de 30,000 Rdlr. udstedte sit Jnterimsbeviis, hvorom er forlangt Cancelliets Betænkning. Da det derhos var bestemt, at paa Capitalerne aarligt skulde betales 6 Procent, aarligen 4 Procent Rente og 2 Procent Afdrag, og at Samme i de 3 første Aar skulde udredes af Commerciens Fond, men der nu af de omskrevne Capitater intet aarlige Afdrag vil kunne fordres, saa er end videre forlangt Cancelliets Betænkning om, hvorledes Laaneren efter disse 3 Aars Forløb vil komm til at forrente Gjælden, samt fra hvilken Tidspunkt Forrentningen og Afdragen maatte ansees at tage dens Begyndelse. Collegiet har derpaa svaret, at, da den Cancelliet i Gjenpart meddeelte allerhøieste Resolution af 20de Juni 1811 saa bestemt siger, at Laaneren ei skal ansees som Debitor for de omspurgte 300,000 Rdlr. D. C., førend Dampemaskinen var opsat og istand til at effectuere 10 Hestes Kraft, synes det, at man alene kan antage den Tid, da denne Betingelse gik i Opfyldelse, som Maglestokfor Omskrivningen, der saaledes efter de andragne, Omstændigheder formeentligen blot vil kunne skee efter det laveste Forhold, der i Forordningens vedføiede Tabel Litr. A. erkjendes. Afdraget paa Gjælden vil ikke kunne fordres uden i Overeensstemmelse med Frons. H. 32, ligesom Renter ikke kunne kræves af Laaneren for de 3 Aar efter Gjældens Stiftelse, hvori de i Følge bemældte allerhøieste Resolution skulle udredes af Commerciens Fond, ere forløbne, ci heller beregnes af mere end den Sum, der vilde være til Rest, efterat de Afdrag vare udredte, som i disse 3 Aar efter allerhøistbemældte Resolution skulde finde Sted; thi for de Renter saavelsom for den Deel af Capitalen, som Commerciens Fond skulde udrede, er ei han, men denne, Debitor. (S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
For Cancelliet er andraget, at den Mening skal være opstaaet i Anledning af Forordningen af 5te Jan. f. A. 65. 44 og 36, at Forskrivninger som i Danmark ere udstedte og lyde paa Species, naar de vare omskrevne til Rigsbankpenge, ikkun vilde blive at forrente i Overeensstemmelse med den i Forordningen vedføiede Tabel Litr. 8, hvorfor der er forespurgt, om ikke denne Mening maatte ansees for at være urigtig. Collegiet har derpaa svaret, at Rentetabellen Litr. B, der er et correnlatum til Omskrivnings-Tabellen Litr. A, aabenbar kun er anvendelig paa Gjæld, der er contraheret i dansk Courant. Af Gjæld, der er paadraget i Species eller Slesvig=Holsteensk Courant, er derimod den Rente, som forhen lovligen var betinget, ikke bleven nedsat ved allerhøistbemældte Forordning, hvortil der heller ikke skjønnes at have været den Anledning, som fandt Sted i Henseende til de Fordringer i dansk Courant, der ved det nye Penge væsens Jndførelse bleve nedsatte i en Deel af den Værd, som de ved Coursen havde tabt. Saafremt i Øvrigt Vedkommende hellere maatte ønske at see denne Qvæstion afgjort ved Domstolene, staaer Saadant dem naturligviis frit for. (S. Bl.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
Et Handelshuus her i Staden har for Cancelliet andraget, at det i flere Aar har staaet i Handelsforbindelser med en Mand i Fyen, med hvem det da aarligen har opgjort deres Mellemværende og derved giensidigen efter Kjøbmands Contume beregnet hinanden Rente af den Sum, den ene hos den anden kom tilgode. Da Huset nu ifølge Conto Courant af 4de Januar d. A. er bleven en Saldoskyldig for Aaret 1812, har det tilbudet at udrede samme i Rigsbankpenge efter Jndløsningsforholdet; men, da Creditor har paastaaet Samme omskreven til Rigsbankpenge S. V. efter Gieldens Ælde, saa har det forespurgt, hvorvidt han hertil maatte være berettiget. Collegiet, har derpaa svaret, at Forordningen af 5te Jan, sidstl. §. 31 efter dets Skjønnende en casu maa være Reglen, siden allerhøistbemældte Forordn. H. 31. kun er anvendelig paa Forskrivninger, hvori en vis Betalingstid er fastsat, hvorimod den af Handelshuset indgivne Conto Courant, naar den endog betragtes som en Forskrivning, formeentligen kun kan blive at sætte ved Siden af en Anfordringsseddel. Saafremt i Øvrigt de Vedkommende maatte ønske at lade denne Qvæstion afgjøre ved Domstolene, kan der intet være dem til Hinder. (S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
En ædel Fremmed, der ei vil nævnes offentligen, har leveret een af de Ældste for Petri Menighed, 1500 Sølvspecier til Uddeling blandt denne Menigheds Fattige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
Finantscollegiet har under d. 22 Jan. bekjendtgjort: at de ved Cancellie-Placaten af 8de d. M. indførte Committee-Sedler modtages ligemed Rigsbankpenge i alle Betalinger til den Kongel. Bank- og Vexelcomptoir, til den ophævede dansk, norske Speciesbank, og til den forrige Depositocasse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
Af Fortegnelsen over de i Kirkeaaret 1813 Døde og Fødte i Lollands Stift, sees at af 1792, Fødte vare 178 nægte, altsaa omtrent hvert 10de Barn – et nægte!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
J Engelland - denne Vugge for saa mange Synderligheder - findes, som bekjendt, et Selskab, der udelukkende syffelsætter sig med, at forsyne Verden med Bibeler. Det blev stiftet 1800, og har siden gjort overordentlige Fremskridt. Jer af vore Tidsskrifter læses i denne Tid en udførlig Efterretning om dette Samsund, som siden har havt Efterfølgere i Tydskland &c. J det brittiske Rige have en Mængde mindre Selskaber donnet sig, for at understøtte Hovedselskabet. J Aaret 1812 fandtes 88 saadanne Hjelpeselskaber i hele Storbritannien. Formaalet er, at bekoste Trykningen af et stort Antal Bibeler i forskjellige Sprog til Uddeeling saavel i de engelske Stater, som udenrigs i alle fire Verdensdele, enten aldeles frit, eller til meget lave Priser. Selskabet har ladet trykke Oplag saavel af hele Bibelen, som det nye Testamente i det engelske, welske, garliske, irlandske, manske, franske, spanske, portugisiske, italienske, tydske, hollandske, arabiske, gammel- og ny græske Sprog, foruden Johannes Evangelium i to americanske Stammers Sprog, (Mohawk og Esquimaux. J omtrent 8 Far har det ladet trykke i forskjellige Sprog 140, 48 Bibeler og 291,824 nye Testamenter, og siden igjen fra Marts 1811 til Febr. 1812 over 105,000 Exemplarer af begge Tele. Et i Abo for Finland oprettet Bibelselskab er af det brittiske Selskab saavelsom af den russiske Keiser understøttet til Bibelens Trykning i det finniske Sprog. J Aaret 1807 besluttede det brittiske Selskab ikke allene at forøge et Oplag af 2000 Exemplarer af det islandske Nye Testamente, som et Samfund i Danmark bekostede, for sin Regning, med 3000 Exemplarer, men endog at besørge et Oplag paa 5000 Exempl. af hele Bibelen trykket i Kjøbenhavn, foruden andre 5000 Exempl. af det ny Testamente. De sidste bleve i Aaret 1802, paa 500 Exemplarer nær, opsendte til Jsland. Den Deel af det Huus i Kjøbenhavn, hvor de tilbageblevne 600 Exemplarer stode indpakkede, skaanedes af Bomberne, uagtet Huset forresten afbrændte til Grunden. Mange vilde ansee dette for en Undervirkning eller en usædvanlig Aabenbaring af Begivenhedernes høiere Styrelse, dersom man ikke vidste, at Bomber af samme Caliber hverken have skaanet Kirker eller Altere, Oldingen paa Sygeleiet, eller den Diende i Vuggen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
En psycologisk mærkværdigerimine, Tildragelse. (Fortsættelse; see No. 7.) Johannes Jensen havde, efter hiin Forklaring, ved at gjøre Anstalterne til Reisen, ikke anden Hensigt end den, at bringe Drengen til Lehnsmanden, og end ikke fjerneste Tanke til det der siden passerede. Dette er og, om man ei vil antage en høi Grad af Ondskab hos Johannes Jensen, hvortil hans Caracteer, som forhen sagt, ikke giver Anledning, meget sandsynligt. Thi den der gaaer svanger med Forsæt til saadan Handling, som den senere forefaldne, vil vist et sætte sig i Forbindelse med andre, der kunde eller maatte ville hindre ham eller røbe hvad der foregaaer, og det var neppe rimeligt, at Johannes Jensen, om han, paa den Tid de afseilede fra Lavig, havde havt i Sinde at tilføie Drenzen noget ondt, skulde tilladt Pigen, at følge med, naar han ikke dermed forbandt den Tanke, at ville, naar hun havde forladt dem, udføre saadant Forsæt, hvilket da allerede havde viist, i en betydelig Grad, Overlæg. - Først i Anledning af Pigens troskyldige Fortælling: at han nok ei vilde finde Lehnsmanden hjemme, vækkes hos han, ved Forestillingen om at han saaledes nok et vilde blive af med Drengen, men maatte nødes at tage ham tilbage, den Sindsstemning, der, Tid efter anden, frembragte Beslutningen til at skille sig af med Drengen, og hvis Udførelse Øieblikkets Forfatning netop begunstigede. Det er vel tænkeligt: at han nu, da han maatte frygte for, at det eneste Middel han kjendte, til paa en god Maade at skille sig af med Drengen, og som han var i Begreb med at anvende, vilde forfeile sin Hensigt, har i lige saa høi Grad følt Kiedsomhed ved og en Slags Afskye for Drengen, som han tilforn havde viist Omhu og Godhed for ham. - At han fra dette Øieblik af har været i en ualmindelig Sindsstemning, vise de forunderlige Yttringer og den høist paafaldende Fremgangsmaade i at udføre den tilsidst fattede Beslutning: at skille sig af med Drengen. Det Hele synes virkelig saa selsomt, at man, naar man ei henseer til Johannes Jensens egen fri og uforbeholdne Forklaring om det Passerte, om hvis Rigtighed der ei havdes nogen særlig Grund at tvivle, og hvormed det der i øvrigt kunde oplyses, samstemte, maatte snarere ansee det for en digtet, end en virkelig forefalden Tildragelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
Det maae i Særdeleshed forekomme selsomt, og ved første Øiekast næsten utroligt, at Johannes Jensen, gjentagne Gange, spurgte Drengen, der efter hans Anmodning havde taget fat paa Aaren, om han var fornøiet med at han nu tog og kastede ham i Søen. Enhver, vil man sige, kunde jo dog nok forudsee hvad Svaret vilde blive; og, vil man maaskee tillægge, var det derhos ikke aldeles uhensigtsmæssigt fra Johannes Jensens Side at gjøre Drengen et Spørgsmaal, der, i Forvald til alt hvad der forhen var passeret, kunde hos denne vække Tanken om: at hans Pleiefader muligen havde fattet et forsæt, der kunde lede til saadant, som det paafulgte Resultat, da Drengen, saaledes forberedt, kunde sætte sig i Forsvars Stand, og man af den, der maatte være forberedt paa at værne om sit Liv, kunde vente at han med den Fortvivledes Anstrængelse og Kraft vilde værge sig? Ligesom jeg imidlertid endog heri finder et Beviis for, at Johannes Jensen paa den Tid han gjorde og gjentog Spørgsmaalet neppe har med Bevisthed tydeligen fattet Forsættet til at udføre Handlingen, troer jeg dog at man, ved et dybere Blik i det menneskelige Hjerte, nok vil kunne forklare der forunderlige i denne Adfærd. (Borgerv. - Forts.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
Kjøbenhavns Borg, den 25 Januarii. Dag noteredes Speciecoursen 580. - Specier solgtes til 34 1/2 a 34 3/4 Rbmk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
Udenlandske Efterretninger. Efter Statstidenden.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
Wien, d. 1 Dec. Vore Tidender indeholde den i Ried d. 8 Oct sluttede Alliancetractat mellem Hs. Keiserl. Kongel. apostoliske Majestæt og Kongen af Bayern, i 11 Artikler. Den 10de er især mærkelig: dens Jndhold er følgende: Begge de høie contraherende Parter forbinde sig til ikke at indlade sig i nogen Fredsunderhandling eller noget Forlig med Fienden uden fælleds Samtykke. De love ligeledes gjensidig hinanden paa det høitideligste, at ingen af dem vil antage noget Forstaa, som det franske Cabinet middelbart eller umiddelbart maatte gjøre, uden iforveien at have underrettet den anden Part derom. Ogsaa læses i vore offentlige Blade Præliminair Alliancetractaten mellem Østerrig og Würtemberg, sluttet i Fulda den 2 Novbr. og indeholdende 10 Artikler, af samme væsentlige Jndhold som ovenmeldte. - Hs. Keis. Kongl. Majestæt har behaget at skjænke Hs. Majestæt Kongen af Bayern det gyldne Skinds Orden, og selv, ved sin Nærværelse i Frankfurt, at overlevere Høistsamme Ordensinsignierne. - Hs. Maj. Keiseren har overdraget Overcommanden over den Keiserl. Kongel. Armee i Jtalien til Hoskrigsraadets Præsident Feldtmarschal Grev Bellegarde, og i hans Fraværelse betroet Feldtmarschal Grev Wenzel Colloredo det midlertidige Præsidium i Hof krigsraadet. - Hoskrigsraadets Vicepræsident Baron Kerpen er af Hs. Majestæt i Naade meddeelt Afskeed, og den commanderende General i Siebenburgen, Cavalleriegeneral Baron Stipsig indkaldt for at gaae Grev Colloredo tilhaande. - Den 29 Octbr. underskreves Capitulationen af Triest's Kastel af den engelske Contreadmiral Fremantel og Grev v. Nugent paa østerrigsk Side, og den franske Commandant Oberst v. Rabie. Den 8de Nov. udførtes den. Besætningen trak ud med alle Krigshonneurs, lagde sine Vaaben ved Indgangen til Staden, og transporteredes med Bagage til Jtalien. Den bestod af 646 Mand, hvoraf 86 bleve tilbage i Hospitalet. Af Canoner fandtes der 127 i Staden, 56 i Kosteliet, ialt 182 Stykker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
Wien d. 21de December. (Ved overordentlig Leilighed). Proclamation. Franske, Seiren har ført de allierede Armeer til Eders Grændser. De ere færd med at gaae over dem. - Vi føre ikke Krig imod Frankrige; men vi afkaste det Aag, som Eders Regjering vil paalægge vore Lande, der have samme Ret til Uafhængighed og Lykke, som Eders. Øvrigheder, Godseiere, Landmænd, forbliver ved Eders Arnesteder. Overholdelse afden offentlige Orden, Agtelse for private Eiendomme, og den strængeste Mandstugt skal udmærke de allierede Armeers Marsch og Ophold. De ere ikke befielede af Hevnens Aand; de ville ikke føre over Frankrige de talløse Ulykker, hvormed Frankrige i en Række af tyve Aar har overvældet sine Nubber og de fjerneste Lande. - Andre Grundsætninger og andre Hensigter end de, der have fort Eders Armeer til os, besiele de allierede Monarcher, Deres Hæder skal det være, at have gjort en hastig. Ende paa Europas Ulykker. Den Erobring, de attraae, er Erobringen, af Freden, men af en Fredsom sikrer deres Lande, Frankrige, Europa en sand Rolighed. Vi forsøgte at finde den førend vi betraadte fransk Grund. Vi gaae nu hen at søge den der Marschal Fyrsten af Schwarzenberg, Commandant en chef for den store allierede Armee. - Schweiz har erklæret sig for de Allierede, og den store Armee er gaaet ind i Frankrige, deels gjennem Schweiz, deels ved at sætte over Rhinen ovenfor Hünningen. - Lord Castlereagh er ankommen til Fastlandet, for der at conferere med de allierede Magters Ministre om den almindelige Forfatning. - Hs. Majestæt har givet almindelig Pardon til alle de Deserteurer af hans Armee, som inden Januars Slutning i Aaret 1814 vilde vende tilbage og tage Tjeneste. De, som ikke længere ere tjenstdygtige, have Tilladelse at leve i de Keiserl. Arvelande. Dog gielder denne General pardon ikke for Saadanne, der, foruden Desertion, have gjort sig skyldige i anden Forbrydelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Høeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
Nyeste. ilderie af Kjøbenhavn. Godsets Ellevte Aargang. No. 9. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 25 Januarii 1814. Om Satiren.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
Der gives kun saa menneskelige Jdrætter, der ikke, ligesom Janus, have et dobbelt Ansigt, der paa den ene Side ligner en barsk Olding, og paa den anden en smillende Yngling. Næsten alle have de deres alvorlige og deres latterlige Side, alt efter den Synspunkt, hvorfra, det Lys hvori, og det Øie hvormed de betragtes. Den alvorlige Side see vi alle, den latterlige er mere skjult. Der udkræves, om just ikke altid udmærkede haver, aar øvet Øie til at see denne end hiin. De Skjær, paa hvilke man kan strande, ere langt hyppigere paa det Latterliges end paa det Alvorliges Farvande. Grændserne imellem det Comiske og Carricaturen ere langt vanskeligere at træffe, end Grændserne imellem det Sublime og Svulstige. De fleste Nationer kunne derfor opvise ti, endog mesterlige, alvorlige Digte mod en Hudibras, Donquixotte eller Peer Paars. Men netop denne dobbelte Skikkelse, de menneskelige Jdrætter have, og den større Vanskelighed, der er forbunden med at vise visse af dem fra deres latterlige Side, gjør det den satiriske Skribent saa meget mere til Pligt, at være i dette Tilfælde saa forsigtig som mueligt. Men hvor megen Forsigtighed han end bruger, vil man dog kunne indvende mod enhver, endog den meest grundede, Satire, at den satiriserede Gjenstand ogsaa har sine fordeelagtige Sider, og at man, ved at vise den i et latterligt Lys, mueligen mere skader end gavner den gode Sag. Voltaire, denne saa ofte forhaanede og ligesaa ofte blindt forgudede Satiker, har, som en Mester, vist baade hvor godt og hvor slet Satiren kan anvendes. Hans Domme over Religion og Bibel er uden al Critik, begge har han bedømt med sin Tids Letsindighed, og straffet sig selv haardest ved den Vankundighed, han i dette Fag næisten ved alle Leiligheder røbede. Derimod var han een af de første, som med Satirens Vaaben gik Fanatismen og Petismen i Møde, og det i en Tidsalder, da begge havde saa mægtige Forsvarere og Østringshuuseder aabnede Selvtænksomheds Kun den, der aldrig har læst Voltaires Værker, kan nægte, at de indeholde meget Fortræffeligt. At de Franske saa taabeligen forgudede ham, vil neppe nogen undres over; men at en Mand, som har gjort saa meget for Menneskeheden, som Voltaire, fortjener, med alle sine Skrøbeligheder, i det mindste Efterverdenens Agtelse, og ikke bør haanes, derom kan ikke være nogen Tvivl.) Lad hans reliSiden den asiatiske Prinds Menozas Tid er der vel neppe fældet nogen haanligere Dom over Voltaire, end i den i Slutningen af Aaret 1812 udkomne Verdenskrønike, hvori siges: "at det gamle Skarn i Ferne ublede paa Gravsens Bred, da - Pressen (i Danmark) blev frigivet, og alskens Uhumskhed udstrømmede af sit skidne Kildespring. Man vilde finde det heel ubegribeligt, hvorledes Voltaire, der snarere forstod Malebarisk end Dansk, kunde uble over den fra den Dan skee frigivne Presse udstrømmende Uhumskhed, dersom man ikke vidste, at her sigtedes til denne giøse Synsmaader have været nok saa falske; de betage ikke hans Arbeider, udenfor det theologiske Fag, deres virkelige Værd. Er vel nogen saa ufornuftig, at foragte Bogen om Pligterne, fordi Cicero har været en Hedning?
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-25
Blandt vor Tidsalders mange Æmner til Satire, der godtgjøre Sandheden af den ovenfor fremsatte Mening om de menneskelige Jdrætters Janus Ansigt, høre de mange Surrogater, som deels Nyhedssyge, deels ogsaa Nødvendigheden har opfundet. De kunne blandt saa meget andet tjene til Beviis paa, at den gavnligste Ting kan have sin latterlige Side. Uagtet ingen Fornuftig kan finde det latterligt, at lægge Vind paa Surrogater i Almindelighed, eller nægte at Tangsalt, Beensuppe og Hestekjød kan have sin store Nytte, ja at det altid er godt, at have flere Ting at vælge iblandt, saa kan man dog neppe holde sig for at smile, naar man seer den Bram, hvormed ethvert nok saa vindige Surrogat bebudes og anprises, og den Raskhed, hvormed man saa ofte har villet overtale os til at troe, at vi kunne undvære nu det ene, nu det andet Naturproduct.