Politivennen, 1798-01-01
Om fæl Skidenfærdighed paa Gaderne i Kallundborg. Det er yderst frappant naar man kommer fra Søen til Kallundborg, at see den underlige Mængde Gadeskarn, som man er nød til at gjennemælte for at komme fra Havnen og ud af Byen. Paa hele Jordens Kreds findes der neppe en Bye hvis Gader saa rigeligen ere forsynede med det man kalder Møg, som Kallundborgs. Det er overalt bekjendt, at der er Færgeløb imellem Aarhuus og Kallundborg, og at fra Jylland overføres en stor Deel Heste, og Hornqvæg, som ved at passere sidste Sted naturligviis formere Ureenligheden i denne Bye; Men enhver indseer, at dette Møgoplag kunde og burde, saavel der som andre Steder, føres af Vejen og at det lader smukt at holde reent for sin Dør. Man formoder at Politiemesteren i Kallundborg kiender de Anordninger som paalægger Orden og Reenlighed, han kunde altsaa i Medhoid af disse, paaminde Jndvaanerne engang, to gange, ja vel tre gange (thi Gjentagelser gjøres fornøden) om at tage Gadeskarnet bort, og blev det endda efter disse Paamindelser liggende, kunde han jo lade seje for de Overhørige. Denne Høslighed, modtog de vist ikke over engang, saasom den rimeligvus blev forbunden med en Udgivt der oversteg Fordelen. Sidstegang jeg var i Kallundborg - det er ikke saa kort siden, men det staaer til med Renlighed nu som da - var Hovedgaden ordentlig rengjort, paa det nær, at de sammenhobede Skarndynger laae endnu ubortførte. Paa min Forespørgsel: hvorfor alle disse Dynger laae og udbredte Stank imedens de tørredes paa Gaden, svarede en Libenbroer: "Herren skal vide, at vor Stiftamtmand har været her i disse Dage, og før hans Ankomst fejer man altid Skarnet sammen i Dynger til Respect for ham; J Morgen ventes to Smakker med Stude fra Aarhuus, og naar disse ere drevne igjennem Byen, skulde der ingen sige at Stiftamtmanden havde været her." Jeg erfor af fleere end ham, at Skarnet fjelden eller aldrig blev bortført, men blot sammenskuffet i store Møddinger og siden udtraads af ovenmeldte fiirbenede Rejsende. Hvis nogen Kallundborger, som kjender vor kjøbenhavnske Renlighed, nogensinde faaer fat paa dette Nummer af Politievennen, vil hun vidst udbryde; Du seer Skjæven i din Broders Øje, men Bielken i dit eget Øje bliver du ikke vaer - Jo desværre: det Slags Bjelker bliver endog der Blinde vaer; thi naar vort fiinttrippende Gadepladder gaaer igjennem baade Huller og heelt Skind paa Fodtøjet, saa føler Fødderne Gadernes svinevorne Tilstand lige saa livagtig som Politiet seer dem. - Men naar her er fejet ordentlig og til rette Tiid, har Jndvaanerne gjort deres Pligt og kunne ikke gjøre for at Vedkommende, af Mangel paa Tilsyn med Bortførselen, lade vore Gader see Kallundborgske ud. J Kallundborg er det derimod en anden Sag; der - og saavidt jeg veed i alle andre Kjøbstæder, skal Jndvaanerne lade deres Gadestykke feje og tillige da lade Skarnet tage bort, hvilket er dem saa meget deslettere, som enhver, for det meste, har Gaardsrum og altsaa kan have det paa den Plet, som er bestemt til Nødding for deres Kreature. Det er Spot og Skam for enhver Bye i Almindelighed, hvis Gader er saa urenlige at Fremmede saavelsom Indenlandske maae ækles ved at passere dem til Fods; Men for en Bye som Kallundborg, hvorigjennem saa mange Folk, Aar ud og Aar ind, ere nødte til at rejse, er det især Skam, allerhelst da Renlighed kunne tilvejebringes ved at lade got feje engang om Ugen. Skarnskye.