Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1793-01-05
Bonde Be Num. 1. Aar 1793. Nie og Tyvende Aargang. 4 af ster retninger. ) fra esse. Contoiret. Se An i Norge. i Bergen. de 5te Januarii. Løverdagen den. be J Continuation af det i forrige Nummer, Henseende Selskabet paa Nyegaard den 20de Decembr. anmeldte, skeede endnu følgende: Efter at bemeldte Selskab var staaet fra Bordet, havde nogle (det øvrige Selskab uafvidende) forenet sig om, at klæde sig som Bønder; Disse, i Tallet 11 stkr., og iførte forskiellige Dragter, efter Forskielligheden af de Districter i Bergens Stift, hvorfra de angive sig, havde posteret sig rundt om et Bord i et Værelse næst ved de andre Værelser, hvori Selskabet opholdte sig; Nogle af disse røgede Tobak, spillede Kort, andre disputerede om en Odels-Sag, og paa Bordet stod Bøndernes brugelige Træe Drikke-Karr. En af Bønderne stod derpaa op, forkyndede de øvrige, at den glædelige Tidende var kommen i Landet, at Kronprindsens Gemahl havde født en Prindsesse, og Arve=Prindsens Gemahl en Prinds, at man derfor nu havde Aarsag at glæde sig. Selskabet. i de nærmeste Værelser, som blev opmerksom ved en Høitalenhed af Bønderne, aabnede derpaa Dørrene til bemeldte Værelse, hvorfra Lyden, kom, og saae uformodentlig et Selskab af Bønder. Værelset blev snart fuldt, hvorpaa Bønderne reiste sig op, og sang følgende Chor, accompagneret med tilhørende Jnstrumenter efter Musiqven i Høstgildet: Fred med Jer, Som samlet er! Odelsbaarne Bønder møder her, Som har Kongehuuset kiær. Kiække Folk med ømme Siæle, Vi vil med Jer Glæden deele, Stolt af vor Byrd vi vort Ønske frembær, Velsignelsers Hær. Omringe vor Konge, vor Fader han er. Held i Fred, Seyr i Strid. Dannerkongens Søn bestandig følge, Dæmpe hver en Modgangs Bølge. For døe, for Ham vi svige, Aldrig for Faren vi vige. Som Hauldernes Sønner vi frydig skal gaae, Hvor Fienderne staae, For Kongen og Fridrich vi drabelig slaae. Derefter blev afsynget følgende Solo, tagen af Høstgildet; Malmrige Kiæller og kontika Dalar, Skogar to Biørk, aa tu Furr, an tu Gran, Elvar og Vikar med Smaafisk og Qvalar, Tusindfold Godt gav vor Herra vort Land, Giærv taa si Friheit, sit Mot at si Styrkig, Griang paa Roes ælqver odelst Mand Men aat sit Land, aa sin Kona og Førkie, Jngen, ney ingen var truer end han. Derefter følgende Tevet: Enige Brødre saa ville vi være, Bundne ved Slægtskabs og BroderskabsBaand, En er vor Konge, og En er vor Ære, Derpaa vi give hinanden vor Haand. Ære sin Øvrighed, elske sin Lige, Trofast mod Land og mod Konge og Møe, Saa tænker Alle, og før vi skal svige, For skal vi døe. Og endelig følgende Chor synget: Ere sin Øvrighed, elske sin Lige, Trofast mod Land og mod Konge og Møe, Saa tænker Alle, og før vi skal svige, For skal vi døe. Efter at Sangen var til Ende, blev af Bønderne, under Hurra-Raab og fleere Glædes-Tegn, samt 27 Canon-Skud, drukket, saavel af dem, som det heele Selskab, Kongehuusets Velgaaende, hvorefter denne Scene endtes med Lykønskninger over Kongehuuset, adresserede til Stiftamtmanden Hr. Kammerherre Hauch, som med var meste Deeltagelse modtog og besvarede samme, og hvorefter de forstilte Bønder, hvoriblandt dog vare nogle virkelige, trak sig, en efter den anden, saa ubemerkt, som skee kunde, ud af Selskabet.