Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-12-05
Nyeste. Skilderie Kjøbenhavn. Te No. 8. Den 5 December, 1803. Udgivet og forlagt af J. Werfel. Hr. Kammerjunker T. C. Bruun Neergaard. Paa en Tid da saa mange af vore formuende og fornemme Medborgere kun søge at offre deres Rigdomme paa Forfængelighedens og Modesygens Altar, maa det inderligen glæde hver Sandhedens og Oplysningens Ven, at see en Mand, som Hr. Kammerjunker Neergaard, at hellige Videnskaberne den skjønneste Deel af sit Liv. Ligesom det paa det ene Side gjør Forfatteren ondt, at han ikke har den Lykke at kjende Hr. Kammerjunkeren personligen, saaledes glæder det ham paa den anden Side saa meget desmere, som dette kan tjene til Beviis paa, at han ikke vanhelliger sin Pen med foragtelig Smiger. - Hr. Kammerjunkeren, en ung Mand paa omtrent 28 Aar, har i adskillige Aar reist igjennem Tydskland, Frankrige, Jtalien og Spanien. Hans Jver for Videnskaberne, især Mineralogien, som er hans Yndlingsstudium, og for de tegnende Konster, som han er en Kjender og Elsker af, har paa hans Udenlandsreise forskaffet ham saa almindelig en Agtelse, at han end- og er bleven optagen til Medlem af det berømte Nationalinstitut i Paris. Han er ikke allene en Ynder af Konsterne, men ogsaa en Ven af Konstnere. Hans Samling af Haandtegninger skal have kostet ham nogle og tyve Tusinde Rigsdaler. Een af hans Venner har forsikkret mig, at han, medens han opholdt sig i Spanien, har reist 16 Mile til Fods, blot for at forskaffe sig et Exemplar af et vist Mineral, som tilforn var ubekjendt. Han har udgivet adskillige Skrivter i det Franske Sprog, hvoriblandt hans Reise, som er oversat paa Dansk. Et af hans seneste Skrivter, der, saavidt jeg veed, endnu ikke har været publiceret offentligen hos os, er Les Loisirs de un etranger a Paris (en Udlændings Fritimer i Paris). Det har blot været bestemt for hans Venner. For ikke længe siden har den i et Franske periodiske Skrivt staaet en Afhandling om det Franske Landvæsens Fremskridt efter Revolutionen, forfattet af ham og nyligen oversat paa Tydsk. Han opholder sig paa denne Tid i Petersborg. En saadan eneste Mand gjør Dannemark mere Ære end tusinde Millionairer, der kun anvende Statens Marv til Æde- og og Drikkegilder, – end tusinde Modegenier, der kun bruge deres Talenter til at haane alt, hvad der er deres Medmennesker helligt og dyrebart. Spillesyge. Alle ivre imod Spil Prædicanten, Opdrageren, Skuespildigteren og Skribenten, men alle spille desuagtet ligefuldt. Barnet fødes og Faderen og Moderen døe, saa at sige, med Kløverknegt i Haanden. Præsten gaaer fra Prækestolen, - Opdrageren fra Jnstitutet, Skribenten fra sin Pult til - Spillebordet. Den Rige og den Fattige ere lige gridske efter Spil. Den ene taber to Hundrede Ducater, som kunde have forskaffet ham to Hundrede Ulykkeliges Velsignelser, den anden 12 s., som han kunde have kjøbt et Brød for til sine forsultne Smaa. Paa et Kort sætter Hans Velbaarenhed 100 Rdlr., men naar han den næste Dag kan husvale den Fattige, som beder ham om en Almisse, var det end kun med en eneste Rigsdaler, saa vrider og krymper han sig, som om det var en Herregaard, saa svarer han: "J maa henvende Eder til Fattigvæsenet!" – Spillesygen er det, som giver de nædleste Lidenskaber en bestandig Næring, som giør Menneskene nidske, egennyttige og haardhjertede, som bidrager til mangen en Families Undergang.