Berlingske Tidende, 1773-02-22
Stockholm, den 13de Februarii. En Pige ved Navn Carin Pehrs Dotter fra Hardemo Sogn har nu begyndt at prædike: I Almindelighed ligner hun nogle i Holland og i sær i Engelland navnkundige Qvækere, hvilke troe sig at være inspirerede, med den Forskiæl allene, at disse ere friske, men hun virkelig syg. En opvakt Jmagination torde i Begyndelsen have givet Anledning til hendes Syner, et svagt Nerve=System og hysteriske Spændinger bør nu sættes i Stæden for de indbildte Jnspirationer. Hendes Prædikener indeholde og virkelig ikke noget besynderligt, uden meestendeels saadanne almindelige Tanker og Talemaader, som hun med en nogenledes god Hukommelse har kunde beholde, af de Prædikener, som hun har hørt i Kirken. Efter hendes Beretning vilde hun engang i sit 5te Aar gaae med andre Børn at plukke Bær, men fik befaling af sin Moder at gaae i Haven og plukke Roser. Det er uvist hvad hun gjorde, men Moderen søgte hende forgiæves i Haven, og Pigen maatte undgielde det med Riis. Hun paastaaer dog, at hun var i Haven, at hun der, i Anledning af de skiønne Roser, det behagelige Veyr, og den klare Himmel begyndte at tænke paa den Herlighed, som der skalle være, at hun ved sig selv ønskede at kund læse og bede til Gud at hun derpaa faldt paa Knæ ved et Tra og læste Fader vor, den eneste Bøn, som hun da kunde, samt at hun syntes, at tor Porte i det samme aabnedes paa Himmelen, og et skinnende Barn nedsteeg, som sagde til hende: at naar hun altid beder til Gud, er lydig og ey bagtaler andre med mere, saa skulle hun komme ind i den Klarhed til Gud, men ellers ikke: Hun skulle og i sin Bedrøvelse altid tænke paa Gud, men ey tale om dette til nogen, imidlertid skulle, efter hendes Ord, der blive noget mere af. Da Solen gik ned, gik hun igien til sin Moder, som imidlertid havde søgt hende, baade hiemme og hos Naboerne, og da hun fik den ommeldte Ave, erindrede hun sig, hvad det skinnende Barn havde sagt om Bedrøvelse, uden hverken da eller siden at tale om det Syn, hun havde havt i Haven. Hendes Sind var nedslaget, og hun var altid siden bedrøvet, som hun siger, fordi hun ey ret kunde bede. Hun havde endda ey begyndt at prædike, men i hendes 19de Aar blev hun hastig syg, blev strax maalløs, og var det i 6 Dage. Da hun igien kom tilrette, sagde hun, at hun havde været hos Gud. Hun annammede den hellige Nadvere, og blev igien maalløs i 3 Dage. Da hun igien kunde tale, sagde hun, sig at være nær Døden, tog Afskeed med sin Søster og Svoger, men sagde siden, at have faaet en Aabenbarelse, at hun den gang ey skulle døe. Under alt dette var hun kold og stiv, saa at hun ey kunde rette sig ud. Blev 3die gang maalløs, og havde derunder den Jnspiration, at hun ey skulle søge Hielp hos Mennesker, og at hun inden 8 Uger skulle blive frisk. Henimod Slutningen af den Tid sagde hun, at hun ved næste Nyets Tænding skulle blive bedre. Under denne Sygdom skal hun have begyndt at læse Vers, som hun aldrig forhen havde lært. Strax efter at Nyet var tændt skal hun være bleven varm, have svedt, og være falden i Søvn, hvorpaa hun er staaet op, gjort sine Syfler, og været lige saa feed som forhen, endskiønt hun under Sygdommen ikke har nydt noget. Hun blev derpaa syg ved Paaske=Tiden og prædikede. Siden ere Paroxysmi ofte igienkomne, og nu tiere end i Begyndelsen. Naar Parorismen paakommer, forandres hendes Ansigt, det hvide i Øynene bliver rødstrimet, og hun tager Afskeed, som een der skal døe. Hun lukker Øynene og er ligesom ganske fra sig selv. Hun hverken hører, eller kiender nogen, snoer, kaster, veier sig omkring, kryber og arbeyder, saa det knager i hvert et Leed. Efterat dette har varet omtrent 1/2 Time, ligger hun stille og taler sagte: Derpaa faaer hun igien Convulsioner, hvorpaa hun taler tydeligere og bedre. Den 3die gang komme Convulsionerne igien, og derpaa begynder hun at prædike med saa høy Røst, at det kan høres ud paa Gaden. Hendes Tale har og da nogenledes Sammenhæng, og indeholder mestendeels Formaninger til de omkringstaaende i Anledning af Bibelske Sprog. Paroxysmen endes med Convulsioner og Strækninger Naar hun vaagner, læser hun Fader vor og Velsignelsen. Hun er til Udseende stærk og feed, men noget bleeg i Ansigtet. Hun fordyber sig ofte i sine Tanker, taler for sig selv under sine Forretninger, og taler tillige i Søvne. Undertiden bliver hun stiv i Knæerne og Fødderne, drikker gierne Caffe, er i øvrigt gudfrygtig, sædelig og flittig. Pigen er 23 Aar gammel, hun har en Tid været hos hendes Slægt, siden tient hos en Kiøbmand i Øreboe, og sidstleden Julii Maaned er hun kommen her til Staden. Det er mærkværdigt, at imedens hun i sidste Høst havde Feberen, fik hun ingen Tid Paroppsmum, eller prædikede, men saasnart hun derfor blev cureret, kom hendes forrige Sygdom igien.