Berlingske Tidende, 1829-05-29
Ved Tallotteriets 1812 Trækning i Kjøbenhavn udkom No. 72. 26. 24. 83. 1. Vor offentlige TaAl Frue Scheime-Conferenceraadinde Scheel v. Plessens Minde. Ei er det Smigers Stemme, som her hæver sig, for at takke Dig for Din ædle Tænkemaade imod os, for Din fromme Vandring med os; Sandheden troe ville vi for Verden offentligen udtale, hvad Du har været for at i de Aar, vi vare saa lykkelige at eie Dig, og vi tilfredsstille vore Hierters fælleds Trang, naar vi i Yttringer af disse vermodige Følelser kundgjøre den som besiælede alle, der fugte Dig til Dit stille Hvilested, kundgjøre dem 2 som siern og nær ved mange sukke bydt over, at Du, - var ikke meere herpaa Jorden. Aar 1813 blev len Forpagter paa Dit elskelige Selsøe, og - havde en riis og forstandig, en kiærlig og hiertens god Møder modtaget mig der, hun kaane vel ikke gjort mere for mig; hvor var det Dig kiært, at jeg med mine fandt Brød og huuslig Held hos Dig, hvor uegennyttig deelte Du hver min Sorg og Slæde, hvor ædelmodig behandlede Du mig, min Tarv og min Sag, naar den behøvede det, og det endog uopfordret, endog der, hvorjeg troere det, at stride imod Pligt, at gjøre Dig opmærksom derpaa. Et tiender jeg min Fremtids Vei, og hvor den er betegnet, eller hvad den skal bringe, men dette veed jeg, at paa Dit elskede Selsøe har Du skiænket mig 16 af mine lykkeligste Aar paa Jorden, dette veed jeg, at i hvorhen Forsyn net end fører mig og mine, vil jeg takke Gud herfor, med inderlig Beemod velsigne Dig og i et erkiendtligt Hierte stedse bevare Dit mig saa hellige og nære Minde. kaldet til Forvalter paa Dit Gods 1813, bragte jeg et skrøbeligt Legeme og sygeligt Helbred med mig. Ol ingen føler det dybere end jeg selv, hvad Du under min svagelige Vandring har været for mig; ingen paaskiønner det taknemmeligere, hvor moderlig og ombyggelig Du i Smerters og Sygdomstrage Dage sørgede for mig, hvor kiærlig Du gjorde Alt, for at Helbred, og Kraft igjen kunde vindes tildage, hvor overbærende og god Du bar Al med mig og for mig. Ogsaa jeg, naar jeg maaskee om kort Tid dragen bort fra Dit elskede Selsøe, vil takke den Gad, som førte mig til Dig, og til min sidste Stund bevare Dit kiære inde i takfuld Erindring. Ogsaa jeg kom 1813 i nær Forbindelse med Dig og har ei mindre Aarsag, til at velsigne Dig. Radsom var min Skjæbne og min Anskuelse da jeg 1123 kom tilbage fra en Reise til en anden Provinds og fandt min Gaaraftrændt, og min hele Høst tilintetgjort, skræksom og frygtelig laae Frem tien for mig. Da - ædle Frue Scheel v. Plessen talte Du Trøstens Ord til mig, da reiste Du igjen mit kummerfulde Sind, hed mig med Tro- og Haab paa den Gud, der aldrig under noget Livets Vanhæld forlader os at fortsætte et virksomt og stræbsemt Liv - ja - da rakte Du mig Dir velgiørende og hielpende Haand og gjorde meer for mig, end jeg kunne ventet - 12 - at mit uforskyldte Uheld fandt kiærligst Deeltagelse hos Andre, der dende jeg tildeels Din formaaende Fortale og Dit aldrig miskiendte Vidnes der at takke - Ja - ædle strue Scheel v. Plessen, at jeg igjen at besker med Troe og Haab paa Gud, og giør det paa det elskede Sted, jeg medtog af Din Haand, der er Dit Værk - det skal Verden vide, skiønda selv saa gierne skiulte det Gode Du gjorde, den skal sande med mig, at jeg ogsaa har gyldig Grund til at Hiertet at velsigne Dig og bevare dybt tarnemmeligt Sind Mindet om, hvad Du saavel i Sorgens som i Gladen, Dage saa morandret og god var for mig og mine. Caa hvile i stille Fred Dit elskelige Støvl og Din nu forklarede Aard som der betærede, glædede, og trostede saa mange, den skue moderlig og nærlig ved paa delse vore talfulde Hierters offentlige Yttringer. Selsøe og Torp Ladegaard, den 10de Mai 1829. Snaders. Lund. Thomsen, Forpagter. Forvalter. Arvefæste-Eier.