Berlingske Tidende, 1794-12-26
Paris, den 5te December. Conventen har nu decretert en Amnestie for Royalisterne i Vendee, hvorom følgende er den nøyere Beretning: Den 1ste d. M. besteeg Carnot Taler=Stolen i Conventen. "Jeg kommer, sagde han, for at henvende eders Opmærksomhed paa de ulykkelige Egne, som ere blevne ødelagte ved Vendeekrigen. Denne Krig har i det hele intet foruroligende meer, men det er imidlertid at befrygte, at denne Krigs Ulykker dog endnu torde blive fortsatte. De Militaire Anstalter ere føyede, men en Foranstaltning bliver endnu tilbage, som Conventen allene kan beslutte. Dette er en almidelig Amnestie for de forførte Jndbyggere i Egnen af Vendee. Der er fastsat Dødsstraf for alle dem, som tage Deel i Revolutioner, en lige Straf er bestemt for de gienstridige Præster, og dem som have correspondert med disse og de contrere. volutionistiske Adelige &c.; en Mængde Jndbyggere kan derfor ikke vente andet end Døden. Velfærdscommissionen har derfor erklært, at de nærværende Omstændigheder tillode, at forlade Mennesker, som kun vare førte i Vildfarelse. "Herpaa oplæste Carnot en Proclamation, som skulde udstædes angaaende denne Amnestie. Mod denne Proclamation havde adskillige Medlemmer noget at indvende, og forlangte, at de Deputerte fra de vestlige Departementer maatte ogsaa meddele deres Betænkninger om, hvorledes Roligheden, bedst kunde igien fuldkommen tilveiebringes i Egnene af Vendee. Derpaa blev anmærket, at bemeldte Deputerte virkelig allerede havde været beskjæftiget hermed, og at de endnu samme Aften vilde meddele Veldfærdscommissionen deres Betænkninger derom. Den endelige Beslutning angaaende bemeldte Amnestie blev derpaa udsat indtil den 2den, da Carnot igjen bestig Talerstolen." J Følge eders Bestemmelse, have de vestlige Departementers Deputerte nu aftalt med Velfærdscommissionen Midlerne til at giøre Ende paa Krig ui Vandee. Resultatet af Raadslagningerne er Prosikket til en Amnestie, som efter Proclamationen skal blive bekiendtgjort. Carnet oplæste herpaa atter Proclamationen. Deri skildres de Ulykker, som Krigen har tilføiet de frugtbare Egne af Vendee, samt de Bedragerier, som Cheserne for Royalisterne have anvendt, for at føre Jndbyggerne i Vildfarelse. Conventen tilgiver de sidste i Folkets Navn, lover, at den herefter vil ansee dem som sine Børn, og indbyder alle unge Borgere i Vendee til, at forene sig med deres Vaabenbrødre, for at stride mod de fælleds Fiender &c. Efterat denne Proclamation var oplæst, decreterte Conventen følgende: 1) Alle Personer, som i de Egne, hvor den vestlige Pyrenæearmee og Armeerne paa Kysterne af Brest og Cherbourg befinde sig, ere bekiendte under Navn af Rebellere fra Vendee og Chouans, og inden en Maaned fra dette Decrets Bekiendtgiørelses Dag, nedlegge Vaabnene, skulle for Fremtiden ikke foruroliges eller forfølges formedelst nogen Tildragelse, som har staaet i Forbindelse med den opkomne, Urolighed. 2) Vaabnene skulle nedlegges i de Municipalitæter, som Folkererræsentanterne anvise. 3) Nærværende Decrets Udførelse skal overdrages Folkerepræsentanterne Delunay, Hennau, Baudin, Lofficial, Morisson og Chaillon. En Medlem forlangte, at Cheferne for Rebellerne maatte undtages fra Amnestien; men Conventen gik over til Dagens Forretning. - J den Proclamation, som Conventen har decretert til Jndbyggerne i Vendee, forekomme blandt andet følgende Ord: "Ja, Brødre, det hele franske Folk anseer eder meere som Forførte end Strafskyldige; Conventen tilgiver eder naar J nedlegge Vaabnene, og med fortrydelse vende tilbage; dersom troløse Gesandtere have misbrugt Folkets og eders Tillid, skulle de blive straffede, Franskmænd, henhøre J da ikke meere til dette høimodige Folk, Ere Naturens Baand sønderrevne mellem os, og er der kommen engelsk Blod i eders Aarer, Ville J heller ødelegge eders Brødres Familier, disse Europas Overvindere, end forene eder med dem, for at tage Deel i deres Roes Nei, Sandhedens Glands har aabnet eders Øyne. Allerede nogle af eder ere komne tilbage, og Sikkerhed var Belønningen for eders Tillid. Kommer alle tilbage, paa det J kunne være sikre og fredelige ved eders Hiem, at Overflødigheden kan vende tilbage, Markerne igjen blive dyrkidere. "Lader os kun være betænkte paa, samlede at hevne os paa den følleds Fiende, denne uforsonlige misundelige Nation, som har kastet Uenigheds=Fakkel blandt eder. Lad den republikanske Styrke ganske vende sig mod dem, som fornærme alle Folkes Rettigheder, alt leve op i vore Søehavne; lad det store Hav opfyldes med Torsarer, og en Krig paa Død og Liv trække sig med alle sine skrækkelige Følger fra Bredden af Loire til Bredden af Themsen, (Her hørtes bifald.) J N. C. Forsamling den 2den giendres Mathien i Sikkerheds=Commissionens Navn det Rygte, som var udbredt i Paris, og meldt i adskillige Journaler, neml. at Ludvig 16 Søn havde vundet ved Revolutionen af 27de Julii, at Sikkerhedscommissionen havde givet ham nye Opsynsmænd, og især bar Omsorg for hans Opdragelse. Matthien aflagde tillige Beretning om Sikkerheds Anstalterne, som Commissionen havde følet i Anledning af Ludvig 16 Søn. Han føyede til at Sikkerhedscommissionen allene havde ladet Vagten ved Temple forstærke, hvilken i Robespierres Tid havde været meget svag. Commissionen vidste i øvrigt ikke, hvad det hedde, at opdrage Kongers Sønner, og Republikanere kunde ikke forstaae, hvorledes man kunde begunstige Kongere Efterkommere. Commissionen anmærkede i øvrigt i den Maade, paa hvilken ovenanførte Rygte var indført i de offentlige Blade, og først i Courier Universel, en vis royalistisk Aand, som staaer i Forbindelse med Rygtet, ligesom og Assignaterne med Kongens Billede igien skulde komme i Omløb. J Stedet for en Bevogter har den unge Prinds nu faaet 3.