Aalborg Stiftstidende, 1833-12-07
Man har beskyldt Sjellænderen for Dorskhed og Sløvhed, som følge af overdrevet Æderi, det Sidste kunde fors en stor Deel afskaffes, naar Huusbonderne vilde være enige, men hvad især har gjort den sjellandske Bonde dorsk og ligegyldig, var de ældre Tiders Trældom og Undertrykkelse, Dog, Kong Frederik ønsker vindskibelige og lykkelige Statsborgere, ingen livegne Trælle. Allerede i Ungdommen fulgte han sin store Ministers vise Raad, i Henseende til Landboen, ligesom i Hensyn til mange andre vigtige inden og udenlandske Forhold; et Ord af Ham, et velgiørende Kongebud til Fordeel for den talrigste og vigtigste Stand, vil tilveiebringe Ham utallige Velsignelser; det vil tillige lære Dommere, Fogder, Jagt= og Veibetjente, at Aristocratiets Jernaag og Magtbud ei bør gjenopleve i nye Vilkaarligheder, at Agerbruget er Dannerstatens Hovedstytte, og at Dyrkeren af den fædrelandske Jordbund fortjener Agtelse, Billighed og Skansel det vil lære dem, at Bonden, unget fine særge, Sæder og sin nationale Dragt, ligesaavel er Statsborger, som mangen Kjøbstedsmand, der i sand Dannelse ikke staaer, lover, men ofte under ham; at han er Besidder af en fast Eiendom, enten som Eier, Avefæster somtrent det Samme), eller Fæstebonde seet Slags Forpagter paa Livstid), har lært, en selvstændig, for Staten og Hvermand høist gavnlig Haandtering, og altsaa ei bør behandles som et Menneske af den laveste Almue, fordi han taler et Sprog, der ei har naaet Hovedstadens Forfinelse. For at gjøre en Ende paa de her omtalte Hoverier, men sær det Tid og Kraft spildende, for Landmanden ødelæggende Veiarbeide med tilhørende Plagerier, som maae afskrække enhver dannet Mand fra at befatte sig med smaae Jordbrug, have frimodige og saakyndige Mænd foreslaaet, at repartere Hoveriets Beløb paa Hartkornet, at paabyde en Veiskat for Alle, hvis Sysler medføre hyppig Brug af det offentlige Landeveie, og at henlægge alle hine Hoveri=Arbeider under en civil Bestyrelse, hvis Viisdom nok vil mage det saa, at hiin forældede, fordærvelige Indretning, en Levning fra Middelalderens Trælleperiode og en Skam for vor Tidsalder, omsider afløstes af en rigtig Methode, hvorved hiin talrige Stands Kræfter kunde benyttes paa en mere billig, hensigtssvarende og statsgavnlig Maade. Med ringere Anstrengelse vilde da langt mere udrettes, og Forbedringen, snarlig bære de gavnligste Frugter til den for Danmark saa vigtige Agerdyrknings Fremme. Efterskrift. Uagtet alle Anstrængelser af Vedkommende er Veien til Hjortespring dog i saadan Tilstand, at man i Efteraarstiden let kan sætte Heste og Vogn til, og saaledes har den været i mange Aar. Da hiin Byes Jordeiere have fri Hovedgaardstaxt, og altsaa ere fritagne for betydelige Byrder, som trykke Eierne af ufrie Jorder, burde de saameget mere tilholdes at istandsætte deres egne Veie. Men saa stor er Uligheden og Ubilligheden, at Disse ere fritagne for Alt, medens Nogle, som endog ere betyngede med tredobbelt Tiende, maae forsømme deres eget nødvendigste Arbeide, for at istandholde Andres Veie, der ligge 1 a 1 1/2 Miil fra Hines Hjem, eller kjøre 24 Mile i 3 Dage, som Vederlag for 9 Mk., siger Ni Rigsbankmark! - Aldrig hvil Dannerkongen, Retfærdighedens varme Ven, taale slig Uregelmæssighed og Ubillighed, naar Han faaer Kundskab, som at den finder Sted.