Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-06-03
En mærkelig Scene fandt Sted om Løverdag Aften da Deres Majestæter kjørte fra Commedien. Pøbelhoben havde nemlig under Hurraraab fulgt ud med til Palaierne ved Amalienborg. Ved Colonaden trængte den paa og blev standset af en vagthavende Soldat. Pludseligt raabte Een af Hoben: Han har slaaet mig!" Man trængte ind paa Soldaten, og det vilde være gaaet ham ilde, hvis han ikke var ilet ind i Vagten. Nu hævede sig mange Stemmer skrigende, at de vilde have Soldaten ud, og vedbleve med deres Raab, indtil Hs. Majestæts Adjutant, Oberstlieutenant v. Evald, kom ud og i nogle Ord forestillede de Forsamlede Rigtigheden i at adskille sig, da de nu havde bragt Hs. Majestæt deres Hyldest; forresten lovede han dem, at Sagen med Soldaten skulde blive undersøgt strængt. Det beroligede Hoben noget, og efter at have udbragt et hvinende Hurra, drog den bort og begik siden efter de omtalte Excesser, der bleve standsede ved Politiets Mellemkomst. (Aalb. Av.) Beegkrandse synes at have vundet Pøbelens Mishag. Medens de Kongelige vare i Theatret fortsattes den foregaaende Nats Drillerier med de Beegkrandse som vare placerede udenfor det Thottske Palais, hvor den keiserlige russiske Minister, Baron Nicolai, boer. Lygterne og adskillige Ruder bleve ituslagne med Steen. Beegkrandsen væltedes. Politiet, formaaede ikke at forhindre disse Optøier, og da D. Majestæter kjørte forbi, var den store Plads gandske mørk, hvorved rigtignok Charlottenborgs Transvarent erholdt behørigt Relief, saa at dets Virkning forstærkedes. Siden drog en stor Sværm - efter de simple Sange at dømme – af den laveste Pøbel igiennem Kjøbmagergade, skreg ved Regentsen Vivat for Studenterne, trak sig derfra til Nørregade, lille Kjøbmagergade, osv. Paa Kultorvet blev Colonnen brudt. - Hvorder ledte denne vilde Skare, have vi ingen Ahnelse om, men det vide vi, at ingen af de Mænd, der paa den senere Tid saa hadefuldt forfølges og saa sort bagvaskes, have havt fjerneste Andeel i disse (Frisind.) tumultariske Optrin. Publicum jagttog ved DM. Hen= og Tilbagekjørsel, fra Theatret en traurig pligtskyldig Opmærksomhed ved at tilbageholde enhver Glædesyttring. Det gamle Hurra, synes at være bleven udpryglet af Sproget. Ja, saa stor er Respecten for Politiet, eller Frygten for dets Stokke stegen, at kun Faa i den hele store Masse novede at tage Hatten af til en undersaatlig Hilsen, muligen for ikke at blive anseet for at svinge (Frid.) den til Jubeludbrud. Ligeledes skal i Løverdags Nat en Deel Pøbel have samlet sig paa Hauserplads, efter Sigende, forat hente Steen til at slaae Vinduerne ind med i den (L. F. St. Td.) jødiske Synagoge. J Torsdags havde der paa flere Steder været opslaaet Placater, som opfordrede alle raske Gutter, til at møde paa Ulfeldts Plads, for at rive Støtten, ned. Her forsamledes da ogsaa en stor Mængde Mennesker, som med spændt Opmærksomhed betragtede den tause Støtte, men videre Uordener forebyggede (Dagen.) Politiet. Man hørte tale om, at der havde været slaaet Placater op paa Hjørnerne, hvori der bebudedes, at Ulfeldtsstøtten skulde omstyrtes den 28de Mai om Aftenen. En Mængde Politi var paa Benene, og det afløb uden nogen synderlig Uorden, naar man undtager noget Hurraraab og Piben af den laveste Pøbel og at en Haandlanger, som kastede en Steen op paa Støtten, arresteredes. Formodentlig vil Ordsproget: Vee Den, der kaster den første Steen!" gaae i Opfyldelse paa ham. Om Aftenen patrouillerede (Aalb. Av.) Husarer gjennem Gaderne. Disse Brud paa den offentlige Ro og Orden bragte hverken Nogen i Arrest eller under Tiltale, men bleve paa standret viis strax afgjorte efter de summarisk summariske Procesformer. Den hurtige Rets forfølgning have Gadedrenge eengang for alle underkastet sig, og det længe for Forordningen af 25de Jan. (Hls. Av.) 1828 udkom. "Med dyb Bedrøvelse have vi erfaret - bekjendt gjorde Fædrelandets Redaction den 26de Mai at der i Løverdags Aftes ere forøvede Excesser, der vel i og for sig ikke have været af stor Betydenhed, men som derimod, hvis de skulde gientage sig, kunde have de sørgeligste Følger. Uagtet det er Alle vitterligt, at hele vor Tids Stræben netop gaaer ud paa at sætte Lovens Herredømme i Stedet for den personlige Vilkaarlighed, vitterligt, at Eiendomssikkerhed, for hvis Skyld vi stræbe efter Skattebevilgningsret, ingen værre Fjende har end Pøbelregimente, og den frie Discussion, for hvilken vi fordre Tale- og Trykkefrihed, ingen bittrere Modstandere end den raae brutale Magt, saa vil det dog sikkert ikke feile, at ogsaa hos os Frihedens Fjender i saadanne Uordener ville see et velkomment Paaskud til at fremstille det som betænkeligt eller endog ligefrem farligt at indrømme Folket den friere Udvikling af dets Samfundsforhold, Danmark venter af Christian den Ottende. Det er derfor i den lovlige Friheds Navn, at vi opfordre alle Fremskridtets Venner til at gjøre Alt, hvad der staaer i deres Magt til at forekomme enhver Uorden, der kunde give vore Fjender Vaaben i Hænderne, og til at afværge selv saadanne offentlige Meningsyttringer, mod hvis Lovlighed der vel intet kunde indvendes, men som Mistydningen dog kunde søge at sammenblande med saadanne Udskeielser, der ere Friheden, ligesaa uværdige, som de ere den farlige.