Extraordinaire Maanedlige Relationer, 1678-02-02
J vort Fæderneland hafver vi en Lovat den Littaueske Armee maa icke gaa indi Polen, icke heller den Polske i Littauen, uden den gandske Republiques udtryckelige Tilladelse, paa begge Sider. Hvormeget meere tager Republiquen deris Velfart i Act, for fremmede Prindsers Armeer? Derfore hafver Churførsten til Brandenburg i de Bydgosteske Tractater udtryckeligen forsickret sig, at saa tilt det fornøden eractedis, skulle det staa hannem frit fore at føre sin Armee aff Pryssen Pryssen ind i Pommern, och atter ind i Pryssen igien. Derfore kand den Suenske Armee lettelig finde en anden Vey til deris Fienders Lande, nu saa vel, som de for mange Aar siden hafver funden. Anlangende den Handel om deris Løssgifvelse, som hører til de Polske Faner eller Tropper, da er i Hans Kongelig Majestæts med Rigsdagens Myndighed en allmindelig Skrifvelse publiceret, at Tybnisky med sine Effterfølgere, er proscriberet och Land-forviist, och er dennem ickun gifven 4. Ugers Respit, til at komme i deris Fæderne-Land igien. Jcke dismindre hafver dog disse Seller fordristet sig til imod den Skrifvelsis Lydelse, som ved Rigs-Dagens Myndighed var publiceret, och med min Amtes og Rettigheds Ofvertrædelse, til mange udaff Adelskabets Spot och Vanære, faret, hid och did omkring, och hemmelig huerfvet Krigs-Folck. Derudofver om end skiønt disse ere kiendte Fredløse (Fuglefri) haffde jeg med alle Rette haffe Mact til, at lade dennem straffe, icke diss mindre hafver jeg dog hafft henseende til vort Naboe- och Venskabs Ynde, och paa hans Excellensis instændige Begiæring, saadant Republiquets gode Tycke indstillet. Ligesom vi paa vor Side ere bereed villige at bevise eder ald oprictig Venskab, som formedelst vor Fæderne-Lands Low och mit Embedes Myndighed kand til Veye bringes, til med at anvende største Flid, hvormed Grendserne och Landene, som Cron Suerig tilhøre, icke skal aff vore Krigs-Folck betrædis. Saa er der imod vor Begiæring, at i lige Maader vore Grendser, och hans Kongelig Majestæt min Allernaadigste Herris Lande maa blive fri och ubeskaarne fra ald Suensk Folckis Giennemfart. Oc at dette maa tagis udi god Act. Suerig. Efftersom den Svenske Feltmarskal Bent Horn er i Riga den 16. Februarii død af en hidsig Feber tillige med Blodsot, saa meenis der, at Armeen som hand haffde at byde ofver, har faat anden Order end den haffde tilforne. Nogle vil och sige, at den aff mangel for Foratzi er nød til at spredis, och at gaa i VinterKorterene igien. Fornemligen eftersom hvercken Kongen aff Polen eller Førsten af Churland vil tilstede dem at massere igiennem sine Lande. Somme och meene, at den aff Fryct for Muskovitterne icke tør massere for vidt hen Der falder och adskillig Tale, om hvor stor Armeen er, de Svenske skrifve sig selff nu 18000, nu 22000, nu 28000. Men andre meene, at den er neppe 8000. Der giettis och, at General Lytenant Fersen, som i denne Krig nogen rum Tid har siddet fangen i Kiøbenhaffn, er for ordineret igien til General, ofver samme Armee. Fra Rostok skrifvis at Kønigsmark er med fire tusinde Ryttere gaaen fra Rygen af Meklenburg, och ladet derfra føre ald den Forraad aff Pro Proviant hand fandt for sig, och skikked den af Straalsund oc Gripsvald. P. S. Der ere andre Brefve, som formelder at Kønigsmark hafver indtagen den herlig Fæstning Bützau, och den PassSchwaan stucken i Brand.