Viborger Samler, 1842-01-20
Storbritannien og Jrland. Lord Ashburtons Mission til de forenede Fristater kan kun forklares og udtydes paa een Maade: Lord Aberdeen tager Sagen fra en alvorlig Side; – det er det sidste Middel. Fra Englands Side vilde det være den største Mangel paa Klogskab at give Fristaten længere Tid til at ruste sig, Sagen skal afgjøres, og af den omtalte Missions lykkelige eller ulykkelige Udfald afhænger ene og alene Spørgsmaalet om Krig eller Fred. En Krig med Fristaten vilde være meget upopulær i Cito af den gode Grund, fordi der, naar Krigen erklæredes, ikke vilde være noget Haab om at de engelske Capitalister erholdt endog kun en eneste Skilling tilbage af deres betydelige Tilgodehavende hos de engelske Staters Banker. J denne Henseende er Vakget af Lord Ashburton en Forholdsregel, som geraader Torycabinettets Jndsigt til største Ære, som et Familiemedlem af det Baringske Huus," der af alle engelske Handelshuse allermeest er interesseret i de americanske Bank= og Pengeanliggender, har han endog en personlig Jnteresse (kun altfor stor, siger den uafhængige Journal the Sun) af at ende Sagen paa en forsonlig Maade, om man endog ikke vil tage Hensyn til at Lord Ashburton som americansk Borger og ved sin Stilling overhovedet staaer i stor Anseelse i det mindste hos det nordamericanske Pengearistoratie. Der er Haab om en mindelig Udsoning - siger en af Augsb. Allg. Zeit. Londonercorrespondenter - men det er ogsaa det sidste Haab. Blive Lord Ashburtons Forslag ei antagne, saa har den engelske Handelstand det uomstødeligste Beviis for den Sætnings Sandhed, at Fristaten vil have Krig, og den effentlige Mening maa i dette Tilfælde udeelt komme Torierne til Hjelp. Det vigtigste Stridspunct er Visitationsretten. Den americanske Gesandt i London, Stevenson, klager over, at flere Skibe, som seilede under americansk Flag, ere anholdte; men Lord Palmerston har godtgjort, at de omtalte Skibe ikke alene vare udrustede til Slavehandel, men at de endog vare ikke americanske Kjøbmænds Eiendom; Skibene havde saaledes aldeles ingen Ret til at seile under americansk Flag. Man maa derhos ikke forglemme, at den af Præsident Tyler i Kongressen forelagte Correspondence og dette Anliggende er trykt i Amme rica, og at hverken Stevenson eller den nordamericanske Regjering hidtil er fremkommen med den mindste Modsigelse imod Lord Palmerstons Angivelser. J Punctet om Retsprincipet har England viist Eftergivenhed. Den skjelnes imellem Skibsundersøgelse (search) og Undersøgelse af Skibspapirer (visitation), paa hvilken sidste England giør Fordring, fordi det kun saaledes kan constateres, om Skibet under americanskt Flag virkelig er et americanske - dog uden mindste Hensyn til Slavehandelen, da den engelske Minister lover ei at lægge Vanskeligheder i Veien endog for et americansk Skib, om hvilket der haves Vished og Beviis for at det er udrustet til Slavehandel. Men endog denne Undersøgelsesret i indskrænket Betydning vil den americanske Diplomatie gjøre England stridig. Seer man hen til Tonen i de Stevensønske Noter og sammenligner man disse med det gediegne Jndhold i Palmerstons Noter, faaer man intet synderligt høit Begreb om Fristatens diplomatiske Courtoiste; en af Stevensons sidste Noter til Palmersions Successor, Lord Aberdeen, indeholder endog utilbørlig stærke Substantiver.... Knuden kan kun løses paa een Maade. Havet er ikke res nullius, men alle søfarende Nationers Fælledsiendom, og disse kunne ved Stemmefleerhed give Love og Visitationen, i Fredstider. - Men indeholder ikke de fem Magters Tractat en Majoritets-Erklæring, Til England kan America sige med Ret og Skiel: "J have ikke større Ret end vi, – men kan den sige det samme til en fælleds Beslutning fra de fem store Magter, – Fremturer America i sin Modstand, da ligesom siger America: "Jeg alene er Herre paa Havet; fatter saa mange Beslutninger, som J ville, saameget destobedre, thi derved erholder jeg det meest fordeelagtige af alle Monopoler - Slavehandelen. . . . Det alvorligste Stridspunct imellem de to Stater kan kun udjævnes ved en forenet Jndskriden fra de fom store Magters Side. Vil America i dette Tilfælde ikke give efter, da er dets Stivsind det bedste Beviis for at Republicanerne ville have Krig. Men er Sagen ikke allerede paa en Maade afgjort? – Slavehandelen er erklæret for Sørøveri, og er det ikke en Selvfølge, at Visitationsretten imod et for Sørøveri mistænkt Skib finder sin fuldstændige Anvendelse imod ethvert Skib, der er mistænkt for Slavehandel, De græske Anliggender. De sidste Breve fra Constantinopel til Wien meddele vigtige Efterretninger angaaende Differentserne imellem Grækerland og Porten.