JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-18
De Dyr, der lade sig afrette til adskillige Konster, kunne ikke aldeles mangle Fornuft Hvor var det mueligt for den afrettede Hund Hest &c. at betegne hvad Klokken er, hvilket Kort der er valgt, naar de ikke forstode eller besadde et Slags Fornuft til at agte paa de Tegn, man giver dem, Ethvert Menneske har Forstand, ethvert Menneske kan blive saa ulykkeligt, at gaae fra Forstanden; men selv den, der er gaaet fra Forstanden, kan, i det mindste til visse Tider, være ved sin Fornuft, og tillige ved Forstand; th endog den Afsindige har sine lyse Timer. Hvor megen Umage man har gjort sig for at skiælve imellem de to Begreber Forstand og Fornuft, synes man saaledes dog ikke at være kommet til nogen Endelighed. Mennesket fødes med Fornuft, og man siger om Barnet, Forstanden kommer med Aarene, altsaa er det netop denne, der kan kaldes en ved Undervisning, Eftertanke og Erfaring erhvervet Lethed til at dømme og slutte." Man maa derfor nødvendigen kunne sige Menneskeforstand, ligesom man ogsaa almindeligen pleier at sige, der er ingen Menneskeforstand i disse Ord. Det gaaer over min Forstand, er en gjængse Talemaade, men ikke det gaaer over min Fornuft. Dog, det der gaaer over det ene Menneskes Forstand, gaaer derfor just ikke nødvendigen over det andets Derimod det, der overstiger Fornuften, overstiger alle Menneskers Fornuft. Man siger om En, der er klog: han har Forstand, (ikke Fornuft) i Panden, og Fornuftlære, men Forstandsøvelser. Det synes alt saa, at Fornuft er den Egenskab, som høiere og ringere Grad, alle med en Siel begavede Væsener fødes med, og at denne Ævne, især hos Mennesket, ved Udvikling, Skiærpelse og Erfaring bliver til Forstand. En Mand kan derfor være fornuftig, uden just af handle forstandigen. Dog maa vi tilstaae at Grændselinien er meget fiin. Maatte dog disse henkastede Jdeer lede til en fuldstændigere og skarpsindigere Undersøgelse af to i Sproget saa høist vigtige Ord, hvilke et Videnskabersselskab, som det Utrechtske, har fundet wærdige til en Prisopgave! Nogle besynderlige Benævnelser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-18
En Jndretning af dette Slags har nu paa tredie Aar fundet Sted i Hertugdommene Slesvig og Holsteen, paa Hovedrouten imellem Hamborg og Kolding, og opnaaet sin Hensigt: at nærme sig de fuldkomnere Indretninger i andre Lande, saavidt det, formedelst Veienes slette Beskaffenhed og de Reisendes ringe Antal var mueligt. For at Postkarethens Befordring ikke skulde volde den Kongelige Kasse Opoffrelser og nye Udgifter, overtog hiin Indretning den Forpligtelse, at medføre Gods af 1400 Pds. Vægt. J andre Lande er den tillukte Postvogn, der aldeles ikke har en Diligences Beqvemmeligheder, ikkun forpligtet til at medføre 600 Pd. Post- og Reisendes Gods. Uagtet hiint betydeligen større Læs, som Veienes Beskaffenhed endog meget forøger, staaer Jndretningen endnu ved Magt, den vil kunne udvides og efter Omstændighederne forandres, naar tilfulde indsees, hvor langt færre Vanskeligheder møde den paa bedre Veie, tildeels Chaussee, imellem Kolding og Kiøbenhavn, og det ikke miskiendes, at det er langt vanskeligere, at faae en saadan Indretning bragt i Stand, end at forbedre den. Det forskiellige Forhold, der har sin Grund i de Reisendes ringe Antal, bør kiendes, og det er nødvendigt at vide, at der, for at kunne føre to Kalescher paa en Vogn, uden forøgede Befordringsomkostninger, endnu maa findes Plads i samme til 700 Pd. Post- og Reisendes Gods. Vognene, der kaldes "temmelig svære og altsaa vel skulde giøres lettere, have, som jeg i mit Svar har bemærket, ikkun en Længde af 5 Alen 16 T. for oven og af 5 A. 4 T. neden. Men denne Længde kræver to Chaisestale, foruden Kudskesædet, og hvor da - om endog een Alen Plads kunde spares. - Plads til de foreslagne 4 afdeelte Rum og de medførende 700 Pd. Saa underligt dette Forslag er, forsaavidt det vil, at der skal anskaffes en særdeles Kalesche for hver enkelt Person, ligesaa besynderligt er det i enhver anden Henseende. Kalescherne skulle rette sig efter Vognene, for Vognenes Forbedring skal altsaa intet skee, og den Reisende skal have sit Vindue i den bageste Kalesche, for at bevogte Postens og de Reisendes Gods!! Skal man fra denne Forsigtighed slutte til Bevaringen, saa viser dette allerede Forslagets Umodenhed. Det Lovstridige, i Forslaget, at gjøre Kudsken ansvarlig for Godset, uagtet den Reisende gjennem sit Vindue skal bevogte det, bør heller ikke oversees, ligesaa lidet, som hvorfra Udgifterne for de mange Calescher hvorfor intet skal betales! – skulle udredes, og om ikke - fordi disse ei kunde tilveiebringes, den almindelige, tillukte Diligence netop her anbefaler sig som hensigtsmæssigst. Dr. Jenner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-18
Til evig Tid vil Jenners Navn derfor være velsignet og hædret end af den sildigste Efterslægt, og selv da, naar engang Helten, hvis Daad dræbte Millioner af sine Medmennesker, i Historien sammenlignes med Jenner, vil ikkun denne ansees for Menneskehedens Velgjører, ved hvis Daad Millioner ere frelste, og i Fremtiden ville befries fra een af de skrækkeligste og meest ødelæggende Sygdomme, vi kjende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-18
Blandede Efterretninger. Det i forrige Aar udkomne andet og sidste Bind af Efterretninger om de Hundrede Dage, i Form af Breve, med Anmærkninger og utrykte Documenter, ved Benjamin Constant, indeholder følgende Mærkeligheder angaaende Napoleons sidste Regjeringshistorie. Den 14 April 1815 lod Napoleon kalde B. Constant til sig, og modtog ham med følgende Ord: "Folket har siden tolv Aar ikke kjendt til politiske Uroligheder i det Jndere; siden et Aar har det ikke havt Krig; denne Rolighed frembringer hos det Trangen til en anden Virksomhed; det ønsker en Tribun, Folkeforsamlinger, eller det troer at ønske saadant. Saaledes var det ikke før; har De ikke selv erfaret det hos Deres Opposition, hvor var dens Støttepunkt, dens Magt? Jntetsteds, Nu vil den Andet, men sikkert kun den mindre Deel; bedrag Dem ei, Mængden ønsker at have mig. Jeg er, min Reise har bevist det, ikke allene Soldaternes, men ogsaa Bøndernes og Plebejernes Keiser. Med Adelen er det anderledes, mine Folk og jeg ere beslægtede med hinanden; Mængden seer i mig sin Støtte, sin Beskytter mod Adelen. Jeg vilde regiere Verden, dertil udfordredes undskrænket Herredømme, men til at forestaae Frankrig allene, dertil kan en Forfatning være egnet. Lad os see, hvad herved er at gjøre. De meddele mig Deres Forslag. Offentlig Raadslagning, frie Valg, ansvarlige Ministere, Pressefrihed, jeg vil Alt dette, at ville undertykke den sidste er aldeles urimeligt. Jeg er Folkets Mand; ønsker dette virkelig Frihed, saa er jeg forbunden til at give det den; jeg har erkjendt dets Souverainitet; dets Villie maa jeg lede, selv dets Griller. Jeg havde store Ting i Sinde, Skjebnen besluttede det anderledes; jeg er ingen Erobrer mere; jeg kan ikke være det mere. Jeg veed hvad der er mueligt og hvad der ikke er det. Jeg ønsker Freden; kun ved Seir er den at opnaae; jeg forudseer en svær Kamp, en lang Krig. For at kunne føre denne med Lykke maae Folket understøtte mig; men til Belønning vil det, troer jeg, fordre Frihed, og deraf skal det faae en Deel. Jeg bliver ældre, i det fem og fyrgetyvende Aar er man ikke hvad man var i det tredivte. En forfatningsmæssig Konges Rolighed kan være paa sende for mig; sikkerligen vil den endnu mere skikke sig for min Søn."¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-18
J vil berøve mig min Forgangenhed, saaledes vil Folk det ei. Hvad ville J begynde med mine elleve Aars Hæder, Jeg troer at have nogen Ret dertil, og Europa veed det. Den ny Forfatning maa slutte sig til den gamle, saaledes bliver den helliget ved adskillige Aars Hæder og Lykke. - Jeg har givet befaling, vedblev han blandt andet, "at Hertugen af Angouleme skal blive ufornærmet. Men jeg frygter Bønderne og Soldaterne. - Alting er forandret, jeg trænger ikke til Hevn; at det finder Sted maa Europa vide og see. Man vil lade mig vælge en Vei, som ikke er min; man vil svække og binde mig. Frankrig søger mig, og finder mig ikke mere. Den offentlige Mening var god, nu er den afskyelig. Frankrig spørger, hvad er der blevet af Keiserens gamle Arm, det trænger til den, for at tæmme Europa. Hvorfor taler man til mig om Godlidenhed, abstract Retfærdighed, naturlige Love og Rettigheder, Den første Lov er Nødvendigheden; den første Retfærdighed det offentlige Vel. ville, at Mennesker, som jeg har overøst med Lykkensgaver, skulle betjene sig deraf, for at sammensværge sig med mine Fiender imod mig! Det kan, det vil ikke blive Tilfældet. Hver Franskmand, hver Soldat, enhver, som elsker sit Fædreneland, vilde fordre Regnskab af mig for de Rigdomme, man har ladet deres Fiender beholde. Er Freden sluttet, saa ville vi tænke videre. Hver Dag har sin Plage, hvert Forhold sin Lov, Enhver har sin Natur. Min er ei en Engels Jeg gjentager det, man maa finde og kjende Keiserens gamle Arm igien. - Dette er den igjen ganske, og hvo vil dadle ham i hans Stilling? Om det Pairskab, der skulde oprettes, sagde han: "Det staaer nu i Modsigelse med Folkets Stemning; det vil krænke Hærens Stolthed, skuffe Lighedens Venner. Og hvor skal jeg tage dets Bestanddele fra J Engelland forholder det sig anderledes, der har Adelen skaffet Folket Friheden. Mine Skampioner af Pairs ere kun Soldateeller Kammerherrer, og man vil kun spore hos dem Soldateten eller Forgemakket."(Fortsættes.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-18
J Jen. Lit. Zeit., 183. f. A., er begyndt en Recension over Lovsamlingen for de preussiske Stater, Aarg. 1821, og Rec. lover at levere en Cyklus af Recensioner over de preussiske Finants love. Den preussiske Stat, siger han, viser en stadig Udvikling i alle sine selskabelige Jndretninger, fri for hver heftig Bevægelse tilegner den sig i Aarenes Løb alle Tidens nye Jdeer, og ved sin langsomt, men med faste Skridt, fremskridende Lovgivning, opnaaer den, uden Støi, hvad der i andre Stater er blevet opnaaet med megen Allarm. Den almindelige Stat, som Kongen d. 7 Juni 1821 har fuldbyrdet, indbefatter alle Jndtægter og Udgivter. Den giver altsaa en Oversigt over Statens hele Finants- og Skatte væsen. Den største Udgivtspost er den til Krigs indretningen, som beløber sig til 22 Mill. 804, 300 Rd., altsaa noget over 2/3 Dele af hele Udgivten, som i Ecaten bestemmes, med en rund Sum, til 50 Mill. Om denne Post stride Civilisterne meest, da de ansee den meget for høi, og ere af den Mening, at man kunde formindske Hæren betydeligen, og derved indføre stor Besparelse, der er saa nødvendigere, som Statsgielden er 180 Mill. Rd. (altsaa fire Gange saa meget, som der fandtes i Friedrich den Stores Skatkammer), og da denne Gields Forretning og Afbetaling aarligen medtage over 10 Mill. af Jndtægterne. Rec. søger nu udførligen at besvare de Spørgsmaale, hvorledes var Krigindretningen før, og hvorledes er den nu? Hvad kostede den under de forrige Regjeringer, og hvad koster den under den nuværende? Han godtgiør, ved Beregninger, at under Friedrich den Store henved Totrediedele af Statsindtægterne ere blevne anvendte til Hærens Underholdning. Resultatet af Rec. Undersøgelser er: at Udgivterne tid den nuværende Militairocconomie, under høist gunstigere Omstændigheder, og, ved større Krav til samme, ingenlunde har overskredet det siden henved et Aarhundrede for det preussiske Monarkie antagne Forhold af Militairetaten til dets Statsindtater, men ydermere at samme tildeels findes i en gunstigere Stilling. Efter de nye Militairindretninger vilde, ved et almindeligt Angreb, Staten kunne stille 1. af den staaende Hær med da tiltrædende Krigsreserver og Landeværns første Opbud. 298,000 Mand og 40,000 Heste. 2. Landværn, andet Opbud, alt ligesom samme var nødvendigt til deres Provindsers Forsvar, 180,000 M. Underholdningsomkostningerne for den staaende Hær, med Jndbegreb af Garde- og Grenadeercorpset og Landværnet, ere 20,919,000 Rd., hvortil kommer endnu Fæstningerne, med omtrent 2 Mill.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-18
J Tydskland begynde Lægerne med Jver at behandle enkelte vigtige Sygdomme i egne udførlige Værker, hvori de nedlægge Frugterne af deres egne Erfaringer og Jagttagelser, hvoraf Lægevidenskaben umodsigeligen kan love sig meget. Saaledes har man nu to indholdsrige Værker om Skarlagenfeber, det ene af Dr. og Prof. Johan Wendt i Breslau, det andet af Dr. og Prof. C. Pfeuser i Bamberg. Men morsomt er det, naar stundom Læger, der have nok at bestille med at røgte deres eget vigtige Kald, forvilde sig i Philosophiens Regioner. Saaledes vil blandt andet Prof. Pleuser S. 174 af sin Bog udlede Hovedaarsagen til det, ogsaa i hans Egn, siden tolv Aar farligere og hyppigere herskende Skarlagen Udslæt af den nuværende, en tidligere Modenhed af Menneskeslægten vækkende Opdragelse, og finder, at Skarlagenepidemien er et Product af egne telluriske og kosmiske Forhold, og nødvendigen grundet i det almindelige Jordlivs individuelle Udviklingstrin. "Skarlagens hyppige Udbredelse, siger han, er at betragte som et Refler af det almindelige Jordliv, i hvilket, efter alle Phænomener, det irritable Moment synes at være i uafbrudt Kamp med det sensitive. Fuldeligen tilkjendegiver det Enes og det Andets Overvægt sig snart ved den høieste Udfoldning af Aanden i classiske Konst- og Videnskabsfrembringelser, snart ved Legemets meest uddannede, blomstrende Energie i Heltemodets, Udholdenhedens og Undværelsens beundringsværdige Daad. Denne Kamp udtrykker sig fremdeles lydeligen nok i det almindelige Liv ved hærende Krige, ved en saa følgerig Revolutions Rædsler, ved Undertrykkelsen, af frit, folkeligt Sands, medens paa den anden Side, som den naturligste Modsætning, en munter, høiestræbende Aand udfolder sig til stedse skjønnere Blomster, der i sit høieste Culminationspunkt fremleder hiin herlige Catastrophe af Tydsklands Befrielse fra fremmede Aag." – Skriftets Rec. i Heidelb. Jahrbucher forbauses med Rette over denne Pendo Philosophies Klingklang, og begriber næsten ei, hvorledes en saa dygtig Mands Aand kan paa en saa forkeert Maade lade sig henrive af en pathologisk opflammet Phantasie, Er maaskee, vedbliver Rec., da ogsaa den nuværende Græker= og Tyrkekrig følgen af en Skarlagen Epidemie, der har angrebet den ene eller anden Deel af samme førend den store Kamps Udbrud,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-18
Kjøbenhavns Børs d. 18 Februari. Cours. Hamb. 2 M. 247, a vista 250. Amsterdam 2 M. - . London 2 M. 11 3 1/4 Rbdlr. Spec. 251. - Specier solgtes til 15 Rbmk. 1 s. Obligationer (med Renter fra 11te Dec. 1822) 76 1/2 a 77. Nationalbank-Obligat. (af Laanet d. 2 Februari 1820) 101 1/2 Rbdlr. r. S. (uden Renter) eller 127 1/2 Rbd. Sedler pr. 100 Rbdl. r. S. Norske Sedler 14 Rbdlr. pr. 10 Spec. norsk. Svenske Sedler 60 s. - Disconto 5 pC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-18
Korsøer, den 17de Februari. Pakkeposten fra Hamborg ankom hertil i Gaar efter en heldig Fart over Beltet, da Leiligheden over begge Render var god. Brevposten sammesteds fra afgik i Dag Morges fra Knudshoved paa Forsøg, men Baadene maatte vende tilbage Kl. 3 i Eftermiddag, fordi Vesterrenden, er aldeles opfyldt med Driviis, hvorimod Øster renden og Korsøer Havn ere frie for Jis.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-18
Brev- og Pakkeposterne fra Kjøbenhavn af 15de dennes ere overførte til Fyen i Gaar. Kammerfrøken v. d. Maase. Det er fuldbragt. - Udtømt den bittre Drik, Og Aanden vinker Engles Salighed! Did længselfuld Du hævede Dit Blik! Dit Hjerte slog for Gud og Himlens Fred! Udtømt den bittre Drik, Det er fuldbragt. Din Taalmod Seier vandt Med stille Roe Du skued Dødens Magt, End før Din Aand fra Støvet Frihed fandt, Og sidste Offer Graven havde bragt. Din Taalmod Seier vandt Det er fuldbragt. - Det bedste Herren gav Vor Bøn for Dig i Hjertet Vemod gjød. Vi ønsked Dig hos os - saa tit vi bad, Og - Fred for bitter Qval ved stille Død. Det bedste Herren gav Det er fuldbragt. – Fra Jorden veg Din Aand En hellig Sphvære fængslede Dit Liv, Dit blide Hjerte bandt det fromme Baand; En kjærlig Røst Dig venlig bad, o bliv, Fra Jorden veg Din Aand Det er fuldbragt. - Ei skal Dit Minde døe! Min Aand, mit Haab - de sørge ved Dit Liig Ud over Livets bølgerige Søe Du vinked Fred, naar Øiet søgte Dig. Ei skal Dit Minde døe D. Luplan.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-18
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-22
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 200000 Fo Tyvende Aargang. No. 15. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 22 Februari 1823. Ogsaa et Ønske med Hensyn paa Amtsprovstierne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-22
Indenlandske Efterretninger. Den 19 d. M. døde Oldingen Jens Winther Bentzon, Sognepræst til Gladsaxe og Herløv, forhen Provst i Sokkelunds Herred, i en Alder af 79 Aar og 3 Maaneder. J 49 Aar har han i forskjellige Stillinger været Religionslærer, og i Literaturen er hans Navn især bekjendt, som Medarbeider i de lærde Efterretninger fra 177882. og som Redacteur af Kritik og Antikritik fra 179095. Hans Skrifter findes opregnede i Nyerups Literatur=Lexicon. Han efterlader en Enke og 14 Børn. Allerede 1762 – altsaa for 60 Aar siden - deponerede han fra Horsens Skole, og for 52 Aar siden var han Decanus ved Communitetet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-22
Ved sidstafvigte Sct. Hans Landemode i Roeskilde, d. 3 Juli 1822, bleve 2de Afhandlinger oplæste, nemlig een af Hr. Dr. og Prof. Larsen, Sognepræst i Holbek, qvibus argumentis Nicodemum publico nomine cum Jesu noctuconvenisse probabile sit, og een af Hr. Provst F. Schmidt, Sognepræst i Himmeløv, Metrisk Oversættelse af V. Mosebog III., fra 2det til 29de Vers, med Anmærkninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-22
Gaarden Nr. 7 paa Vestergaden, med tilhørende Bryggerie og Jnventarium, forsikkret i Brandkassen for 59,700 Rbd. Sølv, er ved tredie Auction solgt for 40,520 Rbdlr. Sølv. Dette Bryggerie betragtes, som eet af de første i Kjøbenhavn. - At man i denne Tid ikke altid kan rette sig efter Assurancen, sees deraf, at medens hiin Gaard er solgt omtrent 1/2 Deel under samme, er derimod Husene i Dronningens Tvergade og paa Hjørnet af denne Gade og store Kongensgade, som kun vare assurerede for 10,000 Rbdlr., ved fjerde Auction blevne betalte med 17050 Rbdlr. Sølv, naturligviis fordi denne Eiendom i mangfoldige Aar har været et godt Næringssted for Vinhandel, og nu ogsaa er blevet kjøbt af en Vinhandler. Syv næsten ihielfrosne Sømænd bleve den 4de Febr. indbragte til Aarhuus. De vare Fiskere fra Gilleleie, hvorfra de og syv andre Baade vare gaaede ud d. 26 Januar. De have liidt ubeskriveligt meget Ondt. To Dage og tre Nætter laae de indfrosne i Jsen, 3/4 Mile fra Grenaae. Deres Baad blev d. 1 Febr. om Natten slaaet istykker af Jsen, men de vare dog saa heldige, at komme den 1ste Febr. i Land i Nærheden af Nordsminde. Tre af dem ere Familiefædre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-22
Den 29de Jan. d. A. afbrændte Vaanings husene ved Erikshaabs Papirmølle (forrige Gield skovs Mølle) paa Grevskabet Muckadel, i Fyen. Jntet kunde reddes, og Bohavet var ikke assureret. Eieren var just fraværende. Møllen selv blev reddet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-22
Blandede Efterretninger. Om Napoleons Ophold paa St. Helena. (Fortsættelse; see No. 10.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-22
(Slutningen af Efterretningen om de Hundrede Dage o. s. v., see forr. No., P. 219-21.) Da Kamret paastod, at Napoleon skulde aftakke, traf Forfatteren ham i Elysee, hvor han havde sat ham Stevne. Napoleon, underrettet om Kamrets Hensigt, begyndte Samtalen saaledes: "Nu gielder det ikke mig, men Frankrig. Man vil, at jeg skal takke af Har man da overveiet de uundgaaelige Følger, Om mig, om mit Navn forener Hæren sig, skille mig fra den, er at opløse den; men denne bekom rer sig ikke om alle Spidsfindigheder. Troer man, med Menneskerettighedernes metaphysiske Forklaringer og offentlige Taler at hindre dens Opløsning? Jeg kunde rigtig nok begrebet det, hvis man havde stødt mig tilbage ved Cannes; nu forstaaer jeg det ikke. For fjorten Dage siden havde det endnu vidnet om Mod, nu udgjør jeg en Deel af det, som maa forsvare Frankrig. Jkke af Kjerlighed til Frihed bliver jeg afsat; Waterloo er det; af Frygt skeer det, som Fienderne ville vide at benytte sig af. Og hvilken Ret har Kamret dertil, Det forlader sin lovlige Kreds; Ret og Pligt byde at opløse det." Medens han talede saaledes raabte uden for Vinduet Folket: "Keiseren leve." – "Jeg seer, sagde Napoleon: "det er ikke dem, som jeg har overøst med Hæder og Rigdomme. Hvad ere de mig skyldige? Jeg fandt dem fattige, og lader dem blive det. Af dem taler en naturlig Drivt: Nødvendigheden og Landets Trang. Naar jeg vil, saa er om en Time det oprørte Kammer ikke mere. Men et Menneskes Liv er for dyr en Priis. Jeg er ikke kommet fra Øen, for at drukne Paris i Blod.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-22
Enhver, siger Forf., der var Napoleon i disse Hundrede Dage nær, kunde see, hvor ligegyldig han var ved sine vovede Foretagender. De vigtigste Samtaler forlod han, og gik over til ligegyldige; Søvn og Anstrængelse kunde han ikke mere, som ellers, beseire. Han talte om sin tilkommende Skjebne, som om den var ham lidet magtpaaliggende. Ogsaa syntes han rolig ved "Jeg gaaer til Malmaison, sin videre Forsørgelse. hvad ville de af mig? Den ene har jeg givet Halvdelen af hans Lande tilbage, den anden har ofte trykket min Haand, og sagt:"store Mand! den tredie kan ikke lade sin Svigersøn synke. Vil man ikke have mig i Frankrig, saa er mit Ophold i Engelland heller ikke tænkeligt, der var jeg latterlig eller foruroligende; ingen grøn Uniform kunde lande dennesides; de vilde troe jeg var det; ved den udbredte Angest kunde jeg maaskee ogsaa forledes til et Forsøg. America vil endnu meest passe sig for mig."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-22
Efter mange Spektakler og Kiævlerier mellem Digteren, Hofraad, Dr. Müllner, og Boghandler Brockhaus, hvilke Stridigheder omsider ledte til en Jnjurieproces og - Afdigt, udgiver Müllner "Hekate (Perses's trehovedede Datter og Underverdenens Gudinde, der sædvanligen kaldes Proserping), et literarisk Ugeblad, redigeret og glosseret af Kotzebues Skygge. "Denne aabenbart mod Liter. Conversationsblatt rettede Contramine, skal især indeholde en mueligst populær og humoristisk critisk Mønstring af den nyeste Literatur. Det skal have samme typographiske Jndretning, som det Kosebueske Blad. For Elskere af Kjævlerier bliver dette Tidsskrift en sand Guldgrube
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-22
Kjøbenhavns Børs, d. 21 Februari. Cours. Hamb. 2 M. 247, a vista 250. Amsterdam 2 M. 239 1/2. London 2 M. 111 1/2 Rbd. Spec. 251. - Specier solgtes til 15 Rbmk. 1s. a 16 Rbmk. 1 1/2 s. Obligat. (med Renter fra 11 Dec. 1822) 75. Nationalbank-Oblig. (af Laanet d. 2 Febr. 1820) 101 a 101 1/2 Rbd. r. S. (uden Renter) eller 127 Rbdl. Sedler pr. 100 Rbdl. r. S. Norske Sedler 13 3/4 Rbdlr. pr. 10 Spec. norsk. - Svenske Sedler 60 s. - Disconto 5 pC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-22
Korsøer, den 21de Februari. Brevposterne fra Hamborg af 14de og 17de Februari, som ere ankomne hertil i Dag, afgik i Morges Kl. 9 fra Knudshoved og kom til Sprogøe, Kl. 12, men maatte forblive der, formedelst stærk Tykning, indtil Kl. 4 om Eftermiddagen, da de afgik og ankom til Halskou Kl. 5. Vinden S.S. O., som havde spredet Jsen i Beltet, og derved gjort Overfart mueligt. J de foregaaende Dage er der fra Fyen dagligen bleven gjort Forsøg paa at overføre Hamborg Post hertil, men uden Held, formedelst de herskende Vinde af S. O., O. S. O., stiv Kuling og svær Jsgang, samt Tykning med Snee. - Brevposten fra Kjøbenhavn af 18de Februari afgik fra Halskou Rev den 19 Febr., og da den netop traf en heldig Aabning i Jsen, og havde Vinden med sig, ankom den til Fyen Kl. 3 3/4 samme Dags Eftermiddag. Haars Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-25
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 200000 For Tyvende Aargang. No. 16. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 25 Februari 1823. Ogsaa et Ønske om Siellands Stiftsbibliothek.