JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1840-11-10
J den Frisindede findes et Vers af Blok Toxen, til Professor Sibbern i Anledning af hans Glæde over Øe-Stændernes Jndstilling i Forfatningssagen, som er saaledes lydende: "Aandsfagets Lærer Du est, men svag i Udlæggelseskunsten; Ellers Du Stændernes Skjøn tyded paa Mere, end Raad. Husk, at en Sommerfugl er kun Foster af Ørnen, men vinget: Raadgivnings haltende Trin vorde kan Lovgivnings Skridt."- Om Kirkesangen i Danmark og Midlerne til dens Forbedring har Hr. Rudolph Bay, Prof., kongl. Kammermusikus, Cantor ved Holmens Kirke, udgivet et Skrift, hvis Hensigt er, at virke til at afhjælpe et noksom bekjendt, og i hele Landet almindeligen følt Savn i Kirkelivet, af en Gudstjenesten passende og værdig Kirkesang, samt, om muligen, at vække en almindelig Jnteresse forSangunderviisning i Skolerne, saa at denne i Fremtiden maatte, ligesom i andre Lande er Tilfældet, hæve sig til en ligesaa vigtig og uundværlig Disciplin, som Gymnastik ken og andre Læregjenstande, hvilke Nutiden har adopteret, som hensigtsmæssige til Menneskets physiske og moralske Dannelse." Den ærede Forfatter siger blandt Andet i sine Forord: Fra min tidligste Ungdom forekom Sangen i vore Kirker mig intet mindre end opbyggelig; Chordrengenes sædvanlige Skrigen klingede mig stedse som Parodi paa Musik; men især satte Sangen i Landsbykirkerne mig i en Stemning, som jeg vilde skamme mig ved at omtale, dersom jeg ikke havde erfaret, at jeg deelte den med de fleste dannede og velorganiserede Mennesker, der, ligesom jeg, maatte gjøre Vold paa sig selv for at vedligeholde Andagten under hiint uhyggelige og bedøvende Virvar af saamange ubegavede Natursangere, hvoriblandt almindeligen Degnens Stemme og Foredrag var det meest paafaldende, og ei sjelden af en saa caricaturmæssig Beskaffenhed, at den vakte complet Scandale. Jeg fandt heri et slaaende Beviis paa, at Naturen ei havde begavet mine Landsmænd med synderlige musikalske Anlæg, og i en modnere Alder, og ved nogen Erfaring, indsaae jeg tillige, at Sangen aldrig kunde blive ordentlig, end sige melodisk og opbyggelig, saalænge Folk ei lærte at synge, men Enhver udførte Kirkesangen efter egen Jndskydelse, eller en, ved Tradition opbevaret Melodi, der i Tidens Løb, og ved Kirkesangernes Ukyndighed og Luner, varierede i det Uendelige. Præsternes Messesang har jeg ligeledes funden, paa faa Undtagelser nær, uregelmæssig, ildeklingende og stundom af en høist besynderlig og selvvalgt Originalitet, der tydeligen tilkjendegav en total Ukyndighed i Tonekunstens Elementer." Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1840-11-10
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1840-11-17
Hvorvidt vor vrede Mand har Grund til at klageover Præsten - det vide vi naturligviis ikke; men det vide vi, at har en Præst Selvstændighed nok til at staae paa Skolens Ret, saa ofte den knappe og fordoms fulde Commune sætter sig imod, da handler han som en brav Mand, og vi yde ham vor bedste Tak derfor, idet vi ønske, at det overalt stod saaledes til. Men Vi kunne vel ikke nægte, at der gives smaae og fattige Communer, for hvilke Skoleudgifterne, som enhver anden Udgift, falde byrdefuld. Men det er dog kun enkeltviis, og at en Commune paa 80 Tdr. Hartkorn skulde være bebyrdet med en Skoleløn, der beløb sig til 3 Rbd. 50 s. pr. Td. – det kunne vi aldeles ikke troe, ligesaa lidt som at en Skolelærers Løn nogensinde selv naar han faaer den reglementerede, hvad dog paa et saadant Sted neppe er troligt – har beløbet sig til 282 Rbd. Sandelig, her har Maalestokken ei været den korte. Det er da og høist besynderligt, at begge Stænderforsamlingerne have regnet saa reent ravgalt. Disse kunde nemlig vanskeligt drive Jndtægten til 80 Rbd., og dog er det vist, at mangen Skolelærer, der prøvede at regne efter hjemme, ikke kunde bringe Facit nær saa høit, af den Grund, at hiin Sum var kun Productet af den reglementerede Løn, der i Jylland hører til Sieldenhederne. Men fordeeler man nu 80 Rbd. paa en Skolelærerfamilie, bestaaende blot af 4 a 6 Personer Gud veed den er ofte dobbelt saa stor, thi saa fattige Skolelærerne ere paa Penge og Gods, saa rige ere de ofte paa Børn - saa vorder det nok 3 a 4 s. daglig til hver. Jsandhed, en herlig Udsigt til Rigdom. Men - "Mulighedens Rige strækker sig jo vidt og saaledes kan det vel og hændes, at man kan finde en riig Skolelærer, skjøndt man dog vist vil komme til at lede længe, da det kun kan være Tilfældet ved privat Formue, og af gode Grunde blive Saadanne kunsjelden eller aldrig Skolelærere. At en heel Egns Skolelærere derimod skulle høre til de meest Formuende og med Føie kunne kaldes Velhavende, eller at Nogen, naar han forresten skal have andet til Livets Ophold end Maaneskin og Kildevand, skal kunne vorde riig, af det blotte Skolekalds Jndtægter – det er altsammen Noget, vi aldeles ikke kunne troe, og saalænge den Deputerede ikke nævner sig og sine Hjemmelsmænd, maae vi stærk betvivle hans Sandhedskjærlighed og ansee Bevæggrundene til hans Artikel for at have været af en temmelig uædel Natur.
Jyllandsposten, 1840-11-17
En liden Paamindelse til Skanderborg Amtmand, Hr. Kammerjunker Lindholm.
Jyllandsposten, 1840-11-17
Anmelderen heraf har flere Gange gjæstet Skaanderborg, ved hvilken Leilighed han har gjort et ikke behageligt Bekjendtskab med Kammerjunkerens glubske Hunde, som, imod Politi=Anordningerne, løbe løse omkring paa Skanderborg Gader og anfalde de Reisende. Publikun fordrer nu, at denne skammelige Uskik ophører og at ommeldte Hunde holdes bundne, da de end ikke maae gaae løse i Amtmandens egen Gaard, for ikke at anfalde de Mange, som have Forretninger paa Amthuset, og for disse nu snart ikke tør gaae ind af Amtmandens Port. Det er ogsaa høist paafaldende, at Over politimesteren, istedetfor at foregaae Publikum med et godt Exempel og bidrage til Ordens Vedligeholdelse i Amtet, selv gjør sig skyldig i slig Uorden, især da han ved flere Leiligheder herpaa skal være gjort opmærksom af Stedets Politimester.
Jyllandsposten, 1840-11-17
- Petitionen om Skattebevillingsret og statsretlige Garantier, fra Aarhuus Amt og Stift, som var conciperet af en af de jydske Stænderdeputerede, er nu, med alle samtlige Underskrifter, bleven indsendt til Viborg.
Jyllandsposten, 1840-11-17
Formedelst indtrufne Omstændigheder vil det sidst udeblevne Nummer af "Jyllandsposten, senere blive erstattet. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1840-11-17
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie,
Jyllandsposten, 1840-11-20
anosposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. 3die Aarg. Fredag d. 20 Novbr. 1840. No. 63. Maa trykkes. Nielsen.
Jyllandsposten, 1840-11-20
Nyheds Post. Det hedder i den Berlingske Tidende: "Reductionsplanen vil snart blive sat i Virksomhed. Directionen for Statsgielden har allerede foreløbigen faaet Communication herom." Det havde været at ønske, at den Berlingske vel underrettede Avis noget nøiere havde tilfredsstillet Publikum, end ved en saa ubestemt og uvis Antydning, at paa beraabe sig en Reductionsplan, hvorom man ikke kan have nogen Mening.
Jyllandsposten, 1840-11-20
I Anledning af Kjøbenhavnspostens" bemærkning om den foreløbige Udsættelse af Sagen, angaaende Consistoriets Jndstilling af 10 nye Professoraters og Lectoraters Oprettelse ved Universitetet og en Forøgelse af Universitetets Budget, indtil Jagtforlystelserne ere tilendebragte, siger Aalborg Avis: "Denne sidste Passus, vil vist ikke andet end kunne vække Misbilligelse hos Enhver, der vel gjerne indrømmer Pressens Ret til at bedømme Regjeringens Handlinger, men ikke til, paa en uværdig og upassende Maade, at udtale sig om Hs. Maj. Kongens private Forlystelser og det korte Tidsspild, der ved disse i Regjeringsforretningernes Gang stundom kan foranlediges. – At denne Reflection ret egner sig til almindelig Billigelse hos den danske Mand, derom behover man vist ikke længe at være uvis, men det havde heller ikke været upassende, om "Aalborg Avis, havde anpriist den Vedholdenhed i Forlystelserne, hvorpaa dog unægtelig de flere Maaneders Omreisen i Landet har frembudet en uophørlig Kjæde, men hvorom Jntet meldes.
Jyllandsposten, 1840-11-20
J Anledning af de forestaaende Valg, henleder Aalborg Stiftstidende" Vælgeres Opmærksomhed paa følgende Mænd i Jyllands nordligere Halvdeel: J Kjøbstædernes Valgklasse, Prokurator Møller i Aalborg, Apothekerne Køster i Randers og Dallerup i Thisted samt Landsoverretsprocurator Jespersen i Viborg; i Sædegaards eiernes Valgklasse, Proprietair Weinschenck til Gunderupgaard; og i de mindre Landeiendomsbesidderes KlasseSkoveier og Forpagter B. Bøggild til Toftegaard og Arvefæster, kgl. Godsforvalter Wulff paa Bjørnsholm. Saare hensigtsmæssigt - hedder det – vilde det vistnok være, om fra flere Steder Navnene paa saadanne Valg candidater maatte blive fremdragne, der, i Besiddelse af Qvalificationerne, især antages at have den offentlige Mening for sig, for at Opmærksomheden i en større Omkreds kan henledes paa dem, og Vælgerne itide kunne have Leilighed til, omhyggeligere indbyrdes at drøfte, og senere ved Prøvevalg endeligen at ventilere om, hvem de have at sende som Repræsentanter til Stænderforsamlingen." – Denne Bemærkning er saa uomtvistelig rigtig, at vi ret meget ønskede, at man fra Provindsens forskjellige Egne vilde tilstille os Oplysninger om saadanne Mænd, paa det man denne Gang kunde undgaae, hvad der ved ikke faa Valg til første Session fandt Sted, at vælge de Deputerede iblinde. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbd. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1840-11-20
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1840-11-24
rianosposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. die Aarg. Tirsdag d. 24 Novbr. 1840. No 64. Maa trykkes. Nielsen.
Jyllandsposten, 1840-11-24
Biskop Øllgaard og Stiftamtmand Rosenørn stemte Begge imod en Comitees Nedsættelse. - Rou lund yttrede tilsidst det Ønske, at den kongl. Commissarius vilde forelægge Forsamlingen Overdragelses=Acten af 14de October 1660 og Documentet af 10de Januar 1661, da det var af Vigtighed, at man kom til Kundskab herom, idet han bemærkede: "Naar der forøvrigt ere de, som have sagt, at der er en stor Deel af Petitionairerne, som ikke have vidst, hvad de underskrev, da gad jeg vidst, om de, der underskreve Documentet af 10de Januar 1661, have vidst bedre, hvad de gjorde. Svaret lød herpaa fra den kongl. Commissarii Side: At han fandt det ikke passende, at indlade sig paa, at documentere de danske Kongers Souverainitet, der nu henved 2 Secler har været erkjendt. Hvorpaa Roulund igjen bemærkede: Hævd gjælder, saavidt mig bekjendt, ikke med Hensyn til Statsforholdene. At de danske Kongers Souverainitet er factisk, betvivles ei, men desuagtet troer jeg, at Folket har en historisk Ret til en friere Forfatning. At forøvrigt Jnitiativet udgaaer fra Kongen, anseer jeg som det Sikkreste og Bedste baade for ham og Folket."Man seer heraf, med hvilken Eenstemmighed vore Stænderdeputerede, paa ubetydelige Undtagelser nær, have udtalt sig om dette store Folkeønske, og vist er det, at disse Stemmer, som her saa kraftigen og uforbeholdent have udtalt sig, stedse fortjene, at blive taknemmeligen opbevarede i det danske Folks Erindring og det saameget mere, som denne Folkesag nu tilbunds fra Folkets Side er saa fuldstemmig udviklet, at Kongen ved Overveielsen heraf, intet Øieblik længere kan tvivle om, hvad Aand, der rører sig i Folket. Det er derfor en glædelig Bevidsthed, at Folket her uden Sky og Be ængstelse har gjennem Stænderne for Thronen frembaaret de Ønsker, ved hvis Opfyldelse det alene troer Statens fremtidige Vel garanteret. – Alt beroer nu paa Kongen - og at ogsaa han vil sit Folks Vel, derom bør man ei tvivle. Hvorfor giver den Fattige ikke arbeide:
Jyllandsposten, 1840-11-24
(Jndsendt.)Ti have Gudskeelov havt en velsignet Høst iaar og det af al Slags Sæd; men af denne Grund formener jeg dog, at den Fattige ikke bør lægge Hænderne i Skjødet og tænke som saa iaar er der nok af Korn, iaar er det en let Sag at faae Føden." Og dog skulde man troe, at denne Tænkemaade næsten er den almindelige blandt Fattigfolk, naar man erfarer, at Landmænd iaar kun med den allerstørste Vanskelighed kunne faae deres Kartofler optagne af Jorden, som adskillige Fattigfolk ei gide have med at bestille, da de ved dette Arbeide skulle bukke Ryggen og bruge Fingrene, som derved blive jordede. Jeg har nu i flere Uger ladet bekjendtgjøre ved Kirkestævne, at jeg paa et meget betydeligt Jndtægt havde en velgroet Kartoffelafgrøde, og at jeg endog for sammes Optagning vilde give ver 8de, ja saagar hver 7de Tønde. Men mon jeg fik Hænder dertil, nei, ikke engang de Fattiglemmer, som Communen underholder, skjøttede om at have med dette Arbeide at bestille, mit Bud, som derom foreholdt dem det Urigtige i deres Dovenskab, deels da de derved kunde tjene 2 a 4 Skpr. Kartofler om Dagen, som altid var 2 a 4 Mk. og deels, som Følge af at de laae Communen til Last og Besvær, fik ligefrem til Svar: at man ei kunde tvinge dem dertil, og vilde derfor ikke have med det at gjøre. Da min Landeiendom nu ligger midt imellem Randers og Aarhuus, lod jeg forhøre i begge Byer, om man ikke herfra skulde kunne erholde endeel Dagleiere, men dette var ligesaa umuligt, idet disse i bemeldte Byer almindeligen erholde 3 Mk. daglig, og man sammesteds endog har maattet give 16 a 20 sk. pr. Td. Kartofler at optage. Jeg var altsaa lige nær dermed.
Jyllandsposten, 1840-11-24
Til Fattiganstalterne i disse respective Byer turde jeg nu slet ikke henvende mig, for ikke at støde de ærede Medlemmer af Fattigcommissionerne, der, som bekjendt, holde saa beskyttende Hænder over de bestaaende Fattiganstalter og Fattigindretninger. En Borger i Randers fortalte mig i denne Anledning, hvilket jeg ogsaa tidligere har seet fremsat i offentlige Blade, at baade denne By og Aarhuus hver havde en aarlig Fattigskat at udreede paa fra 1214000 Rbd., og som han paa det meest afgjorte, ved nøie at kjende Forholdene, paastod for hver enkelt By vilde kunne nedsættes aarlig fra 34000 Rbd., saasnart man vilde tage andre Forholdsregler og først og fremmest oprette Tvangsarbeidsanstalter, hvilket nu i saamange Aar har været paatænkt, uden at der endnu dertil er gjort nogen Begyndelse. At en Kjøbstads Borgere skulle trykkes med en saa uhyre Fattigskat i Byer, hvor de Fattige kunde tjene fra 1–3 Mk. daglig, er vistnok mindre end billigt, især hvor en Fabrik, som den Kjøbmand M. Bech i Aarhuus har etableret, endog giver aldeles svagelige Personer Leilighed til, uden mindste Kraftanstrængelse, ved Opplukning af Klude, under Tag i tørt og rummeligt Lokale, som i Aarets koldere Tid endog er opvarmet, at tjene fra 12 Mk. daglig, og som, naar denne Anstalt blev behørigen afbenyttet, aabenbar kunde spare Communen flere 1000 Rbd. aarlig. Men ligesom man hidindtil ikke har seet synderlig Frugt af de gjennem gribende Forslag, hvorom vore Stænder have anholdt, med Hensyn til Reform i Finantsvæsenet, saaledes maa jeg tilstaae, har jeg heller ikke endnu sporet mindste betydelige Følger af vore Communeraad, som jeg finder allerførst burde kaste sig over saadanne Communalsager, som de, hvorved Tusinder kunde vindes, til Gavn for Landets stræbsomme Jndvaanere. Jhvorvel vore Landcommunallove vistnok laborere af store Mangler, er jeg dog overtydet om, at Repræsentanterne ved Landcommunerne med langt mere Kraft og Fasthed ville tage sig af Communernes vigtigste Anliggender, end som seet er i Kjøbstæderne, og hvilket, som jeg erfarer, meget skal grunde sig paa Borgerstandens gammelvante Uvirksomhed i egne Anliggender. Landboklassens aabne og sunde Sands for, hvad der under dette eller hiint Tilfælde er det Rette, vil derfor sikkerligen her langt snarere finde Indgang, og overbeviist er jeg om, at noget af det Første man her vil skride til, er enkelte Tvangsarbeidsanstalters Oprettelse; thi Jntet er, efter min Formening, skjændigere, end at den virksomme Borger og Bonde skal slide den lange Dag igjennem, forat erhverve Brødet til sig og Sine, medens Fattiglem met, uden at arbeide, skal leve paa Statens Bekostning. Kommer Landcommunen først istand, vil det neppe blive overladt til de Fattige, om disse, som nu skeer, ville kunne slaae Vrag paa god Fortjeneste, naar den tilbydes, og muligt da Kjøbstæderne derefter ville tage Exempel, hvilket isandhed vilde paaskjønnes af Mangfoldige, der have ondt ved at udrede den trykkende Fattigskat, som man endog forendeel seer, ved Trusel af Execution at inddrives. En Landmand.
Jyllandsposten, 1840-11-24
Nyheds Post. J en Tale paa Mortensaften, holdt under Maaltidet, hedder det til Slutning i den Frisindede, Der er nu Kongeloven, for Exempel, Hvad troer J den maaskee blev skrevet med Og har den ikke Viisdoms bedste Stempel: En evig gjældende Bestandigheds Men, kan en Fjer af Gaasen Sligt bevirke, Hvad magter da vel ikke Gaasen salve Den kan kuldkaste baade Stat og Kirke; – Thi spot da Gaasen ei, men hæv og skjælv, Erkjend Jer Synd! – – dog, har jeg kunde rase! Hvis nu jeg med en Liimstang løben var, Hvis man os her en Gaas ei givet har Men derimod beværtet med en – Gaasel!
Jyllandsposten, 1840-11-24
En Jndsender siger i Aalborg Stiftstidende: "Hvad de jydske Deputerede angaaer, da vil det ikke kunne nægtes, at der ogsaa blandt disse gives Mange, der have virket med saamegen Jver i Forsamlingen, at enhver Patriot maa ønske, at de vedblive at erholde Sæde i denne. Vi ville blandt Saadanne nævne: Brinck-Seidelin, Brock, Fleischer, Funder, Hald, Jngerslev, O. Kirk, Nygaard, Nyholm, Otterstrøm, Roulund, Schytte, With og Wulff. Der gives vistnok Flere, som ere deres Kald voxne, men vi have her kun fremhævet dem, som fornemmeligen have viist sig virksomme og været værdige Repræsentanter for Folkets Ønsker." Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1840-11-24
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1840-11-27
rianosposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Aarg. Fredag d. 27 Novbr. 1840. No 65. Maa trykkes. Nielsen. Noget om den nye Adelsmand.
Jyllandsposten, 1840-11-27
Medens det i den senere Tid hedder sig, at den med Kammerherrenøglen nylig hædrede Mylius trædet over i en anden Klasse af Statens Borgere, nemlig den privilegerede Adelstand, være det en Jndsender -der ei kjender Hr. Kammerherrens Fortjenester af Staten, og iøvrigt ikke vil haabe, at hans Virksomhed paa nedennævnte Maade maa forøge sig i samme Grad, som hans Personlighed nu ved Optagelse i Adelstanden skulde forædles - tilladt, til Hr. Kammerherrens Eftermæle, fra en af de Egne, hvor han især har gjort sig navnkundig, at fremsætte følgende Begivenhed, der vel før har været omtalt i de offentlige Blade, men dog, saavidt vides, ikke i sin Fuldstændighed.
Jyllandsposten, 1840-11-27
J Aaret 1821 overdroges nemlig benævnte Mylius Hovedgaarden Aagaard med Underliggende i Han-Herred for 29,000 Rbd., efterat forrige Eier hos Statsgjældsdirectionen forgiæves havde anholdt omet første Prioritets Laan af 20,000 Rbd., hvorpaa han, Mylius, der imidlertid bedre forstod sin Sag, med bemeldte Direction, som Bestyrere for det extraordinaire Laanefond, til samme Tid fik et Laan arrangeret, og Fondet erholdt da for 67,600 Rbd. Sikkerhed i bemeldte Aagaard med Tilliggende næstefter 19,300 Rbd. paa første Prioritet. Han besad nu Eiendommen, men lod den tildeels forfalde og paadrog sig betydelige Skatte- og Rente-Restancer, indtil han i Aaret 1828 for 76,200 Rbd. overdrog den, tilligemed et Par Tiender, hvorpaa han af Statsgjældsdirectionen i 1823 endvidere havde faaet et Laan af 8,600 Rbd., til den kongelige Kasse, som desuden maatte overtage første Prioritets Forhæftelsen, 19,300 Rbd., Alt foruden de store Restancer af Skatter og Renter. Saa var det Coup gjort, men Mindet herom vil og bør ikke uddøe, omend Hr. Kammerherren hæves nok saa højt.
Jyllandsposten, 1840-11-27
Det tjener iøvrigt til Beviis paa Mylius's ganske mærkværdige Negociering, at da han i Aaret 1826 endeligen blev sagsøgt for skyldige Renterestancer af forskjellige til den kongelige Kasse paa hans Godser udstædte Obligationer, paadragne for 5 ja flere Aar, udgjorde disse allerede dengang et Beløb af 51,800 Rbd. Man tænke sig hertil de uhyre Summer, som de vistnok paa samme Maade paadragne Skatterestancer udgjorde. Vi beklage, at vi ikke see os istand til at kunne meddele nogen nærmere Oplysning, eller Noget i Henseende til de andre Gaarde, Mylius paa lignende Maade har havt under Hænder, da det vilde være interessant at vide, hvormange Penge Landet ved denne ene Mand har tabt; ei heller indsees det, hvorfor man ved disse Gaardes Overtagelse for kgl. Regning har valgt en indbyrdes Overeenskomst, hvorved, som det synes, al videre Prætension i Fremtiden er frafaldt, istedetfor at man ved Anvendelsen af retlige Midler dog idetmindste kunde have beholdt den personlige Ret mod Debitor.
Jyllandsposten, 1840-11-27
Da vi ere komne til at omtale Aagaard, der siden har været bestyret for offentlig Regning, kunne vi med Hensyn til, at denne Eiendom nu paany er stillet til Auction i næste Maaned, ikke tilbageholde Frygten forat den maaskee ikke bliver solgt, dersom Statsgjældsdirectionen her vil følge det Princip, ikke at sælge medmindre man bliver fyldestgjort, thi ved at betragte de ovenmeldte Summer, hvorfor den af Kongens Kusse blev overtaget, nemlig ialt 95,500 Rbd. foruden de svære Restancer, og det Bud, der ved sidste Auction i September Maaned blev gjort med 97,000 Rbd., hvilket ansaaes for godt, vil der, uagtet de siden hiin Tid saa særdeles overordentlig stegne Landeiendomspriser, dog neppe kunne ventes saa stort et Bud, at den kongelige Kasse i det Hele kan blive fyldestgjort, idet vi nemlig endog betvivle, at Eiendommen under den offentlige Bestyrelse har forrentet sig, men derimod ere meget tilbøielige til at troe, at der undertiden er bleven gjort endog betydeligt Tilskud.
Jyllandsposten, 1840-11-27
Classelottoriet.