Ribe Stifts Adresseaviser, 1834-05-30
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Laffayette er død. Frankerig har mistet sin første Borger. Jfølge Lægernes Beretning den 18de Mai havde hans Sygdom taget en gunstig Vending, hans stærke Konstitution lod haabe, at han havde overstaaet Sygdommens heftigste Anfald. Men Dagen efter forværredes han atter og den 20de om Morgenen Klokken 6 hensov han, hvem Historien vist nok vil kalde vort Olds mærkeligste Mand, næst Napoleon. Guilbert Mottier Marqvis af Lafayette var født i Cavagnac i Departement Ovre-Loire. J en Alder af 16 Aar afslog han en Ansættelse ved Hoffet, da han havde giftet sig med en Datter af Hertugen, af Agen. Hans første Skridt paa hans lange politiske Løbebane, var at han i Begyndelsen af det nordametikanske Oprør paa egen Bekostning trods Regjeringens Forbud udrustede en Fregat, hvormed han ilede Nordamerikanerne til Hjelp. Han onkom der i April 1777 udmærkede sig i Træfningerne ved Floden Brandymine og ved Monmouth og var længe Washingtons Adjudant. Da den franske Regiering endelig sendte Amerikanerne Tropper til Hjelp, traadte han under disses Overgenerals Rochambeaus Kommando, blev forfremmet til Marschal de camp (Brigadegeneral) og vendte som saadan tilbage til Frankerige, efterat de nordamerikanske Stater havde givet ham og hans Søn, Borgerret. - J 1787 blev han udnævnt til Medlem af Notablerne, hvori han med Varme yttrede sig mod lettres de cachet og Statsfængslerne. Senere kom han ind i National-Forsamlingen og var en af de første Adelige der gjorde fælles Sag med tredie Stand. Som Vicepræsident for denne Forsamling overrakte han den første Declaration af Menneske- og Borgerretstighederne. Dagen efter Bastillens Erobring blev han udnævnt til Overbefalingsmand for Nationalgarden. Han var nu Folkets Yndling og Sielen i Revolutionen indtil Jacobinerne fik Overhaand i NationalKonventet. J 1791, fik han Overbefaling over Armeen paa Øst-Grændsen, ilede fra Mes til Paris for at klage for National-Konventet over de Kongen d. 20 Juni 1792 tilføiede Fornærmelser. Han blev derfor sat under Tiltale, men frikiendt. Efter Kongens Afsættelse blev han af Jacobinerne erklæret for Aristocrat og en Fiende af Friheden og en Priis sat paa hans Hoved. Han flygtede derfor for at gaae til Amerika, men faldt i Østerrigernes Hænder. Disse indespærrede ham i Fæstningen i Olmütz, hvor han sad indtil 1797, da han kom løs ifølge en efter Napoleons Befaling i Freden til Campo Formid indskudt Artikel. Under Napoleon holdt han sig fjern fra alle offentlige Forretninger, kun i de 100 Dage spilte han atter en Rolle. J 1818 blev han Medlem af de Deputeredes Kammer og har siden den Tid uophørlig været en af de driftigste og talentfuldeste Forsvarere af den constitutionelle Frihed. J 1823 var han i Amerika, hvor han blev modtaget med stor Jubel. Hans Jndvirkning paa Revolutionen af 1830 er i frisk Minde, som ogsaa den Jndflydelse han havde paa Frihedsvennerne over hele Europa. Hvad man end dømmer og hans politiske Meninger, kan vist ingen nægte den Mand sin hele Agtelse, som under de største Omvexlinger urokkeligen er bleven sine Grundsætninger tro, og hvem, selv hans Fiender, ikke kan lægge en eneste urigtig Handling til Last. Selv Journal des Debats, hans Grundsætningers ivrigste Modstander, holder en skjøn Lovale over ham, og roser ham blandt andet som Taler for den Ynde og Urbanitet, som end ikke forlod ham, naar han foredrog de bittreste Ting. Hans Død har vakt Sorg over hele Frankerig og desuden Frygt for Fremtiden hos Regjerings-Partiet, da hans Anseelse hidindtil har bidraget til nogenledes at holde de tøjlesløse Frihedsvenner i Tømme. Hans Familie har bekjendtgjort at han i sit Testament havde befalet, at hans Liig skulde begraves ved hans forudgangne Gemalinde i Piepus, en privat Kirkegaard, hvor det, ifølge dens Reglement, ikke er tilladt at holde Ligtaler ved Graven, og hvor det indskrænkede Rum intet stort følge tillader. Laffitte vilde foreslaa i de Deputeredes Kammer at bisætte ham i Pantheon, men paa Familiens indstændige Begjering, styttet paa den Afdødes sidste Villie, tog han forslaget tilbage. En Deputation fra de Nordamerikanere, som opholde sig i Paris, og ligeledes en fra de afskedigede franske Officerer har anholdt om Tilladelse til at bære Kisten. Paa Bastille Pladsen skal Toget standse og der skulle Ligtalerne holdes. Krigsministeren skal have ladet alle Militære fra Omegnen kalde til Paris, saa at der vil være over 50,000 Soldater samlede inden Stadens Mure. En Deel af National-Garden skal bevæbnet ledsage deres forrige Chef. Der tales ogsaa om en Plan af Folkeselskaberne, at bemægtige sig Kisten og med Magt føre den til Pantheon. Saameget er vist, at Frygten for voldsomme Optrin er saa stor, at Frygtsomme i stort Antal forlade Byen. Jmidlertid vilde man vide paa Børsen i Amsterdam 24de, at Alt var løbet roligt af ved Begravelsen. - Admiral Roussin har ikke modtaget den ham tilbudte Post som Marineminister, og forbliver i Konstantinopel; i hans Sted er Admiral Jacob udnævnt. - Man vilde vide paa Børsen i Paris, at den nordamerikanske Regjering har besvaret det Deputerede Kammers Vægring at bevilge de stipulerede 25 Mill. Fr. med at udstæde Kaperbreve mod franske Skibe. - De Deputeredes Kammer har nu endt sine Forretninger for denne Session, og denne vil snart blive erklæret sluttet. Præsidenten Hr. Dupin vil reise til London. England. J Underhuset gjorde Hr. Parker det Forslag, at en Kommission skulde udnævnes for at afgjøre de saakaldte "danske Forringer." J 1807 blev nemlig lagt Embargo paa 107 danske Skibe, der laae paa Themsen, og deres Beløb 1,200,000 Pund Sterling inddraget af Admiralitetet. Den danske Regjering lagde nu Beslag paa de Summer, som danske Kjøbmænd skyldte engelske, og paa disses Reclamationer svarede den engelske Regjering, at den naar Freden var sluttet, vilde anvende hin inddragne Sum til at liqvidere deres Fordringer. Dette er imidlertid aldrig skeet, hvor ofte Tingen endog er omtalt. Ministeren Althorp modsatte sig ogsaa nu Forslaget, men lovede dog, da en Deel Oplysninger vare ham med deelte, at ville træffe Aftale med sine Kolleger om, hvorledes denne Sag bedst kunde afgjøres. Den pyrenæiske Halv. Det er nu vist, at de spanske Kammere skulle indkaldes d. 24de Juli. Don Carlos's Eqvipager, som ere erobrede i Portugal ere bragte til Madrid. – De franske Aviser begynde nu at drage de ufordeelagtige Rygter i Tvivl, som vare i Omløb om Dronningen af Spanien.