Aalborg Stiftstidende, 1834-03-01
Samme Dag gav Ministeren for de udenlandske Anliggender en udførligere Beretning om hvorledes det egentlig var gaaet til ved hiint Overfald. Fæstningens Commandant havde ved sine Patrouiller erfaret, at nogle, Udskrivningen betræffende og af Hr. Hanne underskrevne Placaten vare opslagne i nogle Communer indenfor Rayonen. Da dette ikke stemmede med General Tabors Brev, som havde glovet, at Alt, Recruteringen vedkommende, skulde suspende. res indenfor Rayonen, saa formeente General Dumoulin sig berettiget til at gjøre endnu Mere end han havde truet med; hans Trudsler indskrænkede sig nemlig til Forholdsregler mod Fogderne i Communerne indenfor Linien samt til gen Udvidelse af Rayonen; men talte ikke om den Hensigt, midt om Natten at slaae Vinduer og Døre ind hos Districts=Commissairen udenfor de Grændser, som man hidtil fra begge Sider havde respecteret, bortføre denne Embedsmand til Luxemburg og indspærre ham i Fæstningen som gen Criminal=Forbryder, der havde gjort sig skyldig i den for ligste Sammensværgelse mod Forbundsfæstningens Sikkerhed, og alt dette uden i Forveien at forlange Oplysninger af General Tabor. - J Fortsættelsen af sin Tale forsikkrede Ministeren, at Regjeringen ikke vilde undlade at tage Sagen alvorligt overeensstemmende med Kammerets Begjering i Adressen; men tilføiede tillige sin Overbeviisning om, at denne Sag efter analoge Tilfælde at dømme snarere vilde blive til Fordeel end til Skade for Belgien. Kongens Svar paa begge Kamrenes Adresser (der omtrent ere eenslydende og i det Væsentlige gaae ud paa, at Taalmodigheden synes udtømt og at alvorlige Forholdsregler, maa ansees for uundgaaelige, til hvilke de tilbyde Kongen deres Bistand) er allerede bekjendt. Det til Repræsentanternes Kammer lyder saaledes: "M. H. Deres yttrede Mening er ogsaa min, og det Skridt, som De har gjort, der et nyt Beviis paa den priselige Omhu for Nationens Ære og Landets Jnteresse, der besjæler Repræsentanternes Kammer. Jeg vil ikke tillade, at min Regjering giver Slip paa nogen Rettighed, førend den Besiddelsestand desinitiv er indtraadt, som Tractaten af 21de Mai garanterer. De os tilsikkrede Rettigheder vil jeg haandhæve, saavel i Storhertugdømmet, som i Belgiens øvrige Bestanddele, uden dog at fornærme vore Forhold til det tyske Forbund, saaledes som samme anerkjendes i vor Grundlov. Min Regjering har, ved nylig at give den militaire Overeenskomst af 20de Mai 1831 en muligst indskrænkende Fortolkning, lagt en Agtelse for Andres Rettigheder for Dagen, men den forsonlige Aand, som ledede samme, er ikke bleven lønnet saaledes som man skulde vente, skjønt Europa ikke vil miskjende samme. Min Regjering er, ligesom De, overtydet om, at den seneste Voldsomhed ikke er anordnet af den tyske Forbundsforsamling, der vedvarende har lagt sin Omhu for Fredens Vedligeholdelse for Dagen, dog antager jeg med Glæde Repræsentant=Kammerets Tilbud til at opretholde Landets Rettigheder og understøtte den executive Magt Myndighed. Jeg vil gjøre Brug af disse Tilbud, naar andre Midler ikke længer maatte befindes tilstrækkelige. Jfølge Ministrenes seneste Udladelser, synes endnu ingen Udsigt til en mindelig Overeenskomst. Grev Merode yttred sig nemlig saalunde i Senatet den 21de Februar. "Jeg havde smigret mig med, at Hr. Hannos Arrest ikke skulde vedvare, saasnart General Dumoulin var bleven fuldkommen underrettet om Sagens Sammenhæng. Thi efter alle indhentede Oplysninger har Commandantens Besværinger virkelig ingen anden Grund, end de offentlige, Recruteringen betræffende Bekjendtgjørelser, der ere blevne opslagne i 2 af de 30 Communer, som høre til Fæstningens Rayon, Da imidlertid Generalens Fordringer endnu overskride det som vi tør indrømme, saa er Hr. Hanno hidtil ikke bleven frigiven. Regjeringen overveier for Øieblikket hvad der fremdeles kan være at gjøre og dens Beslutninger skal jeg meddele dem." - Det angives som temmelig vist at 15 a 20000 Permitterede ufortøvet skulle indkaldes.