Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-12-13
De har optaget af en anden Avis et Tillæg til Baron Wedels Biographie, hvori Han foregives at være Forfatter til en Opfordring til Hannoveranerne i 1807; men samme er aldeles urigtig. Til benævnte Opfordring, som afsendtes under Commandantens Generalmajor Strickers Navn, var jeg Ophavsmand og Forfatter, og havde i lang Tid ligget Ham daglig i Øret derom, ledet dertil af en almindelig gjældende Mening om Hannoveranernes Tænkemaade paa den Tid. Men ved Krigens Udbrud var Stricker i høi Grad min Fiende og Forfølger, saa at jeg behøvede i lang Tid at bearbeide Ham, inden jeg vandt hans Tillid, hvilket vel omsider lykkedes mig ved mit sindige Forhold, men i mange Ting - saasom det omtalte - forsildig. Jeg forestillede Ham daglig at et lykkeligt Udfald for Dannemark kunde haabes, naar der tilbødes Hannoveranerne et Støttepunkt, saasom Kronborg Fæstning, uden hvilket de ikke kunde vove at erklære sig; og med mindre have nogen Tillid til en Privats eller Underordnets Ord, Jeg overvandt Ham omsider dertil, og jeg afsendte derover daværende Klokker til St. Maria Kirke, H. Jeger. Han indbragte Proclamationerne ved sin Puddelhund i Leieren, og opslog dem der rundt omkring paa Ledestolper, Porte og allehaande Gienstande, og bragte mig paalidelig Efterretning derom, som jeg igien meddeelte. Men - om end med Virkning paa Tænkemaaden - som Seeland im jahre 1807 siger - dog for sildig, da Kiøbenhavn allerede nærmede sig sit Fald, hvorover Str. igien blev bange og frygtede efter dens Overgivelse at Catheart skulde fordre Ham udleveret for saadant Forhold, og Han giorde mig flere milde Bebreidelser derover for at have forledet Ham dertil, hvilket hans tre her levende Døttre - alle tre Enker - udentvivl vil kunne bevidne. Denne saaledes foranledigede Efterretning giver mig Anledning til at berøre andre i Sammenhæng med hiin ulykkelige Engelske Tog. Min Stilling satte mig i daglig Forbindelse med Gen. Str., hvorfor jeg fra Krigens Begyndelse daglig paamindede Ham om at søge at komme i Forbindelse med Castenskjold. Men ilde stemt imod mig svarede Han længe: Castenskiold veed at finde mig; men jeg ikke Ham. Mine igientagne Paamindelser om, at Landets Frelse fordrede at tilsidesætte alle Ceremonier og Formaliteter bevægede Ham omsider til at sende Oberst Recke til Castenskiold, bedende Ham at nærme sig denne Fæstning, hvor Han kunde forsyne sit Mandskab med Vaaben og Fornødenheder, organisere og disciplinere samme, og Han med Fæstningen giensidigen understøtte hinanden. Men Recke bragte det Svar tilbage, at hans Mandskab kun lidet kunde bruge Vaaben, hvoraf nogle havdes, og om han fik flere var det ham særdeles nødvendigt at faae nogle Vaabensmedde med. Foranstaltninger gjordes til at jeg skulde bragt ham begge Fornødenheder, men strax hørtes her, at han havde forladt sin Stilling ved Roeskilde, og havde trukket sig imod Kiøge, hvoraf vi kiende Følgerne, og derfor bleve ingen Vaabenssendte og inden Forening fandt Sted; men var hiin Plan fulgt i Tide, var Tropperne fra Holsteen sandsynlig komne herover og vilde have havt Følger. Med disse Planer udrettede jeg intet. Derimod med et andet Skridt var jeg heldigere. Oberst Tscherning (paa Frederiksværk) havde paa en Reise fra Kiøbenhavn passeret igiennem et engelsk Corps i Nærheden af Kiøbenhavn, som var bestemt til at tage og besætte Kronborg. Fra et af de nærmeste Bedesteder sendte han en Expres med Anmeldelse derom til Commandanten og til mig. Øieblikkelig gaaer jeg op til Str. og viser Ham mit Brev, ja Han havde et om samme. Jeg spørger hvad Han agtede at foretage, Svar: Jahvad er her at giøre, Hele Byen kom i Bevægelse for at modtage dem og Magistraten til at gaae dem imøde for at bede om Skaansel imod Byen. Ob. Nægl. og en Lieuten. Wilster sendtes ud fra Commandanten til at bringe betimelige Efterretninger og Ankomsten: Generalmarsch sloges. dette Mellemrum afsender seg en vis Buck - forhen i offentlig stilling paa Læsøe - og en dertil brugbar Mand, med et Brev til en fingeret Commandeur for en Samling af flere Vaabenarter med den Anviisning for enhver især af dem til at benytte et vist Forhold med Valg af Tid og Sted til i god Forbindelse at angribe Fienden samtidig ved et Overfald paa Marschen. Overbringeren havde Ordre til ved et forstilt fiollet Væsen at lade Brevet komme i Fiendens Hænder. Han udførte Ordren med Held og Virkning; thi Korpset giorde Holdt paa Hirschholm, sendte sin Efterretning til Hovedqvarteret og forlangte nye Forholdsregler. Catchard kaldte et Krigsraad sammen om Natten Kl. 2 (vid. Seeland im jahre 1807). Toget fik Contre-Ordre, saa at Kronborg blev ikke indtaget eller besat. Men om dette var skeet, hvad mon da Følgerne vilde blevet for Siælland, og for Dannemark. Hiin eller maaskee anden Anledning bragte Ste til at tænke paa hvad Han vilde eller burde giøre i det Tilfælde at hans Fæstning blev angrebet Maaskee i et Svagheds Øieblik thi han var svag og udslidt - vilde han paalægge mig af spørge Borgerskabet, hvorledes det vilde forhold sig i Tilfælde, at Han vilde afbrænde Byen for at kunne forsvare Fæstningen, Mit Svar var At jeg ingenlunde vilde spørge nogen derom eller yttre saadant Forsæt; men skulde være redebon paa Opfordring selv at antænde min, som laae Fæstningen nærmest, og - skiøndt et saadant Foretagende var saare ublidt - ventede jeg at mit Exempel mueligen kunde virke; thi jeg var saa langt fra at være ilde anseet af Medborgere, at all søgte til mig for at faae deres Meninger satte Omløb, saavidt som de kunde billiges eller sætte i Værk. Skiøndt Str. var en Mand af gode Kundskaber, redelig og sin Konge tro, var Han dog forældet og sløv. J mere end 8 Dage var Han aldrig af sine Klæder eller som nogen Nat i Seng; runderede paa Fæstningen til enhver Tid at Natten, snart Kl. 12, 2, 3, 4; men yderst langsom til at tage en Beslutning. Det var mig saaledes ikke mueligt at bringe Ham til at beordre nogen Standsning ved en eller anden Baricadering, før end til allersidst, da Major Schiert. . . . beordredes dertil, men uden Følge. Den hele Tid havde et Corporalskab af Husarer kundet sprænge lige ind i Byen og sætte Magistrat med samtlige Jndvaanere i yderste Skræk. Tidligen havde dog Jngen. Aubfaaet Ham til at beordre nogle Kystbatterier anlagte til Forsvar for Rheden, saadanne 3, men ingen af dem vare just valgte med fuld Overlæg Det bedste - Skandseere - kunde flanqveres og raseres af en enkelt Kanonbaad; men derimod omtrent 100200 Alen længer borte have sin fulde Virkning; men paa sit Sted forhindredes det ved en fremspringende Odde. Dog lykkedes det samme engang at forsvare en opbragt Priise, som blev forfulgt af en fiendtlig Orloger. Det andet var bedre - Smedehagen - anlagt i Hensigt til Stedet; men manglede dog et Skulderværk. Det 3die - Norske Løve - var aldeles skadeligt og mod alle Regler, at jeg gjorde skriftlig Forestilling derom til Kongen at faae det neddraget, og igiennem Vicecommandant Scheel fik min Mening understøttet og samme raseret.