Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1829-04-03
Storbrittannien. Den katholske Bill er endelig sluppet igjennem Underhusets Skjærsild, efterat flere Amendements vare forkastede, deriblandt et af Hr. Bankes om at udlade Artiklen og Katholikernes Adgang til Sæde i Parlamentet med 207 imod 84 Stemmer. Paa Hr. Peels Forslag blev tilføiet den Katholikerne affordrede Erklæring Ordene: "Saa sandt hjelpe mig Gud!" hvorved den faaer formelig Eeds Kraft. Ogsaa erklærede Hr. Peel paa Forespørgsel, at katholske lige saa lidt som protestantiske Geistlige ikke kunne blive Parlamentslemmer. J Overhuset regner Man forud paa en Fleerhed af 50 Stemmer for Billen; men frygter tillige, at den her vil faae saa mange Forandringer, at den først maa tilbagetil Underhuset, førend den Kongelige Bekræftelse kan erholdes. J de fortsatte Debatter forsvarede Hr. Palmerstor Billen med lige saa megen Varme, som den kongelige General=Advokat, Sir Wetherell, bestred den, med Forsikring, at han ikke hørte til dem, som gjøre Sort til Hvidt, eller i Aar er en protestantisk Master ofthe Rolls og at Aare en katholsk Lord=Kantsler. Heller vilde han blive hvad han var, uagtet det gamle protestantiske Firma Peel& Co. havde opløst sig. Jsær spottede han over den Vægt, Hr. Pel havde lagt paa fremmede Landes Deeltagelse, naar Man antog Billen, og gjennemgik af Historien, hvorledes Frankerigs Sympathie, havde viist sig til forskjellige Epoter. Beskyldningen for, at have hidset Canning tildødet fralagde Hr. Peel sig for sin Deel. Jmidlertid have Ministrene sørget for, at Sir Wetherell ikke i enhver Henseende skulde blive, hvad han var, da Hs. Majestæt har ladet ham vide, at han ikke længer behøver hans Tjeneste som General=Advokat. Som nærmest foranlediget af Katholiksagen forefaldt den 21 Marts en ny Minister=Duel imellem Hertugen af Wellington og Grev v. Winchilsen. Den Sidste havde i Standarten ladet indrykke et Brev, hvori han frasagde sig videre Bidrag til Konge-Kollegiet, med fornærmelige Udtryk imod Hertugen, som den, der ved at understøtte hiint protestantiske Kollegium havde søgt at skuffe Publikum, for at indføre Papisteriet. Herover forlangte Hertugen en Erklæring, og da Greven ikke vilde give samme, udfordrede han ham paa Pistoler. Begge indfandt sig Kl. 8 om Morgenen paa Battersea=Fælleden. Krigssekretairen Sir Hardinge var Hertugens og Grev Falmouth Grevens Sekundant. Hertugen skjød først og feilede, (efter Andre skal Kuglen være gaaet igjennem Grevens Kjoleskjød), hvorpaa GrevWinchilsen var saa galant at affyre sin Pistol i Luften. Sekundanterne forligte nu Sagen saaledes, at Greven beqvemmede sig til at give Hertugen en Æres=Erklæring, som ogsaa skulde indrykkes i Standarten. Et Par Timer efter begav Hertugen sig til Hs. Majestæt i Windsor, hvorfra han først vendte tilbage om Aftenen. J et Øieblik, da Man klager over de mange Jnfinuationer for at ophidse Pøbelen imod hiin Forholdsregel, ved i Flyveblade, Prædikener, Træsuit a. at skildre Wellington og Peel som Overløbere, Meenedere og Forrædere, der end- og gaaer saa vidt, at Man beskylder Hertugen for at ville opkaste sig til Diktator og søge at have den katholske Religion som Despotismens Støtte, maa denne Tildragelse naturligviis yde Stof til mangehaande Betragtninger ogsaa i franske Blade. Koureren bemærker saaledes, at naar Forsteministeren og en Pair slaaes paa Pistoler, kan Jngen undre sig over, om Brunsvigerne og Katholikerne nedskyde hverandre med Flinter; Regjeringen skal forebygge Uordener, men ikke opmuntre Andre dertil. Messager finder det paa sin engelsk og Parlamentarisk, Pitt, Perceval, Canning og Castlereagh have gjort det samme. Handels journalen gotter sig over, at det franske og engelske Pairs kammer til samme Tid holde theoretiske og Praktiske Forelæsninger over Dueller!