Berlingske Tidende, 1813-02-15
London, den 13de Januar. Fortsættelse af Prindsregentens Erklæring, til Svar paa de Forenede Staters Præsidents Budskab. Som forat lægge nye hindringer i Veien for Freden, lod den americanske Congres paa samme Tid en Lov gaae igiennem, der forbød enhver Forbindelse med Storbrittanien, og var af den Natur, at den, ifølge den Bestemmelse Præsidenken selv gav den, betog den udøvende Bestyrelse al Magt til at gienoprette de venskabelige Forstaaelser imellem begge Stater, idet mindste forsaavidt den angik deres Handelsforbindelser, indtil Kongressen blev sammenkaldt. De Forenede Staters Præsident foreslog rigtig nok Storbrittanien en Vaabenstilstand, dog uden at den Sag, som hidtil havde været dem imellem, skulde ophøre; men under den Betingelse, at Storbrittanien, som foreløbig Forholdsregel, skulde bortfierne en Aarsag til Krigen, hvilken man da for første Gang opstillede som saadan, nemlig: at Storbrittanien skulde afstaae sin uomtvistelige Ret til at visitere americanske Skibe, forat borttage engelske Matroser, Hs. Majestæts fødte Undersaatter; og man forlangte denne Jndvilgning uden anden Forsikring end den, at de Forenede Staters lovgivende Corps skulde give Love, for at forhindre Matroserne at gaae i Staternes Tieneste; men foruden det at man ikke udelukkende kunde i regne paa en fremmed Magt for Opretholdelsen af en væsentlig Jnteresse, giver den Agent, der var beordret at giøre dette Forslag, i ingen Forklaring og kan heller ikke give nogen, hverken med Hensyn til de Grundsætninger, der skulde tiene til Basis for disse Love, eller til de Forsikringer de skulde indeholde. Da dette Forslag var forkastet, gjordes et andet, hvorved man paa ny tilbød en Vaabenstilstand, saafremt den brittiske Regiering i en Fredstractat fyldestgiørende vilde love at afstaae fra denne Rettighed. Man forlangte ikke en umiddelbar og formelig Afstaaelse af Udøvelsen deraf, som en foreløbig Standsning af Fiendtlighederne; men man forlangte, at Hs. Kongel. Høihed Prindsregenten, i Hs. Majestæts Navn, hemmelig skulde afstaae den Ret som man i den første Underhandlig havde foreslaaet ham offentlig at fratræde. Dette fornærmende Forslag blev ogsaa forkastet, da det, ligesom det første, ledsagedes af andre utilstædelige Fordringer, isærdeleshed om Skadeholdelse af alle de americanske Skibe, der vare anholdte og priisdømte ifølge Conseilordrerne, eller i Kraft af de saakaldte ulovlige Blokader. Dette vilde være det samme som ganske at fratræde de Rettigheder, der tiente til Grundvold for disse Blokader. Dersom den americanske Regiering havde været oprigtig, da den fremstillede Conseilordrerne som den eneste Gienstand, der kunde lede i til Fiendtligheder mellem de Forenede Stater og Storbrittanien, i havde man Grund til at vente, at den vilde have indkaldet sine Kaperbreve, og viist Tilbøielighed til at gjenoprette fredelig og venskabelig Forstaaelse mellem begge Magter, saasnart disse Ordrers Tilbakaldelse var bleven offentlig bekiendtgjort. Men de Forenede Staters er Regierings Handlemaade svarede aldeles ikke til en saa grundet Forventning. Endog da Conseilorden af 23de Juni var kommen til Americaner nes offentlige Kundskab, saae de Forenede Staters Regiering intet, som i sig selv kunde tilveiebringe Freden, saameget mindre som Storbrittanien ikke strax var tilbøielig til at afstaae sin Ret til at presse sine egne Matroser, naar de fandtes ombord paa americanske Handelskibe. Forslaget til en Vaabenstilstand og en giensidig Tilbagekaldelse at Jndskrænkningsforholdsreglerne paa begge Sider, som gjordes af Chefen for Hs. Majestæts Sømagt paa de americanske Kyster, optoges med samme Fiendtlighedsaand af de Forenede Staters Regiering; i den Brevvexling, som førtes i denne Anledning, stod man fast paa Presningens Ophævelse, som en nødvendig forudgaaende Betingelse : for Fiendtlighedernes Standsning. Naar America, i det det forlanger denne foreløbige Jndvilgning, paastaaer at det ikke kan indrømme denne Rettigheds Gyldighed, saa kan Storbrittanien ikke være af samme Mening, endnu mindre samtykke i nogen Eftergivenhed, som Grundlag for en Underhandling. Det tilkommer de Forenede Staters Regiering at fremlægge den Plan, som den har troet eller troer at kunne antages af Storbrittanien, som Vederlag for den omtvistede Rettighed. Den engelske 1 Regiering har ingensinde forsøgt paa at udelukke dette Spørgsmaal af deres Tal, om hvilke begge Stater kunde have at underhandle; den i har tvertimod stedse viist sig beredvillig til at høre og overveie ethvert Forslag i denne Henseende fra den americanske Regiering; den har aldrig paastaaet nogen udelukkende Ret til at presse engelske Matroser, de paa de americanske Skibe, uden at tilstaae de Forenede Stater samme Rettighed, med Hensyn til de americanske Matroser paa engelske de Handelskibe. . Medens dette Forslag, der overbragtes af den engelske Admiral, blev undersøgt i America, modtog Regieringen her en anden ikke g offentlig Meddelelse fra americansk Side, angaaende en Vaabenstilr stand. Den Agent, af hvem man erholdt dette Forslag, erkiendte, at han paa ingen Maade ansaae sig bemyndiget til at undertegne en Convention i hans Regierings Navn. Det var altsaa klart, at den engelske Regiering skulde bindes til alle de Stipulationer, som maatte t komme til at finde Sted i denne Underhandling, medens de Forenede i Staters efter Godtbefindende og efter Omstændighederne kunde an J tage eller forkaste dem. Dette Forslag blev derfor nødvendigviis e afslaaet.