Berlingske Tidende, 1793-01-07
Da der yttrede sig en stærk Giæring blant Folket mod Decretet og Familien Bourbons Forviisning af Frankrig, saa har N. C. den 20de opsat sammes Fuldbyrdelse, indtil Ludvig R Vl. Proces er tilendebragt. Havde N. C. ikke besluttet sig til denne Tilbagetagelse, havde det været uvist, hvorvidt Folkets Giæring havde gaaet; thi de herværende Seetionsforsamlinger klagede allerede lydelig over den haarde Opførsel mod Borgeren Egalite og hans Børn, og Maren Paris mødte derfor den 19de i Spidsen af de 48 Sectioners Commissarier for N. C. Stranker, for at oplæse en Ansøgning mod Decretet. Forsamlingens Pluralitet, der bestod af Ministeren Rolands Partie, vilde ikke lade Mairen og Sectionscommissarierne trade for, hvorover de sidste tilkjendegave deres Misfornøielse ved en larmende Muren, og formeerte derved meget begge Partiers Heftighed i N. C., indtil man endelig tilsidst besluttede Decretets Suspendering, Bevægelsen blant Borgerne gik saavidt, at man i Forstaden, St. Honore endog plantede Kanoner paa Pladsen for den forhenværende Hertuginde af Bourdons Palais, for at afværge, at denne elskte Dame ikke skulde blive tvunget med Magt til at afreise, naar Decretet blev i Kraft. - Paa N. C. Beslutningen, at Kongen, medens Processen varede maatte for sine Børn, men dog at de i den hele Tid ikke kom til Moderen har Kongen skriftlig svaret, at hans mange daglige Forretninger med sine Adincater ikke tillade ham at benytte sig at denne Tilladelse. Den 17de blev oplæst i N. C. Forsamling. et Dren fra Kongens Desenserer, Malesherdes og Trøncher, hvori de erklærte, at det var physisk umueligt, at bringe deres Defension i Orden til den uigienkaldelige Termin den 26de December, da de foruden Arbeidet selv havde 153 etstykker at undersøge, at de derfor udbade sig Terminde storlæn, gelse og Tilladelse, at tage til Hielp den forrige parisiske Parlementsadvocat, Borgeren Seje, der have tilbydet sig og af Ludvig var bleven antaget. Det første blev bevilget, men det sidste reent afslaaet. Ludvig Pl. maae altsaa i Fald han ingen Opsættelse faaer igien, den 26de møde med sine Forsvarere for N. C. Stranker. - General Dameuriers Felttog er saa godt som endt. Han har ansøgt N. F. om Tilladelse at frise paa nogen Tid bort fra Armeen, for at sætte sin Helbred igien i Stand. Den største Deel af hans Arme vender tilbage til Belgien, deels i Cantoneringe, deels i Vinterqvarterer, og de til Dumourier sendte Commissarier, bekræfte dette fra Lüttich med den Tilsætning, at Tropperne ikke længere kunne udholde under Tilte. - N. C. har, efter Englands Exempel, befalet en meget betydelig Formerelse i Søerustningerne. Dette skede den 19de, efterat den udenlandske Minister havde givet N. C. Underretning om den Tale, som Kongen af England har aabnet sit Parlement med, Som Aarsag til de nærværende store engelske Rustninger angiver han: 1) Scheldes Aabning. I Decretet af 19de November, hvori loves alle Nationer, som vilde erholde deres Fribet igien, Distand. 3) Republikens formodentlige Hensigter mod Holland. Paa det 1ste havde man svaret med Grunde, der ere tagne af Natur= og Folkeretten, og af alle Retfærdigheds og Friheds Grundsætninger, som at Franske mændene ere helligede, hvis fulde Nydelse dette kundsnagte Belgierne. Man har derhos anført: at Tranaler som formedelst Giærighed vare afpressede, og at Despottemenbevilgede, ikke kunde forbinde de frigiorte Belger, og beraabt sig tillige paa den Stiltienhed, som Engeland 1783. lagttog i samme Sag, da Keiser Joseph ligeledes, og det voldsomt, fordrede Schieldes Aabning. - Paa den anden Punct havde man gandske aabenhiertig svaret, at Anvendelsen af dette Deer et maatte være meget forskjællig i Henseende til saadanne Nationer, som staae under de Magters Befaling, med hvilke vi leve i Krig, og i Henseende til saadanne Lande, som blive regierte af gandske neutrale Magter. J første skald var Udførelsen af Decretet fuldstandig det sidste derimod var der klart, at N. C. Mening aldrig har været, at giøre nogle færskilte nemmedes Sag til den hele franske Natione; men naar en undertrykt Nation havde Magt not til at bryde sine Lanter, og satte sig i Stand til at udtrykke sin almindelige Villie, og samme da tillige opfordrede fransk Hiels og Broderskab, skulde der blive givet denne stillevne Nation den Understøttelse, som Frankrig tilg kunde have forlangt og mueligviis ventet af en anden fri Nation. - J Henseende til den tredie Punct havde man yttret det Onke, at det boutiske Ministerium aldrig vilde blandt sinmere i Hollands indvortes Regiering, end vi agte. Forresten, Børnerpræsident, har jeg beordret vor Minister i London, at anholde hos Statssecretairen Greenville om en nye Conferener, at fore tille ham de mod os frembragte Besværingers Ugyldighed, og at erklære ham i den franske Republiks Navn: At, dersom det imod al Formodning var det engelske Ministeriums Hen sige, at foranledige, det koste hvad der vilde, et Fredsbrud, vi da, efterat have givet andre Nationer al Oplysning til Beviis for vore rene Hensigter og vor Agtelse for andre Nationers Uafhængenhed, saa det blev øiensynligt, at denne Krig var blot det brittiske Ministeriums Krig imod os, ikke skulde undlade at appellere høitideligen til den engelske Nation, for hvis retfærdige og ædelmodige Domstoel ville bringe. en Stridigheds Bilæggelse, i hvilken man skal see en stor Nation at forsvare Naturens, Billighedens, Frihedens og Liigbedens Rettigheder imod et Ministerium, som blot af personlig Jnteresse vil have denne Strid begyndt, og endelig skulde vi opfordre den engelske Nation til Dommer imellem os og det, da Undersøgelsen af denne Proces kunde have uoverseelige Følger.