Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-08-25
ved Promenaderne til Longchamps og paa Mardi gras, kan man kiende paa deres lange Sporer og Ridepisk, som de vide at bære med en uendelig Grazie. Klokken bliver 5 og Moderne i de Deputeredes Kammer ere tilende, og nu bevæge sig enkelte alvorlige Repræsentantfigure igiennem Lediggængernes Verden. De Deputerede spadsere omkring i enkelte Grupper, som her fortsætte Mødet og foretage de afbrudte Discussioner paa nye. Tienstfærdige Ciceroner giøre i en selvtilfreds Tone de Nysgierrige, bekiendte med de berømteste blandt dem: Denne er Hr. Odillon Barrot; Hr. Berenger: Hr. de Lamartine; Centrummets Celebriteter ere let kiendelige paa deres Portraiter i Karrikaturerne og i Charivari. Enkelte af dem har Lithographien forskaffet en stor Popularitet; især den tugtige Censor af Antoni(Calmon), som hver Gang, naar han kommer fra Kammeret, hvis Vicepræsident han er, giennemstreifer Tuilleriernes Alleer en vrai Joconde indtil Øieblikket kommer, hvori han kan begive sig hen til en Domingo Klub. Naar der ringes til Spisetimen fra Pavillon de LHorloge saa bliver Tuilleriernes Have næsten ganske tom; men i den gode Aarstid indfinde sig Spadseregængerne igien; men nu er det et ganske nyt Publikum, nemlig de Folk, som have arbeidet den hele Dag, og ville trække frisk Luft om Aftenen. - Nu om Aftenen, efterat Poesien, Journalerne, Børnenes Lege og Moden have regieret hversin Tid i Tuilleriernes Have, indfinder sig tilsidst Musiken. J Harmoniens Annaler staaer den hæderfuldt indskrevet ved den første af de uhyre Koncerter, hvortil Paris ikke har hørt Magen, og som blev givet for at celebrere Juli Dagen. Paa denne Koncert ere andre fulgte i mindre og meere passende Forhold. Militair=Musiken, som dagligen bliver opført foran Slottet, forsamler Dilettanternes Skare, man begynder at kalde denne Serenade Koncert de Spartacus, efter den bekiendte Statue i Nærheden af hvilken den bliver opført. Saasnart det bliver mørkt, saa bliver man høfligt anmodet af Slotsvagten i himmelblaae Montur og for det meeste prydet med Æreslegionens Kors, og som streifer igiennem Haven, om at forlade den; den høflige Tiltale understøttes af en Korporal og fire Mand. Man maae altsaa begive sig bort; man kan komme igien den næste Dag. Saaledes har man, naar man har tilbragt en Dag i Tuilleriernes Have, seet de Lærde, Politi kerne, de Deputerede, Børnene, Smaaeherrerne (Dandos), de Smukke, Dilettanterne, Armeen og Nationalgarden, og dette er saa omtrent hele Paris. Foruden de omtalte Personer bliver Tuilleriernes Have til enhver Time af Dagen besøgt af Nysgierrige og andre Spadseregængere, som ikke kunne bringes under anførte Kategorier; saaledes Liebhaberne af Orangeriet, Kapitalisterne, de som moere sig med at foere de smaae Fugle og Guldfiskene og mange andre Originaler. De talrige Statuer, som pryde Haven, ere en bestandig Gienstand for Jnteresse, Konstnerne staae stille og betragte de gamle Mesterværker; den galante Verden skiænker kun de nye Konstværker deres Opmærksomhed, og Beboerne af Petite Provence staae stille ved det store Bassin og betragte de fire Flodgader: Nilen med sin Krokodil, Tiberen, Rhinen og Rhonen paa hvis Knæer Savne sidder, og som er afbildet i Skikkelsen af en ung, blid, yndig smilende Kone.