Aarhuus Stifts-Tidende, 1843-07-05
Ved den improviserede Hyldest, som vi Danske og Lundenserne bragte Historikeren Prof. Geiser, hvem Studenterne i Upsalg elske som deres Fader, betvang den berømte Mand kun med Møie sin Bevægelse saa meget, at han i sit korte, afbrudte, men energiske Sprog kunde fremføre sin Tak. Hans Tale gjorde et dybt Jndtryk paa os Alle, især de Ord, hvormed han sluttede: Gud velsigne Eder og Eders Haab, Jeg deler det." Een af de tilstedeværende Finlændere, et overordentlig smukt ungt Menneske, styrtede høit hulkende hen til Getjer, og bad ogsaa om hans Velsignelse. Denne opfyldte under frembrydende Taarer hans Forlangende, idet han udtalte sin inderlige nationale Smerte over at være adskilt fra Finlands ædle Folk. Upsala-Studenternes sidste hjærtelige Levvel besvaredes af Cand. Ploug med et Velkommen til Kjøbenhavn næste Sommer!" Fra Bolværket og Dampskibets Ræling begyndte nu en Udvexling af Hilsner og Lofter, Haandtryk og Omfavnelser, som ikke syntes at ville ophøre, da omsider Skibet blev sat igang, under Kanontorden og Hurtaraab, hvirolende Hatte og Tørklæder fra begge Fyrrisaaens Bredder. Vi stode ikke bedrøvede, thi vi vidste jo, at vort Ophold i Upsalg kun vilde blive et "modes og skilles, men overvældede af vor Følelse. Mange af os havde Taarer i Ørnene og formaaede kun med qvalt Røst at besvare de idelig gjentonende Afskedshiloner, som vore Venner, løbende langs med den ene Bredde af Aaen, sendte over til os. Lige til Flotsundholdt de ud med Dampskibet, og dannede saaledes en tre Fjerdingvei lang bevægelig Linie. Paa den modsatte Side af Aaen stod en Afdeling af Uplands Regiment og exercerede; men da de saae os komme, løb baade Officierer og Soldater ned til Bredden, opstillede sig der og raabte Hurra; og da vi igjennem Flottsunds Brovare hastede ud i Malaren, og Studenterne ikke længer kunde følge Dampskibet i aandeløst Løb, sprang en Hund, som var fulgt med dem, og hvis Jnstinet synes at have abnet dens Herres Følelse, ud i Vandet og svømmede et godt Stykke efter Skibet, indtil ogsaa den, under vore Bifaldsraab, maatte vende om og lade os seile i vor egen SøDet, der maa gjøre os vort Besøg i Upsalg uforglemmeligt til vort Livs sidste Stund, det er den Forskjel, der aabenbart var imellem vor Modtagelse og Afskeden; hiin var festlig, høflig, velvillig og venlig, langt over vor dristigste Forventning; men Afskeden var gjennemtrængt af et Veemod, der viste, at de Forudsætninger, hvorpaa hiin var bygget, nu virkelig vare tilstede; at vi have vundet hengivne Venner og trofaste Brødre blandt Blomsten af Sverrigs Ungdom. Upsalareisen er tilende, hedder det i en Correspondentartikel i "Loll. Falst. Avis." – men den Sæd, som derved er nedlagt, vil spire og bære tusindfold Frugt i Fremtiden, skjøndt den Fremtid rigtignok endnu turde være langt borte. Selv "Corfaren, hvem vist Jngen vil beskylde for at være sentimental, vidner: "at det var forunderlige Scener, hvis Lige sikkert intet Land og ingen Tid har seet." Handels-Efterretninger. Khvn, den 1ste Juli. Byg vedbliver at være søgt og for 116 til 117 Pds. v.er betalt 26 Rbmk. og for 119 Pds. v. 26 Mk. 8 s. pr. Tde. – Frysenborg Uld er i Aar betalt med 1 Rbd. 12 s. pr. Pd., og ligesom i de foregaaende Aar solgt til Jyllands dristige Fabrikanter, dHrr. Koch til Greismølle. (Dette Fabrik er f. A. betydelig udvidet, idet en ganske ny Fabrik med Dampkraft er indrettet, som arbeider aldeles for sig, ved Siden af den ældre Fabrik, der uforandret vedbliver at drives med Vandkraft. Ogsaa Hr. Brun til Brunshaab har faaet sin nye Klædefabrik sat i Gang, ligeledes med de nyeste Maskiner.) blev tilstrækkeligt, sendes til den ligeledes ved Festen tilstedeværende Cand. Goldschmidt, som samme Dag var bleven idømt en Mulct af 200 £ i en Trykkefrihedssag. Comiteen for den slesvigske Markssubscription har ved senere indkomne Bidrag og da Hædersgaven til P. H. Lorenzen er overbragt denne ved Kammerraad Drewsen uden Udgift for Comiteen, seet sig istand til at tilsende Foreningen for danske Underviisningsanstalters Oprettelse i Slesvig 840 I. (Forl.)- Hamborgerne ere meget enthusiasmerede over de danske Balletter. Da Napoli blev givet i Løverdags, for overfyldt Huus, paa det store Theater, blev Bournonville strax ved sin første Jndtrædelse hilset med en stærk Acclamation; hvert Dandse No. modtoges med stort bifald, men især blev Tarantellan lønnet med stormende Applaus. Ved Tæppets Fald fremkaldtes Hr. Bournonville, dernæst Mademoiselle Marie, derefter Hr. Hoppe, og endelig hele Balletpersonalet. (Maille Marie fremhæves som høist udmærket.)¬