Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1844-12-10
J 43de Møde den 4 Decbr. anmeldte Præsidenten, at han af Statsraad Knudsen havde modtaget et Andragende fra Anne Frisach, Tjenestepige i Odense Amt, om Forandring i Lovgivningen angaaende Tvangsmidlerne mod ægte Børns Fædre. Dette Andragende blev, efter Producentens Begjering, afleveret til Petitions-Committeen. Dernæst blev foretagen til foreløbig Behandling Sagen betræffende Udkast til en Anordning ang. Jndførelse af almindelig Værnepligt. Den af den nedsatte Committee (Ahlefeldt, Knuth, Statsraad Bang, Raadmand Hansen, Kirck, Knudsen, Lehmann affattede Betænkning, blev, efter hvad der tidligere af Forsamlingen var vedtaget, ikke oplæst. J Betænkningen hedder det: "Committeen kan efter paa det omhyggeligste at have overveiet denne vigtige Sag, ei komme til andet Resultat, end at indstille til den ærede Forsamling, at den allerunderdanigst vil fraraade, at nærværende Udkast udkommer som Lov. Da der nu derhos, om vi ikke feile, kun er tvende Alternativer mulige, enten at modificere den militaire Tjeneste, saaledes at det bliver taaleligt for alle Folkets Klasser, at deres Sønner personligen undergives den efter samme fornødne almindelige Vaabenøvelse og Tjeneste i Fredstid, og da at udarbeide en ny, til en saadan Organisation sig sluttende Værnepligts=Lov, der kunde undgaae alle de foran paaankede Undtagelser, eller at lade det beroe ved den for Tiden bestaaende Lovgivning og da vi fremdeles ere overbeviste om, at det ei blot er utilraadeligt, men i Tidens Længde endog umuligt, at det kan forblive ved den gjeldende Lovgivning, der lægger den personlige Forpligtelse til den almindelige militaire Tjeneste ene paalen enkelt Stand, efterat Regjeringen engang selv har erkjendt dette for en uretfærdig Ulighed, der bør ophæves, saa skjønne vi ei rettere, end at Forsamlingen til foranførte sin principale Jndstilling maa knytte allerunderdanigst Andragende om at et nyt Lovudkast maa blive udarbeidet i Forbindelse med, og i Henhold til, en saadan Modification af den militaire Tjeneste, at der ei paatvinges nogen Enkelten større Byrde til hans fornødne Ovelse i Vaaben, end der er taalelig for alle Samfundets Klasser, og at der derhos i intet Fald anvendes en større Deel af Statens Jndtægter til Militairetaterne, end de betydelige Summer, som nu ere anviste samme, og der, som bemærket, af alle Stænderforsamlinger ere anseete allerede at staae i Misforhold til Statens pecuniaire Kræfter. Om end det fra det blot militaire Standpunkt ansees fornødent at kræve den nærværende store personlige Byrde af de Udskrevne, hvis Armeen ei skal tabe i Styrke, saa skjønne vi ei, at denne Fordring lader sig gjennemføre, men formene, at Man maa opgive det Mere og nøies med det Erholde lige, naar det betænkes, at Kongen ei kan gjøre dette militaire Hensyn gjeldende, uden enten at lade det blive ved den nærværende Lovgivning, der er erkjendt at indeholde en uretfærdig Ulighed til Last for en enkelt Stand, eller at vedligeholde det nærværende Udkast, som vi holde os overbeviste om at ville sætte en anden endnu uretfærdigere Ulighed i Stedet, ved at føre den store Byrde over paa de Fattige, og udtære mange mindre formuende Familiers pecuniaire Kræfter. Muligen vilde Man maaskee endnu nævne som en Udvei, at Regjeringen kunde tilveiebringe et saa stort Antal sig frivilligen stillende Rekrutter, som Armeen fordrer, omtrent 5000 Mand, ved at give dem Vederlag, altsaa en heel hvervet Armee, men dette vilde, afseet fra al anden Ulempe, herved, fordre en saa enorm pecuniair Opoffrelse fra Statens Side, at det aldrig kan antages, at Regjeringen vilde søge at paalægge Statsborgerne samme."