JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1841-03-05
Den jydske Bondestand har som bekjendt stedse været roest for i høi Grad vindskibelig, og den synes i saa Henseende stedse mere og meere at udvikle sig i denne Retning. Det er derfor en sand Glæde i de lange Vinteraftener at gjøre et Jndkik hos de fleste Bønderfamilier, som beskjeftige baade Store og Smaa paa den vakkreste Maade, Bonden med sine Karle er jo vistnok forholdsviis paa denne Tid de mindst arbeidende; men dog seer man dem som oftest paa disse Tider beskjeftigede med Reparation paa Gaardsredskaber, Seletøier eller andet, ligesom vel at mærke den hele Aften nøie paapasses baade af Hestepasser og Korøgter, til paa de bestemte Tider at give Kreaturerne deres nøie afmaalte Foder, som stedse ædes reent op, og for hvilken bestemte og ordentlige Røgt Jyden fortjener at roses fremfor Østifternes Bønder, som almindeligviis med største Uorden og Sviner lade Foderet i Overmaal fylde baade Spiltoug og Baas, til største Skade for dem selv, da Kreaturerne ved saadan Overfyldning af Foder baade nedtræde det og puste det varmt, saa de derefter ikke kunne trives.
Jyllandsposten, 1841-03-05
Det qvindelige Personale er Fliden selv, man seer her Alle beskjeftigede med Rokken, Væverstolen eller Kartningen, og det med en Vedholdenhed, som endog er beundringsværdig. Det er derfor forhausende, hvilke Masser af baade uldne og linnede Producter den jydske Bondealmue aarlig bringe til Torv, og glædeligt er det at see, hvorledes Fabrikationen stedse forbedres isærdeleshed i de Egne, hvor enkelte Patrioter have opmuntret Huusfliden. For hvem, der ikke kjender noget til Bondefamiliers Flid og Stræbsomhed i de lange Vinteraftener, er det et høist overraskende Syn at beskue saadan især i Strikkeegnene, hvor de forskjellige Arbeider ere fordeelte til hver især, og hvor det mandlige Personale er beskjeftiget med samme Sysler.
Jyllandsposten, 1841-03-05
Rettelser. J forrige Nr. af d. Bl. sidste Side 1ste Spalte og Lin staaer raabe istedetfor maabe, hvilket herved rettes, Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-03-05
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-03-09
Veranosp ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Aarg. Tirsdag d. 9. Marts 1841. No 18. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1841-03-09
Om Skolelærernes Kaar og Lønningsmaade.
Jyllandsposten, 1841-03-09
Jyllandsposten Nr. 3, 4de Aargang, indeholder et Stykke, betitlet: "Nogle Sandhedsord, og underskrevet 197. Dette Stykke er, efter Jndsenderens Mening, af den Natur, at det ikke bør aldeles forbigaaes. Det har ofte ærgret mig at høre og læse de Jeremiader, ja Grovheder, enkelte Skolelærere have tilladt sig i de offentlige Blade, og nævnte Stykke aander ikke lidt af samme Suurdeig. Hvad de almindeligst klage over, er, at deres Kaar ere ringe, at de behandles vilkaarlig, at de ere tilsidesatte og ringeagtede osv. Jeg antager imidlertid, at deres Klager ere ugrundede, og dette skal jeg med faa Ord omtale. Hvor Skolelæreren har den normerede Løn, er jeg fuldkommen overbeviist om, at han uden Næringssorger kan forrette sin Gierning, og, hvis Familien ikke er meget talrig, have Noget tilovers. Hvor Skolelærerne ikke har denne Lønning, er Aarsagen at Districterne ere enten for smaae eller for uformuende til at udrede større Afgift, og under slige Omstændigheder, vilde det neppe være billigt, om Regjeringen paalagde end Mere for at tilfredsstille Skolelæreren, eftersom denne ingenlunde skeer nogen Uret, naar han faaer den Løn, han ved Embedets Tiltrædelse er tilsagt. Han har jo intet videre retligt Krav paa sine Medborgeres Kasse. At Skolelæreren kan være udsat for Vilkaarlighed, kan gjerne være; men hvo er ikke det? Man maa jo i saa Fald paatale sin Ret, og saameget har da Skolelæreren forud for saamange Andre, at han kan dette. (De i Stykket berørte Beskyldninger mod Commissionen a. ere upassende; nævn de Skyldige og lad Resten i Roe, siger Ordsproget.)At Skolelærerne ere tilsidesatte og ringeagtede, finder, saavidt mit Bekjendtskab naaer, ikke Sted; jeg kjender ikke faa, men jeg kan med Vished paastaae, at der Jngen er iblandt dem, der enten er tilsidesat eller ringeagtet, naar han ikke selv ved aabenbare Feil og Laster, har aarsaget dette (sand Hæder, Agtelse og Tillid ere Goder man ikke saa let tiltvinger sig); men at derimod den flinke og brave Skolelærer er blandt Almueklassen, meget anseet, at han i deres Forsamlinger har Forsædet, at hans Ord have Vægt og ofte høres med Begjærlighed, see dette er Sandheder, som jeg tør forsikkre, at Tusinder med mig ville bekræfte.
Jyllandsposten, 1841-03-09
(Jndsendt.)¬ J "Jyllandsposten, stod der for nogen Tid siden, at Skolelærernes Stilling var meere trykkende og ikke saa fri som Huusmandens og Jndsidderens, hvilket er meget beklageligt; thi jeg synes, at Huusmændenes Stilling er saare meget trykkende. De maae ligesaa vel tractere Bønderne, naar de skulle have Noget bestilt, som Skolelærerne maae. Den Mand, der har et Par Skjepper Hartkorn, kan næsten ikke faae Nogen til at dyrke dem, uden for saa stor en Betaling, som næsten ikke er ham mulig at tilveiebringe, naar Skatter og Rentepenge skulle udredes. Den Huusmand eller Jndsidder, som har en talrig Familie og ikke har anden Næringsvei, end at gaae i Dagleie og faae 6 eller 8 s. daglig om Vinteren og 1 Mk. om Sommeren, ja sommetider kun 12 s. og undertiden gaae ledig den halve Deel af Aaret, hvor skal han faae Huusleien og Jldebrændsel fra, ei at tale og lidt til Klæder, det er ham jo en Umulighed at forskaffe det. Alting er dyre og Fortjenesten kun liden; han kan ingen anden Udvei øine, end at blive Sognet til Byrde, hvilket er tungt for en flittig og arbeidsom Mand. Huusmænd, og Jndsiddere skulle udføre alt Gangarbeide ved Skolerne samt forrette alle Brev-Reiserne, hvorved de mange Gange have en heel Miil at gaae, i Snee op over Knæerne, inden de naae nærmeste Sognefoged. De skulle tage lige Deel med Gaardbeboerne af 8 til 12 Tdr. Hartkorn i alt Kirke-Gangarbeide, foruden Snee kastning og det øvrige Veiarbeide. Jeg har selv været Øienvidne til, at en stakkels Jndsidders Kone, som havde to smaae Børn ved Siden af sig og maaskee neppe Brød i sit Huus, i Frost og Kulde, har maattet forrettet Haandlangerarbeide ved Kirken, da hendes Mand tjente eller var i andre Forretninger, af Mangel paa Raad til at leie for sig. Dette kalder jeg trykkende; men hvem skal staae paa den Fattiges Ret? Hvem skal udtolke hans Trang eller lindre hans Byrder, Det er jo dog tungt for enhver Christen, at see en Bye fuld af fattige Folk, som lide Nød. Da Huusmænd og Jndsiddere paa flere Steder vel ere nærved at udgjøre den halve Deel af Landalmuen, synes mig, at det kunde være ønskeligt, om det maatte tillades dem at udvælge en Mand af egen Midte, som ved Stænderne kunde udtolke deres Ønsker, saavelsom deres trange Kaar, da det ellers er at befrygte, at de større Hartkorns Eiere, som blive valgte, mere ville see paa egen Fordeel, end paa de Fattiges og Fortrængtes Bedste. Mikkel Jensen, Huusmand i Stautrup Skov. ved Aarhuus.
Jyllandsposten, 1841-03-09
Spørgsmaal til Hr. (See Aarh. Avis No. 24.) 1. Hvem er den Anden som den jydske Stænderforsamling saare nødig saae i sin Midte, og som Hr. Kammerherre Arenstorff har holdt ude ved at møde i Aarene 1836 og 18407 2. Er det nok, at En møder i Stænderne, forat holde en Anden ude, eller skulde Den, som møder, ikke have andet Ærinde? 3. Kan det berolige en Deputeret og kan det retfærdiggjøre ham for hans Medborgere, naar han bivaaner samtlige Forhandlinger som Statist, som aldeles stum Person, at han, fordi samtlige Suppleanter af hans Valgdistrikt ere indkaldte, ikke har optaget Pladsen for nogen Bedre?
Jyllandsposten, 1841-03-09
(Jndsendt.)¬ At den i Aarhuus-Avis meddeelte harmløse SpøgEt Syn i Stænderhuset i Viborg, skulde have vakt almindelig Jndignation her i Provindsen, er en saa ugrundet Paastand, at den opfordrer til alvorlig Modsigelse. Jndsenderen kan tvertimod bevidne, at bemeldte Artikel, hvori selv den strængeste Dommer, naar han forøvrigt er upartisk, skal have ondt ved at opdage den mindste Brand af ond Hensigt, ikke blot har moret almindeligt, men ogsaa været anseet for den mildeste Correction, der, i det nævnte Tilfælde, kunde gives. Derimod er det en Sandhed, at de grove Jnvectiver, hvormed Hr., har kastet sig over hiint petitemoquerie, have vakt almindelig Uvillie og ere blevne betragtede som en virkelig Misbrug af Pressen. Skulde Hr. 5. ville tage til Gjenmæle mod disse Yttringer, da beder jeg ham gjøre det under Navns Underskrift, og jeg skal da ikke blive ham Svar skyldig. M. Claudi.
Jyllandsposten, 1841-03-09
Nyheds Post. Ved den Forelæsning, som Orla Lohmann holdt i Læseforeningens Locale Løverdagen den 20de f. M. over Eet og Tokammersystemer, var et meget talrigt Auditorium modt. Strax ved hans Jndtrædelse istemtes nedenstaaende Sang, hvorpaa man med stormende Jubel udbragte et trende Gange gjentaget "Længe leve for Lehmann. Det af ham høist interessante Foredrag varede noget over een Time. Sangen, der gik efter Melodien; Vi Sømænd gjør ei mange Ord, lyder saaledes: Hvordan tør Folkets gode Mænd, Man hædre nu fortiden, At ikke Stokkeprygl og Skjænd Man faaer til Hjemgield siden At ei Fiskal og Cancelli Med Dissonantser falde J Folkets bedste Harmoni Og Livskraft Oprør kalde: Det drøftes skal en andengang Vor Huus=Ret er tilbage. Den Stændergalgte med en Sang Vi her vel tør modtage? Tør bringe her vor Hilsen ham Her, hvor man dog tør læse Og hvor det end er kaldes Skam At faae en – naadig Næse. Maaskee vor Lehmann mangt et Ord, Som hist Du fyndigt melder, Etatsraadsviis ved grønne Bord For Folkets Ord ei gjælder; Maaskee - - dog nok, naar blot det kan J Folket Indgang finde Og sige Vælgerne, at man Dig valgte et iblinde!
Jyllandsposten, 1841-03-09
Corsaren, Nr. 16 bemærker: "Ogsaa i Toldvæsenet, er Reform og Reduction nu indført. Alt bliver i det Væsentlige uforandret. Hertugen af Augustenborg er saamæn gaaet saavidt i sin Humanitet, at han høitidelig og paa det bestemteste har erklæret, at Jøderne ere hans Medmennesker. - Om Bankvæsenet føres følgende Samtale. Den Liberale, Bankens Bestyrelse har begaaet uhyre Feil. Den Conservative: Aa Sludder, den har tvert imod ordnet Alt paa det Fortræffeligste. D. L. Jeg siger at det er Brøvl, Du siger. Bankens Bestyrelse har handlet uforsvarligt. D. C. O, Du Daare, den har handlet som en Engel. (sagte.) Mener Du virkelig, hvad Duder siger? D. L. (ligeledes sagte.) Nei, men jeg siger det for at skade Regjeringen. D. C. (atter sagte.) Jeg mener heller ikke, hvad jeg siger, men jeg vil forsvare Regjeringen (høit.) Gid Du faae en Ulykke! Bankens Bestyrelse er god. D. L. (høit.) Gid Du faae tusinde Ulykker Bankens Bestyrelse er slet. (De komme i Haarene paa hinanden.) – Fædrelandet har henstillet til Collegialtidenden, om den ikke maatte finde det passende at ophøre med at beskylde Oppositionspressen for at lægge an paa, ved en falsk Fremstilling at vildlede Ukyndige. J dets Sted foreslaaer Fædrelandet, at man indskrænket sig til, kun at tillægge hinanden en eensidig Fremstilling. Vi kunne ikke noksom anbefale dette billige og retfærdige Forslag. –Man siger, at Hoffer i Almindelighed mangle Følelse for, hvad der er ædelt, stort og skjønt, Gudskeelov det er da ikke Tilfældet med det danske, hvilket faaes af Prumes næstsidste Concert. Kunstneren kom ind, han saae saa smuk ud- Prindsesserne klappede; han spillede sine Variationer - Kongen applanderede; han sluttede med la Melancholi - Landgreven græd - . Vi troe, sandt for Gud, at vort Parti tiltager Dag for Dag. Om det saa er Professo David, er han nu, som det sees af "Folkebladet, kommen paa det Rene med sig selv om, at han ikke vil holde med noget af Partierne, men vil være juste milien. Men han kommer dog ikke strax ind i Redactionen; thi vi maae først see, hvor længe det varer."
Jyllandsposten, 1841-03-09
Af "Nordisk Kirketidende, sees det i en Artikel om Gjendoberne, at disse uagtet Cancelliets Forholdsregler have vedblevet at holde talrige Forsamlinger, at forvalte begge Sacramenter efter deres Maade og at stifte Menigheder paa flere Steder, uden at nogen Paatale var skeet, indtil i Begyndelsen af December f. A. den i Kjøbenhavn fungerende Gjendøber=Præst, Graveur Mynster, pludselig blev afhentet af Politiet og hensat i civil Arrest, hvorhan endnu sidder og hvor han skal have hvervet en Gjendøber til. Han er, siges der, standhaftig og vil ikke underkaste sig de Betingelser for hans Frihed, som Øvrigheden kræver og hvilke skulle være, at han afholder sig fra at døbe og tager sit Ophold i Fredericia. Gjendøberne have imidlertid derover ingenlunde tabt Modet, deres Forsamlinger voxe og flere skulle have forlangt at blive døbte.
Jyllandsposten, 1841-03-09
Forfølgelserne mod Giendoberne i Kjøbenhavn skulle, efter det nævnte Blad, have taget deres Begyndelse, efterat tvende Militaire havde ladet sig døbe igjen, hvoraf det sluttes, at Statskirken bærer særdeles Omsorg for de Militaires Rettroenhed.
Jyllandsposten, 1841-03-09
– En Jndsender P. i Randers Amtstidende er uvis om Præsten i Haslund har talt i sit bekjendte Jnserat i Jroni eller for ramme Alvor, og siger i den Anledning: "Mange have vistnok – skjøndt feilagtigen - antaget det for et Slags Jroni, eller en Parodi paa crasse og ufornuftige Forsvar for Enevoldsmagten. Dersom altsaa Præsten i H. har isinde at levere Fortsættelser, vil man raad ham, at følge Sibberns Exempel og forsyne dem med Overskrifter, der, ligesom Præget paa Penge, kunne sige, hvad de skulle gaae og gjælde for, saasom: "alvorlige Alvorsord eller considerable Considerationer eller deslige. Jøvrigt troer man at burde gjøre opmærksom paa, at enhver selv den bedste Sag taber, istedetfor at vinde, ved et borneret, eensidigt og lidenskabeligt Forsvar.
Jyllandsposten, 1841-03-09
- I Aarhuus Stiftstidende for 3die Marts d. A. læses Følgende i Anledning af den agtværdige Hr. PastoJahnsens 50de Aars Embeds-Jubilæum: "Jgaar, d. 2den Marts, var det et halvt Aarhundrede siden den i Ordets sandeste Betydning ærværdige Præst, Hr. Michael Frederik Jahnsen, siden Aaret 1794 resid. Capellan til Frue Kirke- og Hospitalspræst her i Staden, blev i Aarhuus Domkirke. indviet til det hellige Præste-Embede, idet han den 2den Marts 1791 blev ordineret til resid. Capellan i Skaanderborg. Da man vidste, at det var den høitagtede Jubeloldings Ønske, at denne høitidelige Dag maatte hengaae for ham i Stilhed, ligesom hele hans tidligere bramfrie Liv, der saa ofte bragte Trøst og Husvalelse i Sorgens mørke Bolig, men aldrig søgte sin Løn i Verdens Lovtaler og Hædersbeviisninger, saa kunde man ikke, saa gjerne man end havde villet det, paa en forVerden høitidelig Maade bevidne denne Gudsmand den inderlige Deeltagelse, hvormed erkjendtlige Hjerter ihukom hans Jubelfest. Men hvad Læben ikke udtalte, har dog Hjertet i Bønner frembaaret for Alherrens Throne og nedbedet Himlens rigeste Velsignelse over den høithæderlige Olding, den elskelige Religionslærer og ædle Menneskeven, som vi, ved Guds Naade, endnu længe haabe at beholde iblandt os som en lykkelig Olding, velsignet af Gud agtet og elsket af sine Medmennesker. (Jubeloldingen er født i Aarhuus den 3die Juli 1760.) Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-03-09
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie,
Jyllandsposten, 1841-03-16
ren. lanosp. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Aarg. Tirsdag d. 16. Marts 1841. No 19. Maa trykkes. Fleischer. Parlamentarisk Ubehjælp. somhed. Maaskee betjene vi os i denne Overskrift af mindre betegnende Udtryk. Man kunde vel ogsaa kalde det uparlamentarisk Kostbarhed. Læseren vil udentvivl selv finde det rette Navn til Sagen, naar vi nærmere belyse den med Exempler. Vi hente disse fra den sidste jydske Stænderforsamling, og navnligen fra den allervigtigste af dens Forhandlinger, fra Discussionerne angaaende Modificationer i Stænderinstitutionen og om Skattebevillingsret. Procurator Petersen. Ogsaa jeg skal tillade mig et Par Ord i denne Sag. Det skal imidlertid ikke være, for at gaae ind paa en Undersøgelse og Grundlovens og Statsforfatningens absolute Uforanderlighed, et Punkt, hvorom jeg med mig selv var paa det Rene, før jeg blev 30 Aar. Det skal heller ikke være, forat bevise min beføielse til at udtale Alt, hvad der efter min Overbeviisning osv. Agent Nielsen. "Jeg skulde ikke have reist mig i denne Sag, der fra flere Sider er saa klart og fuldstændigt udviklet, dersom ikke en indre Overbeviisning og Pligt havde opfordret mig dertil. Ved nøie at overveie den med saamegen Omhu udarbeidede Comitee betænkning er jeg kommen til det Resultat osv." Kammerraad Wulff. Endskjøndt jeg ei kan fremføre Noget, som ikke allerede af flere Talere er anført, vil jeg dog med mine beskrænkede Evner tillade mig i faa Ord at tolke mine Anskuelser osv. Procurator Borch. "Naar jeg reiser mig, da er det, fordi ogsaa jeg troer at burde udtale mig i denne Sag osv. Exemplerne kunde, som Læserne vil overtyde sig om ved selv at efterslaae Stændertidenden, let forøges. Man vilde meget misforstaae os, om man tillagde os den Hensigt, at stille de nævnte hæderlige Deputerede i nogen Skygge. Vi erklære tvertimod, at vi agte dem Alle som retsindige, oplyste og dygtige Mænd. Det er heller ikke deres Fædrelandssind, deres Færd Stændersalen, vi underkaste nogen Bedømmelse. Det er kun en Egenhed i deres Maade at yttre sig paa, vifor Øieblikket opholde os ved denne pæne og precieuse Jntimation hører, efter vor Formening, ikke til et stændersk Foredrag. Det er en Ubetydelighed, vi tilstaae det; men det Ubetydelige falder i Øinene, ubi plurima nitent. A. Fen.
Jyllandsposten, 1841-03-16
Spørgsmaal til Hr. Kammerraad Michaelsen og Hr. J. Nathansen.
Jyllandsposten, 1841-03-16
J "Randers Avis" for December Maaned f. A. erfaredes det, at de 4 af Hr. Nathansen indkjøbte Halvblodshingste skulde bortloddes for 4000 Rbd., nemlig ved 2000 Lodder a 2 Rbd. pr. Lod., hvilken Entreprise, man med Føie maa antage maatte have været særdeles fordeelagtig for Landmændene og Bønderne i Randers Amt. Bortlodningen skal efter Sigende, uagtet disse billige Conditioner, ikke være kommen istand, hvorimod man senere læste i samme Blad en Bekjendtgjørelse af Hr. Kammerraad Michaelsen, hvori anmeldtes, at Hingstene ere stationerede i Randers og Viborg, Aalborg og Hjørring Amt, med Bestemmelse at maatte bedække 100 Hopper hver, med Undtagelse af Hingsten"Patrioten, (som er den Yngste), til følgende Priser, pr. Hoppe, 5, 6, 7 og 8 Rbd. Altsaa indbringe de 4 Hingste nu deres Eier 2360 Rbd., eller rettere sagt, Jyderne maae nu betale hiin Summa som Leie af Hingstene, istedetfor at de kunde have været at erholde til Eiendom for 1640 Rbd. mere.
Jyllandsposten, 1841-03-16
Da Randers Omegn er bekjendt for en af de meest velhavende, hvor man blandt Bønderne endog finder fortrinlige Hopper til Tillægsdyr og hvor næsten hver Bonde anseer Hesteavlen for en af de vigtigste Jndtægtskilder, er det ei godt at forstaae, af hvad Grund man netop i denne By har viist størst Uvillie til at gaae ind paa de saare billige Forslag, som her aabnedes Landbrugerne til Hesteavlens Forædling, imedens man i andre Egne, f. Ex. ved Veile, som den "Berlingske Tidende Nr. 41 omtalte, med største Forekommenhed og Redebonhed imødekom et Forslag, hvorom alle indsigtsfulde Landmænd kun nærede een Mening. Muligt, at dersom man ikke havde bragt Nathansen, saamange Hindringer iveien dengang han sidst var i Randers, at han da havde tilført dem flere gode Halvblodshingste og navnlig Cher, for hvilken han jo, ifølge offentlige Blade, erholder 1000 Rbd. i Leie i denne Bedækningstid. Er det de tidligere Forfølgelser og Efterstræbelser, hvormed Hr. Nathansen i Randers By er bleven begegnet, der atter i denne By ere blevne opfriskede, forat lægge Hindringer iveien for et høist vigtigt nationalt Anliggendes Fremgang, da maa man isandhed beklage, om Nogen i den Grad skulde have forglemt sig selv, at man af Had til Personen, fordi man skulde have antaget, at han havde andre Hensigter med dette Ophold, saa ganske skulde have overseet selve Sagen; og dog nødsages man til, ifølge Rygtet, at antage, at Hr. Nathansen under sit sidste faa Ugers Ophold i Byen i sit Logis hos Gjæstgiver Rüdell paa den skammeligste Maade skal være bleven ærgret, drillet og forfulgt, blot alene for at faae ham exalteret, hvorefter han over Hals og Hoved skal have forladt Randers. At man saaledes lønner den Mand, som under de kvalfuldeste Lidelser og Forhaanelser af alle Arter, endelig eengang har seet det Maal gaae i Opfyldelse, hvorefter han rastløs, med Opoffrelse af Alt, har stræbt, dette maa man isandhed tilstaae er en Nederdrægtighed, som neppe synes at kjende nogen Grændse. Ligesom man imidlertid maa haabe, at det tykke Slør, der ruger over den hele Nathansenske Daarekiste Historie, engang vil blive lettet, saaledes opfordrer jeg herved dHrr. Michaelsen og Nathansen til at oplyse Publicum om Sammenhængen af denne Sag, da jeg ret af Hjertet ønsker, at den maa erholde alden Offentlighed, som den fortjener.
Jyllandsposten, 1841-03-16
En Sømandsgut har Bølgen kjær, det stolte Hav han fjernt og nær betragter som sit rette Hjem, hvor kjækt han seiler frem; som Fisk i Bølgen svømmer han fra Kyst til Kyst, fra Strand til Strand, som Finner bære Skibets Seil. ham over Bølgens Speil. See Flaget, hvor det vifter hist, ret som et Blad paa Egens Kvist, vi hilse det med Jubelrøst: det er vor Fryd, vor Lyst Den gamle Lods i Himlens Blaa, til ham vor Lid vi freidig slaae; han føre vil trods Stormens Hvin vort Skib i Havnen ind. Naar Sømand saa sin Fart har endt og atter er til Hjemmet vendt, han ankrer fro i Elskovs Favn, i Livets bedste Havn; der hviler han saa salig, tryg, naar hjem han red paa Bølgens Ryg og glad sit Bæger tømmer han for Drot og Fædreland. J fulde Chor en Sømandssang nu toner høit med Jubelklang for hver, som trodsed uforsagt de vilde Stormes Magt, for hver en modig Sømandsgut, som tappert har paa Fienden skudt, for hver, som virket har til Gavn, i Fredens milde Favn. Et Hurra for vort holde Flag, som vaied stolt i mangt et Slag uplettet, selv naar Snekken blev til Vrag og splintret drev, Et Hurra for det sølvblaae Hav, som Hædersnavnet her os gav, for hver en Gut, hvis kjække Bryst ei frygter nogen Dyst, Nyheds Post.
Jyllandsposten, 1841-03-16
- Den tidligere omtalte kongelige Vogn, som i Vinter er forfærdiget i Hovedstaden, saaes ved sidste Høiesterets Aabning, hvor Kongen betjente sig af den paa Touren fra Amalienborg Pallais til Christiansborg Slot. Den er lueforgyldt heelt over, med Undtagelse af selve Bagstykket, som er sort lakeret, ligesom Undervognen og Hjulene, som alt er meest forgyldt, paa enkelte Steder er afløst med coulleurt Lakering. Det kongelige Vaaben er anbragt paa begge Dørene. Kudskesædet er høist magnifik, det bestaaer af rødt Fløiel, som er udbaldyret baade foroven og forneden med brillante Guldfryndser, ligesom der paa Hjørnerne nedhænge svære Guldcordonner. Ogsaa paa dette kostbare Overhæng ere de kongelige Vaaben med Guldbrocade anbragte.
Jyllandsposten, 1841-03-16
– Man erfarer nu, at det Aalborger Dampskib er bestemt til at anløbe: Udbyhøi, Aarhuus, Fredericia, Ass sens og Sønderborg. Det skal efter Bestemmelsen, gaae 2 Gange til Kiel, naar det gaaer 1 Gang til Kjøbenhavn. Det hedder i Aalborg Avis, naar denne Dampskibsfart først kommer i Gang, agtes ogsaa en Dampskibsfart paa Liimfjorden hermed sat i Forbindelse, ligesom det er at vente, at Entrepreneuren for Dampskibet paa Christianiafjorden, Hr. And. Tofte, da vil lade sit Dampskib gjøre Touren paa Aalborg, saa at Norge saaledes over Jylland vil erholde en directe Communicationstinie med Hamborg, og en livlig Forbindelse mellem Norge og Jylland, Jylland og Hamborg samt imellem Provindstæderne og Kjøbenhavn og Provindstæderne indbyrdes, vil blive Frugten af denne heldbringende Entreprise. Skibsrheder, Bruun er valgt til i England at gjøre Jndkjøb af en hensigtsmæssigt Dampskib." Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-03-16
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.