Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-08-17
Den 3die Septbr. 1783 blev Freden imellem Storbrittannien og Frankerige sluttet i Versailles; den Engelske Regiering var bleven nødt til at erkiende sine Nordamerikanske Coloniers Uafbængighed, hvorved Grunden blev lagt til hiin saa mægtige Søestats Svækkelse og Forfald (da nu et nyt England var bleven constitueret, som all rede gaaer gamle England meget i Veien ved dets Handel og ved dets Søekrige med de Europæiske Stater, og som i Tidens Følge vil voxe det aldeles over Hovedet.) Den Franske Regiering indsaae dette og triumpherede; men det forudsaae ikke at samme Begivenhed ogsaa vilde tilveiebringe et nyt Frankerige, som vilde kuldkaste det gamle længe for det gamle England vil blive fortrængt af det nye. Frankeriges slette Financer vare ved den langvarige og kostbare Krig blevne endnu mere forværrede; dets Regierings Mangler vare blevne mere blott de, og dets Tropper, som havde hiulpet Nordamerikanerne til at tilkjæmpe sig deres Frihed, havde tillige indfuget Frih dens Grundsætninger paa hiin Side af Havet. Med ingen var dette mere Tilfældet ind med den store Vasbingtons Ven og Medkæmper den saa berømte Gen. Laføyelte. – Hvilken Skiebne er ikke bleven denne Mand forbeholden, Han skulde komme tilbage til Frankerige for at sætte sig i Spidsen for det misfornøiede Folk og for at forhielpe det til en Regieringsform, som kunde sikkre det mod Misbrugen af Magten og mod de prioriterede Stænders Tyrrannie; han skulde være Vidne til hvorledes dette Forsøg paa at tilveiebringe et saadant Formaal skulde aldeles mislykkes, hvorledes Folket ved at forkaste det Gamle ikke formaaede at finde det Nye, skulde gaae over fra den ene Udsvævelse til den anden, indtil det endelig maatte glæde sig ved at en Mand med store Talenter tog Regieringstømme til sig. Han skulde videre opleve hvorledes denne politiske Kæmpe skulde fare afsted, oversvømme og undertvinge Alt, indtil Stormen, som han havde oprørt, blev tilsidst saa vild og saa voldsom at han selv forgik i den. Derpaa skulde han see, hvorledes den gamle Kongeslægt skulde komme tilbage for at realisere hans Jdeer og af sig selv skiænke Staten den constitutionelle Kiole, som han havde forgiæves forsøgt paa at iføre den. Endelig skulde han efter 41 Aars Forløb være Vidne til, at denne Dynastie efter mange forgiæves Forsøg paa at faae den gamle og nye Tid til at passe sammen, skulde gaae til Grunde i en nye Revolution, hvorved han efter næsten et halvt Aarhundredes Forløb kom til at staae paa samme Plads, som da han begyndte paa sit Frihedsværk. Forekomme Livets Hændelser ofte os Mennesker som en Drøm, saa kan det vist ikke med nogen være mere Tilfælvet end med Gen. Lafayette i sin nærværende Stilling. Men ikke allene han maae være forbauset; og saa alle hans Samtidige med ham maae være det. Vi maaegnide vore Øine, spørge om vi ere vaagne, søge at forklare os hvorledes alt dette hænger sammen, og naar vi stille os i begge den gamle Generals Positioner, den gamle og den nye, indbydes til at sammenligne hiin Revolutions Periode med den nærværende. Naar vi indlade os paa denne Betragtning, saa opdage vi tre mærkværdige Overeensstemmelser imellem dem: først, som sagt, at den samme General skal staae i Spidsen for den sidste som for den første, for det andet at Revolutionens Sværd skulde træffe to Brødre, uagtet det lange Mellemrum; førstegang den gode og uskyldige Ludvig den 16de, som maatte døe paa Skafottet, og nu hans yngste Broder den religiøse Carl den 10de, som bliver bortsendt over Havet; endelig at Huset Orleans skulde denne Gang, som i hiin Periode, være en medvirkende Aarsag til at en Monark af Huset Bourbon mistede sin Throne. - Men saa sandt det er, at der aldrig skeer noget her paa Jorden, hvortil noget lignende ikke allerede er passeret, saa sandt er det paa den anden Side, at naar i denne Verden den samme Begivenhed kommer om igien, saa bliver den dog aldrig ganske den samme; men bliver altid meget forskjellig fra som den var da den passerede forrige Gang. Dette er ogsaa Tilfældet med den nye Franske Revolution i Sammenligning med den gamle Har den tre Hovedligheder tilfælles med hiin, saa er den ogsaa tre Hovedhenseender forskiellig fra den, hvorfor den ogsaa vil frembringe ganske andre Følger end hiin. Disse tre Forskielligheder ere: at det Franske Folk i 1789 forkastede vel den gamle Statsforfatning, men formaaede ikke at giøre sig en tydelig Forestilling om hvorledes den nye skulde være, som det vilde sætte i dens Sted, og ruinerede sig ved sine Experimenter for at finde den; hvorimod det i 1830 har en bestemt Statsforfatning, hvortil det kan holde sig; for det andet at det i 1789 var et uerfarent Folk i Revolutionsvæsenet og overgav sig derfor til de vildeste Excesser; men siden den Tid har det lært hvad en Revolution kan volde for Ulykker, er nu blevet prøvet i Verden, saa at det vil vide at tage sig lidt bedre lagt; endelig at Revolutionen i 1789 udviklede sig successive, og blev til en stor Statsygdom, men Revolutionen i 1830 kom derimod i en Ruf, som et Lynslag, og det Onde, som kommer snart, pleier ogsaa at dræbe eller at gaae snart over. Hertil kan føies at den nærværende Hertug af Orleans er vist en ganske anden Mand end hans Fader, den saa berygtede og saa forhadte Philip Egelite. Men hvorledes kunde denne uventede Revolution saaledes komme, herpaa maae svares: a den var ikke saa ganske uventet for dem, som kunde skue lidt ind i Tingenes Sammenhæng, Forresten kan dette Spørgsmaal ikke bedre besvares end med Jesu Ord Math. IX. 17: Du skal ikke komme nye Viin i gamle Lædersækkethi ellers gaae disse itu, Vinen spildes og Sækkene fordærves; men kom nye Viin i nye Sækk- og begge skulle bevares. Det nye og det gamle passer ikke sammen; den nye Statsforfatning kunde ikke harmonere med det gamle Franske System som den Bourbonske Familie bragte med sig tilbage til Frankerige. Der hører desuden en stor Kunst til at faae det gamle og det nye til at holde sammen. Kong Carl giorde Sagen værre ved at aabne Landet for Munke og Jesuiter, med Grund foragtede og forhadte Personer, ved at ville paatvinge Folket en kras Katholicisme (intet Aag er desuden saa modbydeligt for Menneskene, som et paatvunget Troes Aag) og ved at iritere Folket ved at vælge Personer af forhadte Navne til Ministre; dette skiælvede forTabet af de tilkiøbte Eiendomme og af de vund ne borgerlige Rettigheder. - Gamle Carl X. havde forglemt Bibelens Ord: at det gamle var forgaaet og det var blevet nyt altsammen. Men hvad ville Følgerne af denne Revolution blive, vist ikke som i Aaret 1789, sikkert ikke noget almindeligt Angreb paa Frankerig og en stor Europæisk Krig, thi alle Forhold ere blevne forandrede og Europa er ogsaa blevet mere erfarent end det var i 1789, det har lært, at det ikke er raadeligt at angribe 32 Mill. Mennesker, som ere geraadede i Enthusiasme. Desuden hvorledes ere ikke alle politiske Forhold blevne forandrede siden den Tid, Portugal, Spanien, Jtalien, Nederlandene ere opfyldte af et revolutionairt Brændstof, Tyrkiet ligger paa Sottesengen og trænger snart til et Conseil af Læger, især siden det har faaet en republikansk Podagra at trækkes med. Vilhelm IV. har besteget Storbrittanniens Trone, og han vil ikke glemme at Vilhelm III. og Hertugen af Orleans omtrent staae i samme politiske Stilling; imidlertid er det en Sandhed at Europas politiske Forhold, som allerede ved de Græske, Tyrkiske og Portugisiske Anliggender vare meget forviklede, ere ved Algiers Erobring og den nye Franske Revolution blevne det i en umancerlig Grad, saa at det er et af de interressanteste Æmner for Eftertanken at overveie dem i alle deres Forbindelser og fra alle Synspunkter, og hvoraf Resultatet maaskee vil blive at to store politiske Systemer, det vestlige og østlige, ville blive opstillede mod hinanden.