Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1800-12-05
J Hr. Hempels Avis No. 143 findes indført, at et Fruentimmer i Fridericia har saat og beskyldt en gift Mand for, at have ladet sig vie til hende i Regensburg m.v. - Da denne besynderlige Hendelse er passeret mig, saa skylder jeg mig selv og min Familie, at give Publikum en fuldstændig Oplysning om denne Handel, der er iværksat af en nedrig polsk Jøde i Svendborg, der kom her til Dannemark som en Betler og med hvilken jeg er i Proces for denne og flere nedrige Handlinger imod mig. Tildragelsen er denne: J dette Foraar gjorde jeg Aftale med min Kone (med hvilken jeg har levet et 12 Aars kierligt Ægteskab, og avlet 2de nu levende Børn en Søn og en Datter, paa hvilke jeg som en kierlig Fader ikke har forsømt Noget for at give dem en god og christelig Opdragelse at jeg vilde giøre en Reise til min Fødebye i Balern ved Regensburg og ansee Leiligheden for der at nedsette mig som Kiøbmand og Krigens Omst endigheder gjorde det raadeligt, da vi ingen Lyst havde at boe i Svendborg, men jeg fandt det det ikke efter Ønske. Da det nu rygtedes iblandt mine Venne og Familie, at jeg var kommen hiem, men igien agtede mig til Danmark, kom dette ovenmeldte Fruentimmer og beklagede sig for mig, at hun formedelst at have født et Barn uden for Ægteskab, var kommen i saadan Foragt, at hun ikke kunne begaae sig enten ved Familie eller andre, hvilket og saaledes i mit Fødeland forholder sig) og bad mig indstændig, at jeg af christelig Medlidenhed vilde tage hende med til Dannemark, og forhielpe hende til en Tieneste, dette forestilte jeg hende neppe vilde lade sig giøre, og at hun ikke kunde vente der at faae en Tieneste for Sprogets Skyld, da kun faa tog en tydsk Pige som de ikke forstod, og ikke forstod dem; dog blev hun indstændig ved at bede, jeg vilde tage hende under min Ledsagning og hirive hende af Landet, for at ræde hende fra Fortvivlelse, rørt af hendes vemodige Klage, som jeg efter mit Fædrenelands Skikke vidste at være grundet, lod jeg hende følge med til Regensburg; her vilde jeg overtale hende til at blive, men hun undskyldte sig, det var endnu for nær og at hun ikke heller var sikker der for Krigen, endelig fulgte hun mig til Lybeck hvor jeg urost gav hende en liden Tærepenge af 24 Rdlr. med Formanning saasnart mueligt at høre sig om en Tieneste, og kunde jeg ophøre en for hende i Svendborg vilde jeg skrive efter hende, da jeg ikke selv behøvede hende; jeg skrev hende ogsaa til, at ingen var at bekomme, hvorpaa hun reiste derfra til Brunsvig, hvor hun er bleven bekiendt med den ommeldte Jøde fra Svendborg, der for at hævne sig paa mig for det imellem os værende Fiendskab, ventelig ogsaa har instrueret hende, i Vente at faae mig til at kiøbe mig fra hende for at dæmpe dette Rygte. De Documenter hun fremviste til at bestyrke sit Udsigende, ere saavel af den høye Magistrat her i Byen, som af de herværende 2de Katholske Præster ved Undersøgelsen befunden og erklæret for falsk, og har jeg nu begiert hende arresteret til Sagens nærmere Undersøgelse. At jeg nogensteds paa min Reise har givet mig andet end mit rette Navn skal ingen overbevise mig, og den som har sagt det, erklærer jeg for en Skielm, og ligesaa den der har sagt at jeg havde faaet 600 Gylden af Pigen, hvilket hun og i Forhøret har fragaaet, og veed enhver som i mange Aar har kjendt mig, at denne Summa af mig har været alt for ringe agtet dertil at jeg paa saa skielmsk en Maade skulde tilvende mig dem. Udfaldet af denne Sag skal nærmere blive Publitum bekiendtgjort til Skiændsel for de Nedrige de har spillet mig denne Cabale. Fridericia den 3die Decbr. J. J. Morits.