Aalborg Stiftstidende, 1836-03-07
J et Tillægsblad til Nr. 29 af den Hempelske Avis beklager Hr. C. H. Hansen til Marialyst sig over, at han endnu ikke har kunnet faae de under 11te Jan. d. A. ved Landsoverretten i Kjøbenhavn i Tingsvidne=Sagerne imedem ham og i Capt., Veimester Recke afsagte Domme (hvorved Underrettens Kiendelse aldeles blev underkjendt og Recke dømt at betale i Salair til Hansens Sagfører for Overretten 2 Rbd.) udleverede, skjøndt han nødvendig maa have dem til Afbenyttelse under de nu tilstedte Tingsvidner. Dommener ere nemlig sendte fra Amtet til Fogden i Odense, for at inddrive de 24 Rbd. hos Recke, med Amtets udtrykkeliges, Ordre til, ikke, forinden Pengene ere erholdte, at sende Dommene tilbage. Men Recke har 8 Ugers Frist med Betalingen; efter den Tid skal Fogden udpante; derefter skal Godset staae til Løsning lovbefalet Tid, og endelig skal det averteres til Auction og sælges, naar Pengene saaledes ere komne i Kasse, skulle Dommene, tilligemed Pengene, indsendes til Amtet; men naar dette er skeet, blive Dommene sandsynlig viis af Recke indankede for Høiesteret. Efter denne Beretning (som Hansen, der flere Gange var bleven affærdige paa Amtscontoiret med den Besked, at man forgiæves havde ventet Dommene tilbagesendte, omsider modtog paa Fogdens Contoir), siger han, kan der saaledes hengaae et Aarstid, jo vel endog halvandet, foruden det Aar der allerede er hengaaet inden jeg kan komme videre end jeg var, da Recke paabe: gyndte Sagen imod mig. Ved saadanne Manoeuvrer søger Embedsaristocratiet at dække sig, og ved Udhaling og Udsugning at afskrække Enhver fra at paaklage Uordener i offentlige Bestyrelsesgrene, og sandelig, jeg maa fraraade Enhver Sligt, thi hvad jeg har lidt, deels af billig Harme over den lumpe Maade, man er gaaet frem paa imod mig, deels ved den Uro der har hersket i mit Sind, der har gjort mig uskikket til tilbørligen at varetage mine mange Sysler, der har medfør saameget desto større Tab for mig, som har havt omtr. 100 Menneskeer daglig i mit Brod, ved mine forskjellige Bedrifter, kan kun den forestille sig, der har været i en slig Stilling. Jørgen Peter Frydendahl betraadte meget tidligKunstnerbanen, men, skjøndt af Naturen begavet med et skjønt Udvortes og velklingende saavel Tale, som Syngestemme, blev hans første Fremtrædelse (i Elskerfaget) aldeles ikke kronet med Held. Utilfreds med sin Stilling, forlod han derpaa igjen Theatret og reiste, som Privatsecretair, med den til Portugal udnævnte Gesandt, Grev v. Warnstedt; dog blev han ikke længe i denne Stilling: thi Synet af fremmede Skuepladse vakte først hans slumrende Talent. Han vendte tilbage til Fædrelandet og betraadte atter Scenen; fik flere Syngepartier og traadte nu lidt efter lidt over i et andet Fag, i ældre Mænds og Fædres Roller. Men det var dengang saare vanskeligt for en rigre Skuespiller at udmærke sig blandt saadanne Kunstnere af første Rang, som Rosing, Schwarz, Knudsen, Preis, ler, Gielstrup, Lindgreen, Saaby o. fl.; dog, da Frydendahl omsider traadte over i sit rette Fag, det comiske riste han snart i høist forskjellige Roller af denne Art sit Mesterskab. Med uudtømmeligt Lune, med genial Evne og sjelden Fiinhed vidste han at individualisere og skabe mangt et Caracteerbillede, som længe med Glæde vil mindes.