Berlingske Tidende, 1800-02-07
London, den 17de og 21de Januar. Den franske Regiering har paa nye sendt en Coureer til Tover, hvorfra Toldinspekteurens Secretair, Stow, den 18 har overbragt til Lord Grenville en nye Note fra den franske Minister for de udenlandske Sager Borger Talleyrand. Den franske Minister giør ingen bestemte Fredsforslag; men beskiæftiger sig blot med at vise, at Engeland ingen Ret har tilat blande sig, ligesaalidet i de nyere Statsforandringer, som Frankrigs Regieringsform; og at derfor ingen Aarsag var forHaanden, hvorfor ikke engelske og franske Ministre kunde infinde sig i en fransk Søehavn, i Dunkirchen eller en anden. for at underhandle. Han paastaaer, at Engeland har i denne Krig gjort det første Angreb, og naar det drev paa at indsætte igien en Konge af den bourbonske Linie, havde Frankrig ligesaa megen Ret til at giøre den demokratiske Forfatnings Jndførelse i Engeland til en Aarsag, uden hvilken ingen Fred kunde indgaaes. Han tilstaaer, at Frankrig undertiden har givet andre Stater Aarsage til Bekymring og Besværinger; men at det var at tilskrive dem selv saasom de havde understøttet Jnsurgenterne og nogle havde sammenbundet sig til at kuldkaste de Franskes Friehed og paatvinge dem igien den gamle Regeringsform. Han bekiender, at det var umueligt før den 10de Novbr. at slutte en sikker Fred; men at man nu kunde forlade sig paa det franske Gouvernement. Det øvrige bestaaer af Reflexioner over Krigens og Fredens Jndflydelse paa Menneskeheden. - Følgende er Lord Grenvilles Svar paa ovenmeldte Note: Min Herre! Den af Ministeren for de udenlandske Sager i Frankrig oversendte officielle Note, hvilken undertegnede har bekommet, er bleven forelagt Kongen. - Hs. Majestæt kan ikke undlade at see med Bedrøvelse, at de nærværende Frankrigs Behærskere forsøge i denne Note at systematisk retfærdiggiøre Frankrigs uforskyldte Angreb, hvilke have været den eneste Aarsag og Oprindelse til Krigen, og at de til den Endebruge de samme falske Paaskud, med hvilke man fra Begyndelsen af har gjort sig Umage for at skiule disse Angreb. Hs. Majestæt vil ikke giendrive Ting, hvis Usandhed nu er almindelig bekiendt Ting som i det mindste i alt det, der angaaer Hs. Majestæts Opførsel, ikke allene ere blottede for alle Grunde, men endog tilstrækkelig igiendrevne ved Tildragelsers Klarhed, og ved det til sin Tid givne Vidnesbyrd af det franske Gouvernement selv. - Hvad Notens Gienstand angaaer, saa maae Hs. Majestæt reserere sig til det Svar, som efter Hs. Majestæts befaling allerede er bleven oversendt. - Hs. Majestæt har uden Tilbageholdenhed erklæret sig angaaende de Hindringer, som efter Hans Mening for nærværende Øieblik ingen Fordeling lade haabe af en Underhandle, da Bevæggrundene, til at begynde Underhandlinger, paa hvilke man i den officielle Note fra Frankrig støtter sig, ere personlige Dispositioner, som man anfører for Fredens og Tractaternes tilkommende Jagttagelse, og den Magt, som giør disse Dispositioners Virkninger sikre, forudsat, at disse Dispositioner virkelig ere for Haanden, og at det nye etablette System, efter en saa hastig Følge af Revolutioner, besidder Fasthed. Alle disse Ting kunne kun oplyses ved et Beviis, som Hs. Majestæt har erklæret at underkaste samme, nemlig, Resultatet af Erfaring og virkelige Tildragelsers Evidence, Hs. Majestæt har med en Aabenhiertighed og Oprigtighed, som Hans Forlængsel efter Fredens Oprettelse nødvendig fordrede, bekiendtgjort Frankrige det sikkerste og hurtigste Middel til at opnaae denne store Gienstand, men Han har i lige saa formelige Udtryk og med samme Oprigtighed erklæret, at Han ikke havde i Sinde at foreskrive en fremmed Nation dens Regieringsform; at Han blot beskjæftigede sig med sine egne Staters og Europas Sikkerhed, og at Han bestandig, naar denne væsentlige Gienstand synes tilstrækkelig at kunne blive dem garanterte, paa hvilken Maade det end maatte være, skulde umage sig med at aftale med sine Allierte Midlerne til samtlig og uden Opsættelse at handle om den almindelige Roligheds Gienoprettelse. Hs. Majestæt bliver fast ved disse Erklæringer, og blot paa saadanne etablerte Grunde kan hans Omsorg, for sine Undersaatters Sikkerhed tillade ham at give Slip paa et eftertrykkeligt Forsvars System, som hans Riger under det guddommelige Forsyns Beskyttelse have at takke for det Vels Vedligeholdelse, som de nyde. Downingstreet den 20de Jan. 1800. Grenville. Henimod 9000 Mand engelske Tropper skalle blive sendte Chouanerne til Hielp - Den 15de Januar blev i Jrland Parlementet aabnet af Vice=Kongen med den sædvanlige Tale Dagen derpaa blev debatteret over Unionen. Omendskiønt Vice-Kongens Tale fra Tronen ikke indeholdte noget om Ugionen foreslog dog Hr. Parten, at en Tilsætning skulde blive indrykket i den sædvanlige Takadresse, og en afgiørende Mistilligelse af Unionen fra det irlandske Underhuses Side erklæret, efter som den kunde blive ligesaa skadelig for det brittiske Rige, som for Jrland. Hr Grattan, den irlandske For, kaldte den brittiske Minister en Forræder, som vild sætte en saa an Sag igiennem, hvorved Jrland blev skilt ve sin Frihed og Uafhængenhed, som i Aaret 1782 saa høitidelig var stadfæstet. Han maatte formedelst sin Svaghed tale siddende og sluttede med disse Ord: Mine Dage ere maaske endnu kun saa, maaske er denne den sidste Stemme, som jeg giver; - men den skal være for mit Fædrenelands Opholdelse og Redning, og mit sidste Aandedræt vil jeg udgive paa det samme Alter, paa hvilket den irlandske Uafhængenhed skal blive opofret. - Denne Tilsætning blev forkastet med 138 mod 96 Stemmer. Catholikerne have i Dublin holdt en Forsamling, og erklæret sig eenstemmigen mod Unionen.