Berlingske Tidende, 1836-03-03
Slutning af Sagen angaaende Provst Birchs Andragende om den nye Matriculs Jndførelse. (See denne Tidende No. 8283.) Jmidlertid synes det dog at være gavnligt, at det i Anordningen om den nye Matriculs Anvendelse udtrykkeligen blev sagt og ved Exempler gjort ret tydeligt, at den nye Matricul ingenlunde bør forandre de privatretlige Forhold, men at disse, efter deres nuværende Størrelse, uforandrede bør vedblive hvorimod det tillige bør siges, at det i Fremtiden ikke meere retteligen kan skee, at tage den gamle Maalestok til Regel ved de Contracter, som ville blive afsluttede, efterat den nye Matricul er bekjendtgjort, forsaavidt de nye Accorder ikke ere at betragte som byggede paa de i ældre Accorder fastsatte Bestemmelser; da det i alle andre Tilfælde bør gjøres til Pligt for Enhver at lægge den nye rigtigere Maalestok til Grund for alle Accorder, som efter dens Bekjendtgjørelse skulle afsluttes, paa samme Maade som dette befales, naar ny Vægt eller Maal indføres i et Land. Med Hensyn hertil have vi dog troet at burde bemærke, at det forekom os billigt, at de Rettigheder, som for Tiden ere tilstaaede Sædegaarde, Stamhuse, Baronier og Grevskaber, ei maatte blive forandrede, naar de samme tilliggende Jorder ved den nye Matriculs Jndførelse skulde faae et mindre Hartkorn; men at det derimod udtrykkeligen burde fastsættes, at Sædegaardenes Ret til at sælge en Deel af det samme underliggende Bøndergods, fremdeles skulde ansees bestemt efter den gamle Matricul. Naar Jorderne i Danmark hidtil aldrig havde været ansatte til Skatters Svarelse, og nu første Gang skulde ansættes dertil, og Spørgsmaalet var, om disse Skatter skulde svares efter en Maalestok, som var forfattet for 150 Aar siden, og som beviisligen i høi Grad er urigtig, eller efter en Maalestok, som i den senere Tid er forfattet efter de Regler, som vor Tids større Kundskab til Jordbonitering foreskriver, da vilde vel Jngen være tvivlraadig, hvilken Maalestok man skulde vælge. Men da Jorderne i Danmark allerede længe have svaret Skatter efter en bekjendt Maalestok, saa har man ikke uden Grund anført Meget imod at forandre Maalestokken, og har desuden opkastet mange Tvivl om Rigtigheden af den nye Maalestok. At indlade os i disse sidste, ligger uden Tvivl ganske udenfor Formaalet af denne Betænkning. Ere Reglerne og Grundsætningerne, hvorefter den nye Matricul er beregnet, rigtige, og vare de Mænd af en anerkjendt Redelighed og Dygtighed, til hvilke Hans Majestæt havde betroet Controllen med og Undersøgelsen af Taxationens Rigtighed, saa maae vi antage, at Udførelsen er fuldført efter de givne Regler, og kunne, uagtet vi forudsætte, at dette, som ethvert menneskeligt Arbeide vil have sine Ufuldkommenheder, især med Hensyn til de saa vanskelige Boniteringer, dog her i Roeskilde paa ingen Maade tillade os at fælde en Dom over Taxationens og Beregningernes Rigtighed, da det vilde være nødvendigt at foretage Localundersøgelser, og at kjende de enkelte for Jorderne antagne Taxationer, for at kunne bedømme den nye Matricul; thi at dømme i Almindelighed efter det beregnede Hartkorn over Rigtigheden, af de foretagne Ansættelser, selv over de os nærmere bekjendte Egne, maae vi ansee forat være altfor vilkaarligt, til at vi kunde tillægge en saadan Dom mindste Vægt eller Værdi. Dog antage 6 Medlemmer af Committeen, at de Forandringer i Hartkornet, som ere anførte for de dem bekjendte Egne, ere stemmende med deres Formening om Jordernes Beskaffenhed, men Alle referere sig i denne Henseende til den Overbeviisning, som vi formene, at det høikongelige Rentekammer bør have om Taxationens Paalidelighed. For imidlertid at forebygge, at Jngen maatte have Grund til at beklage sig over at være forurettet ved den nye Matricul, tillade vi os at proponere, at Matriculen snarest muligt og i alle Tilfælde 1 Aar inden den skal indføres maatte blive trykt, og at det maatte staae enhver Jordbruger frit, som ønsker det, at begjære inden 6 Maaneder, efterat den nye Matricul er bleven publiceret, at den med Hensyn til hans Jorder maatte blive underkastet en ny Revision, naar han deponerer hos det høikongelige Rentekammer et Beløb, som i Forhold til Arbeidets Størrelse burde fastsættes af bemeldte Collegium, til dermed at udføre denne Revision. Resultatet af denne Revision, som det høikongelige Rentekammer herefter burde lade udføre af paalidelige Mænd, skulde derefter være Reglen for de Jorder, hvis Taxation eller Opmaaling, eller begge Deele forenede, var bleven begjært revideret. Skulde ved denne Revision en Nedsættelse af Hartkornet finde Sted, saa formene vi, at dette ved det additionelle Hartkorn fuldkomment vil være dækket. J dette Tilfælde formene vi, at Vedkommende bør have sit Depositum tilbagebetalt uden Afkortning, hvorimod alle Omkostninger blive at fradrage, naar Undersøgelsen viser, at Hartkornet ei kan nedsættes, Vi have anseet det for vor Pligt, især at undersøge alle de Grunde, som tale for og imod den nye Matriculs Anvendelse, og at motivere Maaden, hvorledes den skulde komme til Anvendelse, efter Retfærdighedens og Billighedens Regler. Den Grundsætning, som vor Lovgivning stedse har udtalt med Hensyn til den nye Matricul, at ikke alene de Skatter, som hvilede paa Jorderne førend Fregn. 1ste October 1802 emanerede, men ogsaa endeel af de Skatter, som senere bleve paalagte Jorderne, stedse skulde svares efter det gamle Hartkorn, synes fuldkommen at fortjene Anbefaling, da det ikke alene stedse er mindre føleligt at bære en Byrde for den, som er bleven vant dertil, end den samme Byrde vilde være for den, som ikke er bleven vant til at bære den, og det desuden maa antages, at Landets Jorder i Almindelighed ere kjøbte eller i et Skifte modtagne for en vis Værdi, og at man, ved at bestemme denne Værdi, har taget Hensyn til de Byrder, som hvile paa Jorden, og at der altsaa ikke ligger nogen Uretfærdighed deri, naar den Mand, som har modtaget Jorder med høie derpaa hvilende Byrder til en Priis, som var beregnet efter disse Byrder, fremdeles beholder disse Byrder, hvorimod det vilde være haardt og synes uretfærdig at lægge paa den Mand, hvis Eiendom ikkun bærer faa offentlige Byrder, men som med Hensyn dertil har betalt en høiere Priis for denne Eiendom, en større Byrde, da han dog har kjøbt Eiendommen under den Forudsætning, at den ikkun skulde bære de mindre Byrder. Denne Betragtning synes paa en afgjørende Maade at tale for den Formenings Rigtighed, som ligger til Grund for de Bestemmelser, vor Lovgivning har udtalt om Anvendelsen af den nye Matricul, og maae upaatvivleligen overholdes, da Enhver ifølge det kongelige Tilsagn siden 1802 har maattet ansee det for aldeles vist, at denne Bestemmelse vil blive Reglen ved den nye Matriculs Jndførelse. Derimod kan man ei heller nægte, at det for en Stat, hvis Grundeiendomme ere beskattede saa høit, som det i Danmark er Tilfældet, er af megen Vigtighed, at Byrderne fordeles saa lige som muligt, da Landets Beboere bedre ville kunne bære Byrden, naar Skatterne ere fordeelte i samme Forhold som Evnerne til at bære dem, end naar Fordelingen af Byrden er saa ulige, at den Ene i Forhold til hans Evne bærer meget faa, medens den Anden bærer meget svære Skatter. Denne Betragtning er imidlertid med Hensyn til de ældre Skatter, som hvilede paa Jorderne, inden den nye Matricul blev forfærdiget, ei altid rigtig, da det gjerne kan være, at den, som bærer mindre offentlige Byrder, bærer desto flere private Byrder, og ved Renterne af de paahvilende Prioriteter, hindres fra at kunne bære den Deel af de offentlige Byrder, som ved en fuldkommen lige Fordeling af disse Byrder vilde tilfalde ham. Anderledes forholder det sig derimod med nye Byrder, som først skulle paalægges. Med Hensyn til disse kunde man vel paastaae, at Jngen i Staten kunde erhverve Hævd eller Ret til at deeltage mindre i disse nye Byrder end Andre, og at Staten, paa ingen Maade kan tage Hensyn til de private Byrder, som trykke dens Borgere, men at den ikkun bør paasee, at de offentlige Byrder fordeles lige imellem disse. Denne Liighed opnaaes ved den nye Matricul, forsaavidt at Jordernes indre Bonitet kommer til at staae i et rigtigt Forhold til Skattens Størrelse. Vel vil enhver Forandring i Maalestokken for Skattebyrden stedse mishage, og denne Misfornøielse vil stedse fremtræde med tilsyneladende Grunde, af hvilke vi bør anføre de vigtigste; men en saadan Misfornøielse, som ikke er bygget paa virkeligt overbevisende Grunde, bør ikke have Jndflydelse paa de Bestemmelser, som en Regjering maa tage ved Bestyrelsen af Statens Anliggender" Man indvender saaledes, at ved at indføre. en rigtigere Matricul beskattes Fliden af de foretagne Forbedringer. Dette vil være Tilfældet, naar man ideligen f. Ex. hvert 10de eller 20de Aar forandrede Matriculen; men naar det skeer efter 150 Aars Forløb, er denne Beskyldning ikke grundet; thi de Forbedringer, som ere skeete, kunne for det Meste ei tilregnes Jordernes nærværende Eiere; de ere maaskee blot en Følge af Naturens Virkning, men ere de end en Følge af menneskelig Flid, da maae de i de fleste Tilfælde snarere tilregnes en forhen levende, og ikke den nu levende Eier af Jorderne, ligesom ogsaa det foretagne Arbeide kan have bestaaet i Skoves Udrydning, i hvilket Tilfælde det vel var fordeelagtigt nok og ikke trængte til Belonning. Men, hvis vi end antage, at Jorderne just i de sidste Aar, førend Matriculen blev sat, have modtaget Forbedringer, saa taber dog Eieren ingenlunde alle gavnlige Frugter af hans Flid, og man kan da ikkun antage, at han ikke høster den fulde Fordeel af hans Flid, men at den ved hans Flid opnaaede Fordeel er bleven formindsket med nogle Procenter ved den nye Taration, hvilken Formindskelse i de beregnede Fordeele dog i Forhold til den Fordeel, som hele Forbedringen tilveiebragte, kun kan ansees for ringe. Slige Formindskelser af den Fordeel, som et Arbeide skulde bringe, er ethvert Arbeide, enhver Speculation underkastet, og denne Omstændighed kan ei ansees for en saa vigtig Grund, at Staten derpaa kunde tage Hensyn ved en ny Matriculs Jndførelse; thi Jngen vil lade sig afholde fra at foretage Jordforbedringer ved den Tanke, at disse Forbedringer om 150 Aar kunde foraarsage, at hans Jorder vilde blive ansatte til høiere Skatter. Desuden maa Enhver i Landet, som erhverver sig større Formue, dog ansees forpligtet til at svare større Bidrag til Statens Fornødenheder, uagtet den Formue, han besidder, er frembragt ved hans Flid og hans fornuftige Speculationer. Man anfører endvidere, at Regjeringen dog igjen har forladt det 1802 begyndte nye Skattesystem for de paa Jorderne hvilende directe Skatter, og 1818 er gaaet tilbage til den gamle Matricul, som siden den Tid er lagt til Grund for Skatternes Paaligning. Men en nøiere Eftertanke viser, at dette ikkun vidner om, at man fandt den Maalestok, som var lagt til Grund ved Skatten efter Fregn. 1ste October 1802, endnu slettere end den gamle Matricul, som dog 1802 befandtes at være en saa upassende Maalestok, at man søgte at finde en bedre Maalestok. Man anvendte nu 1802 i en Hast en ny Maalestok, men faldt paa en Udvei, som netop, fordi man var altfor hastig med at vælge den og ved strax at bringe den til Udførelse, maatte blive urigtig. J Særdeleshed var den i Fregns § 2 fastsatte Regel for Tarationerne af Hovedgaardsjorderne aldeles utilstrækkelig, for at kunne gjøre den nødvendige Forskjel imellem de bedre og de slettere Jorder, da Taratorerne ikkun kunde gaae fra 50 til 100 Rdlr. pr. Td. Land. Det er desuden nu bagefter let at indsee, at de forskjellige Commissioner, til hvilke Ansættelsen af Jorderne 1802 og 1803 var overdragen, hver i sin Kreds maatte følge en egen Maalestok, da de ei havde en fælles Maalestok, og at Ansættelsen af den ene Commission derfor ikke kunde komme til at staae i et rigtigt Forhold til Ansættelsen af de andre Commissioner. Desuden havde man ikke allevegne Mænd, som virkeligen vare duelige dertil, og brugte derfor de Subjecter, som vare at faae. Men isærdeleshed maa det bemærkes, at Ansættelsen af Moserne og Hedeegnene i Jylland var falden saa uheldig ud, at det var aldeles umuligt, at Skatterne efter samme kunde blive betalte, og at det derfor med Hensyn til disse Egne var aldeles nødvendigt atter at vælge en anden Maalestok for Skatternes Svarelse. Da man nu ingen anden havde, var man nødt til at vælge det gamle Hartkorn."¬