Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-02-09
Kongen af Persien har en egen Hofdigter, som kaldes "Kongens Poet." Hans Forretning er at besynge i herviske Vers Hans Majestæts Begivenheder i hvert Aar; han er ideligen Kongens Følgeskab, for at sætte Monarkens forskjellige Jdeer i Vers. Desuden ventes af ham, at han skal tilfredsstille den Kongelige Smag ved originale Udarbeidelser over alle de forskjællige Æmner, som Digtekonsten egner sig til. Til Beviis paa den Pludselighed, hvormed saadanne Fordringer gjøres af ham, kan følgende tjene: Da Kongen af Persien første Gang flyttede ind i et Værelse, hvis Side vare ganske bedækkede med Speilglas, begierte Kongen, at Digteren paa Stedet skulde forfatte et Distichon, til Priis for dette Cabinet. Den kongelige Befaling blev efterkommet og Digte nu fremsagde følgende Distichon: Hvi, 9 Sal, er Du end mere berømt end Cæsars og Jomsheeds Pallads, Fordi Kongernes Konge Du paa hver Side os viser. Et Beviis paa persisk Vittighed er følgende Anecdote: I Thebrau regjerede en Broder til den berømte Haje Brahim, hvis Familie paa den Tid beklædte forskjellige af de første Poster i Riget. Hin Minister fortalte, at en Kræmmer kom til hans Broder, for at forestille ham, at han ikke kunde betale det Paalæg, han havde at svare. "J maa betale det, ligesom alle andre, sagde Gouverneuren, eller forlade Staden. "Hvor skal jeg drage hen?" spurgte Manden. Til Shirz eller Cashan." - "Eders Fetter regierer i den ene By og Eders Broder i den anden." - "Gaa til Kongen og beklag Eder for ham - hvis J saa tykkes." - Eders Broder, Hajee, er første Minister. - "Saa gaae til Helved, sagde den opbragte Minister. -"Hajee Merhoom, den andægtige Pillegrim, Eders Fader, er død, svarede Isfahnee. - "Min Ven", sagde Gouverneuren, der brast i Latter, jeg skal betale Eders Paalæg, efterdi J erklærer, at min Familie baade i denne og den næste Verden gjør det umueligt for Jer at komme ud af Eders Forlegenhed. (En lignende Anecdote har man om Kongen af Preussen Frederich den Store. Hans Vogn gik underveis itu, og medens den blev istandsat maatte han opholde sig i Præstegaarden i den nærmeste Landsby. Da Præsten blev Kongen vaer løb han ind i et Værelse, for at iføre sig sin fulde Ornat og puddrede Paryk. Jmidlertid underholdt Præstens Datter Frederich med sit Claverspil. Endeligen traadte Præsten ind i Stuen. "Venter han at blive falig, Hr. Pastor?" spurgte Kongen. "Nei, Deres Majestæt." - "Hvorfor ikke." - Fordi der staaer skrevet, at hvo, som vil i Himlen, maa betale sin Gield. Jeg skylder to hundrede Daler og kan ikke betale dem, ergo kan jeg heller ikke komme i Himlen. Kongen tag, og da Vognen var istandsat, tog kan bort igjen. Paa næste Station skrev han ligende Linier til Landsbypræsten: Paa det Fanden ikke skal tage Ham, sender jeg ham indlagt de 200 Daler.) I Unterhaltungsblatter f. Welt- und Menschenkunde f. A. læses en Gjendrivelse af Napoleons Levnet ved Walter Scott, som begynder saaledes. "En berømt Romanskriver siger til sig selv. Jeg behøver 300,000 Fr. for at ophielpe mine ødelagte Formuesomstændigheder. For at forskaffe mig dem er det nødvendigt at skrive ni Bind. Men det er ikke vanskeligt, naar man allerede har skrevet hundrede. Da det imidlertid er meget sandsynligt, at 5000 Sider skotske Sæders Malerier ikke ville være saa let at fordøie, saa maa jeg denne Gang give Slip derpaa. Bedre er det jeg skriver Historien om en Mand, der næsten har gjort større Opsigt end jeg. Det vil være en let Sag, at skrive dertil en Fortale eller Jndledning paa 1500 indtil 2000 Sider. Som sagt, saa gjort, og det halve civiliserede Europas Presser sukke over Napoleons Levnet. - Forf. fremsætter derpaa sine Ankeposter mod Walter Scott, og kommer endeligen til det Sted i hans Værk, hvor han leverer Engellands Fremfærd mod Danmark i 1807. Paafaldende, siger Forf., er den Lakonismus (Kortfyndighed) hvormed Sir Walter omtaler Kjøbenhavns Bombardement og Flodens Bortførelse. Denne forfærdelige Catastrophe skildres med disse faa Ord: Hele Verden, veed hvad der i Henseende til de nordiske Magter tildrog sig. Den brittiske Regjering sendte, uden at spilde nogen Tid, en talrig Flode til Østersøen, og det blodige Slag paa Kjøbenhavns Rhed rev Danmark løs fra Conføderationen. Vist nok, siger Recensenten, veed hele Verden det. Men hele Verden veed ogsaa, hvad han i ni Bind saa langtrukkent fortæller. Hvorfor er han paa engang bleven saa ordflittig, saa tilbageholden, Vilde det da have faldet ham saa vanskeligt, at retfærdiggjøre en Fremfærd, der er og vil blive uden Mage i Historien, Vist nok er det ikke rosværdigt, at overfalde sin Fiende i den dybeste Fred, tilintetgjøre hans Hovedstad, hans Flaade, hans Arsenal og ødelægge en heel Nation; men med et Talent, som det skottske, havde selv denne politiske Skjændselsgierning faaet et heeltemæssigt Anstrøg. Det kommer jo ikke an paa, at staae lidt høiere eller dybere i den offentlige Agtelse, naar man ved en ny Forfalskning kun kan fortjene nogle flere Guineer. - Hvad Gjendriveren her siger om Scotts Ordkarrighed, i at omtale Slaget d. 2 April 1801 er velgrundet, og det er latterligt naar en Biograph, der har udtværet sit Værk til ni Bind, affærdiger et Søslag, som Nelson selv erklærede for et af de blodigste, han nogensinde har fægtet i, med saa faa Linier; men ligesaa latterligt er det af hans Gjendriver, formodentligen en Franskmand, at han forbytter Slaget paa Kjøbenhavns Rhed, 2den April 1801, med Toget til Sjælland i Aaret 1807. Den, som røber en saadan Ukyndighed i den nyeste Historie, burde ikke opkaste sig til Walter Scotts Dommer, i det mindste ikke behandle ham paa saa haanlig en Maade. Men det ligner ganske vor Tidsalders Kritikastere. At nedrive hvad de ikke forstaae, er deres største Lyst, og at tilkjendegive deres Uvidenhed i den meest uforskammede Tone, deres utrætteligste Stræben. Det Værste er, at Mængden af Læsere lader sig blænde af kaad og opblæst Vankundighed, som saa sjeldent nogen vover at afrive Masken. Dette være sagt uden bestemt Hensyn til Gjendriveren af Scotts Napoleons Levnet, thi i de fleste Ankeposter har han unægteligen Ret, skjøndt hans Gjendrivelse smager lidt mere af literair Misundelse. Scotts Værk, som historisk Arbeide, kan ikke være andet end Fabrikarbeide, thi hvor var det mueligt at faae saa mange Bind færdige i saa kort Tid, naar det ikke skulde være det, men det Gode deri bør heller ikke miskjendes. Strøetanker. (Meddeelt af Sp.) Agte det Hellige, søge og erkiende det Sande, føle det Skjønne, der, bestaaer hvor og i hvilket Fag han fremtræder.