Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-19
J Fortegnelsen over de Konstværker, som i Aar ere udstillede ved det Kongelige Konstacademie, findes No. 157 til 162, begge incl., anmeldte at være af Hr. S., og under ethvert af disse Arbeider saaledes anført: des par B. Schlick, Copenh. 1823, med Undtagelse af Tegningen til et Theater. Disse Stykker ere af Konstneren udgivne for Arbeider af ham selv. Vel findes i Fortegnelsen over Udstillingen anført, at Stykkerne 160, 61 og 62 ere efter Percier og Fontaine; men da der, som sagt, under ethvert af Stykkerne udtrykkeligen staaer des par S., og paa den modsatte Side Coph. 1823, saa kan man af det Ord efter P. og Font, ikkun uddrage den Slutning: at Konstneren virkeligen har tegnet dem efter det Værk, som man har over hine Mesteres Arbeider, og ikke, som virkeligen er Tilfældet, blot illumineret disse raderede Blade. Dette kunde og burde man saa meget mindre tvivle om, da den Færdighed at illuminere ikkun kan ansees som et Arbeide for en Dillettant og ikke kan qvalificere sig til Benævnelse af et Konstværk eller fortjene Plads ved den offentlige Udstilling. Rigtignok har Hr. S. anført paa den Seddel, som findes hensat ved disse 3 No., at de ere illuminerede paa svage kobberstukne Linier, men saavidt det er Anmeld, bekjendt, er denne Seddel først af Hr. S. der blevet hensat, efter at Vedkommende havde gjort ham opmærksom paa Nødvendigheden, af dette, og saaledes paa en vis Maade foranlediget denne Tilstaaelse. Jøvrigt begriber Anmeld. ikke, som sagt, hvorledes man af Udtrykket, som findes i Fortegnelsen, efter Percier og Font. kan udtyde, at disse Arbeider ere udførte "paa svage liniestukne Aftryk, hvilket Hr. S. i sit Forsvar i Dagen No. 83 søger at godtgjøre. Hvad skal da dette efter egentligen sigte til, Til Kobberstikningen eller Jllumineringen, Stukken efter P. og Font. kunne Stykkerne ikke være; thi Hr. S. siger jo selv at de ere over tegnede; illuminerede efter samme kunne de heller ikke være; thi det vilde jo i sig selv være en alt for ringe Fortjeneste. Hvo kan altsaa komme her paa Spor efter dette Efters" rigtige Mening: Jeg gad nok vidst om Hr. S. har sagt til alle dem, til hvem han viste disse Tegninger, at de ikke ere andet end illuminerede radderede Blade af Perc. og Tonts. Værk Med Rette siger Hr. S. i sit Forsvar: " Kienderes Øine kunde det vel ikke være mueligt herover at skuffe sig; thi Erfaringen har jo bekræftet denne Sandhed; men Mængden af dem, der have seet dette Nürnberg-Stads, ere sikkert ikke Kiendere og have maaskee aldrig seet hiint Værk, hvor let kunde disse ikke falde paa at troe, at Æren for dette Arbeide ikke tilkom P. og Font. Jeg gjentager hvad jeg forhen har anført, at jeg bedømmer Hr. S. efter hvad jeg har for Øie, og lader hans øvrige Talenter og Fortjenester være uberørte; kun kan han ikke fortænke mig i, at hans Fremgangsmaade i denne Sag maa gjøre mig og Enhver, der ikke staaer ham nærmere og kjender noget andet af hans Værker end dem, han har udstillet, utilbøielig til at fæste Lid til alle de Fortjenester, som han skal have erhvervet sig paa sine Reiser, og som med saa udmærket Berømmelse ere blevne offentligen omtalte, længe førend man her ved hans Arbeider selv havde Leilighed til at overbevise sig om, at ogsaa her Værket priser Mesteren, ja denne Utilbøielighed vilde overgaae til Mistillid, dersom man ikke maatte antage at store Potentater, ei havde søgt saa meget Hr. S's. Konstnertalent, og saa fyrsteligen belønnet det, med mindre han i Gierning havde gjort sig en saa sielden Lykke værdig. Hr. S. siger endvidere i sit Forsvar, at den Opgave, han satte sig, ved disse Arbeider, var ved med yderste Flid at overtegne hine Originaler; at fremstille et vanskeligt Heelt, ogsaa i Afbildningen, i den Harmonie, som netop blev beundret ved hine Konstneres originale Arbeider.