Viborger Samler, 1846-12-14
Nyeste Postefterretninger. Storbritannien og Jrland. Morn. Chron, af 1ste Decbr. giver et Slags sidste Erklæring i sin Strid med Journal des Debats om Krakaueranliggendet. Som bekiendt, havde den engelske Whigjournal flere Gange paastaaet det franske Cabinets Medvirkning, eller i det mindste det franske Cabinets Medvidenhed i dette Anliggende, og ligesaa bekiendt er det, at den franske Journal paa det bestemteste har udtalt sig mod Whigjournalens Anskuelser. Men Mistilliden og den giensidige Forbittrelse synes at være saa stor, at de franske Forsikkringer kun have fundet saa liden Tiltro, at Whigjournalen finder sig foranlediget til følgende Erklæring: "Vi ville ikke forlænge Striden med Journ. des Deb. om det franske Hofs (ikke det franske Cabinets) Medvidenhed i Krakaueranliggendet. Journ, des D. er vred paa os; men den gjendriver ikke vor Paastand. Den franske Journal maa imidlertid tilgive os, naar vi, med al Agtelse for den, ikke tillægge dens bemærkninger nogen stor Vigtighed. Vor Grund er følgende: Under Borgerkrigen i Spanien var det bekjendt, at Qvadrupelalliancens Bestemmelser ikke bleve overholdte, men endog ligefrem krænkede af de franske Auctoriteter ved den spanske Grændse. Vi beklagede os ofte derover, og samme franske Journal svarede os dengang næsten med de selvsamme Ord, som den nu afbenytter. Nu velan; Enhver erindrer endnu Thiers's mærkelige Erklæring i de Deputeredes Kammer: "at han, endskjøndt Minister og ivrig arbeidende paa at opfylde Qvadrupelalliancen, dog ikke var istand til at gjøre sin Politik virksom. Kongen gjorde Alt. Der gives i Frankerig stedse to Udenrigsministre; den ene, der er iført Embedsdragten, boer i Capucinergaden, den anden boer i Tuilerierne. Saa længe nu Guizot eller Thiers eller Mole eller en anden Diplomat indskrænket sig til at udføre Kongens Villie, kan han vedblive at være Minister; men han stille sig imod Kongens Planer, og Hensigter, og han er ikke længere Minister, Vi føle det Upassende i at blande Souverainens Navn med Ledelsen af Anliggenderne i en constitutionel Stat; men i det nærværende Tilfælde kan det ikke undgaaes. Frankerigs udenrigske Politik er nu aldeles personlig, og man kan ikke omtale den uden at gaae tilbage til dens Kilde. Dette er Grunden, hvorfor vi beskylde hiin Politik for Doppelsidighed, og naar Journ. d. D. ikke vil indrømme dette, saa vide vi, at der i Frankerig gives et stort Antal dygtige og indflydelsesrige Mænd, der stemme overeens med os. Vor Collega udtaler hvad der siges til den, og troer dermed udentvivl at tale Sandhed. Dette var ogsaa Tilfældet i Aarene 1837 og 1838, og dog vilde den vel ikke kunne paastaae, at den dengang havde Ret og vi Uret. J Krakaueranliggendet turde det Samme være Tilfældet. Vel kan det vanskelig bevises; men naar man engang fremkalder Discussionen, saa ville vi tilveiebringe saa tilstrækkelige Facta, at vi derved ville see os istand til at overbevise enhver mindre fordomsfuld Mand, end den, der yttrer sig i Journ. des Deb. og Galinanis Messenger. Vi havde ønsket at kunne være istand til at stille imod foranstaaende, som det synes, vægtige Beskyldninger, et mere fyldestgiørende Svar end det, Journal des Debats meddeler i sin Artikel af 3die Decbr. Journalen indskrænker sig nemlig til at stemple Morn. Chronicles Beskyldning, at velte paa Kong Ludvig Philips ærværdige og bedagede Hoved Medvidenhed angaaende Krakaus Tilintetgjørelse, som en hadsk Tactik og en med Fare forbunden, henkastet Yttring, og venter af sin Collega Constitutionnel, Thiers's Organ, at den vil udtale sig angaaende de ukloge Ord, som i Aaret 1837 slap Thiers ud af Munden. Det synes, som om Jorn, des Deb. vil opstille en Snare for Thiers, dersom denne Elev af Talleyrand indlader sig i den imellem Morn. Chron- og Debats svævende Strid. J Constitutionnel af 4de Decbr., vitrer Thiers sig om den af Journ. des Debats anførte Bebreidelse: nu at præke om den engelske Alliance og dog kort iforveien at have angrebet denne Alliance; begge Deele kun for at bringe Regjeringen i Forlegenhed. Meningen af Thiers's Artikel er, at Thiers, naar han som Minister har staaet paa en spændt Fod eller endog har brudt med England, stedse har havt Grund dertil, og at altsaa den af ham hyldede Politik i Aaret 1840 har været baade nødvendig og nyttig, medens Guizot ved Occupationen af Marquesasserne og Otahaiti- og ved Hertugen af Montpensters Ægteskab har til ingen Nytte tirret England. - La Presse beklager, at de tvende store Partiorganer Journ, des Debat og Constitutionel – paa en saa jammerlig Maade have beilet om Englands Venskab; jo høfligere de franske Partiorganer vare, desto gemenere og pøbelagtigere blev stedse den engelske Presses Sprog. England, vedbliver denne Journal, kan ikke taale, at man firer for det; det gaaer stedse videre i sin utaalelige Anmasselse; men det viger tilbage for en afgjørende Beslutning; dette var Tilfældet, da Kamrene med Diærvhed udtalte sig imod Gjennemsøgelsesretten; dette er nu ogsaa Tilfældet, da det franske Cabinet viser Behjertethed. Derimod har det strax med Uforskammenhed besvaret den første Jndbydelse til en fælleds Protest i Krakaueranliggendet.