Aarhuus Stifts-Tidende, 1833-10-01
Saasnart Cancelliet af de offentlige Tidender havde erfaret, at et Antal af ikke mindre end 77 Eiendom me i Nibe vare udlagte og berammede til Salg ved offentlig Auction for resterende Skatter og Afgifter, tilskrev bemeldte Collegium under 47 August sidstleden Amtmanden over Aalborg Amt for at erholde Underretning om de paa enhver af bemeldte Eiendonne hvilende Skatter og Afgifter, samt om Grunden til at en saa stor Mængde Eiendomme i samme Bye paa een gang søgtes realiserede, hvilket fandtes at maatte nedsætte deres Værdie. Omtrent paa samme Tid havde Hans Majestæt Kongen, ved et umiddelbart Rescript befalet lignende Oplysning tilveiebragt. Ogsaa havde det Kongelige Rentekammer af Amtmanden forlangt sig oplyst om Sagens Sammenhæng. Af de i Følge deraf indsendte Fortegnelser over samtlige Restantere og de Afgifter, hvormed enhver af disse staae tilbage, erfaredes det, at Beløbet for samtlige 77 Eiendomme udgjorde 1031 Rbd. 19 s. For de fleste af Restanterne vare Summerne meget smaae, for flere under 2 Rbd., for en Enkelt endog under 1 Rbd. Byfogden havde modtaget Erindringer fra vedkommende Autoriteter om at inddrage de tilbagestaaende Afgifter, og da han paa Grund af den Fattigdom, som Fiskeriets Standsning i de senere Aar har foraarsaget, ansaae Realisation fornøden, fandt han det rettest, at Alle deelte lige Skjæbne, hvorved en Deel Omkostninger vilde spares, ligesom han antog, at Eiendommene ikke vilde kunne sælges fordeelagtigere ved at sælges efterhaanden. Jøvrigt bemærkede han, at Udlæggene skeete i Ydernes faste Eiendomme deels fordi de intet undværligt Ud- eller Jndboe besad, deels fordi Restanterne havde foretrukket at Udlæg skeete i deres faste Eiendomme. Men det blev ikke oplyst, i hvilke Tilfælde en Udpantnings=Forretning i Løsøre først var bleven foretaget, og det derved fundet at Afgifterne ei ved dette Middel kunde inddrives. Den kunde nu ikke billiges, at der blot paa Grund af Vedkommendes yttrede Ønske var blevet afveget fra den Loven og Forordningen 30 Januar 1793 foreskrevne Orden, hvorefter der først skal skee Udlæg i Løsøre, og de faste Eiendomme ei angribes, undtagen naar det viser sig, at Fordringen ei kan blive betalt ved Udlæg i Løsøret. Vel ligger Øiemedet med hiin befalede Udlægsorden for en stor Deel deri, at Debitor helst maa ønske sin faste Eiendom skaanet, hvilket, endog med Hensyn til de Bekostninger, som dennes Realisation medfører, vil, især naar det Beløb, der skal inddrives, er ubetydeligt, være mindre ødelæggende for ham. Men Lovgiveren har uden Tvivl tillige taget i Betragtning, at Afgifternes Jnddrivelse bedre fremmes ved Udpantning i Løsøre, end ved Udlæg i en Eiendom, hvis Realisation medtager længere Tid, samt at Panthaverne og dermed Crediten i faste Eiendomme lide ved at disse uden Nødvendighed angribes til Afgifternes Jnddrivelse. Adskillige af de Afgifter, hvorfor Udlæg var gjort, vare desuden ikke reelle Skatter, der hæfte paa Eiendommene med Fortrindret fremfor alle contractmæssige Prioriteter, men personlige Skatter, saasom Fattig- og Skoleskat, og den Deel af Kæmnerskatten, der lignes paa Næringen. Endnu mindre kunde det billiges, at Byefogden, uden at indhente høiere Ordre, havde paa een Gang averteret en saa stor Mængde Eiendomme til Auction, hvilket ikke kunde fuldbyrdes uden at gjøre Realisationens Hensigt Afbræk og virke skadeligt paa den fattige Byes øvrige Eiendomme. Efter Hans Majestæts allerhøieste Resolution er der givet de omhandlede Skatteydere nogen Dilation, og det derhos befalet, at, naar den givne Frist er udløbet, dog ingen Realisation af deres faste Eiendomme bør skee, forinden der, forsaavidt det ikke førend det tidligere Udlæg foregik, er skeet paa anordnet Maade er gjort Udpantning i de Skattepligtiges Løsøre, og det derved er befundet at Udlæg Eiendommene er fornødent, hvilket da paany bør iværk sættes. Det vil saaledes neppe blive Tilfældet, at noget betydeligt Antal af Eiendomme vil blive udlagt for Afgifter, og i al Fald vil nærmere Beretning forventes, inden de stilles til Auction. (C. T.)