Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1776-03-15
En Tirsdag udbrød han efter den sædvanlige indvortes Bøn og spekulativ Stilhed: "Brødre, nu er det ude, alle Tings Ende er for Døren, næste Fredag er denne Verden ikke meer, paa det J kan troe hvad jeg siger, skal i Morgen Kl. 5. 5 Min, sees den Kommet, om hvilken jeg saa længe har varet eder, og ved samme Klokkeslet falder Kommeten ned paa Fredag og opbrænder Jorden. Skynder, eder derfor hiem og forbereder eders Koner og Børn til denne almindelige Ødelæggelse. Alle bleve forbausede ved saa høitidelig en Prophetie, hver ilede hiem til sit, og førend en Times Forløb talede den største Deel af Byen omden yderste Dom paa næstkommende Fredag. Endnu samme Dag faldt Kompagniernes og de Handlendes Actier 5 til 11 pro Cento. Whistons Spaadom blev meer og meer den gandske Pøbels og Middelstandens Skræk og Diskurs; kun Hoffet og den finere Deel af Byen loe og spottede endnu deraf, indtil næste Morgen da Prophetens Kommet til Punkt og Prikke Kl. 5. 5 Min lod sig see. Efter faa Minuters Forløb vrimlede alle aabne Pladser af blege og skielvende Tilskuere; Adelen selv kunde ikke sove. Deres Herligheder stode og rystede paa den vrimlende Skueplads, Lommetyvene glemte Leiligheden og Pøbelen sin Støien. Kuns fire Misdædere, som næste Mandag skulde være aflivede, anhørte med Fornøielse Byens græsselige Nyehed. Jmidlertid voxte den almindelige Angest Timeviis og i forskiellige Grader efter de forskiellige Stænders og Karakterers forskiellige Beskaffenhed. Kl. 8 fik man alle Kirker aabnede, men alle Geistlige vare saa bekymrede for Siælenes Beste, at de slet ikke kunde tale noget. Aarsagen var dog ikke at de holdt det for seent; thi en Deel af dem havde forrige Søndag tordnet for deres Meenigheder, at de skulde paa Øieblikket omvende sig, da de ikke kunde vide om de døde før Aften. Selv den aandelige Whiston, forsømte en vis adelig Dame, som han daglig pleiede at undervise om Kiødets og Aandens Strid. J Kirkerne hørte man Suk og Bønner saavel fra adelige som borgerlige Stole, Kl. r. vare alle Baader og Skibe leiede og opkjøbte, da en stor Deel haabede paa Vandet at frelse sig fra den forestaaende Verdens Brand. Adskillige Hofdamer lode deres nye Klæder afsige. Nogle brændte deres galante Breve og Romaner, og kiøbte sig en Bibel tilligemed Tajor om de Helligges Liv og Død. Jngen Siæl sov Natten imellem Onsdag og Torsdag. De Herrer Jesuiter især bleve meer og meer betuttede, jo nærmere det lakkede til den forskrækkelige Dag. En Deel af dem mødtes med Byens største Spillere i Hospitalerne eller de Fattiges Stiftelser, og skilte sig der af med utrolige Summer Penge til hvilke de saa hastig ikke kunne finde de rette Eiere. J St. Budes Kirke igienkaldte Hr. Wholston offentlig sit Skrift mod Frelserens Mirakler, og Doktor Mandeville, som tilforn falskelig var beskyldt at have gjort det samme, gjorde det nu for Alvor i Kapel Døren ved St. Jammes Adskillige brængstede Damer bekiendte de skammeligste Ting for deres Mænd. Officiererne pralede og bandede ikke saa meget som tilforn, undtagen nogle brutale Spottere iblant dem, som udfordrede hinanden næste Morgen Kl. 8. Atheisterne sagde, at hvis Verdens formeente Gud var retfærdig, kunde han ikke fordømme dem, fordi de maaskee havde taget feil i deres Principier. Alles Angest formerede sig nu Minutviis. K. 2 ophørte al Handel og Vandel, og den øvrige Tid lige til Fredag Morgen Kl. 5. 5 Min anvendte man i Bøn og fortvivlende Forventelser. Nukomden, den forfærdelige Kommet - dog, Verden og London, bleve staaende paa deres gamle Sted, og Tilskuernes Angest svandt meer og meer op af Dagen som Ebbe og Flod i sine aftagende Timer. Hen imod Aften var slet ingen Siæl, som længere frygtede den yderste Dom, og den paafølgende Nat tilbragte man ved Giestebud og Pokaler. Adelen og de Fornemme skammede sig over deres Frygt. Adskillige svore paa, at de ikke havde ladet see mindste Tegn af Religion. Atheister og Fritænkere spottede paa nye med Dommen. Hr. Wholston lovede at udarbeide et nyt Skrift, mod Christi Mirakler. Og Dagen derpaa vare alle saavel store som smaa i deres forrige Ligrgyldighed, de aade og drak, og horede og bandede, og løi og bedroge, og røvede og spillede, og klamredes og myrdede, kort, Verden kom i gien i sit forrige Løb.