Viborger Samler, 1847-06-08
Jndenlandske Efterretninger. Den i f. Avis omtalte Dyrtids-Adresse, der circulerer, blandt Laugene i Kbhvn., lyder ifølge Fædrel." saaledes: Allernaadigste Konge! Naar den kjøbenhavnske Haandværkstand i Forbindelse med flere andre næringsdrivende Borgere i nedenstaaende Anledning henvende sig til Deres Majestæt, da skeer det kun i Forudfølelsen af, at dette Skridt maa billiges baade af Konge og Medborgere, som betydningsfuldt i et Øieblik, hvor en dyb og streng Alvor hersker og visende os en Fremtid med mørke og sørgelige Farver. Vi frembære vore Klager for Thronen, vel vidende, at hvis Noget kan udrettes for at møde den farefulde Tid, da vil det skee derfra; men idet vi ere gjennemtrængte af denne Overbeviisning, føle vi tillige Trang til allerunderdanigst at udtale vor Mening for Landsfaderen, saavel med Hensyn til flere Foranstaltninger i en tilbagelagt Tid, som til nogle, der muligen kunne træffes i den nærværende. Der fandt tidligere en vis Magazinering i forskjellige Retninger Sted i den kjøbenhavnske Commune, saaledes med Bagere, Høkere o. fl., der, ligesom Taxter paa forskjellige Fornødenheder, senere er ophævet; men alle disse Bestemmelser formene vi, endskjøndt de ere fremkaldte og tilraadede af Communens Repræsentantskab, ingen gavnlig Jndflydelse have havt for de af Kjøbenhavns Jndvaanere, der ere Consumenter af disse Artikler, hvilke navnlig, saavel som en Deel andre Fornødenheder, i de senere Aar derimod meget ere stegne i Priis, førend Conjuncturerne, strængt taget, ellers vilde have medført det. Vi hentyde herved paa den Forpligtelse, der paa hvilede Bagerne, at have fra Begyndelsen af November til Udgangen af April Maaned et vist Qvantum i Forraad og ved Salget af Brød at holde sig en fastsat Taxt efterrettelig. Vare hine Paabud ikke ophævede, vilde heller ikke efter et godt Kornaar det i vore Annaler uhørte Tilfælde have fundet Sted, at Brødet, der er Livets vigtigste og første Nødvendighedsartikel, i faa Dage steeg til den dobbelte og er nu snart i den tredobbelte af den tidligere almindelige Priis, og om hvis fremtidige Stigen man derhos under de forhaandenværende Omstændigheder fremdeles ei formaaer at gjøre sig nogen Jdee. Betragte vi nu denne Omstændighed for Haandværkernes og andre Jndustridrivendes Vedkommende, da vil man erfare, at ingen Forhøielse i Almindelighed, men snarere det Modsatte har fundet Sted med Priserne paa alle de Productioner, der ikke angaae Næringsmidlernes Tilberedelse, og at kun en Tid af nogle Aar, der maa antages som reen periodisk, har forskaffet en Deel Haandværkere en ret livlig Virksomhed, og saaledes dannet en Modvægt til at opveie Tyngden fra den modsatte Side. J Aar stille Forholdene sig dog heelt anderledes. Den dyre Tid holder en stor Deel fra at foretage og anskaffe Arbeider, som muligen ellers vilde blive Tilfældet. En Mængde Svende, næsten Trediedelen, ere arbeidsløse i Kjøbenhavn paa en Aarstid, hvor ellers ingen Arbeidere ere at erholde. Mange Flere ville endnu blive bred løse, nærmest hos de Mestere, hos hvem det endnu er Skik, at de give Folkene Kost, hvortil Grunden alene maa søges i, at Mesternes Arbeide og Omsætning, er langt ringere end tilforn, og Fornødenhederne langt dyrere. Her savnes altsaa Ligevægten aldeles. Allernaadigste Konge! Saaledes som Tilstanden, nu er, kan den umulig vedblive, og en Forværring af Tingenes Stilling, hvortil alle Udsigter vise hen, hvis ikke behørig Jndgriben i Forholdene skeer, maa endnu mere befrygtes, fra hvilken Side man endogsaa betragter Sagen. Som Alt nemlig nu stiller sig, bliver Haandværksmanden, Fabrikanten og en stor Deel Detailhandlere – altsaa den egentlige Middelstand - dem, hvem Dyr idens Trængsler gaae ud over. Vel er der ved allernaadigst Resolution stillet 50,000 Rbd. til Communalbestyrelsens Raadighed; men deels ere disse bestemte for Jndvaanere af alle Klasser, deels ere de kun komne Saadanne, blandt de Næringsdrivende tilgode, som desværre ere saavidt, at de ikke kunne skjule Nøden længer for at blive offentlig bepartementarium kjendt. Det er saaledes den, om hvem man ingenlunde kan sige, at han er formuende, men ligesaalidet, at han er fattig; den, hvis Stilling hører til de talrigste og vigtigste Klasser i Borgersamfundet: det er ham der troer, ei at burde føre Kampen alene mod de ugunstige Tidsomstændigheder. Efterat Handelen nu i et uhindret Løb har ført Masser af Fødekorn, Velsignelsen af vort Lands Agre, til fremmede Markeder, hvorved megen og betydelig Gevinst er bragt baade Agerdyrkeren og Handelsmanden, er ogsaa derved den betænkelige Dyrtid fremkaldt, – som man desværre ikke kan sige Handelstanden fri for tildeels at have fremvirket. – Den eller de af dens Medlemmer, som især have beskjæftiget sig med denne Branche, have nemlig ikke fyldestgjort den Tillid, Deres Majestæt har sat til dem. De have gjort Conjuncturerne meere kritiske end de virkeligen vare; de have hos den danske Landbruger fremavlet en umættelig Higen efter at drive hans Producter til den yderste Høide. Vi erkjende vel fuldkomment den ene Stands Berettigelse ved Siden af den andens, vi vide Betydningen for Danmark af Handel og Skibsfart; men vi kunne ikke erkjende Gavnligheden af fortsatte Speculationers heldige Udfald, hvortil Nationens inderste Kjærne giver Bidraget, og vi troe derfor, at Regjeringen med fuld Føie og Retfærdighed kan paalægge Hindringer for videre Udførsel, indtil Landet, efter et forudgaaende almindeligt Eftersyn af dets Kornbeholdning, maatte være sikkret det fornødne Brødkorn, – ligesom vi og saa vove allerunderdanigst at formene, at den Magazinering, som tidligere fandt Sted i Kjøbenhavns Commune, atter tildeels burde indføres naar Efteraaret indtræder, ikke alene fra de vedkommende Næringsbrugeres Side, men ogsaa for offentlig Regning, for at alle Borgere kunne blive deelagtige i den Lettelse, som derved vilde fremkaldes, om der end for hele Landet maa skee nogen Opoffrelse, hvilken nu dog i en vid Udstrækning finder Sted, og ikkun kommer enkelte Klasser af Borgersamfundet tilbedste. Den Troskab og det Fædrelandssind, som stedse har besjælet den kjøbenhavnske Borger, ere ogsaa de Følelser, der have fremkaldt nærværende allerunderdanigste Andragende, og hvormed vi tillidsfuldt overgive det til Deres Kgl. Majestæt, idet vi nære Forviisningen om, at Deres Maj. med landsfaderlig Viisdom allernaadigst vil forordne Alt, hvad der kan bevirke en Forandring i Tidens trykkende Silling, og derved forhindre de baade for den Enkelte som for det Almindelige betænkelige Følger, som Trangens Fortsættelse i længere Tid saa let kunde bringe med sig Ved endeel Betragtninger over den projecterede Jernbane igjennem Nørrejylland kommer Kbhposten til det Resultat, at Baneanlæget maa begynde først med Sidelinien Flensborg-Husum, derpaa med Banen fra Flensborg til Jyllands Grændse, og først da, naar disse haves, Tanken henvendes paa den igjennem Nørrejylland. Men skulde en kongelig Approbation paa den attraaede Linie imellem Flensborg og Rendsborg tilveiebringes, da maatte det være fordeelagtigst, at lade Bygningen af de nordlig for Flensborg løbende Baner beroe undført.