Aalborg Stiftstidende, 1830-08-14
Jmidlertid indtraf fra de til Kongen afsendte Commissairer en Skrivelse fra Hertugen af Orleans, dateret Rambouillet den 3die August, hvori det hedder: Monseigneur! Med Glæde berette vi Dem det heldige Udfald af vor Sendelse. Kongen har besluttet at afreise med sin hele Familie. Vi skulle med største Nølagtighed berette Dem alle Begivenhedet og indtrædende Omstændigheder paa vor Reise. Maatte den løbe lykkeligt af. Alle Tropper ere beordrede at tage deres Retning til Epernon. J Morgen tidlig vil det blive definitivt afgjort, hvo der skal følge med Kongen. Vi forblive med Ærefrygt og Hengivenhed o. s. v. von Schonen. Marschal Maison. Odillon. Barrot. Denne Commissairernes Skrivelse havde imidlertid nogenlunde igjen bragt Roligheden tilveie, da den syntes at give Formodning om, at Kongens Thronfraskgelse nu var ubetinget. J den seneste Efterretning, man har fra Paris, nemlig af 4de August, indeholdes ogsaa med klare og tydelige Ord, at Kong Carl den 10de Klokken 8 om Aftenen den 3die August havde forladt Rambouillet med den hele Kongelige Familie. Han havde udleveret KronJnvelerne, som efter Sigende vare indtrufne aldeles i complet Stand i Paris. Det var aabenbart, at hans Beslutning var bleven paaskyndet ved de bevæbnede Corpsers Fremrykning fra Paris. Man antog, at han vilde indskibe sig i Cherbourg til de forenede. Stater i Nordamerika. Hans Rolle synes nu saaledes at være udspillet og vi gaae nu over til at meddele vore Læsere Prologen. til det nye Skuespil, i hvilket Hertugen af Orleans har paataget sig Hovedrollen. Han har nemlig den 3die August som Kongerigets General-Statholder aabnet Kamrenes første Møde med følgende Tale: Pairer og Deputerede! En beklagelsesværdig Krænkelse af Charter og Loven havde forstyrret Parises Rolighed som denne Stads Jndvaanere imidlertid med Heltemod have vidst at forsvare. Midt i den blodige Kamp vare alle Garantier for den selskabelige Orden forsvundne. Personer, Eiendom, Rettigheder, Alt hvad der kan have Værd og være dyrebart for Mennesket og Borgeren, var udsat for den meest truende Fare. Under dette Savn af en almindelig Authoritet henvendte mine Medborgeres Ønsker sig til mig. De have anseet mig værdig til, i Forening med dem at virke til Fædrelandets Frelse og opfordret mig til at paatage mig en General-Statholders Værdighed over Kongeriget. Deres Sag forekom mig retfærdig, Faren meget stor, Nødvendigheden bydende og min Pligt hellig. Ledsaget af min Familie og smykket med de Farver, som til anden Gang have betegnet Frihedens Triumph iblandt os, ilede jeg ind i dette tappre Folks Midte. Jeg er kommet med den faste Bestemmelse at offre mig for Alt, hvad Omstændighederne maatte kræve i den Stilling, i hvilken jeg befinder mig - at gjenoprette Lovenes Magt, at redde den truede Frihed, og at gjøre Fornyelsen af saa store Lidelser umuelig, ved at sikkre Varigheden og Gyldigheden af hiint Charte, hvis Navn vi paakaldte i Kampen, og som efter Seieren er bleven vort Løsen. (Bifald. Ved Opfyldelsen af denne ophøiede Forpligtelse staaer det Kamrene frit for at lede mig. Alle Rettigheder maae paa det høitideligste garanteres; alle Jnstitutioner, som ere nødvendige til deres fuldkomne og frie Udøvelse, maa opnaae den Udvikling, som de behøve. Af Stemning og Overbeviisning hylder jeg en fri Regjering Grundsætninger og erklærer mig forud for enhver Bestemmelse, som heraf er en følge. Jeg anseer det for min Pligt umiddelbart at henlede Deres Opmærksomhed paa Organisationen af Nationalgarden, paa Anvendelsen af Juri ved Forseelser mod Presselovene, paa at ordne Departemental- og Municipal-Forvaltningen, og fremforalt paa den 14de Artikel af Chartet, som paa en saa uværdig Maade er bleven mistydet. (Fornyet Bifald.) Med dette Sindelag kommer jeg, mine Herrer, for at aabne denne Session. Det Forefaldne er mig smerteligt; jeg begræder de Ulykker, som jeg havde ønsket at forebygge; men midt i Hovedstadens og alle franske Stæders høihjertede Enthusiasme, ved Synet af den beundringsværdige Hurtighed, med hvilken Orden og Rolighed lever op paa ny, efter en Modstand der ikke har været besudlet af nogensomhelst Udskeielse, gjennemtrænges mit Hjerte af en velgrundet National-Stolthed, og med Tillid seer jeg Fædrenelandets tilkommende Skjebne imøde. Ja mine Herrer, vort dyrebare Frankrig vil blive lykkeligt og frit, det vil vise Europa, at det, ene og allene bekjæftiget med sit indre Vel, elsker Freden ligesaa høit, som Friheden og ikkun ønsker sine Naboers Lykke og Rolighed. Agtelse for alle Rettigheder, Omhu for alle Jnteresser, Redelighed fra Regjeringens Side, ere de bedste Midler til at afvæbne Partierne og i Folkets Gemytter igjen at oplive den Tillid til Jnstitutionernes Varighed, uden hvilken Folkets Lykke og Statens Styrke savner Sikkerhed og Garantie. Pairer og Deputerede, Saasnart Kamrene ere constituerede, vil jeg lade Dem forelægge Hs. Majestæt Kong Carl den 10des Frasigelses=Act. Ved samme Act frasiger ogsaa Hans Kongl. Høihed Ludvig Anton af Frankrig sig sine Rettigheder.