Københavns Adresseavis, 1775-11-01
Königlich danischer Artillerie=Kapitain wohnhaft in der Prinzen= oder neuen. Kønigsstrase am Schlos Nr. 333. Slutningen om Artiskokker. (See 173.)Men har man kundet overvintre de gamle Stokke i Haven paa deres Sted, saa er (efterat man i rette Tid har borttaget fra dem den dem givne Bedækkelse af Halm naar det har været meget stærk Vinter) den første Foraars=Forretning med dem denne, at man i Martio og April, naar den stærkeste Frost har Ende, efterhaanden gjør den om Efterhøsten over dem ophobede Jord lavere, paa det at de efterhaanden kunne vænne sig til Luften igien, indtil man endelig midt i April kan giøre Bedet fuldkommen jevnt igien, da de derpaa snart begynde at opvoxe Enhver Stok har mestendeels, som jeg allerede forhen har sagt, saadanne Stokke i sær, som allerede har staaet i nogle Aar, flere end to Sind, men man maa ikke lade den beholde flere end to eller i det høyeste tre. Lader man dem alle sidde, saa bringer en Deel af Stokkene vel et stort Antal Artiskokker, men de ere smaae, en anden Deel derimod voxer, stærkere i Busker, og bringer slet ingen. For altsaa at faae store Artiskokker, maa man omtrent først i Mai, da de fleste Skud ville være fremvoxne, tage alle disse Skud af hver Stok paa de to beste nær. Til denne Ende hakker eller graver man Jorden og samme saa vidt bort, indtil man kan see de Steder, hvor Skuddene ere udvoxne paa den i Jorden staaende Deel af Stokken. Vil man ikke have Skuddene til nye Plantningers Anlæggelse, behøves deringen videre Umag, end at man afbrekker Resten af de forrige, Aars Frugtstængler, vælger de to stærkeste Skud, som ere vorne ligest, og sidder dybest, (hvortil man, paa det at de ikke skulle skyde deres Stængler for nær op til hinanden, helst vælger to saadanne, som sidde omtrent lige over for hinanden, afbrækker alle de øvrige tæt ved Stokken, og derefter lægger Jorden til Stokken igien, og trykker den noget tæt til. Finder man hist og her, at en Stok i det seeneste midt i Maymaaned endnu ikke har udskudt, og er altsaa udgaaet, saa opgraver man samme, og besætter dens Sted, med et Skud. Men naar man vil have de aftagende Skud til en nye Plantning, saa bøyer man dem med Tommelsingeren saaledes af fra den gamle Stok, eller løsner dem, efterat de ere bøyede til Siden med en fiin Kniv saaledes af, at der bliver siddende noget af en Rodtrævle derved. Ofte, i sær naar de først sildig og Aaret tilforn ere udvoxne, har de endnu ingen Rødder, eller disse forulykkes ved Aftagelsen. Er der nu ingen Mangel paa Skud, som kan plantes, saa kaster man disse bort, men ellers planter man dem, uagtet de ingen Rødder har. Naar man ikkun siden holder dem fugtige, og beskytter dem imod Solen, indtil de tegner til at voxe, saa kommer ofte flere end Halvparten sig deraf. Jeg pleyer i saa Fald at sætte to forulykkede ved hinanden, og mestendeels bliver en af dem ved, ligesom det i Almindelighed er vel gjort, naar der er Overflødighed af saadanne smaa Skud, stedse at plante to tilsammen, hver 4 eller 6 Tommer fra hinanden, og naar de begge ere opkomne, siden at tage den svageste bort igien, og enten kaste den bort, eller Plante den for sig selv igien. Derefter behøve de ingen videre Rygt, end den de have faaet Aaret tilforn. Kun med den Forskiel De, som ere blevne staaende paa deres Sted, udskyde snart igien nye Skud. Af disse skyde endnu samme Aar, omendskiønt noget sildig, endeel i Veyret, og sætter en Artiskok an Tillader man alle disse at bære Frugter, eller lader dem alle blive ved at voxe, omendskiønt de ikke strax skyde op, saa kan Artiskokkerne ikke faae deres fuldkomne Størrelse. For altsaa at befordre denne, maa man af alle de Stokke, som ved St. Hansdag eller sildigere har drevet for mange Sideskud, stedse, fra St. Hansdag af, aftage alle dem, som over fire befindes derpaa. Endogsaa disse sildig aftagne kan man til hver Tid plante paa nye, men de bære da ogsaa først i det følgende Aar. Skulle Artiskokstokkene blive staaende paa samme Sted mange Aar efter hinanden, saa vilde Jordbunden efter nogle Aars Forløb blive alt for maver. I den anden Høst er det altsaa fornødent, at man, naar mag imod October Maaneds Udgang paa nye har ophøbet Jorden til Beskyttelse imod Frost op til dem og over dem, nedgraver kort feed Møg i de ledige Mellemrum, og dermed vedbliver hver Efterhøst, (uden dog at lægge Giødningen umiddelbar ved deres Rodder, indtil de endelig efter fire, fem eller sex Aars Forløb blive efterhaanden ufrugthare, og udkræve et nyt Beed. Da ogsaa de Artiskokke, som blive staaende paa deres Sted, bærer meget tidligere, end de af Skud først anlagte Plantninger, følgelig ogsaa tidligere og mestendeels endnu for Høsten ophøre; hine derimod vel begynde sildigere, men vedblive derefter ogsaa sildigere ud paa Høsten, saa er det i alle Henseender raadeligt, foruden de gamle Artiskok=Beede, tillige hvert Foraar at anlægge en nye Plantning af unge Skud, og altsaa at have Halvparten gamle og Halvparten nye Stokke. Til Slutning vil jeg endnu anmærke dette, at, da der kan komme Tilfælde, som kunne foraarsage alle de Stokkes Undergang, der skulle overvintre i Haugen, saa er det godt, at man, uagtet man har en tør Hauge, som er gandske vel skikket til Artiskokkers Overvintring, dog alligevel lader nogle Stykker overvintre i Kielderen. Om den høire Haands Fortrin for den venstre.