JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
Det schimmelmannske Sukkerraffinaderie skal nu sælges ved sidste Auction næstkommende Onsdag.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
J det Hele ere i denne Tid 11 Sukkerraffinaderier i Drivt her i Kjøbenhavn. De raffinere aarligen imellem 4 og 5000 Fade Sukker. Før Krigen vare her henved 20 i Drivt, og det schimmelmannske alene raffinerede 2000 Fade aarligen, og sysselsatte nogle 80 Mennesker. - Mangel paa Udførsel af raffinerede Sukkere er Aarsag til Af sætningens store Aftagelse. Norge, som ellers fik sine Sukkere fra Kjøbenhavn, lader dem nu komme fra Hamborg, men især fra Holland.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
Den 13 Marti sælges efter Rentekammerets Ordre den saakaldte Falconeergaard under Frederiksberg. J denne Gaard holdtes og afrettedes fordum de Falke, som deels brugtes til Falkejagt. deels sendtes som Foræringer til fremmede Hoffer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
De ved Falkenes Afretning, saavelsom ved Falke sagten, ansatte Folk, havde der deres Boliger. OverFalkoneermester var en egen Charge ved Hoffet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
Samme Dag sælges paa Børsen en til Rigsbanken udstedt Obligation, stor 1038 Rbd. r. S., i Gaarden No. 157 i lille Helliggeiststræde. Det er, saavidt Anm. erindrer, det første Salg af dette Slags, der hidtil er skeet ved offentlig Auction, da Rigsbanksheftelsen sædvanligen sælges tilligemed Eiendommen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
Efter Foranstaltning af det Kgl. GeneralToldkammer og Commercecollegium sælges d. 13 Marti det paa Blegdamsveien beliggende Gulvtæppevæverie med tilhørende Fabrik-Jnventarium. Ogsaa i Aar ventes herfra anseelig Udførsel af Kornvarer, især Byg, som søges meget i Engelland, hvilket man haaber ikke vil bidrage lidet til Coursens end større Forbedring.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
I Dagen læses følgende under Jndsendt. Besvarende Spørgsmaal om Sølv-Værdie og rede Sølv. J Anledning af det i denne Tid saa hyppigen opkastede Spørgsmaal: "Kan man betale Sølv=Værdie med rede Sølv, naar dette er lavere, end hiin?" synes det ikke upassende, at svare med et andet Spørgsmaal, nemlig: Er det tilladt, at erlægge nogensomhelst, efter den sidste bestemte Capitelstaxt accorderet, Betaling, ifølge den Priis, som Kornvarer gielde paa den Tid, da Betalingen skal finde Sted, og hvilken Betalingstid indtræffer, førend en ny Taxeer sat," Er dette ikke tilladt, hvorledes kan da det første Tilfælde være Tvivl underkastet; thi en ikke Sølv=Værdie en Mønt Capitelstaxt? Odense, d. 6 Marts. J Tirsdags Aftes er Nørrebrobye Præstegaard her i Fyen aldeles afbrændt. Jlden udbredte sig saa hastig, at næsten Jntet af Bohaven blev reddet. Ogsaa endeel Faar og nogle Køer skulle være brændte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
(Hempels Av.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
(Jndsendt.) Den af det Kongelige Landhuusholdnings=Selskab 7 Gaardmænd og 6 Huusmænd af Gierskou Bye i Scheebye Sogn tilkjendte første Medaille i Guld, for Jnddæmnings=Arbeide, hvorved er vundet 63 Tdr. Land fra Stranden, blev Søndagen den 22 Februar d. A. i Schee bye Kirke høitideligen overleveret disse. Efter fuldendt Gudstjeneste holdt Stedets Præst fra Koret en til Handlingen passende Tale, hvorpaa de Præmielskende fremtraadte og modtoge efter eget Valg, de 8 af dem hver det sette Hædersbægger, hvorpaa Navn, Bye og Aarstal var udgravet, de øvrige Hen dertil svarende Pengesum. Handlingen sluttedes med Tak til Gud, som havde skienkes disse brave Mænd Enighed, Kraft og Bestandighed til at begynde og fuldende dette Arbeide, og med Ønsker for Kongens, Fædrenelandets og enhver virksom Borgers Held og Lyksalighed. Med en passende Psalme endtes denne for disse saa haderfulde, for mig saa behagelige Høitidelighed. H. C. Hansen, Sognepræst for Scheebye Menighed. (S. Bl.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
J det litterairiske Tillæg til Slagelse Avis læses følgende angaaende Kirkebygninger: Da Naturen selv forbyder os at forsamle os i dens eget Tempel for at tilbede det høieste Væsen, uagtet Oldtidens Mennesker dog tilbade i Skove og paa Marken de Væsner, som de dyrkede i den Uendeliges Sted, saa have de cultiverede Nationer fra den Tid af, at Følelsen for en opklaret og henrivende Religion bemægtigede sig deres Sjæle, bestræbt sig for at opføre store og pragtfulde Bygninger til Guddommens Tilbedelse; vi forbauses, over den Mængde af disse Bygninger, som ere fremstaaede i et kort Tidsrum, og i en Tidsalder, som vi hverken i Henseende til Eultur eller til Velstand ville indrømme Plads ved Siden af den nærværende, og vi forundre os over, at det kan falde os vanskeligt at vedligeholde de Værker, som vore Forfædre have formaaet at opføre. Men det Forunderlige, eller om man vil, det Ydmygende deri, vil bortfalde, naar man betænker, at Menneskene altid formaae at udrette noget paafaldende, naar al deres Kraft er rettet paa en enkelt Gjenstand. Ved Christendommens Begyndelse besiæledes Landets Beboere af en almindelig Begeistring for at opføre Templer til den nye Religions udøvelse; alle bidroge villigen dertil med deres Formue eller med deres Arbeide; da det ligger i Menneskenaturen, at Følelsen altid er større for det Gode, som man ikke har, end for det man besidder, saa maatte denne Begeistring nødvendigen tabe sig, efterat disse Bygninger eengang vare opførte. J vore Dage ere desuden ved den tiltagende Cultur Folkets Opmærksomhed og Evner henvendte paa flere Gienstande, Ungdommens Dannelse og de Trængendes Forsørgelse er bleven et vigtigt og kostbart Formaal; Landets Forsvarsvæsen, dets indvortes Bestyrelse er langt mere sammensat og udvidet, og giør i vore Dage en langt større Fordring paa et Folks Formue end for flere Aarhundreder siden; vi maae derføre ikke undre os over at de mangfoldige Kirkers Vedligeholdelse kan falde den nærværende Slægt vanskeligere, end det faldt den afdøde at opføre dem, hvortil endnu kommer at alt hvad der skal skee ved Tvang og Paalæg, falder altid tungere at udføre, end hvad der frembringes ved en frivillig Bestræbelse og Forening. Ogsaa maae man ikke heller forglemme at Kirkernes Vedligeholdelse, naar de opnaae en høi Alder, bliver et ikke meget mindre besværligt Arbeide end deres første Opbyggelse, da de efterhaanden forældes, og deres Vedligeholdelse nærmer sig i Kostbarhed til en Opførelse af nye; de tage i Tidens Forløb hist og her betydelig Skade, som kun med store Anstrængelser kan afhielpes. Det er derfore ikke overlagt at klage saa meget og saa lydeligt over at imellem en Kirke hist og her bliver nedlagt, naar der kun sørges for at Gudstjenesten ikke lider derunder; paa et Huus af Steen beroer saa Religionen ikke, og med at opføre Kirker gik man i Christendommens første Periode imellem lidt for vidt, som med alt i Enthusiasmens Øieblikke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
Kjøbenhavns Børs d. 10 Marti. Cours. Hamb. 2 M. 336, a vista 340. Amsterdam 2 M. 308, a vista 311. London 2 M. 13 Rbdlr. 64 s. Paris 2 M. - . Spec. 333. Specier solgtes til 20 Rbmk., for Committeesedler blev givet (med Rente) III pr. 100; Oblig. (uden Rente) 94 1/2 a 95. Norske Rigsbanksedler 22. Svenske Sedler 5 Rbmk. 12 s. - Disconto 6 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
Blandede Efterretninger. Würtemberg, Baden og Darmstadt ere komne overeens om, at underhandle fælles med den hellige Fader, og endnu at indbyde flere tydske Fyrster til at slutte sig til dem, for at fremme den tydske Kirkes Tarv i Rom paa det kraftigste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
J. Wien indløbe i denne Tid mange Penge. Hertil regnes især Arroseringen af de gamle Bankactier, som tilhandles af udenlandske Huse, og Salget af saadanne allerede arroserede Obligationer i Udlandet. Da de sælges for 60 PC. Sølv hver 100, og forrentes med 6 PC., ligeledes i Sølv, saa kan Kjøberen have omtrent 8 PC. af sine Penge, og har efter 12 Aars Forløb allerede faaet sin Capital tilbage i Renter. Af den Grund søges disse Obligationer ogsaa meget.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
J Amsterdam har Generaldirecteuren for Land-Amortisationscassen aabnet et Laan af 20 Mill. Gylden. Det er inddeelt i 20,000 Lodder. Det sættes i Forening med et af 20,000 Lodder, til Beløb 1600,000 Fl. bestaaende Lotterie, hvori der er 4 store Gevinster fra 100,000 til 10,000 Fl. Enhver, som laaner 1000 Fl., faaer en saadan Lod.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
De engelske Havne ere paa en Tid af 6 Uger aabne for Jndførsel af udenlandske Kornvarer fra alle Havne imellem Jylland og Spanien, og for tre Maaneder fra alle andre Havne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
Storbritaniens funderede Gield beløber sig nu til eet Tusind og 108 Mill. 59616 Pd. Sterling.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
Den spanske Polacre Minerva, Capit. John Dols, kommende fra Guadeloupe, er den 10de Febr. ankommen til Pauillac, og har holdt 10 Dages Qvarantaine. Capitainen har Juillan Grey's, en Søn af Kongen over Nationen Capitao ved Malaquetta i Afrika, med sig. Han er 24 Aar gammel, ganske sort, vel voxen og af blid Caracteer. Faderen har overgivet ham til Capitainen for at lade ham reise i Frankrig, hvorefter han skal bringe ham tilbage. Jfald han skulde døe, har han bedet, at han vilde afskjære hans Hoved og overbringe eller oversende det til Taffia. Capitainen har ladet ham iføre passende Klæder og viser ham nu alt det Seeværdige i Bordeaux.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
Den Norske Regjering har forelagt Hans Majestæt en fra Collegium academicum modtagen Beretning om det Kongl. Frederiks=Universitets Fremvært siden dets Anlæg og dets Tilstand i Slutningen af Aaret 1817. Følgende er et Udtog af denne Beretning: Siden Aaret 1813 i August Maaned, da de første Forelæsninger holdtes af 5 Professorer og 1 Lector, er disses Antal efterhaanden forøget saaledes, at der fortiden ere 14 Professorer og 4 Lectorer. Den ene af Professorerne er tillige Bibliothekar, og den ene af Lectorerne Universitetets Secretair. Desforuden er ved Samme og dets forskjellige Indretninger ansat en Casserer, en botanisk Gartner, en Bibliothek-Secretair, en Bibliothek Protokollist, en Prosector, en Astronomisk Amanuensis og en Laborant. Formedelst de Tab af Lærere, Universitetet i dets korte Tilværelse har lidt, og Vanskelighed i at erholde duelige Mænd, savnes flere Lærere i forskjellige Lærefag. 1) Om Studterne: De fortrinligst dyrkede Videnskabsfag ere Theologie, Lovkyndighed og Lægevidenskaben. Af de akademiske Borgere have 67. bestemt sig til det theologiske, 30 til det juridiske og 10 til det medicinske Studium, hvortil komme 28 Admissi, som dyrke Lovkyndigheden, og 18, som skudere Medicin. J alle 3 Fag mangler tilbørlig Anledning til praktiske Øvelser. Philosophie, Philologie, Mathematik, Naturvidenskaberne og Historie have kun faa dertil hengivne Dyrkere, og de statsoeconomiske Fags Studium er aldeles forsømt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
2) Om Universitetets videnskabelige Jndretninger og Samlinger: J en Staten tilhørende Gaard i Nordre-Gade blev i Aaret 1815 indrettet et chemisk Laboratorium og et AnatomieKammer, der i samme Aar bleve færdige, og siden have været i Brug. Paa et Batterie udenfor Aggershuus Fæstning er anlagt et astronomisk Observatorium og paa Tøien Gaard en botanisk Hauge. Denne indtager et Areal af 75 Maal Jord a 2500 Alen, der til næste Aar bliver inddeelt i 10 Afdelinger. Opførelsen af et Drivhuus er begyndt i Aaret 1816, og vil til næste Aar blive færdig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
Til Universitetets Samlinger hører Bibliotheket, der har sin Oprindelse deels fra Gaver, deels fra Jndkjøb, og indeholder omtrent 63000 Bind, hvoriblandt en stor Deel Doubletter, Tripletter og ubetydelige Piecer. Det er deels opstillet i den Staten tilhørende og forhen af Generallieutenant Haxthausen beboede Gaard, og deels i et dertil og til Auditorier leiet Locale. Fremdeles haves en temmelig fuldstændig Samling af physiske og chemiske Jnstrumenter, en Myntsamling, især bestaaende af de nylig kiøbte 6300 Stkr. Mynter og Medailler af den Kjøbenhavnske Cabinets samling, en Naturalsamling, der især har sin Oprindelse af Gaver, og en paabegyndt Modelsamling. Til Jndkjøb af astronomiske Jnstrumenter er en bestemt Sum bevilget, men kuns enkelte hidtil anskaffede. (Fortsættes.) Af dette Blad udkomme ugentlig to Nuniere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höeckes Enke, i store Helliggeiststrædet No. 144.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-10
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-14
Nyeste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-14
Skilderie af Kjøbenhavn. Femtende Aargang. No. 21. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 14 Marti 1818. Om Skatter og deres Natur. (Forts.; see forrige No.) Næringsskat er een af de Byrder, der, efter sin Natur, vilde være meget passende, dersom der ved dens Ligning ikke mødte saa mange Vanskeligheder. Jntet er billigere, end at Enhver der finder sin Næring i Statens Skjød, igjen yder den saa meget af sin Erhverv, som den har Ret til at fordre af ham. Saaledes see vi i Naturen Planten hente sin Næring af Jorden, og siden give den tilbage igjen en Deel af hvad den har faaet. Næringsskat er i egentlig Forstand ikke Skat af den Jndtægt, nogen har af sin Næringsdrivt, men af det Overskud, som han af denne Jndkomst har, thi af den Deel af Jndkomsten, han behøver til sin og sines Ophold, svarer han jo allerede paa andre Maader Skat, som For bruger. Her maa altsaa lægges Mærke til, om en Næring virkeligen afgiver noget Overskud, og om den er af den Natur, at den altid afgiver lige Overskud. En Haandværksmand kan f. Ex. sidde i meget stærk Drivt, og holde mange Folk, hvoraf man, som billigt, slutter, at han maa have en stor Profit, hvorefter Næringsskatten kan lignes. Men det kan være mueligt, at denne Mand netop sidder i saa stor Drivt, fordi han lader sig nøie med en ringe Fordeel, medens andre Mestere af hans Haandværk, uden at holde saa mange Folk, tage større Profit, eller, fordi de synes at være i mindre Drivt, slippe med en ringere Næringsskat. Her bliver altsaa denne Skat et Baand paa Flid og Drivtighed. Vist nok kan den, der føler sig besværet ved Skatten, indkomme med sin Besværing, og, naar denne befindes grundet, faae Formildelse og Eftergivelse. Men for en Mand, der trænger til Credit, er det altid en betænkelig Sag, saaledes at blotte sine occonomiske Omstændigheder, og af Frygt for, at den Creditsvækkelse, der kunde flyde af denne Blottelse, letteligen kunde overveie Gavnet af en Nedsættelse i Skatten, vedbliver han derfor at svare denne, endskjøndt han føler det Uforholdsmæssige deri. Sieldent er Næringsskatten saa stor, at den kan trykke nogen Mand, der sidder i nogenlunde Drivt, men det er de mindre Formuende, den især trykker. Forden, der, uden egentligen at høre til de Fattiges Classe, har Møie ved at forskaffe sig og Sine, var det end kun tørt Brød, er fire, fem Rigsbankdaler langt mere, end for en stor Capitalist 100 Rbdlr.; thi naar en Mand, som eier 200,000 Rbdlr., svarer 50 Rbdlr. om Aaret i Næringsskat, og den, som eier intet andet end de Hænder, han arbeider med, og det ubetydelige Boskab, som næsten ingen Værdie har, svarer 6 Rbdlr., saa indsees let, hvor ulige Forholdet her er.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-14
Den rigtige Maade at beskatte Professionistens, Manufacturistens, Fabrikantens og den Handlendes Næring, har altid været og vil altid blive en vigtig Opgave for Financiererne. Foreningen af Ligheden i Beskatningen med Nationalpellets Tarv, er den Klippe, hvorpaa man i alle Lande meere eller mindre her er strandet. Saameget synes tilraadeligt, at i det mindste den ringeste Classe af Næringdrivende burde være ganske undtagne fra denne Beskatning, da de sædvanligen leve af Haanden i Munden. Ligeledes maatte de næringsdrivende Stænder være inddeelte i Classer, og Overgangen fra den ene Classe til den anden ikke for stor.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-14
Naar Næringsskatten, som i Almindelighed er Tilfældet, ansættes efter vedkommende Municipalbetjenters Forslag, saa bliver det altid et Spørgsmaal, om disse bruge den rigtige Maalestok. Efter hvad vurderer man en Mands Erhverv, Efter de Værelser, han beboer, efter de Klæder, han og hans Familie bære, efter det, man hører Folk fortælle om hans oeconomiske Forfatning. Men hvor bedrageligt er ikke alt dette, Mange boe endog over deres Ævne, fordi deres Handel eller Næringsdrivt fordrer dette, og denne Udgivt er da mere politisk end occonomisk beregnet; mange klæde sig fiint, fordi de troe, at det i deres borgerlige Forhold vilde være dem til Skade, om de klædte sig simplere. Folk Omdømme om Andres Velstand ere sædvanligen overdrevne, fordi den ikke sjeldent sees igjennem Misundelsens Mikroscop. Hvorefter vil man altsaa med Retfærdighed kunne bedømme andres Næring, og regulere Næringsskatten, Dog, antaget at de tilsyneladende udvortes Tegn paa Formue vare aldeles ubedragelige, hvor let kunde man da ikke blive skuffet, naar det var den Skattepligtige om at gjøre, at lægge Dølgsmaal paa disse Tegn, Jeg kjendte i min Ungdom en Mand, der om Søndagen, naar han og hans Kone var pyntet, aldrig vilde gaae forbi sin Rodemesters Dør, fordi han befrygtede, at denne Søndagspynt kunde give Rodemesteren Anledning til at ansætte ham til høiere Næringsskat. Skal Næringsskatten anslaaes efter en Mands Udgivter, saa bliver den i Grunden til en Consumptions-Afgivt. Mindst hensigtsmæssig er en Næringsskat i næringsløse eller krigerske Tider, og under store Pengerevolutioner. En Skat af en daglig synkende Næring eller aftagende Formue fortjente i det ringeste en anden Benævnelse. Skal en Næringsskat være grundet paa billighed, saa maatte den lignes af Saakyndige i hvert Fag f. Ex. af Oldermanden og adskillige Mestere hvert Lang, o. s. v. Bedre var det imidlertid, at den aldeles gik ind og hævedes paa en anden Vei; men naar den endeligen skulde vedblive, saa var det rigtigst at gjøre den til en Udgivtsskat, thi det er langt lettere, nogenlunde at vurdere en Mands Udgivter end Jndtægter, da hine under alle Omstændigheder ere absolut, disse derimod ganske betingede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-14
Consumptions= eller Forbrugsskatter haves næsten i alle Lande, og det er et Beviis paa, at de ikke ere af de uhensigtsmæssigste. De kunne fordeles paa Alle, ligge fra den Rigeste til den Fattigste, og Enhver yder saaledes, i Forhold til sin Forbrug, Staten en Deel af sin Jndkomst eller sine Arbeidsfrugter. J Samfundenes oprindelige Form, hvor Formuen var lige fordeelt og Levemaaden omtrent eens, var denne Skat især hensigtsmæssig; men nu, da det Modsatte er Tilfældet, møder man ved dens Regulering og Oppebærelse mange Vanskeligheder. Forbrugen er dens Maalestok. Den fattige Haandværksmand, der sidder med otte Børn, maa af Livets vigtigste Fornødenheder svare større Accise, som den rige Capitalist, der enten lever i ugift Stand, eller ingen Børn har. Man siger, at det især er de undværlige Artikler, som belægges meest med denne Afgivt, men deels er Tallet af de Borgere, der trænge til de uundværlige Artikler, størst, deels er det saare vanskeligt at bestemme, hvilke Artikler der høre til undværlige. Fjerkræ, Frugt a. kunne f. Ex. synes at høre til de sidste; den antagne Mening er, at den, der vil gjøre Brug deraf, frivilligen svarer Afgivten, og at alt hvad der skeer frivilligt, ikke kan være trykkende. Men denne Synspunkt er aabenbar falsk. Undværlig kan man kalde enhver Ting, som man kan undvære, uden paa anden Maade at skade sig selv i sin Stilling som Statsborger; men for dem, som ikke kunne dette, er Tingen heller ikke meere undværlig. En Mand af Stand kan ikke byde nogen til et Giestebud paa samme Ret, som den simple Haandværksmand; han maa, naar han ikke vil udsætte sig for Spot, føre en med sin Stand, overeenstemmende Levemaade. For ham er altsaa det, der maa ansees som undværligt for mange Andre, uundværligt. Begrebet om Undværlighed er altsaa alt for vaklende og løst, naar det bruges ligefrem om enhver til Forbrug bestemt Gjenstand, uden særligt Hensyn til Forbrugerens Stilling og Stand, som Statsmedlem. Luxusartikler, gives kun i relativ Forstand. En Mand, der beklæder en anseelig Post, maa, for saa vidt som mueligt ikke at staae tilbage for sine Lige, rette sig i sin og sin Families Klædedragt &c. efter hvad Anstændigheden og Skik og Brug kræve. Belægger man disse hans Fornødenheder med for store Afgivter, saa bidrager man enten til at bringe hans Financer i Uorden, eller tvinger ham til at føre en Levemaade, der er under hans Stand, (Fortsættes.) og Værdighed. Kan man med rede Sølv clarere en Forpligtelse, der lyder paa Rigsbankpenge. Sølvværdie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-14
(Jndsendt.) Dette Spørgsmaal hører nu, da Sølvet har en lavere Værd, til Dagens Orden. Det omtvistes paa Børsen, i Klubber og alle Samqvem, hvor man omhandler, hvad der henhører til Mit og Dit. Hvis man snart kunde vente det opløst af det Collegium, under hvis Ressort Lovenes Fortolkning m. m. henhører, vilde ethvert didhenhørende Bidrag være aldeles overflødigt; men naar det maaskee kan forudsætttes, at Collegiet ikke indlader sig i Spørgsmaalets Besvarelse, men overlader det til Domstolenes Afgjørelse, saa kund det, med Hensyn til at en saadan Dom først efter lang Tids Forløb kan ventes, maaskee være til nogen Nytte nu at fremsætte nogle bemærkninger, hvis formentlige Rigtighed Anmælderen dog villigen underkaster de Lovkyndiges nøiere Prøvelse De, der besvare Spørgsmaalet bekræftende, eller ville indrømme Oebitor Valget af BetalingsMiddel, støtte sig paa følgende 2de Hoved-Argumenter, det første, at Sølvværdien repræsenterer Sølv, og dette maa derfor være maximum af hvad Creditor bør attraae; det andet: at da forordn. af 14 Sept. 1813 . 1, har fritaget Creditor for at modtage sin omskrevne Capital, naar Debitor, efter Forordn. af 6te Januar 1813 §. 30, finder for godt at betale, med mindre Betalingen maatte tilbydes ham i rede Sølv, saa kan det ikke antages, at Lovgiveren, der, som den først citerte Anordnings Præmisser lære, vilde favorise Creditor, skulde have befalet ham at modtage et Betalings-Middel, hvormed Debitor ellers ikke kunde clarere sin Sølvværdie=Forpligtelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-14
Naar Forordningen af 5te Januar 1813 læses i Forbindelse med de halvofficielle Skrifter, som paa samme Tid udkom, saa erfarer man, at Sølvværdie Systemet indførtes, fordi det forudsattes, at Staten ikke var i Besiddelse af saa meget Sølv, som behøvedes for at gjøre dette til Grundbetalings-Middel. Det var derfor en saare naturlig Tanke, at gjøre en saa stor Qvantitet af Banksedler, som behøvedes til Jndkjøb af en vis Qvantitet Sølv, til dettes Repræsentativ. Naar derfor en Capitalist udlaaner en Capital i Sølvværdie i et vist, i sær langt, Tidsrum imod terminviis Afdrag, saa vil han, ved at forvandle disse Afdrag til Sølv, ligesom de indkomme, ordentligviis kunne samle sin Capital til det den var paa den Tid den først udlaan tes, nemlig Sølv eller en vis dertil svarende Qvantitet Banksedler, saafremt Debitor stedse svarer sin Sølvværdieforpligtelse efter den noterte Bankrours, thi faaer Creditor i det Banksemester, Børs=Coursen forværres, endnu mindre Qvantitet Sølv for sine af Debitor efter den bestemte Bank cours modtagne Banksedler, saa erholder han, i det Bank=Semester Børscoursen forbedrer sig, igjen mere; idetmindste er der Probabilitet for, at Creditor saaledes kan vorde skadesløs; derimod forsvinder denne Probabilitet aldeles, naar det indrømmes Debitor at clarere med Sølv, i det Bank Semester, Børscoursen forbedrer sig, og det vorder uldeles vist, at Creditor taber endeel af sin Capitals virkelige Værd. Skal altsaa Sølvværdien være en virkelig Repræsentant for rede Sølv, saa maa det være under den Forudsætning, at man tillader den at vise og yttre sig i dens samtlige Functioner, eller at gjælde under alle dens Betingelser.