Berlingske Tidende, 1830-02-23
London, den 4de Februar. Om den meget instructive i No. 30 omtalte Artikel om Englands indvortes Tilstand, som det nys udkomne 83de Bd. af Quarterly Review indeholder, og som giør megen Opsigt, dømmer Morning Chronicle, at den, formedelst den Sandhedsskjerlighed, hvoraf den bærer umiskjendeligt Præg og dens Paastandes Notorietet, i den nærværende Øjeblik maa gjøre et dybt Jndtryk. Vist er det siges i hiin Artikel, at Underhuset nu har tabt sin Betydning : som Corporation. Men hvorledes er dette skeet? Et af de sikkreste Midler, ved hvilke en Repræsentants politiske Adfærd vorder uafhængig, er det, at han veed at haandhæve sin Uafhængighed i Henseende til hans Formuetilstand. Naar den øjeblikkelige Hede er bortdunstet, finder et Parlamentsmedlem sig ikkun alt for oft indviklet i Udgifter, som hverken kunde forudsees eller beregnes og for hvilke hans Valg ingen tilstrækkelig Erstatning er. Jntet vilde i saa høi Grad være til Underhusets Gavn og Hæder, end om man alvorligen beskjeftigede sig med at indskrænke Valgomkostningerne saavel i Byerne som i Districter. Disse Udgifter er i store Districter uhyre og sikkre derfor enkelte rige Familiers Medlemmer Repræsentationen som et Monopol. - Et Beviis paa, hvor meget det koster, at vælges til Medlem af Underhuset, er, at Hr. Bethel og hans Tilhængere ved det sidste Valg for Yorkshire, for at sætte hans Udvælgelse igjennem, fandt et Forskulaf omtrent Tredive Tusinde Pd. Sterl. nødvendigt. - Da den nuværende Generaliskal blev valgt til Repræsentant for Weymouth, lagde han et Mod for Dagen, der gjør ham sand Ære. Han sagde nemlig til Valgmændene, efterat Pøbelen havde tilladt sig fornærmende Yttringer imod ham, fordi han ikke havde opfyldt visse dens Fordringer, at Valget allerede havde kostet ham 6000 Pd. Sterl., som han suurt havde fortjent ved sin Praxis, men at han nu, for ei at gjøre sig skyldig i Uretfærdighed mod sin Familie, ikke kunde eller vilde betale en Skilling meer. Skulde dette Udpresningsystem vedvare, saa vilde snart ingen redelig eller uafhængig Mand kunne melde sig til Kandidat ved et Parlamentsvalg. - J Overhuset føres Debatterne almindelig af Mænd, der, formedelst bekjendt Duelighed ere ophøiede til Pairs værdighed. Den øvrige Deel af Huset - de fødte Pairs - føl ikke saa stor Attraae efter at stille deres Jgnoranz og Imbecillitet, til Skue, som mange af Underhusets Medlemmer. Og Grunden, dertil er meget forklarlig. Thi der hører en langt større Gradaf Forfængelighed til at holde sig for en med Talenter saa høibegavet Mand, at man, for at gjøre disse gieldende, ikke tager i Betænkning, at opoffre en betydelig Deel af sin Formue Alle Forretninger i Underhuset drukne i et Hav af Debatter, der ikke fører til noget Resultat. Ved Sessionens Ende seer man med Forundring, hvor meget der er snakket og hvor lidet egentlig materielt, der er tilveiebragt. - Saa meget er afgjort viist og blandt alle forstandige og patriotisksindede Mænd uomtvisteligt, at Underhuset, uden Valgsystemets Totalreform, stedse maa synke dybere i den offentlige Agtelse. Hvor aldeles uhensigtsmæssigen Valgrettigheden er fordeelt, viser følgende Exempel. Otte Repræsentanter i Underhuset vælges af fjorten Jndividuer. Grampound sender 2 Repræsentanter, som vælges af 9 Personer; Newton 2, som vælges af 1, Marlborough 2, valgte af 3, Old=Sarum 2, der vælges af 1 Individ. Derimod vælges otte andre Repræsentanter af 20,000 Personer, nemlig 4 for London af 8000; 2 for Westminster af 10,000; 2 for South mark af 2400 Personer. 56 Repræsentanter behøve til at vælges beviisligen ikkun 364 Stemmer, og disse tilhøre de fattigste Folkeklasser. Eieren af the pitifull town of Newton paa Øen Wight, og Eieren af en fordums Flække, Old=Sarum i Wiltshire, hvor der nu ikke er eet eneste Huus meer, sende begge tilsammen ligesaa mange Repræsentanter (4) til Parlamentet, som hele London!! For een Repræsentant, om hvilken man kan forudsætte, at han paa en anstændig Maade er kommen ind i Underhuset, kan man sikkert regne fire - de faa for de store Byer undtagne - som en Majoritet af den fattige, venale Almue har valgt. Thi endog de, der leve af Almisse, have Stemmerettighed. Ved en i et lignende Tilfælde fattet og endnu gieldende Parlamentsbeslutning af 1690 blev bestemt, at de faa Indvannere af en Flække, uagtet de alle levede af at tigge, desuagtet vare berettigede til Parlamentsvalg. - J de forenede nordamericanske Stater - hvor 30,000 Jndividuer vælge en Repræsentant - har hvert Medlem af Congressen daglig 6 Dollars i Diæter; i England gives derimod ingen Diætter; altsaa kunne ikkun meget rige Personer melde sig til Repræsentanter, eller de maa, om de ere uformuende, lade sig opholde i det kostbare London af Patroner eller ved Bestikkelse, og ere altsaa afhængige af en fremmed Jndflydelse.