Jyske Efterretninger, 1781-02-23
Forhøret over Lord Gordon, paa hvis Udfald saa mange med Begierlighed har ventet, begyndte i Gaar, og endtes i Morges Klokken 5, da han efter sluttede Forhør, og efter Vidnernes Af hørelse blev frikiendt, eftersom han ikke blev funden skyldig i det Forræderie, hvorfor han var bleven anklaget. I Gaar Morges Klokken halvgaaen 8 blev Lord Gordon hentet fra sin Arrest i Tower, og Klokken 1 Qvart. til 9 indtraf han til Westmynsterhall. Han havde en sort Fløiels Klædning paa, hvide silke Strømper, og hans rundt om beskaaret Haar var noget uudret. Da Lorden var indkommen, bleve de 12 Eedsorne sammenkaldte, og efterat de havde indtaget deres sædvanlige Sæder, begyndte Attornen General at fremfore sin Klage imod Lord Gordon, og i en lang Tale søgte at forklare Forræderiets Forbrydelse, og blandt andet, at han var Aarsag til al den Ulykke, som skeede ved den forefaldne Tumult, at han var Anfører for den Protestantiske Association, og ved trykte Avertissementer havde sammenkaldet 40000 Mand i St. Georgessield m.m. Medens Attornen Generalen saaledes talede, skreve nogle af de Eedsorne noget for sig af det, som han anførte, hvilket da Lord Mansfield, som øverste Dommer mærkede, erindrede han dem, at de ikke maatte keere sig noget efter det, som Attorney Generalen saade, men allene give Agt paa Vidnernes Udsigende, hvilke nu skulle afhøres, og derefter alene at rette deres Kiendelse. Herpaa begyndte Vidneforhøret. Af samme kom intet ud, der paa nogen Maade kunde overbevise Lord Gordon, den Forbrydelse, som han var beskyldt for. Det vigtigste, hvorpaa Attornen Generalen grundede sin Klage, var Parlementshusets Cavellan, Hr. Bowens Vidnesbyrd, og en vis Richard, Ponds. Det første Vidnes Udsigende bestoed i en vidtløftig Fortælling om det, som han havde seet og hørt Lord Gordon tale i Parlementet deels til en Hob Folk, som var forsamlet i Forsalen deels Protestanternes indgivne Supplik, om Actens Ophævelse angaaende Catholikerne, saa og hvad han havde talet med Vidnet selv, Capellanen Hr. Bowens. Det andet Vidne, Richard, Pond, foreviiste en Seddel. der af Lord Gordon var underskreven, og lydte saaledes: "Alle sande Venner af Protestanterne ville, som jeg haaber, ikke tilføie andre sande Protestanter nogen Skade, og veed jeg vist, at Jndvaanerne i dette Huus vil Protestanternes Sag vel, saa giør ingen ham noget Ondt. Underskreven af George Gordon. Ved videre Forhor befandtes det, at bemældte Pond selv havde opsat denne Seddel, og var loben med samme til Lord Gordon, for at lade ham underskrive den, fordi han frygtede for, at et ham tilhørende Huus, som han havde leiet til en Pavist, skulde blive ruineret; men Vidnet vidste ikke tilvisse, om Lord Gordon havde igjennemlæst den af ham underskrevne Seddel, og sagde derhos, at han ikke vilde have forviist og givet Sedlen fra sig, dersom ikke Hr. Wilkes havde skyndet ham dertil. Efterat nu alle Vidnerne vare afhørte, holdt Hr. Erskine, den fornemste af Lord Gordons Advocater, en Tale til hans Forsvar, hvilken varede i tre Timer. Attornen=Generalen besvarede samme, hvormed to Timer gik bort. Derefter igientog LordMansfield de afhorte Vidners Udsigende, og ganske upartisk bestemte Vidnesbyrdenes Værdie, hvorefter de tolv Eedforne af traade en halv Times Tid, for at raadslaae om Dommen, og efterat de vare komne ind igien, erklærede de Lorden uskyldig og fri for den mod ham førte Klage. Lord George Gordon holdt derpaa en Tale til de Eedforne, takkede dem for deres retfærdige Dom, og kaldte Gud til Vidne paa, at han var ganske uskyldia i alt det, som den imod ham fremlaade Klage indeholdt. Han forlod derpaa samme Morgen Klokken 6 Westmynsterhall under Folkets glade Tilraaben.