Ribe Stifts Adresseaviser, 1843-01-04
Indenlandske Efterretninger. Edmund Massen Brygn, der nylig for sit voldelige Overfald paa et Par unge Mennesker i Helsing er af Høiesteret er dømt til 2 Aars Arbeide i Kjøbenhavns Forbedringshuus, er født i London af engelske Forældre, der begge ved Døden ere afgaaede. Faderen var Officeer i engelsk Tieneste. J Aaret 1839 kom Tiltalte i en Alder af 16 Aar til Helsingøer, hvor flere af hans Paarørende boe. Efter at have opholdt sig nogen Tid i nævnte By, tog han til Kjøbenhavn, hvor han agtede at forberede sig til at tage Adgangs-Examen til Høiskolen. Under sit Ophold her røbede han meget Hang til stærke Drikke, hvilket foraarsagede, at han leed af Mavetilfælde og en svækket Fordøielse, der igjen foraarsagede en vis hypocondrisk Stemning hos ham. Han var derhos meget exalteret og pirrelig: desuden gjorde han sig til af at være en "Cockney (d. v. s. en Person, som er født i City eller den ældste Deel af Staden London) og viste en afgjort Forkjærlighed for Vaaben og Vaabenøvelser, hvormed han ivrigt og ideligt beskjæftigede sig. Efterat have opholdt sig omtrent 5 Fjerdingaar i Kjøbenhavn, tog han ned til Helsingøer, hvor han indlogerede sig i Hotel de Nord og stiftede Bekjendtskab med flere unge Mennesker, af hvilke en efter hans Opfordring tilbød sig at indføre ham paa den Assemblee, som skulde afholdes d. 3. Decbr. om Aftenen paa Skydebanens udenfor Byen, liggende Locale. Aftenen iforveien havde Tiltalte havt et Drikkelag hos sig i Hotel du Nord, hvorved han i beruset Tilstand teede sig saa halstyrrigt, at han saarede en af sine Gjæster med en Huggert, hvorefter han sank bevidstløs om paa en Kuffert og blev liggende. Da han næste Aften blev indført i Assembleen paa Skydebanen raaede han strax i Klammeri med Værten, hvilket dog blev bilagt i Mindelighed; men viste flere Gange en exalteret Stemning, hvilket maaskee var foranlediget ved, at en engelsk Capitain, da Tiltalte traadte ind iført en Mantel og med Stok i Haanden og Hat paa Hovedet, i Spøg spurgte: "om det var Vægteren, der kom," Efter hvad der er oplyst nød Tiltalte ikke megen Spiritus eller stærke Drikke paa Skydebanen, og da han skulde gaae hjem var han ikke i nogen mærkelig Grad beruset. Paa Veien viste de Hjemvendende nogen Lystighed og navnlig dandsede Handelsbetjent Bruun hen ad Veien, da Tiltalte pludseligt, uden nogen Foranledning fra Bruuns Side, foer løs paa ham og saare de ham i Overarmen med en tveegget Jagtkniv, som han pleiede at bære hos sig og som han nylig havde ladet slibe skarp. Ved fremdeles at forfølge Bruun, der i Øieblikket ikke mærkede at han var saaret, løb Tiltalte imod Taget paa et Tørvehuus og faldt baglæns om, hvilket bevægede Contoirist Nohr og de Andre til at hjælpe ham op igjen og række ham hans tabte Hat og Handsker. Tiltalte ilede nu ind imod Byen, og da de Andre kom til Svingelporten, gik han dem imøde og stødte Nohr Dolken i det venstre Laar, i Nærheden af Underlivet. Jngen af de Saarede havde i mindste Maade fornærmet Tiltalte; a Bruun var endog aldeles ubekjendt med og for ham, og Nohr kjendte ham ikke uden meget flygtigt. De Saarede bleve strax indlagte paa Hospitalet, hvorfra de først igjen udskreves i Slutningen af Januar Maaned f. A., endskjøndt de længe efter endnu følte Virkningerne af deres Saar. Bryan kunde under Forhørerne ikke opgive nogen Anledning til sin Handlemaade; men meente dog, at det ikke havde været uden Aarsag, at han drog sin Jagtkniv, samt af han var bleven drillet, ligesom han ogsaa antog, at Nogen havde stødt til ham, da han løb imod Tørvehuset. Stadsphysicus Klem, hvis Erklæring under Sagen blev indhentet, yttrede: "at Brygn, da han saarede Bruun og Nohr, ved Beruselse og hæftig Sindseffect, paa Grund af hans hidsige Karaktee, og sygelige Pirrelighed, er geraadet i en saadan Tilstand, at han er bleven berøvet Overlæg og Herredømme over sig selv, saa at han ikke har kunnet erkiende det Farlige og Strafværdige i den Udaad, han begik, og at han saaledes ikke kan antages at have handlet med Tilregnelighed. Jfølge den af Sundheds-Collegiet indhentede Betænkning fandtes. det antageligt: "at Tiltalte i det Øieblik, han begi de Voldgierninger, for hvilke han er anklaget, har lidt af en saadan suror transitorius (momentan Sindsforvirring), som Brugen af stærke Drikke le fremkalder hos svækkede og pirrelige Mennesker, hvilke de da bringes til at begaae Handlinger, som de i rolig og ædru Tilstand selv vilde fordømme men da en saadan Tilstand fremkaldes ved deres egne vilkaarlige Foretagender, kan Tiltalte ikke siges at have handlet uden Tilregnelighed, hvis dette Udtryk skal antages at involvere Begrebet, uden Straskyld." Herefter afsagdes Underrets Dommen Ved Overretten blev en ny Betænkning indhentet fra Sundheds Collegiet, hvilken gik ud paa: "at Collegiet antager, at endskjøndt Bryan vel var sig bevidste at han med et fjendtligt Sind og et far igt Vaaben gik løs paa de Saarede, han dog ikke i det Øieblik, da han, ophidset af stærke Drikke og i en oprørt Sindsstemning, troede sig fornærmet af de Andre, har været istand til at tænke over, hvilke farlige Følge denne hans Handling kunde medføre, enten for de Angrebne eller for ham selv, og at han altsaa endnu mindre var istand til at reflectere over Lovligheden, eller Ulovligheden af hvad han foretog sig." Overrettens Dom er bekjendt; men Høiesteret kom til et andet Resultat. Den støttede sin Dom fornemmelig paa Forordn. af 4 Octbr. 1833 § 12, sammenholdt med 6. Den førstnævnte Paragraph bestemmer nemlig: at for en overlagt Voldsgierning, der, formedelst de Redskaber, hvormed samme er udført, eller andre Omstændigheder, har været forenet med Fare for den Angrebnes Liv eller Helbred, bliver den Skyldige, om end ingen betydelig Skade er skeer eller bestemt tilsigtet, at straffe med Forbedringshuus eller Fæstnings Arbeide fra 2 til 4 Aar, men ifølge 96 er det at ansee som overlagt Vold, naar Nogen angriber en fuldkommen sagesløs Mand, d. er en Saadan, der ikke har foretaget Noget, som kunde give rimelig Anledning til saadan Vold. Det vilde nok ogsaa see sørgeligt ud med den personlige Sikkerhed, naar et Forhold, som det af Bryan udviste, kunde gaae ustraffet hen. (Kbhp.,P. H. Lorenzens Proposition, som han havde bestemt at indgive i den slesvigske Stænderforsamling angaaende det danske Sprog, lød saaledes: At Hs. Majestæt allernaadigst vilde drage Omsorg for, at kun saadanne Mænd blive udnævnte til Forsamlingens Embedsmænd, som besidde saamegen Færdighed i det danske Sprog, at de tilfulde forstaae et dansk Foredrag og formaae at føre samme til Protokollen. Af den Motiveringstale, som han vilde have holdt, udhæve vi følgende: Spørger man, hvorfor det skal være tilladt at tale Andet end Tydsk her i Forsamlingen, og er Svaret simpelt: fordi det halve Hertugdomme er Dansk, Saalider som Nordslesvigerne forlange af Sydslesvigerne, at de skulle tale Dansk, saalidet maa disse forlange af hine at de skulle tale Tydsk. Den som ikke maa bruge det Sprog han dagligen taler, hans Tunge er altid meere eller mindre bunden, og det kan kun lidt trøste ham, at Modparterne suildelig yde ham Komplimenter for hans Færdighed i at tale deres Sprog; han veed selv bedst, hvormeget der er blevet usagt, som han burde og i sit Modersmaal vilde og kunde have sagt. Sige de Andre til ham: vi forstaae ikke din Tale la saa svarer han, i Virkeligheden er der kun meget Faa iblandt Eder, som ei forstaae mig; men om saa var, saa er det ikke min Skyld, og jeg vil ikke sidde stum, for at J kunne fritages for at være døve. Sige de: Du har jo hidtil talt Tydsk da svarer han, ja men det har ogsaa fortrudt mig. Denne unaturlige Tilstand har allerede varet meer end længe nok for at vise sine uglædelige Følger, min Føielighed har kun bragt mig bittre Frugter, nu er min Taalmodighed og Eftergivenhed til Ende. Spørger man mig, hvorfor just jeg vil være den Første, der taler Dansk i denne Forsamling, da jeg tilstrækkeligen synes at have bevist, at Brugen af det tydske Sprog ikke lægger mit Foredrag nogen Hindring i Veien, da kunde jeg svare: "fordi jeg personligen her i Forsamlingen er bleven tirret og groveligen fornærmet. Man har sagt, at jeg var udsendt af den danske Propaganda for at sætte Splid i Forsamlingen, at jeg ikke skammede mig ved at bortkaste Landets Rettigheder, at jeg ikke vilde betænke mig paa, at forraade mit Fødeland. Dette har man sagt, og det er af Præsidenten blevet mig forbudt at tage til Orde imod disse Beskyldninger, derfor vil jeg nu til Trods tale Dansk Saaledes kunde jeg svare, og hele Verden vilde finde det rimeligt og tilgiveligt, at jeg vilde hævne mig. Men, svarede jeg saa, da var jeg ikke tilfulde sanddru. Disse Beskyldninger, netop fordi de ere saa aldeles grundløse og falske, have frapperet mig meere end de have forbittret mig, jeg vilde i et andet Selskab have fundet dem latterlige, i denne Forsamling maa jeg foragte dem. Thi hvor enhver skal udskjeldes forPropagandist, der ei med Rolighed seer paa den Jver, hvormed man søger at fortrænge det danske og propagere det tydske Sprog, der vil jeg hedde Propagandist og deele Forfølgelse med saamange andre Folkevenner. Hvor det skal være en Skam, ei at ville hjælpe Herrerne til at faae Middelalderens rustne Lænker atter lagte paa Folkets Hænder, der vil jeg deele den Skam med de Frihedskæmpere, der hellere bryde end reparere dem. Og hvor den skal kaldes Landsforræder, der kæmper for Fødelandets Sammenhæng og Statens Enhed, der vil jeg staae som Landsforræder, om jeg end skulde staae ene – ene med Landets Konge, Statens fødte Værge. Det er altsaa ikke Hævn eller Trods, der har bragt mig til at tale Dansk. Jeg for min Person har ingen udelukkende Forkjærlighed for det danske Sprog, men heller ingen Forkjærlighed for det tydske, min Opdragelse og mine Livsforhold have ført det med sig, at jeg har vunder dem begge kjære, og at jeg med Frihed kan bevæge mig begge. Men min naturlige Følelse driver mig til at træde paa den Undertryktes Side, og derfor har jeg besluttet, saa meget mine svage Kræfter formaae, at værne om den danske Natioualitet, og, hvad der er dennes inderste Kjærne, det danske Modersmaals Rettigheder. Hvis man med Haan og Had forfulgte mine tydsktalende Landsmænd, da vilde jeg ogsaa med Jver og Alvor fægte for disse.