Viborger Samler, 1845-08-18
Hvad nu Jrland angik, da glædede Lord John Russell sig over, at de nuværende Ministre, der tidligere – som Medlemmer af Oppositionen - paa det Bestemteste havde modsat sig ikke alene Appropriationselausulen, ethvert til Afskaffelse af den herskende Kirkes Misbrug i Jrland, sigtende Forslag, ligesom og enhver Eftergivenhed med Hensyn til de irske Catholikers billige Fordringer, og der med Halstarrighed havde bekæmpet det forrige Ministeriums Plan at sætte Jrland i borgerlig og politisk Henseende paa samme Fod med England og Skotland, nu endelig vare skredne til Concessioner i de kirkelige Anliggender og utvetydigen havde anerkjendt det Princip, at Jrland maatte behandles paa samme Maade som England og Skotland. Lorden udhævede dernæst Mangelfuldheden af de irske Municipalforfatninger og det i høi Grad ubestemte og vage Commissorium til den af Regjeringen nedsatte Commission for at undersøge Forholdene imellem de irske Grundbesiddere og Forpagtere. Hvad dernæst Maynoothbillen og Billen om de tre nye irske Universiteters Oprettelse angik, da havde de nuværende Ministre, der saare sjeldent nedlade sig til at give de i Parlementet udviklede Grunde Gehør, ladet sig ved Skraal og Larm udenfor Huset forlede til de værste Jnconseqventser. Men dette tilsidesat, komme de tvende foreslaaede Forholdsregler, for sildig; deels ere de ikke tilstrækkelige til at tilfredsstille Jrland, deels bære de den Characteer, som Toriernes Politik stedse har lagt for Dagen i de irske Anliggender, de ere Forholdsregler, som Øieblikkets Nød har aftvunget: de tilsigte kun at afhielpe den øieblikkelige Nød. Men Palliatiomidler kunde man ikke længere afbenytte: Utilfreds heden i Jrland greb stedse videre om sig, ikke alene iblandt Catholiker og Repealers, men endog iblandt Protestanterne selv; den offentlige Mening udtalte sig stærkt for at det Onde maatte oprykkes ved Roden. Men Jrlands Hoved onde ere de anomalske kirkelige Forhold, og disse lade sig ikke hæve paa anden Maade end derved, at man enten tilstaaer den catholske Clerus en Besoldning af Statscassen, eller at man lader den herskende Kirke i Jrland indgaae som saadan. Angaaende Regjeringens commercielle og finantsielle Forholdregler, da yttrede Lord John Russell, at han endnu maatte hylde sin tidligere yttrede Formening, at Jndkomst skatten ikke havde været nødvendig for at dække Deficitet, men roste tillige Ministrene, fordi de med den forhadte Skats Vedbliven tillige havde forbundet Ophævelsen af et stort Antal høist ufornuftige Beskyttelsestoldafgifter og Handelsindskrænkninger, og erklærede at han, hvad denne Deel af Administrationen angik, ansaae dem for deres Fædrelands Velgiørere, saa meget mere som der var aabnet Udsigt til en Fremskriden paa den engang betraadte Vei. Jkke desmindre maatte han beklage, at de ikke havde hævet sig til de frie Anskuelser, paa hvilke Huuskisson allerede i Aaret 1825 havde begrundet sine paatænkte Reformer. Derefter angreb Lorden de nu bestaaende Korn love. J dette Øieblik, sagde han, da det Spørgsmaal skal afgjøres, om England har en god eller en jevn eller ogsaa en slet Høst at vente, i dette Øieblik, da det ubetydelige Kornforraad endog begrundede Frygt for Mangel, og Speculationen atter var i Begreb med at drage Fordeel af den almindelige Nød, fandt han det tydeligste Beviis paa Hensigtsmæssigheden af en fuldkommen fri Kornhandel i en i det mindste moderat, fast Told, der vilde sikkre til enhver Tid tilstrækkelig Tilførsel, og der tillige egnede sig til at forebygge Forstyrrelsen af Pengemarkedets Forhold. Med Eftertryk erklærede Lorden sig for en meere kraftfuld Understøttelse af Folkeunderviisningen og gjorde ogsaa hvad dette vigtige Punct angik opmærksom paa den glædelige Forandring i Anskuelser, hos Sir Rob. Peel og hans Colleger, som, medens de vare i Oppositionen, havde modsat sig den af Whigministeriet foreslaaede Jndsættelse af en Overopsyn førende Comitee for Underviisningsvæsenet, og som nu ganske traadte i deres Fodgængeres Fodspor. Deraf tog han da ogsaa Anledning til at bede Ministrene om i næste Session at beflitte sig paa at følge faste Grundsætninger, og ikke, saaledes som Tilfældet havde været i indeværende Session, at forlange af deres Tilhængere, at de – for at vælge et Exempel, skulle ved Universiteterne i Skotland, knytte Adgangen til Universitetsembeder til Aflæggelsen af en bestemt Troesbekiendelse, og derimod lade gjælde i de irske Universiteter det saakaldte voluntary principle Inconseqventser, som, naar de gjennemføres med det i saadanne Tilfælde Premierministeren eiendommelige Stivsind, kun tjene til ikke alene at nedsætte i Folkets Øine det ministerielle Parti, men hele Underhuset, hvis Majeritet dette Parti udgjør. Endelig yttrede Lord John Russell det Ønske, at Ministrene maatte følge den gamle Skik at indsætte et Regentskabsraad under Dronningens Ophold paa Continentet, og ikke ved ugrundet Frygt for Yttringer af ikke loyale Følelser lade sig afholde fra at tilraade Dronningen at aflægge et Besøg i Jrland. Et lignende Forslag om Regentskabets Jndsættelse fremtraadte ogsaa Lord Campbell med i Overhuset, hvor Forslaget bestredes af Lordeantsleren som uhensigtsmæssigt og unødvendigt.