Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1774-01-10
Slutningen af Oversættelsen, afbrudt i No. 1. Han føler Blufærdighed i sig sat imod den ne Tilbøielighed. Begiærlig efter bifald og Ære, bange for Skam, erindred af en forstandig og kiærlig Opseer; føielig af Kiærlighed og Undseelse mod sine Forældre og Paarørende; tilbøielig til Forretninger; indvikled i Venskabs Fornøielser og Sandsernes og Jndbildnings Kraftens tilladte Glæde; vedligeholdt ved Flid, understøtted ved Maadelighed og der endnu friske Følelse af hans Samvittighed og Pligt at adlyde sin Skaber over alt; Ved denne Forfatning, siger jeg, bliver han stærk, til at styre sin Tilbøielighed; og denne Tilbørlighed styred ved Dyd, bliver en Velsignelse for hans Sundhed og hans Liv, og engang i Skyggen af den ægteskabelige Kiærlighed Efterkommernes Velsignelse. Just denne Drivt, beskyttet ved Dyd, giør ham til den behagelige og arbeidsomme unge Person, og det søde Haab i Fremtiden at nyde med en elskværdig Person af det andet Kiøn Livets og de uopløselige Venskabs Fornøielser, opmuntrer ham til mange Dyder, som forudsættes, naar han skal kunde blive en lykkelig Mand. Hans liden Kiærlighed til Penge, som le kand udarte til Øselhed, bevaret ham fra en stor Dydens Fiende i hans Siæl, for den krybende Egennytte, hvilken derforuden i hans mandlige Alder vilde alt for herskende regiere ham. Just den unge Person, som nu ikke agter Penge, skal tidlig lade Godgiørenheds og Gavmildheds Tilbøielighed, af hvilke saa mange sælskabelige Dyder udspringe, fæste Rødder hos sig. Hans hæftige Begiærlighed efter at efterfølge andre er en Kilde til mange Daarligheder og farlige Forsøg; men denne Begiærlighed, indskrænked ved Klogskab, giør ham til en nyttig Verdens Borger. Hans for Bekymringer tillukte Gemytte vedligeholder ham i den Munterhed til at leve gandske for den Forretning, han haver valgt; Og hans Vide-Lyst, om den endskiønt i Førstningen, mere har sysselsat sig med Sandsernes og Hukommelsens Gienstande, indsamler dog just derved Rigdomme til Forstandens Brug. Hans Carakter er det frugtbare Træ om Foraaret; den bærer stærke Grene, Blade, Knopper og Blomster. Uden de første kand de sidste ikke komme frem; men dersom alle Blomster bleve til Frugter, skulde Træet ikke kunde bære dem. Den unge Persons Nysgiærrighed afvender den dovne Lediggang; og endelig saa fandselig han er, saa er han dog tillige den Skabning, som lettest og med den sletteste Spise kand stille sin Hunger, uden at beklage sig. Ubekiendt med de Mageligheder. som Alderen kræver og elsker, paatager han taalmodig en haard Levemaade, naar den kommer overeens med hans Tilbøieligheds Ønske, og bliver ham af Pligten anbefaled. Det unge Hierte har altsaa sandeligen farlige Lidenskab; men de stemmer dog imellem hinanden, naar de blive vel dannede og regierede tienestfærdigen overeens til hans Lykke. Sielden er Giærrighed, Avind, Falskhed, Bedrag, Stolt hed, Grumhed Deel af de ungdommelige Tilbøieligheder; en stor Lykke for den unge Persons Carakter. Sælskabelighed, Begiærlighed til at behage, efterfølge og have Venner, Dristighed, Ærekiærhed, Medlidenhed, Tienestfærdighed ere mestendeels de smaa Bække, som igiennemvande den unge Persons Hierte, paa det det kand bære hans særdeles Lyksaligheds og det almindelige Bestes Frugter, Hans Feil ere mange, og dog ankommer det paa den Opdragelse, han nyder, og paa ham selv, altid mere at undertrykke dem, altil at blive visere, forsigtigere, maadeligere og bedre og naar han betimeligen overgiver sit Hierte til Religionen, at bevare sig for vitterlige Laster. So bild, o Jungling! denn den Hertz schon inder Jngend; Sieh auf die Weisheit stets, doch mehr noch auf die Tugend, Denk, das nicht glücklich mache, als die Gewissens Ruh, Und das zu dennem Glück dit Niemand felt, als du. Heraf udkommer hver Mandag et Blad fra det bergenske Adresse-Contoir hos O. Brose.