Ribe Stifts Adresseaviser, 1799-02-15
En Mand, som i dette haarde Veir har været i Livsfare, beretter derom følgende: Den 2den Febr. vare endee Personer fra Middelfart i Steenderup Skov til Brænde Auction, Kl. 1 Eftermiddag vare vi ved Stenderup Strand, og fattes ud med 3 Baade for at gaae hiem; de 2 første Baade slap Jsen i stormende Veir og Sneefog, og landede ved Skærbech i Jndland, den 3die kunde ei bryde igiennem Jsen, men blev siddende fast i den under Holstens Land tilligemed 7 andre Mand, udi den rasende, Storm og Sneefog som kan tænke, vore Tanker var at slippe igjennem Jsen, men da Strømmen tvert imod satte os derudi, saae vi formedelst Storm og Sneefog og ganske umuelig til Redning, Mørke paskom, saa den ene Jammer rækkede den anden Haanden, Døden var det visseste for os i vore Tanker, derpaa resolverede en Mand af os at gaae af Baaden og Redning var, han slap under, kom op igien og kom igien udi Baaden, derpaa gik begge Baadfører af Baaden for om muligt at dreie Baaden nærmere til Landet, da jeg saae de intet kunde udrette, jeg som var ung og rask, sprang af Baaden for at hielpe dem, men alt forgiæves, Jammeren blev haardere. Baaden formedelst Strømmen, og Stormens Rasenhed, tog Magten fra os og drev bort, altsaa stode vi Elendige trende Menneskeer paa Havets Jisstumper udi denne rædsomme Storm og Sneefog, jeg arbeidede og brækkede Jsen i Haab at naae Landet som skeete, næsten ude fra Liv og Kræfter, da jeg havde tumlet imellem Jisstumperne omtrent 120 Alen alt i Dybet af Vandet efter Armene. De 2 andre som var Baadførere, de gik ligeledes under og brækkede Jsen, hialp hinanden snart paa Jis snart i Dyb, kom i Land 1 Time efter mig, men da de kom i Land, vare de næsten døde, kunde ikke gaae eller vende sig et Skridt, laae udstrakte paa Sneen med sammenlagte Been, de ligge endnu udi Holsteen. Derpaa resolverede jeg at gaae til Skovfoged Neumann, en halv Miil, for at tilmelde ham denne Elendighed, han var brav, kom strax med Folk og Slade, og bragte disse 2de Elendige op til sit Hiem, hvor de paa beste Maade blev pleiet til Livets Redning. Derpaa reiste den brave Skovfoged Neuman med sin Naboe til Stranden, om dervar Haab at redde de andre, som endnu vare tilbage udi Baaden, hvilke vare 9 Siele, men af Haab til Redning var forsvunden, Mørket paakom, de brave Menneskevenner raabte til de Elændige, dersom de kunde holde Livet til Dagbrækningen, ville de vove det yderste til Redning for dem, atter resolverede den samme Mand som i Forveien havde gjort Forsøg om Redning paa Jsen kunde være for at komme i Land, men hvad skeete, han slap under, kom op igien, og arbeidede omtrent en halv Time, hvorpaa han kom imellem Jisstumperne og døde, de andre 4 maatte sidde paa Havet til anden Dags Formiddag Kl. 10, altsaa har de maattet sidde udi Jsen, uden Livs Haab udi 21 Timer; omenskiønt de brave Menneskevenner vare ved Stranden før Dagbrækningen omtrent Kl. 4 a 5 anvendte alt muligt med Touger, Fielle og Stiger. Endelig kom som meldt, Skovfoged Neumann, Skovfoged Petersen, Jens Bierremann og Mathias Hansen, ved at udkaste Bræder at gaae paa, saavel som Stiger, hvormed de nede. - Hvad mueligt stor saa paa de yderste Bræder, dog et Toug med et Stkr. Jern paa, ved en Stige, som blev kastet til Baaden, hvorved de da fik Touget fat, og derved blev slæbt paa Stigen 2de Mænd hvergang over Jsen, i Land; Hænderne paa Stigen, og Kroppen i Jis og Vandslamp, som ei kunde bære. De kom da alle til Holsteens Land, der pleies de 2de Baadførere, skiønt der troes neppe de leve, da de har vel efter Syen Koldfyr i Hænder og Fødder, som vare hovne, sorte og sprak, da de kom i Huus, herefter droge de som var i Behold, alle Haandværksfolk, til Vands hiem, og kom til Middelfart den 5te Febr., hvor de vente alle at forvinde denne Elendighed.