Københavns Adresseavis, 1774-08-31
China er frugthart paa al Slags Sæd. Det frembringer Hvede, Byg, Hirse, Rug og Riis, hvilket sidste er Chinesernes almindelige Næring. Bælgfrugter findes der i saadan Overflødighed, at man forer Qvæget dermed. I de fleste Provindser bærer Jorden samme to til tre gange om Aaret. Abelsiner ere saa almindelige, at man for 10 Skilling kan kiøbe saa mange, som en Hest er i Stand, til at bære. Thee er Chinesernes sædvanlige Drik, bart koldt Vand drikker de sielden. Theeplanten har et guult Blomster, der lugter ligesom Violer. De første Blade afplukkes om Foraaret, og ere de fineste og beste. De tørres i et Leerkar ved langsom Jld, og føres i Blydaaser, over heele Riget. Keysertheen er den dyreste. Chineserne pleyer at beholde den beste Thee for sig selv, og den, som bliver bragt til Europa, er ofte allerede bleven brugt meer end engang i China. Chineserne drikker Theen, i sær den grønne, uden Sukker, i det høyeste tager de dertil ikkun et Stykke Candissukker i Munden. De drikker meget lidet paa engang, og af gandske smaa Kopper. Det beste Porcellain bliver gjort i en stor og meget folkerig Bye, King the Ching. Det gule er det kostbareste, og allene for Keyseren, ligesom overhoved alle de Sager, der har denne Farve. Lakkerede Sager ere meget almindelige, og for got Kiøb, undtagen naar man giver Arbeyderne nye Tegninger at giøre, thi da ere de meget dyre. Deres Fernis er en Gummi af et Træes Bark, som voxer i China og Japan. Alt Huusgeraad i China bliver overtrakt med denne Fernis. China er fuldt af meget farlige Slanger, hvis Bid er tildeels dødeligt. - De skiønne Fiske, som ere bekiendte under Navn af Guldfiske, og nu ogsaa bliver bragte til Europa, holder man i China i smaa Parker ved fornemme Personers Lysthuse, eller i store Kar, som staaer, til Zirat i Gaardene. De mindste holdes for de smukkeste; de ere røde, og ligesom bestrøede med Guldstøv; nogle ere sølvhvide, og andre igien hvide med røde Pletter; de leger med stor Hastighed oven paa Vandet; da de ere meget sinaa, saa døer de let af tyk Luft og Kulde, samt af en sterk Rystelse. J Parkerne holder man Guldfiske af alle Slags Størrelse, og de bliver tilvante at komme til Vand bredden, naar den, som bringer dem at æde, giør Allarm med en Skralle. - Forskiellen paa Chinesernes og Europæernes Ansigtstrække, og de førstes smaa Øyne bliver i Skilderier gemeenlig overdrevet. Jblant hundrede er i det mindste altid en Snees, som man sikkert kunde forklæde til Europæer, uden at nogen skulde kiende dem; hvorover ogsaa de europæiske Missionærer paa Giennemreysen udgives for Chineser. En Europæer røber sig allermest, naar han har blaa Øyne. - J Canton gaaer de fleste Jndvaanere, Fødderne undtagne, nogne med det hele Legeme, ligesom det ogsaa er meget varmt der. Missionærerne reyser paa følgende Maade fra Canton til Peking: først gaaer de 150 franske Mile i en Baad paa Floden, hvilken Baad bliver trakt af Mennesker. Fyrretyve Mand trækker Baaden afsted med Liner. Derpaa kommer de over et Bierg, og atter paa en Flod ind til 300 Mile fra Pe ling; derfra, fuldender de deres Reyse paa Muuleseler. Keiseren betaler den tredie Deel af Reysebekostningerne; det øvrige maa de selv legge til Om Jndvaanernes Sæder og Landets Beskaffenhed i Kongeriget Tonqvin, hvor der ligeledes opholder sig Jesuiter, beretter en Missionær følgende Omstændigheder; Jndvaanerne i Tonqvin holder meget ofte Giestebude, og deres Forretninger bliver sædvanlig, ligesom hos vore Forfædre, afgjorte ved Maaltidet. J Stedet for Gafler bruger de smaa Ibenholts eller Elfenbeens Stokke, som paa Spidsene ere beslagne med Guld eller Sølv. De rører aldrig ved Maden med Fingrene. Naar man seer dem spise, saa synes det, at alle deres Bevægelser gaaer efter Takten, ligesom ved en Musik. Omkring Bordet ere lange udsyede Tepper fæstede, som hænger ned til Jorden; ellers bruge de hverken Bordduge eller Servietter. En hver har sit eget Bord, og Retterne bliver frembaarne i mange smaa Fade. Hvo som vil indbyde nogen til Giest skikker ham en skriftlig Indbydelse, der for Ex, er af følgende Jndhold: Cha Ting haver tillavet et Maaltid af nogle Urter, skyllet fine Glas, og gjort sit Huus reent, paa det at Se Tong ved sine behagelige Samtaler og sine fortreffelige Lærdomme maatte vederqvæge ham; han beder ham altsaa, at han vil bevise ham denne himmelske Fornøyelse. Ofte bliver Commedier forestillede imedens Maaltidet varer. Musiken derved skeer paa Kobber= eller Staal=Bekkener, som har en ubehagelig og giennemtrængende Klang, paa Trommer af Bøffelhund, som bliver slagne med Foden og med Stokke, og paa Piber. Musikanternes Sang er ligesaa behagelig. Acteurerne ere Drenge paa 12 til 15 Aar. Af deres Graad, og de mordiske Handlinger, som forekom i Skuespillene, sluttede Missionæren, at det maatte være Tragoedier. Under Maaltider indsamler een af Acteurerne Penge hos de Nærværende. Drengene kan 40 til 50 Comoedier uden af, af hvilke man kan udsøgesig een. Det samme giøre Tienerne i Huset. Tilsidste bliver Giesternes Betientere ogsaa beværtede. Tonain er fuldt af Vildt, saasom Hiørte, vilde Geder, Paafugle, Fasaner a. Jagten er frie for enhver, men meget farlig formedelst de mange vilde Dyr, som opholder sig i Skovene, saasom Tigere, Elephanter, Rhinocerosser, og de l. Tamme Dyr, som man holder til Nytte, ere Heste, Bøffeler, Oxer, Sviin, Geder, Høns, Ænder og Gies. Jndvaanernes Flid i Frugters og Kiøkkenvexters Fremavl, er ikke stor. Ananas og allehaande Slags Pommerandser, ere deres beste Frugter. Viin avler de ikke heller, omendskiønt den voxer af Naturen i deres Land. En Chinesisk Fest.