Politivennen, 1804-01-01
Svar paa Resensionen over Tyendes Overdaadighed, i Politivennen No. 298. (Fortsat fra No. 301) Ligeledes har Rec. mistydet Forfatterens Forslag hvor der blot er talt om sat det ville maaskee være gavnlig om Husmødrene examinerede den eller de Pigers Pynt, hvis Kostbarhed langt oversteg hvad deres Løn eller anden lovlig Jndkomst kunde indbringe hvilket Rec. kalder haardt og uretfærdigt, hvortil han dog ingen Grund vil sinde i Forfatterens Ord, men vel i sine egne, saasom han har her, ligesom i det foregaaende, tilladt sig at udstrække dette Forslag uden Undtagelse, til alle - hvorved dog Rec. selv har begaaet en Uretfærdighed, den man saameget mindre kan undskylde, da han ikke vover at nægte at der jo gives dem der fortjene saadan Behandling. Til Slutning anbefaler Rec. til Efterlevelse og Mynster den Pige, der anvendte sin aarlige 28 a 30 Rdlrs. Løn tilligemed Sportler paa Pynt og Flitterstads, der stedse maae kunde forandres efter Moden, ventelig for at behage de søde smaae Herrer. Kunaf disse, og de af deres Smiger fordærvede kvindelige Skabninger, der hellere foretrække at leve som Frille, for en kort Tid at glimre, end den varige Lykke ved lovligt Ægteskab, med en simpel, tarvelig, men brav og nyttig Haandværks Mand og Borger, at hædres med Borger Dannekone Navn, vil denne R. Anbefaling finde Bifald. Forf. tvivler ikke paa, at Hr. Rec. efter sine Yttringer og Grundsætninger, og flere ligesindede, der ventelig aldrig har gjort eller agter at gjøre nogen Pige lykkelig, udmærker den Pige der pynter sig bedst, for at tilfredsstille Øjenslyst; men neppe bliver det Maalestokken hvorefter den fornuftige, vindskibelige HaandværksMand vælger sin Ægtefælle. Hr. Rec. vil selv kunne overtyde sig herom, ved at erkyndige sig hos endeel af vore agtbare og formuende Borgere, der for 10, 12 a 16 eller flere Aar siden begyndte med tomme Hænder, eller den lille Kapital som Mand og Kone i ugift Stand af deres Løn kan have sammensparet og da vil de af deres egen Mund erfare, at ikke Konens Pynt, ikke Komedier, Baller og Skovrejser, men fælles Tarvelighed og Vindskibelighed har skaffet dem Velstand og Formue. De vil iblandt disse endnu finde mange hæderlige og agtværdige Koner (til daglig Brug, med rødeunden Trøse og Hvergaans Skjørt, som ikke borttødsler Tiden for Spejlet, skjøndt deres Ansigt er ligesaa glat og deres Lemmer ligesaa velskabte, som Deres yndede og pyntede Stadsdukkers. Lad nu en Haandværksmand eller anden simpel Borger, der etablerer sig med tomme Hænder, efter Hr. Rec. Anbefaling vælge sig en pyntelig Ting til Medhielper, der udvendig er behængt med unyttig Dingel Dangel, indvendig Hoved og Hjerte opfyldt af latterlig Stolthed og Forfængelighed, som gjør hende uskikket til at iagttage en Huusmoders vigtigste Pligter. Med Lyst til Pragt følger da og naturligviis Lyst til at lade sig see offentlig ved enhver Lejlighed, saasom Baller, Komedier, Spadsere og Lysttourer a. efter som Kvindekjønnet er isom Rec. selv siger) medfødt en særegen Lyst til at behage og blive bemærket; thi vist nok anskaffer ingen ung Pige eller Kone sig ret megen moderne Pynt, uden hun tillige har Lyst og Lejlighed til ofte at vise sig offentlig dermed, bliver der en nu nogen Tid tilovers fra disse Tids- og Pengestildende Forlystelser, saa opsluges den jo ganske, dersom hun endnu, efter Recensentens anbefalende Mening, idelig skal forandre sin Pynt efter Modens Bydende. - Mon saadan en er vel tjenlig for den simple og fattige Haandværksmand og Borger? son hendes moderne Garderobe erstatter ham Savnet af gavnlig Tarvelighed, Virksomhed og Sparsommelighed? mon al hans Flid og Anstrængelse nogensinde vil hæve ham til Hæder og Velstand? Mon han er lykkeligere end hans Naboe og Medborgere, der etablerede og givtede sig paa samme Tid, ligesaa tomhændet og i samme Næringsvej - allene med denne Forskiel at denne valgte en mindre moderne, men mere dulig, sparsom, tarvelig, vindskibelig og agtværdig Kone? lad os saa, om nogle faa Aar undersøge begges huslige og oekonomiske Forfatning, og Forfatteren vedder, at Reensenten selv, i hvormeget han end synes at nyde de Pyntede, ikke vilde ønske sig den Hans Kaar, der havde ægtet den moderne og stadselige Pige, men maaskee net tog til Tykke med den umoderne, folide Forstning. Skulle det endog kunne anvendes paa den unge, smukke og til Stads henrevne Kone, hvad Reensenten har sagt om Pigeene i lige Tilfælde, saa skulle man dog ikke haabe, at Reensenten ogsaa vil anprise saadant Mynster til Efterlevelse; desværre at nok desuden vandre paa Afveje uden slig Anbefaling. (Fortsættes.)