Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-06
Blandinger. Det var en hurtig Død, der ramte Greven af Nassau, indtil 1840, under Navn af Wilhelm den Første, Konge af Holland, den nuregierende Kong Wilhelm den Andens Fader. Som sædvanligt var han staaet og Klokken fire og befandt sig meget vel; Kl. ni endte et Slagflod hans Liv. Samme Dag vilde han have givet en stor Diner i sit Hotel, fra Berlin agtede han sig til Jtalien. Hans Død har vakt almindelig Sympathie. Alle ere enige i, at han var en redelig og vakker Mand, som Faa. Simplere og fordringsløsere har vel aldrig noget kronet Hoved været. Som Konge af Holland var Wilhelm 1 hver Morgen af Fjerene for Fire, arbeidede i sit Cabinet, gik sig en Tour, underholdt sig med Alle og Enhver, vendte tilbage til sit Slot ved Frokosttid, besøgte sin Gemalinde, og opoffrede sin øvrige Tid til Regjerings forretningerne. J lang Tid var han sit Folks Afgud. Derimod lægger man ham til Last, at han, som Konge, drev colossale Grossererforretninger, hvorved han samlede sig en uhyre Formue, som, i hel giske Blade, anslaaes til 157 Millioner; at han tøvede saalænge med Fredsslutningen med Belgien; at han forøgede den nu paa Holland tyngende National gjæld; at han ikke kunde forliges med sin ældste Søn; at han, paa sine gamle Dage, kun et Aar efter sin mangeaarige Gemalindes Død, førelskede sig i Grevinde d'Outremont og giftede sig med hende, skjøndt hun, i sin dobbelte Egenskab som Belgierinde og som Katholikinde, var ilde lidt af Hollænderne. Den Afdødes Datter er gift med Prinds Albrecht af Preussen; hun havde kjøbt sig en yndig Villa ved Commersøen og sat sin Fader Stævne her. Forsynet vilde det anderledes! Bi meddele her, efter Augsb. Allg. Zig." en interessant Scene af Tscherkesserkrigen: Ved et Streiftog var, blandt Andre, en anseet Tscherkesserhovdings Datter faldet i Russernes Hænder, og ved Tilbagetoget lod man hende ride paa sin egen Hest under en paalidelig Tscherkesses Varetægt. Pigens hele Skikkelse var indhyllet i et stort, hvidt Klæde, saa man ikke saae Andet af hende, end de store, blaae Øine. Hun værdigede ikke sin Omgivelse et Blik, og reed, i stolt Holdning, aldeles taus, forud de andre Fanger, indtil man maatte sætte over en Flod. Her, midt i Floden, styrtede hun sig pludseligt af Hesten ned i Vandet. Tscherkessen, som skulde have Opsigt med hende, svømmede efter hende; men da han vilde gribe hende, stødte hun ham heftigt tilbage, og da han ikke vilde slippe hende, søgte hun, at drage ham med sig ned i Dybet. Med Møie lykkedes det ham, at afværge det og at holde den Modstræbende fast ved hendes lange Haar. Ved Fleres Hjælp bragte han hende til Flodbredden. Her stod hun nu, som en Statue, Hænderne forslagte over Brystet, det hvide Gevandt tætsluttende om hendes Legeme, en vidunderligdellig Skabning, blond, bevægelsesløs, kun at hun fra Tid til anden strøg det dryppende Haar, der hang hende om Skuldrene, fra Panden. En Tidlang betragtede Generalen taus den heeltemodige Pige; derpaa spurgte han en Tscherkesserhøvding, hvor mange russiske Fanger Fjenden vel vilde give for hende. "Sex!" svarte han. – "Saa tag hende, og bring mig Russerne imorgen!" Tscherkesen svang sig paa sin Hest, lod Pigen løfte paa en anden, og reed hurtigt med hende til de hjemlige Bjerge. Men den stolte Pige havde ikke eet eneste Taknemmelighedens Øiekast, kun idet hun gallopperede bort, maalte hun med sine delige Øine, den russiske General fra øverst til nederst – derpaa drog hun igjen det hvide Klæde om sig og forsvandt. Dagen efter bleve for Russere punktligt afleverede.