Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-08
Da ingen af de afhørte Vidner har seet det imellem Rasmus Pedersen og Hans Mortensen Passerede, maa den af Sidstnævnte aflagte egne Bekjendelse i sin Heelhed og som den er bestyrket ved de øvrige Oplysninger, der have været at erholde, lægges til Grund for Bedømmelsen af hans Strafskyld. Den gaaer ud paa, at han, imellem hvem og Rasmus Pedersen der i længere Tid har været Uenighed i Anledning af, at denne, uden dertil at være berettiget og imod hans Forbud, benytter Veien over hans Jordlod, (hvilken endog allerede i Sommeren 1840 udartede til et Slagsmaal) kom kjørende hjem fra Nykjøbing den ommeldte Løverdags Aften og blev da af Rasmus Pedersen, som igjen var gaaet ind paa hans Jordlod ad bemeldte Vei, ved grove Skjeldsord, og iblandt disse Tyveknegt og "Menneskebider, udfordret til at forlade sin Vogn og komme ind til ham, der tilføiede: "Kom kun herind jeg skal lave dig. Efterat Tiltalte forgiæves havde opfordret Rasmus Pedersen, til at komme hen til sig, og da denne vedblev at udskjelde ham, bandt han sine Heste ved Vognen, som blev staaende paa Landeveien, og gik ind paa Jorden til ham, men bevæbnede sig først med en af flere i et Vandløb nedsatte Staver eller Pæle af omtrent 3/4 Alens Længde og 1 1/2 Tommes Gjennemsnit, fordi han havde hørt, at Rasmus Pedersen stedse var bevæbnet, naar han gik over hans Jord, og var det, efter Tiltaltes Forklaring, ikke hans Hensigt at overfalde denne, men alene at værge sig mod et befrygtet Angreb fra hans Side, hvilket eiheller udeblev, idet Rasmus Pedersen nemlig først anfaldt Tiltalte med en Kniv, med hvilken han gjennemstak dennes Hat og saarede ham i Panden. Efterat Tiltalte derpaa med Pælen havde først givet Rasmus Pedersen 3 Slag i Hovedet og, da denne derefter segnede over imod hans Bryst, endnu et Slag i Nakken, vedblev han fremdeles med samme Pæl at tildeele ham, som efter dette sidste var falden til Jorden, flere Slag paa Kroppen og tilsidst over Hænderne, da han gjorde Forsøg paa, med sin oprakte Haand endnu engang at angribe Tiltalte, hvem det forekom, at han endnu havde sin Kniv i denne. Derimod har Tiltalte gjentagende benægtet Rasmus Pedersens Forklaring om, at idetmindste eet andet Menneske var ham behjælpelig ved denne voldsomme Behandling, og, da denne Benægtelses Rigtighed tildeels bestyrkes ved de afhørte Vidners Forklaringer, maa han ogsaa ansees for selv at have tilføiet Rasmus Pedersen alle de Beskadigelser, der ommeldes i Districts lægens Attest. Jfølge Slutningen af L. 11316 og da der, foruden de med Tiltalte beslægtede og besvogrede eller i Tyendeforhold til ham staaende Vidner, endnu haves tvende fuldkommen habile, Kludesamler Hans Germansen og Snedker Fritz Holm maa Sandheden af Tiltaltes Forklaring, uanseet Rasmus Pedersens haardnakkede Benægtelse af Alt, hvad der kunde tjene til nogen Undskyldning for ham, ansees for at være saaledes godtgjort, at der ikke af den kan udledes noget til hans Skade, uden at det, der taler for ham, tillige maa komme i Betragtning. Dette maa saa meget mere antages, som den Omstændighed, at han ved sin Hjemkomst virkelig var saaret i Panden, at hans Hat var gjennemstukket og at den af Rasmus Pedersen vedkjendte og paa Stedet, hvor hiin Behandling havde fundet Sted, fundne Kniv virkelig passer i Hullet paa Hatten og til et Ar i Tiltaltes Pande, afgiver i Forening med Rasmus Pedersens beviste Trudsel: "at en Kniv, som han stedse har hos sig, naar han imod Tiltaltes Forbud passerede over dennes Jord, skulde komme til at sidde i hans Liv eller Hjerte, dersom han kom tilstede, et meget væsentligt Jndicium til Bestyrkelse af disse Vidneforklaringer og Tiltaltes Bekjendelse i dens hele Omfang. Som Rasmus Pedersen, efter samtlige oplyste Omstændigheder, ikke kan ansees for "sagesløs Mand, saaledes maa det imellem ham og Tiltalte Passerede formeentlig med Føie kunne henregnes til de i Frd 4de Octbr. 18335 omhandlede Slagsmaals-Tilfælde, fornemmelig med Hensyn paa, at han selv, hvem Tiltalte var berettiget til at bortvise fra sin Jord, paa hvilken han uden Hjemmel befandt sig, har ophidset denne til saadant Slagsmaal ved de af ham brugte Skjeldsord. Da det nu af den af Districtslægen under 30te Marts udstedte Attest og Rasmus Pedersens Tilstand efter hans Helbredelse erfares, at de ham tilføiede Contusioner og Saar ikke have efterladt sig nogle for hans Fremtid skadelige Følger, eller have sat ham ud af Stand til, at udføre sine sædvanlige Forretninger, skjønnes det ikke, at Tiltalte, om det ikke antoges, at et Slagsmaal har fundet Sted, kunde have været at ansee med anden Straf, end den i forommeldte Forordnings § 3, sidste Membrum, bestemte, hvilken, paa Grund af Beskaffenheden af den Rasmus Pedersen tilføiede Mishandling, vilde være at bestemme til et Aars Forbedringshuus=Arbeide, og bliver den saaledes, i Følge § 5, at nedsætte til det Halve, eller overeensstemmende med Frd. 12te Juni 1816, til 6 Gange 5 Dages Fængsel paa Vand og Brød. Forsaavidt den af vedkommende Sognepræst under 10de d. M. til Afbenyttelse under denne Sag udstedte og fremlagte Attest om Tiltaltes foregaaende Levnet er for denne meget ufordeelagtig og det kunde synes, at den, i Følge den citerede Forordnings § 15, maatte komme i Betragtning til Straffens yderligere Skjærpelse, maa det bemærkes, at den taber en stor Deel af sin Virkning derved, at, medens Udstederen nu yttrer, at "Tiltaltes foregaaende Vandel i Sørup i det mindste ikke modsagde et Rygte og Uforligelighed og ustyrlig Hidsighed, hvormed han ankom til Ønsløv fra Gunsløv Sogn, har han selv tidligere, da Tiltalte forlod Sørup, og han altsaa ligesaagodt som nu maatte kjende dennes foregaaende Vandel i bemeldte By, ved Paategning paa hans Skudsmaal characteriseret ham som en agtet Medborger, ligesom den af Sognepræsten for Gunsløv Sogn under 25de April 1831 meddeelte Paategning paa det samme Document gaaer ud paa: "at Tiltalte forlader dette Sogn med et godt Vidnesbyrd for hans meget gode og christelige Vandel og hiint Rygtes Existents saaledes synes med temmelig Føie at kunne drages i Tvivl, og det maa i alt Fald have været ugrundet. Af Frd. 4de Octbr. 1833 § 28 følger det tillige, at Tiltalte bliver pligtig, at betale Rasmus Petersen Beløbet af hans Udgivter til Læge og Medicin med 26 Rbd. 32 s. og give ham Erstatning for Nærings tab og udstandne Lidelser, som, efter Omstændighederne ansættes til 20 Rbd. Sølv. Endelig bliver han og saa pligtig at udrede Actions=Omkostningerne. Thi kjendes for Ret: "Tiltalte, Hjulmand Hans Mortensen fra Øns lov, bør hensættes i Fængsel paa Vand og Brød i 6 Gange 5 Dage samt udrede alle ved denne Sag foranledigede Omkostninger. Saa betaler han og Snedker Rasmus Pedersen af samme By for Læge=Hjælp og Medicin 24 Rbd. Sølv og 2 Rbd. 32 s. S. og T. samt i Erstatning for Næringstab og udstandne Lidelser 20 Rbd. Sølv. Det Jdømte udredes inden 3de Solemærker efter denne Doms lovlige Forkyndelse, og det Øvrige efterkommes under Adfærd efter Loven." Pontoppidan.