Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1839-01-18
Fædrelandet. Stændertidenden meddeler atter Debatterne og Resultatet i en meget vigtig Sag, nemlig den angaaende Assessor Algreen-Ussings Forslag om Danmarks Finantsvæsen. Den nedsatte Committee, bestaaende af Tutein, Treschow, Lerche, Herforth og Bang, var denne Gang aldeles enig i den afgivne Betænkning i hvilken Committeen gjorde Forsamlingen opmærksom paa, at den havde lagt Finantsberetningen af 1836 til Grund for dens Beregninger. Ved den anstillede Beregning kom Committeen til det Resultat, at Besparelserne kun kunde ansættes til 100,000 Rbd., men at dog Balancen nu viser sig fordeelagtigere, hvilket dog fornemmelig er skeet ved den Maade, hvorpaa Finantserne have opgjort deres Mellemværende med Banken. At Besparelser endnu vare aldeles nødvendige, antog Committeen for saa afgjort, at den ansaae for overflødigt derfor at føre noget Beviis, ligesom den og med Hensyn til de Brancher, i hvilke Besparelser fornemmelig kunde og burde indføres, henholdt sig til den forrige Finantspetition, der havde angivet at være: 1) Udgifterne til Hof= og Stald=Etaten samt de kongelige Bygninger og Haver; 2) Udgifterne til det udenlandske Departement; 3) Colonierne; 4) Armeen og Marinen samt endelig 5) Udgifterne til Pensioner og Gratialer. Efterat Committeen havde gjort opmærksom paa det Fordærvelige i det AccumuleringsSystem, som af flere Collegier blev fulgt, gik den over til at omtale de Grene, i hvilke noget kunde udrettes til Fordeel for en bedre Finantsbalance, til hvilke den fornemmelig henregnede de kongelige Domainer, der ved en bedre Bestyrelse maatte kunne tilveiebringe langt større Jndtægter end der findes anført. Committeen udhævede ligeledes det Gavnlige i at Mænd udenfor Embedsklassen fik Sæde i den Commission, som efter den kongelige Bekjendtgjørelse var nedsat for at undersøge Finantsernes Tilstand, ligesom den og godtgjorde Nødvendigheden af, at Regnskaberne gaves en anden og bedre Form, og paaviste Gavnligheden af et aarligt Budget. Efterat Committeen derpaa gjentagende havde fremhævet det for det Hele Skadelige i at Regjeringen befattede sig med Jndustrieforetagender, blandt hvilke den fornemmelig udhævede det kongelige Klædefabrik paa Usserød og Seildugsfabriken paa Gammelholm, indstillede den at Forsamlingen skulde petitionere om: 1) At Hans Majestæt allernaadigst vilde paaskynde de nødvendige Forholdsregler for ved Besparelser at formindske Statens aarlige Udgifter; 2) at Mænd, der ikke udelukkende henhøre til Embedsstanden, maae vorde udnævnte til at tage Deel i den Commissions Forhandlinger, der er nedsat for at undersøge Finantsernes og Statsgjeldens Tilstand og udarbeide en Plan for at tilveiebringe Ligevægt imellem Statens Jndtægter og Udgifter: 3) at fuldstændige og detaillerede Beretninger om samtlige Stats-Jndtægter og Udgifter aarligen maae ved Trykken vorde bekjendtgjorte. Mod Committee betænkningen tog Proponenten Algreen-Ussing Ordet, i det han erklærede, at han paa det bestemteste maatte protestere mod at Forsamlingen optog den af Committeen fremsatte Yttring om at Forfatningen i det Hele taget er mindre foruroligende, end den forrige Stænderforsamling, efter de da foreliggende Oplysninger, maatte antage den at være idet han nemlig fremstillede at Finantsernes Arrangement med Banken maatte forurolige enhver, da man ved dette Arrangement atter havde et Beviis paa, med hvilken Lethed Bankerne kom Finantserne imøde naar en Crisis forestod, ligesom han og maatte gjentage hvad han tidligere havde bemærket om at det ikke var ved forøgede Jndtægter, men ved formindskede Udgifter at den forstyrrede Ligevægt i Finantserne skal tilveiebringes. Da tre samfulde Aar vare forløbne siden Stænderne indgav deres Petition om energiske Besparelser, uden at denne Petition havde ført til noget Resultat, meente Taleren, der var god Grund til at gjentage den jydske Forsamlings Andragende om at Kongen vil foranstalte, at der snarest muligt tages de kraftigste Forholdsregler for ved Besparelser at formindske Statens aarlige Udgifter. J det Taleren derefter specielt gjennemgik Commiteebetænkningen, rettede han tillige flere Spørgsmaal til den kongelige Commissarius, hvoriblandt var et om Bureauet for de udenlandske Betalinger, hvilket Bureau blev underkastet en skarp Critik af Taleren, der endog formeente, at Chefen, Conferentsraad Holten, var den egentlige Skatmester hos os. Commissarius indlod sig kun paa de af AlgreenUssing fremsatte Spørgsmaal til ham, men beklagede, at han ei var i Stand til fyldestgiørende at besvare dem. Mærkelig var Commissarius Svarpaa af hvilke Mænd den i den kongelige Bekjendtgjørelse omtalte Finantscommission bestod, da han hertil erklærede, at han ikke vidste, om der egentlig existerede en saadann. Efterat derpaa flere Talere havde forsvaret Enkeltheder saavel i Finantsberetningen som Committeebetænkningen, holdt Kammerraad Drewsen et længere Foredrag, mod Klædefabriken paa Usserød, der efter de ham meddeelte Data maatte antages at være anført med 28,000 Rbd. for lidet i Udgift, medens Jndtægten blev anført med 34,000 Rbd. for meget. Til Forsvar for denne Fabrik tog ingen Deputeret Ordet, hvorimod flere forsvarede Seildugsfabriken paa Gammelholm. Referenten, Tutein, gjennemgik derefter de stedfundne Debatter og søgte at forsvare Committeebetænkningen, i det han tillige gjorde opmærksom paa, at Uenigheden mellem ham og Algreen-Ussing meere dreiede sig om Ord end om Meninger, ligesom ogsaa Bankdirecteur Haagen søgte at forsvare det mellem Finantserne og Banken stedfundne Arrangement, der, som han meente, var til gjensidig Fordeel. Efterat derefter Justitsraad Povelsen og Proprietair Neergaard fuldstændigen havde oplyst, at de meget betydelige odsherredske Godser ikke gave det Udbytte, som de kunde og burde, hvilket heller ingen nægtede, medens dog Kammerherre Castenskjold meente, at det var for upassende for Stænderne at blande sig i denne Sag, tog Commissarius atter Ordet, for at forsvare Finantserne, i det han fornemmelig fremhævede, at de kongelige Skatter af Hartkornet ikke nu vare større end i 1802, ligesom han og meente, at Arrangementet med Banken fornemmelig var skeet til dennes Tarv. Under den endelige Behandling om Sagen dreiede Debatterne sig fornemmelig om i hvilke Udtryk Petitionen skulde affattes, og skjøndt Committeen havde i sin Betænkning gjort flere Forandringer, fremsatte dog Assessor Algreen-Ussing flere Amendements, der og alle bleve antagne af Forsamlingen, hvorefter Petitions-Jndstillingspuncter med Undtagelse af N. 1 bleve de af Committeen angivne. N 1 kom derimod til at lyde saaledes: At Deres Majestæt allernaadigst vilde paa det kraftigste paaskynde de nødvendige Forholdsregler, for ved Besparelser at formindske Statens aarlige Udgifter." Af alle Lande, siger Mech. Magazine - er Danmark det ugunstigst beliggende med Hensyn til Sporveie. Paa det jydske Fastland er der ikke tilstrækkelig Befolkning eller Capital til at kunne foranledige et saadant Anlæg, – paa den rige Øe Sielland ere Afstandene saa korte og Søtransport saa let, at heller ikke der er noget Brug for denne nye Opfindelse. For at sætte Kronen paa Alt, er der i de danske Besiddelser en Linie, hvis Udførelse vilde være til Fordeel for Handelen; det er den imellem Hamborg og Lybek, som vilde forbinde Nordsøen med Østersøen; men blev denne Linie udført, vilde Handelen tilintetgjøres igjennem Sundet og Kjøbenhavn vilde blive gjort til et Slags Jkke gjennemgang, medens den nu er en slagen Vei foralle Nationer. Danmark er derfor det af de faa Lande, i hvilket hersker dyb Taushed midt mellem det almindelige Oprør rundt omkring, ene afbrudt ved at En eller Anden leilighedsviis smaasnakker om denne meer og meer og sig gribende Gjenstand.