Jyllandsposten, 1840-03-24
J Henseende til Forfatterens Berigtigelser i de af mig fremhævede Jnconsequentser, skylder jeg at bemærke, at jeg ingenlunde finder mig overbeviist, tvertimod seer jeg i samme fornyede Modsigelser. Det hedder saaledes: "Naar jeg har sagt, at det er gaaet langsomt med Alt, hvad der angik Folkets materielle Jnteresser under vore Enevoldskonger, da har jeg i saa Henseende tydeligen fremhævet den Periode, som gik foran det Tidspunkt da vores afdøde Konge tiltraadte Regjeringen; men maa jeg da spørge, hvormed Forfatteren vil godtgjøre, at det med Folkets materielle Jnteresser er gaaet hurtigt med Alt efter bemeldte Tidspunkt, Beviser af denne Art ville i Sandhed være mærkværdige. Og hvorledes kan denne Forklaring om, at et tidligere Tidspunkt skulde være meent, bringes i Samklang med bemærkningen: "at Alt er forbleven ved det Gamle efter Stændernes Jndførelse, da man netop he ved det Gamle maa forstaae alt Slendrian, med mindre der havde staaet det gode Gamle, som dog vel ikke har været Meningen. - Med Hensyn til, hvad Slet der er foregaaet, ifølge Kongens Raadgivere, under Frederik den Sjettes Regjering, er det ogsaa en forunderlig Anførsel naar det hedder: "Maaskee man hertil vil svare, at Sjette Frederik var Souverainkonge og følgelig i Besiddelse af Magten til at sætte sin Villie igjennem, men deels har Frederik den Sjette aldrig været egenmægtig Despot, deels har man ikke forsømt nogetsomhelst Middel, for at faae ham til at troe, at hans Ordrer ikke stod til at udføres m. m. Men hvem tor da paastaae, at Frederik den Sjette havde været en egenmægtig Despot, om han havde lukket Ørerne for slette Raadgivere, der vare saameget farligere, som Ansvaret berettes alene at paa hvile disse, eller at han var saa villieløs, at man skulde faae ham til at troe hvad hans egen Overbeviisning modsagde: – At Frederikden Tredie strax skulde have begyndt sin Regjering som Frederik den Sjette, er et høist besynderligt Forlangende, især da denne Konge ei engang turde lade sin Enevoldmagt publicere, som først skeete længe efter. At Riget under sidst afdøde Konge først blev modent til Erholdelsen af en Constitution, er vistnok den almindelige Mening, og at saadan Forfatning ei passede under de tidligere Enevoldskonger, hvor man i Kunster, Videnskaber og Oplysning stod paa et langt lavere Trin, dog kan denne Tidsudvikling ei tilregnes Regenterne, men den alt fremadilende Tids mægtige Svingkraft, ligesaalidet som Landeiendommenes nærværende forhøiede Værdi, medens de for kort Tid tilbage ei engang gjældte det Halve, er afhængig af Regjeringsværket, idet Tider og Conjuncturer ved uberegnelige Vendinger og Fluctuationer her alene gjøre Udslaget. Naar Forfatteren antager, at man bedst upartisk undersøger en Konges Regjering, medens Kjendsgierningerne ere i frisk Minde, da Sandheden derved snarest kommer for Dagen, og det endog anføres, at Landets store Konge mistede adskillige Provindser, var det at ønske, at Forfatteren vilde give en upartisk Skildring over den store Konges Søslag og Landkrige og den sidstafdøde Konges Forholdsregler under Krigene i 1807, 1813 og 14, hvoraf man da bedst vilde kunne sammenholde de forskjellige Tidsbegivenheder, idet man deraf især vilde overtydes om, hvor ubillig enhver Bebreidelse vilde træffe Fjerde Christian som Kriger, da dennes Adel endog nægtede at hjælpe deres ved Haandfæstninger indskrænkede Konge under Feldttogen. – At Frederik den Fjerde i sit Skatkammer efterlod tre Millioner, uagtet Landet under ham hæriedes af alle Ulykker, er i finantsielHenseende vistnok værdt at lægge Mærke til, og unægteligt staaer dette i forhausende Contrast til den uhyre Statsgield, hvori Frederik den Sjette efterlod Riget, uagtet 25 Aars dybe Fred, og dog vedbliver Forfatteren, at sidste Konge, meere end nogen anden, har fremmet Danmarks Vel, hvilken Paastand jeg, som meldt, paa det evidenteste formener modsagt af flere af Folkets Mænd, som ved vore Stænderforsamlinger have bekræftet, at Riget under Frederik den Sjette befandt sig ved Randen af Ødelæggelsen, idet de truende Ulykker alene ved gjennemgribende Reformer i Statstyrelsen kunde afvendes. Redacteuren.