Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-02-28
Over Kjøbmandens og Manufacturistens ligesaa talrige som miskjendte Forhold til Videnskaben kan jeg ikke forklare mig saa omhyggelig og vidtløftig, som jeg ønskede. Hvilken Substants gives der vel, som Næringsflid og Handel ikke har bemægtiget sig, Altsaa hører den hele Naturhistorie til Kjøbmandens Fag. De fleste Procedurer, Speculationer og Operationer, som drives af Fabrikanter og Kjøbmænd, berøre Physiken, Mekaniken og Chemien. Ofte seer man dem tage deres Tilflugt til Chemikere af Profession, og da maae de betale deres Uvidenhed dyrt, en anden Gang tage de Ingen paa Raad, og denne Forsømmelse koster dem tusindfold mere. Naar de ville oprette Fabrikker og bygge Skibe, anlægge Værksteder, grave Canaler, simplificere sine Maskiner, til hvem skulle de henvende og betroe sig, Ofte blive de da et Offer for Uforsigtighed, Bedragerie eller Uduelighed. Adspørge de kun deres egen Uvidenhed, saa straffes den latterlige Forfængelighed ved endnu haardere Tab. Have de studeret Latin paa Universitetet, saa faae de nu ingen Nytte deraf, en Smule Geometrie og Geographiens første Grunde vilde have været dem langt gavnligere. En Kjøbmand i det Store kan ikke undvære Geographiens Studium, og han maa være vel bekjendt med de forskjellige Landes naturhistoriske, physiske og politiske Historie. De samme Argumenter gielde med dobbelt Kraft for Fabrikerere, deres Rigdom, deres Fremskridt, deres Velstand eller Undergang beroe paa den Maade, hvorpaa de fatte og udføre de af dem leddede, reentvidenskabelige Foretagender. At kiende eller ikke kjende, er hos dem at stige eller synke, at gaae fremad eller tilgrunde, og alligevel ringeagte de dette Kiendskab og kalde det Theorie; ligesom om man var i Stand til, practisk at udføre Noget, hvis Grundvæsen man ikke kjender, eller at gaae ligefrem, naar man er blind; men hvo kan ogsaa tælle den Række af Dumheder, Misgreb, Ulykkestilfælde, Bankerotter og mislykkede Speculationer, som ere følger af en saadan Tænkemaade, Jtide skulde man dog bringe de unge Mennesker, som bestemme sig til Handelen, Smag for Videnskaberne, og ikke nøies med at lade dem undervises i Læsning, Skrivning, Latin og de fire Species, da vil man faae at see, hvorledes Maskinerne simplificeres, hvorledes man i Handelsforhold vinder Rangen fra alle andre Nationer, hvorledes Producterne forøges tilligemed deres Forbedring, og Rigdommen erholder en fastere Grundvold. Da gives der ikke længer falske Operationer, som, grundede paa factiske Vildfarelser, medtage uhyre Omkostninger og styrte hele Foreninger af Kjøbmænd i bundløs Elendighed. Saasnart Kundskaben om de positive Videnskaber, og Kjærligheden til dem, har fortrængt den dybe Uvidenhed og barbariske Ringeagt, vil man see den selskabelige Virksomhed at fordoble sin Frugtbarhed, Drivtighed og Energie. - Skulde vel en eneste Classe af Samfundet undgaae vore bemærkninger, dersom vi vilde udføre dem videre, Jeg troer det ikke. Agerdyrkningen, som indtil dette Øieblik kun har havt en blind Praxis til Veiledning og Rettesnor, er aldeles afhængig af Chemien, Mekaniken, Architecturen og Botaniken; Jordbrugerne maa fælde Ved, udmaale Agerstykker, optage Planer, grave Vandledninger: til alt dette maa han lønne særskilte Folk, som desuden ofte føre ham bag Lyset. Saa komme Retsbetjentene, Regnings-Revisorerne, Advocaterne, og gaae af med Eiendommens Profit. Havde Eieren selv besiddet nogle Kundskaber, kunde alt dette ikke have skeet, thi han vilde selv have ledet sine Forretninger, seet sine Arbeidere paa Fingrene, holdt sparsomt Huus med Tiden, sparet sine Penge og levet i Fred. Den talrige Classe af Godseiere, som boe midt i sine Besiddelser paa smaa Herregaarde, blive uophørlig bedragne af sine Forpagtere, Arbeidsfolk, Inspecteurer, kort sagt, af Enhver, med hvem de have at bestille. Det Bedragerie, hvis Offer Grundeieren er, bliver tilsidste saa regelmæssigt og systematisk, at man kunde ansee det for en lovlig Ret. Vil han aabne en Grube, bearbeide et Steenbrud, saa beriger Bjergmanden sig, saa bestjæles han af Steenbryderen, og de Penge, han har anvendt paa disse Foretagender, indbringe ham neppe Renterne. Jkke bedre gaaer det ham, dersom han vil befatte sig med Brolægning, physisk Oplysning, Tugt- og Fattighuses Tilbehør og Interesse, anlægge en Havn, grave en Canal, bygge en Kirke o. s. v. Faaer han et Magistratur, eller bliver han Medlem af Magistraten, saa staae alle de Pligter, han skal opfylde, saaledes i Modsigelse med den Dannelse, han har faaet, at han kun dynger Feiltrin paa Feiltrin. Hvorfor blive vore skjønne gothiske Kirker til Ruiner, Det kommer deraf, at hverken Municipaliteterne eller Capitelet forstaae noget af Bygningskunsten, og derfor lade de vigtigste Reparationer besørges af den første den bedste Muurmester. Fordum udgjorde Geistligheden den meest oplyste Deel af Samfundet, og i Capitelerne sadde Architecter, Lærde og Kunstnere. De have ladet opføre herlige Mindemærker, hvis Ruiner, vi endnu kunne see, men de have nok aldrig næret den Tanke, at Ødelæggelsen af disse Bygninger, der vare saa talende Beviser paa Geistlighedens Glands, Kunstkjærlighed og dybe Kiendskab til de nyttige Videnskaber, skulde tillades af deres Efterkommere, eller endog paaskyndes ved disses Uvidenhed. Hvorhen vi vende vore Øine, see viden samme Vildfarelse, ledsaget af de samme Resultater. Maaskee (og hertil sætte vi det største Haab) ville Samfundets lavere Classer først lære at indsee Videnskabens uundgaaelige Nødvendighed, og, begunstigede i deres Stræben ved Alt, hvad vi besidde af høiere Kundskaber, meget snart opnaae det af os udstukne Maal. De høiere Classer, som da vilde finde sig tilsidesatte, skulde maaskee rødme over, at de saalænge have forsømt denne reelle Kundskab, som hæver Menne skeet, mangfoldiggjør dets Magt og dets Hjælpekilder, og omsider vende sig til den sande Videnskab, Jndustrie, de positive og nyttige Kunster.