Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1827-12-14
Græsketyrkiske Anliggender. Det mangler ikke paa Krigs varsler, især siden Landgangen paa Scio kom til, og Porten viser en Holdning, som Man neppe havde ventet. Sultanen har erklæret i Divanet, at ville plante Profetens Fane (Krigssignalet) stille tree Hære i Feldten, og i egen Person gaae Spidsen for dem, Adrianopel nævnes som Hovedqvarteret. En ny Eskadre udrustes ligeledes. Hovedstaden, ver en stor Leir, Dag og Nat fortsættes Rustningerne, og af Glæde over sin Herskers Standhaftighed, synes hele det tyrkiske Folk at ville reise sig i Masse. Den 7 Novbr. er alt afsendt Firmans til Provindserne om en almindelig Væbning. Et Hattisherif fra Sultanen, hvori alle Muselmænd kaldes til Vaaben, skal være ankommet til Jassy den 15 Novbr.; men Hospodaren, som har den russiske Armee i Prospekt, torde ikke proklammere dette, Aktstykke, hvoraf anføres følgende Prøve: "Vor Arvefiende, Russerne, skal ikke undgaae retfærdig Straf og hver Muselmand vil ansee det for sin Pligt at tage fortjent Hævn. Alligevel skulle Moldau, Wallachiet og Seer vien for det første betragtes som tabte Provindser, hvorimod Donau=Fæstningerne sættes i bedste Forsvarsstand. Efter Forlydende har Porten ogsaa forbudt de 3 Magters Ambassadeurer at afsende Kourerer, og tree franske skulle være anholdte, saa at Forbindelsen med Konstantinopel endnu allene finder Sted ved den østerrigske Jnternuntius. De blotte Krigsrygter have alt foraarsaget en betydelig Stigen af alle Kornpriser i Ungarn. Endeel permitterede Officerer i østerrigsk Tjeneste have faaet Ordre, ufortøvet at indfinde sig ved deres Regimenter, og Erkehertug Ferdinand skal være bestemt til Høistkommanderende for det Observationskorps, som opstilles paa Grændsen, Disse truende Udsigter opklares imidlertid ved andre Betragtninger. Først maa det bemærkes, at de nyeste Efterretninger fra Konstantinopel endnu ikke naae længer end til den 12 Novbr. og at Rygtet og Gesandternes Afreise hidtil ikke har stadfæstet sig, ja at de til den 11te ei engang, havde forlangt deres Passer; men vilde først oppebie den fastsatte Frist, inden hvilken de have æsket Svar paa den nye Note (S. 722), hvori de afslaae enhver Godtgjørelse, fordi Jbrahim selv forvoldte Navarinoslaget, og erklære, ei heller at kunne opgive Mæglingstrak. taten. Den 12 Novbr. skulde Grev Guilleminot have en Sammenkomst med Reis-Effendi, og det paa de franske, engelske og russiske Skibe lagte Embargo var hidtil den eeneste af Porten udviste fiendtlige Forholdsregel. Vel indeholder den østerrigske Jagttager af 5 d. M. intet Nyt men Breve fra Wien af samme Dato lyde dog gunstigt for Freden, og Koursen (dette politiske Thermometer) hævede sig igjen saaledes, at Obligationer vare noterede 89 1/2 og Bank=Aktier 1045. J London vare de franske Fonds ogsaa stegne. Paafaldende er det, at især de østerrig, ske og preussiske Papirer ere sjunkne, medens de fran skee og engelske saa temmelig have holdt sig, hvoraf Tilliden synes større til de Krigførende end til de Neutrale. Overveier Man dertil Portens Modstandsmidler, ville de neppe forslaae imod saa mægtige Fiender, da den russiske Armee, paa første Vink staaer rede til at passere Pruthfloden. De, som befrygte, at den endnu vilde finde en uoverstigelig hindring i Balkan Bjerget og de naturlige Forskandsninger, samme tilbyder, glemme hvormeget Tiderne have forandret sig, og at Keiserinde Catharina ikke havde Sebastopol og Nicolaief, hvorfra Flaaden i faa Dage kan landsætte en Armee nogle Mile nordlig for Konstantinopel, ligesom og det asiatiske Tyrkie, siden Russernes raske Fremskridt i Persien, staaer dem aaben, og Erzerum og Trapezunt staae i Fare, saasnart Krigen, i udbryder.