Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-04-09
Oversigt over vort Solsystem og over Verdens Bygning. (Fortsat) Alle de Stierner, som høre til vort Solsystem, udmærke sig nu derved, at de vise sig først paa Himmelen snart efter denne, snart efter hiin Retning. Ogsaa udvise de, naar de betragtes igiennem stærkt forstørrende Glas, et Giennemsnit, som kan lade sig udmaale, og dog i Grunden kun en mat Glands. Deres Bortfiernelse fra os kan derfore, som vi ogsaa have seet, ikke være uhyre stor, og deres Overflade, som er bunkel i sig selv, kan kun være oplyst af et laant Soellys. Der gives imidlertid en Mængde andre Stierner paa Himmelen, som næsten ikke forandre deres Sted mod os, selv naar vi bevæge os hist og her, endskiøndt vort aarlige Omløb omkring Solen udgiør 4041 Millioner Mile i Giennemsnit, og som uagtet deres Lidenhed glimre med et funlende Lys. Disse ere Fixstiernerne, som man allerede længe har holdet for at være meget bort fiernede Sole, og denne Mening er bestandig bleven mere bekræftet. Naar vi paa Jorden gaae et Stykke frem i lige Retning og derved see paa et fjernt Taarn eller Bierg, saa bemærke vi, at dets Retning efterhaanden afviger noget fra os og vor Vei, eller at det imod Enden af Veien gjør en ganske anden Vinkel, end i Begyndelsen. Jo nærmere den iagttagede iagttagede Gienstand er os destomere afviger dens Stilling, jo længere borte desto mindre. Den hele Vinkel, som begge Linierne giøre fra Gienstanden ved Begyndelsen og Enden af Veien bliver kaldet Parallaxen. - Anvende vi dette paa Fixstiernerne saa bemærke vi, at de allerfleste Stierner, naar vi betragte dem om Efteraaret og Foraaret; om Sommeren og Vinteren, hvor vi befinde os paa de modsatte Punkter af vor Bane, altsaa omtrent 40 Millioner Mile fra det andet Punkt, ikke afvige i den ringeste Maade. Hele Jordens Bane er derfore for disse Stierners Bortfiernelse saa godt, som et Jntet, Det er, der bliver os slet ingen Maalestok i Rummet tilovers, til at bestemme deres Afstand. Men antage vi endog, at der for en Firstierne, som stod lodret ved Jordens Bane viiste sig ved de halvaarige Jagttagelser en liden Forskiel i Stillingen af 3 Sekunder af Rummet (en meget liden Vinkel, som man med det blotte Øie kun med Møie kan bemærke ved alle jordiske Ting, saa vilde dog en saadan saadan Firstierne være 140,000 Gange saa langt borte fra os som Solen, og dens Afstand udgiør : Billioner Mile. En Lysstraale, som tilbagelægger Veien fra Solen til os i 8 Minuter, vilde i Følge deraf bruge næsten halvtredie Aar for at naae til en saadan Stierne. Og dog er dennes Frastand den mindste, som vi nogensinde kunne tillægge en Firstierne; ja det er næsten vist, at denne Angivelse endnu er meget for liden, da det efter alle Jagttagelser bliver troeligt, at Parallaxen af den nærmeste Firstierne endnu ikke udgiør nogen Sekund og den nærmeste Fixstierne maatte altsaa være 9 Billioner Mile bortsiernet hvorhen en Lysstraale først ville naae i omtrent 7 1/2 Aar. Naar man betænker denne Afstand, da forsvinde aldeles de store Afstande, i hvilke Planeterne staae mod Solen. Den Jdre, at Uranus maatte vel naae temmelig nær til de nærmeste Firstierner, og endog blive tiltrukket af dem, bortfalder strax som aldeles ugrundet; thi 900 Millioner Mile, som er Uranus Afstand fra Solen, forholder sig til 9 Billioner, Ugesom Eenheden til 2 1/2 Million eller som halvanden Linie til en Dansk Miil. Man seer, at det hele Solsystem, som synes saa uhyre for os er imod Afstanden kun til den nærmeste Fixstierne ikke at ansee for andet end et lidet Punkt, som slet ikke kommer i Betragtning. Hele Uranusbanen af 800 Millioner Miles Giennemsnit, er kun at ligne med Omkredsen af en liden Ært. Derimod er den nærmeste Fiestiernes Afstand at ligne med en Dansk Miil. Men det er indlysende, at alle Firstierner ikke kunne være os lige nær, thi ellers vilde de staae meget nærmere ved hinanden, for os, og da alle Firstierner ligne vor Sol, som vi kunne slutte af deres Lys, som endnu er synligt i en saa uhyre Frastand, og blive ogsaa høist sandsynligen omgivne af planetagtige Legemer; men som vi blot ikke kunne see formedelst deres Lidenhed og svage Oplysning, saa kan man ikke formode, at de skulle staae hinanden meget nærmere end vor Sol, især ogsaa da den sidste sandsynligen hører kun til de mindste Skabninger i denne Familie, i det mindste maaskee neppe kan være at see fra Sirius, som viser sig saa pragtfuld for os. - Hvilke Stierner der ere meest bort fiernede, derover mangler der os vel i det enkelte ganske paa al Kundskab, og det er vel mueligt, at en liden ganske uanseelig Stierne er os nærmere end Sirius; men i Almindelighed er det dog at formode, at de Stierner, som see smaae ud ere de som ere længst borte, og vi maae derfor med Sandsynlighed antage Stiernernes Klarhed som en omtrentlig Maalestok ved deres Bortfiernelse fra os, om endskiøndt nogle Undtagelser vel maatte finde Sted derved. Kalde vi altsaa de klareste Stierner, Stierner af den første Størrelse, de halv saa klare af den anden Størrelse a., saa kan man i Almindelighed formode, at Stiernerne af den anden Størrelse ere dobbelt saa langt bortfjernede fra os, som de af den første. Stiernerne af tredie Størrelse træ Gange saa langt bortfiernede o. s. v. Et godt, ikke usædvanligt skarpt Øie bemærket endnu de Stierner som man kalder den flette Størrelse, og vi maae altsaa efter hiin Regel antage, at disse Stierner ere over 20 Billioner Mile, eller 1 Million Gang saa langt borte, som Solen er fra os, og at vort blotte Øie endnu bemærker enkelte Stierner i denne Afstand; men dette er meget ubetydeligt imod den Bortfiernelse i hvilken vi med Kikkerter endnu opdagen Stierner. Herschel besidder flere Kikkerter, med hvilke han opdager Gienstænde, som kun have omtrent den 100de Deel af Glandsen, som en Gienstand maatte have for at den kan blive seet med blotte Øine; med disse kunde han altsaa, naar vi her kunde betiene os af det Udtryk, endnu opdage Stierner af den 600de Størrelse, og med sit mægtige 40 Fods Teleskop næsten Stierner af den 1200de Størrelse, eller give ind i 1200 Gange saa store Frastandesom Frastanden af den nærmeste Fixstierne, og uagtet denne forhausende Udvidelse af hans Synskreds, faae han dog endnu altid nye Stierner, og opdagede endnu bestandig fine Lyspunkter, som kun just netop vare ham kiendelig, og laae ved den yderste Grændse af hans Synskreds. Dette umaalelige Rum indeslutter altsaa endnu ikke den hele Stierne hær; men stærke Jnstrumenter vilde altid endnu lade os opdage nye Stierner, og selv vore nærværende Kikkerter vise os Gienstænde, som efter al Sandsynlighed endnu ere langt mere bortfjernede.