Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1830-06-18
Udenlandsk. Frankerig. Det ministerielsindede Blad Gazetten tilstaaer selv, at eftersom Sagerne staae nu, maae man enten stille Hr. v. Villele eller Hr. v. Martignac i Spidsen, for Regjeringen; det vil sige, enten antage en aldeles Royalistisk sindet, eller Constitutionelsindet til at bestyre Statssaffairerne. At det nærværende Ministerium staaer paa svage Fødder, kan man formærke af de idelige Forandringer, som foregaaer med samme, og at det bestandig ved gjentagne Circulairer maae søge at forskaffe sig et Partie, saaledes har Fyrst Polignac for nylig ladet udgaae et Circulaire til Generalerne for samtlige Militair=Divisioner i Riget, hvori de erindres om at de med Hensyn til Valgene, have Pligter mod Kongen, at man ikke paa engang kan tjene Regjeringen og Oppositionen o. s. v. - Man gjorde i Paris den 5te Juni den Beregning, at eftersom Vinden havde været, maatte den franske Expediton være Dagen før, paa Høiden af Algier, paa Børsen gik allerede det Rygte at den første Division af Expeditionsflaaden skal have lidt Skibbrud, imidlertid er vel dette en Forvexling af Efterretningen om at de franske Brigger Silene og Aventure med 330 Mands Besætning ere strandede paa Algiers Rhed, den ene af Briggerne havde 14 Kanoner og 160 Mand. Ved de hyeriske Øer har man seet et af Transport skibene staae i Flammer; Mandskabet skal være reddet, men en Ladning af 1 1/2 Millions Værdie maatte bores i Sænk, det skal være det Skib hvorpaa Vandstofgasset til Luftballonen befandt sig. Det hedder, at Deyen skal have sendt tyrkiske Tropper til Kysten for at beskytte de Skibbrudne mod Beduinernes Anfald, 3 af Expeditionens Skibe, vare med betydelig Skade indløbne i Caduques=Bugten. Flere Handelskibe have paa den nordlige Kyst af Catalonien mødt den fransk africanske Expedition, der seilede i lige Retning med Mallorca. Den i Toulon liggende tyrkiske Fregat med Tahir Pascha ombord, skal have nægtet at modtage Qvarantaine Vagt, hvorom, det var kommen til hæftig Ordstrid; Hensigten med Paschaens Sendelse til Toulon skal have været, ifølge det Hertugen af Wellington til Porten givne Raad at sende en af sine største Statsmænd til Algier som Statholder, hvorhan skulle lade sig hylde af den tyrkiske Milice; men Deyen gives Rang af Storherrens første Stedfortræder. Naar saa den franske Expedition var ankommen til Algier, ville den finde det tyrkiske Flag vare fra Fæstningen, og Sultanens Authoritet anerkjendt. Det storherrelige Firman Paschaen medbragte, skulde tillige indeholde Søerøveriets og Christen Slaveriets fuldkomne Afskaffelse. Den franske Gesandt i Constantinopel havde imidlertid faaet Nys om disse Jntriguer, som tilintetgjordes ved at sende et Avisoskib til Blokade Eskadren, hvor nu Tahir Pascha forhindredes at løbe ind, skjøndt han havde en lang Samtale med Eskadrens Admiral. Breve fra Malta forsikkre at der samler sig en anseelig engelsk Søemagtide algierske Farvande, af ikke mindre end 13 Linieskibe, og et stort Antal Fregatter. Deyen af Algier bereder sig imidlertid paa, saa kjækt som muligt at modtage Franskmændene, og har sagt: "Jeg ventet med Fasthed de Christne, Guds Villie skee." For Christenheden kan ikke nægtes, at det er at ønske, at Expeditionen maa have et heldigt Udfald, men kunne dette være opnaaet uden Sværdslag, da ville det have sparet flere Tusindes Liv, og ikke været et Redskab i et Ministeriums Haand til at udføre egenkierlige, og institutionsstridige Plane!