Viborger Samler, 1833-10-04
Allg. Zeit. meddeler følgende Skrivelse fra Paris af 12te Septbr. "De engelske Dampskibe med de 3000 Mand, som Cabinettet i St. James efter Foregivende vilde sende til Portugal, ere endnu ikke afgaaede, og af det franske Hjælpemandskab, der tjente mod Don Miguel, ere nogle Officierer, blandt hvilke General Romarino, vendte hjem. Heraf slutter man vel ikke, at England formedelst PalmellasTilsidesættelse og det franske Cabinet enten af samme Grund, eller formedelst den Kurv, Hertugen af Remours skal have faaet, ere blevne lunknere for Donna Marias Jnteresse; men man troer kun, at de tvende Magter, af Hensyn for Udlandet, for Fremtiden ikke ville intervenere saa aabenlyst, især da det ikke meere synes saa nødvendigt, endskjøndt man har Grund til at formode, at fremmede Magter yde Don Miguel virksom Hjælp. Jmidlertid nægte England og Frankrig ikke det constitutionelle Parti enhver Bistand, deres Escadrer og Napier forblive i Lissabons Havn, og true Marschal Bourmonts Beleiringshær, franske og engelske Soldater staae i Lissabon og Algarve i Donna Marias Rækker, begge Regjeringer befordre snarere Frivilliges Afreise derfra, end de forhindre samme, og ved den unge Dronnings Anerkjendelse søge de at indvirke paa Portugisernes Anskuelser. Skulde der maaskee fra Østen reise sig Jndvendinger mod dette Slags Jntervention, saa troer man, at England, hvor man formedelst Handelsinteresser bestemt forlanger Don Miguels Bort fjernelse, og Frankrig, som i det Mindste ikke kan træde i nogen politisk Berørelse med Don Miguel, vilde sammenligne deres Opførsel med det sidste russiske Feldttog, og erklære, at de vel kunde halvt intervenere mod Udlandets halve Jntervention, medens Nesland i Tyrkiet inkervenerede heelt og aabenbart, og at fremdeles de tvende vestlige Magter vilde andrage paa Gjenoprettelsen af Jkke-Jnterventionsprincipet for Fremtiden, med den udtrykkelige Stipulation, at Belgiens af alle Magter garanterede Uafhængighed ikke angrebes. Men selv Fyrst Tælleyrand, der skal have givet dette Raad, og de tvende Cabinetter haabe, som det synes intet hurtigt Resultat i denne Henseende. Det er umiskjendeligt, at Forholdene mellem Rusland og Frankrig endnu ikke have taget nogen venskabelig Vending. Conferencerne i Paris angaaende den tyrkiske Tractat skulle have været alvorlige, næsten heftige. Erindringen om det Brev, Keiseren af Rusland tidligere skrev til Ludvig Philip, synes paa ny at vaagne op; det franske Hof glemmer ligesaa lidt sin Ambassadeurs Modtagelse i St. Petersburg, som Polens Jndlemmelse, der gjorde Kongens Throntair med Hensyn til dette Lands Nationalitet, til Logn. Ofte sees Spliden af enkelte Vink i de ministerielle Blade. Leournal des Debals, der ellers er tilbageholdende, talede næsten med Skadefryd om de Farer, hvori Keiser Nicolaus svævede paa sin Søreise. Derpaa anfører den hans Ankomst midt imellem noget ubetydeligt Parisernyt. Den ministerielle Figaro har en spodsk Artikel angaaende hiin Søfart. Misforstaaelsen kan blive alvorligere, hvis Dhrr. Raineval og Villiers sætte en Deel af deres Formaal igjennem i Spanien. J al Fald er det afgjort, at Alliancen med England er for Øieblikket alvorligt meent, og saalænge den varer, har man ingen ret Tro til Krig."¬