Berlingske Tidende, 1836-05-24
Hvad nu de gamle Metaller angaaer, gern, Kobber, Messing og Tin, da have disse, ved successive igjennem Brugen, at nedsynke til et blot Materiale, ligesaagodt tabt deres Egenskab som toldberigtigede (hvorpaa Committeen støtter sin Formening om, at de burde udgaae toldfrit, som dette er Tilfældet med Klude, hvilke kunne være indførte og fortoldede som Lærred eller deslige. Som Materiale, der ei kan anvendes uden til Forædling, og paa hvis større eller mindre Tilveiebringelse i Landet en saadan Udførselstold som den foreslaaede vel ei kan have nogensomhelst Jndflydelse, ere de af Tarif commissionen formeentlig retteligen anseete qvalificerede til et Udførselspaalæg. Huder og Skind afkaste aarligen over 57,000 Rbd. Jndtægt ved Udførselstolden og have saaledes en særdeles Betydning for Finantserne. Den af Committeen foreslaaede Nedsættelse vilde medføre et aarligt Tab for Statskassen af 28,600 Rbd. Af Huder og Skind kan det ei antages at nogetsomhelst forøget Qvantum vilde tilveiebringes i Landet, om end al Udførselstold ophævedes, da det forholder sig med disse paa lignende Maade, som er blevet bemærket af en Taler i en tidligere Session om Been og Klude, at en Forøgelse først da vilde være tænkelig, naar Skindene stege til en saadan Priis, at man kunde finde Fordeel ved for deres Skyld at slagte Creaturerne. Kan saaledes Udførsels oldens Ophævelse ei antages at virke til Forøgelse, eller en Udførselsafgift til en Formindskelse af Productionen i Landet, da kan denne sidste Afgift for Staten i det Hele taget ei heller ansees at medføre nogen Betænkelighed, men Spørgsmaalet bliver, om ei de enkelte Producenter, nemlig Landmændene, komme til at bære en for dem trykkende uforholdsmæssig Deel af Afgiftspaalægene. Ved at undersøge dette Spørgsmaal, har der været kjelnet mellem Hestehuder og Huder af andre Creaturer, samt Skind. Hvad nu de første angaaer, da maa det bemærkes, at Hesten først slagtes, naar den enten i flere Aar successive saa betydeligen er nedsat i dens Priis. at den aarlige Forringelse for Eieren er langt overveiende imod den definitive Formindskelse i Eierens Jndtægter af nogle Mark, som Udførselstolden kan medføre for den sidste Besidder, og at denne sidste Priisformindskelse, vel endogsaa rimeligviis fordeeler sig paa 3 Personer, nemlig Hestens sidste Eier, Heste slagteren og den Handlende, som afsætter Huderne til fremmed Sted. Ved Huder af Hornqvæg samt ved Skind af Faar og Lam antages det, at den mindste Deel falder hos Landmanden selv ved Creaturernes Slagtning, og at den langt overveiende Deel bliver, som et Accessorium til Kjødet, en Jndtægt for Slagteren, som vistnok ved at kjøbe Creaturerne tager Hensyn til den Priis, han vil erholde for Huden eller Skindet, men hvilket dog er den mindre betydelige Værdi i det hele Creatur, som overveies ved dettes Beskaffenhed som Slagtenød, og hvor endvidere den ringe Deel, som Udførselstolden udgjør af Hudens eller Skindets fulde Værdi, der for en meget stor Deel bestemmes ved Concurrencen til Brug i de indenlandske Garverier, neppe vil have nogensomhelst Jndflydelse paa den Priis, som Prangeren eller Slagteren, byder Landmanden for det hele Creatur, og hvorefter altsaa Producenten rimeligviis ei vilde erholde nogensomhelst Forhøielse i Prisen for sit Creatur, om ogsaa Udførselstolden. blev aldeles ophævet. Disse Betragtninger maatte lede til det Resultat, at den betydelige Formindskelse for Statskassen af ikke mindre end 57,000 Rbd., der vilde flyde af Ophævelsen af en Afgift af en saadan Betydenhed, som Udførselstolden af Huder og Skind, neppe paa nogen for Undersaatterne mindre byrdefuld Maade vil kunne erstattes, gielder. og hvad der gjelder og Ophævelsen, forholdsviis om Nedsættelsen. Hvad nu endelig Uld angaaer, da var det ogsaa her Betydenheden af den Jndtægt, som Staten oppebærer gjennem Udførselslolden af denne Varesort, der maatte komme i Betragtning ved Afgjørelsen af Spørgsmaalet. om Udførselselstolden kunde være at ophæve. Jndtægt udgjør nemlig circa Den aarlige 35,000 Rbd. Vel er det unægteligt, at en ling af Productet her kan Afsæt. fordeelagti. svei, e sit Votnedsæltte ove ker heTilstanuger v. hypp. et And sine B. erfra, paa paa, tage. Sag. vinde. paa tere som Kong ages. End Dup. at sten. ine" de ider eller ste M. have Jndflydelse paa dets Forøgelse i Landet; men der toges herved særskilt Hensyn til Beskaffenheden af den danske Uldhandel. Det er notoriskt, at det fornemmelig er den danske almindelige Faareuld, især den jydske Uld, som er Gjenstand for Udførselen. til fremmede Steder. Med hvor liden Fordeel den danske forædlede Raceuld finder Afsætning til fremmede Steder, og med hvormegen Opoffrelse det kongelige Landhuusholdningsselskab forgiæves har søgt at bringe saadan Afsætning i Gang, vil nøie være bekjendt for Et af Forsamlingens Medlemmer, der i bemeldte Selskab selv har deeltaget i de dertil sigtende Foranstaltninger. Men er det notoriske, at det fornemmelig er den jydske Faareuld, som er Gjenstanden for den danske Udførsel, da kommer ogsaa den Omstændighed særlig i Betragtning, at denne Uld, tilligemed Ulden af de lüneborgske Hede faar, har den særegne Egenskab fremfor anden Uld, at filtre sig, hvorfor den ogsaa fortrinligen søges til Fabrikationen af de grovere Hatte. Det har derfor været antaget, at disse tvende Faare stammer have havt, om man saa maa udtrykke g, en monopoliseret Afsætning, saavel til flere fremmede europæiske Steder, som til Nordamerika, der medførte, at Udførselstolden. her i Landet, naar den ei oversteg et vist Forhold til Prisen, vilde bæres af de fremmede Kjøbere, og det er denne Betragtning, i Forbindelse med Gjenstandens finantielle Vigtighed, der har foranlediget Tariscommissionen til ei at foreslaae nogen yderligere Nedsættelse end den i Udkastet indeholdte, nemlig til 3/4 Deel af den hidtil gjældende Told. Som et Tegn paa, hvilken Vægt de fremmede Kjøbere lægge paa den ublandede Beskaffenhed af den jydske Uld, bemærkede den Tilforordnede, at det i Generaltoldkammer og Commerce-Collegiet har været anført, at da der nogle Aar tilbage gjordes Forsøpaa, i Thisted Amt at forbedre de derværende. Faar ved Væddere af forædlet Race, sank Priserne paa denne Egns Uld betydeligt, og de Altonaer samt Hamborger Kjøbmænd skulle have været meget omhyggelige med at udskyde den, og skulle have jort det til Betingelse, ved deres Kjøbslutninger, at der i den leve rede Uld ingen fremmed Blanding maatte forefindes.