Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1844-07-12
Da jeg er af den Formening, at det muligen kan interessere een og anden af mine Venner at vide, hvorfor at jeg, som der i flere Aar har bestyret Strib, ikke vilde overtage denne fortrinlige Eiendom, finder jeg det derfor ikke upassende herhos at meddele Oplysning desangaaende. Med faa Ord sagt: jeg maatte ikke blive Eier af Strib. Min gode gamle Farbroder paa Cathrinebjerg - jeg har ikke flere end den Samme - var ikke uvirksom, det vil sige med Hensyn til, hvad der kunde gjøres for at jeg ikke skulde komme i Besiddelse af Strib. Gid det var første Gang at han har brugt saadanne Konster!! Om ikke for andet, saa dog for hans Samvittigheds Skyld. - At Hr. Pastor Ascanius i Weilby, min Sjælesørger, tog Deel i Spillet, kan man ikke undre sig over, da Hr. Generalkrigscommissair v. Riegels udtrykkeligen havde anmodet ham derom. Mon samme Præst virkelig har den Jdee, at Enhver skal rette sig efter hans Compas til evig Tid, Endskjøndt Hs. Velærværdighed har chicaneret mig i høieste Grad, bør han alligevel, efter min Meening, gives lidt mere Spillerum end enhver Anden, fordi han kan Latin. Den der imidlertid har viist sig som en Mand, er Hr. Generalkrigscom Ridder v. Riegels til Snoghøi. Jeg veed i Sandhed ikke hvorledes jeg skal takke denne høitærede Mand for den Velvillie, Fortrolighed og Tillid, det vil blive for vidtløftigt her at omtale de mange gode Raad, som han har overøst mig med - han i sidstafvigte Vinter har viist mig. Ja, om jeg endog havde været hans Svigersøn, kunde han ikke have været mere forekommen mod mig. Tre Breve har Hs. Høivelbaarenhed tilskreven mig, hvis Mage jeg ikke endnu har seet. Men hvad i al Verden har været Bevæggrund hertil. Ved blot at tænke paa det Antal Rangspersoner, der siden min Faders Død – en Tid af 1/2 Aar - har indladet sig med mig, deels skriftlig, deels mundtlig, alt ligesom nu Enhver især har fundet det for godt, kommer jeg ordentlig til at gyse. Lad være at det just ikke altsammen har behaget mig, en Ære kan man nok kalde det alligevel. Jeg skal for Løier Skyld optegne Personerne: No. 1 Hr. Lieutn. v. Baggesen, No. 2 Hr. Capit. v. Obel, No. 3 Hr. Kammerjunker v. Roden burg, No. 4 Hr. Overkrigsc. v. Mechlenburg og No. 5 Hr. Generalkrigsc. v. Riegels. Ja saagar Hr. Pastor Ascanius og Hr. Propriet, Exam. jur. Dehlholm ovenikjøbet. (Lykken har Misundere). Dersom jeg i mindste Maade havde givet nogen af bemeldte Herrer Anledning til det af dem mod mig udviste Forhold, da var det saamen aldrig værd at tale om; men da dette nu ingenlunde har været Tilfældet, finder jeg at det er noget ganske ualmindeligt: at jeg som slet og ret borgerlig Person, uden personlige Fortrin, uden Rigdom, saaledes er bleven taget i Betragtning af - Honoratiores. Kan Sligt ikke smigre Eens Forfængelighed, hvad kan saa Aldrig har jeg nogensinde gjort mig Haab om at komme saa højt til Veirs. - Uagtet jeg nu har havt mange Gjenvordigheder, befinder jeg mig Gudskelov vel – et godt Haab og lidt Mod, ere to Goder, som jeg sætter stor Priis paa. Naar jeg siger, at Weilby Klokketaarn staaer paa saa svage Fødder, at det efter al Sandsynlighed snart vil falde ned paa min Faders Grav, kan der vel Jngen undre sig over, at jeg med Glæde forlader dette Sogn, At gaae med Livet i Hænderne, naar man skal i Kirken, er heller ikke saa behageligt. Hvad Klokkerne i Taarnet angaaer, da vil den største af disse ikke tage synderlig Skade ved Faldet - den har længe været istykker. Men det gjør vel intet til Sagen med Klokkerne, saalænge Kontingenten bliver erlagt for Ringningen? Hvorledes det staaer sig med dette Sogns Skolekasse, gad jeg gjerne vidst. Hvad skal dog vi arme Menneskeer gribe til Man tør ikke tale med Præsten om deslige Ting. Strib den 9 Juli 1811. Carl Dehlholm.