Berlingske Tidende, 1836-02-04
Kjøbenhavn, den 4de Februar. Nr. 32 af Jtzehoer Stænder-Tidende indeholder Beretningen om de holsteenske Provindsial-Stænders fire og tredivte Møde, den 7de Januar. Først underrettedes Forsamlingen af Præsidiet om, at Hr. Grev v. ReventlowCriminil havde skrivtlig erklæret, at ville understøtte Petitionen fra Kellinghusen om Ophævelsen af Jtzehoer Stapelret, ligesom ogsaa at Committeens Beretning om Finantspropositionen vilde Dagen efter blive indleveret. Efter Dagsordenen aabnedes derpaa den foreløbige Beraadslaaning over Propositionen om en Revision af Sabbathlovene og Udstedelsen, af en ny Anordning for Helligdagene. Som Forretningsfører foredrog Hr. Provst Callisen den herover nedsatte Committees Beretning, hvori der blev henvist til, at Religionen var Hovedstøtten for enhver Stats og ethvert Lands Velstand, at den var hele Statsbygningens Grundpille. Men Cultus, Varetagelsen af de religiøse Skikke, afgav et vigtigt Middel til Helligdagenes Højtideligholdelse og til Religionens Vedligeholdelse og Befordring. Ved Menneskets saa fremherskende sandselige Natur maatte nødvendigviis ydre Midler anvendes til det indre aandelige Livs Udvilling, Befordring og Vedligeholdelse. De i forrige Aarhundrede udstedte Love, skjøndt de indeholde fortreffelige Bestemmelser, passede dog ikke længer. Som enkelte Momenter, der kunde tjene som ledende Normer ved Udstedelsen af en ny Helligdagsanordning, fremhævede Committeen følgende: 1) Regjeringen maatte udtale sig lydt og urvetydigt om den høje Værd og Vigtighed af Helligdagenes Højtideligholdelse gjenoprette de hellige Dages Værdighed og Anseelse ved kraftige Anordninger; 2) den store Forskjellighed i de specielle kirkelige Foranstaltninger maatte ophøre, og Enighed og Eensformighed indføres, saaat der f. Ex. holdtes Fasteprækener i alle Menigheder, at Skjærtorsdag og Christi Himmelfartsdag, som i mange Egne kun betragtedes som halve Festdage, bleve ophøiede til hele Festdage, og Langfredag udmærket ved en særegen stille Højtidelighed; 3) Præsterne maatte alvorlig tilholdes til at befordre Gudstjenestens Andagt, men Øvrigheds personerne, Herskaberne, Forældrene, Ungdomslærerne o. s. v. skulde kraftigt opfordres til at holde deres Undergivne og de til deres Pleie Anbefalede til at besøge Gudstjenesten og selv foregaae dem med et godt Exempel, uden dog at anvende Tvang, eller true de Efterladte med Bøder, da Tvang kun vilde have Hykler til Følge: 4) Men at dog Forstyrrelsen, af den offentlige og huuslige Andagt om Helligdagene maatte blive forebygget paa al mulig Maade, ved lovlige Straffe. J denne Henseende vilde det være nødvendigt, at paa de Søn= og Helligdage, som begyndte med Aftenen iforveien og efter Forordningen af 16de April 1736 varede til Kl. 5 om Eftermiddagen, alle ikke aldeles nødvendige Arbejder af verdslig Art, alt Kjøb og Salg under Gudstjenesten, al Støjen og larmende Lystighed blev strengt forbudet og straffet, ligesom ogsaa at alle larmende Adspredelser maatte bortfjernes saa meget som muligt. Kraftigt skulde derfor en Petition til Hs. Majestæt Kongen anbefale, at de hidtidige Sabbath anordninger maatte blive reviderede og en ny Helligdagsanordning udstedt. Ved den paafølgende foreløbige Beraadslaadning fremsattes flere Amendements. Hr. v. Halems lod saaledes: "At Handelen i Stæderne Marne i Sydditmarsken og Wesselburen, i Nordditmarsken maatte bibeholdes, undtagen under Gudstjenesten." En anden Tilforordnet meente, at man i de Stæder, hvor der ikke vare Kirker, kunde tillade Lystighederne strax om Eftermiddagen; i Stæderne med Kirker maatte man gjøre Forskjel paa om Gudstjenesten blev holdt om Fomiddagen eller om Eftermiddagen. Hr. Kammerjunker v. Reergaard foreslog følgende Amendement: "at man i Betænkningen vilde udtale sig om, at Skjærtorsdag i Fremtiden skulde, efter Landets Skik, kun gjelde for en halv Helligdag. Hr. v. Halem fremførte derpaa følgende Amendement; At i en ny Sabbathanordning maatte Helligdagens Begyndelse ikke bestemmes til Aftenen iforveien, men først med Helligdagen selv, hvorimod Højtideligholdelsen skulde vare hele Dagen." Hr. Advocat Kirchhoff yttrede sig derpaa: "Propositionens Øjemeed, forekom ham at blive særdeles befordret, naar Sabbathanordningen engang aarlig blev oplæst fra Prækestolen. Det turde være raadeligt, almindelig at anordne de Advents-Ugeprækener, der holdes paa nogle Steder, at forbyde al Værtshuushold under Gudstjenesten og endelig at det skulde gjøres KirkeVisitatorerne til Pligt at have et specielt Overopsyn med at Sabbathanordningen blev efterfulgt. Hr. Kammerjunker d'Anbert foreslog følgende Amendement til Committeens Slutningsandragende: "At Petitionen tillige maatte anholde om, at Udkastet til Helligdagsanordning maatte forelægges Stænderne. Herved opstod en Discussion, hvori flere Tilforordnede, ogsaa den Kongelige Hr. Commissarius toge Deel, ikke saavel om, hvorvidt det var hensigtsmæssigt at fremsætte Amendements over enkelte Punkter, i en Helligdagsanordning, om hvis Udstedelse man nu bad, som over det Spørgsmaal, om det sidst omtalte Amendement efter den 4 § i den almindelige Lov af 1831 turde betragtes som tilraadeligt. denne Hensigt bemærkede den Kongelige Hr. Commissarius, at det havde ikke være tvivlsomt, at man turde bede Hs. Majestæt Kongen om at lade et saadant Udkast forelægges til Beraadslaaning, men ikke som Følge af nogen Rettighed, forsaavidt som et saadant Udkast ikke vilde indeholde nogen Forandring i Person- eller Eiendomsretten, eller i Skatter og Afgivter. Var dette ikke Tilfældet, saa kunde man kun yttre Ønsket. Forsamlingen erklærede derpaa den omhandlede Gjenstand for moden til derover at fatte en Beslutning. Derpaa meddeelte den Kongelige Hr. Commissarius Forsamlingen, at hanhavde modtaget et allerhøieste Rescript af følgende Jndhold: at Berraadslaaningen over det forelagte Udkast til en Stædanordning skulde bortfalde og at den nærværende Forsamling ikke videre skulde afgive derover en Betænkning eller Forslag, med det Tilføjende, at den endnu tilbageværende, forholdsmæssig indskrænkede Tid for denne Session, og den forestaaende Beraadslaaning over flere betydelige Anliggender havde foranlediget denne allerhøieste Bestemmelse. Nogle Medlemmer yttrede det Ønske, at den med megen Flid udarbeidede Committeeberetning i det mindste ved Trykken maatte komme til de Tilforordnedes Kundskab. Efter en Discussion herover, samlede Hr. Præsidenten de forskjellige Anskuelser derove, og bestemte sig for, at Beretningen var et Actstykke, som det stod enhver Tilforordnet frit at gjennemsee, men at nu, i Overeenstemmelse med §. 6 af Forordningen af 1834, da Propositionen fra Regjeringens Side var taget tilbage, uden at desangaaende vare fremkomne Privat Propositioner, maatte enhver Virksomhed af Forsamlingen ophøre, og altsaa kunde den heller ikke trykkes. J Anledning af forskjellige yttrede Ønsker bemærkedes endnu af Præsidiet, at Stænderbladet til sin Tid skulde meddele de til Hs. Majestæt Kongen afgivne Betænkninger. Med Bestemmelse af Dagsordenen for det næste Møde sluttedes dette.