Berlingske Tidende, 1808-12-09
Moniteuren meddeler følgende Udtog af et Brev fra Reynosa af 13de Novbr.: "Dt Franske angrebe os i Valmaceda, hvor vort Hovedqvarteer var, og trak tillige vor Opmærksomhed herpaa den Punkt, hvor jeg stod. Da Fienden engang var i Besiddelse af Valmaceda, trak vi os tilbage til Norg og derfra til Espinosahvor de Franske angrebe os den 10de om Aftenen. Vi beholdt paa begge Sider vor Stilling, men næste Morgen gjorde de Franske er Bevægelse for at angribe vor venstre Fløi, da de havde mærket, at dette var vor svageste Side, og de gjorde dette saa lidet skiult, at de endog rykkede frem med Fakler. Jeg underrettede Generalen omdenne Bevægelse og tilføiede, at jeg en fandt mig stærk nok. Dette virkede ei andet, end at han sendte mig Grenadererne, der skulde udgiøre min Reserve og allerede havde liidt meget paa de forrige Retirader. I Dagbrækningen rykkede Fienden fremmod vor venstre Fløi i 3 Colonner, stillede sit Contrum, der havde en talrig Reserre, mod vort Centrum, og satte sig i Bevægelser det Øieblik, da Solen kom frem. Asturierne beholdt deres Stilling, understøttede af vor 1ste Division. Slaget begyndte; Solen straalede allerede i fuld Glands og Forposterne begyndte at giøre deres Pligt. Asturierne gjorde en skrækkelig Kanonild paa de Franske, men dette hindrede dem ikke fra at deployere i Slagorden. Deres Skapskyttere sigtede saa godt, at General Quiros blev dræbt af deres første Kugler ; General Acevedeblev avæstet ved Øiet og Generalmajor Peser i Underlivet. Nu komAsturierne i Uorden tilligemed deres Chef Mandonado, der ogsaa havde opført sig meget slet i Slaget ved Riosecco. Jeg søgte forgieves at standse dem med mine Grenaderer. Da de Franske, der forstode at nytte en slig Leilighed, nærmede sig, blev Uordenen ubeskrivelig stor. Kort, vi have mistet en stor Deel af vore Anførere. Biguelme, St. Roman og Valdes ere græstede, og jeg veed ikke hvad der er blevet af Pol og Agendizaval. Mange Mai og Linie officerer ere dræbte. Jeg kan umulig angive, hvor mange Døde, Qvæstede og Fanger vi have, men jeg formoder, det er over 12000. Utrolt mange af vore Tropper ere adspedte og vi kunne i det høieste bringe 6000 Mand sammen, hvis de Franske ellers give os Tid dertil. - Fra Burgos faae vi ingen behagelige Efterretninger. Vor Stilling er nu mere kritisk en nogensinde forhen ; thi hvis de Franske giøre hvad de 8, saa bringe de os imellem to Jld, og saa er det ude med os. Vi maae oppedie hvad Romana vil giøre. Vil han komme tilbage fra St. Ander, hvor han var i det meest kritiske Øieblik, Haus Reise giør ham mistænkelig for mig. Vi haabede at treffe ham her Jeg veed ikke ved hvilken god eller og Ider han just var fraværende i Kampens Øieblik. Man har sendt en Coureer til ham. - Gul fende os en anden Maccabuus til at redde os af denne Forfatning. Blake er ei Manden dertil; tvertimod han har tabt al Fatning eller har snarere aldrig havt nogen." - Dette Brev er undertegnet Mahy. Nu følge i Moniteuren nogle Breve af lignende Jndhold og endelig General Blakes Jndberetning af 12te No. vember, saaledes lydende: "J Forgaars Middag tilmeldte Brigadeer Grev St. Roman mig, at Fienden havde angrebet hans Arriergarde ved Espinosa. Strax efter lod han mig sige, at han tog sin Stilling foran Byen. Jeg lod strax de om Natten ankomne Tropper, gribe til Vaaben, og nogle Pitslikke derpaa bleve vi Fienden vaer. Han angreb os saart. Med en stærk Magt stillede han sit Centrum mod en lille Høi og en lille Skov, der dækkede os og vare besatte af vore Tropper. Allerede i første Øieblik bleve vore Folk modløse og rømmede denne Post; men forstærkede med 2 Batailloner af 3die Division og dækkede af vort Artillerie formerede de sig paa nye og forsvarede sig siden med Kiekhed. Slaget blev almindeligt og hele Linien gav en skrækkelig Jld; det varede næsten en Time efter Solens Nedgang. Vi mistede mange Folk, især Officerer. Uagtet min Kummer over Ta det af saa mange brave Folk, beroligede jeg mig og saae med stor Tilfredthed det Mod og den Topperhed, vor Armer viste, som bestod af Folk, der i 2 Maaneder havde udstaaet store Strabadser og savnet alt Det er nok at anføre, at vore Soldater, som havde seg tet hele Dagen og vare i Begreb med at begynde igien næste Dag, intet havde at spise om Aftenen, end ikke en Draabe Viin eller Brændeviin. Tropper, som med den meest glimrende Tapperhed forbinde en saa modig Stan heftighed, at de ei allene med Taalmodige hed, men endog med Glæde udholde slige Afsavn, fortiene at kaldes de første iblandt de brave Tropper i Verden. - Næste Morgen forandrede Fienden sin Plan og gjorde et skrækkelige Angred paa ved venstre F. Dette Angreb blev slet udholdt, og uagtet Generaler nes og Officerernes Anstrængelser og uagtet en ny Forstærkning ankom, bleve vore Tropper saa modløse, at de forlode deres Linier. -