Berlingske Tidende, 1790-03-19
Cölln, den 8de Martii. Den her i Dag udkomne franske Tidende indeholder et Brev til de Nederlandske Stænder fra General=Gouverneurerne for de Østerrigske Nederlande dateret Boun den 2den Martii, hvori de meddele en Memoire fra den nu værende Konge at Ungarn og Bøhmen, hvilken han endnu som Storhertug af Toscana har forfatttet, for strax efter Keiserens Død at sende til Nederlandene. J denne Memoire erklærer Storhertugen, at han aldrig er bleven formelig Underrettet om de Nederlandske Anliggender eller spurgt til Raads derom, at han aldrig har havt mindste Deel deri, fornemmelig i System Forandringerne; at han meget meere for sin Person har misbilliget de, som paa nogle Aar ere indførte sammesteds, saasom Fornærmelserne imod Joyeuse=Entree, Privilegierne og Provindsernes Constitution; at han end videre har stedse fundet Mishag i det Brabantske Raads og Stænders Cassation, General Seminariumets Oprettelse, Universitetets Forflytning, de Biskoppelige Rettigheders Jndskrænkning, Abbediernes Ophævelse og overhovedet alle vilkaarlige Arrester. Ligeledes har han misbilliget det nye projecterte System om Kreds=Capitainer, Toldafgivter, Speiderier, Voldsom heder, Plyndringer og Brugen af Militaire, som kun bør commanderes imod udvortes Fiender. Storhertugen erklærer offentlig, at, saa længe han har levet, har han betragtet Nederlandene som en af de vigtigste og anseeligste Dele i de Østerrigske Stater, og deres Constitution som fuldkommen og et Mønster for andre Stater. - Han troer, at dersom deres forrige Souverain har fornærmet deres Privilegier, bør dette ikke komme hans Thronfølger til Skade, da samme hverken middel= eller umiddelbar har medvirket dertil, men tvertimod forbinder sig til at afhielpe alt. - Han haaber, at de Nederlandske Stænder ville lade hans Tænkemaade vederfares Ret, og overveie, at han ikke kan frasige sig og sine Børn eller Efterkommere den Ret, som Arv og Fødsel giver. - Han er overbeviist om, at Souverainen bør allene leve for sit Folks Vel, og kun regiere ved Lovene og efter Landets Grund=Constitution; at han ingen Skatter kan paalægge, uden med Tilladelse af Stænderne, der bevilge dem som aarlige Subsidier; og at han hvert Aar bør aflegge et nøiagtigt Regnskab for Finantsernes Forvaltning. Efter disse Grundsætninger tilbyder Storhertugen Stænderne og Provindserne en fuldkommen Stadfæstelse af Jeyense Entree og enhver enkelt Provindses samtlige Privilegier; og at alt det Forbigangne skal være ganske forglemt. Han lover, at ingen af de under det forrige Gouvernement brugte Personer skulle igien blive ansatte, uden at Stænderne selv forlange det; at alle Udlændinge skulle derfra være udelukte, og de høieste Embedsposter besættes af Souverainen med en af de 3 Personer, som dertil af Stænderne bringes i Forslag. Generalgouver neurerne skulle stedse være af Souverainens Familie, eller indfødte Nederlændere. Ministeren og Generalcommandanten skulle være indfødte Nederlændere, og Generalgover. neurerne undergivne. Med Provindsernes Samtykke skulle nye Regimenter oprettes, bære disses Navn og deres Officerer være indfødte Nederlændere. Krigsmagten skal sværge Sonverainen og Stænderne Troeskabs-Eed, og ikke uden Stændernes Villie bruges udenfor Landet. – J geistlige Sager skulle Biskopperne regulere alt, og Talen ikke meere være om et Generalseminarium. - Alle nu værende Abbedier, Capitter og Corpora skulle fremdeles vedblive, og den geistlige Casse være Stænderne anfortroet. - Landets vig tige Anliggender skulle undersøges i Generalstaternes Forsamling, der bestaaer af samtlige Provindsers Deputerede, som kunne forsamle sig, naar de ville og uden Gouvernementets Tilladelse. - Uden Stændernes Samtykke kan Souverainen ingen nye Lov give. - Enhver Provindses Conseil maae bekræfte en nye Lov, og i stridige Tilfælde bliver Loven saa længe uden Kraft, indtil Generalstaterne have afsagt deres Beslutning. - J alle Tilfælde, hvor Generalstaterne holde sig fornærmede, kunne de sende deres Besværinger li til Souverainen, uden dertil at behøve Ministeren. - Governementet maae uden Stændernes Bevilling ingen Pen sende ud af Landet, undtagen Jndkomsterne af dets liggende Godser. Det øvrige skal fortæres i Landet selv. - De som skiellige Provindsers Stænder skulle forvalte al indvortes Administration, fornemmelig hvad der vedkommer Skatterne. Finantserne, Jordegodserne, Toldafgivterne &c., uden af Gouvernementet maae blande sig deri.