Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-11-20
St. St. Blicher har i Randers Avis atter poetisk behandlet et fædrelandsk Æmne. J Slutningen af den smukke Vise hedder det (hvad Man ikke noksom kan lægge hver Dansk paa Hjertet), Og Fynbo, og Jyde, og Sjællandsfar– Til eet Huus vi Alle jo høre - Gud Fader os Alle i Troskab bevar Og Alle til Enighed føre!"J Kjøbenhavns Morgenblade læses Ole Bulls Levnetsløb, hvoraf her følgende Træk: han er født 1810 og viste alt i sin Barndom Spiren til sit Talent. Hans Fader bestemte ham imidlertid til Studeringerne og berøvede ham i lang Tid hans Violin, saa at han indtil 1828, var nødt til at studere ved Christiania Universitet. Uagtet Musikkens Dyrkelse saaledes var gjort ham meget vanskelig, blev dog hans Færdighed paa Violinen almindelig bekjendt. Da derfor Musikdirekteuren ved Theatret i Christiania pludselig blev syg, anmodede Man Bull om, for denne Aften at indtage hans Plads. Hans Triumph denne Aften var saa stor, at da Musikdirekteuren nogle Dage derpaa døde, udvalgtes han til dennes Efterfølger. Nu helligede han sig ganske Musikens Studium; og da han havde fuldendt sine Universitetsstudier drev hans Beundring for Ludvig Spohr ham til at foretage en Reise til Cassel, hvor han uden videre Anbefaling fremstillede sig for denne. Den store Musiker modtog ham imidlertid med megen Kulde, og de bleve derfor hinanden fremmede; men Spohrs Opførsel imod ham havde i den Grad forstemt, ham, at han besluttede for stedse at opgive Musiken og hellige sig til Jurisprudentsen, af hvilken Aarsag han begav sig til Göttingen. Her hengav han sig til sine Studeringer, men da han erfarede, at der skulde gives Concert af Dilettanter til Bedste for de Fattige, blev hans Lyst til Musiken igjen saa levende hos ham, at han ønskede at deeltage heri. Concerten blev givet i Minden, Ole Bull deeltog deri, og vakte stor Sensation. Men en Ordstrid, hvori han geraadede med en af de Deeltagende, foraarsagede en Duel, denne faldt ud til Bulls Fordeel, og han saae sig nødt til en hurtig Flugt. Han befandt sig i dette Øieblik uden alle pecuniære Hjelpemidler, og kun ved nogle Venners Hjelp, som han paa Reisen erhvervede sig, naaede han over Hamborg og Kjøbenhavn tilbage til Christia Høide. Særk, nia. Her modtoges han med almindelig Jubel og besøgte derpaa alle Norges bekjendteste Stæder. Paa Reisen fra Throndhjem til Bergen, indeklemtes Skibet, hvorpaa han var ombord, af Driviis, og 4 Mand af Besætningen døde af Kulde og Mangel paa Føde. Fra Bergen reiste han til Paris, hvor han just indtraf i Choleratiden i 1832, her flyttede han ind i et Privatlogis, vilde give en Concert, men fandt en Dag ved sin Hjemkomst, at hans Logis var udplyndret og at Man endog havde frataget ham hans - Violin, Uden Venner, uden Kjendskab til det franske Sprog vandrer han i 3 Dage og Nætter om paa Gaderne og styrter sig paa den fjerde Dag i – Seinefloden. Her frelses han derved, at nogle Fruentimmer, der vadskede, saae ham springe ud. Han kommer nu til en Kone, i hvis Vinduer der stod skrevet, at sammesteds var Værelser til Leie, og denne Kone, der netop i de samme Dage havde begravet en Søn, opdagede en paafaldende Lighed mellem den Afdøde og Bull, hvorfor hun optog ham i sit Huus og i flere Maaneder behandlede ham som sin Søn. Her ender Bulls romantiske Liv og nu begynder hans egentlige Kunstnerbane.