Københavns Adresseavis, 1760-07-11
De kiender vore Erindringer, som vi ikke forglemmer at føye til alle Slags Sorter Potaters nyttige Brug, thi dersom vi herudi ikke ere forsigtige, saa maatte det store runde Slags, som i visse Aar pleyer at tage noget lidet vidrigt til sig, lettelig opvekke os Fortrydelse, og Liebhaberne en Modbydelighed. Det er Dem allerede bekiendt, at vi recommenderer dette Slags til at bage Brød af med en Blanding af ligesaa meget Rugmeel iblant, til at fede Sviin med, og Stivelses Tillavelse; og dertil er den ypperlig. De vil altsaa efter Klogskaben vide at underholde de Nysgierriges Kiøkken med det store røde langagtige Slags. Skulde De finde Fornøyelse derudi, saa vil jeg gjerne give Tilladelse dertil, at De om Søndagen maae spise Castanie=Sorten. Hvorfor vil vi tage i Betænkning, stedse meer og meer at recommendere den? Jeg nægter ikke engang mine Daglønnere denne Sort; men jeg gaaer derudi varlig til verks. Jeg frygter for, at de maatte giøre sig for megen Umage med at fremavle denne skiønne Sort, og derover forsømme de andre Slags. Dette strider imod vor Hensigt. De har vel erfaret at det gule Castanie=Slags formerer sig ikke saa sterkt, som de andre Slags, hvis Nytte, Afsetning til Stæderne, og Spiisning i deres Huse, som arbeyder til Landets Nytte, maae være det fornemmeste Øyemerke af vore Bestræbelser. Skal vi opnaae dette, som vi under Guds Velsignelse haaber, saa maae vi i Besynderlighed see paa de Sorters Fremaal, der formerer sig sterkest. Saa kand vi med ulige lettere Bekostning have et Forskud til Flesk, end ellers. Mine tre Sviin, som nu faaer af denne Kost, begynder allerede at sove. De forstaaer vel, at jeg dermed vil sige saa meget: De føler allerede at de ere fede. Vi tør altsaa giøre os vist Haab at det røde langagtige Slags skal meget lette de Arbeyderes Kost, som skal understøtte vore nordiske Værser, og giøre Prisen paa Vahrene ringere. Naar andre laster, ja vel ogsaa leer ad vor Bestræbelse, hvad rager det os Hvo veed om der ikke kand komme en Tid, da vi efter andre Landes Exempler kand finde vore Borde besatte med Potater, i Steden for at vi ellers har merket, at de lever af Grød og Velling, og giør sig al Umage for, selv paa Stedet næsten at fortære alt det, som de uden Sorg og Bekymring har tilveyebragt af deres Jord. Vi seer jo øiensynlig, at naar vi ikkun iagttager vor Pligt ved Jordens Behandling, at vore Aare da maae i det mindste give tre Gange saa meget i Henseende til Nytten af sig, som vi ellers ere vante til at trekke deraf. Jkke at tale om, hvor meget Potatos=Jorden er bleven forbedret derved. Jeg kand hellig forsikre Dem, at naar vi vil anvende de Bekostninger derpaa, og giøde den førend den bliver brugt, og denne Frugt bliver plantet derudi, saa skal den, saafremt den er nogen svær, producere alle Slags Mark= og Have=Frugter, ja endogsaa den beste Hør uden Giødning, som jeg selv adskillige Gange har erfaret. De berettede mig nylig, at da De gjorde Prøve med at optage de adskillige Sorter, blev Deres Tilbøyelighed til denne Frugt merkelig forøget. Ja, om jeg erindrer ret saa føyede De dette Ønske til, at hele Norden maatte blive behersket med ligesaadan en Tilbøyelighed. De veed at jeg den Gang med ligesaadant Sindelav gav tilkiende, at det var aldeles ikke umueligt gradeviis at naar sine Hensigter. Mueligt kand Forslag være nok, men hvad ere de, naar vi ikke med Alvorlighed legger Haand paa Arbeydet? Ønsker, og intet andet. De har viist hvad der kand udrettes i en Menighed paa Landet, naar vi ved Exempler, Grunde, og venlig Tiltale sø ter at bøye Gemytterne efter vor Villie. Det samme Haab har jeg ogsaa om andre. De har vel læst, at jeg i Afhandlingen om Potatos=Avlen, at jeg har tilbudet mig, at sende et vist Antal af hvert Slags af denne Sommerfrugt for intet til Norden, paa det at de opmuntrede Liebhabere strax kand finde det for sig, som de ønsker. Hvad hielper det, naar noget nyttigt bliver os bekiendtgjort, og vi kand ikke faae det, at vi kand komme til at bruge det. Jeg veed, hvorledes det ofte er gaaet mig selv saaledes i denne Post, og jeg er endnu ikke frie derfor. De viser den Mulighed, som den sorte Ordens Patriotiske Drift kand bringe i Stand. Hvorfor skulde vi ikke kunde vente ligesaadan en Følge af vore Medbrødres Bestræbelse? Enten har vi Ære eller Skam deraf, naar vi arbeyde til vort Fædernelands Nytte, Jeg mener at det første maae være en Krone for vor Aand. Dermed vil vizire samme saa længe vi lever. Dette skal være vort Smykke, som vi tager med os, og som vi vil bevare hos vor Aske i Graven som et Vidnesbyrd om en god Borger. Jeg kiender allerede et temmeligt Antal redelige Patrioter, der har ligesaadanne Hensigter som vi, og skal understøtte samme. Jeg har i alle Dele af det Nordiske Rige Velyndere og Venner, som ere villige og beredte til at recommendere den gode Sag. Jeg veed, at naar jeg skriver til en af det første Slags, som boer i Siælland, og aabenbarer ham mit supplicerende Anliggende, saa skal han ikke lade mig bede forgieves. Hans Ædelmodighed og Magnanimitet er mig allere. de bekiendt. Han har drevet det Beviis, at han er en sand Patriot, langt høyere, end man kand troe og tænke. Naar en Stands=Person giør vore Hensigter, bekiendte, og recommenderer dem for vore Medbrødre, i den ham anbetroede Landes=Egn, og giør sig al Umage for at giøre Nytten af vore Skrifter tydelig, skulde vi da ikke allerlydigst aflegge en offentlig Taksigelse til ham. Vi erkiender os dertil forpligtede, og beder ham, at see igiennem Fingre med det forhalede Svarpaa hans sidste Skrivelse. Jntet har holt os derfra, uden vore Oeconomiske Bestræbelsers Vidtløftighed, og vi kildrer os med det Haab, at vi med første skal levere den forlangte Betænkning over Bie=Avlens nyttige Anordning i det Danske Sprog ved de Herrer Andersens og Holcks Omhue og Forskud. Saasnart jeg faaer Tid, vil jeg indsende en skriftlig Afvigt til den Velynder, og søge at forsyne mine begangne Feyl. Jeg vil tillige giøre en Bøn, som ikke skal blive afslaaet af hans Tænke=Maade. Den skal bestaae derudi, at han overtaler en af vor Orden ikke langt fra Corsøer, at han i tilkommende Foraar imodtager det bestemte Tal af vore Potatos=Sorter, og Engelske Humle Humle=Planter og besørger deres Uddeeling iblandt Liebhabere. Seer De, Hr. Brøder, saaledes er det første Angreb paa den vestlige Fløy af denne skiønne Øe allerede gjort. Hvo veed, om ved denne høye Patriots redelige Bestræbelse, og andre redelig sindede Gemytter, der med Forsigtighed, ligesom De, vil lade sig være angelegen at recommendere denne kostelige Land=Frugts Nytte ikke inden kort Tid kand ventes en god Følge, J Fyen har jeg ogsaa Haab, at anstille ligesaadant Forsøg. Jeg havde i Sinde, at sende disse Slags Vare til Nyborg. Men Hr. Pastor Jessen til Qverndorf, har givet mig Leylighed ved mine tydske Skrifters Oversendelse, at jeg har henvendt mit Anliggende til ham, og bedet, at han vilde være saa god at tage imod samme, og uddele samme til Liebhabere. Siden han giver mig en tredobbelt Anviisning, til Faaborg, Swenborg, og Nyborg, saa slutter jeg deraf, at han maae boe midt imellem disse Stæder, og kand altsaa des mageligere besørge Afsetningen. Ligesom jeg haaber, at han ikke vil lade mig giøre nogen forgieves Begiering, saa ønsker jeg ogsaa, at de Herrer Opseere med Toldvæsenet vilde bruge en artigere Høflighed imod mine uskyldige Vare, end hidindtil er skeet? Jeg forsikrer dem hellig, ved min Samvittighed og Ære, at jeg ikke skal giøre det allerringeste Underslæb i noget eneste Stykke.