Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1803-03-28
Krigsrygter. De begyndte Udrustninger fortsattes i Engelland med saa megen Enthusiame, som om Krigen var ganske uundgaaelig. Koureervexlen imellem Paris og London er derved langt stærkere, end til den Tid, da Amiensfreden skulde sluttes. Den franske Ambassadeur i London bort sender sine Depescher under den første Konsuls Adresse for Sikkerhedens Skyld. Saasnart Efterretningen om de engelske Rustninger ankom til Paris, skal den franske Regiering strax have fattet eftertrykkelige Resolutioner, hvis Omfang endnu ikke er bekiendt, da saavel Moniteuren som de øvrige Blade vedblive at være tause i denne Sag, sandsynligviis efter høiere Ordre. Jmidlertid vil man vide saameget, at den franske Regiering skal have taget ligesaa eftertrykkelige Messurer som den Engelske, og at den hele Kiæde af europæiske Kyster, som staaer under Frankerigs Jndflydelse, skal besættes med franske Tropper, for at forsøge Landgang paa Engelland, saasnart Fredens Baand er klippet itu. J Paris haaber man nærmere Oplysning af den første Konsuls forventende Budskab til det lovgivende Korps. Tre af hans Adjutanter, hvoriblant Duroc og Lauriston, har han afsendt som Kourerer til Hofferne i Vien, Berlin og Petersborg. Duroc ankom allerede til Berlin den 22 og skulde igien reise tilbage til Paris den 25d. Et Stats bud som den engelske Regiering i samme Henseende ogsaa har afsendt til Petersborg, kom allerede den 12 i Land ved Hellevoetstuis og fortsatte sin Reise med megen Jilfærdighed. Rimeligviis vil altsaa denne Krisis ikke blive ganske afgjort, førend der indløber Svar og Erklæringer fra disse fremmede Hoffer. Nogle ville formode, at en brittisk Officeers Papirer, der efter hans for kort Tid siden indtrukne Død ere overleverede til den engelske Regiering, skulde have foranlediget den pludselige og frax pante Forandring, da denne Officeer nemlig skal have ført en bestandig Brevvexling med Bonaparte. Hovedanstød, stenen skal ellers være Malta og de engelske Ministres frugtesløse Paastand om at faae adskillige Artikler modificere. de og forandrede i Amienstraktaten. Denne Traktat har man i øvrigt ikke kunne ansee for andet end en Vaabenstilstand, som hiin Tid gjorde nødvendig, da man hele Tiden igiennem got har kunne mærke paa begge dens Hovedkontrahentere, at den ikke vilde blive varig. Uagtet alle disse Rustninger lader det dog ikke, som om det til Loufiana bestemte franske Armament skulde holdes tilbage, Rygtet om at en fransk Armee skulde marschere imod de hannoverske Lande, er ugrundet, ligesaavel som det Rygte, at den russiske Ambassadeur i Paris skulde have erklæret i sit Hofs Navn, at det vilde ansee en fransk Soldats Landning i Portens Stater, som Begyndelsen til Fiendtligheder fra Frankerigs Side Ligeledes er det heller ikke sandt, at den franske Ambassadeur i London allerede skulde giøre Anstalter til sin Bortreise. Til den engelske Ambassadeur i Paris skal Bonaparte i sidste Cerkle hos Konsulinden have sagt, han ønskede, at det engelske Gesandtskab ligesaavel maatte tilbringe den behagelige, som det nu havde overstaaet den ubehagelige Aarstid i Paris. Ved samme Leilighed skal han ogsaa have sagt til den russiske Gesandt, at Engelland endnu i 7 Aar vilde besætte Malta. Til Lord Whitworth skal han endvidere have sagt, at et nyt Udbrud af Fiendtligheder blev en Ulykke for Europa og som Ophavsmændene kom til at forsvare baade for Gud og Mennesker. J øvrigt skulde de engelske Rustninger ikke skrække det franske Folk; man kunde vel ombringe, Franzoser, men aldrig skrække dem. - De brittiske Søe og Landofficerer, som hidtil vare i Frankerig, ere i en Hast vendte tilbage til Engelland. Ved Matrospresningen paa Themsen fik man ogsaa endeel amerikanske Matroser, der atter, efter den amerikanske Konsuls Reklammation, ere udleverede, paa de nær, der have taget frivillig Tieneste, efter deres Attring, imod en fælleds Fiende.