Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-02-22
For Øieblikket er Brasilien den Stat i Amerika som tildrager sig den meeste Opmærksomhed; da Brasilien er baade det største Land i den nye Verdensdeel og tillige udentvivl ogsaa i det heele taget det frugtbareste og det rigeste; hvilket Land nu er kommen i en aabenbar Krig med Moderlandet, og det under det overmaade mærkværdige Forhold, at det er Sønnen der fører Krig imod Faderen - Jmidlertid læser man i en Skrivelse fra Rio Janeiro en Forklaring over disse Begivenheder, som synes at være noget meere tilfredsstillende. Det hedder deri; at da Glædens Ruus er nu forbi, efterat de Høitideligheder nu ere bragte tillende, som have været anstillede i Anledning af den nye Keisers Udnævnelse, saa har vi Tid til at overveie, om vi nu ere blevne lykkeligere, efterat vi ere blevne keiserlige Undersaatter end dengang, da vi vare kongelige; men hele Folket er fornøiet, da det er dets Ønske at blive afhængigt af Portugal; Skal jeg, siger Brevskriveren, oprigtig sige min Meening, saa troer jeg, at Don Pedro og hans elskværdige Gemahlinde ere mindst tilfredse af alle Den, som kiender nøie den nye Hersker maae tilstaae ham den rigtigste Følelse og den største Hengivenhed for sit Fædreneland. Han er frie for Lidenskaber og Herskesyge, og kunde han følge sin Tilbøielighed saa levede han med sin Familie som en Privatmand paa Landet. Ligesaadan tænker ogsaa Keiserinden, som er saameget elsket formedelst sin Mangel paa Prætensioner. At den nye Keiser ikke finder nogen Glæde i den Post, hvorpaa de forunderligste Omstændigheder have bragt ham, er indlysende for enhver der, som jeg i 12 Maaneder har havt Leilighed til at betragte den Tilstand af Uroe og Bekymring, hvoraf han ikke et Øieblik er kommen ud, og som han i lang Tid har modstaaet med den største Anstrængelse. Naar vil vel en Europæisk Prins nogensinde komme i en lignende eller meere kritisk Forfatning end Don Pedro. Denne Stilling fortiener en omstændelig Betragtning. Dengang Kongen afreiste blev han meddeelt Jnstruktioner, som vare udkastede i Conseilet og vare forsynede med den Kongelige Underskrift. Disse Jnstruktioner gik ud paa, at Prinsen skulde under alle Betingelser søge at vedligeholde Riget Brasilien for Huset Braganza naar kun disse Betingelser kunne føre til dette Hovedformaal. Neppe var Kongen kommen til Lissabon førend han allerede maatte erfare den Krænkelse, at den Befordring, som han havde foretaget med de Søeofficerer, som havde bragt ham over Havet, blev casseret af de Cortes, og han underskrev derpaa til Brasilianernes Forbauffelse, den mærkværdige Beslutning af de Cortes, hvorved Prinsen blev kaldet tilbage fra Rio Janeiro og der bleve udstædte saadanne Jnstructioner om Administrationen i Brasilien, som ikke allerne strede aldeeles imod dem, som Prindsen havde erholdet af Kongen, men som ogsaa vilde have havt en aabenbar Revolution til følge, dersom de vare blevne saaledes udførte. Hvilken Vei skulde nu Prindsen vælge, hvis Befalinger skulde han adlyde, Efter det som var passeret i Lissabon kunde han ikke slutte sig til andet, end at hans Kongelige Fader var berøvet enhver Monarkisk Friehed. Ved at betragte Tingenes Forhold paa det Sted hvor han opholdt sig, maatte han føle sig overbeviist om, at Brasilien var for bestandig tabt for Portugal i det Øieblik han afreiste derfra. En Vei skulde han derfore vælge og han besluttede derfore at vandre frem paa den som Kongen havde foreskrevet ham inden hans Afreise.