Berlingske Tidende, 1764-05-04
Følgende er af et Brev fra Scara, dateret den 27de Martii Jblant de Omstændigheder, som synes at være blevne ganske betydelige for Landmanden, og uden Tvivl vil blive fornøden, at raades Bod paa af Regieringen eller Rigsens Stænder, er den besværlige Haal= og Reserva=Skyds, (Penge=Skyds) med vilken saavel Kronens som andres Godser ere betyngede. Libesom Sverrig er meer eller mindre beboet, og har paa sine Stæder flere eller færre Konge=Veye, saa er og denne Tyngde meer eller mindre følelig; men jeg tvivler og at noget Sted, findes, hvor ikke Bonden gjerne paatog sig, at betale noget til Kronen bestandig, for at befries fra den. Her, hvor jeg boer, skal en Fierdings=Gaard Skydse 10 gang om Aaret med en Hest; den Skyds har man i disse sidste Aaringer kundet leye fra sig for 3, 4 a 5 Daler Sølv=Myndt; men nu kan man ikke mere blive den qvit for Befaling. Et Opke Dagsmarke (en Hestes og Karls Dags=Arbeyde) koster i Aar, efter Markegangen 2 Daler 8 Øre Sølv=Myndt. Regnes nu i Almindelighed : Mile imellem Giæstgiver=Gaardene, gjør det saaledes for et OpkeDagswarke (?) i Skyds, 24 Øre mindre end efter Marke gangen. Og hvorfor skal denne Forskiæl være? Monne den Svenske Landmand være pligtig til at opofre sin Velfærd for Reyser, som ofte ere unødvendige? Naar man undtager Norge, skal neppe findes en saadan Indretning med Skydsen over hele Verden. (NB. J Norge er dog Forskiæl, saavel udi nogle Poster af Jndretningen, som udi Betaligen.) Byrden er dog taalelig, naar Bonden ikke boer langt fra Giæstgiver=Gaarden; men, naar han har en 3 Mile til den, som ved Boder, sine i Nerike a., skal derpaa skydse 2 Mile længere bort, og har siden 5 Mile hjem med et par Heste, som maaskee imidler tid ere forkjørte, da kan lettelig sluttes, hvor besværligt det maa falde ham. Dersom nu dette hender sig om Foraaret, eller i Høste=Tiden, at Bondens Heste siden neppe kan slæbe Ploven, eller bierge Afgrøden i rette Tid, er ikke dette da et reent Tab, (a) Kan man iblant komme til at skydse strax, naar man kommer paa Haall, saa hænder det derimod ofte at man maa vente til den anden Dag, og giør da Hiemreysen den Dag ligeledes spildt. Man kan derfor overhovedet altid regne et stift Opke Dagswarke for 2 Heste, som ere paa Haalle=Skyds. baade for Landmanden og for det Almindelige? J forgangen Foraar, da Creaturerne desuden vare ganske svækkede af den haarde Foertrang, var jeg øiensynlig Vidne til, at Bønde, i mit Grandelang kunde ikke bruge deres Heste hele Foraaret, allene over en ubarmhiertig Medfart i en eneste Skydsfærd. De, som ere anslagne til Reserver, ere i lige Omstændighed, saasom de ikke vide sig nogen Dag eller Time fri. De nødes saaledes ofte til at sætte deres meest magtpaaliggende Forretninger til Side. Jeg har selv iblant seet Hesten at tages fra Korn=Læsset, og spendes for min Vogn; og saasom jeg ikke har kundet komme fort paa anden Maade, har jeg ikke kundet giøre andet, end at ønske Landmanden en bedre Skjebne. Jeg vil ikke meget tale om de ældre Tider, da Milen kostede 6 Øre, Sølv=Myndt. Man berømmer dog altid det forbigangne: Men den Tid fik man meere for 6 Øre, end nu for 12. Betalingen er den mindste Omstændighed, skiønt en Slags Ligevægt udfordres i alle Ting. Naar Bonden i de Tider gav Jndellingshawaren 3 til 4 Daler Sølv=Myndt for en Tønde Rug, maa han nu give 24. Saaledes kan jeg nu reyse med 6 Heste ligesaa let, som i de Tider med 2de. En Giæstgiver her paa Stedet, som paatog sig Giæstgiverie og Skyds frivillig for nogle og 20 Aar siden, ønsker nu gjerne at kunde sælge sin Gaard, allene for at slippe fra det nu, som han den Tid ansaae for en Fordeel. Jeg har hørt det samme af flere. Omendskiønt at jeg ikke seer nogen særdeles Aarsage for, at dette skal være en uundgaaelig Tyngsel for Landmanden, saa dog, efterdi den Maade er ældgammel, saa synes mig at Kronen og det Almindelig kunde hielpes paa en gang, om hver heel Gaard, som skyd ser, betalede en Skieppe Rug til Kronen, meer eller mindre, eftersom Stedets Beskaffenhed giør Skydsen besværligere for den ene, end for den anden. Ved den Anordning fik Kronen henved 20000 Tønders aarlig Jndkomst, hvilken Landsmanden uden Tvivl skulle betale med største Fornøyelse. Siden kunde Skydsen indrettes paa en Udenlandsk Fod. Landmanden overlod gjerne visse Lispund Høe til Giæstgieveren, imod en vis aarlig Betaling. Fik da Giæstgiverne Frihed til at kjøre selv med deres egne Heste, og at tage Betaling, som svarede til Bekostningerne, skulle det ingensteds fattes paa Entrepreneurer. Frie=Skydsen kunde forblive ved de gamle Anordninger, allene at Bonden fik Lov til selv at kjøre sin Hest. Siden at jeg har erhvervet mig en liden Gaard, har jeg indseet Øxnes baade Nytte, og Nødvendighed for en Bonde, og at Heste ere ham min dre gavnlige. Jeg har derfor tilbudet me Bønder at ville være dem behielpelig, om de ville forvandle deres Heste til Øxne: men de have strax mødt mig med Haall=Skydsen, at de da ikke kunde opfylde deres Pligt paa Giæstgiver=Gaarden. Herved taber Landet meget: Bonden kan føde 2 par Ørne med samme Foer, som gaaer til for et par Heste; Høe, som er slet bierget er ofte ubrugeligt til Hesten, naar Oxen trives vel deraf: Ageren drives ulige bedre med 2 par Øxne, end med et par Hel ste; mister Bonden en Oxe, er det ham langt mindre Ulykke, end om han mister en Hest, thi Oxe=Kiødet kommer ham dog gjerne til Nytte. Omendskiønt at de Reysendes Beqvemmelig hed virkelig kunde forbedres ved en Forandring, ligesom og Bekostningerne maatte forøges; saa bør dog dette aldrig at komme i nogen Betragtning, saa længe Landmanden endnu lider. Hvor ulige ædel er ikke en Agerdyrker for Landet, frem for en Vey Slider, Dette, som enten af Egennytte, eller fordi det er sandt, har forekommet mig ganske betydeligt, torde give Publico Anledning til videre Eftertanke.