Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-21
Den berømte Digter Friedrich Leopold, Greve af Stollberg, er nyligen død paa si Gods Søndermühlen i det Osnabrückske. Saavel han som hans Broder Christian ere (efter Worm) født i Kjøbenhavn *), hvor hans Fader, Ridder, Geheimeraad og Kammerherre Christian Günther v. Stollberg, var Over-Hof- og Jægermester hos Dronning Sophia Magdalena. Friedrich Leopold, født den 7 Nov. 1750, opdroges, tilligemed sin ældre Broder, i sin Faders Huus, og begge studerede siden i Göttingen fra 176974. Han var først Kammerjunker hos Dronning Sophia Magdalena, blev derpaa Kongl. Dansk Kammerherre, og 1777 fyrstelig entinsk Minister ved det danske Hof. 1782 formælede han sig med Frøken v. Witzleben, Hofdame ved det entinske Hof. Hans Broder var gift med en *) J tydske Skrifter hedder det, at Christian er født i Hamborg og Friedrich Leopold i Bramsted i Holsteen. Datter af Geheime-Conferenceraad Greve C. D. v. Reventlow. Begge Brødrenes første digteriske Arbeider stode i de Göttingske og Vossiske Musenalmanakker. 1780 skrev Friedrich Levpold et tydsk Digt over Grevinde Emilia Schimmelmann, til hvis Erindring den af Pram besjungne Emilias Kilde ved Sølvst blev kaldet saaledes. F. L. Stollberg forfattede over dette fortryllende Sted et herlig Digt, hvori den sjællandske Natur med stor Genialitet er skildret. 1788 døde hans elskte Agnes, der havde født ham tre Sønner og tre Døttre. 1789 blev han udnævnt til Kongel. dansk Gesandt i Berlin, og 1790 formælede han sig med Grevinde Sophie v. Redern. 1791 blev han fyrstbiskoppelig Regjerings Præsident i Entin og Domherre i Lübeck, 1797 Ridder af den russiske St. Anne- og Alexander Newsky-Orden. J Aaret 1800 nedlagde han alle sine Embeder, begav sig til Münster, og gik der med sin hele Familie, paa hans ældste Datter nær, over til den romerske catholske Kirke Hans Skridt gjorde saa meget større Opsigt, som han i en Skrivelse til en holsteensk Sognefoged i Sverrig paa det heftigste modsatte sig den af Generalsuperintendent Adler forfattede Kirkeagende, og viste sig, hvad han forhen ikke var, som en orthodor Lutheraner. Mærkeligt er det, at i nyere Tider adskillige særdeles udmærkede Forfattere, som goega, Werner og Friedrich Schlegel, ligeledes gik over til den romersk catholske Kirke. Efter sin Overgang udgav F. Stolberg; to Skrifter af den hellige Augustinus, om den sande Religion og den catholske Kirkes Sæder, 1803. Siden 1807 har han i en Række af Bind udgivet Jesu Christi Religions Historie, hvori Fremstillingen er ypperlig. Han har i de fleste Grene af Digtekonsten leveret fortræffelige Arbeider. Som Prosaist har han skrevet en Roman, Die Jnsel", og en Reise i Tydskland, Schweitz, *) En nøiere Oplysning af denne Gjenstand, fra den Hedengangnes egen Haand finder man i hans efterladte Brevvexling, som hans Biograph F. G. Welcker har indført i Bogen Zegas Leben, Sammlung seiner Briefe u. Beurtheilung seiner Werke, T. 1. Stuttg. v. Tübing. 1819. Jtalien og Sicilien. Hans Oversættelse af Homers Jlinde betragtedes, indtil man fik den Vosiske, for classisk. Han har ogsaa oversat den saa ofte oversatte Ossian, men efter Mackphersons Omarbeidelse, eller hvad man vil kalde den, og uden at kjende den Gælske Original, men ikke desto mindre digterisk skjønt. Hans Jamber, som revse Tidens fordærvede Sæder saavelsom dens politiske og lærde Fordomme, ere bekiendte og foren stor Deel ypperligt oversatte paa Dansk af Hr. Prof. F. Høegh Guldberg. Som Historiker har han udmærket sig ved en Bearbeidelse af Alfred den Stores Levnet, 1815. J hans Digte har man villet finde høiere Tankesving og dristigere billeder end i hans ældre Broders Arbeider. – Saaledes udgaae nu efterhaanden de sidste Grene af den stolte Germanniske Digterstamme, med hvilken den tydske Poestes Morgenrøde begyndte. Men endnu er dens Krone - Goethe tilbage. Det er mærkværdigt nok, at med ham begyndte den tydske Digtekonsts egentlige Guldalder, og at den med ham upaatvivleligen vil endes, indtil den med Tiden maaskee atter vil gjenfødes i et nyt, med hans Aand beslægtet stort Genie.