Aarhuus Stifts-Tidende, 1829-02-03
Det mægtige Ruslands nærværende Behersker er født i samme Aar, hvori Catharina II glimrende Stjerne gik ned, og erfarede derfor ikke, som hans Brødre, Alexander og Constantin, denne store Aands Jndflydelse paa sin tidligere Opdragelse (Keiser Nicolaus er altsaa nu i sit 38te Aar). J sit 4de Aar fik han en Mand af udmærkede Fortjenester, General Lamsdorff, til Hovmester, og da han blev ældre, valgtes der blandt Nationens meest udmærkede Mænd Lærere, til ham i de høiere Underviisningsgrene. Baluhianski, der indviede Storfyrsten i Regjeringskunstens Grundsætninger, er nu Statssecretair i Keiserens Privatcancellie. J Aaret 1816 tiltraadte Prindsen en Reise til fremmede Lande for at skaffe sig Kundskab om de Nationer som da spillede en Hovedrolle i Verdensdegivenhederne, hvortil han valgte først Brittannien, som det Land, der frembød den videste Mark til Jagttagelser. J hans Følge var blandt Andre Baron Nicolai, nu russisk Gesandt i Kjøbenhavn. Hans første Betrædelse af brittisk Jordbund betegnedes af et Beviis paa hans liberale Tænkemaade. Knaldet af de Kanoner, som vare blevne affyrede til Ære for hans Ankomst, havde gjort en Hest sky, som stod for en Last vogn ikke langt fra Strandbredden. Dyret løb løbsk med det tunge Læs efter sig, indtil det styrtede og døde paa Stedet. Storfyrsten kom netop i det samme forbi, og da han havde erfaret Aarsagen til den ulykkelige Begivenhed, der havde berøvet en arbeidsom Borger en Deel af sin Eiendom, gav han Denne strax en Pengesum som langt oversteeg hans Tab, idet han sagde: Jeg har jo selv været den uskyldige Aarsag Under sit Ophold i London omgikkes han meget med den kongelige Familie, reed ofte ud, og besøgte offentlige Anstalter, ledsaget af Sir W. Congrewe, som ogsaa var den bedste Cicerone han kunde faae. Overat blandede han sig uden Tvang iblandt Folk, og tilvandt sig, ved sit høflige og ligefremme Væsen, en høi Grad af Popularitet. Aaret efter formælede han sig med Prindsesse Charlotte af Preussen, nu Keiserinde Alexandra Feodorow. na. Hun er en høist elskværdig Dame, ret et Sidestykke til hendes saameget begrædte Moder, Dronning Louise. Naturen har været saa ødsel med sine Gunstbeviisninger imod hende, at det er umuligt at forestillet sig en meere frappent Forening af Skjønhed og Majestæt, idet hun, med sin afdøde Moders indtagende Udvortes og noget af det Melankolske som udgjør et characteristisk Træt hos hendes kongl. Fader, forener den største Anstand med høi qvindelig Ynde og Værdighed. Keiseren slutter sig med den ømmeste Kjerlighed til denne elskværdige Fyrstinde, og fører et huusligt og indgetogent Liv med hende, skjøndt alle hans mangfoldige Regjerings sysler. Man seer dem ofte med hinanden paa de offentlige Promenader, gandske simple, uden al Pragt og Gimmer. Og det russiske Folk synes allerede at paaskjønne denne deres Keisers Tillid. Af den talrige Børneflok, som er Frugten af denne lykkelige Forbindelse, ere endnu 5 ilive : Alexander, Arvestorfyrste, født 1818 ; Maria, født 1819. Olga, født 1822; Alerandra, født 1825, og Constantin, født 1827. Alexander er et fiindannet Barn, sin Faders udtrykte Billede, fuld af Liv og med de meest lovende Anlæg. Naar Spørgsmaalet om hvem der engang efter Nicolaus skal sidde paa Charernes Trone, ei aleneste interesserer Rusland, men hele Europa, saa tør man i denne Henseen. de overlade sig til de skjønneste Forhaabninger. Keiseren vil, at hans Tronfølger skal være et godt Menneske og en dygtig Soldat; fra sin spædeste Alder har han været Oberst for et Husarregiment, og 1827 blev han Ataman for Kosakkerne. Saavel i Huuslivet som i militair Henseende bliver han opdraget i den strængeste Disciplin, og har bestandig været under sine Forældres Øine og den nu afdøde Enkekeiserindes aarvaagne og kyndige Overopsyn. Han gaaer og kjører ofte omkring i Staden, ledsaget af en Selskabskammerat, Søn af en russisk General, der opdrages med ham. Man kan ofte møde ham, naar han med sin Legekammer at kjører en Spadseretour i sin Tospænderkane, sædvanlig kun ifør en simpel Uniform, naar andre Folk, ved en Kulde af nogle Grader over Frysepunctet, indsvøbe sig i deres Peltse, idet han med venligt Smiil modtager de Hilsener og Æresbeviser som Russerne yde deres tilkommende Keiser.