Aalborg Stiftstidende, 1835-04-21
Lord John Russell, født den 19de August 1792, et tredie Søn af den nærværende Hertug af Bedford, der arvede Adelsværdighed og Stamgodseer efter sin ældre Broder, den ved sin Virksomhed for Landhuusholdningen, sin Jndflydelse i Parlamentet, og sit Venskab med Fox og Grei bekjendte Hertug af Bedford. Familien er en af de ældste i England og stiger op til den normanske Erobrings Tid, det 17de Aarhundrede blev Familiens Hoved, William Russell. - Fader til den patriotiske Lord William Russell, der med flere udmærkede Mænd søgte at udelukke den catholske, Hertug af York og blev halshugget 1683 - ophøiet til Hertug af Bedford. John har allerede fra sin Barndom, været svagelig og er det endnu, hvorfor han blev saa udmattet af sit varme Foredrag til Reformbillens Forsvar, at han efter dens Slutning maatte bæres ud af Salen. Formedelst denne svagelige Constitution blev han ikke sat i nogen offentlig Skole; men opdroges i en Privatanstalt indtil han tog til Universitetet i Cambringe, hvor han erhvervede sig grundige Kundskaber i Philosophien, Historien og Statsvidenskaben. Allerede 1814 kom han i Underhuset, og siden har han standhaftig kæmpet for de frisindige politiske Grundsætninger, der ere arvelige i hans Familie. Hans første Tale var imod Fremmedeloven. Han var en Opponent mod Krigen med Napoleon, og da en af hans Modstandere fry ) dede sig over, at England var blevet en Stotte for Legitimiteten, svarede han, at hvis slige Grundsætninger stedse havde været gieldende, saa vilde Georg den Tredie været tysk pi Kurfyrste, men ikke have beklædt den engelske Trone. Burdetts Andragende paa Parlamentsreform i Sessionen 1819 fandt en dygtig Forsvarer i ham, og siden den Tid varellist Valglovens Forbedring, Bekæmpelse af Bestikkelighed og Valgflækkehandelen Gienstandene for hans Anstrengelser, somillehan, uden at lade sig gjøre modlos ved Nederlag, udholdtil med stadig Kraft, da derimod mange af hans Medforbundsbleve udmattede. I December 1819 gjorde han Jndledningen til et Andragende, som gik ud paa at berøve de forfaldne Flækker de res Stemmeret og at give dem til de folkerige Stæder, de likke havde Repræsentanter. J denne Hensigt opfordrede har Underhuset til at beslutte, at der skulde tages Forholdsreglemod Bestikkelser ved Valgene, og at enhver Valgflække som overbevistes om en saadan Brøde, skulde miste sin Stemmeret, samt at det første Exempel paa Tabet af Valg, ret skulde udøves paa Flækken Grampound i Cornwall. En snu Vending af Lord Castleragh bragte det til, at kun den sidste Andragende blev taget under Overveielse, og John Russell gjorde i Mai 1820 Forslag om at berøve enhver Flække Stemmeret; men da Dronning Carolines Proces dengang beskjeftigede hele Landet, lod han sit Andragende hvile til næste Session, da det gik seierrigt igjennem. Flækken Grampound tabte sin Stemmeret, og skjøndt det ikke lykkedes Russell at faae den overdraget til en stor Stad, der ikke var valgberettiget, saa var dog det første Skridt til en Parlamentsreform gjort. Denne Seier opmuntrede til nye Bestræbelser og foranledigede nærmest John George Lamb ton, nu Lord Durham, til, i April 1821, at andrage paa Forøgelsen af Stemmeberettigede og Ophævelsen af Parlamentets Syvaars=Varighed. Dette Andragende, som endnu var altfor dristigt, blev forkastet; men faa Uger efter fremtraadte Lord Russell med et mere maadeholdent Forslag, som blev tilbageviist med en saa ubetydelig Stemmeflerhed, at Whiggerne fik nyt Mod. (Sluttes i næste Nr.)