Politivennen, 1801-01-01
De store Stæders Indvaaneres stadelige Inkognito. Ved Siden af de mange, desværre for mange, Aarsager til Tænkemaades og Sæders Fordærvelse, til Bedrageriers og Forbrydelsers Udøvelse, som alle ere et Bevis paa, hvor meget Opdragelse og Lovgivning endnu ere tilbage fra det store Fuldtommenheds Maal, og som ere almindelge overaltstille sig i de store Stæder endnu flere, dem man hidtil alt for lidet har eftersporet og erkjendt og dem man hidtil aldeles ikke har arbejdet imod. Jeg vil her blot berøre een af disse Ondskabsrødder, men een af de allerfrugtbareste: Det Inkognito, hvori Indvaanerne i en stor Stad leve, ikke allene for hinanden, men for Stadens Politi og Øvrighed. ) en lille Stad og paa Landet har dette Inkognito ikke Stedt man kan kjende de Mennesker, hvis Handlinger kunne have Indflydelse paa vor Tilstand, man trænger til hinanden, og lærer strax at skælne den Hielpsomme og Godhjertede, fra den haarde og Skadefroe. Man kjender hinandens Foretagender, og bedømmer deraf Moraliteten. Man veed hinandens Venskaber, Forpligtelser, Fjendskaber, Misundelser, Lidenskaber og Følelser, og har derved Nøglen til deres Handlinger. Man kan vurdere deres Formue, sammenligne dennes Aftagelse eller Tilvert med Kilderne dertil, og vide me temmelig Tilforladelighed, om en ny Besiddelse er lovlig erhvervet eller ej. Agtelsen kan her være grundet, og altsaa værd at bestræbe sig for. Man kan tage sig i Agt for den Ildesindede og Mistænkelige fordi man kjender ham, og Øvrigheden kan ved denne Kundskab baade forekomme Forbrydelser, og, naar de ere forøvede, opdage Gjeningsmændene deraf. Derfor seer man Bedrageri og Misdaad neppe udøves paa Landet og i smaae Steder af andre, end af den Rige og Mægtige, der kunne trodse den almindelige Dom eller standse Undersøgelsen. Den Ringeres Bedrageri vorder strax opdagett og om de danske Ø-Provindser isærdeleshed kan man sige, at naar Øvrighederne selv ere som de bør, og modvaage fremmede Omløberes Indsnigelse ved Færgestederne, saa ville de kunne nyde den indvortes Ejendomsog Persons-Sikkerhed i en fjælden Grad. I den store Stad er dette omvendtt skjønt tæt ved hinanden hindres man dog af Mængden fra at kjende hinanden. Den magelige Forandring af Opholdsted, fra een Egn af Staden til en anden, gjør dette endnu muligeret Sladderen har her ikke den Fuldstændighed som hisset, den kan ikke overkomme sit Arbejd. Løgnen træder i dens Sted, og formindsker endnu den liden Kundskab man kunde have om hinanden. Man kan her vinde Agtelse uden at fortjene den, fordi man kan holde vlot den gode Side for Øjet. Man kan tabe Agtelsen uden at forskylde det, fordi man kan tillyves et siet Side som man ikke har. Nidkærhed for Agtelse, og Frygt for Ringeagt ere derfor ikke saa mægtige moralske Drivefjære her, som hisset. Enhvers Erhverv kan ikke nøje vejes, følgelig derfra ingen Prøvesten hentes for hans Besiddelsers Lovlighed. Letheden i en hemmelig Forvandling af Tyvekoster til Penge eller i deres Fordølgelse kommer endnu hertil. Ligeledes en idelig Tilstrømmen og Bortrejsen af Fremmede og ejsende, som opholde sig for kort til at kjendes. Alt dette tilsammentaget, men især Muligheden af at leve hele Aar paa Borg, og Politicts og Øvrighedens Uvidenhed om Indvaanernes Næringsvej og Formues Kilder, gjør Livet i den store Stad til en farlig Maskerade. Som i Smaastæder og Landsbyer Bedragerne og Misdæderne maae søges i den højere Klasse, saaledes leve en stor Deel af den store Stads lave Klasser blot af Bedrag og Udaad, uden at de højere Klasser derfor ere desbedre. I en græsk Republik var det enhver paalagt, for Ovrigheden at angive deres Næringsvej, Kilderne og Beløbet af deres Indkomster. I vore Tider er dette paabudet i adskillige krigførende Stater, for efter en sikker Maalestok at kunne beskatte. Ikke i denne Henseende, men for at kunne overvaage Sikkerheden, var det at ønske, at ogsaa i København enhver, som føder sig selv eller andre, tillige paalagdes at opgive sin Næringsvej og Indtægtskilder, og at alle disse Navne og Angivelser optegnedes i Protokoller, enten hos Magistraten eller paa Politikammeret. Den Nytte slig en Protokol vilde være af for et aarvaagende Politit det Lys den vilde give i mange statistiske Henseendert den nye Bevæggrund til Arbejdsomhed den vilde ydet den Skræk den vilde være til for Dagdrivere og Udaadsmennesker (thi Angivelserne maatte være bevislige)t den Sikkerhed den vilde skjænke alle dem, som nu besnakkes til at give Borg til Personer der aldrig betale, (thi Protokollen burde efterslaaes paa Begjæring, imod en passende Erlæggelse) - Alle disse herlige Følger troer jeg ikke at burde foregribende Udvikle, ligesom det vilde være overflødigt, at indgaae i de nøjagtigere Forskrivter, en saadan Næringsangivelse maatte tage imod.