Aarhuus Stifts-Tidende, 1829-12-01
Nyheder fra Udland, Tyrkiet. Keiseren af Rusland har sendt Grev Orlow og Statsraad Buteniew til Constantinopee, for at proponere Porten, at hvis den til en evig Eiendom vil afstaae Fæstningen Rars og tilhørende Landstrækning i Asien, vil han ikke forlange andet Pant for Fredstractaten end i det høieste holde Fyrstendømmerne to Aar besatte. General Paskewitsch har indberettet, at han ikke førend til Foraaret kan rømme Erzerum, da Vinteren har indfundet sig saa tidligt i disse Egne, at Bjergene umuligt kunne passeres. Derfor kan heller ikke Grev Diebitschs Armee passere tilbage over Balkan bjerget. Den russiske Armee vil hele Vinteren holde sig i Slagfærdig Tilstand, for at vaage over Fredstractatens Opfyldelse, og beholde en Styrke af 450,000 Mand, smaae Korpser marschere endnu bestandig mod Sønden for at holde Armeen komplet. Paskaen af Scutari, som var befalet, at trække sig tilbage, har nu faaet Kontraordre, at han skal besætte Adrianopel saasnart Russerne rykke ud derfra. Bemeldte Paska har ladet sig høit forstaae med, at hvis Russerne ikke indtil en vis Dag havde frivillig rømmet Adrianopel, da vilde han nok vide at tvinge dem dertil. Men det Svar som Overgeneralen gav ham paa sin Opfordring, overbeviste den kamplystne Paaska om, at her vare ingen Laurbær at vinde, men kun vilde have hans Undergang til følge, hvisaarsag han endnu hidtil har forholdt sig rolig; men adskillige Brigader have Ordre til at angribe ham, saasnart han gjør mindste Mine til Fjendtligheder. J Constantinopel gaaer og kommer der næsten hver Da Kourerer fra Adrianopel, London og Paris, Halil Paska var endnu ikke afreist derfra, og Grev Diebitsch skal have yttret, at det var nok bedste det beroede dermed fordet første. Følgende mærkelige Efterretning læser man i den preussiske Statstidende: "Det er et høist ubegribeligt Phænomen, at Porten endnu kan nære den daarlige Mening, at den har Kraft nok til at styre Underhandlingerne til sin Fordeel. Man hører de meest anseelt Tyrker forsikre: "Freden er vel sluttet, men Betingelserne endnu ikke opfyldte; Porten vil ikke i Blinde og med bundne Hænder overgive sig til de russiske Generalers Godtbefindende; Tractaten skal først nøiere fortolkes." Vist er det, at der finder Uenigheder Sted mellem de russiske og tyrkiske Befuldmægtigede i Adrianopel, som man stræber at bilægge, og at Porten søger at vinde Tid. Hvortil det skal føre og hvilket det Haaber, Sultanen smigrer sig med, det er en Gaade. J de tyrkiske Ministres hele Adfærd sporer man en Ubestemthed, der sædvanligen forudgaaer store politiske Katastropher. Men i det Jndre af Landet seer det sørgeligt ud; alle Hørig, heds og Lydigheds Baand ere opløste; Paskaerne ændse ikke meere Sultanens befalinger; hver handler efter selvraadigt Tykke, og Massen af Folket er aldeles stemt for Russerne. J Asien have endogsaa nogle Paskaer viller gjøre fælleds Sag med Fjenden, og besvoret de russiske Generaler, at formaae Keiseren til at beholde de erobrede Provindser. J Schumla vægrer Storvezieren sig ved at udlevere Rigsseglet, og paastaaer at have tjent Riget med samvittighedsfuld Troskab og vilde sætte Staten, i Fare ved at forlade sin Post. J Macedonien have Jndbyggerne paa egen Haand afsat deres Øvrigheder, og i den Provinds hvor Staden Smyrna ligger, har en vis Mehemed Zeibek samlet en betydelig Hær, hvormed han har bemægtiget sig adskillige Byer, og frygtedes for i Smyrna selv. - J Wien havde man den Efterretning, at Russerne havde den 1ste Novbr., efter at have modtaget de første 5,000 hollandske Dukater, og Tyrkerne havde opfyldt Fredsartiklen angaaende Servien samt rømmet Giurgewo, forladt Adrianopel.