Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1824-08-13
J Dagen No. 139 findes følgende Fortælling om et af de fineste og meest udtænkte Bedragerier, der blev begaaet i Fjor i Hamborg: Et derværende Kjøbmandshuus, som i mange Aar havde staaet i Brevvexling og Handelsforbindelse med et lignende i Bordeaux, modtog et Brev fra dette ved en Ex pres, hvori meldtes, at een af dets yngre Compagnoner var pludseligen løben bort, og havde medtaget en betydelig Sum i Vexler. Man var kommen efter, at han havde taget Veien til Hamborg, og bad derfor sine Venner der, at holde nøie Udkik med Personen ved hans Ankomst. Til den Ende oversendte man et meget nøiagtigt Signalement, hvori Personens hele Udvortes, Alder, ja selv Klædedragt anførtes. Man tilføiede imidlertid, at, da han var af god Familie, og denne, for at frelse ham fra offentlig Skjændsel, havde nedlagt Sikkerhed for den bortvendte Sum, vilde man ikke gjøre ham ulykkelig; men bad, at deres Venner, naar de enten med det Gode eller Onde havde faaet Vexlerne fra ham, vilde besørge ham bragt ombord paa det første det bedste Skib, der laae seilfardig til Ostindien, at man forlods vilde betale Capitainen for Overreisen, og, naar han var kommen ombord, udbetale ham 300 Pd. Sterl. for at hielpe sig frem derovre fordet første. Ved Modtagelsen af dette Brev havde Handelshuset i Hamborg dets Spioner ude overalt. Det hændte sig imidlertid, at selve Chefen for Huset saae paa Børsen, en Dag et Menneske, som i Eet og Alt svarede til hiin Beskrivelse; han nærmede sig den Fremmede, indlod sig i Samtale med ham, og, efter at have talt om flere Gjenstande, spurgte han ham, om han ikke havde den Fornøielse at tale med Hr. St. Clair fra Bordeaux, Den Fremmede forsikkrede, med tilsyneladende Forvirring, at han heed Hillar, var fra Nantes og ikke fra Bordeaux. Meget vel, vedblev Hamborgeren: De kommer just som De var kaldet; jeg ønsker Underretning om adskillige Huses Forfatning der, og De kan sikkerligen tjene mig hermed. Beviis mig den Fornøielse at gaae hjem med mig, og tag til Takke med hvad Huset formaaer. Efter Bordet tog Kjøbmanden Personen ind i sit Contoir under fire Øine, lukkede Døren efter sig og sagde: Unge Menneske, jeg kjender Dem bedre end De troer; De er ikke fra Nantes, men fra Bordeaux, Deres Navn er ikke Hillar, men St. Clair, kort, De er rømt fra Bordeaux med en betydelig Sum i Vexler, men jeg vil ikke gjøre Dem ulykkelig, og det er heller ikke Deres Families og Venners Hensigt, overgive mig med det Gode og i al Stilhed Vexlerne, og jeg giber Dem mit Æresord paa, at intet Ondt skal vederfares Dem, men at jeg tvertimod skal sørge for Dem." Den unge Herre protesterede, forsikkrede det modsatte; men endelig lykkedes det Hamborgeren at faae ham til at lykke ud med Tilstaaelsen af Alt; han bad ham veemodigen, ikke at gjøre ham ulykkelig; Vexlerne, sagde han, laae i hans Skriverpult i det Vertshuus, hvor han var aftraadt; de vare alle i Behold, da han endnu ikke havde havt Tid til at indkassere dem. Glad ilede Hamborgeren derhen med ham, modtog Vexler til det fulde Beløb efter Brevet, og da der just laae et Skib færdigt at gaae til Ostindien, fulgte han selv det unge Menneske ombord, betalte Capitainen Fragten, forsynede ham af sit eget Kjøkken med Proviant og Drikkevare, og da Skibet lettede udbetalte han ham de belovede 300 Pd. Sterl. Vinden var gunstig, og den stakkels Associe af Handelshuset i Bordeaux seilede sin Bestemmelse imøde. Med næste Post skrev nu det hamborgske Handelshuus til dets Venner i Bordeaux, underrettede dem om, hvor filsigen de havde handlet, og at det var lykkedes dem at opfylde den dem overdragne, Commission til yderste Nøiagtighed, over sendende tillige en Note paa de i denne Anledning medgaaede Udgifter. Man tænke sig Hamborgerens Forundring og Ærgrelse, da der med næste Post indløb Brev fra Bordeaux, hvori meldtes, at de ingensinde havde havt en saadan Associe, og endnu mindre var nogen af dem, de havde, løbet bort, at Hamborgeren var tagen ved Næsen, at Vexlerne saavelsom Brevet havde været falske o. s. v. Personen, der havde havt sine Grunde til at forlade Europa og ønskede at see sig lidt omi Jndien, men ingen Reisepenge havde, befandt sig imidlertid lykkelig og vel ombord, med betalt Reise, god Proviant og en spækket Pung.