Berlingske Tidende, 1833-01-09
Om den Tscherokesiske Cadmus og det af ham opfundne Alphabet ere hidtil ikkun enkelte fragmentariske Efterretninger bekjendtgjorte. Følgende interessante nøiere Oplysninger derom findes i Sammel Knapps i Bosion nyelig udkomne "Forelæsninger over den Americanske Literatur, tilligemed bemærkninger angaaende nogle Punkter i den Americanske Historie. I Vinterhalvaaret 1832, besøgde en Deputation fra Tscherokeser-Stammen Congressstaden Washington. Blandt hiin Deputations Medlemmer var ogsaa Seqvahyah, Opfinderen af det Tscherokesiske Alphabet. Hans engelske Navn var Georg Guers: han var af saakaldet Halvblod (halsblood, - c: Søn af en hvid Fader og en Jndianerinde - men havde, efter sit egen Udsagn, hverken for eller efter sin Opfindelse, talet et eneste Engelsk Ord. Tilskyndet af min egen Rysgierrighed og opfordret af nogle Venner, henvendte jeg mig, ved to Tolke, - en Halvblod=Høvding, Capt. Rogers, og en Fuldblod=Høvding, hvis antagne engelske Navn var John Man - til Seequahyah med den Anmodning, saa nøiagtigen som mueligt at fortælle mig sin aandige Virksomhed og alle enkelte Kiendsgierninger ved hans Opdagelse. Han opfyldte mit Ønske med megen Venlighed, og gav overtænkte og fyldestgiørende Svar paa ethvert af mine Spørgsmaal, ogsaa erkyndigede han sig hvergang hos Tolkene, om jeg rigtigen havde forstaaet hans Svar. Jngen Stoiken kunde i sit hele udvortes Væsen have viist større Sindighed og Værdighed end denne Tscherokeser. Som Jndianernes Viis er, grundede han, ved hvert Spørgsmaal, en Tidlang paa dets Besvarelse, og gjorde mangen et Drag af sin Pibe, medens han overveiede sit Svar. Detailet vilde være altfor vidtløftigt, til her at meddeles; det Væsentlige var Følgende: "Han er nu 60 Aar gammel; i hans yngere Alder havde han været muntet og snaksom; vel er han kun een eneste Gang optraadt som Tale i Raadsforsamlingen, men ofte havde hans store Hukommelse, hans Talent til at fortælle, og Færdighed i at behandle sig Modersmaal gjort ham til en yndet Historie fortæller ved Jndianernes festlige Maaltider. Under et Feldttog, hvori han som et ungt Menneske deeltog, fandt man et Brev hos en Krigsfange, som denne forelæste Jndianerne, forfalskende dets Jndhold. J en af deres Raadsforsamlinger opkastedes det Spørgsmaal, om det talende Blads hemmelighedsfulde Magt var en Gave fra den store Aand til den hvide Mand, eller en Opfindelse af den hvide Mand selv; De fleste af hans Landsmænd vare af den første Mening, men Sequayah forfægtede ligesaa haardnakket den sidste. Siden blev dette Spørgsmaal Gienstand for hans særdeles Opmærksomhed, dog beskjeftigede han sig ikke vedholdende og alvorligen med den, for en Hævelse i Knæet fængslede ham til hans Hytte, og om sider, da det ene Been blev kortere end det andet, gjorde ham til en Krøbling for Livstid. Nu, da han ikke kunde deeltage i hans Stammes Feider eller gaae paa Jagt, henvendte han, i Smertens lange, eensomme Timer, atter sin Aand paa Tanken om hiin Hemmelighed om at tale ved Bogstaver, hvis egentlige Benævnelse naturligviis ikke fandtes i hans Sprog. Af de vilde Dyrs Hviin, af den americanske "Spottefugls (Mockbirdbesynderlige Talent til at efterligne alle Fugles Lyd, af hans Børns og Stammebrødres Stemmer var det ham bekjendt, at Følelser og Lidenskaber lade sig meddeles ved forskjellige Toner, Pludselig opstod den Tanke i hans Siæl, at gjøre et Forsøpaa, at mærke sig alle Lyd særskilte i det Tscherokesiske Sprog Hans eget Øre formaaede ikke, at skjelne dem nøiagtigen, der for tog han sin Kones og sine Børns skarpere Hørelse til Hielp og havde deraf megen Nytte. Nu forsøgte han at anvende malede Tegn, Billeder af fiirføddede Dy og Fugle, til at meddele Andre disses Lyd eller indpræget sig selv dem, men han opgav snart dette Forsøg, som altfor vanskeligt og næsten undførligt, og besluttede, at begynde med vilkaarlige Tegn, uden at tage Hensyn paa bestemte udvortes Phænomener, med Undtagelse af dem, der i Erindringen om hine Tider tilbøde hans Hukommelse en vis Bistand; nu gjorde han hvert enkelt Tegn kjendeligt. J Begyndelsen var Tallet paa disse Tegn overordentligen stort, da han var kommen saa vidt, at han kunde holde sin Opfindelse for næsten fulde endt, havde han omtrent To Huundrede Skrifttegn i sit Alphabet. Hans Datter gjorde sig fortroelig med Faderens Jdeer, og ved hendes Hjelp reducerede han hine Skrifttegn til Sex og Fresindstyve, det Tal, som han nu anvender. Derefter for sene han, at gjøre disse Skrifttegn tækkeligere for Øiet, hvilket lykkedes ham. Det første Skridt, som denne de Nordamerikanske Skoves Cadmus nu gjorde, var - at lære Selv at læse, og lære Ander det. Ogsaa dette lykkedes ham til hans Stammes store ja endog ærefrygtsfulde Forundring og ængstelige Sky. Den hidt ham nemlig først for en af den store, gode Aand særdeles synet og begavet Mand, men siden faldt den paa at mistænke sin for at staae i Forbund med den onde Aand, der unaflyttede ham.