Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-10-15
Brændeviinsbrænder J. Sidenius yttrede derpaa i samme Anledning Følgende: "Da Procurator Christensen ikke er nærværende, troer jeg at burde sige et Par Ord i Anledning af, hvad Kammerraad Frederiksen har bemærket til det af ham Anførte om nogle nedlagte Bøndergaarde. Naar han nemlig siger, at Procurator Christensen har fremstillet Sagen urigtigt, og, om jeg ikke feiler, usandt, saa maa jeg gjøre den bemærkning, at, hvad Procurator Christensen har sagt, har han taget af et Document, hvis Troværdighed ikke staaer til at svække. Hvad Kammerraad Frederiksen derimod har sagt om den omspurgte Sag, vedkommer ikke det, som foreligger, og jeg skal derfor ikke videre tale om det; kun skal jeg sige, at, saaledes som Procuratur Christensen har fremstillet Sagen, er den indberettet til det kongelige Rentekammer. Naar derhos Kammerraad Frederiksen har sagt, at den omhandlede Gaard drives af en Bondesamilie, saa vil jeg spørge ham, om ikke denne Familie staaer i et simpelt Tjenesteforhold til ham, saa at han kan opsige den, hvilken Fardag han vil." Ved velvillig Meddelelse see vi os istand til end bedre at oplyse det Factum, som ligger til Grund fordenne episodiske Discussion. Det er ganske rigtigt gjettet af Hr. Frederiksen, at den Godseier og Amtmand, som B. Christensen har sigtet til, er Eieren af Fuglsang og Prierskov Godser paa Lolland, Kammerherre Amtmand, over Præste Amt, F. Neergaard, den første Deputerede for de lolland falsterske Godseiere, og den Broder, som har givet sit Navn til en Elusion af Fæstelovgivningen, Etatsraad C. Neergaard til Gunderslevholm, den 1ste Deputerede for de sjællandske Godseiere; det er ganske rigtigt, at det er i Flintinge By i Thoreby Sogn paa Lolland, at det Fortalte er foregaaet. Denne By har havt følgende Skjæbne: J Aaret 1782 bleve 10 Tdr. ufrit Hartkorn eller 2 Bøndergaarde inddragne under Fuglsang Hovedgaard. Ved Byens Udskiftning i 1818 bleve derimod 2 Gaarde ved formeligt Fæstebrev bortfæstede til den daværende Godseiers Søn, den nuværende Broder Etatsraad C. Neergaard. At denne Bortfæstning intet Andet er end Proformaværk, men den virkelige Sammenhæng, at ogsaa disse 2 Gaarde ere indlagte under nævnte Hovedgaard, det er klart deraf, at Etatsraad Neergaard, der, i Stedet for at være Fæstebonde paa Lolland, er Godseier i Sjælland, saagodtsom aldrig kommer til den af ham fæstede Eiendom eller i mindste Maade befatter sig med dens Drift, hvorimod den sammenlagte Gaard beboes af en Opsynsmand, et Tjenestetyende, der kan opsiges til hver Fardag, og Jordernes Drift er saa nøie forbunden med Hovedgaardens, som deres fjernere Beliggenhed kun kan tilstede. Nu ansøger Hr. Kammerherre og Amtmand Neergaard Rentekammeret om at maatte sammenlægge 3 sammenstødende Fæstegaarde af samme By ved de nuværende Fæsteres Afgang til en større Gaard. Man skulde da troe, at disse Gaardes Beskaffenhed var saa ringe, at de ikke hver for sig kunde føde en Familie, men dette er ikke Tilfældet; de ere ligesaa gode som saare mange af Godsets øvrige Bøndergaarde, til hvilke Godseieren aldrig har været i Forlegenhed med at finde Fæstere. Alle 3 nuværende Gaardfæstere have fundet deres fornødne Udkomme, svaret deres Afgifter og opdraget deres Børn, og ønske, da de ere aldrende – een Enkemand og 2 Enker Jntet meere, end at turde afstaae Gaardene til deres Sønner, som ere villige til at indgaae paa de sædvanlige Fæstevilkaar, men dette Ønske er stedse blevet dem afslaaet, fordi Kammerherren længe har gaaet svanger med denne Sammenlægningsplan. Til Understøttelse for den har Kammerherren anført, at den sammenlagte Gaard skulde drives som Normalgaard til Bondestandens Belæring; men da der i Sognet alt er 3 Hovedgaarde - hvoraf Kammerherren eier de 2 – 1 tredobbelt og 1 dobbelt Gaard – der ligeledes tilhøre ham – som alle drives af Mænd udenfor Bondestanden, saa synes der at være tilstrækkelig Leilighed til at vise Bonden en bedre Agerdyrkning, og aldeles ingen Anledning til derfor at berøve 3 Bønderfamilier en anstændig Forsørgelse. Men Tingen er, at disse 3 Fæstegaardes Jorder støde op til Hovedgaardens nærmeste Hovmark, og hvorledes man kunde sætte deres Drift, i Forbindelse med dennes, dertil viser netop Etatsraad Neergaards Fæstebrev Udveien; har man i 28 Aar kunnet elndere Lovgivningen paa saadan Maade, hvorfor skulde man saa ikke kunne gjøre det nu, Da imidlartid det kgl. Rentekammer alt, for Sagen af B. Christensen blev berørt i Stænderne og herved er yderligere oplyst af os, er fuldstændig underrettet om dens virkelige Sammenhæng, saa haabe vi, at det paa det Bestemteste vil negte sit Samtykke til, at foruden de 4 Bønderfamilier, der for Godseierens private Fordeles og Beqvemmeligheds Skyld, alt forlængst ere berøvede deres Tilværelse som Gaardfæstere, endnu 3 miste deres Forsørgelse. J alt Fald vil det være klart for Publicum, at en Amtmand, der handler saaledes paa sine egne Godser, ikke kan ansees synderlig vel skikket til at paasee Bondestandens Tarv ligeover for Godseierne i det ham allernaadigst anbetroede Amt, og at den saa meget priste Godseier-Humanitet og Omhu for sine Undergivne undertiden fremtræder paa meget besynderlige Maader; det vil være godtgjort, at der foregaaer Kjendsgierninger, som vel ere istand til at sætte Bondestanden i Bevægelse og til at gjøre de velerhvervede Rettigheder forhadte, uden at nogen jul Folkeforfører, behøver at gjøre sig Uleilighed med at udsmykke dem. (Fædrel.)