Ribe Stifts Adresseaviser, 1821-01-23
Dens nær værende Fond bestaaer nu af 2200 Rbd. Sølv i Nationalbankobligationer og 1000 Rbd. Sølv i en Kongelig Depositokasse=Obligation. Jenellem de indkomne Bidrage findes 50 Specier og 12 Rbd. 40 sk. fra de Herrer Studentere. Ogsaa fortiener det at anføres til Hæder for den danske Søemandstand, at alle de Hr. Skibs kapitainer med Ufortrødenhed, ved hver Reise de gjorde, have bidraget til Bombebøssen og saaledes fremmet det tilsigtede Oiemed: at skaffe gamle udslidte Søefolk Huus Udtog af en Skrivelse fra det Holsteenske af 15de Jan. 1821. Enhver ønsker her, at et blidt og behageligt Veirligt maatte afløse den strenge Vinterkulde, der formange er saa meget meere følelig og trykkende, eftersom man havde troet, at Spaadommene og en haard Vinter ikke skulde gaae i Opfyldelse, og desaarsag har forsømt at forsyne sig med det udforderlige Brændeforraad. Men desværre, synes det, at hine Spaadomme kun have været alt for grundede, eftersom Frosten allerede for 6 Uger, siden har indfundet sig saa alvorligen, at man næsten overalt kan kiøre over Vandene. Landmanden kan let bringe sine Varer til Torvs; men da Skibsfarten og Handelen ere standsede, saa kan han ikke afsætte sine Produeter. Man haaber at Foraaret dog vil lette noget paa Manges Kaar ved Kornets høiere Priser. - Fra Omslaget i Kiel ere alt flere komne tilbage med den Efterretning, at man der for antagelig Sikkerhed har kunne erholde Penge; men da denne Sikkerhed af Mange ikke kunde tilveiebringes, oversteg Antallet paa dem, der vilde laane Penge, derfor langt Udlaanernes Antal. Ellers skal der paa Omslaget have været meget levende. Paa flere Steder i Hertugdommene gives Maskerader, hvortil der er forundt Allerhøieste Tilladelse; men Madame Hagedorn i Kiel gav imidlertid ogsaa ikke i Aar nogen Maskerade, som ellers sædvanlig. - Vi belave os hersom alle Rigets Jndbyggere, enhver efter sin Stilling, paa at høitideligholde Hs. Kongel. Majestæts forestaaende Fødselsdag med de glade Følelser, som den stedse indgyder enhver god Undersaat, og med de meest levende Ønsker, at en heldig Fremgang maa belønne Hans Majestæts afladelige Bestræbelse for Sit Riges og Statens Vel. Marstall, den 13de Jan. 1821. Den 9de dennes var en sand Glædesdag for Marstallerne. Omtrent Kl. 12 Middag opdagede Skipper Peder Clausen paa sin Hiemtour fra Marstall til Bryninge, paa Banten ved Dreyet, en Baad siddende fast i Jsen med Folk, omtrent enhalv Miil fra Landet under Veisenis ved Gravendahl. en Miil fra Marstall. Uden at betænke sig et Øieblik iler den brave Mand i fuld Galop tilbage til Marstall, og forkynder for et Par lige brave Mænd hvad han havde seet. Disse ikke mindre sene, løbe fra Dør til Dør, og lade en Dreng løbende raabe igiennem alle Gader, at Enhver, som kunde, skulde ile til Farens Sted for at redde, Rygtet udbredte sig som en Lobeild over hele Byen, og inden 10 Minnter faae Man over 2 til 500 Marstaaler flokkeviis at strømme til, forsynede med Tange, Baadshager, Aarer, Brædder, og 2 Vogne med Baade. Da man kom til Stedet, bragtes den ene Baad paa Jsen men denne brast. Da man nu befrygtede, at Aftenen vilde falde paa, forinden man med Baaden kunde naar de Ulykkelige besluttede 2de Kjække at nærme sig dem paa Brædder som de flyttede fremad. Jollen arbeidede sig frem bag efter, og efter en Times Anstrængelse lykkeder det de første, at komme dem saa nær, at de kunde kaste dem en Trodse til, som de bare om deres Liv; der blev gjort fast til Baaden, og alle, saavel i Baaden som paa Bredderne og paa Landet, halede saa at Trødsen flere Gange sprang, men ved friske Toug, som og ved at hugge, støde og slaae Jsen foran Baaden, maatte den, under jublende Hurra, hvinende igiennem det skiærende Jis, til Landet, hvor de brave Marstaller, med hiertelig Glæde og et trofast Haandtryk, Kl. 5 Eftermiddag modtage og hilsede 7 vansmægtende og halv omkomne Brødre, 2 Skippers og 5 Matroser, som Dagen forud den 8de om Morgenen Kl. 8 vare gaaede fra Alboe, hvor deres Skibe laae indfrosne, i en Jolle, for at gaae til Langeland og derfra til Marstall, men vare komne ind i Driviis, hvor de under Dødsangest havde tilbragt 2 Dage og 1 Nat, i Tykning, skruede i Jsen, der drev dem hist og her, uden at vide hvor de vare, og uden Levnetsmidler. Sandsynligviis havde disse 7 Menneskeer paa den ynkeligste Maade fundet deres Død i Jsen, naar ikke klar Luft havde gjort det muligt for Peter Clausen at see dem, og Marstallerne, med deres sædvanlige Kiækhed i Farens Øieblik ikke saa raskt havde ilet dem til Hielp. 3 Koner vare da blevne Enker, og 12 Børn faderløse. De Frelste bleve paa Vogne førte til Marstall, deres Hjem, og overleverede i deres Familiers Arme, hvor deres Befriere endnu modtage den sødeste Løn for deres ædle Daad, i Koners og Børn taareblændede Tak. I et Tillæg til Colligialtidenden Nr. 3, læses følgende offentlig Foranstaltning: Med den under 25de Decbr. s. A. hertil indkomne Post, blev der fra Postcontoiret i Korsøer indberettet, at Opsynsmanden over Postvæsenets Bygninger og Indretninger paa Sprogne havde gjennem Tallegrafen sammesteds anmeldt, at hans Kone og 4 Børn vare blevne angrebne af en Sygdom, der efter de opgivne Somptomer maatte antages at være Skarlagensfeber, for hvilken den og senere af Lægen blev erkiendt, samt at der forløbigen var foranstaltet Lægemidler oversendte til Øen.