Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-05-27
(Theatret fremstiller i denne Scene en forstyrret gothisk Kirke, med eet Hovedalter og sex Side altere. Ødelæggelse af Guds Værker og Satans Fryd, Ruinerne af et Tempel, hvor den Algode forhen blev tilbedet, er hans kjereste Vaaning. Just her altsaa er Forsamlingsted for Helvedes Aander, der holde de deres Raadslagninger. Satan selv har sit Sæde paa Helvedalteret; paa Biealterne ere de øvrige Diævle adspredte. Men alle blive usynlige for Øiet, kun deres fæle skurrende Stemme høres. Satan fordrer Regnskab for de Gierninger, som de øvrige Diævle have udført; han er tilfreds med een, utilfreds med en anden. Satan: Tael, du Første, hvad har Du gjort: Første Djævel: Satan! Jeg saae en Sky paa Himmelen, der bar Forstyrrelse i sit Skjød; da hævede jeg mig op paa den, skjulte mig i den for teste Tykning, drev den, og sank med den overen from Fattigs Hytte, der hvilede hos sin Hustroe. i den første Slummer. Her sønderrev jeg Skyen, rystede al dens Jld ned paa Hytten, saa den lyse Lue slog frem og al den Usles Eiendom blev dens Rov. - Det var alt var jeg formaaede, Satan! Thi ham selv, hans jamrende Børn, hans Hustroe, dem reev Guds Engel ud af Jlden; - da jeg saae ham - flyede jeg. Satan: Elendige Feige! Og Du siger, det var en Fattigs, en Froms Hytte Første Diævel. En Froms og en Fattigs Satan, Nu er han nøgen, ussel og fortabt. Satan. For os. Ja det er han for evig. Fratag den Rige sit Guld, saa han fortvivler, og ryst det ud paa den Fattiges Arne, saa det forfører hans Hjerte: da have vi dobbelt Fordeel! At gjøre den gudfrygtige Fattige endnu fattigere, det knytter ham kun desto fastere til Gud. - Tael, du Anden, Fortæl Du noget glædeligere! Anden Diævel. Det kan jeg, Satan. Jeg gik ud over Havet, og søgte en Storm, hvormed jeg kunde ødelægge, og jeg fandt den: i det jeg ilede tilbage til Strandbredden, gjaldede vilde Eder op imod mig, jeg saae ned, og fandt en Flaade seilende med Pengepunge. Hurtig styrtedejeg mig med Orkanen dybt ned i Havets Bund, og klattrede atter paa den skummende Bølge imod Himmelen. Satan. Og dræbte dem i Bølgerne: Anden Diævel: Saa ikke een Eneste undgik, hele Flaaden adsplittede jeg, og alle Sjele ne den bar, ere dine. Satan, Forrædder, De vare allerede mine. Men de skulde endnu have bragt mere Fordærvelse over Jorden; de skulle have røvet, skændet, myrdet paa fremmede Kyster, ført nye Syndelokkelser fra Verdensdeel til Verdensdeel - alt er borte og fortabt, Tilbage med Dig i Helvede, Diævel! Du forstyrrer kun mit Rige. - Tael du Tredie, Farer Du ogsaa i Skyer og Storme, Tredie Diævel: Saa høit flyver min Aand ikke, Satan jeg under ei det Skrækkelige. Min hele Tragten gaaer ud paa Vellyst. Satan: Da er Du desto skrækkeligere for Sjelene. Tredie Diævel: Jeg saae en Bolerske slum re; hun væltede sig halv drømmende, halv vaagen, de i hendes Begjerligheder paa sit Leie, jeg svang mig ned til hende. Opmærksom lurede jeg paa ethvert af hendes Aandedrag, lyttede til enhver vellystig Fantaste - da greb jeg hurtig det Yndlingsbillede, der satte hendes Barm i den høieste Uroe. Af dette billede skabte jeg mig en Skikkelse, en rank, kraftfuld, blomstrende Yndling og - Satan: (Hurtig) røvede Du Pigen hendes Uskyld? Tredie Diævel: Røvede een endnu urørSkjønhed - det første Kys. Videre drev jeg det, ikke. Men vær vis paa. Jeg har andet hende Jld i Blodet. Hun giver sig til Priis for den første, den bedste Forfører, og han skal begaae Synden. Da er hun først forført. Satan: Saa have vi Offer paa Offer; thi hun vil igjen forføre. Ha godt J din Dom er Plan. Lærer, J Første, J Elændige, J som kun stifte Fordærvelse i Legemverdenen, denne stifter Fordærvelse i Sieleverdenen - det er en bedre Diævel. - Siig, du Fjerde, hvad for Noget har Du gjort? Fjerde Diævel. Jntet Herre, men havt en Tanke, som, naar den udførtes, slog alle deres Gierninger til Jorden. Satan, og det er: Fjerde Diævel: At røve Gud sin Yndling, En tænkende, eensom Yngling, ganske Viisdommen hengiven; ganske kun andende for den følende for den; fornægtende enhver Lidenskab, uden den eneste for Sandhed - Dig og os alle skrækkelig, naar han engang bliver Folkets Lærer - at røve Gud ham, Satan! Satan, Fortræffeligt, herligt, dog, Planen? Fjerde Diævel: Hvilken Harme, jeg saae ingen. Jeg svang mig fra alle Sider om hans Siel; men jeg fandt ingen Svaghed, ved hvilken jeg kunde fange ham. Satan: Daare har han ikke Videbegjerlighed? Fjerde Diævel: Større end nogen Dødelig! Satan: Saa overlad ham kun til mig det er nok til hans Fordærvelse. Og nu er Satan altfor beskjæftiget med at lægge Planen dertil, for at han kunne afhøre de øvrige Diævle. Han bryder op med Forsamlingen; alle skulle staae ham bi i at udføre hans store Hensigter. Han troer sig fuldkommen vis paa et lykkeligt Udfald af sine Bestræbelser ved de Hjelpemidler, Magt og List give ham. Men Forsynets Engel, der usynlig svæver over Ruinerne forkynder os, at Satans Bestræbelser ere frugtesløse, ved de høitidelige, men blidt udtalte Ord, der lyde ned fra Himlen: J skulle ikke seire. Udtog af den latinske Denunciation, der fra Prag af kom til Pius VII 1820 i Rom, ifølge hvilken Professorerne, Bolzano og Fessel i Prag bleve afsatte. *)