Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-01-28
Efterat Revolutionen var brudt udi Moldau begyndte Myrderiet og de frygtelige Excesser, som bleve udøvede imod Grækerne paa flere Punkter afdet Tyrkiske Rige og som opnaaede den høieste Grad i Constantinopel den 19de April. De græsselige Mord paa Patriarken og Geistligheden, ligefor de Christelige Gesandters Øine, opvakte hos Grækerne, som nu ikke havde andet, at vælge imellem end at døe eller at giøre Modstand, en Heltegand, som hverken Hetairisternes Undergang paa hiin Side af Donau eller Mislykkelsen af Planen tilgen Sammenrottelse i Constantinopel formaaede at undertrykke. Den af Hetairisterne udkastede hemmelige Plan var førend Opstanden i Moldau bleven fortroet til nogle Geistlige og Primater slocale Øvrigheds=Personer) ogsaa til nogle Chefer for de Klephtis (Ordet betyder egentlig Røvere, men siden bleve ogsaa de uafhængige Biergbeboere kaldte faaledes) i Morea og andre Punkter af Forbundet. Desuden bleve der ogsaa indsendte kort for Opstanden Personer forratvirke paa Folket, som bleve kaldte Apostler; men som iblandt de lavere Classer vare bekiendte under Navnet af Philosopher, og som vid at uddrede Rygter f. Ex. at Sultanen har sattet den Beslutning, at lade alle Grækere transportere til Lille Aften og at sætte Tyrkiske Colonier fra hine Egne i deres Sted, søgte at ophidse Folket. Dette Folk i Overeensstemmelse med sin heftige Characteer tabte in et Øieblik enten for at overlægge Sagen videre eller for at oppebie nøiere Efterretninger og hvad der passerede andre Steder; men greb, strax til Vaaben. Saaledes bevæbnede sig Jndvaanerne i Sudena, en Landsbye ved Calavrita, i den nordlige Deel af Achaia; Hr. Blaqviere siger, at den egentlige Opstand udbrød først den 27de Marts i Patras; men derimod siger Voutier, at den begyndte den 23de Marts i Calavrita. De Ottomanniske Aucthoriteter kom i største Uroe og besluttede afplokke de Græske Biskopper og Primatertil Tripolizza, under Paaskud af at overlægge Besørgelsen af de offentlige Anliggender med dem tillige vilde de udføre den befaling at afvæbne Folket; men den første af disse Hensigter lykkedes kun tildeels og den anden slet ikke. Befalingen til at tage Vaabnene fra Folket i Patras foraarsagede en almindelig Opstand, saa at Erkebiskovpen Germanos selv anførte Bønderne i Omegnen imod Staden og tvang Tyrkerne til at flygte ind i Castellet, dog blev Blokaden for denne Fæstning snart ophævet, da der kom Hielp fra Jussuf Pascha i Regropont. Denne samme Germanos forhindrede ogsaa Tyrkernes Plan fra at lokke de anseeligste Grækere ind i Tripolizza for der at beholde dem som Gidsler og raadte dem fra at begive sig dertil. – Fra nu af udbrudte Opstanden sig over hele Halvøen og næsten over alle af Archipelets Øer; Tyrkerne som vare grebne af en panisk Skræk kastede sig ind i de befæstede Steder eller capitulerede f. Ex. Calamata. Dog fortsatte de Mahomedanere, som boede i Elis især i Gastuni og Lala, en livfuld Krig med de Græske Jndvaanere, hvorved der forefaldt imellem Grækerne under Greve Metaxas Commando en meget regelmæssig, Fægtning, hvori Tyrkerne bleve slagne. Ogsaa Mainotterne, der isærdeleshed ere gode Skarpskyttere, toge Deel i Opstanden og biedroge ved deres uforfærdede Mod til at Feldtoget fik et lykkeligt Udfald; thi førend Midten af Mai var hele Peloponnes paa nogle enkelte faste Punkter nær i Grækernes Besiddelse. En nye Regiering blev nu oprettet i Calamatta, som bestod af Archonter og Biskopper, og Grækerne begyndte derpaa at indslutte de Casteller, som vare i Tyrkernes Magt og hvis Navne vare Modon, Koron, Malvasia, Navarin, Patros, Napoli di Romania, Akrokorint og Tripolizza De Grækere, som beleirede denne Stad, trak sig tilbage i Biergene ved Colamatta; da Churschid Pascha, som dengang beleirede Janina, havde afsendt sin Kiaja til Patras, og denne var rykket frem til Stadens Undsætning; men Grækerne angrebe ham den 6te Juni ved Faldessa, dreve Tyrkerne tilbage, som allerede vare visse paa Seiren og indsluttede Tribolizza paa nye; Denne Sækning, siger Blagmere, afgjorde fornemmelig Peloponeses Skjebne. Det var et Hold for Grækerne, at Tyrkerne havde under den langvarige Fred forsømt at forsyne Castellerne med Levnetsmidler, hvorved det blev mueligt for hiine at erobre saa mange al disse, uagtet de manglede alle Midler til en regelmæssig Beleiring. J det egentlige Grækenland eller Landet norden for Morea blev Revolutionen, uden Vanskelighed bragt tilveie, dog holdt Tyrkerne Acropolis i Athen besat, vel søgte nogle smaae Tyrkiske Corps at trænge ind i Landet; ogsaa havde Odyssens berimelig befat Passet, ved Thermopylæ. – Den lærde Anthimos Gazis, den første Redakteur af det Græske Tidsskrift, som udkommer i Vien, søgte ved veltalende Formaninger at formaae de Græske Beboere paa Bierget, Pelion i Thessalien til at giøre Oprør, men Forsøget derpaa blev snart dæmpet; men i Macedonien, begyndte Uroelighederne og udbredte sig lige til Egnen af Salonich. - Grækerne forbleve i en lang Tid Herrer over Archipelet uden at nogen giorde dem Modstand. Det lykkedes dem at opbrænde et Tyrkisk Orlogskib paa 74 Kanoner paa Kysten af Lille Asien; Denne Begivenhed var den første hæderfulde Triumph, som Grækerne havde tilfægtet sig til Søes, og som satte Mod i dem. adler.