Aalborg Stiftstidende, 1834-10-25
Indsendt.)¬ J Nr. 157 af dette Blad for indeværende Aar har Redactionen anmeldt Grosserer M. L. Nathansons Oversættelse af Dr. K. Murhardts Værk: "Handelens Theori og Politik, tilligemed de bemærkninger, Oversætteren har tilføiet og Virkningen af Handelen med Statspapirer, forsaavidt denne Handel kan antages at have unddraget Ager dyrkningen, Jndustrien og Commercen de fornødne Capitaler, hvilket Grosserer Nathanson mener ikke at være Tilfældet. Denne Mening er støttet paa den Erfaring, at de ikke i den Periode, hvori de betydelige Statslaan ere negotterede, har manglet paa Capitaler til Udførelsen af de bekosteligste Foretagender. Om disse Entrepriser sees den ikke, at Hr. Rathanson forresten detailleret har udladt sig. Da der imidlertid vistnok gives Mange, der ikke deele Hr. Rathansons ovennævnte Anskuelse, vil det formeentligen ikke være uden Jnteresse at høre den Dom, som een af vore Tiders store Tænkere og udmærkede Statsmænd har fældet over samme Gienstand. Den forevigede Statsraad Thaer yttrer herom i en Afhandling, betitlet: "Anskuelse af vor Tid med Hensyn til den landoeconomiske Haandtering følgende: Jkke destomindre anseer jeg disse funderede Laan, (Statslaanene, som Hovedaarsagen til alle productive Haandteringers saavel som Handelens Standsning i vore Dage, og som den Kilde, hvorfra alle vore Elendigheder udspringe De have ikke draget Metalpengene til sig, men opslugt de bevægelige Capitaler, og have Tendentsen, stedse at opdynge dem i store Masser og i Hænder, hvori de ere uproductive Ingen Maade til at andringe sin Capital synes nu fordeelagtigere eller at kunne bringe saa store og visse Renter, eller endeligen at love Speculanten paa Stocksbørsen saa megen Fordeel, som netop denne. Naar her hersker den største, men uproductive Virksomhed, saa drager derved den Lade, med Hænderne i Skjødet, Jndkomst af sin Formue han behøver ei engang at skrive en Qvittering for at hæve sine Renter, men blot at lade sine Coupons indlevere. Han er paa ingen Maade bunden, indviklet i Jntet, og behøver blot at sætte sig med sit Chatol i Reisevognen, for at kunne begive sig derhen, hvor hans Lune attraaer. Han er, efter vieblikkeligt Valg, Borger af ingen eller af alle Stater, unddrager sig Afgifter og Skatter for sin Beskyttelse, idet mindste i Forhold til sin Formue. Jntet Under altsaa, at enhver Formuende, der nogenlunde kan det, uddrager sin Formue af Jordeiendommene og fra Haandteringerne og anlægger den paa denne Maade til lige saa høie og idet mindste vissere Renter. Men hvorfra komme Renterne: En Capital kan ved sig selv ei paa anden Maade bringe Renter, end ved at anlægges i en productioHaandtering. Dette er her ikke Tilfældet. Capitalen er i sin Substants, i sin virkelige Værd ei meere forhaanden, kan altsaa ei heller være productiv; det hvorfor Gjelden, paadrages, er for længe siden tilintetgjort. Renterne maa altsaa frembringes af en anden i Haandteringer anlagt Capital. En Lykke endnu, om disse kunne udredes af den Fordeel, som deraf er vunden. Ofte maa den anlagte Capital selv angribes og Driften af den Aarsag stedse mere indskrænke. – I Almindelighed opsluge nok de Renter, der maa betales af hiin fortærede Capital, d. c.: de paa 10 budne Skatter, Haandteringernes Overskud, derved forhindres idet mindste nye Capitalers Dannelse ved disse Haandteringer, og tillige bevirkes, at Ulykkestilfælde ei kunne dækkes, der følgeligen blive ødelæggende, hvoraf igjen flyder, da ingen fremmede Capitaler kunne anlægges, at Driften stedse bliver svagere.