Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-07-27
Til Forfatteren af Stykket, Kjøb og Salg paa Tid &c. i No. 58. Min Herre! De antager Dem den handlende Verdens Tarv, og træder frem i Skranken med et Ord i rette Tid om Vareprisers overordentlige Stigen, samt Midler til at hæve dette, i flere Henseender for Borgersamfundet, fordærvelige Onde. Man forudsætter Deres Hensigt er reen, og tvivler desaarsag ei heller, at de jo gjerne vil høre en og anden Jndvending af en Sagkyndig, der drives af Sandhedskjerlighed og taler af Erfaring. Maatte min svage Røst værdiges Opmærksomhed, kunde den maaskee hist og her kaste Lys paa Sagen, der altid maa vinde ved at betragtes fra flere Synspunkter, og maatte min svage Pen sætte i samme Anledning dueligere Penne i Virksomhed, til Nutidens Tarv, vilde det maaskee lykkes os, at bortkyse hiin fule Aageraand, der fra sine skjulte Vraaer lader sit slet erhvervede Mammen spille, for at opdynge een Varesort efter den anden i Kieldere og Pakhuse, og derved fremkunstle en tilsyneladende Mangel, der sætter den i Stand tilat opskrue Priserne i det Uendelige, i samme Forhold, som den bestræbte sig for at nedsætte vore Penges Værdie, for at tilvende sig en paa mangfoldige Medborgeres Bekostning uhyre Fordeel, der blev, hvad den efter Tingenes naturlige Løb maatte vorde, enkelte Aagerkarles Berigelse paa Utalliges Bekostning, som ved hines Manoeuvres ubarmhiertigt og ubeklaget styrtes i Armod og Elendighed. At sælge paa Tid og sælge paa Puf, som Konstudtrykket lyder (det er: at sælge Varer, manikke har, kan ikke, som De troer, foraarsage nogen betydelig Reisning i Priserne, just fordi, som De selv anfører til Exempel, de samme 5000 Pund Caffe gaae igjennem hele Speculant Alphabetets Hænder, just derfor forslaaer Lidet til Mange, og befordrer kun Omsætning og Roulance, uden at foraarsage Dyrhed, da enhver kun kjøber, for at sælge igjen med Fordeel, enhver lader sig nøie med en lille Fordeel, mange have fortjent Lidet, og Jngen har til Slutning tabt Meget. Desuden saalænge der altid findes Sælgere for en Varesort, som for Øieblikket er begiert, saalænge vil Varene sielden stige af Betydenhed, og man har mangfoldige Exempler paa, at slige Vare, efter et Par Dages Jagt (som Børsproget lyder) igjen blive flade, og komme ned til den forrige Standpunkt. Tre Maaneder er den længste Tid, man kjøber og sælger paa; man har i de senere Aar mange Exempler paa, at en Vareartikel, kjøbt og solgt paa Speculation, inden denne Periode, er gaaet saameget tilagters, at man maatte sælge et Pund Caffe med 7 a 8 Mk. Tab, der for nogle Maaneder siden endnu ansaaes for et stort Tab, hvilket imidlertid, efter min Formening, tilfulde beviser, at det, at sælge enten paa Tid eller paa Puf, ikke opjager Varerne. Og, var det modsatte end Tilfældet, faldt denne Speculation, der nu er saa almindelig, jo bort af sig selv, da ingen sælger paa Puf for at tabe, og ingen vilde mere operere paa denne Maade, naar det lod sig formode end sige bevise, at Priserne derved opjoges, Hensigten altsaa forfeiledes. Neppe kan man bare sig for Latter, naar man hører enhver Ukyndig give sin Skilling med i Laget, og udskrige denne Handel, som nederdrægtig, skjændig og strafværdig; jeg paastaaer, at langtfra at være nogen af Delene, har den ligesaa meget, der taler til dens Forsvar, som enhver anden Handel, og er ikke meere lovstridig end enhver Licitation, hvor saa mangen Speculant lader sig tilslaae Leveringen af Varer i Hundrede Tufindeviis, som han i det Øieblik hverken har, eller tilfulde veed, hvorfra han bedst kan forskrive dem. Begge Dele skeer paa Credit og i Haab om Fordeel, tog nu Haab og Credit fra Handelstanden - hvad bliver da tilbage. Overhoved kommer det nok saa temmelig ud paa eet, hvad enten en Speculant forkjøber sig, ved at give høiere Priser, end han til Forfaldstiden eller i Løbemaanederne kan realisere af Varerne, eller han forsælger sig til lavere Priser, end han kan kjøbe Varene til, ved Forfaldstiden. begge Tilfælde maae han erstatte Differencen af sit eget, eller, om hans Speculationer ved uforudseete Tilfælde overskride hans Ævner, som nu omstunder kun alt for let kan skee, accordere med sine Contrahentere. Føie vi nu hertil, hvad Jngen vil kunne nægte, at den, som saaledes sælger Varer eller kjøber Obligationer paa Speculation, gjør begge Dele i den Hensigt og med det Ønske, at vi imidlertid skulde komme den saa længe savnede som høilig attraaede, Fred nærmere, hvorved følgelig Varerne ville falde og Papirerne stige, saa seer jeg ei rettere, end at slig Speculation er Danne borgeren mere værdig end den modsatte, der gaaer ud paa evig Krig, bestandig stigende Priser Fædrenelandets totale Ruin. Giver Hensigten en Handling sin moralske Værd, seer jeg ei heller, hvorledes man kan fordømme denne Speculation, jeg nu tilfulde har forsvaret. Derforuden gives her mange mange Handelsmænd - de fleste uformuende – der ere fødte og oplærte til Handelen, uden som oftest at have lært noget andet, hvormed de kunne ernære sig; hvoraf skulle nu alle disse Familier leve i disse dyre Tider, naar man betager dem denne Secours, de ved Speculations=Handelens forskjellige Grene indbyrdes yde hinanden, – Al udenrigs Handel ligger stille, hvi da formene dem den eneste tilbageblevne Kilde til at ernære sig og Familie paa, omden end har Udseende af et stort HaardspilTro mig, gav De Halvparten af de saakaldte Speculantere en aarlig Jndkomst af saamange Tusinde, som nuværende almene Dyrhed har opsat deres Fornødenheder til, de byttede gjerne hiin ustadige, urolige og farlige Handel bort for slig en rolig Jndtægtskilde. Nei, det, som egentlig fordærver Handelen, og skader Borgersamfundet, er hin lede Handels aand havde jeg nær urigtig sagt – men Aagerlysburde det hedde – der er faret i Folk af alle Stænder, Høiere og Lave, alle ville de handle, alle ville de gaare, – de høre ei til vor Børs, og burde ei komme der, og dog komme de der daglig i alle Slags Skikkelser. De største og rigeste ere de farligste, og gjøre meest Fortred; thi skjøndt de vidst alle have det forud for den ubemidlede Handelsmand, at de af Statens Jndkomster ere saaledes aflagte, at de med Hensyn til Tiderne kunne leve tarveligt og standsmæssigt, vil de dog alle rive deres Handlende Medborgere, som intet andet Levebrød have, Brødet af Munden, for at opdyngRigdomme og gjøre Figurer. Alle de Penge, de selv kunne overkomme, eller ved Vens Ven skrabe sammen, belægge de i en eller anden Varesort, som de pakhuse ud af Circulation til de have opnaaet Priser, der svare til deres Gierrighed; saaledes foges Casseen nylig op til 17 Rdlr. Pd., der foraarsagede nylig saamange Opbud. Saaledes, forat anføre et andet Exempel, opkjøbtes nylig alTælgen. See slig Opkjøben er i mine Tanker en skjændig Aager; den drives for største Deel af hine Particulaire, uden for Handelstanden, som kunde og burde leve uden Handel, og dog taales den. Jeg beder Dem, slig mig dog hvorfor Jnden- og udenlandske Efterretninger.