Viborger Samler, 1847-03-13
Nyeste Postefterretninger. Storbritannien og Jrland. Humes Andragender indbefattes i følgende Resolution: 1) Underhuset, der anseer Wienertractaten af 9de Juni 1815 som Basis for Europas Fred, betragter med Bekymring Krakaus Jndlemmelse, der er en aabenbar Krænkelse af hiin Tractat; 2) det fremgaaer af de Parlementet forelagte Actstykker, at den britiske Stat har fra 1816 indtil 1846 betalt til Liquideringen af det saakaldte russisk hollandske Laan den Sum af 3,374,479 Lstl., og at den til Aaret 1915 (efter Forholdet af 72,916 Lstl. for ethvert af de 100 Aar, for hvilke Betalingen er stipuleret) endnu vil have at betale 3,917,187 Lstl.; 3) Conventionen af 16de Novbr. 1831 imellem England og Rusland er bestemt til at forklare og oplyse den i sin Tid afsluttede og i Wiener tractaten indlemmede Overeenskomst imellem England, Rusland og Nederlandene, og den udsiger, at hiin Convention er afsluttet for at sikkre Rusland Betalingen af en Deel af dets ældre hollandske Gjæld med særligt Hensyn til de almindelige Overeenskomster i Wienertractaten, – Overeenskomster, som forblive i deres fulde Kraft; 4) Huset er desaarsag af den Mening, at da Rusland har taget sin indvilgende Erklæring tilbage, og hine Overeenskomster, som Følge deraf, ere kraftløse, saa ere hine Udtællinger fra Englands Side fra nu af at holde tilbage. J den Tale, hvori han motiverede sit Andragende, yttrede Hume, at det af de fremlagte Actstykker var let at erkjende den hele Transactions sande Characteer angaaende Krakaus Jndlemmelse. - De tre østlige Magter havde opstillet det Princip, at den undertrykte Gjenstands Ubetydelighed retfærdiggjorde Undertrykkelsen; Krakau var betegnet som et geographisk Atom; kun havde man forglemt, at dette Atom havde været Gjenstanden for en bestemt Tractat. Man havde ikke engang værdiget Lord Palmerstons Andragende et Svar. Have da de østlige Magter forglemt de uhyre Offre, som England har ydet, for at befrie Europas Continent fra Napoleons Militairdespotie? Har Østerrig forglemt, at England har ladet sig tilfredsstille med en Betaling af 2 1/2 Mill. Lstl., istedetfor at fordre de 17 1/2 Mill. Lstl., som Østerrig skyldte England, Det er ikke første Gang, at Rusland gjør sig skyldigt i Overtrædelse af Wienertractaten; det har meget mere paa egen Haand tilintetgjort alle de ved Wienertractaten stipulerede Bestemmelser med Hensyn til Kongeriget Polen. Polens Forfatning garanterede Pressefriheden; denne har ikke existeret en eneste Dag; Rigsdagen skulde hyp sammenkaldes; i 5 Aar kom den ikke sammen; Skattebevillingsret var tilstaaet Rigsdagen; i 15 Aar blev ikke forelagt et eneste Budget, og alle Afgifter paabødes ved en keiserlig Ukase; kun i særdeles Tilfælde, og da paa Ruslands Bekostning, maatte russiske Tropper stationeres i Polen; trods denne Bestemmelse stod bestandig et Troppecorps paa 10,000 Russer i Warschau, der ernæredes af Jndvaanerne. Taleren tilbagekaldte fremdeles i Erindringen de utallige Undertrykkelser, som Polen havde lidt efter Opstanden i 1830 og 1834; den polske Forfatning var afskaffet; et saakaldet "Organisk Statut var traadt i Kraft, polske Børn henplantedes i det Jndre af Rusland; de i Caucasus stationerede Troppecorps recruteres i de polske Provindser, trykkende Skatter paalægges m.v. Hume formeente, at Europa nu var ganske befriet fra det Aag, hvori Wienertractaten havde spændt det. . . Kun det første Skridt var gjort, hvad Østerrig endvidere førte i sit Skjold, kunde man erfare af dette Hofs Sprog imod Schweiz. "Vorort underrettes af den østerrigske Gesandt i Schweiz om, at Østerrig kun vil afholde sig fra Jntervention saalænge som Schweiz opretholder Forbunds tractaten. – Lord Russell var i flere Puncter enig med Hume. Den ædle Lord erklærede, at det var utvivlsomt, at de tre Stater vare uberettigede til at gjøre Ende paa Krakaus Selvstændighed, og at de af de tre Magter, navnligen af Østerrig, fremførte Grunde for Krakaus Jndlemmelse vare aldeles utilstrækkelige til at forsvare Overtrædelsen af Wienertractatens Betingelser. Han maatte imidlertid af vægtige Grunde modsætte sig Humes Andragende. Der var allerede nedlagt Protest imod Kra kaus Jndlemmelse fra Kronens Side, Parlementet kunde saaledes kun afgive sin Erklæring, naar det var bestemt paa at lade endnu virksommere Forholdsregler ledsage sin Protest. – Fremdeles havde England netop nu særdeles Aarsag til at vise, at det var sindet til under alle Omstændigheder at bevare Tro og Love. "Jeg antager, at vor moralske Kraft, endskjøndt vore Ønsker ved mere end een Leilighed og af forskjellige Magter ere forblevne nændsede, og vore Protester ikke værdigede Opmærksomhed, dog ikke har lidt nogen Formindskelse ved de hurtig efter hverandre følgende Begivenheder. (Lydeligt Bifald. Paa den anden Side har man ingensinde kunnet bebreide England, at det skulde have krænket eller traadt under Fødder en af det indgaaet Tractat. Vi ere beredte tilfor hele Europa, saa ubeqvemme nogle Stipulationer end kunne være, at ansee os bundne ved vore Forpligtelser, bevare Englands Navn og Ære uplettet, og betragte denne ubesmittede Ære som en Juvel, hvis Glands vi ingen finde ville forbunkle."