Viborger Samler, 1826-02-20
Captain Cochrane ankom paa sin Reise igjennem det Jndvendige af Columbien netop Jule Aften 1823 til Purification, en liden Stad som ligger 15 Miil sydvest for Hovedstaden Bogota paa den vestlige Bredde af Magdalene-Floden. Om Aftenen bivaanede han en Messe i Byens Kirke og saae derved en Tyrefægtning af en meget pudseerlig Beskaffenhed. Den høieste og stærkeste Karl blev udsøgt i hele Byen; paa denne hængte man et Stykke Tyrehud for Øinene, som var sadt godt fast paa ham, og som var saa stort som en Suppetallerken, desuden uhyre Horn og en Hale, som var flere Alen. Hornene vare hule og opfyldte med Svovel og andre brændbare Materier. Maanen var endnu ikke staaet op og Natten var endnu mørk, da man antændte de brændende Materialier i Hornene og Legen begyndte. Den Jld sprudende Tyr angreb derpaa hele Forsamlingen; de unge Fruentimmer og Børnene gave sig til at skrige, og søgte at undgaae ham; overalt herskede der Forvirring og en skingrende Latter. Nogle Mandfolk bøde Uhyret Trods, holdt deres Kapper foran ham, og svingede Faner foran hans flammende Horn. Nogle vare behændige nok til at undgaae hans Stød; men andre, som vare mindre heldige, styrtede omkuld ved det rasende Besties Angreb, som vilde have sat Jld paa sin faldende Modstander, naar denne ikke havde faaet Hielp; men en Ven af ham greb Tyren fat i den lange Hale og holdt den saaledes fra at angribe sin Modstander. Dette varede saalænge ved, indtil Hornene vare udbrændte. - Om Midnat blev en besynderlig Gudstjeneste holdet i den Romerske Katholske Kirke, nemlig en Hanemesse til Erindring om Hanens Galen, da Petrus fornægtede sin Herre. J Purification var i det mindste denne Messe en meget uanstændig Julefarce. Da Præsten begyndte at forrette Gudstienesten for Alteret, efterabede Tilhørerne hans Gebærder, Lyden af hans Stemme og hans Maade at læse paa, med alle Slags latterlige Gehærder, ledsaget af et høist forvirret Skrig, som var støiende, grmende og hvislende, i Særdeleshed galede de saa stærkt, som deres Lunger kunde holde det ud; saa at man kunde faae ondt i Ørene deraf. En Engelsk Officeer i Columbisk Tjeneste, som just var i Kirken stemmede i med et Holla, Hohl som de Engelske Rævejægere, pleie at raabe, og det med en saadan Kraft, at det lød høit igjennem. Præsten, som formedelst dette stærke Skrig holdt ham for at være en god Katholik, blev saa fornøiet derover, at da Messen var forbi, kom han ham i Møde og takkede ham ret hjertelig for hans gode Bistand ved denne Nattehøitid. Ved denne Leilighed kunde det være rimeligt: at omtale den endog blant Lutheranerne endnu bevarede Skik med Fastelavnsmandags Pidsken op om Morgenen, Fastelavnsløben, Fastelavnsboller o. a. m. De Underordnedes forgyldte og de Jævnliges naturlige Fastelavnsriis, betyde vel ikke andet, end Opvækkelsen, hos de Søvnige til at begynde Fasten og Beden og kan udledes fra de Bodfærdige Katholikers Bodøvelser med at tugte og hudstryge sig selv. Fastelavns løben og de andre ligedanne Narrerier ere hos Lutheranerne en svag Efterligning, af de i de store katholske Stæder, især i Jtalien, brugelige Carnevalslystigheder og Maskerader, hvorved man især i Neapel overøser fra Vinduerne de kjørende Masker med Sukkernødder og Bonbons, undertiden indsolede i Meel, saa at de sortkappede Herrer see ud som halve Møllersvende. Man overgiver sig til denne Glæde hele den første Uge i Fasten og nogle Stædernlængere, muligt for at holde sig skadesløs for den paafølgende Hunger efter Kjød og faste Spiser. Derimod forstaaer man særdeles skuffende at tilberede Farcer at alle Fiskearter, og bage dem i Leerformer, hvorved de see ud som Harer, Ænder, Gjæs, Kalkuner o. s. v. Men, at endog Carnevallerne strække sig udenfor den katholske Religionsgrændse efter ældgamle Vedtægter, seer man i Berlin, hvor endog Hoffet nylig har bivaanet Carnevalsballet. Slige ældgamle Folkeskikke have meget for sig og bør, hvor de ikke stode Anstændigheden, vist nok holdes i Ære og Hævd; thi Mennesket er dog af Skaberen bestemt til Glæde og morende Tidsfordriv i denne Verden, hvor der endda ere 51 Uger at lide Gjenvordighed 1, inedens man kuns har een Fastelavnsuge.