Viborger Samler, 1848-11-09
Ministrene Eichmann, Bonin, Dønhof og Kisker, der havde indfundet sig i Forsamlingen, anmeldte deres De mission. Det første af hine Andragender forkastedes som gribende umiddelbart ind i Souverainetetsrettighederne, hvorimod det af venstre Centrum stillede Forslag næsten eenstemmig antoges. Den store Majoritet, hvormed hele Forsamlingen sluttede sig til dette Forslag, maatte overraske, og kan kun forklares af den Omstændighed, at det i den sidste Tid er blevet en Grundanskuelse hos alle Partier, at – naar den preussiske Nationalforsamling ikke gaaer tilværks conseqvent og med faste Skridt – saa er Tydskland ikke alene tabt for Preussen, men overhovedet tabt. At Hoffets reactionaire Skridt ere bekjendte for Alle og misbilliges i lige Grad af Alle, melder hiin Correspondent i en anden i Nachschrift optagen Artikel, ligeledes fra Berlin (2den Novbr. om Aftenen). - Adressen lyder saaledes: Efter Meddelelsen om at Grev Brandenburg har overtaget at danne et nyt Cabinet, har Nationalforsamlingen i sit Møde idag besluttet at afsende en Deputation for at bringe til Deres Majestæts Kundskab, at dette D. M.s Skridt vækker den største Ængstelse iblandt Folket og truer med at bringe uberegnelig Ulykke over Landet. Allerede i flere Uger have sørgelige Rygter skrækket D. Mis troe Folk med Hensyn til en tilsigtet Reaction, og Udnævnelsen af det nu aftraadte Ministerium havde ikke formaaet at svække disse Rygter. En Regjering under GrevBrandenburgs Auspicier, – en Regjering, der ligeledes ingen Udsigt har til at vinde Majoriteten i Forsamlingen og Tillid, i Landet, vilde udentvivl fremkalde et Udbrud af Gjæringen og drage efter sig for D. Majestæts Hovedstad, og Land Følger, der erindre om den sørgelige Skjebne, der har rammet en Nabostat. Deres Majestæts Raaden har ikke rigtig underrettet Dem om Landets Tilstand, naar man har fortiet denne Fare for Dem. Vi lægge derfor den ligesaa ærefrygtsfulde som indstændige Bøn paa Deres Majestæts Hjerre, – dette Hjerte, der stedse har slaaet for Folkets Vel: at give Landet ved et folkeligt Ministerium en ny Garanti for at D. M.s Hensigter og Folkets Ønsker staae i Harmoni med hverandre. – Det vedtoges med 199 Stemmer imod 122 (91 Medlemmer manglede), at Forsamlingen skulde forblive samlet indtil Kl. 9 om Aftenen, til hvilken Tid man kunde imodesee Adresse-Commissionens Tilbagekomst. Forsamlingslocalet var cerneret af Borgervæbningen; Jngen kunde passere Kredsen uden Adgangsskort. Paa et Forslag om at lade Slottet besætte med Militair har Borgercommanden svaret ved at lade Slottet besætte af 2 Bat. Borgergarde og lukke Gitterne. Samme Commando har ligeledes paa det høitideligste protesteret imod Militairets Jndmarsch i Berlin. Uenigheden imellem Maskinbyggerne og Borgervæbningen er udnævnet. – Mange Familier, der frygte for Wiens Skjebne, have i stor Skynding forladt Staden. Kl. 11 om Aftenen. Efterat Nationalforsamlingen med foranførte Majoritet kun havde udtalt Nødvendig, heden af Permanentserklæringen, vilde den høire Side forebygge den virkelige endelige Beslutning og fjernede sig, under venstre Sides Raaben, for en stor Deel; et Navneopraab afgav kun 187 tilstedeværende Medlemmer, et Antal, der ikke var competent til at fatte en Beslutning. Vicepræsident Philipps erklærede imidlertid at ville paa ny aabne Mødet Kl. 9. Kl. 10 1/2 ankom til ham en telegraphisk Depesche, der meldte, at Kongen ei kunde meddele et Svar uden en Ministers Nærværelse, men at der var sendt Bud efter Eichmann og Bonin. Temme raadte til at bie indtil Deputationen eller et bestemt Svar indtraf. Andre bemærkede, at Forsamlingen var nu langt mindre beslutningsdygtig end tidligere, hvorefter Philippe atter lod et Navneopraab finde Sted. Klokken var 11, og den venstre Side syntes bestemt paa at forblive samlet. Efterhaanden drog Borgervæbningen bort. Staden, er fuldkommen rolig. (Reisende, som den 3die om Morgenen forlode Berlin, melde, at Roligheden ikke var forstyrret om Natten.)