Corsaren, 1843-11-10
"Brevet" og Jomfru Rosenkildes Debut. Gud velsigne Dem, Hr. Direction, naar De nyser igjen! men hvor kan De dog faldet paa at sende os et saadant Brev? Ja - hvis vi ikke vare af et saa blidt Gemyt, skulde De ikke gjort det ustraffet. Siden Hr. Molbech forlod Dem, troede vi det virkelig umuligt, at De kunde skrive et saa kjedeligt "Brev ". Saalænge han stod ved Noret, ja Herregud, det veed vi jo alle, saa gik det som Hovedet stod paa ham; men nu - - havde vi rigtignok ikke ventet det af Dem. Haanden paa Hjertet, svar os oprigtigt, kan De selv, med Deres vidtudstrakte Bekjendtskab. i Theatrets, Hoffets og Virkelighedens Verden, tænke Dem et saa complet Dummerhoved, som Helten i Deres "Brev?" og det er dog ikke Deres Mening, at han skal være det. Vi kunde ikke tænke os hans Mage, endsige hans Overmand, det skulde da være den egentlige Forfatter af dette "Brev". Thi vi troe det ikke, det er plat umuligt, at De selv kan have skrevet dette Brev. Det maa bestemt være conciperet af en af Deres Skriverdrenge, eller af en Rus, eller - af en Dame, vi mene naturligviis i den schleswig-holsteenske Betydning af Ordet, d. v. s. en Tjenestepige, som har vidst at bestikke Deres Godmodighed. Men De stulde ikke være saa godmodig. Hvad kan det hjælpe, at Jfr. Ryge, som hver Dag stiger høiere i sin Kunst, spiller den unge Kone saa nydeligt, at hun truer snart med ogsaa i dette Fag at stikke Fru Heiberg ud? eller at Md. Nielsen fremstiller en aldrende ditto saa mageløst elskværdig, at vi onskede blot et Øieblik at være i Dumrianens Sted, for at kunne kysse hendes Haand og erklære hende vor Kjærlighed? Og synes Dem ikke næsten, "det er en Skam" at spilde en saadan aandelig Rigdom paa en saadan aandelig Pjalt, som Deres ærede "Brev?" - - Man skulde troe, at Familien Rosenkilde var sammensat af lutter Modsigelser. Da Faderen var over 50 Aar, spillede han 14aars Drenge, og hans yngste Datter (der dog maa være noget over 14 Aar)*), debuterer som et meget bedaget Fruentimmer. Er det ikke "besynderligt, ja næsten forunderligt," som han siger, vor Lyneborger-Correspondent? Denne unge Comikerinde havde desværre det beklagelige Uheld, efter sin første Optræden at blive lovpriist baade af "Berlingske" og "Aftenbladet" i Udtryk, som de ellers pleie at forbeholde "høiere Vedkommende", ja "Berlingske", der saa at sige er bleven graa i Theatret, paastod i sin Erstase, at der ikke i de sidste 40 Aar *) Kjøbenhavnsposten siger 24, men det er kun Jalousie, fordi den selv er gammel Pebersvend. Sandheden ligger nok i Midten. er falden en saa stærk Regn af Klap for nogen Debutant. Dog - dette bor ikke nedslaae hendes Mod. thi hun synes desuagtet virkelig at love et ualmindeligt Talent. Vi haabe ikke heller, at Publicum vil tage Hensyn til et sligt forbigaaende Uheld, som jo kan ramme den Uskyldigste. Naar hun (unter uns gesagt) blot betaler "Aftenbladet" noget Vist, og underhaanden afslaaer "Berlingske" at spille "Tante Aurora", vil hun desuden for Fremtiden være sikkret mod slige Ubehageligheder. Naar hun dernæst gaaer hen og seer "Brevet", - for af Md. Nielsen at lære, under hvilken Vinkel en saa alderstegen Ryg bor bæres, og naar saa Jacinthe, hver Gang hun skal synge, tager nogle Draaber af den megen Champagne, hvortil hun selv har Nøglen, saa - - ja vi fuldføre ikke Sætningen, for vi have seet hende næste Gang.