Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-12-20
Den 28de December f. A. stiftedes Lollands Landboforening af 35 Medlemmer, der senere er voxet til et Antal af 181. At Foreningens Love, hvoraf jeg allerunderdanigst tillader mig at vedlægge et Exemplar, vil det allernaadigst erfares, at dens Formaal er ved regelmæssige Sammenkomster af Medlemmerne fra Provindsens forskellige Egne, at bevirke og fremme gjensidig Meddelelse og Udvikling af Anskuelser og Alt, hvad der kan have Jnteresse saavel med Hensyn til Communalvæsenet, som det øvrige almindelige Bedste, derunder naturligviis indbefattet Landoeconomi og Jndustri, samt ved forenet Kraft og ved de Midler, som staae i dens Magt og til dens Raadighed – navnlig ogsaa ved Petitioner –, at virke til almeennyttige Foretagenders Fremme." Heraf fremgaaer, efter min allerunderdanigste Formening, at Foreningens Møder ikke ere af de Slags, eller paa nogensomhelst Maade kunne sættes i Classe med de Sammenkomster, det Kongelige danske Cancellies Circulaire af 8de November d. Aar forbyder, men meget mere ere saadanne, som efter det høie Collegiums Ord synes fortrinsviis at burde tillades, idet Foreningen tæller Medlemmer af forskjellige Stænder, og det saaledes maa kunne ventes, at det i dens Møder vil gaae ud paa en rolig og sindig Overveielse af fælles Anliggender. Foreningens Møder have ogsaa hidtil uden Hinder være afholdte paa Køer. Raadstuen i Mariebo; men af Politimesteren dersteds er unde 18de f. M. tilstillet mig, som Foreningens Formand, en Skrivelse, hvori det hedder: "At det paa Grund af Forskrivterne i det Kongelige danske Cancellies Circulaire af 8de November d. A. ikke i Fremtiden kan tilstædes "den Lollandske Landboforening" at afholde dens Forsamlinger i Mariebo Kjøbstad. Som Formand for oftnævnte Forening, var det naturligviis min Pligt, strax at foretage Noget i Anledning af denne Skrivelse, eftersom det i Foreningens Love § 12 er vedtaget, at alle Foreningens Møder stedse skulle holdes i Mariebo, og da et saadant Møde allerede var berammet, men Afholdelsen herved forbudt, henvendte jeg mig desaarsag til Politimesteren, Hr. Justitsraad Jbsen i Rødbye, med Anmodning om Tilladelse for Foreningen at afholde et extraordinairt Møde i min iboende Gaard, hvis Hensigt skulde have været at afhandle om, at indgaae til Deres Majestæt med en allerunderdanigst Supplik angaaende benævnte Circulaire. Da Tilladelsen hertil nægtedes, har jeg derefter talt med en stor Deel af Foreningens Medlemmer, der Alle, ligesom jeg, have følt en dyb Sorg over denne Regjerings-Foranstaltning, og været enige med mig i, at det i denne Henseende var af yderste Vigtighed at tye til Deres Majestæts Trone med allerunderdanigst Bøn om Forandring, især hvis den skal forstaaes, og gjøres gjældende i den Udstrækning, Politimesterne her have antaget. Jeg vover derfor, paa Grund af at Foreningen ei har kunnet komme sammen for at tage en Beslutning, som Formand for denne allerunderdanigt at henvende mig til Deres Majestæts landsfaderlige Naade med følgende bemærkninger, der forekomme mig at godtgjøre Ønskeligheden af, saavel for Foreningen som Landet, at dens Virksomhed ei ophører: Deres Kongelige Majestæt har til Statens, som til Bondestandens sande Gavn og Bedste, ladet udgaae forskjellige allernaadigste Kongelige Anordninger, der, om jeg saa tør sige, gjøre det nødvendigt for Bondestanden at hige efter al den Leilighed, der er den mulig, for at gjøre sig skikket til, med Hæder at kunne hævde den Plads i Samfundet, den efter disse kan komme til at indtage, enten i Sogneforstanderskabet, Amtsraadet eller Stændersalen. J Jndledningen til Deres Majestæts allernaadigste Anordning af 13de August 1841, for hvilken Kongelige Gave Bondestanden af Hjertet takker Deres Majestæt, er det allernaadigst udtalt, at Deres Majestæt er overbeviist om, at Anordningen vil have en gavnlig Jndflydelse paa at nære Jver og rigtig Sands for det almindelige Vel, og jeg feiler altsaa ikke, naar jeg allerunderdanigst er overbeviist om at Deres Majestæt gjerne seer at Bondestanden gjør sig al mulig Umage for at arbeide sig frem til samme Grad af Kyndighed, som de øvrige Stænder, søger i Forening, ved sine Standsfællers og andre retsindede Menneskers Bistand, at virke og gavne saavidt dens Evne strækker sig. J saadan Retning har ogsaa stedse de ved Landboforeningens Møder afhandlede Sager været, og om endogsaa een af disse har omhandlet Fæsteforholdene, saa er jeg dog allerunderdanigst forvisset om, at Deres Majestæt ikke ønsker at disse skulle betragtes som Noget, der slet ikke tør omtales af Bondestanden. Selve Cancelliet synes ikke at ville modsætte sig en Forsamling der attraaer saadant, naar det kun kan ventes, at den vil gaae ud paa en rolig og sindig Overveielse af fælles Anliggender. Landboforeningen er, efter min allerunderdanigste Formening, en Forsamling hvor man i Særdeleshed kan vente dette, hvilket jeg haaber at ville allernaadigst kunne erfares af nedenstaaende korte historiske Oversigt af Landboforeningens Virksomhed hidtil, og da Foreningens Møder staae aabne for Enhver af uplettet Rygte, samt da dens Medlemmer, som Følge heraf, ere af forskjellige Stænder, ligesom dens hele Organisation er saaledes, at selve Godseierne ei behøve at skamme sig ved at være tilstede, kunde efter min allerunderdanigste Formening, ved disse Møder, endog i omhandlede Retning, bevirkes meget Godt, – mangen forkeert Anskuelse berigtiges, megen Belærelse modtages, ved Omgang mellem meere dannede og kyndige Mennesker. De Sager, samt disses Resultat, Foreningen i den korte Tid, den har bestaaet, har forhandlet, hvilke stedse forud have været bekjendtgjorte i Stiftets Blade, tillader jeg mig herved allerunderdanigst, efter Forhandlingsprotocollen, at give en kort