Berlingske Tidende, 1805-04-26
Skrivelse fra London, den 12te April. J Anledning af Ministrenes sidste Nederlag i Underhuset steeg de offentlige Fonds mærkelig, da mange ventede, at herved vilde foregaae en total Forandring i Ministeriet, at Hr. For vilde komme til Roret og at man strax vilde træde i Freds=Underhandlinger med den franske Regiering. Man havde udspredt, at Lord Melvilles Afskeed og vilde drage Hr. Pitts Resignation efter sig. Forventningen i Overhusets Forsamling i Forgaars var derfor overordentlig; men den faldt langt fra ikke ud efter Oppositionens Ønske. Hr. Pitt har ikke ladet sig skrække ved Oppositionens Trudsler og bittre Udfald. Statens Roer er ikke saa let taget af hans Hænder. De offentlige Fonds ere derved igien faldne. Da Hr. Pitt i Forgaars anmeldte i Underhuset, at Lord Melwille havde nedlagt sin Post som første Lord i Admiralitetet, og at Hs. Majestæt havde antaget denne Resignation, gav Hr. Whitbread til Svar: at denne Resignation ikke kunde være uventet og den var endnu ikke nok for den offentlige Retfærdighed. Lord Melwille, sagde han, har kun nedlagt et af de mange Embeder, han beklæder; han er endnu ikke gaaet ud af Cabinets=Conseilet og kan i Morgen igien blive ansat. Bør dette saa være? Maa vi ikke, saavidt det staaer i vor Magt, hindre dette, Vi maa gaae videre og paa den høitideligste Maade tilkiendegive Hs. Majestæt, at Lord Melwille maa være afsat fra ethvert offentligt Embede og for stedse være udelukt fra hans Souverains Raad og hans Nærværelse. - Men ikke blot Hovedet for Combinationen, ogsaa de øvrige maa afsættes. Er Hr. Trotter bleven afsat? (Hr. Canning bejaede det. Er Hr. Wilson, en anden Medskyldig, bleven afskediget (herpaa blev ikke givet Svar). Dersom nogen af disse Folk beholder deres Post, saa har Hr. Canning ikke opfyldt sin Pligt mod dette Huus. Jeg giør ved denne Leilighed det Forslag, at General=Advocaten skal anlægge Sag imod Lord Melwille og Hr. Trotter, for derved at faae tilbageden uretmæssige Gevinst, som disse Herrer have gjort sig ved egenmægtigen at afbenytte de dem betroede Penge. Jeg har anklaget den høitærede Kanzler (Pitt) for at have været vidende om, at man ikke i rette Tid havde hævet Penge i Banken. Denne Punkt maa ligeledes undersøges. Jeg store staaer derfor nu en Addresse til Hs. Majestat: at Lord Melwille maa for stedse blive afsat fra alle offentlige Æresposter. Hr. Canning svarede. Jeg skal aldrig modsætte mig den offentlige Retfærdigheds Øiemed; men i den ærede Talers Tone og Yttringer finder jeg ikke den Moderation og Apartiskhed, som egner Retfærdigheden; men Hevn og Bitterhed. Kan man med Ret sige, at Resiquation ikke er nogen Straf for en gammel Statsbetient, Kan man paastaae, at Lord Melwille ikke derved har gjort sit for at forsone Huset. Om han end havde begaaet de største Forbrydelser, kunde han ikke have gjort mere. Taleren har spurgt mig. om flere Betiente ere blevne afsatte, og jeg svarer: at jeg holdt det for Ret, at lade Hr. Wilson blive i sin Post, da sig intet fandt, som paa nogen Maade kunde lægges ham til Last. Jeg blev ogsaadadlet i Forgaars Aftes, fordi Hr. Trotter endnu dengang var i sin Post. Dadlerens Sprog er besynderligt. J en engelsk Rettergang bliver aldrig en Mand erklæret for skyldig og straffet, saalænge han endnu ikke har været under Forhør og faaet sin Dom. Hr. Trot ter var netop i denne Stilling, og om Hr. Wilson siger jeg, at han er en af Nationens troeste Tienere. J Henseende til Talerens Paastand, at bruge den yderste Strænghed imod Lord Melwille, spørger jeg Huset, hvad man kan lægge Lord Melwille til Last, Jngen kiender ham som uredelig eller interesseret; han var aldrig en bitter politisk Modstander; han fordømte ingen Mand af Talenter til politisk Forglemmelse; i Valget af Mænd til Søetienesten var han fuldkommen fri for Partiskhed. For 10 Aar siden forsvarede Lord Melwille to anklagede Mænd, hvis Venner og Familie nu forfølge ham. At sætte Taknemmelighed tilside en en spartansk Pligt; den ærede Taler har her viist fuldkommen spartansk Tænkemaade, og hans Retfærdighed er som hans Taknemmelighed. Hr. Grey. Det ovenanførte Tilfælde var gandske anderledes end det nærværende. Umuelig kan Hr. Canning vente, at viderfor skal lukke Øinene for aabenbare Forbrydelser og skaane Forbryderne, som fortiene Straf. Hevn besieler os ikke. Retfærdighed er blot vort Ønske. LordMelwille er endnu Medlem af Statsraadet og har mange andre betydelige Embeder. Jeg understøtter derfor min Vens Forslag. Hr. Pitt. Jeg har den Tillid, at ædel, liberal Tænkemaade og Følelse for andres Lidelse vil bevæge dette Huses, Medlemmer til at skaane den ædle Viscount i sin nærværende ydmygende Stilling. Jeg haaber, de vil være tilfreds, naar jeg erklærer, at der aldrig vil blive tænkt paa at indføre den ædle Lord i Statsraadet, saalænge Huset har disse Sager til Undersøgelse. Hr. Fox. Den høitærede Gentleman (Canning) synes derst opbragt, og udlader sin Harme ved at komme fremmed Ting, som slet ikke vedkomme Sagen. Jeg kan ikke ligegyldig høre paa de stfortiente Lortaler over Lord Mel ville. Han har givet mange Beviser paa Partiskhed. Jeg giør imidlertid ikke den Paastand, at han skal udstryges at Geheimeraadernes Liste. Det er mig sikkert ikke om at giøre, at faae ham til min Collega i dette Stykke. Den Ære at udstryges af Geheimeraadets Liste er vederfaren mig selv, Hertugen af Devonshire og min Ven Stratton, og vivil langt heller frabede os den Ære af Lord Melwilles Selskab. Jeg giver derfor min Stemme til, at min VensWhitbreads Forslag bliver taget tilbage. Hr. Whitbecad tog derpaa sit Forslag tilbage og foreslog ved en Deputation, at overrække Hs. Majestæt Anklagen uden alle Tilsætninger, som ogsaa blev billiget. Prindsen af Wallis tilligemed Hertugerne af Clarence og Cambringe vare lige til Slutningen af disse Debatter tilstede, i Parlamentet.