Aarhuus Stifts-Tidende, 1830-09-16
Wagensens Dødsaar er, som den opdagede Tavle har sat udenfor at Tvivl, 1204, hvilket ogsaa stemmer overeens med de Pavelige Breve, som ere opbevarede i liber arhusiensis hos Langebek, af hvilke det i de tre første af 1197, 98 og 1203 hedder: "venerabili fratri Petro Episcopo Arh." medens der i Brevet fra 1207 tales om: "bone memorie Petrus Episcopus vester." Da imidlertid Ligets Been fandtes sammenlagte i en Kiste af ovenmeldte Størrelse, saa indsees let, at det først maa have været begravet paa et andet Sted. Dette følger desuden deraf, at ved Biskoppens Død St. Clemens Domkirke endnu ikke var til; thi først 1201 gjordes der Begyndelse med Bygningen, og skjøndt Kirkens første Plan ei synes at have været saa vidtløftig, som den siden blev, har dog i Aaret 1204 vel neppe Grunden været lagt. Suhm anfører i sin Danmarks Historie, at Wagensen saavelsom hans Broder Skjalm, ogsaa Biskop i Aarhuus, der vare nærbeslægtede med den navnkundige Biskop Absalon, ligge begravne i Sorøe ved Siden af denne. Om Rigtigheden af denne Angivelse kunde der maaskee tvivles. Paa det af Suhm citerede Sted Langeb. IV, 541 hedder det udtrykkelige at i Sorøe Kirkes Chor ved Absalons høire Side ligger begraven Skjalm (Schelmo), Biskop i Aarhuus, Erkebiskoppens Slægtning, som havde sin Broder Petrus til Eftermand i Bestyrelsen af Aarhuus Stift (cui successit Petrus). Altsaa kom den heromtalte Petrus efter Skjalm, og maa have været en fra P. Wagensen forskjellig Person. B. Ebbe er her oversprunget. Maaskee han ogsaa kun en kort Tid har været Biskop. At paa Stenen, over Absalons Grav, som ikke er ældre end fra 1536 (Suhms Danm. Hist. p. 584) Petrus nævnes først, kan vel ikke være nok for at vise, han var den ældste som Biskop. Gives der ingen anden, Anmelderen ubekjendt Hjemmel, forekommer det ham sandsynligt, at den Petrus, der omtales som en Slægtning af Absalon er den sidstnævnte Petrus, at P. Wagensen slet ikke har hørt til denne Familie, at han først er begravet i St. Olufs Kirke her i Byen, og at han siden, de Domkirken er bleven færdig, er flyttet derhen omtr. ved Aaret 1390; thi Graven fandtes i den Deel af Kirken, som øiensynligt senest er opbygt. Ved samme Leilighed maa vel ogsaa hans Been være blevne flyttede af den gamle Kiste, som ventelig har været af Træe og forraadnet, til den Blykiste, hvori de nu fandtes. Muligt kunde herved hos Nogen opstaae Tvivl, om Blytavlen med Jndskriften virkelig er fra 1201, eller den først er nedlagt omtrent 1390 ved Benenes Flytning. Men at det Sidste ikke har været Tilfældet, synes klart deraf, at Dødstiden med saa stor Nøiagtighed er angivet, hvilket, efter et Forløb af 180 Aar, neppe var muligt. At Biskoppen i Jndskriften ikke nævnes, som den, der havde begyndt Kirkens Bygning, synes ikke at kunne gjøre Ægtheden mistænkt, naar man betænker, at Bygningen havde været i Forslag før hans Tid, at ved hans Død vel neppe Grundvolden var lagt, og Domkirken saaledes ikke egentlig til. Skrift trækkene have udentvivl alle Kriterier paa Ægthed, men synes at være mindre regelmæssige og ziirlige end de, der fandtes paa Pladen i Absalons Grav. Nøiagtige Tegninger over det hele ere nu indsendte til det Kongl. danske Cancellie, og Mænd af Faget ville vel snart afgiøre Opdagelsens Værd eller Uværd i antiqvarisk Henseende. Jmidlertid har man ønsket her paa Stedet, at nogen Underretning om Sagen, maatte meddeles Almeenheden, hvilket i ovenstaaende Linier er skeet efter ringe Leilighed. Si qvid novisti rectius istis &c.