Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-10-18
Cholera. Cholera er da kommen til Danmarks Grændser; det staaer i den Almægtiges Haand om den skal komme over dem. Den Giftstrøm, som gaaer igiennem Luften, og som formodentligen er en Uddunstning af Jorden, kan vende sig mod Sønden, ligesaavel som imod Norden; desuden staaer Vinterkulden for Døren. Men kommer den, nu vel, saa ville vi ikke blive forsagte; Erfaringen lærer at den bortriver ikkun hvert Halvhundrede Mennesker, og enhver maa da tænke, hvorfor skulde jeg just være den ene af de 50. Men den fornødne Forsigtighed kan man anvende; man kan slaae et uldent Belte om sin Mave, man kan være maadelig i sine Nydelser, som man altid bør være, man kan iagttage den største Reenlighed; man kan fylde sit Hierte med Blidhed mod sine Medmennesker og derved undgaae Ærgrelser; man kan holde sit Sind oprømt, krydre sin Tale med Skiemt, spøge i sin huuslige Kreds. Oldtidens Helte, som Ewald siger og Agner i Balders Død, gik Døden leende imøde; de Christne have ikke Grund til andet; thi Døden er altid for dem en Vinding. Er det nu Guds Villie at man skal være den ene af de 50, som skal døe af Cholera, velan, saa skee den; det er født at modtage en Lidelse af Guddommens Haand; thi den er et Pant paa en himmelsk Glæde. Villig tager den gode Christen sit Kors paa sig og følger ham efter, som maatte lide alt dette inden han gik ind til sin Herlighed; af Dødens Kamp fremgaaer den himmelske Fryd, som Jordlivets af Moderens Smerte og Barnets Trængsel, som Smillet af Taarerne. Taarer ere Perler, siger Emilie Galotti, de skulle smykke vor himmelske Bryllupskrands. Vist nok gaaer Cholera sin Dødens Gang over Jordkloden; den Solens tilsyneladende Gang fra Østen til Vesten; den sætter sin dræbende Fod i en Bye, paa en Egn efter den anden. Den var paa sin Fart til Berlin sprunget Frankfurt an der Oder forbie; men nu har den seet sig tilbage og ogsaa derfra hentet 32 Mennesker til Graven. Den syntes at have glemt Presburg paa sit til somme Besøg i Østerrigs Hovedstad, hvor den dog nu skal være i Aftagende; men det Forsømte er indhentet og den har derfra erholdet 84 Offere; den har naaet til Brunn i Mähren og til Magdeborg i Vestpreussen. - J Petersborg ere i alt 4615 Personer døde af den. - J hele Rusland, skulle kun 27,000 Mennesker ligge syge af Cholera; i Reval vare til den 3die September 426 døde; i Wien 511. men iblandt disse 511 Personer ere ret mange fornemme Personer. Men alden Cholera Ødelæggelse, som yttrer sig i Europa, er intet mod den i Afrika. Man har i Triest faaet Breve fra Alexandrien af 25de August, som berette, at Cholera der og i hele Landet grasserer paa det frygteligste. J Alexandria selv huserer den paa en mageløs Maade; Huse og Gader ligge fulde af Døde, som ingen vil røre ved; de Frankiske Jndvaanere have taget Flugten ud paa Skibrue i Havnen, da intet Sted paa det faste Lander frie for Plagen, og betale uhyre Summer i Leie af dem. Vicekongen tog samme Udvei, men da over 20 Mennesker døde i faa Timer paa det Skib hvorpaa han opholdt sig, saa lod han sig igien sætte i Land. J Kairo døe 500 Mennesker dagligen af Cholera; al Handel er gaaet Staae. Menneskene døe i hobetal i Europa, imedens Doctor Leo disputerer med andre Læger og Magisterium Wismuthi hielper mod Sygdommen eller ikke. En Læge paastaaer: at den smitter, og beviser det med mange Grunde, en anden demonstrerer med ligesaamange at den ikke giør det.