Ribe Stifts Adresseaviser, 1840-03-10
At Hr. Bogh er enig med Forfatteren af Stykket, indrykket i denne Tidende Nr. 12, forsaavidt angaaer Offentlighed, kan neppe misbilliges; derimod lægger han, med Hensyn til det Passerede i Anledning af Arbeids og Forsørgelsesanstalten, en Mangel paa Saakundskab for Dagen; der mindst kan tilgives en Mand, som har havt Leilighed nok til at kunne gjøre sig bekiendt med Sagens sande Sammenhæng. Det maa derfor, til Oplysning for de i dette Anliggende Undvide, bemærkes: at Forslaget til en ny og udvidet Forsørgelses- og Arbeidsanstalt er udgaaet fra Fattiacommissionen, har vundet almindelige Bifald, idet omtrent 160 Contribuenter have erklæret sig i Faveur af samme, ligesom senere Planen er behandler og drøftet af en i dette Øiemed udnævnt Committee af 9 indsigtsfulde Mænd. Communalbestyrelsens Stemme er kun affordret forsaavidt Pladsen til Bygningens Opførelse angaaer, og kan saaledes den Mangel paa Offentliggjørelse, som Hr. Bogh synes at bebreide Bestyrelsen, neppe falde denne til Last. Saalænge Jndvaanerne behøve Kæmmerkassens Enge, og de udbringes til Priser, som ved Leieauctionen d. 22. f. M., indsees ikke, hvorfor man skulde attraae dem bortleiede ogsaa til Udenbyes. Det bliver i alt Fald et Spørgsmaal, selv om Landboerne kunde finde Regning ved at opbyde Jorderne et Par Hundrede Rigsdaler, om Kassen derved skeer nogen virkelig Tjeneste; thi Hr. Jnspecteuren erindre, at dens øvrige betydelige Jorder ere paa Livstid bortleiede til Borgerne til Græsning og Kornsæd, og det kan ei heller være fremmed for ham, at disse Jorder af Leierne ei kunne vorde conditionsmæssig behandlede, men maatte tabe i Godhed og Værd, hvis Engene udleiedes til Udenbyes, som nok neppe trænge til Byens Agerland. Det er upaatvivlelig rigtigt, at en Kjøbstads Hoved virksomhed bør være Handel, Fabrik- og Haandværks drift; men naar nu denne Handel, Fabrik- og Haandværksdrift, som skulde sætte Ribe Bye i Velstand, og bringe den ud af det unaturlige Forhold, som Jnspecteuren omtaler, for største Delen befinder sig i privilegerede og concessionerede Landboeres Hænder, saa forekommer det mig at være Pligt, at hævde over det, der i Aarhundredet har afgivet Enhverv for Borgerne i Ribe, istedet for letsindig at bortkaste det, som Prisen for en Jdees Gjennemførelse, hvis Gavnlighed beroer paa tilfældige Omstændigheder. Jeg troer ikke, at Borgerne ansee Agerbruget for nogen egentlig Guldgrube, ligesaalidet som dette med Møisommelighed og Anstrængelse forbundne, ofte utaknemmelige Arbeide, kan hedde en kjær Syssel; men saalænge der ikke haves nogen bedre og mindre møisommelig samt mere indbringende Jndtægtskilde, saalænge ikke Alle kunne ernære sig udelukkende som Kjøbmænd, Haandværkere, Fabricanter, Brændeviinsbrændere m.m., bliver det vist en Nødvendighed at beskytte Agerbruget. Jnspecteuren "an ingenlunde indrømme, at den Smaamandsavl, som her er almindeligst, fortjener at opmuntres, ja vel endog paa en Maade at understøttes paa Communens Bekostning." Det kan dog vel ikke være Jnspecteurens Mening, at de, som drive "Smaamandsavl, skulde udgjøre en Communen uvedkommende Corporation, J saa Fald tager han teil, ligesom han og maa være paa Afvele, naar han anseer det for Understøttelse for Enkelte, at Borgerne ikke ønske at bortgive deres Rettigheder til Fordeel for Udenbyesboende, Rettigheder, som kun kongelige Lovbud kunne tilintetgjøre. Jeg maa endvidere gjøre Hr. Jnsp. opmærksom paa, at de Jndvaanere, som han mener understøttes, udgjøre en meget stor Pluralitet, idetmindste hvis man tør regne efter de Stemmer, som ham blev givet, da han valgtes til Borgerrepræsentant; thi de fire Femtedele kom fra Borgere, som holde Køer, og følgelig bruge nogen Avls drist. Det indrømmes, at Nogle kunne vel zoutinere deres Familier uden at besatte sig med Avlsdrift, men, at mange Borgere, ja agtværdige og stræbsomme Borgere, ei uden Bekymring for Fremtiden, kunne give Affald paa deres ældgamle Rettigheder, trænger neppe til Bekrættelse. Dog, dersom jeg ikke var saa temmelig overbeviist om, at Jnspecteurens Forslag i nærværende Anledning vil lide Skibbrud i Communalbestyrelsen, som i en almindelig Raadstuiorsamling, hvis saadant foranstaltes, saa vilde jeg ikke tage i Betænkning at raade ham, at hans næste Forslag maatte gaae ud paa Bevirkning af en Deportation for saadanne Smaaavlsmænd og Haandværkere, som forarge Øiet ved at trække med Køer. At denne, iøvrigt aldeles uskyldige Syssel, kun i Almindelighed øves af saa og kun af de Haandværkere, hvis egentlige Forretninger ei gjøre Krav paa deres fulde Tid, er utvivlsomt, ligesom det er en Sandhed, at hiin Forretning, under saadanne Vilkaar, aldrig kan fortjene offentlig Dadel. At trække med Køer anseer jeg endog nyttig i den Grad, at jeg vil anbefale denne Beskjeftigelse til Enhver, som mang ler Virksomhed, da man veed, at Sysselsættelse bevarer Mennesket fra Lediggang, en Last, der ofte føder mange andre, som, desværre, undertiden endog faae Jndpas hos Mænd, der høre til en Klasse i Samfundet, som burde være Exempel for andre mindre dannede, mindre oplyste Mennesker.