Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-07-02
J Odense Frue Sogn circularer der i disse Dage til Underskrift en Adresse, der skal indsendes til Hs. Maj. Kongen, i hvilken Adresse Menigheden yttrer et dybtfølt Ønske om, at maatte, istedetfor den hedengangne høitelskede Steenbuch, faae Pastor Albert Leth i Middelfart beskikket til Sognepræst og Sjælesørger. Adressen talte allerede meget talrige Underskrifter, hvoriblandt Sognets meest anseete Borgere. (Hp. Av.) Jylland, og som det synes i Ringkjøbing, har i denne Tid fundet en aabenbar Overtrædelse til Hedenskabet Sted, forsaavidt man derunder forstaaer en fuldkommen Vantro til den christelige Religions Sandheder. Af et udførligt Referat derom i Fædrelandet optages Følgende: "Skomager Niels Hansen, Berg, der iblandt sine Omgivelser var bekjendt som en redelig og godmodig Mand, der ved Flid og Arbeidsomhed skaffede sin Familie en tilstrækkelig, skjøndt tarvelig Underholdning, blev den 29de Mai f. A. kastet i Fængsel, for under en i hans Huus samme Dag afholdt Fogedforretning at have overfaldt den fungerende Foged. Skomageren havde nemlig i længere Tid vægret sig ved at lade sit ældste Barn, en Pige paa 13 Aar, søge Skolen, ligesom han ogsaa havde undslaaet sig for, at lade sit yngste Barn, født den 3die Marts 1843, døbe. Jngen Advarsler, Mulcter eller Udpantninger kunde formaae ham til nogen af Delene, tilsidst havde han intet Gods mere, hvori der kunde gjøres Udpantning, og han hensattes derfor i Fængsel paa Vand og Brød. Da dette imidlertid heller ikke kunde hjælpe, blev det ved Cancelli-Skrivelse af 23de April f. A. resolveret: at Børnene skulde tages fra Faderen og paa hans Bekostning anbringes hos paalidelige Folk, der kunde besørge deres Opdragelse, indtil de vare confirmerede, og faae det yngste Barn døbt. Da den constituerede Byfoged i Ringkjøbing, Cand. juris Hoffmever, den 28de Mai f. A. indfandt sig i Skomagerens Huus, for at udføre Cancelliets Resolution, vægrede Skomageren sig ved at udlevere Børnene og erklærede: at man da først maatte skille ham ved Livet. Byfogden tilstod ham Betænkningstid til næste Dag; men heller ikke dette bevirkede nogen Forandring hos ham. Da Byfogden nu om sidder, efter at have forestillet Skomageren, at han, ved at lægge Hindringer i Veien for Udførelsen af Cancelliets Ordre, udsatte sig for Tiltale og Straf, nærmede sig Døren til det indre Værelse, hvor Børnene vare, og lagde sin Haand paa Skomagerens Arm, forat føre ham bort fra Døren, foer Skomageren, dog uden at sigte efter at ville tilføie ham noget personligt Onde, ind paa Byfogden, greb ham først med begge Hænder i Brystet og skjød ham tilbage i Stuen, samt fattede ham derefter med begge Armene om Livet og holdt ham tæt til sig, hvorhos han søgte at rokke ham frem og tilbage og at skyde ham bort fra Døren. Byfogden lod derfor Skomageren belægge med Arrest, og han lod sig ogsaa uden ringeste Modstand bortføre; hvorefter Konen samtykkede i at lade det yngste Barn døbe og det ældste deeltage i Skoleunderviisningen. Som Motiv til sin Vægring har Skomageren, der forøvrigt selv er confirmeret med udmærket gode Religionskundskaber, og har viist megen Flid ved Religionsunderviisningen, indrømmet Rigtigheden af hvad der er anført i Sognepræstens Jndberetning til Cancelliet: "at han nemlig ikke har nogen Agtelse for den christelige Religion, men anseer al Tale om Christus for noget Urimeligt, og derfor ogsaa fandt det urimeligt at lade sine Børn døbe og at anvende Tid og Opoffrelser paa deres Underviisning i Christendommen, forat Geistligheden derefter kunde faae Leilighed til at aftvinge ham og senere Børnene nogle Penge; hvorhos Skomageren var af den Formening, at Lovbestemmelserne om Barnedaaben kun kunde være gjældende fordem, som i Hjertet bekjende sig til den christelige Religion, hvilket han erklærede ikke at være Tilfældet med sig, da han hverken bekjendte sig til den eller nogen siden Religion." Forøvrigt erklærede han, at han ikke fortrød sin Adfærd, da det kun var en naturlig Pligt at værge for sine Børn. Medens Skomageren sad arresteret, dømte Underretten ham til 2 Aars Forbedringshuus=Arbeide. Lægeattester om deelviis Vanvid fremkom; disse stemte Overretten til en mildere Kiendelse: Frifindelse og Omkostningernes Udredelse af det Offentlige. Høiesteret har nu ligeledes frifundet ham for Tilregnelighed; men idømt ham Omkostningerne. Da tilfældige Omstændigheder ved dette eenligt staaende Exempel paa Udtrædelse af Christendommen have paaført den fattige Mand megen Ulempe, vil dette Skridt lykkeligviis nok neppe egne sig til at fremkalde mange Efterlignelser.