Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-28
Vi have siden den Tid i det Folket som National-Sag aldeles overgivne Pengevæsen, havt et i dets Forbedring fast og stadigt Seddel-Cours-Forhold, men ogsaa dermed en bestandig Dalen i Eiendommenes og Producternes Priis, langt under det naturlige Standpunct, langt under Coursforbedringens Forhold. Det mødvendig betingede Seddelmassens Omfang har ikke kunnet, ikke været betænkt at skulle rette sig efter Omsætningernes Krav. Beløbet var det samme under en Cours af 6 a 800 pCt. og tvungen Cours af 375 pC., som under Alparidet samme efter som før Udløbet af den In dult, der bandt de fleste Summer i Omsætningen. Nødvendigheden bød, at Omsætningens Krav ved alle Værdiers og Prisers Nedtrykkelse til Tusindes og atter Tusindes Ulykke og Nød, men og til den absolut nødvendige Hjelp i saare Meget, maatte rette sig efter det betingede Seddelmassens Omfang og dens endog bestemte Formindskelse. En Afligning, en Overeensstemmelse maatte saaledes efterhaanden bringes tilveje imellem Omsætningernes Krav og Middel, saaledes at denne endelig, befæstet i sig selv, kunde afgive igjen det frie Prisernes Omsætningens og Erhvervets Regulativ, dette Maalet for alle de store Opofrelser – dette deres Løn og Opreisning. Saalænge nu hiint Forhold i Omsætningernes Krav og Middel i sit indbyrdes Baand, uden anden Indflydelse, fandt Sted, stod det og fast i den omtalte Pengeværdets Forbedring; men da saadanne Omfærdets Vilkaar, der ikke lade sig indtvinge under Pengemidlets Forhold, indtraadte ved Stødet, ogsaa hertil, af den store Hovedpengerevolution, ved de ogsaa her feilslagne Speculationers Krav paa Mynt og Æqvivalent, med alle de mindre Krav derpaa, ved den for Øieblikket aldeles forsvundne indbyrdes og fremmede Credit; da veeg Pengevæsenets Fasthed i nominel Værdie for Vilkaar, der vare det i og forsig selv aldeles uvedkommende, og det Hele maatte bære, hvad kun skulde falde det Enkelte til Last. Fra at være i en gradviis fast Fremskriden kommet Alpari *) nær paa nogle faa Point, nedsattes med den aldeles tilfældige pludseligen fremkomne Cours af over 230 pC. Folkets Formue, dets Erhverv og Pengemiddel indtil 1/2 Deel, Betalingsmidlets Omfang i samme Maade formindsket under alle Modsætninger i Handels og Omfærdets andre Forhold, og vort Pengevæsen var saaledes atter, trods dets indvortes uforandrede Værd, underkastet nederdrægtig Egennyttes Vold paa Fordærvelsens Vei. Et ligesaa aldeles tilfældigt Forhold, som dertil gjemmer i sig selv de modsat mislige Vilkaar, har vel standset Gangen, men Retningen, den hvorpaa i Seddelvæsenet næsten Alt beroer, var umiskjendelig. Enhver paa hvilkensomhelst Maade fremkaldt Coursforværring adderer sig selv i Formindskelsen af Betalingsmidlets Omfang i det Hele. Speculationen var derfor destoværre altfor sikker paa den dalende Cours, naar i Omsætningernes Krav Betalingsmidlets Omfang formindskes, og ikke den dertil svarende Forøgelse kunde tilvejebringes. Det Hele, uden det Paagieldendes Æqvivalent, maatte i Seddelværdiens Forringelse bære hvad ellers det Enkelte alene uundgaaelig maatte have tilvejebragt eller tilsvaret, og hvad havde bleven, som det burde blive, det Almindelige aldeles uvedkommende. Og saaledes lærte man af Erfaringen end*) Dette al Velfærdssag absolut vigtige Punkt, der ingenlunde kan tilstede den Tanke, at det skulde være ligegyldigt hvad enten vor Cours er 300 eller 200 pC., naar den kun stedse er omtrent den samme; man maatte da aldrig have tænkt sig hvad blot et Coursforhold af 199 1/2 pCt. vilde betyde i al Landets Omfærd.