Aalborg Stiftstidende, 1835-02-01
At Kjøbmænd, Fabrikanter, Kunstnere og Haandværkere, der udgjøre Kjøbstædernes betydeligste Jndvaanere, og egentlig ere de, der constituere Kjøbstæderne som saadanne, uundgaaelig behøve deels ældre, deels yngre Jndivider til Hielp ved deres Handel, Bedrif- og Haandtering. J Aaret 1801, da Kjøbstædindvaanernes Antal af Mandkjøn imellem det 20de og 30te Aar udgjorde, som før meldt, 7619 udgjorde af samme Aldere: Fabrikanternes Arbeidere og Medhielpere 206, Kunstnernes og Haandværkernes Svende og Drenge 1777 og Kjøbmændenes Karle og Drenge 303 Jndivider. Vel fragaaer der blandt Landbeboerne ogsaa en ikke liden Deel af Udskrivningsmassen til Fordeel for Jorddyrkningen, men dette Tab vil dog kun være lidet, i Forhold til det Antal, som af Kjøbstædindvaanernes unge Mandskab nødvendig maatte forbigaaes, naar ikke Næringsveiene skulde lide alt for følelige Savn. En Kjøbmand, Fabrikant eller Haandværker, af nogen Betydenhed, kan ikke undvære flere ham tjenende Personer, hvorimod dette hos Jordbrugeren, kun er Tilfældet, hvor Hosbonden enten er aldrende og svag eller og hvor han sidder i en meer, end hos Bonden almindelig, stor Bedrift; i de fleste andre Tilfælde vil en en kunne være tilstrækkelig til at yde fornøden, Hielp ved Avlsdriften. Saaledes blev af det i foranstaaende 2den Post ommeldte 1374. unge Mænd imellem 22 og 24 Aar, i Efteraaret 1834, kun 89 fritagne for Udskrivning, paa Grund af deres Uundværlighed som Medhjelpere ved Avlsbruget, eller som saakaldte Gammelmands og gaardbrugende Enkers Sønner, og iblandt disse vare endda Adskillige, der, formedelst altfor liden Væxt, ikke ansaaes duelige som Rekrutter for den staaende, Hær, og Rekrutteringsmassen for samme lede altsaa intet Tab ved disses Ansættelse som Medhielpere ved Avlsbruget. *) Hvis altsaa, som af alt Anførte synes at turde antages, kun noget mindre end Halvparten af 22aarige unge Mænd af Landbeboerne kan anvendes til Armeens Rekruttering, saa vil, paa de anførte Grund de, dette maaskee neppe kunne være Tilfældet med en Trediedeel af de nu ikke værnepligtige Kjøbstædbeboere af samme Alder, og den aarlige Tilvæxt i Rekrutteringsmassen vilde saaledes for hele Danmark, efter hvad der er antaget, at der gives 552 22 aa rige Kjøbstædindvaanere, anvendelige for Krigstjenesten ved den staaende Hær, dog kun kunne gjøres Regning paa en Trediedeel af disse eller paa circa 184 Mand; og, naar det endvidere erindres, at den blandt Kjøbstædernes Beboere, især i de mindre Kjøbstæder, findes en stor Mængde, der alt henhøre under den for Armeen værnepligtige Klasse, saa tør man uden nogen synderlig Feil, endnu bortkaste de 84 og antage: at den Tilvæxt, som Rekrutteringsmassen, aarlig vilde vinde derved, at Kjøbstædindvaanerne, i Henseende til Værnepligten, bleve satte aldeles paa lige Fod med Landbeboerne, ikke, for hele Danmark i nogen mærkelig Grad vilde overstige eet hundre. de Mand aarlig. Forfatteren troer ikke at behøve videre, end al skeet er paa flere Steder, at antyde: at han er langt fra at tillægge denne Undersøgelse og Beregning, som kun støtter sig paa enkelte fuldkommen sikkre Data, nogen streng Nøiagtighed, hvortil den vilde behøves mangfoldige og ganske andre Oplysninger, end de, han har kunnet forskaffe sig. Hans Øiemed med det Fremsatte har kun været at vække Andres Opmærksomhed paa en Gienstand, der, efter hans Formening, at Mange, ja vel af de Fleste, sees fra et feillagtigt Synspunkt, idet at det forekommer ham, at man i Almindelighed antager er ) Denne beviislige Kjendsgjerning oplyser det Urigtige i Manges Formening, at et overordentligt stort Antaaf tjenstdygtigt ungt Mandskab undgaaer Ansættelse ved den staaende Hær, fordi de fritages herfor som som Forældrenes Hjelp. meget for høit Tal, naar der spørges om den Tievært, Rekrutteringen for Armeen vilde vinde, ved 1 at lade Kjøbstædindvaanerne deeltage i samme, uden at han har havt eller har kunne have til Hensigt, streng og gat løse dette Spørgsmaal. Men endnu langt min ldre angaaer det her Afhandlede Spørgsmaalet om en Hvad der taler for eller imod en almindelig Værsinepligt; denne Sag henhører under en ganske anden Domstol, der ikke maa hente sine Præmisser alene fra Tal og Tabeller, og, omendskiønt han anseer den eil næsten for overflødigt, saa har han dog, for at foreelbygge mulig Misforstaaelse og feilende Bedømmelse af hans Mening om en Sag, hvorom han her ikke har havt til Hensigt at yttre sig, troet at skylde sig selv, herpaa at henlede den ærede Læsers Opmærksomhed, efter den gamle Regel: in jure superslunon nocent. Statsraad Viederich Pegermann.