Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
J Hesperus Nr. 209 ankes over sligt revolterende Sprog, slig anmassende, haanende, afgjørende, grov Tone etc. Skulde man troe det mueligt, at Hr. Dingler forsvarer i Nr. 1324 Tonen. Ordet slerne finder han end næppe stærkt nok. De største Mulæsler skulde det være. - At tale imod Say's, Huskinson's o. fl. Anskuelser med slige Grunde skulde man ikke tiltro saa agtet en Journals Udgiver. Han roser ved den Leilighed den fortreffelige Statistiker og Stats-Økonom, Melchior Gjosa, der, saavel i sine Værker, som i de Analyser, i hvilke han prover Says Fisk værk, (see biblioth, italiana, har viist det Løse i Say's Grundsætninger, og desuden forklaret, hvorledes det, der hos Say er godt og brugbart, allerede Aarhundreder forud af Economisti deltalia er fremstillet, og at Say enten virkeligen ikke har kjendt dem, eller vil synes ikke at kjende dem. Opposition. J constitutionelle Stater, er den af Vigtighed. J monarkiske Stater søge ofte Ministre at skildre den fra forhadt Side. Den vise Fyrste er langt fra at hade den; men søger at forædle den; hvad indeholder Begrebet af Ordet: Oppositions Forskjellig og anden Anskuelse af en Gjenstand end den herskende. Sandheden luttres; men Oppositionen bør være værdig, føres i anstændig Tone. Kjekhed bør ej udarte til Vildhed; Diervhed ej til Grovhed. Dinglers Sprog imod Prohibitiv=Systemets Modstandere bør ei høres. Et svensk Blad fortæller en Anckdote af den svenske Rigsdagshistorie om den Stilhed der i Ridderhuset er opstaaet, og den Mangel paa interessante, Gjenstandene oplysende, Debatter. Hvorhen tog Oppositionen paa Ridderhuset Veien, spurgte en Mand en anden. Aa, fik han til Svar: Friherre Ankarsward tog den jo med sig da han reiste; han udgjorde den jo ene J Berlin er nylig opdaget et slemt Lotterie Bedragerie af en Kollektør, som for fem Aar siden havde tilbageholdt en Gevinst paa 100,000 Rdlr., hvoraf en Fabrikant havde vundet Fjerdeparten, under Foregivende, at han havde solgt Lodsedlen til en Warschauer-Kjøbmand, men da denne var en meget billig Mand, lod Sagen sig vel i Mindelighed afgjøre. Warschaueren (der egentlig var en Berliner Jøde) indfandt sig omsider, og efterat endnu en Banquier og flere Hjelpere vare komne til, afspistes Fabrikanten med 10,000 Rdl., under edelig Forpligtelse at holde det Hele taust. Endelig er Tingen kommet for Lyset, da en Skræder har meldt sig, som ogsaa havde ; Deel i Loddet, hvilken man afkjøbte ham for 100 Rdlr. og det hele smukke Selskab maatte paa Nytaarsfesten vandre fra Synagogen til Kriminalfængslet; Banquieren har forgiæves tilbudt at stille en Kaution paa 50000 Rdlr. Sjælstyrke i Ulykken. En ung og smuk Pige blev en Dag anklaget for Revolutions kommitteen i Lyon fordi hun havde vægret sig ved at bære Kokarden. Man vilde vide Aarsagen og hun svarede: det er ikke Kokarden jeg hader, men eftersom J bærer den, er den i mine Øjne et Signal til Forbrydelse og kommer aldrig paa mit Hoved. Fangevogteren, som stod bag ved den modige Pige, fæstede en Kokarde paa hendes Hat. Hun mærkede det, reiste sig med koldt Blod, tog Kokarden af og kastede den paa Dommerbordet: see der er den tilbage. Derpaa ilede hun bort og gik til Døden. Frihed. Denne sættes af Montesquieu i at gjøre hvad Lovene byde. Hvilket Sækkeri med den menneskelige Forstand, Om nu Lovene ere tyranniske, vilde, vanvittige – Han troer at man kan være alt for fri. Thi han veed ei at Friheden er blot den Kreds, inden hvilken man virker; som ene gjør Handlingen mulig, men hverken god eller ond, eller viis eller gal. Friheden er det hellige Vilkaar for Liv og Tilværelse. - Hvor Nogen trykkes, der er Nogen ikke fri. Heraf følger, at hvor Alle ere meest fri, der er mest Fred, og den fineste Grændse for hver Dødelig. Forstand leder til Lyksalighed ved Frihed.