Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-01-03
Nytaarsbetragtninger 1ste Januar 1832. Naar en vis Række af Begivenheder er passeret. forbi Menneskenes Blikke, saa er det en Fordring, som man maae giøre til deres Fornuft, at de søge at besvare sig det Spørgsmaal, hvad Betragtningen af disse Begivenheder har lært dem, Det er først derved at det bliver nyttigt, og man kan sige ret behageligt at leve; thi Menneskene deele Synet med Dyrene, men Betragtningen over det Seete er deres udelukkende Eiendom; og hvilken sandselig Glæde behager længe naar der ikke forbindes med en aandelig Nydelse? Have nogensinde Begivenheder tildraget sig, som fortiente at blive overveiede og begrundede, saa vare det de, som tildroge sig paa denne Verdens Skueplads i Aaret 1831. - Hvilken Masse af de forskielligste Begivenheder, hvilke uventede og hvilke forbausende Tildtagelser, hvilke blodige Kampe, hvilke tøileløse Lidenskaber. Hvilken Forvirring i Meninger og Synsmaader, hvilken Uorden, i alle det borgerlige Livs Forhold, Menneskelivet syntes at ville stille sig at i alle fine Sammensætninger. Hvormeget sørgeligt, hvor lidet glædeligt Betragte vi Dig Du hengangne Aar, som en Jordens Genius, der i et bestemt Tidsrum havde Opsyn med hvad der foregik paa denne Klode, saa glæd Dig, ved at Du nu kan vende dit taarefulde Blik bort fra det Jammerens Land, som Du har forladt, og trøst Dig ved at Du i Tilværelsens høiere Egne kan berolige din Følelser ved at komme det himmelske Lys nærmere: ved at Du er kommen derhen, hvor Albestyrerens Hensigter, med hvad der foregaaer paa denne Klode, kunne begynde at blive Dig fattelige. Aaret endte sig dog med een beroeliggende Følelse; den at en almindelig Krig, denne Menneskelivets største Trængsel, ikke brød ud imellem dens meest cultiverede og mægtigste Nationer; i hvormeget det end tegnede dertil, og i hvormange Omstændigheder der end stødte sammen for at befordre dens Udbrud. - Men det hengangne Aar, kan ikke efterlade sine Efterfølgere den Forsikkring, at en almindelig Krig ikke vil udbryde i det Aar, som nu begynder, eller i et af de paafølgende; thi Menneskeslægten er nu kommen paa det Punkt og er nu bragt i den stilling, at en roelig Fremtid er ikke til at forvente; den er nemlig bragt dertil, at to modsatte Systemer af Meninger have dannet sig og ere traadte op mod hinanden og saasnart Menneskeslægten er bragt i en saadan Stilling, saa er en stor og langvarig Kamp vanskelig at undgaae. Betragte vi den sandselige Verdens Jndretning saa maae vi erkiende at dens Virksomhed, hele Naturens store og underfulde Spil, beroer paa Kræfternes indbyrdes Modvirkning og paa to nod hinanden kjæmpende Systemer: Solen drager Jorden og de øvrige Planeter til sig; disse arbeide dens Tiltrækning imod, ville undflye den og ved denne Kamp bevirkes, at de i runde Baner bevæge sig omkring Solen. - Det er i høi Grad sandsynligt at hele Livets Frembringelse og Udvikling paa vor Klode bevirkes ved en indvortes Kraft i Jorden til at drage det ernærende Stof til sig og ved dettes Bestræbelse for at trænge frem til Jordens Overflade. - Hele Planteriets Virksomhed beroer paa at Vexterne indsuge af Luften eller daande i denne nu en tienlig og nu en skadelig Materie for de levende Væsners Sundhed; og i disses Legemer fortsættes Livets Gang ved en bestandig Tiltrækning af Blodet til Hiertet og en bestandig Frastødning af Blodet fra det. J alle Naturens Forhold foregaaer en Kamp af to modsatte Kræfter; men under denne Kamp udvikler Livet sig med sine Nydelser og sine Glæder. Gaae vi Menneskeslægtens Historie igiennem saa bemærke vi, at Menneskelivet har uafladeligt havt sin Fortgang under en saadan Kamp af modstræbende Systemer, som have været grundede i Menneskenes forskiellige Meninger eller forskiellige Jnteresser. - Mægtige Nationer ere fremkomne, store Stater have reist sig; men andre have modsat sig Udvidelsen af deres Magt, og under blodige Kampe hensvandt den ene af dem efter den anden. De mægtige Asiatiske Monarkier styrtede hinanden omkuld; Persernes fik tilsidst Overhaand, blev over mægtigt og truede selv Europa med Underkuelse; nen Grækerne reiste sig imod det, Alexander den Store førte seierrig Kampen mod Østen og udstrakte sin Magt til Jndiens Grændser. Det Græske Monarkie hensvandt for Romernes Overmagt; denne laae tilsidst under for de nordlige og østlige Nationer. De nye Stater, som opstode ved det Romerske Riges Undergang førte idelige blodige Kampe med hinanden om Overmagten og den ene StatsJalouste kunde ikke tillade den anden at iagttage fine Jnteresser uden Angreb imod den. - Den Kamp imellem Nationerne, som fremgik af deres Jnteresser var stor og varig; men den blev dog meest vedholdende og frygtelig, naar to forskiellige Systemer af Meninger kom til at træde op mod hinanden; da disse berøre ikke allene Menneskenes udvortes, men tillige ogsaa deres indvortes Jnteresser, deres dybeste og inderligste Følelser. Saadanne Systemer af Meninger vare de forskiellige Religionspartier, som have bekæmpet hverandre. Asien er riig paa denne, saavel i de ældre, som i de nyere Tider, og Europas Historie bevarer Mindet om den skrækkelige Kamp, som fandt Sted imellem Christendommen og Hedenskabet indtil dette gik under imellem Christendommen og Jstamismen, efterat Mahomed havde reist sig op imod hiin, og som endnu ersikke uddød, og endelig imellem Protestantismen og Katholicismen; da den menneskelige Aands naturlige Hang til Friehed, søgte med Vold at rive sig løs af Hierarkiets Lænker.