Viborger Samler, 1848-06-16
Følgende Adresse er, underskrevet af Handelstanden i Stettin, den 3die Juni bleven bragt til Berlin af en Deputation, bestaaende af 17 Kjøbmænd: Høie Ministerium, Forsynets Villie, som opkaldte Europas, Folk til daadkraftig Vaagnen efter et langt aandigt Slaveries Søvn, bragte ogsaa vort Fædreland Frihedens Velsignelser og med dem ethvert tydsk Hjerte Attraaen efter inderlig Forbindelse med de tydske Brødre. Da hed det: Jntet Østerrig, intet Preussen, et til Eenhed forenet Tydskland for evig! Opfyldt af denne Begeistring droge Preussens tappre Krigere til Slesvig=Holsteen, vor tappre Wrangel i deres Spidse - uopholdelige vare de i Seirens Storm og efter faa Ugers Forløb vaiede paa Fredericias Volde Preussens Ørn ved Siden af det ærværdige Banner for tydsk Enighed og tydsk Hæder. Jmidlertid bleve vi haardt trufne af Følgerne af de Danskes folkeretsstridige Sørøverier, efterhaanden forsvandt ethvert Spoer af levende Driftighed fra vore Mure, vor Handel var tilintetgjort, og med den overskares Velsignelsens Pulaare, som udsender sine lyksaliggjørende Frugter til alle Fædrelandets Egne, tilintetgjort var i faa Uger Almeenhedens Velstand, tilintetgjort var den Enkeltes Velstand, og den sørgelige Udsigt for mangen flittig, hæderværdig Borger var Tiggerstaven - lykkelige ere de som frelse en Deel af deres Formue. Staten mister Millioner og stedse meere truende viser sig Arbeidsløsheden, denne Erkefjende af lovlig Orden. – Dog - høie Ministerium - hørtes ingen Klage, med værdig Hengivelse bar Statens Kjøbmandskab denne Ulykke, det vidste at den maatte bæres til Fædrelandets Velfærd, det var overtydet om at det store rige tydske Fædreland retfærdigt og enigt vilde give Erstatning for den Enkeltes tunge Offere, det stolede paa Dem, det constitutionelle Kongedømmes folkelige Ministre, det ansaae sig for overbeviist om, at Wrangels energiske Svar: for ethvert Huus, der brændes paa Østersøens Kyst, skal en Landsby brænde i Jylland – kun var Udtrykket af Deres Sindelag, det hævede sig med sit Fædrelands Storhed og - endnu være det sagt - det har sin Ødelæggelse uden Klage; selv Forbundsdagens Beslutning, at frigive dansk Eiendom, kom det ikke uventet, det gik ud fra den Anskuelse, at denne Beslutning alene kunde motiveres ved at man ikke vilde vanhellige denne store Sag ved almindeligt Ran af den Enkeltes Velfærd. Da kommer pludseligt, som en Lynstraale fra reen Himmel, Efterretningen om at General Wrangel paa Ministeriets Befaling skal rømme Jylland og trække sig tilbage til Slesvig, kort efter erfare vi at General Wrangel har trukket sig tilbage. J grel Modsætning dertil faae vi tillige Kundskab om, at Forbundstropperne ere paa deres Tilbagetog blevne angrebne af de Danske, at der igjen er taget 8 Handelskibe, foran Elben af et dansk Krigsfartøi, ja at der allerede er condemmeret tydske Skibe i Kjøbenhavn. Vi føle og beklage nærmest smerteligt, at vi maae modtage Efterretning om alle disse Begivenheder igjennem fremmede Blade, medens vor egen Regjering antager en stivsindet Taushed derom, vi ere blevne holdte hen med Fredsforhaabninger og oftere blevne forledede til Forretnings-Dispositioner, som berede os nye, tunge Tab, der kunde have været undgaaede, naar man ikke havde ladet os blive i fuldkommen Uvished. Til det høie Ministerium henvende vi derfor den trængende Bøn om, at det endelig vil opklare os Sagens sande Tilstand og i Særdeleshed meddele os den Garanti, under hvilken vore Troppers Tilbagetog er anordnet, da det maa forekomme os meget foruroligende, at vore Skibe ere forblevne i de Danskes Hænder, trods de fredelige Bevægelser fra tydsk Side. Vi udtale den sikkre Forventning, at man ikke vil slutte nogen Fred, hvis Betingelser, ikke vil lade sig forene med Fædrelandets Værdighed; ingen Fred, der ikke giver os den fuldstændigste Erstatning for al Skade vi have lidt." En Adresse af samme Jndhold skal tilstilles den constituerende Forsamling i Frankfurt, og Nationalforsamlingen i Berlin.