Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1736-08-01
Tydskland. Udi dette store Rige staaer Sagerne i Henseende til Freden og bestandig Rolighed paa svage Fødder. Thi hvad sig allerneste Hans Kayserl. Majestæt, som dets Hoved anbelanger, saa har han vel, som bekiendt er, troffet et Forliig, med den Franske Crone, og oprettet nogle vigtige Freds-Præliminarier, paa hvilke derefter den allmindelige Fred skal bygges. J Følge af samme er lender Hans Allerchristligste Majestæt for alle Ting (1.) den saa kaldte Pragmatiske Sanction, eller Kayserl. Arve-Successions Anordning udi de samtlige Kayserlige Arve-Lande, en Faveur af hans førstefødde Erke-Hertuginde, den nu værende Hertuginde af Letthringen, og hendes retmæssige Arvinger, og siden efter hen 6 forefaldende Død uden Børn og Descendentere, den anden Kay For Augusk-Maaned. Havet Prinzesse, og saa frem efter den næste Forvandtskab paa Spinde-Siden; hvorimod Hans Kayserl. Majestæt erkiender (2) Stanislaum som Konge i Pohlen og Stor-Hertug ud Litthauen, og derforuden (3) bevilger, at det heele Hertugdon, Lotthringen samt de dermed forbundne Lande, som den Fransk Crone best beleiligt, mod det Eqvivalent af de Jtalienske Staa ter, Toscana, Parma og Piacenza overlades Hans Majestæt, Kong Stanislaus af det Lotthringiske Huuses Arve=Prindser, og efter hans Død til evig Tiid indlemmes det Kongerige Frankerige; saa og, for at holde den efter Qvadruple-Alliancen stipulerte Arving til de benævnte 3 Hertugdømme, Jnfanten Don Carlos skadesløs, (4.) lover, at afstaae til ham Kongerigerne Neapoli- og Sicilien samt de deraf dependerende Lande, udi hvis roelig Besiddelse han skal sættes, og en formelig Cessions-Acte derover af Hans Kayserl. Majestæt udstæde, naarsomhelst Høy-bemeldte Printz, som neste Arving af de Huuse Medices og Farnese, paa sin Side fra sig giver et Cessions-Jnstrument paa de StaaterToscana, Parma og Piacenza. Af dette som her er fremført kand let sluttes, at Kong Augustus III. udi Polen skal erkiendes for Konge, og beholde samme Kongerige, at Store Hertugen af Florentz, saa længe han lever, skal besidde sine Staater og Lande og hvad slige Artikler af mindre Vigtighed meere kand være. Nu er vel det fornemmeste af disse Artikler bleven bragt til Rigtighed. Thi den Franske Crone har ved et offentligt Jnstrumenerkiendt for bemeldte Pragmatiske Sanction; Kong Stanislauer saavel af Hans Kayserl. Majestæt som af Kong Augusto iligemaade solenniter bleven agnosceret og erklæret som Konge, derimod Kong Augustus i Polen af Hans Allerchristl. Majeste og Kong Stanislag som Konge; Hans Kayserl. Majestæt had ogsaa, af en medfød Tilbøyelighed til Fred og Rolighed, udgivet Cassions Acten paa de tvende Kongeriger Neapolis og Oltilien, og overskikket samme til den udi Jtalien en Chef conmanderende Spanske General, Hertug af Montemar, for Fr. befordre hans Afmarsch fra de Toscaniske Lande. Præliminarierne ere altsaa paa Hans Kayserl. Majestæts gav Aar 1736. blevne fyldestgjorte, og i hvorvel Prinz Carl af gandske nøyeLotthringen, som den yngre og eene Hr. Broder af den regierende Hertug, ikke har synderlig Føye til, at lade fare sin ArveRettighed til sit Fæderneland, og derfore i Begyndelsen ei vilde samtykke udi den mellem det Kayserl. og Franske Hoff aftalede Overlevering af bemeldte Hertugdom, og saaledes paa sin Side opholdt den allmindelige Freds Slutning, har dog det Kayserl. Ho udfundet Middel, at fornøye Høy-benævnte Printz, og at bringe ham derhen, at han for kort Tiid siden tilligemed hans Hr. Broder, den regierende Hertug har underskrevet og tegnet Cessionen af de Lotthringiske Lande til Frankerige, saa at der intet meere i den Henseende fattes, end at de Franske Tropper skal tage dem udi Possession, helst, da de udi samme forsamlede National-Folk ster befaling herpaa ere gangne fra hinanden, og Soldaterne enhver forføyet sig hiem til sit for at giøre de Frandske Plads, at indrykke i samme Hertugdom. Men det for omtalte udeblivende Cessions-Jnstrument paa de trende Staater Toscana Parma og Piacenza, som Hans Kayserlige Majestæt med stor føye begiærer af Kongen i Spanien og Jnfanten Don Carlos, er, tillige med Franske, Spanske og Sardiniske Tropper deres længe Nærværelse udi de Toscaniske og Maylandske Lande, den rette Anstøds=Steen, der forhaler Freden. Thi først at tale om de Spanskes Opførsel i denne vigtige Sag, saa seer enhver, at den Spanske Dronning og hendes Ministerium ikkuns lidet skiønne paa Hans Kayserl. Majestæts Eqvanimitæt og Kierlighed til Fred, han maae end give efter, saa meget han vil; ja det synes, som den Spanske Dronning har i Sinde aldrig at renuncere saa lidet som hendes ældste Søn Don Carlos paa de Arve Fyrstendømme Florentz, Parma og Placenza, hvorfore hun folevender, at Hans Kayserl. Majestæt først skal afstaae fra sin billige Prætension paa det Toftaniske og Parmesaniske Huuses Deres Allodial-Gods samt de Fyrstlige Meubler, hvilket dog Allerhøystbemeldte Hans Majestæt ingenlunde kand indgaae, eftersom denne Fordring er af stor Importance. Saaledes forhales Renuncations-Jnstrumentet paa samme Staater, og Jn For Augusti Maaned. Skanten Don Carlos vil derforuden, som Arving af de Mediceiske og Farnesiske Huuse, forbeholde sig alle particulaire Retigheder og Fordringer, hvilke disse høye Huuse kunde have elle giøre, det er at sige, have en lovlig Prætext, ved den ringste Le lighed fiendtligen at indfalde i samme Hertugdømme. Det er derfore ikke at forundre, og meget overeensstemmende med Dronningen udi Spanien hendes Staats-Maximes, naar man nu fornemmer, at 20000 Mænd af de beste Spanske Tropper udi Barcelona staae færdige, for at blive transporteret til Søe Havnen Livorno, og tiene til Armeens Bestyrkning under Hertugen af Montemar; Infanten Don Carlos har iligemaade efter en Coureers Ankomst fra Spanien, holdet et stort og sædvanligt Krigs-Raad, hvis Slutning var denne, at der blef udstædet befaling til det udi Nærværelsen sig befindende Cavallarie, udi største Hast at marchere til Toscana, og Jnfanteriet fik Ordre, at gaae til Skibs udi Gasta, og tage deres Kaa lige hen til Livorno. Af samme ere ogsaa allerede, i Følge af seeneste Efterretninger 2000 Mænd paa 8 Tartaner ombarqverede, og vel, maa skee, ankomne udi bemeldte Fri-Havn, og have føyet sig tilsammen med den Spanske Hoved-Armee. Hvorledes Sagerne vil udfalde, naar for bemeldte 20000 Mænd fra Barcelona arriverer til en mægtig Succurs, vil Tiden best lære, det mindste vil Spanierne efter all Anseende da stræbe efter, at delogere de Kayserlige fra de indehavende Parmesaniske og Piatenziske Staater. Thi man kand vel eftertænke af nærværende Conjuncturer, at den Spanske Regiering aldeeles ikke er tilfredt med, det den saa offt bemeldte Infant skal lade sig nøye (som dog billigt var med de tvende Sicilier, saasom den torde være sindet, at spille Mester udi heele Jtalien, og i sin Tiid ikke lade de Tydske der nogen fast Fod. Hvorfore det ogsaa er en u angenem Ton i de Spanskes Øren, naar den Kayserl. Generstudi Jtalien Hr. Greve af Khevenhuller efter Ordre fra sit hos Hoff paastaaer, at de i Følge af Freds-Præliminarierne skal marchere ud af de Toscaniske Lande, og indrømme samme al vi Ka Aar 186. Kayserlige, og eftersom Kongen i Sardinien hans Tropper staae endnu i den Maylandske Staat, og derfor samme Anfordring er gjort hos Høystbemeldte Hans Majestæt, saa er saa vel af ham som Hertugen af Montemar til Giensvar givet: At de ikke for vilde evacuere de Maylandske og Florentiniske Lande, indtil de vare blevne tilfreds stillede med deres Prætensioner. Endskiønt nu Hans Kayserlige Majestæt for kort Tiid siden har afstaaet til Kongen i Sardinien de tvende Provintzer Tortona og Novara, 4 Land-Gods i Districten af Pavia, og derforuden 5 Lehn Gods, iblant hvilke Langhe=Godset ogsaa er beregnet, hvoraf for bemeldte Hans Majestæt skal tage Lehnet hos Kayseren, og Abbeden Passerini har gjort Jndvaanerne udi disse Lehn Gods bekiendt, at de i Fremtiden skal erkiende Kongen i Sardinien som en Kayserlig Vasall, for deres Ober-Herre, og tage Lehnet af hannem, saa viser Erfarenheden dog, at han derved ikke er bleven fornøyet. Hvad for det sidste de Franske sig angaaer, saa meldes der vel, at de allerede have gjort en Begyndelse med, at indrømme Rigs-Fæstningerne Kehl og Philipsborg til de Kayserlige, og man har Forhaabning til, at den fuldkommen Afstaaelse med det første torde paafølge; men det er neppe de Franskes rette Alvor, at vige af samme. Thi man har sikker Underretning om, at den Franske Marschall, Comte i Bel-Isle har nyligen faaet Ordre fra sit høye Hoff, at forhal med dine Fæstningers Evacuation indtil nærmere befaling. Udi Jtalien have de, i Conformitæt af de derfra indløbne Efterretninger, i Sinde, ikke førend i tilkommende October Maaned at forlade det Maylandske, det er, at forblive Vinteren over, hvor de nu ere, thi de skal neppe og ikke uden stor Fare, Skade, Uleilighed og Forliis kunde passere de høye Savoyiske Fielde og dybe Dale i samme Maaned. Den Gang ogsaa den Kayserlige General og Greve af Khevenhuller, som vel formærker den slette Lyst de Franske have at marchere udaf det Cremonesiske og May landske Gebeet, gav at forstaae, det han vilde lade slaae Broer over Po-Floden, og indrykke i den Maylandske Staat, svarede den For Augustte Maaned Aar 1786. den Franske udi Jtalien commanderende Marschall og Dued Noailles, at han havde Ordre fra sin Konge, at løse Stykkernpaa de Tydske, og ellers at holde dem fra med Magt, naarsomhelst de skulde angribe Indgangene i Landet. De Franske staaer altsaa endnu udi Jtalien, og saa længe de ikke vil forlade samme, tilstæder Hans Kayserl. Majestæt heller ikke, at de Franske Tropper tager Possession for Kong Stanislaus af Hertugdom met Lotthringen. Men af hvilken Aarsag de endnu ingenlunde qvittere det Maylandske, kand man ikke til visse sige; dog er det troeværdigt nok, at den Franske Crone ved slig Staats Conduite søger til en Tiid at forhindre Freds-Præliminariernes udførelse, for dermed at holde Hans Kayserl. Majestæt fra Krigen med Tyrkerne. Kunde man indsee i de geheime Staats Cabinetter, saa torde, maae skee, endda andre Raisons der være skiulte, som bevæger det Franske Hoff og i sær den store Staats-Mand og Premier-Minister, Cardinalen af Fleury til saadan U-bevægelighed i at forlade de indehavende Lande, hvortil de dog efter Freds-Præliminarierne ere forbundne. Enhver maae derfore tilstaae, at Hans Kayserl. Majestæt ikke endnu er viis paa Freden, og har stor Aarsag til, paa nye at have ladet udstæde en merkelig befaling, det Land-Stænderne allerne af det Øvre-Hertugdom Østerrig skal endnu lade hverve 40000 Mænd, for dermed at sætte Jnfanteriet i en fuldkommen Stand, og eftersom samme Stænder udi den sidste Kriig ere blevne medtagne, saa har Allerhøystbemeldte Hans Majestæt Allernaadigst bevilget, at til deres Lindring 10000 Mænd skal trækkes udaf Garnisonerne, og deres Plads igien med duelige Jnvalides besættes. Staats=Himmelen er saaledes endnu med nogle forte Skyer bedækket, hvilke om de torde fordrives ved den nye Convention, som man har sluttet udi Wien med den der værde Franske Minister Hr. du Theil, og er bleven strax overskilHans Allerchristl. Majestæt udi Comptegne, staar til at forvente.