Berlingske Tidende, 1829-04-04
udenlandske Eftertetninger. London, den 24de Marts Det Brev, som har været den nærmeste Anledning til Hertugen af Wellingtons og Greven af Winchelsens Duel, var skrevet til H. N. Colleringe Esg., og løb som følger: "Min Herre i Jeg maa bede Dem om at have den Godhed at lade Committeen for Oprettelsen af Kongecollegiet (Kings college) i London, vide, at jeg har bestemt mig til at forlange mit Navn udslette af Listen paa Subscribenterne til denne Anstalt, og jeg maa ligeledes gjøre Brug af Deres Godhed for at lade den vid Grundene til den Handlemaade, som jeg har anseet for min Pligt at vælge. Paa den Tid da det saakaldte londonske Universitet skulde oprettes, beklagede jeg tilligemed mange flere, for hvem Moralitetens og Religionens Sag er hellig, at et Opdragelsesystem skulde gjøre sig gieldende, af hvilket al Lærdom i aabenbaret Religion og Christendommens Grundsandheder var udelukket. Denne Udelukkelse vedkjendte sig de, der stiftede det londonske Universitet, som et bestemt Formaal; og da en stor Mængde af Subscribenterne vare kjendte for at være Personer, den give enhver Art af Utroskab, den yttre sig hvorledes det end skulde være i dette desværre herpaa rige Land, deres redebonne i Understøttelse, saa maatte Religionens Venner med Grund formode, at denne Jnstitutions Hensigt var Udbredelsen af demoraliserende og revolutionaire Grundsætninger. Med hjertelig Glæde erfarede derfor mange af dem, der misbilligede det ovenfor berørte Opdragelsesystem, at et andet Jnstitut skulde oprettes, i hvilket en videnskabelig og litterair Underviisning skulde knyttes til theologiske Forelæsninger, grundede paa den engelske Kirkes urokkelige Grundsætninger og Doctriner. Jeg var een af dem, som først troede, at en saadan Plan kunde udføres, og da tjene til Modvægt mod det londonske Universitet. Jmidlertid vare mine Forhaabninger ikke sanqviniske, og bleve det endnu mindre, da jeg saae paa hvilke Vanskeligheder Planen, i sin Udførelse stødte, ja jeg tilstaaer at jeg begyndte at tvivle om Motivernes Reenhed, der havde bestemt nogle af dens første Ledere, da jeg saae, at den ædle Hertug i Spidsen for Regjeringen vilde benytte denne Leilighed for at spille en ny Rolle, og for at fremtræde som Religionens og Moralitetens offentlige Forsvarer. De sidste politiske Tildragelser have overbeviist mig om, at den hele Sag var anlagt paa (a blind) at føre det protestantiske strengt kirkelige (high church) Partie bag Lyset, for at den ædle Hertug, der kort Tid iforveien havde fattet den Beslutning at nedbryde Constitutionen af 16887, under Skin af Jver for den protestantiske Religion, saameget des sikkrere kunde udføre sin skjændige Hensigt: at undergrave vore Friheder, og at indføre Papisme i enhver Green af Statsbestyrelsen. Da jeg er overbeviist herom, kan jeg naturligviis ikke have Tillid til de Grundsætninger, der ville udgaae for et Jnstitut, der staaer under den nærværende Regjerings Auspicier; heller ikke kan jeg forandre min Mening, hvis man vilde indvende imod min Anskuelse, at Opdragelsesystemmet der for en stor Deel vil blive ledet af Geistligheden, naar jeg betænker, hvor mange Prælater og indflydelsesrige Mænd i denne Stand, der nyligen have fulgt Strømmen og ladet sig henrive til Affald fra og Fornægtelse af Skriftens Sandhed, og nu ere i Færd med at laane deres geistlige Characterers hele Vægt til Vantroens og Afgudsdyrkelsens legale Indførelse. Nødvendigheden byder mig at antage, at de Grundsætninger, som ville blive lærte i Kings collegge ere saadanne, der ville lede til Jndifferentisme mod al religiøs Tro; de kunne være ret skikkede til at forenes med Katholicismen, de kunne ogsaa fore til Socianianisme og Vantro, men at de ikke ville være ægte religiøse i Skriftens Aand og fast protestantiske, det forbyder mine Præmisser mig at antage.