JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
Blandede Efterretninger. J det norske Nationalblad klagedes nyligen over, at det skulde være nægtet nogle i Christiania fængslede Oplændinger, imod Caution, at drage hjem. Herimod erindrer Rigstidenden No. 16, at de efterhaanden til Regjeringen indkomne Ansøgninger om at sætte fire arresterede Personer i Frihed, ere, efter høieste Resolution afgivne til den Commission, der skal undersøge og dømme dem, der formeentligen ere strafskyldige i Handlinger, som staae i Forbindelse med Tumulten i September 1818, og at det paaligger Commissionen at behandle hiint Andragende paa lovlig Maade. - Anmelderen har allerede adskillige Gange med Fornøielse bemærket, hvorledes den norske Regjering med største Liberalitet optager og oplyser Klager, der fremsættes i Nationalbladet. Ved en saadan Liberalitet sættes den frimodige Skribent istand til at fremkomme med sin Anke, uden Frygt for at tages under Forhør eller actioneres. Selv om Anken ikke altid befindes grundet, er en saadan Offentlighed gavnlig og skikket til at forebygge mangen Misbrug. Accusatores multos esse in civitate, utile est, ut metucontineatur audacia, siger Cicero, fremdeles: Utilius est antem absolvi innocentem, quam nocentem causanon dicere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
Det nyligen af Sadelmagersvenden Louvelpaa Hertugen af Berry begaaede Snigmord minder om Ravaillac og Damiens. Alle Trendes Drabsmaade var omtrent eens, og kun Bevæggrundenne forskjellige. Den første handlede af politisk, de to sidste af religiøs Fanatisme. To Gange var Ravaillat draget til Paris, for at myrde Kongen, men begge Gange blev han forhindret i sit Foretagende. Omsider udførte han dog Gierningen den 14de Mai 1610, efterat han den hele Dag havde siddet og luret paa Kongen ved Jndgangen til Louvre. Da Henrik om Eftermiddagen kiørte til sin syge Ven, Hertugen, af Sully, fulgte Ravaillac efter Vognen indtil Gaden le Ferrouerie, hvor Kongen maatte holde, da Veien spærredes ved nogle andre Vogne. Denne Leilighed benyttede Morderen. Han steg op paa Vognhjulet, og gav Kongen to Stik, hvoraf det ene traf Hjertet. Han kunde reddet sig, men vilde ikke. Tvertimod holdt han den blodige Kniv triumpherende i Veiret. N. F. Damiens vovede den 6 Jan. 1756 at anfalde Ludvig den Femtende med et Knivstik, endog da Kongen, omgivet af sine Hoffolk, vilde stige ind i Vognen. Ved ingen Pinsel kunde man tvinge nogen af disse Mordere til at bekiende om de havde Medskyldige. Begge vare af Characteer yderst slette Mennesker. Ravailla havde været Munk, men var bleven udstødt af Ordenen og snart derefter anklaget for et begaaet Mord. Damiens havde tjent som Opvarter i Jesuitercollegiet i Paris. Jmidlertid var denne dog saa meget mere at undskylde end Ravaillat, som han ikke allene var forvirret i Hovedet, men endog to, tre Dage i Forveien havde taget Opium. Til Ære for Menneskeheden maa det dog bemærkes, at siden 1610, altsaa i 210 Aar, hidtil kun tre saadanne Snigmord mod europæiske Regenter ere foretagne, nemlig mod Henrik den Fjerde, Ludvig den Femtende (som dog ikke døde af Stikket) og Gustav den Tredie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
Kjøbenhavns Børs d. 29 Februari. Cours. Hamb. 2 M. 272, a vista 275. Amsterd. 2 M. - . London 2 M. - . Spec. 273. Specier solgtes til 16 Rbmk. 6 s. Oblig. 71 1/2. Norske Rigsbanksedler 18 1/2. Svenske Sedler 69 a 60 s. - Disconto 6 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
Nyeste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
Skilderie af Kjøbenhavn. Syttende Aargang. No. 19. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 4 Marti 1820.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
Hertugen af Berrys Mord.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
(Af et Brev fra en dansk Reisende i Paris, af 15de og 16de Februar.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
En uventet, for Frankrige høist følgerig Forbrydelse, har ikke blot gjort Ende paa alle Carnevals glæder i Paris, men sat den bourbonske Familie i den dybeste Sorg, og givet hele Frankrig nok for lang Tid at tale om. Denne Misgierning indtræffer netop i et Øieblik, da en vigtig politisk Krisis er sin Afgjørelse nær, og bliver derved i sine nærmeste Virkninger saameget vigtigere. Jeg iler med at fortælle Dig denne i alle sine Omstændigheder skrækkelige Begivenhed, som Du vel maaskee een Postdag for Du modtager dette Brev kan have hørt; men neppe med de nærmere Omstændigheder, som man i Danmark ikke tidligere end med denne Post kan have, med mindre der, som vel er at formode, ogsaa til Kjøbenhavn, som til de andre Hoffer, i Gaar er afsendt en Coureer. Hvad jeg her skriver, er det, man til i Dag med temmelig Paalidelighed kan vide. Hertugen af Berry havde i Søndagsaftes d. 13de været paa den franske Opera med Hertuginden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
Foruden et Par Operaer i een Act opførtes den Aften le Carneval de Venise. J sidste Act af denne Ballet vilde Hertuginden (som jeg endnu laae der forrige Onsdag) hjem; Hertugen af Berry følger hende og een af hendes Hofdamer, Mad. de Bethist, ud til Vognen, og efterat Damerne ere komne i Vognen, just i det man er i Færd med at lukke denne (det fortælles i een Avis, at Hertugen endnu raabte til hans Gemalinde, da hun var kommet i Vognen: Adien, Caroline, nous nous reverrons bienter), vender Hertugen sig om, for at gaae tilbage ind i Operahuset, da en Mand springer frem i en Haandevending, støder en Adjutant, der stod ved Vognen, tilside, griber Hertugen fat om den venstre Arm og støder ham over den høire Skulder en Dolk i denne Side, der træffer imellem det 7de og 8de Ribbeen, og gaaer over 5 Tommer ind i Siden. Dette skeete nogle Minuter efter II. Hertugen, udstødte et Skrig, og kunde ikke faae sagt mere end de Ord: je suis assassine, efter nogle Beretninger skal han ogsaa selv i Øieblikket have trukket Dolken ud, der blev siddende i hans Side 4 før hans Samling forlod ham, og han segnede i Armene paa en Adjutant og een af hans Tienere. Ved Skriget og Tumulten erfarede Hertuginden hvad der var skeet, og sprang strax udaf Vognen. J det hun vilde omfavne hendes Mand og forvisse sig om hans Tilstand, blev hun overøst med det af Saaret stærkt qvældende Blod, og faldt ved denne skrækkelige Scene i Afmagt. Hertugen bragte man op i et lille Værelse bag hans Loge, og hentede Vand og andre Midler, som vare ved Haanden, i det nærmeste Caffeehuus i Operahuset, medens man ilede efter Lægen. Der fortælles i en Avis, at man for at faae Luft i det lille Værelse, der fyldtes med Folk, maatte aabne Døren til Logen, og medens man paa et i Hast indrettet Leie søgte at standse Forblødningen, kunde man gjennem Døren see de Dansende paa Theatret og høre den jublende Musik - en frygtelig Scene, Nogle fortælle ogsaa, at Hertuginden skil være den, som her trak Dolken af hendes Mands Bryst, og at det var her, hvor hun blev ganske oversprøitet af hans Blod. Da Lægerne kom - der samledes i en Hast ikke mindre end 9 - fandt de strax Saaret saa farligt, at de erklærede, Hertugen ikke kunde bringes bort. Man har ham altsaa ind i et af Betjenternes Værelser, og lagde ham der paa Mandens Seng.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
Hvad Terminerne ved Skattebetalingen angaaer, da kunde man jo ved Salget af de leverede Naturalproducter, enten dette skeer ved privat Salg eller ved Auctioner imod tilbørlig Sikkerhed, ansætte saadanne Terminer, som kunde stemme til Finantsernes Tarv, og turde saaledes være langt sikkrere om at erholde det Accorderede til den bestemte Tid, end man kan være det ved den nuværende Jndretning, da Restancerne gjøre enhver Beregning umuelig. Vilde man herefter endnu omtale Finantsernes venteligen derved formindskede Jndtægter, da kan Forfatteren herpaa alene svare med det Spørgsmaal, om disse ei billigen og klogeligen burde være formindskede, hver Gang at de ikke staae i et rigtigt Forhold til den Udredendes Jndtægter, Videre at vise hvorledes dette Deficit i Statsballancen skulde dækkes, dertil tør den uindviede Forfatter ei formaste sig, og tør trygt overlade dette til de Sagkyndiges Viisdom. Nærmere at udvikle, hvorledes Magazinvæsenet skulde være organiseret, var ligeledes for tidligt. Saa vandre da ud i Verden, Tanker, som Kierlighed til mine Medborgere og Tillid til Landsfaderen og hans saakyndige Mænd bød mig skrive.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
Jndenlandske Efterretninger. Ved Placat af 16de Februari d. A. har det behaget Hs. Majest. Kongen allernaadigst at resolvere saaledes: "Den det asiatiske Compagnie under 21de Marts 1792 forundte og ved Vor allerhøieste Placat af 29de Januar 1817 forlængede Octroy ville Vi endvidere allernaadigst have forlænget paa eet Aar, fra 14de f. M. at regne." Det synes som hele Olympen nu efterhaanden vil hjemsøge vort Kjøbenhavn. J Sommer saae vi her Minerva, ikke den bekiendte Visdoms og Krigsgudinde, der tillige er Gudinde for Væve og Strikkekonsten, som man ikke bryder sig synderlig om i Axelstad, ikke den bestandige Moder dræbte det fordærvelige ildspyende Uhyre Agis, men en tydsk lovlig ægteviet Minerva, der i Dyrehaugen ved sine Guldlokker løftede en Hest, paa sin svanehvide Barm lod sætte en Ambolt og smedde gloende Jern, og paa sin Mave bar, foruden sinegen kjere Ægtemand, tre dygtige fiirskaarne Karle.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
Endelig er nu ogsaa Herkules, ikke den græske, der i sin Tid hialp Jupiter i Krigen med Giganterne, men den nordiske, der bærer en Bielke paa Tænderne, danser Æggedans, snakker som Bugtaler, kommet hertil, og viser sine herkuliske Konster paa Hoftheateret. Selv Achilles, Agamemon og flere Heroer agte paa Cothurnen i Aften at lade sig see i en tydsk Opera paa Skuepladsen. Med Rette kan man her sige som Holbergs Ulysses: "Om nogen tydsk Commedie Her i Brolæggerstræde. Man bedre mig kan lade see, Vil jeg Johannes hedde." Afdøde Landinspecteur Ellungs Efterladenskaber her i Staden, bestaaende af physiske, electriske og optiske Sager, samt en Mineralsamling i dertil indrettede Skabe med Skuffer, vil blive solgt ved Auction Mandagen den 13 Martii hos Herr Capitain Hornbech i Vimmelskaftet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
Odense, d. 28 Febr. Jgaaraftes saaes en Jldebrand i Sydost fra Odense, som skrækkede Adskillige ved Vægternes Piben. Det var et Eneboer Huus, Rorstæd kaldet, som hørte til Landsbyen Nederholluf. Huset er aldeles afbrændt, men Qvæget og Huusgeraadet reddet. Jlden formodes paasat, da den begyndte i Porten. - Af sidste Agepost fra Corsøer til Nyborg fattes endnu een Jisbaad, som man ikke veed hvor den er afbleven. Hamborgs Brevpost ankom ikke her til Odense, førend henimod Kl. 6 iaftes. (Jversens Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
Odense, d. 29 Febr. Da efter den gamle Bonde Practica, St. Peder i Tirsdags kastede den varme Steen i Vandet, og Matthies i Fredags endnu fandt Jis nok at bryde, saa skulle man have haabet, at Vinteren var forbi for dennegang; men samme Aften sprang Vinden til Nordost, og Thermometret viste om Morgenen 7 Graders Frost, ligesaa den følgende Morgen. Men Søndagsaften gik Vinden igjen sydlig og bragte Tøe. Det kommer da nu, efter samme gamle Practie, kun an paa hvorledes Giertrud den 17de og Bendte den 21de Marts opføre sig, for at bestemme Foraarets Behagelighed eller Ubehagelighed. (S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
Odense. Paa enkelte Steder i Lunde og Qværndrup Sogne er udbrudt Skab imellem nogle Heste. De kraftigste Foranstaltninger ere føiede baade fra Øvrighedens og Dyrlægens Side, saa at Man haaber dette Onde snart standset.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
(Hempels Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
Aalborg, den 26de Februar. Efterat Vinden, var gaaen om til Nordvest, begyndte igaar en ny Vinterperiode med Storm og Sneefog og en ret haard Frost. Jdag fryser det, ved stille Veir, saa stærkt, at der er tyk Jis paa Vinduerne, og at Sneen skriger ved Fødderne. Fjord-Jsen, som paa sine Steder var paa Veie at bryde op, vil vel nu vinde nye Kræfter og forsinke Sildefiskeriet, som, efter Beretning, allerede var begyndt ved Hals, og det med temmelig Held. J det mindste har her nylig været tre Vogne, læssede med ferske Sild fra Mou-Kanten.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
De historiske Artikler til Oplysning af Dagens Begivenheder, som af og til leveres i Skilderiet, have nu fundet en saa skarp og grant seende Revisor, at Udgiveren, til Literaturens Tarv, vilde ønske mangt for Evigheden bestemt Værk kun en halv saa opmærksom Critiker. Denne Revisor veed saa ganske paa en Prik, hvilket Aar og hvilken Dag en Regent, Prinds eller Hertug er født, formælet eller død, at Udgiveren, endnu førend han selv faaer Tid til at rette en i den Henseende indløben Tryk, Skrive eller Hukommelsesfeil, seer den med meget Omsvøb rettet i Bladet Dagen, hvis Læsere Rettelser af Skilderiets virkelige eller formeentlige Feil dog neppe kunne være nogen interessant Læsning. Dersom det virkeligen er blot den historiske Rigtighed, som ligger den nævnte Berigtiger paa Hjerte, hvorfor sender han da ikke sine Berigtigelser til det Blad, hvis Feil de skulle berigtige, Læse da alle Skilderiets Læsere Dagen, Atter i No. 54 af sidstnævnte Blad findes den Berigtigelse: at den afdøde Kong Georg den Tredies Prindser have Arvinger. Allerede for sex Dage siden var Udgiveren tildeels bleven oplyst om denne vigtige Sandhed. Men den i den europæiske Genealogie saa bevandrede Berigtiger burde dog have vidst, at i "den genealogiske Fortegnelse foran i den Kongel. Danske Hof= og Stats-Calender for 1819 ikke en eneste af disse Arvinger findes anført under Storbritanien. Heller ikke findes nogen nævnt i the Royal Repository for 1818. En Udeladelse i to saa officielle Bøger som disse kan da vel ikke være en saa utilgivelig Feil i et Tidsblad. - At Damiens Mordanfald (hvoraf Kongen ikke døde) skete 1757 ikke 1756, er en i sig selv saa ubetydelig Vildfarelse, at jeg vilde ønske Berigtigeren, til Lykke, om der i hans historiske Værker ei fandtes større Feil. Da jeg desuden bestemt veed, at der efter de historiske, blot paa Nyhedens Jnteresse beregnede, smaa Noticer af den Natur i Skilderiet, hverken examineres ved noget Universitet eller forfattes grundlærde genealogiske Fortegnelser, saa kunne saadanne og lignende Feil, der ved Sammenligning ere let at undgaae endog for et langt mindre chronologiskegenealogisk Talent end Hr. Berigtigeren, ved at undslippe min Opmærksomhed, neppe stifte stor Skade.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
Hvad de forsøgte Snigmord paa europæiske Regenter angaaer, da har Berigtigeren nok overilet sig her. Mendelsohn siger i Fortalen til eet af sine Værker: "Lessing vil aldrig være død formig, men altid min Aand nærværende, og jeg vil ved hver Linie, jeg i philosophiske Sager nedskriver, endnu spørge mig selv, vilde Lessing billige dette? Som denne Philosoph bar sig ad med store philosophiske, bærer jeg i denne Tid mig ad med smaa historiske Sager. Hver Gang jeg nedskriver et Fødsels-, Formælings eller Dødsaar, spørger jeg altid mig selv. Vil Din ubekiendte Berigtiger i Dagen vel billige det, Ogsaa da jeg skrev den paaankede Artikel Pag. 288 af sidste Numer svævede min Recensent i Dagen som en Engel med det flammende Sværd for mig. Jeg har sagt, at siden 1610 hidtil kun tre saadanne Snigmord, vel at mærke, som paa Henrik den Fjerde, Ludvig den Femtende og Gustav den Tredie, ere foretagne mod europæiske Regenter, og det siger jeg endnu. Men min Berigtiger fortæller Dagens Læsere, at det synes, at jeg ikke har hørt om Mordforsøgene paa Joseph af Portugal, Georg den Tredie &c. At jeg har hørt, i det mindste noget derom, det burde især min Berigtiger vide, der først for to Uger siden berigtigede endog Trykkeilene i Artikelen om Georg den Tredie i Skilderiet No. 13, hvor endog tre Forsøg paa denne Monarks Liv udtrykkeligen nævnes. Af saadanne Dolke Anfald, som de i Skilderiet anførte, hvoraf de to havde Døden umiddelbart til følge og det tredie vel ikke kostede Ludvig Livet, men dog foraarsagede et Saar, ere i de sidste 210 Aar virkeligen kun begaaet tre. De andre vare deels forsøgte af afsindige Mennesker, deels foretagne med langt mindre Overlæg, ved Skud, hvilket nok var den vigtigste Aarsag til at de mislykkedes. Det af Berigtigeren paaberaabte Forsøg med Helvedsmaskinen hører ikke herhid, da den rette Hensigt deraf endnu stedse er ubekiendt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
Jøvrigt skal enhver sanddru og velmeent Berigtigelse være Udgiveren kjerkommen, og aldrig nægtes Plads i hans Blad. Men enhver skjønsom og retfærdig Læser vil indsee, at især historiske Noticer, naar de ved deres Nyhed, som her er det Vigtigste, skulle interessere, ikke levne Tid til lang Overveielse eller critisk Raadførsel med alle Kilder. De ere Øieblikkets Støbninger, der ikke, som Konstværker, kunne ængsteligen tilhugges med Critikens Meissel eller poleres med Smagens Glat hovl. Hvad der skal komme frisk og varmt fra Tidsbegivenhedernes store Bagerovn, maa ikke mønstres med Briller paa Næsen af Literaturens Oldermænd som et Mester= eller Svendestykke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
(Jndsendt.)¬ J Anledning af Spørgsmaalet i Skilderiet No. 14 bekjendtgjøres: At Jsaac Hartvig, ved Holmens Canal 262, første Sahl, modtager en Deel af Anviisningerne paa Renter af det Kongelige Laan i Hamborg, som nu forfalde, imod 1/2 pCt. Provision af 100 Mk. Bco., naar man melder sig hos ham inden 14 Dage fra Dato. Kjøbenhavn, d. 3die Marts 1820.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
Kjøbenhavns Børs d. 3 Marti. Cours. Hamb. 2 M. 269, a vista 272. Amsterd. 2 M. - . London 2 M. - . Spec. 269. Specier solgtes til 16 Rbmk. 3 s. a 16 Rbmk. 2 s. (J Dag, den 4de, 16 Rbmk. 1 s.) Oblig, 71. Norske Rigsbanksedler 19 1/2. Svenske Sedler 61 a 62 s. - Disconto 6 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-04
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-07
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Syttende Aargang. No. 20. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 7 Marti 1820. Om Overtro.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-07
At den Tungstudsmand beløi sin Tidsalder, der foregav, hvorlunde Overtroen herskede endnu med samme Vælde, som fordom, kan ikke nægtes; men at den Letsindige, der, lidt vel nøisom, var tryg sin Formening om, at nu var Overtroen, lig en Dug, aldeles forsvunden for Oplysningens *) Sol at han havde Feber og trængte til Lægedom, det synes ligesaa upaatvileligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-07
Som det da kan til sin Tid vorde lidet opbyggeligt nok, at kaste Øiet hen paa adskillige Grene af den Overtro, hvoraf vi, sagt i al Oprigtighed, have en knuget, skuddet og overflødig Maade tilbage, vi Smaae og vi Store, vi Fornemme og vi Ringe, vi Lærde og vi Lægfolk, "Hver af os sin Deel deraf saa kan det dog ogsaa nu glæde, endog blot flygtigst, at see tilbage paa svundne og i dette Stykke værre Tider. *) En Udvikling af, hvi man er saa redebon til at blande sammen de dog vidt adskilte Begreber, Ordene Oplyselse og Oplysning indeholde, kunde saa meget mindre være af veien, som den dog venteligst vilde, forfattet med kyndig og en ei for Afguder frygtsom Haand, lede til at indsee, at der er langt frem, inden vi kunne bramme af den sidste Saaledes fryder det at mindes, hvorledes der gaves Dage, hine, i hvilke næsten alle Lærde hængte i de meest frugtesløse Undersøgelser og meest unyttige Besvarelser af de usleste og tantagtigste Opgaver *). Da var Sandhed Philosopherne ligesaa ligegyldig, som skjult og ubekiendt. J Aristotelesses, ved Araber, paa anden Haand, eller af det Syriske oversatte Skrifter, dem man paa den ene Side udtydede mod al sund Sands, og paa den anden ligefuldt hyldede som rene Troesartikler, i dem haabede Enhver for sig at opdage noget Vibunderligt, eller deri at komme efter alle Stiernetyderiets, Lægekunstens, Chemiens og Mathematikens Hemmeligheder. Til fornøden Bestyrkelse i den altid, følgeligen nu medisær,), uundværlige Tro paa, at Godt gaaer ud af Ondt, Viisdom reiser sig forherliget paa styrtet Galskabs Ruiner, ville imidlertid ogsaa vi ikke utaknemmelige glemme: at i disse svundne *) Dage, en stor *) F. Ex. Naar Svinet føres, bundet ved et Toug, ind til Byen, for der at sælges, holdes det da af Touget, hvorved det føres, eller af Manden, der fører det i Touget, **) De være svundne og komme aldrig meer igjen Desaarsag mindes de Enkelte, hvis Stemme af og til hæver sig med den Paastand, at Ungdommen bør ei i Læreaarene sysselsættes med Andet, end hvad de i meest indkneben Forstand kalde almeennyttige, Ting, Deel af Tidsrummet imellem Korstogen og Constantinopels Erobring, 1096 til 1453, kjæmpedes Kampen hiin store, hiin, som Menneskehedens evige Fiender tabte, Uvidenheden, Fordommene og Overtroen, hiin, som Menneskehedens epige Venner vunde, Fornuften og Lyset, hiin, hvorunder og hvorved alle de Kunster og Videnskaber opstode, alle de Færdigheder og Kundskaber udfoldedes, i hvis Ly vore Fædre nøde, vi nyde, og vore Efterkommere skulle indtil Dagens Ende fremdeles nyde Held og Tilfredshed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-07
Erindringer ved Hr. Pastor Grundtvigs Oversættelse af Saxo Gramaticus. Man lægge det ikke ud til Misundelse, om den, som, under flere end tredive Aars Arbeide i Fædrenelandets Historie, har havt saa megen Anledning til at gjøre sig bekiendt med Saxo Gramaticus, som derfor, i en egen Afhandling over denne Historieskriver, tillod sig for elleve Aar siden, at vække Publicums Opmærksomhed paa Trangen til en ny Udgave af den latinske Original, og til en forbedret dansk Oversættelse, nu vil søge igjen at vække Opmærksomhed paa den Oversættelse, der skal afhielpe hiin Trang. At denne Oversættelse allene skulle være bestemt for læg Mand, som en Almuesbog, kan jeg ikke troe, i hvormeget end Oversættelsens Sprog og Udtryk tale herfor, tvivler og meget paa den nogensinde vil blive det. Bogen er dertil baade for stor og for kostbar. Thi uagtet Oversætteren, har nydt den Lykke, at faae en ualmindelig Understøttelse, saa koster jo dog ethvert af de to udkomne Hæfter femten Rigsbankmark, der for en Almuesbog er en meget for høi Priis. Troede derfor Oversætteren, at hans danske Saxo endelig skulle være en menig Mands Læsebog, saa burde han gandske have opgivet sin Oversættelse af Snorre Sturlesen, hvis Historie desuden er om et os nu fremmed Land. Vist nok har Snorre mange danske læseværdige Begivenheder, men dem har saa mangen fremmed Historie og Krønike. Vor Almue skulle saaledes vist høiligen more sig ved paa dansk at kunne læse Lupi sermo ad Anglos. Thi den kunne heraf see hvilke dovne Folk de Engelske engang have været, og hvor derimod virksomme, aarvaagne, tappre og snilde vi Danske til samme Tid vare. Eginhards Annaler, Nithardus og flere Bøger om Nordmannernes Bedrivter i Frankrig, ville vist og af vor Almue læses med Jnteresse, da dog Hovedfolket i disse Normanner var det danske, som, opbragt over Keiser Carl den Stores Anfald paa Danmark søgte at hævne sig ved disse saa berømte Tog til Frankrig. Naar saaledes var opgiven den nye Oversættelse af Snorre, som desuden godt lader sig læse i Clausens Oversættelse, saa kunne Saxo i den nye af Patrioter understøttede Oversættelse været solgt for en saa lav Priis som Bøger, man har bestemt for menig Mand, altid bør sælges, naar man vil vente, at de kjøbes og læses efter Bestemmelsen. Dog, jeg kan ikke troe, at denne nye Oversættelse af Saxo allene skulle være beregnet paa Almuemanden, hvorved da ikke heller den Trang til en forbedret Oversættelse, jeg har gjort opmærksom paa, saa gandske afhielpes. Ogsaa formenes, at en saadan Oversættelse burde være og kunne blive lige læselig for Almuesmanden og for den mere Dannede. Men for hvem saa end Oversættelsen bestemmes, saa skylder Oversætteren ikke at give mere eller mindre eller andet end Originalen indeholder, at give saavidt muligt Originalens Skjønheder, og for al Ting ikke bruge Ord, Udtryk og Talemaader, der gandske kontrastere mod den sublimis, splendida og magnifica dictio, som ligefra Rasmus Rotterdam alle baade uden og indenlandske Lærde beundre hos den latinske Saxo.