JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-27
Den fattige Pige, som i Fjor tjente i mit Hollænderie, Hun eier jo hverken det Ene eller det Andet. Den brune Nød har den hvide Kjerne, naadige Frue." Og hende vil Du tage til Ægte, og blive fattig, ussel og ulykkelig "Den græd ikke for Guld, som aldrig Guld aatte. Og for hende vil Du give Din hele timelige Lykke hen, Hende vil Du give Fortrinet for den smukke Kirsten og en herlig Gaard, Den kom nødig i Arm, som ei var i Barm, høje Frue; jeg holder nok af Kirsten, men elske kan jeg kun min Ane. Dumme Dreng, raabte Gyldenstjerne vil Du, som Hønen bytte Diamanten bort for et Bygkorn, Vil Du sparke Lykken fra Dig, i det Øjeblik den rækker Dig Haanden, Betænk, saadant et Tilbud gjøres Dig ikke hver Dag. Viid, at hvis Du ikke modtager det, saa venter Dig intet uden Skjændsel og Usselhed hjemme Du kan blive til en velhavende Gaardmand paa Knudstrup, og Du foretrækker at vinde en vorned, foragtet Træl paa Falster, Et Jomfruhaar drager stærkere end et Ankertoug, naadigste Herre. Med Vand udsluker man en stor Jld, men Kierlighed kan ingen Mand dæmpe. Slags Haanlatter, om Kjerlighed. "Kierlighed, udbrød Gyldenstjerne med et kan en Træl ogsaa tale "Det er det eneste, der bliver ham tilovers, naar Jorddrotten har skilt ham ved Huus, Hjem, Frihed og Frender, svarede Rasmus. "Du vover at trodse, Forvorpne?" raabte Gyldenstjerne med truende Røst. Ingen Haardhed! raabte Fru Beate, kjere Gyldenstjerne. Rasmus har for megen Forstand, til at han ei skulde indsee, hvad der er til hans eget Bedste. Det kan ikke være andet end Skrømt af ham. Han veed alt for godt, at gjøre Forskjel mellem den skaanske og den stavn bundne lollandske Bondes Vilkaar. Jkke sandt Rasmus. "Det veed han, høibyrdige Frue, og det har han længe vidst; men langt heller vil han vedblive at være Træl, end svige sit Løfte og bedrage sin Fæstemø. Vel er jeg kun en ringe Bondekarl, men under denne Hvergarns Kofte slaaer et ærligt og oprigtigt Hjerte. Nu tog Fru Beate, frysende af Harme, til Gjenmæle, saa gift Dig med Din Ane, og bliv en ussel Træl Din hele Levetid. Gak fra mine Øine, utaknemmelige, forblindede Taabe, Du er min Naade og Beskyttelse uværdig. Overgiv ham til Ridefogden, Gyldenstjerne. Endnu inden Aften skal han i Lænker føres tilbage til sin Hjemstavn. J det sorte Hul vil han nok lære at udsvede sin Kierlighed." Gyldenstjerne aabnede Døren, og Ridefogden, en høi, svær, barsk Karl, i grøn Kjole, traadte ind med Jernbøiler i Haanden. Kastende et vildt Blik paa den arme Rasmus, der stod bleg og modfalden, paalagde han disse den Ulykkelige, og førte ham derpaa bort.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-27
Kong Frederik var nyligen ankommen til Helsingøer, for at tage den Plads i Øiesyn, hvorhan vilde lægge Grunden til Cronborg. Allerede længe var han tilsinds at sætte der et mægtigt Bolværk mod Fienders Overfald. En nyligen indtruffen Fornærmelse mod hans Krones Værdighed havde modnet det længe hos ham nærede Forsæt til Beslutning. Nogle fra Polen kommende franske Gesandter vilde, uden at stryge for Krogen, trænge igjennem Sundet. Man fyrede paa dem, de maatte give sig til Fanger, og siden takke det, Venskab, der netop herskede mellem Danmark og Frankrig, for at de slap med at gjøre Afbigt. Men, for at forebygge lignende Tvistighed i Fremtiden og hævde sin Kongelig Anseelse, bød Kongen, at Skandsen Krogen, der laae paa den sandede Strandbred, skulde forandre til en Fæstning, der kunde indgyde hele EuroAgtelse. Han lod sig ved ingen Indvending, bevæge til at forandre sine Tanker, thi han indsaae alt for vel, at hans Rige var nu i denne Stund i en saa blomstrende Forfatning, at et saadant Kæmpeværk maatte udføres nu eller aldrig. Allerede i to Timer havde Kongen vandre omkring, ledsaget af sin gamle lærde Statholder, Henrik Rantzau, sine Cantslere Johan Friis og Niels Kaas og nogle andre af hans Mænd, blandt hvilke ogsaa Tyge Brahe var, paa hvis Raad selv i saadanne Tilfælde Kongen satte stor Priis.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-27
Næste Dags Morgen indfandt Henrik Gyldenstjerne og Skeel sig, som Sendinger fra den Bilde-Braheske Slægt, hos Kong Frederik, for i deres eget og deres Paarørendes Navn, at foredrage Kongen, hvad Tyge havde i Sinde, og udbede sig Kongelig Beskyttelse mod en saadan uhørt Krænkelse af deres og den hele Adels Ære. Kongen sad ved et Skrivebord med Planerne til Cron borgs Fæstningsværker for sig. Ved Siden af ham saaes hans tro Hund Wildbrad, paa hvis Guldhalsbaand stode Bogstaverne T. J. W. B., der betegnede de Ord, tren ist Wildbrad, som var Kongens Valgsprog, og hvormed han vilde udtrykke, at sand, uegennyttig Troskab mere maa søges hos Dyret end hos Mennesket: en Sandhed, som uden Tvivl mange sørgelige Erfaringer havde lært ham at hylde. Wildbrad laae med udstrakte Forlabber, som en Løve, ved Frederiks Fødder, og havde sine forrige Øine uafladeligen henvendte paa sin Herre, fra hvis Side han sjeldent veg, og til hvis Bevogtning han ganske syntes at have bestemt sig. Han spidsede Øren og loggrede med Halen, da han saae Gyldenstjerne og Skeel træde ind i Værelset, ret som om han vilde spørge Kongen, om han behøvede hans Hielp mod de to Fremmede. Kongen klappede ham, og det var ham allerede et Vink, at de Jndtrædende kom som Venner af Huset. Tyges Svogere indledte deres Klage over ham med al den Forsigtighed, som de ansaae for nødvendig at iagttage her, hvor det gjeldte om, at føre Anke over en Mand, hvis Kundskab og Hjertelav Kongen agtede lige høit. Da de vare færdige med deres Andragende, sagde Frederik; "Som Adelsmænd kan J have Ret i Alt, hvad J fremføre her, mine tro Mænd, Jeg holder selv ei af ulige Ægteskaber; de lede sjeldent til sand, huslig Lykke. I Ægteskabslegen lege kun lige Børn bedst, og det er aldrig godt, naar Manden, skal nedlade sig til Qvinden. Men med Tyge er det en anden Sag. Han lever mere for Himlen end for Jorden, og bryder sig kun lidt om de Skikke og Forhold, som hans Jevnlinge ansee forsaa uforkrænkelige. Jeg er ei meget for at blande mig i dette Anliggende, thi man skal ei stinge Haand mellem Bark og Træ. Men jeg agter Eders Slægt for høit, til at jeg ikke skulde prøve Alt hvad der staaer i min Magt, for om mueligt at formaae Tyge til at afstaae fra sit Forsæt. Jeg skal lade ham kalde. J Morgen skal J erfare hans Svar. Gyldenstjerne og Skeel takkede Kongen for hans Naade og forføyede sig bort.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-27
Jndenlandske Efterretninger. Den under 3 d. M. udkomne kongl. Forordn. om Stempelpapirsbrug i Danmark er naturligviis, da den angaaer saa Manges vigtigste Jnteresser, Gjenstand for almindelig Omtale. Mange Dokumenter, der forhen vare fritagne forStempelpapirs Brug, ere nu inddragne under samme, saasom Vexler, Connossementer, Certe partier, og fl. Ved mange af Forordningens Bestemmelser ere Tvivl og Dunkelheder, som forhen fandt Sted ved denne Afgift, hævede. Forordningen koster 3 Mk. 10 Rbs. i den Schultziske Boglade, en Priis, som et af vore Kjøbenhavnske Blade sætter i Ligning, i Hensyn paa Dyrhed, med Almanakkens. Det troer, den burde kunne sælges for 16 Skill. Den vilde da vist ogsaa faae mange hundrede Kjøbere, som nu laane sig frem, eller gjøre Udskrifter. Rentekammer-Fuldmægtig Hr. Unsgaard har belovet et alfabetisk Register over Forordningens Bestemmelser, til bedre Oversigt og Forstaaelse af den. Stempelpapiirs Afgiften blev først paabuden hos os 1657. Jndtil 1804 var intet Stykke stemplet Papir høiere end til 100 Rd. Efter Fr. af 25 Mai 1804 gaaer Tarifen til 2500 Rd. iberegnet den 1809 paabudne Forhøielse. Ved den nu udkomne Forordn. ere mange Nedsættelser skeete; derimod, som anført, adskillige ny Dokumenter, der forhen vare fri, inddragne til Afgift.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-27
Vexlers Stempling kan ikke andet end besvære Handelstanden, men vist nok har Handelskyndiges Betænkning været indhentet, efter den danske Lovgivnings stedse fulgte Principer ved vigtige Lovstykkers Udarbeidelse, og vist nok er af vor for alle Klassers Tarv saa omhyggelige Regjering Anstalter føiede til de Lettelser, der kunne ydes ved Papirets Erholdelse etc. Trykte Vexel blanketter høre til Handels-Husenes hidtil brugte Midler til snare og sikkre Expeditioner. Stempelpapirs Afgiften 1806 beløb sig, efter et Middeltal af ti Aars Jndtægter fra 1787. til 1796, til 198271 Rd. d. Cour aarligen. J Aaret 1805, altsaa 1ste Aar efter Forordn. af 25 Mai 1804, til 312816 Rd.; for 1806 kun til 72269 Rd. (efter Voigt.) Regner man til den sidste Sum 50 pr. Cent, hvormed Afgiften 1809. blev forhøiet, udkommer et Beløb af 408405 Rd. som man kan antage, at den har i det mindste aarligen udgjort for Danmark. De mange Lettelser, den ny Forordning yder, synes at lede tilden Slutning, at de til sammes Dækkelse gjorte ny Paalæg skun dertil ville være tilstrækkelige, som ogsaa i Forordningens Jndledning er antydet, men næppe give nogen Forøgelse i StatsIndtægterne, hvilket Tiden vil lære.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-27
Blandede Efterretninger. J Scheernæs gives befæstningsværker af saadan Styrke, at det vorder en uindtagelig Fæst 78. De vidtløftige Arbeider, der ved dette Sted have været under Udførelse, nærme sig snart: res Fuldendelse, om ikke i dette, saa i Begyndelaf næste Aar. Der er tre nye Dokker udførte ter de bedste Regler, og indrettede for Skibe første Classe. J en af disse har for nylig var indsat, for at eftersees, en Tredækker, Prince Ar gent, maaskee det største Skib i Verden. Ved dingen, som er under Arbeide, er efter en stor Skala; i Forbindelse med denne ere der tre Bassiner, der mageligen kunne rumme 24 af de største Skibe, og desuden to andre Bassiner for mindre Skibe, som Fregatter, Slupper, Korvetter off. der ligger i Midway, imellem Chatam og Schernæs 35 Linieskibe, 25 Fregatter, 15 Sloops af war, til hvilke er kommet det nyelig af Stak løbne Skib Georg IV paa 120 Kanoner, det smukeste Skib i den engelske Marine. (Af Archfor Søvæsenet.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-27
Ligeledes Pag. 61 anføres: "Jesus lader sig fortælle, at der var en Legion Diævle tilstede. Naar nu dette kun var en Rasendes Indbildning, *) Hr. Wis, ikke Christus's Yndlingsord og faste Thema. **) Med andre Ord: Oplysning og bevidst Moralitet hører Fanden til.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-27
Morning Herald udvikler i de skarpeste Udtryk, hvor stor Skam det er for England, at Thems-Tunnelen maa blive ufuldendt formedelst en Mangel af ikkun 100,000 Pd. Sterling. Trykt i L. J. Jacobsens Bogtrykkerie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-30
Ved Landstingsdom blev siden Rasmus frikiendt og ved kongelig Understøttelse sat istand til at holde Bryllup med sin Ane. Navnet Jensen, som han egentligen har efter sin forrige Forvalter og Plager, ombyttede han med Hansen, og Kongen tillod ham, at nedsætte sig som Selveier paa Knudstrup, hvor han var almindeligen agtet under Navn af den jydske Hans. Her fødte hans Hustru ham i Aaret 1575 en Datter, der, som Adskillige, skjøndt uden bestemt Vished, troe, er den Lifve Hans Datter, som siden tjente Tygge som Huusholderske, og hvis Billed, malet af den hollandske Mester T. van der Hult, da denne i Slutningen af det syttende Aarhundrede opholdt sig i Kjøbenhavn, endnu sees i det Kongelige Billedgallerie paa Christiansborg, giver os en beskuelig Forestilling om de jevnere Stænders Klædedragt i de Dage. Hun bærer en sort Fløiels Hue over den glatte Natkappe, et Lærredstørklæde over den sorte Dragt, og holder i den høire Haand et Knippe Nøgler. Hun naaede en Alder af nogle og halvfemsindstyve Aar, og var den sidste, der kunde fortælle om Tyges huslige Liv i Danmark, hvorover der hviler et temmelig mørkt Slør.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-30
Endnu førend Kong Frederiks Afreise fra Helsingborg modtog Tyge Kongens Samtykke til sit Giftermaal med Christine Barbara. Henrykt og ude af sig selv af Glæde ilede han nu tilbagetil Knudstrup, hvor han ufortøvet føiede Anstalter til Brylluppet. Vielsen skeete i al Stilhed i Sognekirken i Malmøe, hvor Brudeparret, ledsaget af Jørgen Knudson og hans Hustrue med deres Nærmeste og adskillige Venner og Veninder, vare tagne hen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-30
Jørgen Knudson vilde, at hans næstyngste Datters Bryllup skulde holdes uden Hensyn til at hun giftedes med en adelig Herre, paa samme Viis, som hans to ældre Døttres, og Tyge havde intet derimod. Alle gamle Vedtægter bleve derfor nøje iagttagne. Otte Dage førend Brylluppet red en pyntelig klædt Bondekarl paa en Graa skimmel med Blomster indflettede i Manken omkring i Egnen og indbød Frender og Venner til Festen. Efter gammel Stik sagde han ved Indtrædelsen i de Indbudnes Huus: jeg skal hilse fra Fæstemanden Hr. Tyge Brahe Ottesøn og hans Kjæreste Christine Barbara, om J vil være saa god, at møde paa Mandag i Bryllupsgaarden hos Jørgen Knudson paa Knudstrup, for at høre paa deres Vielse og offre med dem, og tage tilTakke med tre til fire Retter Mad, godt Øl og Mjød, Spil og Musik, Dands, Trampen og Stampen, samt alle smukke Piger og Karle, saa mange som her i Gaarden ere." Den berammede Dag kom, og Alt var Fryd og Gammen i Jørgen, Knudsons Gaard. 2 indtrædende Gjæster bleve modtagne med Glædes skud. Deres Tal var anseeligt, og efter Bordet blev der dandset. Bruden var iført et sort Skjørt og Trøie med hvidt Forklæde, og har en Krands paa Hovedet. Brudgommen var ligeledes klædt i sort og bar en Fløiels Kasket bebræmmet med Guld og prydet med hvide Fjer paa Hovedet. Det gik lystig til med Mad og Drikke; thi Jørgen Knudson pleiede aldrig at spare ved saadanne Leiligheder. Gildet endtes til alle Gjæsternes Tilfredshed, men at man blandt disse ikke saae nogen af Brudgommens Frender og Frenker, er let at skjønne. Tyge levede i det lykkeligste Ægteskab med sin Christine. Hun bestyrede hans Huus med den sjeldneste Omhyggelighed, opdrog hans Børn til Dyd og Fromhed; og viste en Belevenhed i sin Omgang og Adfærd, at han endog kunde modtage Konger og Fyrster, som Gjæster i sit Huus. Men hans Slægt blev, saa længe han og hans Hustru levede, uforsonlig. Endog efter hans Død (1601) vilde hans Moder, som da var sex og halvfjerdesindstyve Aar gammel, saavel som hans ligeledes alderstegne Brødre og Søstre, aldeles ikke ikke besvare de Breve, som hans efterladte Børn to Gange efter hinanden tilskreve dem fra Prag, og hvori de paa en rørende Maade skildrede dem deres og deres Moders uheldige Stilling. Først henved tredive Aar efter hans Hedengang, da hans Livsarvinger ei kunde faae de Penge, som de havde tilgode hos Keiser Rudolf for de astro Den første Avis Bornholm har havt udgik d. 2 Aug. redigeret og trykt af C. C. Tryde, som har kongel. Privilegium. Den udgaaer hver Onsdag og Løverdag et halvt Ark i Qvart. Anmelderen har de 34 første Nr. for sig. Foruden blandede Efterretninger fra andre Aviser indeholder den Avertissementer Øen vedkommende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-30
I Anledning af det i dette Blad Nr. 67. yttrede Ønske om at Diriktionerne for Sparekasser, som efterhaanden overalt i Landet opstaae, vilde til deres Omsorg for deres Egns Tarv ogsaa føje den, at der med Sparekasserne forbindes Laane-Indretninger, som jo kunne bestaae med fuldkomneste Sikkerhed, efter hvad der paa adskillige Steder er prøvet, er der fra Holstebro spurgt: 1) hvor der existerer Sparekasser forbundne med Laane=Indretninger i god Gang, 2) om Deltagerne der erholde 4 PC. af dens Penge, 3) om Debitorerne svare 5 PC., ligesom man nu er holder af de Midler, der indsættes i den kongelige Kasse, 4) hvorledes samme Indretning vil kunne bestaae med den fuldkomneste Sikkerhed. 5) hvorredes opsagte Capitaler i Hast gjøres disponible, saa at de senest 6 Uger efter Opsigelsen kunne udbetales. Den paa Møen intenderede Sparre kasse og Laane-Indretning, heder det, kjender man, men kan ikke tage samme til Mønster." Anmelderen kan ikke nu for Tiden her videre eller bedre besvare disse Spørgsmaale end ved at henvise til de Efterretninger, der ere offentlige om andre Stæders Sparekasser, hvoraf de ældste i den danske Stat ere i Hertugdommerne i Kiel og Altona. See Penia 1814 S. 198 208, og dernæst til de offentligen flere Steder yttrede Ønsker om Laanekassers Forbindelse med Sparekasserne, hvilket den almindelige Tarv synes at fordre, men vist nok giver større Umage og Ansvar for Bestyrerne, og medfører de allehaande Vanskeligheder, enhver patriotisk Omsorg ej kan undgaae.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-30
Skagen, den 19de December. Under eller efter den orkanagtige Storm sidste Nat er dog ingen Søskade skeet her paa Kysten. J den senere Tid ere kuns faa Skibe passerede her forbi. Dog saaes 3 Seilere paa nordre Side af Landet igaar. De første Dage af Maaneden krydsede et tremastet Skib, formodentligen agtende sig Vester efter, under Landet for contrair Vind. Det skal en Dag, efter nogle Fiskeres Udsigende, have stødt paa Revet, men strax været kommet løs igjen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-30
J Hr. Hempels Avis udbydes 100000 Rbd. rede Sølv til Laans paa særdeles fordeelagtige Vilkaar i næste 11te Juni Termin, samlet eller i mindre Summer, mod antagelig 1ste Prioritet i Jordegods. Man henvender sig i portofrie Breve til Cancellieraad F. L. Friis i Odense.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-30
Mariboe. Priserne paa Kornvarer her i Landet ere, paa meget Lidet nær, lige med Priserne paa slige Varer i Kjøbenhavn, som følge, af, at de store Kjøbmænd her handle directe paa Udlandet. Man seer heraf, hvilke lykkelige Følger en uafbrudt og rigtig udtænkt Handels-Virksomhed har paa et Lands Beboere. Der var en Tid, da Rigets samtlige Landboere kun vidste at forsende deres Kornvarer til Kjøbenhavn; men nu, da de afgaae directe til England, Holland og andre udenlandske Steder, holdes den Gevinst i Landet, som forhen flød ind i enkelte store kjøbenhavnske Huses Kasser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-30
Blandede Efterretninger. I Fægtningen mod Tyrkerne den 7 (19) Octbr. d. A. udmærkede to Russer, Fanejunkeren, Jaganow og Underofficieren Ljubanskji af Infanterieregimentet Tambow sig ved et glimrende Beviis paa deres Mod, idet de forsvarede Fanen af deres Regiments første Bataillon, der var ganske omringet af Fjenden. Jaganow, der har Fanen, gav den først da han fik en Kontusion i Ryggen og en i den høire Fod til den anden, efterat han ikke længere var istand til at holde den i Hænderne. Men Ljubanskji, der ved en Quarree af indhug gende tyrkiske Flankerer erholdt tre Saar i Hovedet, kastede sig til Jorden, bedækkede sin Fane med sit Legeme og derved reddede den, idet han forskaffede Grenadererne, Tid til at nedhugge Tyrkerne. Til Belønning for denne rosværdige Handling af Fanejunkeren Jaganow og Underofficieren Ljubanskji, har det behaget Hans Majestæt Keiseren at befale, at smykke dem med Militairordenens Insignier, og at befordre begge til Under lieutenanter, den Første ved samme Regiment, den Sidste ved det Pawlowsche Livgarderegiment. Hans Majestæt sætter denne deres Heltedaad iblandt de Exempler paa Mod og Raskhed i Selvopoffrelse for Thronen og Fødelandet, ved hvilke den russiske Milits stedse har udmærket sig, og har befalet at gjøre samme bekjendt for den hele Armee.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-30
Da Engellænderen Dodwell besøgte Akropolis i Athenen, hlev han meget plaget af den tyrkiske Kommandant Disdar. Hvert Øieblik fordrede denne Gaver, drak den Fremmedes Viin figende: Viin er skadelig for flittige Folk, og tillod sig mange flere Uartigheder. Men en Hændelse befriede Dodwell fra denne Plageaand; thi en Dag opsatte han et Camera obscura, for at tage en Afbildning af Parthenon. Ved Synet heraf faldt Disdar i Forundring og spurgte ængstelig: Hvad Hexerie han drev med denne Ma stine? Dodwel vilde gjøre ham Tingen begribelig og lod ham see ind i sit Camera obscura, hvor der laae et Ark hvidt Papiir. Neppe havde han seet Templet med alle dets Former og Farver paa Papiret, førend han forskrækket trak Hovedet tilbage, strøg sit Skjæg og raabte: AlladMasch Allah!" (Det har Gud gjort). Med kjendelig Angest kigede Tyrken nok engang i Camera obscura; da nogle Soldater i samme Øieblik gik forbi Reflectionsspeilet, og han saae dem paa Papiret, blev han meget opbragt, og skjældte og smældte, kaldte Dodwel et Dyr, en Diævel, en Bonaparte, og erklærede: at Engellænderen nok maatte hentrylle Stene, Templet og alt paa Borgen; men han tillod aldrig, at han bandt en eneste Soldat i sin Kasse. Dodwel gjorde sig Umage for at oplyse ham; men da han fandt ham saa uvidende, at alle forstandige Forestillinger vare spildte, forandrede han Sproget og sagde til ham: at naar han ikke ophørte med sine Grovheder, skulde han indspærre ham i Kassen og maae det saa, at han aldrig fandt Udgangen. Nu steeg Tyrkens Skræk til det høieste, hurtig bortfjernede han sig og betragtede siden den formeente Troldmand med en Blanding af Frygt og Forvirring. Han vogtede sig for at komme Dodwel nær, og skaanede ham for fin Paatrængenhed, da han var bange for, at Engellænderen skulde opfylde sin Trudsel og indspærre ham i sit Camera obscura.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-30
Den berømte Skræder Thomas Stültz, en Tydsker, hos hvem hele den fornemme Verden i London lader arbeide, holder 300 Svende, flere Skrivere etc. Han besidder et stort Landsted, holder Heste og Vogne etc.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-30
Kjøbenhavns Børs, d. 30 December 1828. Hamburg 2 M. - a vista 204 Species 208 Specier solgtes til 12 Rbmk. 7 1/2 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler pr. 100 Specier, Svenske Sedler. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) Dito Dito. . . . . . . . . . . Nationalbank=Obligationer (af Laanet 4 Febr. 1820). Dito Dito . . . . . . . . . . 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar 6 pCt. norsk Laan, ved Hambro & Søn, 4 pCt. nye norske Obligat. ved Dito lydende paa r. S. 4 pCt. Dito Dito. . . . . . . 3 pCt. nye danske Obligationer Rettelser. vinde l. at vorde. 1463 147 Rbd. Sedl. hos Rbs. Tegn.) 87 Rbd. Sedl. - i Banco. - Rbd. r. S. i Banco. 100 r. S. - i Banco. r. S. - i Banco. L. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-30
J Nr. 103 S. 1641 L. 21 tilføjes svarede Gyldenstjerne, 104 S. 1651 L. 5 nenfra; at
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-01-03
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Sexogtyvende Aargang. No. 1. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne, Løverdagen den 3 Januar 1829. Morgenqvad, Nytaarsmorgen. Haar i Trængsels Øieblik Sjælen ængstes, Hjertet bløder, Naar sin bittre Uheldsdrik Skjæbnen os at tømme nøder, O, da lær at bede ret, Flye til Himlens Majestæt. Hyklerskarens prude Ord. Ei besmitte dine Læber, Hiertet, som slaaer indenfor. Allerbedst mod Herren stræber J den simple skjønne Bøn, Som vi lærte af hans Søn. Fader vor – saa Jesus bad Du, som høit i Himlen troner, Skaber af det mindste Blad, Som af Verdners Millioner, For dit Bud vi knæle ned, Fader, i al Evighed. Raadigt, Herre, hjælve de Til dit Sandhedsriges Fremme, *) Af Hr. M. F. Hansen. Skee din Villie, styrk vor Ho Til at vi den aldrig glemme O, hvor født at lyde den Her som hist i Himmelen. Ak, med Blussel føle vi, At vi Daarskab tidt begynder, Luk ei Naadens Døre i For den angergivne Synder. Ogsaa vore Skyldnere. Skjænke vi Tilgivelse. Naar det Onde nærmer sig, For vor Troe og Dyd at røve, Fader, da forbarm du dig, Du kan Slangens Edder døve, Naar den frister haardt vor Aand, Skyt os med den Almagtshaand. O beskyt du os, vor Gud, O, beskjerm du os, vor Fader! Naar vi holde dine Bud. Ei du dine Børn forlader. Amen, og ja visselig, Fader, du forbarmer dig Hvo med Haab og Troe paa Gud Disse Jesu Christi Bønner Taler dybt af Hiertet ud Og Guds Godhed ret paaskjønner, Ham vil Jordens Sorger flye Taager lig for Solens Gry En lærd ungarsk Særling i Paris. Meddeelt.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-01-03
Vi have en Englænders Reiseberetning at takke for følgende Skildring af en af de overordentligste Mænd, som Literaturens Historie omtaler. Hans Navn er italiensk, dog er han af Fødsel en Ungarer. "Jeg lærte ganske tilfældig, fortæller den Reisende, at kjende denne Særling. Alt, hvad de Gamle have berettet os om flere af deres Filosofer, er intet i Sammenligning med hvad vi have at sige om Hr. Mentelli, som for adskillige Aar siden levede i Paris.