Berlingske Tidende, 1832-08-15
J Moniteuren læses følgende officielle Artikel: Det Tydske Blad, Allgemeine Zeitung, kommer endnu engang tilbage til de Forholdsregler, som Forbundsdagen i Frankfurt nyelig har vedtaget i Henseende til offentlig politisk Tale, og Trykkefriheds Misbrug og Jndskrænkning. Den forsikkrer atter sine Læsere, at det er vist, at den Franske Regjering har virksom Deel i disse Forholdsregler, og at Moniteurens officielle Benægtelse i denne Henseende aldeles ikke fortjener at staae til Troende. Vidste man ikke, hvor vidt misledt Partieaand kan føre, saa maatte man undre sig over, at Franske Blade med Begjerlighed optage en Paastand, hvis Kilde ikke engang nævnes, og tillægge den større Vigtighed end Moniteurens directe Modsigelser. J Mangel af patriotisk Følelse burde dog almindelig Menneskeforstand sige Oppositionsbladene, at hine Artikler i Allgemeine Zeitung grunde sig paa en Taktik, som den, uden Tvivl mod dens Villie, favor riserer, ved tilsyneladende eller virkelig Lettroenhed. (!) Vi indskrænke os til, herved paa det bestemteste at erklære, at den i de Artikler, som Allgemeine Zeitung har bekjendtgjort om denne Gjenstand, ikke er et eneste sandt Ord." Om en af vor Tids navnkundigste Mænd, til hvis høje og vigtige Post man endnu ikke har fundet Nogen, der kunde erstatte ham paa denne - om den nyelig tabte Præsident for Ministerconseilet, Casimir Perier, - læses i sidste Hefte af Monthly Magazine en Charakteristik, af hvilken vi her uddrage nogle Træk, om hvis større eller mindre Rigtighed Enhver kan dømme efter egen Jndsigt og Overbeviisning. - "Hvad var Perier, Lade vi Moniteuren, Journal des Debats og Journal des Paris besvare dette Spørgsmaal, saa var han den største Mand i Verden. Bertin de Veau har sat ham over Napoleon, og Leon Pillet har kaldt ham un puits de science politique. Ville vi derimod inddrømme National og Tribuneen Stemme, saa høre vi ham skildres som Jndbegrebet af en Wellington og en Polignac." (Vist nok - uden mindste Jronivære det sagt - en høist besynderlig Sammenstilling.) Hvad vi her sige om Perier, er grundet paa vort personlige Bekjendtskab med ham, og vi kunne med Sandhed erklære, at vi stedse have kjendt ham som en Mand af lidenskabelig Characteer, der havde endeel almindelige, overfladelige Kundskaber, kun en ringe videnskabelig og politisk Dannelse, men overordentlige financielle Talenter. - Spørger man om Casimir Periers politiske Grundsætninger, saa kalde Justemiliens Forfægtere ham en i Sandhed constitutioneltsindet Minister. Odillon Barrot, La marque, Dupont de 1 Eure og flere af Oppositionens talentfulde Medlemmer betegnede ham derimod som hemmelig Agent for den saakaldte legitime Partie i Europa. Men begge disse Anskuelser ere efter vor Overbeviisning urigtige. Perier havde aldet ingen egne politiske Grundsætninger, men iværksatte blot Forholdsregler, som det doctrinære Partie havde tilraadet har Alt, hvad Broglie, Guizot, Dupin, Villemain, bragte paa Bar blev Periers politiske Troesbekiendelse, og, da han var det med haardnakkede Hoved i hele Frankrige (derom ere baade Ven og Fjender enige), saa havde man ikke kunnet træffe noget be Valg, for at sætte dette System i Virksomhed. - - Hvi administrative Talenter eiede Perier, Justemilien har kal ham Administrateur par excellence. "Mouvementet Partie paastod, at hans Bestyrelse styrtede Frankrige i Ulykke Men hvo der ikke er forblindet af Partiskhed maa vel indrømme at Perier, under sin Administration, har viist stor Snildhed; de kan det ingenlunde nægtes, at han undertiden tog sin Tilflutil Midler, der ikke vare de værdigste. Uden betingelse me enhver retsindig Mand forkaste den Grundsætning, som var har Mundhed, og som han indskjerpede sine Undergivne: "Hvo de modtager et Embede af min Haand, maa ikke have nogen and Samvittighed end min egen!" Denne despotiske Grundsætniblev bogstaveligen fulgt, saalænge han var ved Statsroeret. Alder i mindste Maade lode sig forlyde med selvstændige Grundse ninger, bleve ufortøvet afsatte. - Var Casimir Perier dygtig Minister for det Jndre? Dette Spørgsmaal kunne bli Facta tilfulde besvare; hverken hans Forsvareres Lovtaler elle hans Avindsmænds Beskyldninger komme her i BetragtninDa Perier greb Statens Roer, var Frankrige vel i stor Gjærinmen den heftige Crisis var dog overstaaet. Polignae og han medskyldige Colleger vare allerede dømte; Bonapartisterne og Republikanerne havde forenet sig om at understytte det ny Dyne stie, under den betingelse, at Frankriges Jnstitutioner erholde fornødne Forbedringer. Vendeerne, Verdeterne og Carlister, i det sydlige Frankrige laae i et Slags Bedøvelse. Pressen af holdt sig fra ethvert Angreb. Handelen leed, men var det endnu i Gang; i ingen af Frankriges Provindser var Borgerkrig endnu udbrudt, og Alt syntes, at bebude en i Epoche for sand Borgerfrihed. Men - i Stedet for at for bedre Frankriges indvortes Tilstand, gjorde han alt mueligt, i dens Forværelse, vi ville gjerne troe, - som hans Venner paa staae i den bedste Hensigt!" Gen. Lamarque miste sin Commando i Vendeen, fordi han ikke kunde lide de Dou nære, og faa Uger efter hans Bortreise udbrød Borgerkrigen denne Provinds, Endskjøndt man maatte holde 50,000 Soldat paa Benene mod Chouanerne, ere Mord og Plyndringer endikke ophørte i dette rebelske Distrikt. Perier oprettede - ud Tvivl ogsaa i den bedste Hensigt. - et Slags Geheimerbinet, i hvilket hans Censorer nøje undersøgte de poltiske Artikler i Oppositionsbladene, og det er et Factum at Pressen ingen værre Fjende havde, end netop Premierministeren C. Perier. To Trediedele af Frankriges politiske Skriben, ter kastedes i Fængsel. Perier fornyede de vederstyggelige Huusvisitationer. Det er bekjendt nok og offentligen sagt, at H. Vivien nedlagde sit Embede, som Politiepræfekt, fordi han efter sin egen Erklæring - ikke vilde være den Perierske Desptismes blinde Redskabt. Viviens Eftermand gjorde det samme i hans Sted indsatte Perier en af sine Partisaner, og Po tiet forvandledes nu til den forhadteste Jnqvisition. PaQvantsviis blev af det Sammensværgelser anstiftede, Tumulte anledigede og undertrykte, Blod blev udgydet og alle Fængsle opfyldtes med de Ulykkelige, der lode sig hilde i de for dem at stillede Snarer. Rovigos System blev i alle Henseender for nyet. - Allevegne vrimlede det af Spioner; til deres Underholdning bevilgede de Doctrinære fom Millioner Fr. her melige Udgifter." Fremdeles kjøbte Casimir Perier, vist ogsaa den bedste Hensigt, to politiske Blade, og underholdt med P. blikums Penge en uophørlig Krig imod Publikum til sin Adminstrations Forsvar. J samme gode Jntention" uddeelte han vigtig Embeder og Missioner til alle sine Slægtninge, i nærmere og fjernere Leed. Hans Sønner, Broder, og Søstersønner, Fætere o. s. v. forlode Bankersforretningerne i Rude Luxembor- og bleve pludseligen Diplomater, Præfekter og Gesandtskabsseertairer. - Repotisme er i høieste Grad vederstyggelig, og udenfor Frankrige ere Mænd, forhen agtede og populersjunkne meget dybt i den offentlige Mening, fordi de gjor sig skyldige i denne moralske Jnfamie. Jndtil Aar 1827 holdt man Casimir Perier for Liberal, men undMartiignaaes Ministerium fordunkledes hans Navns Glands Offentligen fortaltes - og man beraabte sig paa Benjamin Constants Erklæring! - at Perier, under Martignaes Ministerium var kommen overeens med Ministrene om visse Betingelser, og havde derved bragt sine financielle Forhold, som paa den Tid ikke vare de bedste, paa Fode. Saa meget er vist, at Perier, under Martignaes Ministerium, pludseligen forstummede i de Deputeredes Kammer, flittigen bivaanede alle Carl Xdes Lystpartier, og blev denne ulykkelige Monarchs og hans Søns fortroelige Ven. Desuden var C. Perier, da Julirevolutionerudbrød, en af de Sidste, der sluttede sig til Nationalpartiet; har vægrede sig ved at underskrive de Deputeredes Protestation imod Cardes sidste samøse Forordninger, og - hvad der er særdeles mærkeligt. - Carl Xdes sidste Act, inden han underskrev det Document, hvorved han frasagde sig Ret til Frankriges Throne, var netop C. Periers Udnævnelse til det høje Embede, som Ludvig Philipp siden overdrog ham.