Norske Intelligenssedler, 1793-08-07
Korn-Priiserne: Dansk Hvede, fra 5 1/4 Rd. a 5 1/2 Rd. pr. Tønde. Ruug . fra 3 Rd. 84 s. a 4 Rd. - Do. Malt . . . 2 3/4 Rd. a 3 Rd. - Do. . . . 2 3/4 Rd. a 3 Rd. - Byg. Do. Havre . . 1 Rd. 36 sk. a 1 1/2 Rd. - Do. Christiania den 7 Augusti 1793. Christiania, trykt hos Jens Ørbek Berg. Afbrudte Tanker! rænker det uden Aarsag den til Eed og Embede bundne Mand indtil graae Haars Alder at see Dørren lukket for Videnskabernes Udbredelse i Norge iust derved at Vedkommende efterlader Opfyldelsen af det Regenten har anstillet, Gaae tilbage til Old-Tiden Førend Universitet eller Academie bleve stiftede, havde Ungdommen, enhver i sin Føde-Egn de nu saa kaldede Under-Skoler at henvende sig til, hvor de vandt den i de Tider behøvende Kundskab til Veyledning paa Livets aandelige og timelige Bane - Vore Konger haver ved det ofte herom igientagne Bud, alvorlig paadrevet Skolevæsenet - Jkke nok at Lærerne derudi, skulle besidde de udfordrende Lære-Evner; men den befalede Visitation skulle igiennem Ober-Opsynsmandens Røst betrygge Lovgiveren om at Ungdommen virkelig nød behørig Underviisning Skolemesteren var vel bunden til Jndsigt i visse Videnskaber, men dog uindskrænket i at kunde besidde og undervise i de flere - Den der agtet at blive Præst, blev opmuntret til at indgaae udi dette saa besværlige Arbeyde for efter de bestemte Lære Aar at have vundet Berettigelse til at søge og nyde Præste-Kald - og det at Opsynsmanden var tilbunden at sørge for Skolens følgelig og Lærerens Rættigheder, lokkede duelige Mænd til at søge did - Ligesom det ved Præste-Kalds Bortgivelse nøye blev paaseet at den nye dimitterte Ungdom ey blev givet Fortrinet for hine arbeydende Mand - Forældrene til Skolens Ungdom, beviste Skolemesteren Sand Agtelse og Undsætning - Har OldTiden ikke viist lærde Mænd - og nu, Sildigere - Er Skolevæsenet Meget For hædret - og dertilmed adskillige Latinske Skoler anstillet hvor Ungdommen kand udvikle og omdanne det Begreb som Under-Skolen har givet og dertilmed nyde Underviisning i de fleste academiske Videnskaber - Men saa gode Latinsk-Skolerne end holdes for at være - Saa see dog Oldingen Under-Skolernes Forfaldelse - Neppe findes anden end den Under-Lærer der enten ingen Kundskab har, eller afstaaet fra at bruge hvad han har lært. J Almindelighed er Skole-Tienesten forenet Klokker- og andre smaae Kirke Tienester og given til en Person som agter Skolearbeydet for mindst lønnende men derhos besværligst, og desaarsage besættes Skolen med en Karl der endog maae forrette Kirke-Tjenesten, men aflægges saa maadelig at den Lærde og Duelige ikke vil antage Vilkaarene, kaarene, i sær det nu sielden lykkes en Skolebetient at komme i Betragtning til PræsteKald - Forældre vise nu mere end forhen alt for megen Sparsomhed paa Agtelse og Undsætning - Dog, Skole-Anordningerne staae endnu ved Magt, og hvis Biskopperne soutinerede Skole=Rettighederne, udeblev duelige Lærere nu, ikke meere end forhen - Forældre saae sig bedre tient ved at agte og undsætte den Mand som arbeydede med deres Børn end at holde Student i Huuset - og denne Stand, som nu unddrager sig Under-Skolerne, maatte søge at ligne Hine der begyndte og i nogle Aar udholdt som Lærer i Under-Skolerne indtil Adgang derved blev vunden til Kald - Foruden at det vist fandt Hans Majestæts allernaadigste Velbehag, til Under-Skolernes Opkomst at tilbinde dem saadant samt de Herrer Geistlige, som bevise sig aarsaget at kalde Capellan, udaf saadane arbeydende Mænd at udsee Een Skolerne paa Landet. Af Skolemesteren i Almindelighed en ung Bonde Dreng, som paa Aaremaal tiene sig derved frie fra Soldat og hvis Kundskab er inden de snevreste Grændser, kand ingen grundig Lærdom for Almuens Ungdom udkomme Blev Skolemester-Tienesten her betragtet som en Promotions=Post, ikke fra Soldat til Friemand, men til Klokker eller anden paa saadan Lærers Jndsigt og Opførsel passen. de Tieneste - blev der nok Mænd der mældte sig og arbeydede i det lidet for at vinde det større - Skolevæsenet er for alle Stænder det allervigtigste og har Jndflydelse i det heele - Hvor stoer er vel Antallet af de der har Evne at holde Lærer i Huuset imod den Flok, hvis Vilkaar binder dem til Skolen og dog kommer til at tiene i Staten. Og viser Norge ikke Exempel at af de nu saa kaldede Fattig=Skoler er flere duelige Mænd udkommen end den Riges - Ministeren, Generalen og Biskoppen har til sine Tider vidnet derom og er et Beviis paa at det ikke er altid Palaiets Børn som virke eller virke nyttigst i det Store - Det er ikkun den dumme Stolthed som søger fortrinlig Ære i at være fød og oplært i saadannes Huuse der bære bløde Klæder - og som glemmer at Despoten med det laante Ædle, gjorde sig Liv- egne da Folkets Fortroelighed syntes ham langt borte, samt at det dog vel engang vil komme dertil, at naar Aarsagen ophører ophører Virkningen og dermed den medfødde Rett til Ophøyelse uden foregaaende Merite - men derimod er Kundskab og undersaatlig Fortrolighed det som vil virke og med Grund kand nærme Tronen - Borttages Skolerne - eller forfalde de saa den almindelige Mand i Byen og paa Landet opdrages i Uvidenhed - Hvad Tryghed kand den meere oplyste vente og hvad virker Gud og Kongens Lov i et Land hvor naturlige Lidenskaber arbeyde imod det Baand god Orden og Skik paalægger Enhver Præst i Kiøbstæden og paa Landet, læg for Dagen Under-Skolernes Mangler og anviis Hielpemiddelet til Forbedring - Opfordre de vedkommende Ober Directeurer og andre til Soutien - Glemme vil den ædle Patriot ikke sin Skiærv - og Regenten vil vist glædes ved at erfare et Værk sadt i Gang, som er Begyndelsen til det Heles Vel - - Universitet eller Academie i Norge læses nu om - Endskiønt det vil blive Landet nyttig at besidde Midler som opklarer Folkets medfødde Nemme og Lærelyst, og det vil forevige saa manges Navne som dertil opofrer hvad fra Formuen kand savnes - Saa staaer dog dette Spørsmaal til rest ubesvaret, om Videnskaberne ikke derfor kand læres og bringe Nytte af sig uden at dette Academie nød lige Ræt med og blev ganske af hengig det Kiøbenhavnske - Vel siges ikke uden Grund: at Ungdommens Forfendelse til Kiøbenhavn er høyst voveligt? Men, hvilken Academisk Bygning. ning kand imodtage og indrømme den Mængde Studerende Ungdom, som, i det mindste i Begyndelsen, fra alle Kanter i Norge ville strømme til, i sær naar Understanden havde og nød lige Ræt og Undsætning med Overstanden, J Tælter kunde de jo ikke boe - Længe ville en Tracteur ey udeblive og med ham andre som gav sig ud for at opvarte, huuse etc: de Studerende - og ihvor kort Tid saaes ikke nær ved Academiet, om det blev anlagt paa Landet, et Lyngbye eller andet saadant Lyst-Sted - og hvem borger for at Forældre der mere sparsom end i Kiøbenhavn, og mindre udsadt for Udsvevelse, anbragte deres Børn, Skulle Academiet ikkun underholde et vist Antall, saa blev det dog den Fornemme og hans Yngling som drog Successionen fra Under-Classen - Thi hvem vil sige Nordmanden meere end Kiøbenhavneren frie for Menneskeligheden Skulde Lærlingen have igiennemgaaet Under- og derefter den offentlige Latinsk Skole førend han maatte indtages i de Academiske Gratiske Underviisninger, da blev det den største Mængde, som, indtil de vare komne til Aar og moden Forstand forblev hiemme ved Skolene - Dertilmed! Havde deres Venner eller Selv ikke Evne til at undsætte dem med Penge - noget vil der dog til - var de lige langt fra Academiets Fordeele og nødsagede til at hielpe sig igiennem med den hidindtil i Norge giængse Maade, For den Rige kommer det sielden i Betragtning enten saa Lærlingen opholder sig i Udørken eller Byen - Evnet giver ham altid Leylighed at nærme sig Gudindens Tempel, Haver han i Ungdommen indsnet Udsvævelses Mælk, giør det ham ikke afholdende at han paa nogle Miile er Forældrene nærmere og stedse kand vente sig Besøg - Men den Fattige, og et stort Antall - og som sielden sendes til første Exammen førend 20 a 23 Aar, og altsaa agtet sadt, og uden saadant Tegn paa god Opførsel, sielden vorder sendt og undsadt med Venners Udstyr - har, naar Pungen er tom, intet andet at opholdes ved end hvad ved Lære Timer og privat Jnformation fortienes, som han ved et Norsk Academie, ihvor det end anlægges, vil savne Udsvevelse, Lad iblant denne Flok efter saadanne liderlige Udsvevere som siges Gienstanden for Forsendelse til Kiøbenhavn - og hvor faae imod den Riges Af kom og som i Forældres Huus haver betraad Vellysters Bane da han først begyndte at tænke, vil fylde Fortegnelsen - Findes dette rigtig, da bliver Begyndelsen med at danne Børnenes Begreb fra Ungdommen af, det sikkerste Middel og beste Værn enten han saa lander ved et Norsk eller Dansk Academie - Han kommer da ligesaa billigt og anstændigt ud ved det sidste end første Academie - og med Øynene igiennemvandrer det som han dog blot ville høre tale om - Dog som Børn er det kiæreste Forældre har, og de troe sig stedse tryggere paa det Sted de selv vælger og i en Hast kand komme til, end der de tvungen maae antage og ubeqvemmeligere kand lande; Saa lad det engang foralle være afgjort: at et Academie i Norge er nyttigt - dernæst at de dertil medgaaende Udgifter endog uopløselig bliver anviist - Gaae frem - deraf vil dog flere end hidindtil vinde Adgang til at lære meere end Regning og Skrivning og de flere Videnskaber, hvilke ere saavel Embeds, som Handels-Standen nyttig - og maaskee hemme den Udgift og hvad videre er avlet af at sende Børn til Engeland for der at lære førend de her have lært Moders=Maalet - Men standse ikke om det allernaadigst vel behagede Hans Majestæt af høyst vigtige Aarsager at lade Kiøbenhavns Universitet beholde de saa hævdede Rettigheder og som de Høyst Sallige Konger med megen Omhue og Bekostninger haver lagt Grund til - Mag. Maaskee meget ikke øynes nu, som dog med Tiden vil holde Prøve naar det sættes i et klarere Lys, der giør at dette nye anlagte Academie for det første tillades blot at føre saadant Navn - Der gives jo Titulaire Professores, Doctores og Magistri, og i det offentlige agtes for og have Rang med samme Mænd ved Universitetet uagtet de ikke enten opholde sig eller giør Tieneste derved - og det ville dog ikke geraade et Nyere Universitet eller Academie til nogen Nakdeel at det Ældre beholdt og ikke deelte dets Rettigheder i det mindste indtil Hans Majestæt allernaadigst blev overbeviist at Varighed og Nytten gav Stiftelsen Adgang til at indrømmes saadant - Havde Candidaten inde den udfordrende Lærdom - er han vel ikke længer et Barn - som lod sig henrive af nye Vellyster og som han ved det forladte Akademie ikke kiendte - Hans Ophold blev vel heller ikke saa langvarig for Exammen at dertil stoer Omkostning medgik, i sær han var da vel præpareret til at gaae frem fra den første til sidste Tour - Hr. Professor Wilses Jndbydelse sætter forud: at Han vil nedreyse for at udvirke behørig Tilladelse &c: Altsaa endda ikke erholdt - Maaskee Han, ved at have ansøgt allernaadigst Tilladelse, førend Jndbydelse opfordrede Nationen, havde kundet underrette enhver om hvad Rættigheder Stiftelsen kunde haabe - 2 og 3 Pagina i Loven, giver Kongen Ene Rætt over og bruge alle Jura Majestatis og Regalier, iblant hvilke næst foran staae disse anskrevne: at Forklare - Forandre og Formere - over alt Elericiet, Moder og Sammenkomster etc: og nu er denne Mening blot veyvisende: at saalænge det omhandlede ey af Hans Majestæt er Bevilget - Anlagt - og given Rættighed lige med Kiøbenhavns - er Striden med Pen og Blæk ikkun underholdende Læse-Lysten - med mindre det overveiende Partie bestemmer Anlæggets Fremgang om ikke til anden ende end til Videnskabernes Opkomst i Norge, hvilket man kand haabe Hans Majestæt baade allernaadigst bevilger og undsætter - Den ædle Patriot maae tænke som Undersaat - og forestille sig at et saa nyt Anlæg først vil prøves førend det Ældre, rokkes - og hvorom Hr. Professor Wilse formodentlig har givet Underretning uden at helde Sig til det Trods... Sandsigeren.