Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-10-12
Jndsendt.) Undertegnede erkjender fuldeligen at det er vor nylig hedengangne Konge, skjøndt vist nok ikke uden den offentlige Menings Jndvirkning, Danmarks Bondestand skylder sin nuværende Forfatning. Ogsaa tvivler han ikke om, at vores unregjerende Konge er besjælet af de bedste Hensigter, kun at Hans Majestæts Raadgivere ene bestod i Stænderne. Men desværre, det aristocratiske Element har som altid, endnu for megen Indflydelse hos os. Dette er Aarsagen hvorfor saa meget i Danmark ikke er som det burde og kunde være, og at der ikke tilbørligen lægges Vægt paa Folkets Ønsker og Forhaabninger, Forgiæves have vi saaledes ventet ved Thronskiftet, at faae Løfte om en Forandring i vor Statsforfatning. Forgiæves have vi i mange Aar ventet paa Afbetaling af vor Statsgjæld, men hvor lidt der endnu er udrettet i saa Henseende er vitterligt nok. Forgiæves have vi haabet Besparelser i vor Statshusholdning, men er der skeet noget i denne Retning endnu, Forgiæves have vi ventet at see Regjeringspersonalet indskrænket efter et rigtigt Forhold til Landets Folkemængde, og Lønningerne afmaalte efter Landets Ævne, men ikke heller dette har fundet Sted, og en uhyre Mængde høitlønnede Embedsmænd opsluge den Dag i Dag Landets Fedme. Værnepligten, Præstationer i natura, især de til Misbrug saa let ledende Frikjørsler, hvile endnu ene og tungt paa Bondestanden, eller det ufrie Hartkorn. Kort, en Mængde forældede Indretninger og betydelige Byrder trykke Landet, og den Jnteresse saa Mange have i, at ingen Forandring heri skeer, har betaget Folket alt Haab om, under vor nuværende Statsforfatning, nogensinde at opnaae, hvad dervar saameget at ønske: Selvstændighed i politisk Henseende, Befrielse fra vor Statsgield, Besparelser og god Husholdning i alle Grene af Statslivet, en lige Fordeling og Lettelse af Byrderne &c. Hvor meget Haabet og Besparelser er svækket, viser den Sensation det har gjort, at ikke engang den Jndtægt Tallotteriet afkaster kan afsees, men ved nye Byrder eragtes erstattet. - Undertegnede henvender sig derfor til Jyllands Stænder, med den indstændige Begjæring og det gjør sikkert Mange med ham, at Stænderne ville indgaae med en Petition til Hans Majestæt vor allernaadigste Konge, om hos os at indføre den samme Statsforfatning, hvormed Han har lykkeliggjort vore fordums Brødre Normændene, en Forfatning hvis Fortrinlighed noksom bevises deraf, at man i Sverrig ogsaa tragter efter samme Maal. Sandelig, er der Noget der kan befæste Danmarks Lykke for Fremtiden og paa ny sammeenføie de løse Baand imellem Hertugdommerne og Kongeriget, da er det en Constitution som den attraaede. Slesvig vil føle sig trukken til os, og Holsteen ikke længere tænke paa at trække Slesvig til sig, thi da først kan det vente at blive fri og det har fuldkommen Ret til en tydsk Stat, allieret med Danmark. Alle ville oplivede af Frihedens velgjørende Soel, tænke paa hvad der kan gavne den Enkelte og det Hele, og prise den Konge der saaledes blev Skaberen af et nyt Liv. Kunde da tillige et Arrangement træffes med den augustenborgske og glucksborgske Linie om Afstaaelsen af den formeente Arverettighed til Hertugdømmerne, om end det Lauenborgske herved maatte opoffres som en Erstatning, vilde Danmarks Selvstændigded og vor Kongestammes Flor og Hæder, saavidt menneskelig Kløgt formaaer at skue, være sikkret. Til Slutning bedes Stænderne at forelægge Hans Majestæt hvor dybt det vilde krænke Folket, om Hans Majestæt ansaae de Danske for mindre værdige til en Constitution end Normændene. Aldebertsminde, den 5te October 1820. ærbødigst. C. Dalgas.