Ribe Stifts Adresseaviser, 1837-01-10
Tre Spørgsmaal beskjeftige nu Pariserne: Er Meuniers Gierning en enestaaende Forbrydelse, eller er den Virkningen af et Complot? Vil denne Gjerning have en, Friheden end meere indskrænkende. Jndvirkning paa Lovgivningen Vil denne Forbrydelse, have til Følge, at Ministrene holde sig, eller vilde de maaskee, ogsaa uden den, kunne have holdt sig Hvad det første Spørgsmaal angaaer, da er det de ministerielle Blades Mening, at der ingen Tvivl er om, at Mennier har Medskyldige, og at det blot kommer an paa at finde dem. Det er nemlig disse Blades Overbeviisning, at Meuniers, saavelsom Alibeauds- og Fieschis Attentater ere udgaaede fra de hemmelige Selskaber, som det endnu ikke er lykket reent at udrydde. Jmidlertid er der ved Sagens Undersøgelse endnu Jntet udbragt, hvoraf man med nogen Rimelighed kan slutte sig til Andres Deelagtighed i Misgierningen. Meunier veddliver at nægte at have Medskyldige, og det Rygte, at hans Forældre (hans Fader er Huuseier i Paris) skulde have bevæget ham til at angive Saadanne, er i det Mindste endnu ikke stadfæstet. Vistnok ere endeel Fængslinger foretagne; men mod de Fængslede er Jntet oplyst, og Flere, hvoriblandt en forhenværende Officeer, Masson, ere igjen løsladte. Som et Hovedbeviis for Rimeligheden af, at der maa være Medskyldige, anføres Meuniers aandige Personlighed, der beskrives saaledes, at det rigtignok ikke er at vente, at Læsningen af historiske Værker skulde have gjort ham til en Kongemorder. Der fortælles i denne Henseende endeel charakteristiske Smaahistorier af hans tidligere Liv, blandt hvilke vi som et Exempel, blot anføre den, at han for kort Tid siden skal ved et Væddemaal have forpligtet sig til, ene at fortære et Maaltid, som var tillavet til 10 Personer, og dertil drikke 2 Flasker Brændeviin. En saadan Person synes vistnok egentlig ikke capable til at undfange høiforræderske Planer; men det er et Spørgsmaal, hvorvidt deslige Anekdoten ere troværdige, og i alt Fald er det en træffende bemærkning af National, at den Omstændighed, at hverken Meunier eller Allibeand kunde skaffe sig det fornødne Værktøi til deres Misgierning, uden ved saa godt som at stiæle det fra Andre, synes noksom at bevise, at der ikke kan være Tanke om noget Complot. De ministerielle Blade, som antage Tilværelsen af et Saadant, skyde nu, som tidligere, Skylden paa den fordærvelige Oppositions presse; men denne giver dem beskyldningen tilbage, og Courier og Temps have i denne Anledning været saa nærgaaende, at de ere blevne stevnede for Assiseretten, ligesom og Bladet Siele er af samme Grund lagt under Beslag. - Hvad det andet af de ovennævnte Spørgsmaal angaaer, da holder man i Almindelighed for, at der ikke kan være Tanke om en ny Skærpelse af Lovgivningen, da denne allerede er saa streng, at yderligere Strenghed vilde være uforenelig med en, endog kun af Navn, constitutionel Forfatning. Paa Rygter mangler det vel ikke: der tales om forestaaende Lovforslag mod den personlige Frihed, om nye Love mod Associationer, om nye Jndskrænkninger af Pressefriheden og om en Bestemmelse, hvorefter det, under svær Straf, skulde gjøres Enhver til Pligt, at indberette til Øvrigheden, hvad man mulig maatte faae at vide om forehavende Forbrydelser mod Staten (efter den nærværende Lovgivning medfører nemlig Medviden uden Deeltagelse aldeles ingen Straf); men man holder for, at deslige Bestemmelser, om de end af Regjeringen maatte vorde bragte i Forslag, dog ingenlunde ville gaae igjennem. Hvad endelig det tredie Spørgsmaal angaaer, da synes det aabenbart af de første Forhandlinger i Deputeertkammeret, at Menniers Attentat har udøvet en conservativ Jndflydelse paa den ministerielle Majoritet. Dette har navnlig viist sig ved Valget af Vicepræsidenter; thi de 3 af disse, dHrr. Delessert, Jaqueminot og Cunin Gridaine, ere ministerielle Candidater, og om den fjerde, Hr. Calmen, vare Ministeriet og "det tredie Parti enige. Altsaa er for Øieblikket den ministerielle Majoritet unægtelig; men, da den dog ved Afstemningen ingenlunde viste sig betydelig, saa slutter man deraf, baade at Ministeriet, uden Menniers Attentat, vilde have befundet sig i Minoriteten, og at dets Majoritet maaskee næppe vil være af Varighed; og anfører man ved denne Leilighed, som uheldvarslende for Ministrene, nogle Ord af Hr. Depins Tiltrædelsestale, som indeholde den Formaning, at Kammeret ikke ved nogen Tildragelse udenfor maa lade sig afholde fra at hævde National-Repræsentationens Rettigheder.