Aalborg Stiftstidende, 1835-01-29
Tydskland. De religiøse Bevægelser have allerede i flere Aar yttret sig i Tydskland og ere nu omsider i Schlesien komne til det Punkt, at man i den lille By H. har maattet tage sin Tilflugt til Soldaters Mellemkomst i kirkelige Anliggender. Sværmerier og Rænker af pietistiske Fanatikere, have hidtil været anseete som Hovedaarsager til disse Bevægelser, men den Casseler-Allg. Zeit. angiver nu Følgende om Grunden og Oprindelsen dertil. Disse religiøse Bevægelser skulle egentlig hidrøre fra en Opposition, som et ikke ubetydeligt Antal lutherske Geistlige og Menigheder danne med Jndførelsen af den nye Agende, som blev anbefalet under 28de Febr. f. A. Denne Opposition har igjen sin fornemste Grund i disse Præsters og Menigheders Afsky for Union og kirkeligt Samfund med Unionskirken. Da de fornemste Øvrigheder i den preussiske Stat nu flere Gange have erklæret, at Jngen er tvungen til at antage Unionen, saa er det egentlige Stridspunkt, om Jndførelsen af den nye Agende staaer i nødvendig Forbindelse med Unionen eller ei. Øvrighederne nægte denne Forbindelse, men de protesterende Lutheraner paastaaer, den. Naar man betænker disse lithurgiske Bevægelsers Gang fra deres Begyndelse, og hvorledes, indtil 1830, hiin, Forbindelse imellem Aggende og Union gjentagende er erklæret i Reskripter og Hyrdebreve med udtrykkelige Ord, hvorledes Agenden allerede paa Titelen erklærer sig som Agende forden evangeliske Landskirke, som dog ikke er nogen anden end Unionskirken, hvorledes de Menigheder, som ere blevne frarevne deres protesterende Præster, tilligemed Agenden ogsaa skulle modtage Unions=Præster - saa vil man vel neppe holde sig for berettiget til at erklære disse Menigheders Anskuelser og deres Klage over, at deres Samvittighedsfrihed bliver krænket, for en ubegribelig Egensindighed og tom Jndbidning. Derhos ere disse Lutheraner ustridigen af den Mening, at al Samvittighedsfrihed kun bliver et Skin, saasnart de, som skulle ære den, efter deres Tykke, dømme om, hvad der for den Enkelte skal være Samvittighedssag eller ei. - Med den mærkværdige Tildragelse, i H. har det følgende Sammenhæng: Man havde allerede for længesiden søgt at belære de remonstrerende Præster og Menigheder om, at der slet ikke var Tale om Jndskrænkninger af deres Religions- og Samvittighedsfrihed. Da disse Belærelser ikke opnaaede deres egentlige Hensigt, Antagelsen af Agenden, saa greb man til alvorligere Forholdsregler. Flere Præster bleve, efterat man, uden Følge, havde idømt dem Ordensstraf, suspenderede fra deres Embeder, og Jndførelsen af Agenden blev sat i Værk ved dem. der i deres Sted bleve indsatte. Lutheranernes Forsøg at samle sig til fælleds Opbyggelse i Husene, bleve fra Begyndelsen af f. A., er ifølge Cabinetsordre, straffede meget strængt af Politiet. Da nu Bevægelserne i og omkring Breslau havde tabt deres vigtigste Stottepunkter ved hine Suspentioner, henvendte Øvrighedens Opmærksomhed sig i afvigte Sommer i Særdeleshed paa den ovenanførte meget talrige Menighed. Deres Præst, en ung Mand, hvis alvorlige, fromme Tænkemaade, samt efterlignelsesværdige Troskab og Samvittighedsfuldhed i hans Embedsførelse kun Forblindelsen kan nægte, havde lige fra Begyndelsen paa det Bestemteste sat sig imod at indføre Agenden, og tilsidst, da Consistoriet trængte ind paa ham, formeligen forkastet det, som den, ham aldeles fremmed, Øvrighed i Unionskirken. Hele Menigheden deelte hans Tænkemaade. J September f.A. blev han, efter at alle Trudsler og Pengebøder havde viist sig frugtesløse, fængslet og ført til Breslau. Menigheden havde, efterat dens Præst var fort bort, lukket og tilnaglet Kirkedøren, og næste Søndag forsamlede de sig i Tusindviis omkring Kirken, som de ikke vilde tillade, at den med Agenden ankomne Sogneforstander betraadte. Forskiellige Commissioner, Fængslingen af Menighedens Deputerede, hvoraf nogle allerede i 3 Maaneder have siddet i Fængsel, hialp ikke noget, hvad Hovedsagen angaaer. Den 20de December blev derfor en Militair=Afdeling, bestaaende af 100 Mand Infanteri, 50 Curasserer og 50 Husarer, ledsaget af en Civil-Commission, afsendt til H. Efterat Ci hvil=Commissionen forgiæves havde søgt, med det Gode, at faae Menigheden til at antage Agenden, blev Juleaften bestemt til den Tid, da man med Militairmagt vilde tage Kirken, hvad der naturligviis kunde skee uden store Vanskeligheder; Geværkolberne vare nok til at bane Soldaterne Vei til Kirken imellem den værgeløse Mængde. Jkke færre mend 20 Medlemmer af Menigheden skulle være blevne saa brede ved denne Operation. Endnu samme Dag blev der i Kirken holdt Gudstjeneste efter den nye Agende, dog kunsk for de tilstedeværende Soldater. Hvis det, for at hostes Frugten af alle disse Bestræbelser, ikke blot kommer ansk paa at have erobret den tomme Kirke, men man ogsaa har havt til Hensigt at tvinge Menigheden til virkelig Deeltagelse i den Gudstjeneste, som holdes efter Agenden, de maa man rigtignok til endnu at anvende andre Midler, for at sætte det igjennem. Militair=Commandoet blev foreløbigen staaende i Landsbyerne som Execution, og fordeeltes saaledes, at de Halstarrigste fik den største Jndqvarteering, nogle 12 til 16 Mand, hvorfor de imidlertid strax bleve befriede, naar de kunde bevise, at de gik i Kirke. De, som vedbleve at følge deres Grundsætninger, maatte naturligviis taale mange Mishandlinger af Soldaterne. At der desuden blev drevet meget Uvæsen i Præstegaarden, kan, i Sammenligning med det Forinførte, viist kun kaldes Smaating. Medens Oppositionen saaledes, paa en energisk Maade, blev bearbeidet udenfor Kirken, have iøvrigt de, som paatage sig at holde Gudstjeneste i Julen, ikke ladet det mangle paa de mildeste, meest forsonende Od!!