Københavns Adresseavis, 1771-09-17
F. Paamindelser til de som vil dømme om Forordningen af 20de Februarii a e. Hoveriet angaaende. Være sig Mennesker eller Beester, som der skal legges Byrde paa, saa bør der ved at bestemme denne Byrde ikke saa meget sees paa dens Hensigter der har Nytten af Tienesten, som paa dens Kræfter der skal bære Byrden. Naar altsaa Hensigterne paa den ene Side gaae videre end Kræfterne paa den anden Side, saa bør den der nyder Frugten tage til Takke med den andens Tieneste saa vidt den forstaaer, og for Resten gjøre anden Anstalt til sine Hensigters og Ønskers fulde Opnaaelse. I Følge af denne Naturens Lov maatte General Laud væsens Commissionen, som den har gjordt, ved at bestemme Hoveriet, ikke saa meget see paa Proprietairens Com modum, som paa Bondens Incommodun; Den kunde altsaa ikke tage Hovedgaards Taxten til Grund til Forordningen, saa meget mindre, som Proportionen imellem Hovedgaards Taxten og Bønder=Godset varierer imellem 11, 26 og 1, 10; Ligesaa varierer de fra Proprietairerne efter Forordningen af 6 Mar 1769 indkomne Hoverie Reglementer fra enkelt til firefold Hoverie. Al saa maatte Hoveriet lempes efter Bondens Kræfter, og bestemmes efter nøvagtige Begreb, det første efter Bondens Hartkorn, det sidste efter Tiid, Tal, Maal og Vægt. bedre, eller rettere sagt, anden Maalestok end Hartkornet, var der ikke til at evaluere Bondens Kræfter efter, og da den samme maa bruges til Skatter og næsten alt anden Slags Paalæg, saa kunde General=Landvæsens Commissionen ikke andet end antage den ligeledes Til ald Slags Gierning behøves en vis Tiid og visse Hænder, og bestemmes et Maal paa Tiden og Hænderne, saa bestemmes og Gierningen. Naar altsaa efter en Bondes Vilkaar, som skiønnes efter hans Hartkorn, fastsættes hvor mange Dage, med hvor mange Hæste, og med hvor mange Menneskeer han skal staae sin Husbonde til Tieneste, og det da er Husbonden tilladt, at anvende Tienesten til hvad slags Gierning han best er tient med, naar det kun er af de Gierninger en Bonde har Evne til, saa bestemmes Hoveriet lige saa godt, som om man vilde indlade sig i hver Slags Gierning i sær. At det derhos ikke er nok at fastsætte en aarlig Total af Hov=Tienester, men at denne Total tillige med maa fordeeles saaledes, at der ikke æske over Bondens Kræfter paa eengang ; at der maa bestemmes hvad der skal agtes for en Dags Gierning; at der ved en paakommende Tvist om en Veis Længde, om en Agers Størrelse, om et Læsses Tyngde intet andet Middel er til, uden at maale og veje; og at det er usle Chicaner at støde sig over Forordningens Foreskrivter des angaaende, det siger den sunde Fornust. Et stort Beviis paa Forordningens billighed og Upartiskhed er det, at der omtvivles hvem der meest har vundet eller tabt der ved, Proprietairen eller Bonden. Et Bonde paa 6 Tønder Hartkorn kan gierne overkomme det Arbeide, som i Landvæsenet kan falde paa Avlingens Driv af 7 Tønder Hartkorn, og altsaa med sine egne 6 Tønder drive den 7de for Husbonden, og hvor Proportionen imellem Hovedgaards=Taxten og Bønder=Godset ikke overstiger den af 1 til 6, kan en Proprictair sikkert komme ud med det Hoverie Forordningen bestemmer. Men kan har ikke komme ud dermed, saa faaer han gjøre et af de fire Ting, holde egen Ploug og Vogn i Gang, eller lade en Deel af Hovedmarkene ligge til Græs, eller forpagte en Deel af Avlingen til Bønderne, eller sætte nye Beboere paa den overflødige Deel af Hovedgaard=Marken. Dette er det C. 11. i Forordningen af 6te Mai 1769 siger, og saa faae Proprictairer har agtet Den antagne Maalestok, Hartkornets, Ufuldkommenhed indsees nok, og man veed heel vel, at tvende Opsid dere paa lige Hartkorn, deres Kræfter kan ofte være tem lig ulige, der er og tænkt paa at afhielpe denne Ufuldkommenhed ved local Undersøgelser og Hoveriets derpaa grund dede Modisicationer. Men enhver skiønner lettelig, at man neppe skulde komme til Ende med Hoveriets Bestemmelse paa den Maade i vor Tid. Alligevel var det nødvendig, at foretage saadan Bestemmelse snart, just for de nærværende Fæste=Bønders Skyld, thi naar det skeer, som man haaber vil skee, at Fæste=Bonden bliver fat paa den Foed af en frie Contrahent, der ved Gaards Antagelse kan betinge sig sine Vilkaar, uden at være tvungen til noget vist Sted, til nogen vis Proprietair, saa kan Hoveriets Bestemmelse overlades til Contrahenterne, Forordningen vil da næsten blive overflødig, og de af Matrikulens Ufuldkommenhed flydende Uleyligheder vil da, hvad Høveriet angaaer, jævne sig selv. Men da man ikke kan tillade de nærværende Opsiddere, der ikke har havt denne Friheds Brug, ikke har kundet betinge sit Hoverie, nu at bryde deres Fæste, saa var det nødig, at sørge for dem saa godt som mueligt (Fra Forfatteren af Betænkningen om Frieheden og Eiendommen i Bondestanden. 2. Placat, Placaten af 3 September, berørt i No. 150 lyder saaledes: Som efter Told=Rullens 7de Cap. 1ste Articul alle udi de Kongelige Tydske Provincer af egne Lands=Producter forarbeydede Vare, udi de Kongel. Riger Danmark og Norge ska ansees som indenrigske Vare; men derimod efter den paa følgende 2 Art. henseende til de udi bemeldte Provincer forararbeydede Mandfactur og Fabrique Vare er gjort den Exception, at det dermed skal forholdes efter de Vedkommende der paa meddeelte specigle Privilegier, herefter af deslige Vare, naar enten samme ikke aldeles af indenrigsk raae Materie ere blevne forfærdigede, eller derpaa ey haves noget special Privilegium, den indgaaende udenrigske Told i Danmark og Norge er bleven fordret. Og Hans Kongel. Majestæt, for at befordre den indenrigske Commerre, Allernaadigst har modereret den af de sidstbenævnte Vare hidindtil betalie udenrigske Told til 7 pro CenlumSaa bekjendtgjøres herved, at naar paa deslige udi Hertugdømmet Slesvig, den Kongel. Andeel af Hertugdømmet Holsteen (Herskabet Pinneberg, Staden Altona, og Grev skabe, Ranzan med indbegrebne) og udi Grenskaberne Oldenborg og Delmenhorst forfærdigene Manufactur= og Fabrique Vare forskaffes, og dermed følger Stædernes Magistrats, eller hvor ingen Magistrat er, Vedkommende Amtsbetients eller Officialis udi Districter, hvor Vahrene ere forfærdigede, deres Eert ficat, at Manufacturisterne eller Fabriqueurerne for dennem eedelig have forklaret, at de afsendende Vare virkelig ved dennem ere blevne forarbeydede, maae samme uden Forskiel paa Varene, og uagtet derpaa ey haves noget sprial Privilegium, imod 7 ½ pro Centum i Told efter Varenes Værdie, til Danmark og Norge indføres, og den til Brug forblive. Dog skal de herunder begrebne Silke, Uldene, Bomuld, og deslige Manufactur Vare, hvorpaa til Afsendelse Cert ficat forlanges, Vedkommende Magistrat eller Amtsbetient forevises, og foruden, at et hvert Stykke paa begge Ender med Fabriqueurens Stemmel allerede maae være forsynet, derpaa end videre paa begge Ender sættes benævnte Magistrats eller Amtsbetients Segl, hvorom udi Certificatet maae gjøres Forklaring, og ellers derom paa anordnet Maade udi Told Sedlerne anføres, hvilket i alle Maader ogsaa saaledes iagttages henseende til de Vare, som Følge allerede meddeelte speciale Privilegier ere forfærdigede og til Danmark og Norge indføres; Dog passere disse aldeeles frie efter Told=Rullen og Privilegierne. Adskillig Nr.