Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1782-12-20
Efterretning om December Maaneds Udsæd. Vil man have en virkelig Nytte af Decembers Udsæd, saa maa følgende Regler vel lagttages: 1) Visse Sorter Frøe eller Udsæd, som man vil saae i December, forlange absolut en tør Jord, ellers forraad ner de, f. Ex, store hvide tyrkiske Stangbønner, og Erter. 2) Det øvrige Frøe forderves ikke altid udi en fugtig Jord; dog er det mere sikkert, at besaae et nogenledes tørt Stykke af Haugen dermed i December. Det kommer i det mindste tidligere op om Foraaret. 3) Det som man faaer i December af den Aarsag, at sammes Planter eller Frugter ere desto angenemmere, jo tidligere man kan bekomme dem, f. Ex. Beder, store hvide tyrkiske Stangbønner, Borrasurt, lange Gulerødder, tidlige Erter, Kiørvel, Melde, Petersillie, Portulak Salat, Snitkaal, Spinat, hvis Hovedkaal, Brunkaal, maa have et saa meget mueligt varmt, noget skraae, og lige for en Planke liggende Bed, hvorved de kan beskyttes for de igiennemtrængende kolde Foraars Vinde. 4) Eftersom den sterke Vinterregn vilde alt for dybt, nedtrykke det, udi den nylig gravede løse Jord saaede Frøe, at det enten aldeles ikke, eller dog meget sildig kom op, saa maa Bedene dertil graves i November udi godt tørt, Veirligt, og siden Fod for Fod trines sammen, og tilsidste a 800 R. R. igien 1 Tomme dybt oprives. Siden bliver Frøet saaet saasnart Vinteren er for Døren, dog uden at opharre eller oprive Bedet. Kan man da treffe saa lykkelig, at saae strax, for Frosten kommer, bliver Avlingen desto større. 5) J den Tid Bedene i November, og kanskee i October, ligge beredte til Udsæden i December, voxer der meget Ukrudt i dem. Dette maa, om det end synes aldrig saa lidet og spædt, reent aflugges, førend man saaer. Om nogen vilde tænke, at det ved Sædens Nedrivning blev forstyrret, saa tog den virkelig Feil, efterdi det, hvis Rødder ikke komme til at ligge oven paa Bedet, strax paa nye kan fæste Rødder. 6) Naar Jorden om Foraaret er optørt, maa man nok engang aflugge det, enten for Sæden eller tilligemed samme opkommende Ukrudt, saasnart det har mere end tvende Blade, og kan fattes med Fingrene. Man tør ikke frygte, at de fine Planter derved skulle oprives eller forderves. Solen er ikke til den Tid saa sterk, at den kan fortørre de løsrevne Planter, naar man kun trykker dem lidet ned igien med Fingrene. Skulle der en Plante gaae aldeles løs, saa behøves intet videre end trykke dens Rod igien ned i Jorden, saa gaaer den ikke ud. Forsømmer man derimod i Tide at aflugge Ukruddet, saa skal det snart, formedelst den i Bedet værende Vinterens Vædske og Kraft, qvæle Planterne, og skulde det siden først aflugges, naar Solen har faaet meere Magt, og Ukruddet selv slaaet sterkere Rødder, oprykkede man langt flere Planter, som da ved Solens Varme letteligen gik ud, eller og i det mindste for en Tid viisnede, og altsaa forhindredes i deres Vægt. 7) Paa det man i Tide kan afluge det opkommende Ukrudt, uden at nedtræde Planterne, er det nødvendigt at giøre Bedene til bemeldte Vintersæd saa smale at man fra En 800 R. R. begge Sider beqvemmeligen kan række over dem, følgelig ikke meere end 4 Fod brede, og endda vel smalere. 8) Erter og Bønner maa ikke alene holdes reene for al Ukrudt, men Jorden maa ligeledes, saasnart Overfladen er virkelig tør, hyppes op til dem, og det saalænge indtil de ere færdige at sætte Bælge. Udi en sandig Jord vil dette overmaade styrke dem, og befordre deres Fremvext. 9) Det hielper intet til at erholde tillige Erter af December Maaneds Udsæd, at plante dem udi vel gjødet Bede, men er dem langt heller skadeligt. Udi et nylig giødet, eller af Giødning meget fedt Bed, lupurerer de alt formeget, og deres Blomster blive derved mestendeels ufrugtbare. Bønner kunde til Nød voxe udi en Jord, som er gjødet for 2 Aar, men Erter aldeles ikke, thi omendskiønt de voxe temmelig hastig derudi, faae et prægtig Anseende, og blomstrer sterk, saa sætter de dog baade sildig og tidlig faa Bælge. 10) Decembers Udsæd maa ikke faaes for tykt, og naar det er en tør Jord, udi hvilken den best kommer fort, maa man desforuden i April trække en temmelig Deel Planter op, paa det at enhver af dem kan staae allene, og have sin behørige Plads. Det som staaer for tykt, bliver opholdt i Vexten, og man gaaer derved Glip af sin Hensigt, som er at bekomme tidlige Planter. Desforuden drive mange af bemeldte Planter, ligesom Vinterkaalen, større Stengler og Blade, eftersom Vinterfugtigheden befordrer meget deres Fremvext, og maa altsaa ikke staae for tet. 11) Naar man vil have de udi December plantede Erter og Bønner med Vished tidlig, og i Mængde, maa de plantes i saadan en Afstand fra hinanden, at Solen umiddelbar kan stikke paa ethvert af deres Blomstre. Et udi Midten af et tet besat Ertehed staaende Blomster, kan Nr. 810 R.) ikke blive bestraalet af Solen, og derved blomstre det deels længere, førend det sætter Bælge, eller og det sætter slet ingen. Og deraf kommer det, at meget tet staaende Erter, synes vel at have mange Blomstre, har og udvendig mange Bælge, men indvendig ingen. Jo smalere altsaa et Erte hed er, og tyndere de staaer, desto før sætter de Bælge, og desto flere Bælge bekommer man. Jeg sætter derfor aldrig flere end 3 Rader paa et Ertebed; 1 Fod imellem hver; Erterne legges ned i Raden 2 Tomme fra hverandre. Men til Bønner kan man giøre Bedet saa stort som man vil Thi naar man vil forlange at de skal bære i Mængde, maa Raderne være en og en halv Fod fra hverandre, men udi Raderne selv bliver 1 Fod imellem hver Bønne. De udbrede dem da saaledes, at de smaae indenlandske Bønner, drive altid 3, ja 4 til 5 med Bælge besatte Stengler, og saaledes avles langt meere af saadan et vitløftig besat Bed, end af dettet plantede Bønner. For Blomstertiden staae baade Erter og Bønner saa uanseelig, at en som ikke veed bedre af Erfaringen, skulde ønske, at han havde plantet 3 Gange saamange. Men naar den Tid først kommer, at Bælgene ere spiselige, har de saaledes trukken dem sammen, at ukyndige synes de staaer meget for tet. Da en god Ven engang besaae mine i December plantede Erter, i Begyndelsen af April Maaned, sagde han, det er Skade, at de ikke stod eengang saa tet, efter nogle Dage besaae og hans Urtemand de selvsamme Erter; men denne sagde, at han var i det Stykke ilde deran, efterdi han maatte sætte sine Erter 3 Gange saa tykt, efter sit Herskabs Ordre, da han dog vel vidste, baade af sin Lærremmester, og egen Erfaring, at tet plantede Erter gave mindre og sildigere spiselige Bælge. Men efterdi da Erter plantes ligesaavel omForaaret, som i December, blive alletider nogle borte, som ikke komme op, saa sætter jeg altid nogle overkomplette i N 811 R. R. Hiørnene paa Bedene, hvormed jeg i April besetter de ledige eller øde Steder. Det har vel ingen god Udseende, naar Erterne fattes hist og her, men disse Steder kiendes ikke meere, naar Blomstrene i Majo lade sig tilsyne. Hvem der har Lyst, kan altid plante nogle overkomplette, for at besætte de øde Steder dermed, eftersom Omplantningen, hindrer hverken Erter eller Bønner. Udi Engeland om planter man alle før Vinteren saaede lisaboniske Bønner. Men de som ikke blive omplantede komme dog frem noget tidligere.