JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1800-01-01
On Uordener ved Frederiksberg Slot i Anledning af den gratuite Kunstberidning. Til Politivennen! De veed uden Tvivl allerede og maaskee bedre end jeg, hvor mange Uordener der gik for sig i Fredags ved den Kunstberidning, som Hoffet gratis lod Publikum nyde Synet af i Frederiksberg Have. Jeg saae Folk med den skammeligste og Snyltegæster saa egne Frækhed og Ubændighed nedstorme Omhegnet af Pladsen, nedtrampe Hække o. s. v. Jeg saae dem trænge sig ind i Stalde og andre Steder hvor de ikke havde at gjøre. Jeg saae Prygl uddeles saavel til Uskyldige som Skyldige, for at bringe dem til at vige, hvad enten de kunde eller ikke. Med Forundring saae jeg en Mand, der med Føje er almindelig agtet og elsket, selv ogsaa at staae paa Mængden. Jeg saae Stokken at ramme et nygivt anstændigt Fruentimmer, der sikkert ikke havde gjort nogen Uorden, og vist nok ikke med sin gode Villie, men fremtrængt med Magt, stod for Ram. Jeg var Vidne til hendes Skræk, og jeg dølger ikke min Harm derover. Jeg troede at en retskaffen Politiven umlig kunde forbigaae at omtale denne paa Uordener saa frugtbare Fredag Eftermiddag. Men forgæves ventede jeg noget derom i Deres sidste Løverdags Nummer. Hvoraf skal denne Tavshed hidledes? Udgiveren veed ikke at nogen gratuit Kunstberidning har været bekjendtgjort, eller at Hoffet paa nogen Maade har indbudt Publikum. Det har ikke villet lukke Haven under Beridningen, for ikke at lade Publikums Fornøielse staae tilbage for sin, men heller villet unde de i Haven paa samme Tid Spadserende det Morskab, at ansee Legen med. Dette er saameget vissere som Rekværkets og den først ansatte Vagts Svaghed umlig kunde passe til et heelt ubændigt Publilums Kræfter. Heller aldrig har vi noget Exempel paa saadan Indbydelse, uden man saaleres vil kalde de saa farlige som smagløse Pompseener ved Kroninger, med stegte Oxer, Penges Udkastelse, Rødviin udsprøjtet af Tagrender o. s. v. som man baade maa ønske og kan haabe aldrig oftere at faae at see. Det er vist nok beklageligt at saa mange Uordener skulde have Sted, hvilket ikke havde været Tilfældet, hvis det ej saa længe i forvejen vidstes at Lyster den Dag skulde ride for Hoffet. Hvis dette en anden Gang slet ikke forud vides, eller hvis man i Tide lukker og besætter Havens Indgang, saa kan Hoffet være sikker for slige ubehagelige Optrin. Jeg maae ved denne Lejlighed, gjøre alle dem, hvis ubehagelige Sag det er; at holde en ubændig Mængde i Tøjle, eller at standse et Opløb, opmærksom paa et Middel som man hidtil ikke har anvendt, nemlig, istedet for at ville forfra drive den tilbage, hvorved det sædvanligt gaaer haardt til, og hvor den der er villig til at gaae sin Vej ligesaa lidet kan det, som den der staaer til trods at lade en tilstrækkelig Magt nærme sig til Trængselen bag fra, og bede eller byde Folk at gaae. Dette vilde vist strax iværksættes, da det her er muligt for enhver at gaae, og de Halsstarrige vilde her uimodsigelig skælnes fra de andre. K. H. Seidelin.
Politivennen, 1800-01-01
Bekjendtgjørelse. De paaankede Brændestabler paa Skydebanen i Sølvgaden ere borttagne.
Politivennen, 1800-01-01
Uordener. 1) Ønskeligt var det om vores opmærksomme Politi vilde kaste et Øje til Frideriksborgog Rosenborg Gaders Fortoge i Særdeleshed om Torvedagene, da man ikke uden med megen Fare og Vanskelighed kan krydse dem for Bøndernes Heste og Vogne. 2) Uden for No. 60 paa Østergade er en af Fliserne saa skrænt eller udvegen, at man fra den meget let kan glide ned i Rendestenen. 3) Et opmærksomt Øje burde henvendes paa alle de Urtepotter, som i adskillige Fag af Børsvinduerne, især paa den Side, som vender ud mod Slotsholms Vagt, true de Forbigaaendes Hoveder.
Politivennen, 1798-01-01
Advarsel ved den yderste Kastelsbro. Ved den sidste Bro ud mod Kastelsvejen er den smalle Bro, der egentlig er bestemt for Gaaende bestandigen optrukken, formodentligen fordi Passagen er saa ubetydelig at baade Gaaende, Kørende og Ridende i Mag kunne benytte sig af den Bredere. Men ved den Lejlighed er et Stykke af Broen, paa det Sted, hvor den, naar den nedhisses, falder ned, blottet for Rækværk, som fornemligen for Børn er meget farligt. Man er overbeviist om at Citadellets fortjente Kommendant vil raade bod paa denne Mangel, som Jndsenderen, i hvor ofte han end er kommen ad den Vej, dog først nyligen er bleven opmærksom paa.
Politivennen, 1800-01-01
Opfordring til vore indsigtsfulde og veltænkende Læger. Da her fødes mange Børn paa Landet, og en Del af disse fødes af unge Koner, som ej tilsorn have faaet Børn og boe i Markhuse langt fra Byerne, hvorved de savne de gode Raad, som en ung Kone, der boer i en Bye, kan hente fra en eller anden fornuftig og erfaren Køne, betræffende Omgangen med sit Barn og sit Forhold i et eller andet Tilfælde, som indløber med Barnet, og det derfor er at befrygte, at nogle Børn maatre sætte Livet til for Moderens Uvidenheds Skyld, saa troer jeg, at en af vore i dette Fag erfarne Læger ville gjøre sig vel fortjent af Almuen, ja af det hele Land, om han udgav en Afhandling om Børns Behandling fra Fødselen indtil de havde fyldt 1; Aar, ved at anføre denne Alder, antager jeg, at Barnet patter et helt Aar, og at der i det Fjerdingaar fra Barnets Afvænning fra Patten, indtil det bliver godt vant til Mad, kan behøves adskillige Regler og Jagttagelser. Lægen, som paatog sig dette ønskelige Arbejde, vilde følge Barnet fra Fødselen fremad, anmærke de Tid efter anden tilstødende Tilfælde og hvad der ved ethvert af disse var at iagttage, indtil Barnet havde opnaaet den anførte Alder. Var jeg en Mand af Formue, vilde jeg med megen Fornøielse udsætte en Belønning for Forfatteren af saadan en Afhandling, men af Mangel paa Formue maae jeg lade det blive ved at ønske, at enkelt formuende Mand, eller et Selskab vilde gjøre dette. Imidlertid haaber jeg at Forfatteren vil i det mindste see sig betalt, om just ikke belønnet ved Subskription paa dette Skrift. I dette Tilfælde tegner jeg mig for 10 Exemplarer af denne Afhandling, af hvilke jeg gjør følgende Brug: i de Byer, i hvilke der er Skole, leverer jeg Skolelærerens Hustroe et Exemplar, i de Byer, hvor ingen Skole er, faaer en eller to af de Koner, som jeg finder mest forstandige og omhyggelige i deres smaae Børns Oppasselse, ogsaa et Exemplar, disse forbindes til at gaae de andre Koner i og ved Byen tilhaande med gode Raad, de øvrige Exemplarer laaner jeg ud til unge Koner, som have smaae Børn og boe langt fra Byen. Kirke Helsinge d. 10de Juli 1800. Holm. Præst for Helsinge og Drosselberg Menigheder i Sjelland.
Politivennen, 1800-01-01
Vink til Brandvæsenets og Brandassuransens Vedkommende. Er det overeensstemmende med Brandanordningernes Natur: 1) at Borgere i en af Sjellands Købstæder, hvor de fleste Steder findes Straatækkede, saavel opføre store Stabler Brænde næsten til Husryggen, som sætte Kornhæsse tæt ved Straabygningerne? Besvares dette negativ, saa spørges: 2) Kan da den Borger, hvis anførte Adfærd enten maatte foraarsage Ildsvaade, eller i sammes Begivenhed lægger Hindringer i Vejen for Brandofficianterne, til Ildens Dempning, fortjene at nyde Brandassurance, naar Skaden rammer ham, og ellers at undgaae lovmæssig at ansees. Herom ønskes at læses en Lovkyndigs gode Betænkning i Politivennen, da der skal vare udkommen en speciel Anordningfor nogle Aar siden, som byder, at Kornhæsse skal anbringes paa Lodderne, og ej maae sættes i Købstæderne, Storehedinge d. 21 Juli 1800. I. H. Holstein.
Politivennen, 1800-01-01
Tanker angaaende de løse Hunde, der holdes om Natten paa Skibbygger-Pladsene i København. For ingen ere disse Hunde nyttige, uden for deres Compagni Cheff, d. c. Pladsens Nattevagt; han kan begaae Utroskaber til sin Fordeel, da hverken hans Herre eller andre personlig tør erkyndige sig om hans Opførsel; han kan tage Stilpegge for at lukke Hundene inde, naar et eller andet skal transporteres fra eller til de ved Pladsen liggende Skibe; han kan, naar intet andet er at foretage eller fortjene, sove saa rolig og godt, som hans Trang til Hvile, og hans Livs Beskaffenhed tillade. Derimod, ifald han ingen Hunde havde hos sig, kunde hans Herre eftersee hans Troskab og Aarvaagenhed, naar han lystede, og med det samme forebygge baade egen og andres Skade; saa blev og ingen bidt af disse Hunde, og hvor let kan det dog ikke skee, især naar der ligger fremmede Skibe ved en saadan Plads, hvis Mandskab ere ukyndige om den Fare der er ved Natte-Tider, for slige Hundes Skyld, og om de end vide at disse existere, dog ikke vide til hvilken Tid de om Morgenen blive indelukkede; hvilken Tid vel og for det meste beroer paa Nattevagtens Dorskhed, vel og undertiden paa hans Luner. At Tyveri kan have Sted, disse Hunde uagtet, har jeg viist. Vil nu nogen indvende, at Hunde ere nødvendige paa en Plads for at afværge Indbrud; saa svares: lad Nattevagten have en stærk og glubsk Hund, lad denne staae bunden ved hans Hytte, at han, naar sligt skulde indtræffe, kan løse den, og lad saa den Plads, der holder 4, 5 a 6 Hunde holde en Vagt mere! jeg troer ikke det vil koste Ejeren mere, og det er jo desuden hans Pligt mere at sørge for, at en fattig Mand faaer Brød, end at underholde mange unyttige stærkædende Hunde. Allerhelst da disse lige saa let angribe den Uskyldige som Skyldige, da de ikke ere skikkede til at anstille Undersøgelse. For nogle Aar siden blev en Styrmand meget ilde tilredt af Hundene paa en Plads, da han om Natten var staaet op at lade sit Vand, og jeg har hørt at en Dreng ligesaa uskyldig er kommen til Skade ved Tranbrænderiets Hunde, da han troede, at det ligesaavel var Dag paa Pladsen, som paa Skibet; men Hundene vare endnu ikke indelukkede. Endelig ere disse Hunde stadelige i paakommende Ildsvaade. Naar der om Nattetider opkommer Ild paa en Plads, og Nattevagten sover, hvad da? Mærke Beboerne i Huset ikke, at der er Ild, kan de jo, foruden den Skade Ilden ellers gjør blive indebrændte, og om de mærke det, men ikke høre noget til Pladsens Vagt, eller kunne ved Raab og Skrig vække ham, tør de ikke gaae ud at søge om Hielp, da det eene saavelsom, det andet er forbundet med Livsfare, og om nu Nattevagten vaagner, men deels af egen Forvirrelse, deels ved Hundenes Urolighed og Adspredelse ikke kan faae dem samlede og indelukkede hvo tør da nærme sig at slukke Ilden og hvo kan med billighed tvinge nogen dertil?
Politivennen, 1800-01-01
Berigtigelse af det i No. 117 Indtykkede, om Posten i lille Kongens Gadepaa Kristianshavn. I No. 117 er klaget over den publikke Posts Tilstand i lille Kongensgade paa Kristianshavn. At denne Post engang kan have behøvet Istandsættelse saavelsom en anden, er naturligt, men naar det af Regnskaber kan bevises, at denne Post d. 28 April d. A. blev repareret, saa synes det utidigt af Anmælderen, at klage for det Offentlige over heelt Skind. At Vandet i den sidste Tid har minket eller nu og da udeblevet i denne Post, burde først have anlediget til at spørge om Naboposternes Vandrighed, og han vilde da erfaret, at Kristianshavns Hovedrende er utæt imellem Halmtorvet og Marmorbroen, og at man førend den kan repareres først maae have opsøgt Skaden, hvilket paa saa lang Distans, der, forunderligt nok, er blottet fra Opstandere eller Haner, ikke er en Ting som man kan springe til.
Politivennen, 1800-01-01
Om Badehusene. En Elsker af Renlighed, som ønskede hver Dag at kunne bade sig, og som ikke har Raad til at give 8 Sk. i Drikkepenge hver Dag, spørger herved offentlig saavel Badchusenes ædelmodige Ejer Hr. Grosserer Larsen, som Publikum, om det ikke var baade uforskammet og upolitisk, dersom Konen istedet for at modtage 4 Sk., overvældede den, som bød dem, med Grovheder?
Politivennen, 1800-01-01
Fra en Ven af Oplysningen. Den kommende August, i Midten af hvilken Stadens Lygter pleje at antændes, minder om den jammerlige Lysning i Gaderne, der saa ofte er klaget over, og hvilken, end ikke ved de flere Lygter i de sildigere Tider, er bleven noksom forbedret. Maaskee var det, paa en Tid, da et aarvaagent Politi sees at agte paa nyttige Forslag, i Henseende til Gadernes Belysning nyttigt at spørge: Om det ikke vilde være hensigtsmæssigt, ifald det ved en Politi Lov blev fastsat, at paa enhver Afstand af visse Alen eller Fag skulde ufejlbarlig findes en af de bedst indrettede publikke Lygter til Brug imod Mørket; og det saaledes, at en Lygteplads paa Gadens ene Side altid burde træffe ind midt imellem to Lygters Plads paa samme Gades modsatte Side, uden at dette dog skulde hindre nogen Mand fra, til Hiir for sin Indgang, at lade sit Lys skinne paa noget andet Sted i Gaden? Og mon ikke Mangel paa Lygternes tilbørlige Pladsering i lige Frastand bidtil allermeest har bidraget til det paaklagede Mørke i mange end ikke lygteløse Gader? Hvad det Offentlige til flere Lygters Anskaffelse og Vedligeholdelse i en lysende Tilstand, maatte udrede, og af Gaardeller Hus Ejerne indkræve, synes det ikke ubilligt at disse igjen reparterede paa dem selv og deres Lejere, hvorved saadant ganske vist vilde blive yderst ubetydeligt for dem alle. Hvad der i den omhandlede Hensigt videre maatte udfordres paaseet, i Henseende til Lygternes betimelige Antændelse, og ej for tidlige Udslukning, hører ikke til dette Forslag; men maae være overladt en velvillig og activ Politi Opsigt.
Politivennen, 1800-01-01
Uordener. 1) Paa Hjørnehuset af lille Fiolstræde og Skindergaden er der en Rendepibe istykker, hvor jeg trende Gange meget ubehagelig er bleven stænket over hele Ansigtet af ureent Vand; jeg har seet mange flere have havt samme Skjebne. Værten af Huset bedes derfor at lade samme forbedre, som snarest. 2) Fliserækken uden for Traktør Nøllers er i saa slet Tilstand, at man ikke kan gaae der uden Fare for at glide og forslaae sig. Dette er adskillige Gange før paaanket, men da Sagen virkelig trænger til en forbedrende Haand, saa er det ikke overflødigt atter at omtale det. 3) Ligeledes maae Broelægningens Foresatte anmodes om, at see til Fortoget i Kristenbernikovstræde, i det Stykke af Gaden som er indrykket, hvor, som før er paaanket, en Flise uden for en Dør ligger halv omvæltet. 4) I Urtekræmmer Præsses Forstue, paa Hjornet af Magstræde og Raadhusstræde, ligger stundum en stor sort Hund som anfalder Folk. Den som mælder dette maatte takke Urtekræmmerens Pige for at være slupxen dens Tænder. Da den ogsaa undertiden har Slag, saa synes det saa meget billigere, at det paalægges dens Ejer, hvis han ikke godvillig gjør det, at holde den fra Folk, eller lade den dræbe. *) Da det maae grue i enhver, som gaaer igjennem Gottersgade at see hvorledes Gravningen i den opbyggende Grund lige for Adelgaden har tilredt det hosstaaende Hus, og udsat ikke allene dettes Beboere, men og den som vandre i Gaden, for den skrækkeligste Fare; saa maatte det ønskes, at en Plakat forbød Grundgravere og Vandkikkere nogensteds at grave det allermindste, førend Nabobygningerne, eller Bygningen selv, med Stivere vare tilstrækkelig sikkrede.
Politivennen, 1800-01-01
Spørgsmaal om Aadsler i det Vand vi daglig drikke. Fredagen d. 1ste August sidstleden, gik jeg fra Frederiksberg den Vej som løber ned forbi St. Hans Hospital; ikke langt derfra saae jeg i Vandet i Kanalen liggende et stygt Aadsel af en Hund. Tvende Karle, slog paa samme Tid Græs langs med Vandet, jeg formaaede ved Drikkepenge og gode Ord Een af dem til, at han tog en Rive og trak Hunden dermed af Vandet, og smed den i Grøvten. Karlene fortalte at der laae flere af det Slags i Vandet, længere ned mod Hospitalet. Dette har jeg og selv siden seet; et Aadsel ligger nær ved Skomager Rings Fabrik, og længer derfra, hvor Kanalen løber ned til Falkonergaarden, ligger til Anseende et stort Aadsel af en Hund i Vandet. Naar man betænker at det er denne Kanal der leder Vandet ind til Peblingesøen, hvoraf samtlige Kjøbenhavns Indvaanere forsørges, og at vi altsaa alle, hver faaer sin Por;ion af de raadne Partikler af difse Aadsler, saa maa man tilstaae, at denne Tanke er overmaade modbydelig, der spørges altsaa: 1) Om det er tilladt eller utilladt, at drukne Hunde og andre Kreature i denne Kanal? 2) Hvis det er utilladt, saa spørges: hvis Sag det er at have Opsigt med at denne Uskik ikke skal existere? hvor ingen Opsigt er, der er stiltiende Tilladelse. 3) Med den beste Opstgt, hvis nogen er nægtes ikke, at det vil være vanskeligt at forhindre, at jo undertiden et SkarnsMenneske smider en Hund i Vandet; men saa er det dog muligt, at lade optage af Vandet de døde Aadsler, naar de vise sig paa Vandets Overflade, og spørges da. om dette ikke bør skee, og hvorfor det ikke skeer?
Politivennen, 1800-01-01
Om Præsten Massmanns Søndagsskole. Ingen vil vel tykkes det underligt, at disse - fordi de just ikke angaae saa Linier Politi - finde Plads i dette Blad. Jeg vilde gjøre Medborgere opmærksomme paa denne Skole, jeg vilde overtale dem til at besøge den, og jeg vilde derved formaae dem til, ved virksom Understøttelse, at Udvide den i den Grad Hr. Massmann ønsker. Denne Mands første Plan er noksom bekjendt, og hans Bekjendtgjørelser i AdresAvisen, ere det ikke mindre. Han saae almindelig Mangel paa Kundskab i Regning og Skrivning hos unge Haandværkere, og han helmede ikke, inden Forsøg til denne Kundskabs Meddelelse var iværksat. Denne Mangel var virkelig, thi allerede indfinde sig hver Søndag Eftermiddag bestemt Kl. 4 over 30 Haandværkssvende og omtrent 60 Haandværksdrenge for efter hans Indbydelse at benytte en Lejlighed, til disse uundværlige Kundskabers Erhvervelse, hvis Lige neppe findes. Svendene betale kun 1 Rdlr. kvartaliter, men Drengene intet. Lærerne ere præcis tilstæde og Undervisningen varer uafbrudt i tre Timer, nemlig til Kl., De Lærendes Fremgang vidne om Lærernes utrættelige Iver for at gavne det Almindelige, og her kan man sige med Sandhed: Lysten driver Værket; det bør anmærkes, at mange af Lærerne arbejde for intet. Det er senere bleven Hr. Massmanns Plan, at kunne udvide den første saaledes, at han kunde uden Betaling, modtage enhver Professionist, gammel eller ung, der vilde søge hans Skole; men Mangel paa Bidrag har allerede nødt ham til at slutte med de 100 Skolarer han har, og det Bidrag han selv maae afgive, bliver maaskee endog betydeligt: At udvikle Skolen bliver ham altsaa indtil videre, umuligt, medmindre han vilde udsætte sig for en staaende og tiltagende Udgivt, dersnart maatte overstige hans Evne, efterdi Skolen, i de sidste Uger, er formeret med 10 Personer ugentlig og de nødvendige Rekvisiter, som: Skriverbøger, Regnebrætter, Anskaffelse af Borde, Bænke i. medtage Penge i samme Forhold, som de Skolesøgendes Antal forøges. Man forestille sig nu Præsten Massmanns Søndagsskole som den er: i en Fremgang oer fryder den tænkende Borger; man forestille sig endvidere 10 til 10 Haandværesdrenges Anmeldelse ngentlig, uden at de kunne antages, og man vil da let slutte sig til hans Bekymring over, at see sig nødt til at afbryde en Plan hvis Udførelse er Maalet for hans kjæreste ønsker. Medborgere! besøger Massmanns Søndagsskole, og hans Bekymring for at udvide den vil seesvinde. I ville der erfare, hvad Nytte denne Skole kan stifte, og I ville med Glæde bidrage til dens Fremfart. Ham lønne hans tavse Barm.
Politivennen, 1798-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Den i No. 12 paaankede Stive i Norgesgade er indflyttet saaledes at den ikke hindrer de Forbigaaende. Men de mange Stiver i Kronprindsens gade, hvor Passagen er langt større, trodse endnu et godt Politievæsen. 2) Det i No. 12 paaankede Fortogsbret ved No. 173 i Gottersgaden er endnu ikke istandsat. 3) Jkke heller det i samme Nummer paaankede Fortogsbret i Adelgade, et par Huse fra Tømmerkroen. 4) De istykkerslagne Ruder og Vinduer paa det høje hvide Huus i Adelgade lige for Tømmerkroen ere endnu ikke udbedrede. 5) For Salomons Apothek blev Rendestensbretterne ikke allene efter Anmærkningen i Politievennen lappet, men efter 14 Dage aldeles med nye Bredder forsynede.
Politivennen, 1800-01-01
Spørgsmaal i en Strid imellem, Etiket og sund  Fornuft. Et Selskab, som havde beseet Rosenborg Slot, blev da det igjen vilde bort, overfaldet af en stark Regn, der saae ud til at vare længe. Den kvindelige Deet af Selskabet ønskede naturligvis at deres Vogn, som holdt i Forgaarden, maatte køre frem, men dette kunde ikke gaae an, Selskabet maatte smukt gaae igjennem den skyllende Regn til Kareten, af den Aarsag, at blot Herskabets Vogne, men ingen anden Dødeligs, turde køre videre frem. Jeg troer sikkert at Kommandanten har ret; men jeg troer ogsaa, at dersom han gjør en Forestilling ved Hoffet, saa vil det strax tillades, at en i sig selv intetsigende grandleur ikke saa strængt iagttages. De Tider, da det forbødes Bonden at køre ind i Herremandens Borgegaard, og Borger og Adel i Fyrstens Slotsgaard, ere vel endnu vedvarende for vor gode vadmelklædte Broder, men Borgeren kørte lige til Kristiansborg Slot, og kører lige til Kongens Dør paa Frideriksplads. Og enhver seer, at Borgeren bliver derved ikke større, og Kongen ikke mindre.
Politivennen, 1800-01-01
Klage til Ejeren af Dampemøllen paa Kristiaushavn. Den 26 Juli om Formiddagen gik to af Stadens Nøllersvende ind paa Dampemøllen, for at besee dette Kunstverk, som de havde hørt, og som de nu fandt, at staae aabent for alle anstændige Videlystne. Men efterat de vare komne ind paa Verket, bleve de af en Møllerkarl og nogle Sjovere kastede ned af Trapperne. Man er vis paa, at dette er en selvtagen Myndighed af Arbejderne; og ønskede at dem for Fremtiden maatte forbydes slig Adfærd, eller at Nøllersvende hvis Indgangen ikke er dem tilladt, advares derom, førend de satte sig i Fare.
Politivennen, 1800-01-01
Uordener. 1) Lige for Brødbagerens Dør No. 184 i Borgergaden er i Fortoget tvende Stykker Jernkæder, som har henhørt ril et Rendestensvræt, hvilket for lang Tid siden er borte. Næsten alle Forbigaaende støde paa disse just i Vejen liggende Kæder, og enten falde eller rive Skoen i Stykker, især om Aftenen. 2) Paa Hjørnet af Ulkeog lille Kongensgade uden for Urtekræmmer Hansen ligge to Jernstænger tvers over Rendestenen saavel til Kongenssom til Ultegaden, hvor før har været Bræt over, men nu slet intet adskillige har seet saavel Gamle som Børn at snuble derover og staae sig derpaa. 3) Uden for Baron Selbys Gaard ud til Anneplads er, formodentlig fra Nabobyggepladsen, henlagte nogle Stene, som hindre Fodgængere. Selv uden for den byggende Plaps behøvedes ej, som nu skeer, at ligge Læs af Kampesteen, da Pladsen er rummelig nok. 4) I Kristenbernikovstræde ligger, paa det snævreste Sted ned imod Østergaden, et opkastet Bræt, som dog engang burde borttages. De to Fejl, som nylig have været paaankede i Kristenbernikovstræde, existere endnu uforbedrede.
Politivennen, 1800-01-01
Forsvar for Bageren i Storehedinge. Den mig tilsendte Gjendrivelse, fra Bager i Storehedinge Hr. Vensel, imod Hr. Herredsfoged Holstein, kan ikke indrykkes. uagtet tvende i bemeldte Bye boende og af Byfogden sammesteds, Hr. Kynde, for vederhæftige erklærte Mænd have villet indestaae for den, da den er opfyldt med uanstændige Udtryk. For imidlertid at vise Hr. Vensel, at dette Afslag ikke er grundet i Partiskhed vil jeg fremsætte Momenterne af Gjendrivelsen i en anden Stil: Under 23 Juli gjorde Byfogden med tvende ubenævnte Mænd en InkvisiFionsforretning hos Bager Vensel, og befandtes da baade hans Rugog Hvedebrød at være taxtmæssig, ja endog overvægtig, saavelsom af upaaklagelig Egenskab - Vel har været klaget over Brødet, men af Mennesker uden for Borgerskabet, som dertil vare forlokkede eller truede. Endelig var forrige Aars Afgrøde ved Høstens Mislighed af slet Beskaffenhed, og mangler Store Hedinge desuden en god Hollandsk Sigtemølle, for at give Melet den fornødne Godhed.