Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1816-10-01
Sagen om Berberissernes Pestgift og Jkkegift er vist nok saa vigtig en Sag at vide, at man for dette store Nationalanliggende maae sætte alle Fordomme og Formodninger tilsidde, og kun paastaae det, som beviislig er fandt. Erfaringer, og Opdagelser af Naturkyndige ere derfor de eneste Beviisligheder Man bør antage, og hvad de første angaa da var det vel rigtigst, at enkelt oplyst Mands Stemme gjaldt noget mere, end en Hob Almuesmænds Vidne, som enten ville uddrydde Berberisserne eller dem, som forsvare dem. Man finder, det er Sandhed - (uagtet Man nylig læste i Aviserne, at en Stuelærd vil forkynde os, at de nordlige Lande i Europa forhen vare meget koldere end nu, da der i Oldtiden, fandtes Rensdyr i Pohlen og Tydskland, o. s. v.) - At vort Klima her i Danmark, i de sidste 25 til 30 Aar. har forværret sig kjendelig. Jeg har f. C. havt, Bønder for en 26 Aar siden, der saaede Havre sidst i Februar begyndte at slaae paa Græs med Rimelighed i April, saaede, Byg sidst i April, høstede Kornet først og midt i August, og havde Vintersæden lagt inden 29 Septbr. Marts Maaned var da tør og temmelig blid, April fugtig, Mai havde en Foraars= og Sommervarme, som Man nu neppe har i Junii. Hundedagene vare gruelig hede; August, Torden fraregnet, meest tør, og i Septbr. havde Man vedholdende tørt og smukt Veir. Vel var det taaget, men Vinden bidrog meget til, at hindre dens Skadelighed. Derimod var October regnig, og i Vovbr. begyndte Snee og Frost. Jeg har dog selv saaet Rug den 12 Novbr. efter Gjøde, som jeg ikke fik afharver for en stærkfaldende Snee- og den blev den bedste jeg nogensinde avlede, skjøndt Marken var kold- og Rugen ikke kom op før i Jule-Dagene. Novbr. Decbr. og Januar vare da vore rette Vintermaaneder og 1. sidst i Februar begyndte allerede Tøen og Foraarstaagen at lag Sneen bort. J de Tider og med saadanne meere tørre end vaade Sommere, har jeg ikke hørt noget om Rust. Det er derfor høist rimeligt at antage, at Lufttemperaturen, der nu her til Lands har forvandlet sig fra ovennævnte Veirligt til Vinter i April, Slud og Nattefrost i Mai, kold Regn og Taage i Juni, liden Varme og megen Regn i Juli og August, mørk Septbr., Regn og Taage Octber., Novbr. og Decbr. og først ret Vinter i Januar, Februar og Marts, kan volde Rug og andre Kornsorter den Rust, Berberisserne nu skal have Skylden for, hvad enten de ere i de rustbefængte Egne, eller ikke - Saameget kan overflødigen bevises, baade: at Egne hvor ingen Berberisser ere, have havt Rust, som og: at virkelig gode Sandmarksjorder have haaren i de senere Aar rustfri Rug, uagtet der ikke langt derfra groede Berberisse, og, hvad er da her Skylden for og imod? Jeg mener c. derimod, at kunde antage, at den megen Fugtighed og Kulde som Sommeren, der holder Rugen tilbage i Vexten, Taagen, i og det stille Veir i Blomstertiden især naar Kjernen begynder at udvikle Melet, den lange Tid om Vinteren Tøveiret holder Rugen i Vext, saa den ikke kan lægge sig tidlig nok, de utallige Afvexlinger af Tø og Barfrost uden Snee, den i Januar, Februar og Marts er underkastet, snarere end noget andet lovernaturligt, er Aarsag til Rusten. Da jeg i 27 Aar har været Agerdyrker, netop i de beste Rugegne og paa Sandjorderne. her i Viborg Stift, vil jeg tillige hidsætte mine egne Erfaringer med egen Sæd. Jeg har, paa Hovedgaarden Strandets Mark, hvor der i Nærheden ikke fandtes Berberisser, for 20 til 27 Aar. siden ikke havt Rust i Rugen, endskiønt Marken er kold i Bunden, og er omgivet paa den østre, søndre og nordre Side ) med lutter Enge, Moser, Fælledskjære og Liimfjorden. Jeg saaede da Rugen strax efter, men sjelden før Mikkelsdag, avlede meget got, og brugte ingen Jordblanding i Gjødningen. Sædskiftet var: Byg eller og Grønlandsrug (Brak) Rug, Rug, Havre. 2) Paa en indhegnet og med Træer omplantet Jordlod, her paa Viborg Mark, som jeg kjøbte 1807 og hvis Jordbund er meest Sand og Muldsand med Enge om hele søndre Side og Søen mod den østre, har mine Formænd havt den lypperligste Rug, skjøndt den ofte gav 3de Kjerve Rug efter hinanden og derefter Havre og blev maadelig gjøder og der meest med Hebetørvaske mellem Gjøden. Jeg har kun brugt den i 4 Aar til Sæd med saadant Skifte: Kartofler eller og Grønlandshavre, Rug, Byg eller Rug, Havre med Vikker, Havre med Klever, eller Rug med Klever. Jeg har gjødet jevnt til Kartofler og til sidste Gang til Klever noget eller og stærkt til Rug efter Grønlandshavre, Gjøden har været gammel, sammenbrændt og fri for Halm, af den bedste Sort der i en Kjøbstæd gives. Jeg har avlet maadelig i 1812 og 1814 og meget ringe 1815 fordi der var Rust i den. 1814 var det Skykke Kartoffelrug værst som var meest sandig og laae meget nær Søen, dog paa en Banke og med en mellemstaaende Hæk af Elle og Piil, mellem Marken og Engen. J 1815 var al Rugen rustet, saavel det høitliggende, som fra Søe og Eng længst liggende. J Aar har jeg kun havt Rust i et Stykke der var stærk gjødet til Rug efter Grønlandshavre i Fior, der altsaa skulle været den allerbedste. Jordbunden er fugtig og Nusten begyndte i den fugtigste, nærmest Engen ved Sønden liggende Ende, og først i August Maaned, omtrent den 10de. Det regnede bestandig, dog blev det halve for Norden temmelig got, skjøndt det og havde Rust. Min Andenkjervrug og et Stykke Rug med Klever, hvortil var gjødet efter blotte Sæde Vikker i Fjor, var ypperlig i Aar. Rundt omkring paa Viborg Mark har Rugen i Aar, især paa Søndermarken, været meget rustet. Ja mange have derfor, da de senere Aars Rug har aldeles staaet feil, begyndt at faae Vinterhvede og at lægge Rugsæden.