Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-04-02
Spanien. Man har, hedder det fra Udlandet, paa nye bragt Rygterne om Jnterventionen i Spanien i Gang, hvorved de sunkne Statspapire ere stegne. Man vilde vide at Qvæstionen er kommen paa Bane i det franske Minister, Conseil, siden det betænkelige Udfald af Valgene til de nye Kortes og andre Begivenheder ere blevne bekiendtgjorte og man er bleven overbeviist om, at naar man ikke itide søger at qvæle det Onde, saa kan Spanien gaae over til en revolutionair Tilstand, som ved sine Forbindelser, inde i Frankerige kan falde Julii Monarkiet ubeleiligt. Jnterventionen skulde saal des mindre gielde Karlisterne end de Exaltados og Tilhængerne af Konstitutionen af 1812, hvilke destoværre have faaet Overhaand ved de nye Valg, og som efter at Mendizabals Anstrængelser have været frugtesløse, nu blive den naturlige Ende paa alle Statsudviklinger, (Hvorledes dette Udfald af Valgene er blevet giver sig tilkiende af følgende Fortælling: af de hidtil værende Prokuradores ere kun 58 valgte paa nye, 92 nye Medlemmer ere blevne valgte, desuden gives 17 Dobbelt Valg, saaledes er Hr. Mendizabal bleven valgt for 7 af de anseeligste Stæder. Af de 66, som stemte i Minoritet ved det Votum, som foraarsagede Kammerets Opløsning, for Ministerne ere 47 valgte paa nye; men af de 71 Medlemmer, som udgjorde Majoriteten mod Ministeriet, er kun eet Medlem valgt paa nye, nemlig Marqvis v. Sommeruelos, Ophavsmanden til hiin uheldige Proposition, 20 af de Valgte ere af dem, som havde Sæde i de gamle konstitutionelle Kortes Forsamling. og 35 vare udvandrede i de sidste Aar af Ferdinands Regiering, saa at Revolutionen er ved disse Valg hvilke paa det stærkeste karakterisere den herskende Stemning i Spanien, nu bragt paa sin høieste Spidse; det er derfor overmaade interessant at see hvilken Ende den hele Tragvedie vil faae.) Foruden Jnterventions-Forsøg, kunne ogsaa PacifikationsKonventioner forventes med Hensyn til Familieforholdene, hvortil Dronning-Regentinden ikke skal være utilbøielig, da den uhyre Byrde skal mere trykke end glæde hende. Man siger, at Kongen og Fyrsten af Talleyrand skulle paa det bestemteste være imod enhver Jntervention, naar ikke tillige saadanne Grundsætninger kunne blive bragte i Gang, som stemme overeens med deres hidindtil førte vise udenlandske Politik, og kun naar de øvige Kabinetter, som deeltoge i Jnterventionen, kunne blive enige omen Synspunkt, som ved Krigstoget under Restaurotionen blev anseet for den rigtige, saa vilde først Frankerige beslutte sig til en Forholdsregel, som et forbundet med Besværligheder for det, og som bær Karakteren af Opoffrelser. Faktum er rigtigt, og Jnterventionen griber dybere ind i Spaniens indvortes Forhold end i den europæiske Statspolitik og de legitimistiske Kabinetters Modstræbelser; thi det er kommet saavidt at Christinos og Karlister kæmpe ikke længer mod hinanden i Spanien; thi ved de nye Valg og de nyeste Begivenheder ere Tilhængerne af Konstitutionen af 1812 med republikanske og jakobinske Skatteringer traadte frem i Skrankerne og ved at fordrive Karlisterne vilde man kun bevirke at de patriotiske og revolutionaire Bestræbelser vilde erholde frit Løb. Ogsaa have Patrioterne forlænge siden fattet, at en Jntervention vilde kun gielde dem, og de have sørget for, ved at sætte de heftigste Lidenskaber i Bevægelse, at de Franske skulle ikke blive modtagne som Venner. Man kan ikke heller nægte, at uden udenlandsk Mægling kan Sagen tage en farlig Vending; det kan let blive umueligt for Mendizabal at regiere Landet i Forbindelse med de nye Kortes, da der gives Mænd iblandt dem, som aabenbart have plantet Oprørets Panier, og som forfølge ærgierrige og udsvævende Planer.