Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-09-05
Algiererne vedblive at haane Englands Magt og Trudsler, saaledes skal deres Corfarer nyelig have taget Paketbaaden Walsingham, som var afgaaet fra Lissabon til Gibraltar og Maltha. Men Lord Exmouth er paa Veien; man har seet hans Flaade passere Lissabon forbi og Hævnen svæver over de Uretfærdiges Hoveder. J Følge Yttringer i de engelske Blade indeholder Admiralens Jnstruction: at han skal tvinge Røverstaterne til en høitidelig Tractat, hvori de skal selv forkaste deres hidtil udviiste Forhold og forpligte sig til ikke at erklære nogen christelig eller mahomedansk Stat Krig, uden gyldig Aarsag, og naar de komme i Krig, ganske rette sig efter europæiske Grundsætninger; desuden give alle Fanger, som de har, deres Friehed uden Løsepenge og ikke allene betale Omkostningerne for de nærværeede Krigsudrustninger, men ogsaa udrede Omkostningerne til en stærk Observations=Armee paa Maltha. Vil de ikke underkaste sig disse Betingelser, saa skal de behandles af de Allierede efter samme Grundsætninger, som Frankerig er blevet behandlet; det vil sige Regieringen (der bestaaer af et tyrkisk Militair Corps og ikke af Mohrerne, hvilke ere Landets egentlige Jndvaanere) skal ophæves, alle Medlemmer af dem forviises, hele Kysten renses fra Søerøverne og de tyrkiske Krigsfolk og Landets Jndvaanere skal faae Tilladelse til at udvælge selv en Regieringsform. – Det kommer nu an paa om de Engelske med en Styrke paa 6 Orlogskibe, to Fregatter, to Brigger og fire Bombeskibe kan udrette alt dette. Alle de ældre Angreb paa Algier har enten aldeles intet udrettet eller kun paa en kort Tid bevæget disse Barbarer til at holde sig roelige. J 1671 bombarderede saaledes den engelske Admiral Sprag ge Algier med en Eskadre af 12 Krigskibe, hvoriblandt 5 Fregatter, han mistede to Kanoneerskibe, men var saa heldig at skikke den algierske Flaade i Brand; dog hialp det kun for en kort Tid, saasnart Algiererne havde faaet nye Krigskibe bygte, saa begyndte de igien paa deres Søerøverier. Saaledes er det altid gaaet med Europæernes Søetog, imod dem; har de været heldige, saa har disse Barbarer givet gode Løfter, holdt dem en kort Tid, men snart igien brudt dem. Algiererne skal dennegang belave sig paa en diærv Modstand, et fardinsk Skib er nyelig kommet derfra, hvis Capitain fortæller, at en stor Mængde Bomuld er bragt ned til Havnen for at lægges over Krigskibene, og for at hindre derved, at de engelske Bomber ikke skulle saa let stikke Skibene i Brand. Deyen søger desuden at forsikkre sig Portens Venskab; den algierske Minister er kommet til Constantinopel, og har den 22 Julii havt Audienz hos Storvigeren. Gesandten har bragt kostbare Præsenter med sig til Storherren, som ere baarne i et Optog omkring i Hovedstadens Gader. Disse Præsenter bestode i et Antal mohriske Slaver, saavel Qvinder som Mænd, tre meget smukke barbariske Heste, hvis Sadler og Ridetøi vare stærkt befatte med Guld og Ædelstene; flere Par Geværer indlagte med Guld og Coraller, en brillant Solitaire og en rigt besat Daase, som bleve baarne paa en Sølvskaatilligemed mange Coralsnore, Ambra og andre østerlandske Kostbarheder; otte Løver, fire Tigre, ser Strudser, flere Papagøyer, 10 Par Leoparder. og Tigerender hvormed Bærerne vare behængte; prægtigt broderede algierske Klædninger, en Mængde saakaldte Ybrom et Slags kostbare habariske Topper,) af alle Slags Couleurer. Devilde Dyr bleve i store Buure bragte til Storsultanens Sommer Pallads Beschiktasch. Paa hans Befaling vare alle østerrigske Fanger friegivne og bragte med, som bleve overlevede til Gesandtskabet, der videre besørger dem sendte hiem til deres Fødeland. – Hvorvidt alle disse Præsenter nu vil bevirke at Sultanen vil tage sig af Algierenes Sag vil Tiden lære, det er aabenbart, at han ikke er Englænderne god formedelst deres Jndflydelse paa den for Tyrkerne saa farlige joniske Republik; derimod tilraader Portens Politik den, at tage de russiske og østerrigske Undersaattere under sin Beskiærmelse imod Barbareskerne. Foruden Englænderne har Algierne endnu to fiendtlige Flander imod sig i Middelhavet, nemlig den hollandske og nordamerikanske; om de vil forene sig med den brittiske er uvist. Den hollandske, under Admiral van Capel len, har krydset i Middelhavet heele Sommeren, uden at udrette noget; de engelske Journalister sige, at den er slet eqviveret og bestaaer af halvforraadnede Skibe. – Den americanske Eskadre krydser udenfor Algier, men at den skal allerede have opbrændt 5 algierske Skibe, gjort Landgang, og tvunget Deyen til at forlade Algier, er intet andet end en høist upaalidelig Skipper Efterretning. – Da et saa alvorligt Angreb forestaaer Algier, saa er det interessant at faae anthentiske Efterretninger og Commodore Decaturs Tog mod Barbareskerne, saaledes som de forefindes i de americanske Tidender. J Aaret 1795 blev sluttet en Tractat imellem Algier og Friestaterne, i Følge hvilken Nordamericanerne skulde betale Deyen en Tribut af 12000 algierske Bechiner i i Skibsforraad, og disse igien behandles af ham som andre favoriserede Staters Undersaattere. Denne Tractat blev troelig holdet indtil 1832, da en Krig imellom Friestaterne og England forestod, hvori Deyen troede, at den americanske Soemagtvilde blive i den Grad ødelagt, at Friestaterne ikke kunde blive i Stand til at forlange nogen Fyldestgiørelse for de Fornærmelser, som hans Krydsere kunde tilføie deres Skibe, hvilke manglede desuden i den Tid en Gienstand for deres Pynderier. J 1812 kom det americanske Skib Alleghanny med den sædvanlige Tribut til Algier; Deyen fandt, at de tilsendte Varer ikke vare som de burde, anstillede sig overmaade vred, og affordrede den americanske Consul Oberste Laar 25000 Dollars, som han forTiden fra 1795 og til 1812 paastod at have faaet forlidt af Americanerne i Tribut; da han nu fandt paa at beregne disse Aar efter Maaneaar og ikke som sædvanlig efter Soleaar, han truede at confiqvere Skibet Alleghanny, fængsle Obersten og giøre alle Americanerne i Algier til Slaver, naar han ikke til Pengene; Obe sten maatte bringe dem tilveie og forlod derpaa Algier tilligemed 21 Americanere. Strax derpaa lod Deyen de americanske Handelskibe angribe, Friestaterne kunde dengang ikke forsvare deres Flag, da de just laae i Krig med England. Men saasnart Freden var sluttet med England, blev der strax tænkt paa at tugte den troeløse Dey, to Eskadrer bleve udrustede underCommodorerne Decatur og Bainbrigde; Planen var, at denne sidste skulde udføre Toget. Decatur afseilede først med sin Eskadre, han forlod Nyeyork den 20 April 1815, kom efter 25 Dages Fart til Gibraltar og fik der at vide, at en algiersk Eskadre var seilet ud af Strædet, han besluttede at afskiære dens Tilbageseilen. Den 17 Juni stødte han paa den algierske Fregat Mazonda, med 436 Mands Besætning, han tog den efter en Fægtning af 25 Minuter; det var i denne Fægtning, at den tappre algierske Admiral Rais Hammida tilsatte Livet.