Københavns Adresseavis, 1767-12-09
Den første Slotsgaard er indsluttet med adskillige Huuse, og ere føyede til hverandre med Staketter. Den inderste Slotsgaard er i Figur af en ligesidig Ottekant, formeeret af 7 Fløye, alle af eet Stokverk, og af Slottet selv, som indtager den ottende Side, og ligger midt for Hoved=Ind kiørselen. Midt i Gaarden er en Fontaine, i hvis Centro staaer et herligt billede af hvid Jtaliensk Marmor, forestillende Freden, hvilket i Florenz er forfærdiget. HovedBygningen af Slottet selv, er i Form af en Parallelogram, tækket med Kobber, og har i Midten en stoer fiirkantet Sal, hvilken, saasom den rund om er omringet med Gemakker af tvende Stokverker, har sin Lysning fra oven ned. Denne Sal er meget lys, og af særdeles smuk og herlig Anseelse: Gulvet er belagt med Marmor i Figurer; Jndfatningerne om de fire store Dørre ere af den skiønneste Jtalienske Marmor, forfærdiget i Florentz, og derfra sendt Hans Majestæt til Foræring af Stor=Hertugen til Toscana, Johannes Gasto. Lanternen, Cupolen og Væggene i Salen, ere prydede, med kostbart Stuccator=Arbeide, som paa det netteste er udført. De øvrige Gemakker i begge Etager ere og paa det zirligste og prægtigste meublerede. De herlig malede Plasond, ere alle forfærdigede af den berømte Krog. Haven i sig selv er ikke ret stor, men derimod meget artig og net udpyntet. Den tykke Skov, som formedelst sine ziirlige Indretninger med Spadsere Gange, Lyst=Huuse, med grønt bevoxne Cabinetter og deslige sær yndige Retraiter, fortiener snarere Navn af en Have end af en Skov, omringer Lyst Haven paa alle Sider, og er opfyldt med alle Slags Vildt. Fra Slottet har man ligesom fra Centro, den herligste Udsigt igiennem alle Alleer paa eengang til den bag Skoven liggende store Esserom Søe. Denne Søe er og meget fornøyelig i det den næsten er omringet med Skov, og da den tillige er stor og meget dyb, lod Høysal. Kong Friderich 4de, for at forlyste sig paa Søen, i Kiøbenhavn, en stor Jagt bygge, som over Land blev ført hen til denne Søe, af hvilken hans Majestæt ogsaa ofte betiente sig, og paa det at dette Fartøy, som ziirlig og kostbar er bygget, om Vinteren des bedre kan bevares, har Hans Majestæt, ved Enden af een af Alleerne, ladet opføre et stort Huus midt i Vandet, hvorudi det og Vinteren ligger under Tag. Ved Enden af en anden Allee, seer man den saa kaldede Ebemitage, med et tilbygget Angel=Huus, som hviler paa adskillige i Søe Grunden nedrammede Pæle. Her pleyer det Kongelige Herskab undertiden at holde Taffel og at forlyste sig med at angle. Ved Slottet er ellers et skiønt Orangerie, som er føyet til Slottet ved en bedækt Gang, tilligemed en meget næt Kirke. Menageriet er i Skoven, strax uden for Haven anlagt, samme er med alle Slags rare Fugle opfyldt, som giør Stedet meget levende og behageligt. Om Mogolernes Sprog og Lærdom. Det sædvanlige Landets Sprog, som bliver kaldet det Jndostaniske, haver meget Overeensstemmelse med det Persiske og Arabiske, men det falder dog noget blødere, og er let at udtale, det er meget eftertrykkelig og kort. Deres Bogstaver ere og meget anderledes, og bliver, ligesom de Europæiske, skreven fra den venstre og til den høire Haand. Det Persiske Sprog bliver talt til Hove, og det Arabiske er det lærde Sprog, endskiønt Mogolernes gandske Lærdom bestaaer i slet intet videre, end at dekan læse og skrive, thi de har slet ingen anden Fornuft Lærre eller Tale=Kunst, end hvad som deres Natur lærer dennem. Jmidlertid besidder dog en Deel af disse Folk en meget stor Forstand, og de kan hastig og overmaade vel tale om en Ting, ja, dersom Videnskaberne vare kuns iblandt dem bekiendte og udi Flor, da vilde visselig mange fortreffelige Ting komme fra dennem for Lyset. Det bliver og sagt om dem, at de forfærdiger Bøger som indeholder vittig Digt og Historier, saavel om deres egne, som deres Naboers Lande. Hvad de Bøger er anlangende, som ere brugelige iblant dem, da er Tallet paa dennem ikke stort. Jblandt dem er Aristotelis Skrifter, som de kalder Aplis, saa og den Læge Avicenna hans Skrifter, begge i det Arabiske Sprog. Stierne=Spaadoms Konster synes at være deres fornemmeste Videnskab. Der ere mangfoldige, som giver sig ud for, at være Mestere i den samme, og de gemeene Folk, efter Hoffets Exempel, ere saa forblindede, at fatte Trøe til den; Thi den store Mogul har altid sine Stierne=Spaamænd, hos sig, og han foretager ikke den allerringeste Ting, førende han først har raadført sig med dem. Om Mogolernes Religion. Mogoler, Aghaner, og Pataners Religion, er den Mahometanske, af den Sect som kaldes Sunni, hvilken Tyrkerne ere Tilhængere af, de som holder Abubeker for den sande Efterfølgere af Mahomet tvert imod den Sect af Shivaer, som bekiender og paastaaer at Ali er den rette, som Perserne giør. Disse udgjør her den største Deel ved det Keyserlige Hof, og følgeligen maae svække hans Fordeele, naar han bliver viklet i Krig med Persien, imidlertid lader de dog udvortes, ligesom de var af samme Meening som de andre Store ere. Da disse Kongeriger Golkonda- og Vizapur vare i Velmagt, saa havde Shivanerne i det første Overhaanden, og i det sidste vare de af Sunni og de afShivaer en Blanding imellem hverandre. Hvad de Mahometaners Tal i Liighed med Hedningenes er betreffende, saa forholder det sig med de sidste imod de første, i det mindste, som hundrede, om ikke nogle hundrede, imod een.