Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-04-12
Naar Vort Rentekammer eller Vor Fi nats=Kasse=Direction, i enkelte Tilfælde, tillegger Oppebørselsbetientene Forskuds=Ordre til nogen Udgivt, da skulle disse, saasnart faa dan befaling er fyldestgiort, ufortøvet til bemeldte Kammer eller Direction indsende derover formelig Regning belagt med Vedkommendes Qvitteringer og andre, dertil hørende, atjusterede Bilage; og naar Summen derefter paa Zahlkassen til formelig Udgivt er bleven anviist, bør det Betienten meddeelte originale Creditiv ligeledes ufortøvet tilbagesendes til det Departement, af hvilke det er udstædt. Dette Slags Udgivter maae, saalænge de endnu ikke formeligen ere anviste paa Zahlkassen, ei komme til virkelig Udgivt i Regnskaberne, men bør i samme anføres inden Linien, som en Beholdning, indtil de, som meldt, formeligen ere blevne anviiste til Udgivt. Og paa samme Maade bør deslige, hidtil saa kaldte uapproberede, Udgivter i Maaned og Qvartals Extracterne anføres saa længe, indtil de formeligen til Udgift ere anviiste. 30, Paa det at Vore Oppebørselsbetiente ikke skulle savne de nødvendige Midler til at forsyne i rette Tid deres Regnskaber med de Attester og andre billage, som udfordres til Beviis om sammes behørige Rigtighed og Fuldstændighed, ville Vi herved, ligesom forhen er befalet, allernaadigst have anordnet; at Vore Stiftamtmænd, Amtmænds og andres Attester, som paa Regnskabernes Biilage, eller til Beviis om disses Rigtighed, behøves, skulle førend ethvert Aars Januarii Maaneds Udgang, meddeles Oppebørselsbetientene, og at saaledes ingen blant Vore civile, militaire eller geistlige Embedsmænd, af hvilke saadanne Attester udkræves, under nogen Forevending maa vægre sig ved et udstæde samme til den anordnede, Tid. Men enhver bør tvertimod være pligtig til, uvegerligen og saasnart som mueligt, at meddele Regnskabsførerne, paa deres Forlangende, alle efter Omstændighederne nødvendige Attester, Qvitteringer, Approbationer og Tilstaaelser, saafremt de ikke ville tilsvare Os alaf deres Forhaling flydende, Skade, og Regnskabsføreren de ham, formedelst den derved foraarsagede Forsømmelse, paadragne Bekostninger, samt tillige erlegge de for Regnskabsførerne, naar Forsømmelsen er paa disses Side, bestemte Mulcter, i hvilken Henseende saavel Vort Rentekammer, som og Vore Stiftamtmænd, Amtmænd, biskopper og andre Øvrigheds - Personer bør være Regnskabe førerne, naar de i rette Tid anmelde Forhalingen, ved de virksomste Foranstaltninger, og efter Omstændighederne ved Mulcternes Jnddrivelse hos de Forsømmelige, behielpelige. 31. Dersom en Oppebørselsbetient udelader noget af Jndtægten i een af sine Qvartals Extracter, og heller ikke i Extracten for det næstfølgende Qvartal har ført samme til Jndtægt, endskiønt siden tilstrækkeligen bevises, at en saadan Jndtægts=Post virkeligen af ham er oppebaaren, da bør derfor erlegges dobbelte Renter og desuden 10 Procent til Rentekammerets Fattigbøsse, undtagen i det Tilfælde, at Betienten imidlertid maatte være død, da hans efterladte Boe for Mulct maae være forskaanet, og udreeder allene den uberegnede Jndtægts=Sum, tilligemed enkelte Renter. 32. Den Betient, som ved Udgiften i sit Regnskab eller i sine Extracter fremlegger falske Qvitteringer eller Beviser, bør have sit Embede forbrudt, og være pligtig, ei allene at bøde til Qvæsthuset i Kiøbenhavn dobbelt saa meget, som Udgivts=Summen, for hvilken det falske Beviis er fremlagt, beløber, men og at erstatte Udgivten i Regnskabet, eller i Extracten, med fuld Betaling. Formaaer han ikke at udrede Betalingen, da dømmes han til Fæstnings=Arbeide. 32. Dersom nogen Oppebørselsbetient forhaler de i hans Regnskab udsatte Antegnelsers Besvaring og de til sammes Belægning æskede og fornødne Documenters Tiloriebringelse længere, end ham ved Antegnelsernes Tilsendelse af Vort Rentekammer er foreskrevet, da bør han, uden nogen Eftergivelse, erlegge samme Penge=Straf, som i foregaaende 27 §. er anordnet. Og paa det at de fornødne Hielpemidler til saadan betimelig Jndsendelse ikke skulle mangle Oppebørselsbetientene, befale Vi hermed alle Vore Embedsmænd og andre Vore Betiente og Undersaatter, fra hvilke hine, til de udsatte Antegnelsers Besvaring, behøve Oplysninger, Attester, Qvitteringer eller Tilstaaelser, at de, paa Forlangende, uvegerligen og uden Ophold skulle meddele samme, under lige Ansvar, som i 30te C. er dem paalagt, ligesom og Oppebørselsbetientene, naar de i saadanne Tilfælde betimtligen henvende sig til Vort Rentekammer, eller til vedkommende Øy righed, bør forundes lige Understøttelse, som i samme 30te C. er dem tilsagt, imod de Forsømmelige. 34. Jngen Oppebørselsbetient maa, uden udtrykkelig dertil erhvervet Tilladelse af Vort Rentekammer, boe uden for det ham anviiste Embeds District. Og enhver saadan Betient skal, strax ved sit Embeds=Tiltrædelse, lade den ham meddeelte Bestalling læse ved den Ret, under hvis Jurisdiction han boer, hvorom Rettens Paategning paa Bestallingen, bør gives uden Betaling. 35. En Oppebørselsbetient kan vel, naar han i Vores Tieneste, eller med Vort Rentekammers dertil erhvervede særdeles Tilladelse, er fraværende, lade Oppebørselen forrette og Skatyderne qvittere ved sin Fuldmægtig. Men han skal dog selv i alle Dele, indestaae for sin Fuldmægtigs Handlinger i hans Embedssager, hvorimod det staaer ham for, at lade sig af denne stille tilstrækkelig Caution for hvad ham saaledes betroes, ligesom og, om han finder det fornødent, af ham meddeele egenhændig underskreven eedelig Troeskabs Forpligtelse. Forresten bør enhver saadan Fuldmægtigs Navn af Oppebørselsbetienten indberettes til Vort Rentekammer, paa det at samme kan paasee, at de fremkommende Qvitteringer af den rette vedkommende Person ere udstædte. 36. Formynderskaber og Værgemaal kan ingen Amtsforvalter, Regimentsskriver eller Forvalter, imod deres Villie paalegges, undtagen for deres egne Børn, saafremt Rettens Betiente ville betroe dem Værgemaalet for disse. Men skulle nogen være findet frivilligen at paatage sig andre Værgemaale, da maae de dog ikke uden Vort Rentekammer foregaaende Samtykke, dertil kunne beskikkes. 37. Naar en Oppebørselsbetient døer, skal den ordentlige Skifteforvalter strax forseg. le Kassen, og samtlige Oppebørselen vedkommende Sager og Documenter, og derefter uden mindste Ophold, underrette vedkommende Stiftamtmand eller Amtmand derom, som med den første afgaaende Post strax indberet, ter saadant til Vort Rentekammer til nærmere Foranstaltning, og tillige opgiver: om en tilforladelig Fuldmægtig forefindes, eller til hvem ellers Oppebørselen, imedens Embedet er ledigt, kunde være at overdrage. 38. Fuldmægtigen bør i saadanne Tilfæll. de blive tilstæd, for at giørr nøiagtig Regnskab og Rigtighed for alle de Bøger og Oppebørseler, som han selv haver under Hænder, Dersom Vort Rentekammer inidlertid betroer ham Oppebørselen, imod tilstrækkelig Caution, da nyder han, saalænge Constitutionen vedvarer, den til Embedet henlagde Gage. Naar ingen Fuldmægtig forefindes, som kan aflægge den afdøde Betients efterstaaende Regnskab, og Arvingerne tillige ere myndige, da skal Skifteforvalteren, med Vort Rentekammers dertil indhentede Samtykke, paa Stervboets Bekostning antage en duelig Mand til Regnskabets Afleggelse. 39. Vore Stiftamtmænd og Amtmænd, Over= og Under=Retter, og Magistraterne i Kiøbstæderne, skulle, naar en under deres Embeds District eller Jurisdiction staaende Oppebørselsbetient døer, drage Omsorg for, at hans efterladte Gods og Formue ikke forrykkes eller bortvendes, ei heller, forinden fra Vort Rentekammer er indhentet Efterretning: om hans Regnskaber staae tilbage, eller om han paa samme bliver noget skyldig, kommer til endelig Skifte, og Deeling. Og dersom endog nogen, før eller efter Betientens Død, skulde have erhvervet Dom over ham til Betaling, da skal desuagtet intet Udlæg i hans efterladte Boe kunne finde Sted, førend Vores Fordring er fyldestgjort. 40. Ligesom Vores Kasse tilkommer Fortrins=Ret og stiltiende Underpant i Vore Oppebørselsbetientes Eiendeele, frem for alle de Fordringer, som ikke allerede ved hans Embeds Tiltrædelse have været tinglæste og protocollerede; saa anordne Vi og herved at ingen Vores Amtsforvalter, Regimentsskriver eller Forvalter, fra den Tid, da han til Embedet, er beskikket, maae afhende noget af sit urørlige Gods, eibeller udstæde nogen Pante=Forskrivning, til hvem det end maatte være, eller noget saadant Skiøde eller Pante=Forskrivning til Tinglæsning ved nogen Ret antages, uden med Vores igiennem Vort Rentekammer den til forud erhvervede udtrykkelige Tilladelse. Sagsøges nogen Oppebørselsbetient for Gield. da skal den Over= eller Underret, for hvilken han er indstevnet, betids derom underrette Vort Rentekammer, paa det at samme kan føie den fornødne Anstalt saavel til at forebygge andres Fordringers Betaling af Vore Jndtægter, som og i fornødent Fald til strax at paadrive rigtigt Regnskabs Afleggelse af Betienten. Tager nogen Ret heri, til Vores Skade, Forsømmelse, da skal den indestaae Os fordet herved forvoldte Tab. Dog bør de, som have erhvervet lovlige Domme, ingenlunde herved hindres fra at søge deres Betaling ved Dommenes Execution, naar først for Vore Fordringer er tilveiebragt Sikkerhed.