Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-01-13
J forskiellige Skrivelser fra London udelader man sig paa allehaande Maader og denne vigtige Begivenhed. Saaledes hedder det i een af disse, endskiøndt det er sandt, at et Brittisk Ministerium har ofte for at undgaae Vanskelighederne ved den indenlandske Statsbestyrelse, beskiæftiget Nationenmed en udenlandsk Krig, saa er det dog ikke sandsynligt at Ministerne skulle i dette Øieblik og med frit Forsæt have valgt en saadan Krig som denne. Men Nationens Enthusiasme have de i det mindste vidst at opflamme, som sees deraf, at Tropperne bleve paa deres Marsch ikke allene ved London, men paa heele Veien til Kysten modtagne med Jubelraab. Folket ledsager denne Expedition med det Ønske at denne maae kunne bevirke de Franskes Fordrivelse fra Spanien, i hvilket Land det seer dem ugierne. – J en anden Skrivelse hedder det: Storbrittannien har sat en fast Fod paa Europas Fastland, og den Brittiske Fane vil ikke for forlade Halvøen, førend den sidste Franskmand har vendt Pyrenæerne Ryggen, Frankerigs Krigsmagt i Spanien tiener ikke længer til at beskiærme Thronen og at tilveiebringe en almindelig Udsoning; den er bleven Redskabet for et Partie, som efter sin frygtelige gigantiske Plan vil paa nye lægge Europa i Lænker; men dets Magt. skal blive brudt. En Brittisk Statsmand har vist Ret, da han for nogle Dage siden sagde i Parlamentet: Hr. v. Villele vil Freden, han er en retskaffen Mand; men han maa ligge under for en høiere usynlig Magt, og denne Magt. skulde taales, saalænge den bestaaer gives deringen Rolighed i Europa. Vilde det Brittiske Ministerium handle strengt conseqvent og betragte den Franske Ambassadeurs i Madrid Handlinger, som hans Cabinets, saa kunde det retfærdiggiøre det for Europas Domstol, ifald det ufortøvet erklærede Frankerige Krig. Vore Ministre talte endnu bestandig i en fredelig Tone, alle deres officielle Udeladelser hentydede bestandigen paa en mindelig Bielæggelse; men vi staae endnu kunved Begyndelsen af Begivenhederne. Vore Tropper ville først beskiæftige sig med at bekiæmpe Jnsurgenterne og rense Landet for dem; derpaa vil blive trukket en Cordon langs med Grændsen for at forhindre al Jndflydelse fra Spansk eller Fransk Side og Portugisiske Fæstninge ville blive besatte af Engelske Tropper som de Spanske Fæstninger ere det af de Franske. Men fra dette Øieblik af vil et kritisk Forhold imellem begge Hoffer tage sin Begyndelse; og de kunne ikke længe staae saaledes imod hinanden i en spændt Stilling, uden det vil give Anledning til Misforstaaelser (alt dette anføres allene for at vise hvorledes Tonen er i England) Saaledes som Slutningspbrasen af Kongen af Frankerigs Tale satte Gemytterne i Bevægelse i England, saaledes var det samme Tilfældet i Frankerige med de Taler, Hr. Canning holdt i Parlamentet om de Portugisiske Anliggender; de synes at have krænket de Franskes National=Følelse, ligesom den liberale Aand, som hersker i dem, har stødt an imod Ultrapartiets Grundsætninger. Denne Følelse gav sig tydelig tilkiende i de Franske Kammere ved Debatterne om Takaddresserne; saaledes sagde Vicomten af Chateaubriant i Pairernes Kammer: uagtet han holdt en Lovtale over Hr. Cannings Talenter, af Ministeren for de udenlandske Anliggender i England havde dennegang giort det værre end Oppositionen; at England skulde ikke tale om de Misfornøiede paa Fastlandet, da det selv har 5 Millioner undertrykkede Katholiker, som kun med Vaabnene i Hænderne lade sig holde i Tømme, og maae lade sine oprøriske Fabrikarbeidere i Manchester og Birningham fussillere, at det ikke er smukt at tale om Borgerkriges Oprettelse paa Fastlandet, hvilken Frankerige dog aldrig vil søge at opvække i England. Han erklærede, at han holdt en Krig imellem England og Spanien og England og Frankerige for umuelig; thi England bekriger ingen, som ikke har noget at tabe, og Frankerige vil ligesaalidet udlevere Cadix og Barcellona, som Nordamerikanerne ville taale at England erholder Cuba (De ville ikke gjerne see det) Frankerige kan ikke tilføies nogen betydelig Skade, da det har ingen Colonier længere og dets 150 armerede Skibe ville kunne tilføie de 22,000 Engelske Koffardieflaader en større Skade end alle Englands Flaader de 1600 Franske Koffardieskibe (Men disse 150 Skibe ville snart blive tagne og Englands Flaader ville kunne ruinere Frankerigs Handel og Fabriker.) Nordamerikanerne ville desuden krydse paa den Engelske Koffardiehandel under Fransk Flag (eller rettere de Forenede Stater ville let komme i Krig, med England over dets Blokade System) og Portugal vilde snart falde i Frankerigs Hænder(alle disse Debatter tiene forresten til at opflamme paa nye det gamle Nationalhad imellem begge disse store Nationer, hvilket Betragtningen af de nærværende politiske Forhold burde have dæmpet).¬