Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-10-23
Cholera er endnu ikke ophørt i Landet; men er der taaleligere end paa andre Steder. Vigtige Punkter af Lovgivningen, saaledes om den borgerlige Lovbog skulle blive Forsamlingen forelagte. Hs. Majestæt bebuder, at han vil foreslaae den Midlerne til at bestride Statsudgifter ne under de nærværende overordentlige Omstændigheder; de Byrder, som maae paalægges Nationen ere tunge og Fremtidens Horizont er endnu bedækket af Skyer; men Ære og Fædrenelandskiærlighed bevæger Folket til godvillig at bære dem. Kongen sluttede sin Tale med følgende Ord: Et Folk, som erindrer sig sine Forfædres Hæder, og som i disse Dage har saa glimrende udmærket sig ved Hengivenhed for Lov og Orden har Grund til at giøre Fordring paa Udlandets Agtelse. J Folkets Enighed og vor Sags Retfærdighed, finde vi den kraftfuldeste Støtte for et fælles Biefald af Kongerigets Anliggender, og det meest grundede Haab om, at vi, styrkede ved en fuldkommen Tillid til Verdens almægtige Regierer kunne, engang i Tiden overbringe vore Landsmænd Frugterne af den ædleste Udholdenhed. Denne Kongens Tale er vist nok intet Forbud paa Eftergivenhed og paa Fred. - Paa den anden Side melder Journal de la Haie fra Londen under 9. Septbr.: at Hr. van de Weyer har d. 8de erklæret i Conferencen paa sin Regierings befaling, at det er blevet umueligt for hans Konge at kunne længere finde sig i at Underhandlingerne blive udsatte, og naar der ikke snart bliver fattet en Beslutning, overeensstemmende med de Forslag, som Belgien troer sig berettiget til at giøre, saa anseer Kongen det for sin bydende Pligt at overlade sig til sine egne Kræfter for at komme til Maalet; det samme berettes fra Brüssel. Men den 5te har Conferencen udfærdiget to Protokoller; den første er blot et Register paa de Dokumenter den har modtaget og udfærdiget; men den anden indeholder: At da Magterne ere eenstemmige af den Mening, at der maae anvendes Tvangsmidler mod Holland for at formaae det til at give sit Samtykke til en endelig Bielæggelse af den belgiske Qvæstion, saa har den holdet det for fornødent herved at erklære, at fra 1ste Januar d. A. at regne, skal Belgien, være frie for at betale de 8 Mill. Gylden, som den skylder i Følge den Nederlandske Regierings Bestemmelser, som Bidrag til Renterne af den offentlige Gield. Gesandterne raadsloge tillige om det Forslag, at paalægge Holland at betale til Belgien en Million Gylden for hver Uge, indtil dette Anliggende er blevet difinitivt bielagt; hvilken Forholdsregel skal træde i Kraft med den 15de. De fem Magter skulle have billiget disse Forholdsregler, dog ville de nordiske Magters Gesandte først indhente Jnstructioner fra deres Hoffer og Summens Størrelse. Lord Palmerston stemmede strax for den ugentlige Million. Hr. Du Mareuil erklærede, at den Franske Armee, maatte rykke ind i Belgien. Gesandterne giorde ingen Jnvendenger. Lord Palmersions Modfication af de 24 Artikler skal være hele Conferencens Værk. – Det er dog høist mærkværdigt, at Kongen af Holland i sin Tale af 15de Octbr. taget slet intet Hensyn paa disse vigtige Beslutninger Aarsagen dertil er maaskee: at Kongen af Preussen skal have erklæret, da Greve Dönhoff overbragte ham fra London disse Beslutninger, og reiste med ham til Toplitz, at Preussen i Forening med Rusland, bestemt protesterer mod de Franskes Jndrykning i Belgien. Ogsaa tales der om Udrustninger i Rhinlandene. Man siger imidlertid at de østlige Magter ikke have noget imod at Holland tvinges til Eftergivelse ved en Blokade af en Engelsk og Fransk Flaade, naar kun ikke en Fransk Armee rykker ind i Belgien, og de Engelske Blade forsikkre, at den vil blive foretaget og at Kongen af England erkiender Nødvendigheden deraf. Admiral Malcolm er reist tilbage til sin Flaade.