Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-09-26
For at opflamme den endnu mere har den nye Junta udstædet en Proclamation til Nationen, hvori der tales i store Ord om dens Heltegierninger og dens Lykke dengang da de Cortes regierede tilligemed Kongerne. Enthusiasmen blandt Folket, naaede især en overordentlig Jubel, da om Aftenen Stykket Patriotismen blev opført i Skuespilhuset, og den ubeskriveligste Jubel udbrød, da begge Dagens Helte lode sig see i Logerne; talrige Aftryk af en Sonnet til Sepulvedos og Cabreras Roes bleve udkastede blandt Tilskuerne. Da man havde læst disse Vers raabte alle, som ude af sig selv, leve Cabreral leve Sepulvedo, leve den brave Gil! leve Helten Silveira, leve vore Naboer, de udødelige Spanier som have givet os og Verden dette Exempel. Men nu viste sig Juntaens Præsident og udbragte følgende Vivats, som bleve gientagne fra alle Sider med en ubeskrivelig Enthusiasme: leve Kongen, leve Portugiserne! leve Jndvaanerne og Garnisonen i Oporto, leve den høimodige Engelske Nation, af hvilken vi have modtaget saakiærkomme Velgierninger, og hvilke vi ville søge at giengielde saameget som vi kunne. – Man seer med hvilken Klogskab og Forsigtighed, at den nye Regiering veed at behandle Englænderne, uagtet den store Misfornøielse, som hersker i Landet med Englands store Jndflydelse, deres Beherskelse af den Portugisiske Handel, med at en Engelsk Marskal staaer i Spidsen for Regieringen, og med at Engelske Officerer vare ansatte overalt ved Armeen; men Portugiserne indsee altfor vel hvilke farlige Fiender, Englænderne for Øieblikket kunne blive dem ved deres store Marine; derfore have de behandlet de afskedigede Engelske Officerer med al muelig Agtelse og Juntaens Præsident har i en offentlig Bekiendtgjørelse erklæret, at de skulle beholde deres Rang og tillige deres Gager indtil de Cortes blive sammenkaldte. – Jmidlertid kan England umuelig see denne Revolution med Fornøielse; de Fordele, som det hidindtil har havt af sine Forbindelser med Portugal have været overordentlig store og det kan ikke giøre Regning paa at beholde dem i Fremtiden. Det har allerede været meget misfornøiet med, at Kongen af Portugal ikke efter den almindelige Fred vil forlade Brasilien; thi England kan aldrig have den Fordeel af Handelen paa Brasilien som saamange andre Stater nu deele med det, især Frankerige og Nordamerika, som det havde dengang, da Handelen paa Brasilien maatte allene føres fra Portugal af, og den hele Portugisiske Handel var i Englands Hænder, hvorved alle Brasitiens Rigdomme vandrede til dette Land igiennem Portugal. Saaledes forandres Englands mercantille Stilling stedse meere, saaledes slaaer Skjebnen paa sin rædsomme Fart det ene stærke Vingeslag efter det andet for at styrte den store Handelscolos, som saalænge har behersket Jorden. - Revolutionen, i Portugal kan betragtes som fuldendet og dermed kan man ogsaa antage at Revolutionerne i Europa have sluttet deres Bane; de syntes at maatte nødvendigen paafølge i Spanien, Frankerige, Portugal og Jtalien, eller i alle de Catholske Stater, hvor man haardnakket modsatte sig Protestantismens Udbredelse og Oplysningens Tilvært, og hvor man frivillig forblev i en Mørkets og Overtroes Tilstand, som ikke kan andet end frembringe skadelige Virkninger paa Nationernes Sædelighed og borgerlige Lykke. Det øvrige Europa befinder sig udenfor denne Sphære, og har allerede ved at skride frem paa Oplysningens Bane, hævet sine Stater til alt det Borgerheld, som, naar ugunstige Conjuncturer (fradrages) man med Fornuft kan forvente i dette menneskelige Det er mærkeligt, at den bekiendte de Pradt har i sit for nogen Tid siden udgivne Skrift om Aarsagerne til Revolutionen i Spanien med megen Bestemthed forudsagt Revolutionens Udbrud i Portugal, han erklærer sig der aldeles mod den Mening, at Portugal vil blive forenet med Spanien, og er afgjort af den Troe, at Portugal vil efterfølge Spaniens Exempel, give sig en constitutionel Konge, og giøre sig uafhængigt af Brasilien. Den Portugisiske Armee, siger han, kan ikke andet end være misfornøiet med at lade sig bringe til Brasilien, ligesom den Spanske var det med at overføres til Colonierne; ogsaa er det i Nationens Øine en forhadt og fornærmelig Forestilling, at en Udlænding staaer i Spidsen for Armeen. Aarsagen til, at en Revolution maae udbryde i Portugal, angiver de Pradtat være følgendt: at Kongen er fraværende og har for bestandig ophørt at være en Portugiser for at blive en Brasilianer. Tilbageveien til Europa er ham spærret, og kan kun tillades ham, naar han vil give Slip paa Brasilien. Kongen har kun at vælge mellem dette Land og Portugal, Valget er besluttet og Portugal er saaledes bleven forladt afsin Souverain og er dømt til atstaae under et evigte Regentskab. Portugals Guld gaaer til Brasilien, tilforn kom det Brusitanske Guld til Portugal. Landets Store gaae enten til Brasilien eller ogsaa de mangle i Landet selv de Fordeele, som et Hof forskaffer, og som er en vigtig Gienstand for de Store i Europas sydlige Lande, ofte maae de offentlige Sager afgiøres i Brasilien; det vil sige i en umaadelig Frastand. Aarligen blive Portugisiske Tropper udtagen for at afsendes til Brasilien; Recruter fra Lissabon, Porto og Combra gaae til Fornambue eller til Montevidco. For at bringe Alt til det Yderste saa har man sat en Engelst General, Marschal Bersford i Spidsen for Armen, uden at give ham en Engelsk Armee til sin Understøttelse.