Berlingske Tidende, 1826-09-04
Petersborg, den 28de Juli. (Fortsættelse, see forrige No.) Vi have seet Forældrene væbne sig med udøielig Strenghed imod deres forbryderiske Børn, de nærmeste Paarørende at udlevere de Ulykkelige, som vare mistænkte for at være Deeltagere, med eet Ord alle Klasser af vore Undersaatter at besjæles af een og samme Tanke, med eenstemmigt Ønske at forlange de Skyldiges Dom og Afstraffelse Jmidlertid havde de Sammensvorne, uagtet de vare indskrænkede til en snever Kreds, været virksomme. Saaret var dybt, og just ford det var skjult, var det ogsaa farligt. Naar man tænker paa, at de Sammensvornes Hovedhensigt, deres første Maal, bestandig var et Anslag paa Alexander den Velsignedes Liv, saa føler man sig tillige gjennemtrængt af Uvillie og Smerte. Andre Tanker foruroligede ligeledes Gemytterne; andre Sorger foraarsagede en billig Bekymring; man maatte midt iblandt Efterforskninger, der vare blevne nundgaaelig nødvendige, agte Uskyldigheden, beskytte den for urigtig Mistanke, og svare den for det Bittre der. Men Forsynet, som det behagede fra Vor Tronbestigelse af at omgive Os med Sorger og Besværligheder, da det paalagde Os et Værk, hvorved der sammenstødte ligesaa mange Vanskeligheder som Bekymringer for Os, gav Os ogsaa Mod og Styrke til at fuldføre det. Efter fem Maaneders Arbeide lykkedes det Undersøgelses=Commissionen ved dens Jver, dens Nøiagtighed og Apartiskhed, ved at anvende Overtalelse, at bevæge de meest haardnakkede Forbryderes Hjerter, at opvække Samvittighedsnag hos dem, og bringe dem til frivillige og oprigtige Tilstaaelser. Over=Criminalretten, som omfattede denne store Proces i dens politiske Vigtigheds hele Omfang, i dens Character, i alle dens Grene, har ført den til det ved Lovene foreskrevne Maal. Saaledes er den da, takket være alle gode og troe Russers inderlige Overeensstemmelse, i et kort Tidsrum forsvunden en Plage, som under en anden Stemning hos Nationen vilde have gjort lang Modstand. De før gelige Begivenheder, som have forstyrret Ruslands indvortes Fred, ere forbi, og, som Vi ville haabe af den guddommelige Barmhiertighed, ville aldrig vende tilbage. Efter den Almægtiges undforskelige Foranstaltninger, han som fremleder det Gode af det Onde, kunne selve disse Begivenheder endnu bidrage til det almindelige Vel Maatte nu Fædrene henvende deres hele Opmærksomhed paa deres Børns moralske Opdragelse, Sandelig, ikke Civilisationens Frem 4, skridt, men den Forfængelighed, som kuns Uvirksomhed og Aandstoet hed fremavler, Mangel af sand Opdragelse, maa man tilskrive hin et tøilesløse Tanker, hine uregjerlige Lidenskaber, hine saa forvierende og fordærvelige Halvkundskaber, hiin Tilbøielighed til overspændte 6 Theorier og Drømmerier, som begynde med Demoralisation og ende med Tilintetgjørelse. Regjeringens høimodige Anstrengelser ere fori gjæves, forgiæves vil den udmatte sig i Offere, naar ikke den huuslige Opdragelse understøtter dens Hensigter, og lægger alle Spirer til Moral i Hjerterne. Her, ligesom overalt, maa Adelen, dette Bolværk for Tronen og National-Æren, tjene som Mønster. Den Omhu som den anvender paa at fuldkommengjøre det indre Rusland og Opdragelsen i dettes Skjød, vil forskaffe Os ligesaa megen Fornøielse som indgyde Os Taknemlighed. J vort Fædreland staae alle Vei n til Ære og Statens Tjeneste aabne for Adelen. Justitien, Armeen e de forskjellige Grene af den indvortes Bestyrelse, alt fordrer ivrige J og duelige Embedsmænd, alt afhænger af deres Valg. Maatte deres for alle Klasser af Borgerne vise Regjeringen samme Tillid. J de Riger, hvor Kjærlighed til Souverainen og Hengivenhed mod Tronen er en Trang for Folkeslagene og en arvelig Følelse, hvor Kraft i Bestyrelsen er forenet med Nationalitet i Lovene, der ville Ondskabens i Anstrengelser stedse være Galskab og uden Virkning. De kunne skjule sig i Mørket; men naar de komme for Dagen, maae de bukke under J for Lovene og Folkets Uvillie. Ved en saadan Stats=Organisation kan Enhver forlade sig paa Fasthed i Tingenes Orden, Sikkerhed for Eiendom og Person, og rolig for den nærværende Tid see med Forhaabning ind i Fremtiden. Jkke ved forvovne og ødelæggende Foretagender, men ved sande oven fra ned af foretagne Forbedringer fyl i des Hullerne og forbedres Misbrug. Ved denne gradvise Fuldkommengjørelse vil ethvert fornuftigt Ønske efter det Bedre, enhver paa Lovenes Befæstelse og paa Udbredelse af sand Oplysning og Udvikling i Jndustrien henvendt Tanke, som kommer til Os paa den lovlige Vei der staaer Alle aaben, modtages af Os med Tak, thi Vi nære ikke noget andet Ønske og kunne ikke nære noget andet, end det, at see Vort Fædreland opnaae den høieste Grad af Velstand og Berømmelse, som det guddommelige Forsyn har bestemt det. Ved dette Vort ivrige Ønske, som alle Vore Undersaatter deele, og i Haab om, at det vil gaae i Opfyldelse, vendes Vor særdeles Omhu endelig til ulykkelige Familier, som Forbrydelse har berøvet nogle af deres Medlemmer, Under hele Løbet af denne Proces have Vi deelt deres Sorg, og Vi ile med at forsikre dem, at i Vore Øine forplantes i Familierne Forfærdrenes Berømmelse til Efterkommerne, men ikke en enkelt Forbryde, ses Skændsel. Hvo der vilde vove deraf at uddrage nogensomhelst Grund til Bebreidelse, vilde overtræde de menneskelige Love og endnu mere vor hellige Religions Lærdomme. Tscharskoleselo, den 13de Juli 1826. Nicolaus. (Sluttes.)