Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-02-10
Saa ønskeligt det er, at Amts- eller Herreds-, men særdeles Sogne-Magasiner oprettes til de Trængendes vedbørlige Huusvalelse og Kornpugeriets Undertrykkelse, saa frydeligt er det og, at nuværende Geheime-Statsminister Stemann, forinden Forflyttelsen fra det store Nysorøe Amt, anordnede slige Sognemagasiner til Forraadssæds Bevaring efter Aarets Beskafsenhed. Forraad burde vel altid haves, forinden Poden paakommer, og til Sognemagasiner burde vel Leverance fra Præster, Degne, Kromænd og Møllere, saavelsom fra Gaardmændene forholdsviis, finde Sted; ligesom fra Godseiere, Forragtere og større Landbrugere Herreds= eller Amtsmagasinerne vare at forsyne forholdsviis, mod Godtgjørelse efter Aarets Kapitelstaxt. Meget kan undværes, men Fødekorn er absolut nødvendigt, ligesom Anvisning til Arbeide forAlmuen. Ved Grevskabet Bregentved sørges saaledes for de Fattige, ligesom andensteds ved den høie Besidders Bestyrelse; det kunde vel overalt paasees, at noget gaves at fortjene fordem, som mangle til Opholdet og gjerne vilde beide, men savne Leilighed dertil. Det er førgeligt, at uagtet alle Foranstaltninger til Fatligvæsenets Tarv, Betleriet og Løsgjængeriet tiltager, og at større Samfund af Tyve og Hæ leie og deres Medhielpere spores at tiltage; men i Særdeleshed er nok Brændevinet, hvis maadelige Brug endogsaa skader mere end det gavner, meget Skyld i Fordærvelsen og Ulykken. Her i Landet, som paa de Smaa Øer, tildeels og saa i Fyen og Jylland, findes Brændevins afskyelige Brug at have taget Overhaand, og man fornemmer Drukkenskab allevegne, hvilket derimod i Hertugdommene, særdeles jo længere i sønder jo meere sjeldent erfares. hvor meget mere maatte ikke den uimodstaaelige Nydelse af Brændeviin tiltage blandt Almuen, naar Brænderierne paa ny skulde være, som foreslaaet, tilladt paa Landet? Hvad derend synes at maatte tale for slig Tilladelse; hvad Fordeele derved end maatte tilflyde visse landmænd, hvorlidet der end isaafald var at lage Hensyn til Kjøbstædernes Skade og Konsumtionens Forringelse til de Kongl. Jndtægters Formindskelse, saa vilde dog nok neppe denne forandring vorde heldbringende. Produkternes forædling behøves ei foretagne paa første Haand, men det er meget mere til Gavn for det Hele, at Omsætninger skee, og at flere tage Deel i Behandlingen til Penges og Varers Sirkulering, naar det ikkun skeer indenlands, uden at lade Fremmede tilflyde de bedste Frugter deraf. Hvad Creaturenes bedre Foring angaaer, da kan Landmanden altid hielpe sig ved naturligere Næringsmidler end Mask og Drank, som hos Køerne give slettere Kjød og slettere Melk. I det Smaa kan enhver Landmand og Jordbruger altid, naar der agtes paa fortrinlig og fordeelagtig Afbenyttelse, som ubunden, indføre Staldforing og Vexeldrift til høieste Fuldkommenhed. De Klogere og Arbeidsomme burde foregaae de mindre Kyndige og Lade med gode Exempler, til Eftertanke og Ansporelse, for at drage al den Nytte af Jorden og Oekonomien som Naturen giver Adkomst til. Staldenes uhensigtsmæssige Jndretninger, hvorved de væsentligste Befrugtningsmidler tabes for Landmanden, var vel den almindelige Omhues Opmærksomhed værd, og ofte maa det Bedre med Magt eller Paabud iværksættes, for ei aldeles at udeblive.