Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-10-02
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. skeer Sextende Aargang. No. 79. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 2. October 1819. Et Par Ord i Anledning af det i No. 76. af Skilderiet indrykkede Stykke om Underviisningsgjenstænderne i Almueskolerne. Forfatteren anseer det for høist nødvendigt, at Børnene i Skolerne blive underviste i Agerdyrkningen, Haandværkerne og militaire Øvelser, paa Grund af deres tilkommende Bestemmelse. - At dette kunde have sine gavnlige Følger, kan ved ikke negtes; men hvorledes det skulde iværksættet, kan neppe begribes. - Opkaste vi det Spørgsmaal: Hvad er Hensigten med Ungdommens Underviisning, da maa vel Svaret blive dette Først og fornemmeligen maa Undervisningen gaae ud paa at lægge en fast Grundvold til sand christelig Dyd og Religiøsitet, da Menneskets Bestemmelse er noget langt høiere end alene for dette Liv, og det isærdeleshed, da Erfaringen noksom stadfæster, at den Retning, som Karakteren faaer i Ungdommen, beholder den sædvanligen ogsaa Alderdommen. Dertil syntes næsten Underviisningen i Skolerne alene for ikke mange Aar siden at have havt Hensyn. Allerede et værdigt Øiemed. Men foruden denne høiere Bestemmelse, skulle vi ogsaa være Borgere for dette Liv. Dertil bør den Unge da ogsaa have en hensigtssvarende Dannelse i Skolen. Derfor har Regjeringen fundet det nødvendigt at befale adskillige Forandringer ved Undervisningen. Men - hvormeget kunne vi da i denne Henseende fordre af Ungdommens Dannelse i Skoler, Her bor Barnet modtage saa megen Kultur, som der kan fordres af ethvert Menneske, uden Hensyn til nogen Stand eller Stilling. Dertil hører, at dets Sjelevner, isærdeleshed dets Forstand, udvikles, paa det at det ei, som en Blind, skal vandre igjennem Livet, samt at det bibringes de nødvendigste af de saakaldte almeennyttige Kundskaber. Herfra udelukkes altsaa tvertimod Forfatterens Villie, al Dannelse til noget bestemt Kald. Denne Dannelse henhører ikke til Skolen, men tager egentlig først sin Begyndelse ved Confirmationen. Menneskets Haandteringer i Livet ere saa mangfoldige, og hvorfor og hvorledes skulde ethvert Barn lære alle disse Forretninger; Nei, en urokkelig Sandhed er det, vil man paa een Gang lære Alt, saa lærer man Jntet, og det er aabenbar saaledes, naar man i Skolerne, fra Barnets 6 eller 7 Aar til dets 15de, foruden Undervisning i de egentlige Skolevidenskaber, vil danne Barnet til Agerdyrker, Haandværker og Krigsmand. De 3 Skolegangsdage om Ugen ere vistnok ei mere den allernødvendigste Tid til almeen Dannelse. Desuden – kan det vel fordres af Seminarister, der i 3 Aar faae Dannelse paa et Seminarium, at de skulle have de fornødne Jndsigter i de Videnskaber, som de ved Examenerne skulle aflægge Prøve i, og tillige besidde Kundskaber til at foredrage det Theoretiske om Agerdyrkningen, de mange Slags Haandværker, samt forstaae og udføre de militairiske Øvelser, Hvilke overordentlige Væsner maatte ikke disse Mennesker være, Nei, dersom Skolelæreren danner Barnets Forstand, vil det hos sin Fader, der er Bonde, fatte det Nødvendige til sit Kald langt bedre, end ved i Skolen at høre nogle maaskee halv urigtige Sætninger om Agerdyrkningen. Er Barnets Forstand og Videlyst vakt, da vil det nok i Fremtiden finde Leilighed til at udvide sine Kundskaber. Agerdyrkeren kan kun dannes i det praktiske Liv, og det kan ei finde Sted i Skolen. Fremdeles – hvor forunderligt er det ikke, naar Forfatteren vil, at Børnene i Almueskolerne skulle undervises i Thechnologien for Haandværkere, forderved at lære de mathematiske, mekaniske og physiske Principer, der ligge til Grund for alle Haandværker. Mon Forfatteren virkeligen betænker, hvad der udfordres for at fyldestgjøre en saadan Fordring? Hvorfor vil han plage de arme Børn, der skulle være Agerdyrkere med Theorien over alle Haandværker, Og endnu engang, hvorledes er det mueligt, at Læreren kan besidde saadanne Kundskaber, Vist er det derimod, at den Lærer, som helliger sig til sit Kald og henvender sin Opmærksomhed derpaa, forstaaer ialmindelighed kun saare lide af Haandværks mandens Forretninger; thi disse ligge uden for hans Kald.