Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-10-10
Nordamerika. Vi have i Nr. 159 berettet, at van Buren har aabnet Kongressen med en vigtig Tale, vi ville her give et Udtog af den efter Tydske Blade. Uden videre Jndledning gaaer Præsidenten strax over til Acten af 23de Juni 1836, Creditens Rystelse, Bankernes Standsning med at betale i rede Penge i sidste Mai og den derved foranledigede Tilstand. Med stor Klarhed forsvarer Præsidenten de ifølge hans heftige Forgængers Anskuelser af Regjeringen udgivne Love, skildrer den frygteligt dybt indgribende Virkning af disse Love og den umiddelbart efter dem indtraadte almindelige Nød i Lander som en naturlig Følge af den uhyre, til en svimlende Høide førte Udvidelse af Speculationen, som Bank lovene nødvendigt maatte sætte en Grændse for. J Begyndelsen af Aaret 1834 bestod Bankapitalen, den dengang endnu bestaaende Nationalbanks Capital iberegnet, af 200 Mill. Dollars, der var udstedt Banknoter til et Beløb af 95 Mill., og Bankernes Udlaan og Disconteringer vare 324 Millioner. Jndtil 1ste Januar 1836 var Bankapitalen steget til 251, Papircirculationen til 140 og Udlaan, og Disconteringer til over 457 Mill. Dollars. Til denne uhyre Tilvært maatte endnu regnes de mange Millioner, som vare erhvervede ved de af Staterne og Statsinstitutionerne gjorte fremmede Laan og fremfor Alt ved den uhyre Credit, som fremmede Sælgere havde givet de Amerikanske Kjøbmænd. Fremdeles skildrer han Følgerne af denne ubegrændsede Credit, der havde medført en Tilstand, som umuligt kunde bestaae længer. Denne Krises Historie var i England og Nordamerika ganske den samme, og disse Omstændigheders synlige nærværende Følger med Hensyn til Regjeringens Forholdsregler og Handelens og andre Næringsveies, Virksomhed anbefalede han til Kongressens Opmærksomhed. Endskjøndt der overalt fandtes mange Forsvarere af det tidligere System, havde dog de sidste Maaneders Begivenheder befæstet det Ønske, der allerede længe havde bestaaet imellem Folket i de forenede Stater, at adskille Operationerne med Regjeringens Kasse fra Jndividernes og Corporationernes Operationer. Jgjen at grunde en Nationalbank som Agent for Statsskatten var imod den høitideligt og utvetydigt udtalte Folkevillie. Efterat Taleren havde fremført sin Mening imod en Nationalbank, der med de Fuldmagter, Kongressen havde overdraget den, hverken havde kunnet eller for Fremtiden vilde kunne hindre de nærværende Misforhold, forsvarede han de mod Banken udgivne Love, over hvilke hans Mening vedblev at være den samme. Sine Anskuelser, havde han uden Tilbageholdenhed og flere Gange forelagt sine Medborgere, og med fuld Kundskab til samme havde hans Landsmænd kaldet ham til de høie Poster, han beklædte. Alle Afgifter skulde bestandigt betales med rede Penge. Det var en Misforstaaelse, at disse vilde opsluge et altfor stort Beløb af rede Penge. Af de 20 til 80 Mill. Dollars, som man for nærværende Tid antog at der courserede i Landet, vilde 10 Mill. være tilstrækkelige dertil. Af de fremlagte Actstykker viser det sig, at Deficitet for de løbende Jndtægter i første Halvaar af 1837, der i Slutningen af forrige Aar blev anslaaet til omtrent 3 Millioner Dollars, næsten vil beløbe sig til det Dobbelte. Jstedetfor at dække dette Deficit med nye Afgifter og for det Almindelige trykkende Byrder, er det Regjeringens Hensigt at dække det ved det Overskud, man har fra tidligere Tider. Rigtignok var det ved en Lov bestemt, at dette Overskud skulde deles imellem de enkelte Stater, og Tilbagekaldelsen af denne Lov, som Regjeringen vilde foreslaae, lunde vel forekomme de enkelte Stater uventet og trykkende, men Omstændighederne og det almindelige Bedste fordrede denne Forholdsregel, og det vilde være uretfærdigt, naar der endnu existerede et Overskud, at betynge Landet med nye Skatter; endnu mindre vilde Congressen billige Laan. Efterat Præsidenten har erklæret, at han, naar disse Forslag blive antagne, staaer inde for Orden og Sikkerhed i Statshuusholdningen, overlader han den nærværende Krisis, der dog kun træffer Jndivider, hvorvel et uhyre Antal, til sig selv og henviser Creditorerne til den sig igjen hævende Handel, der snart vil naae sin forrige Flor, og til Landets uhyre Hjælpekilder og indvortes Rigdom.