Aalborg Stiftstidende, 1839-06-08
Udlandet. Orienten. (Fortsat fra igaar.) Forunderligt nok hedder det fra Wien under 28de Mai –, at der næsten i alle de hertil med den tyrkiske Post igaar indtrufne Breve fra Constantinopel og Smyrna hersker den dybeste Taushed om Taurus=Armeens Bevægelse og at Journ. de Smyrne endog endnu vedligeholder den samme fredelige Tone og de samme Forsikkringer og Fredens uforstyrrede Vedvaren i Orienten. Kun et andet i Smyrna udkommende Blad, Echo de Orient, der influenceres af Divanet og derfor gjælder som dettes halvofficielle Organ, omtaler i en kort, med stor Forsigtighed og Tilbageholdenhed affattet, Artikel den tyrkiske Armees Bevægelser", dog kun som om Sanitetshensyn havde foranlediget de trufne Forandringer i Armeens Stilling. Berettiger - siges der - de eiendommelige Forhold hos begge til Kampen rustede Modstandere, de politiske Hensyn, som de europæiske Cabinetters Holdning gjør dem til Pligt, det for Begge Utaalelige i den hidtil herskende Status quo, Sultanens varmeste Ønske: at see sin Magts Fordringer tilintetgjort eller selv gaae til Grunde, de Alternativer, som den stolte Satrap paa sin Side har for sig: enten ved nye Erobringer at aabne nye Hjælpekilder eller see sin rask fremskudte Magt lige saa plud seligt segne under sin egen Vægt – berettige disse Omstændigheder og Betragtninger allerede i og for sig til den Slutning, at man hverken i Constantinopel eller i Alexandrien tænker alvorligt paa Fred, hvilke endog de christelige Magters Bestræbelser til Fordeel for Vedligeholdelsen af Status quo maatte være, saa kan den tyrkiske Armees sidste Bevægelse og det halvofficielle Organs forsigtige Sprog kun betragtes som et af de mange Symptomer, der bebude en nærforestaaende Storm. Begge Deele ville Krigen, fordi de maae ville den, fordi de i den troe at see Frelse eller Undergang, men i den saakaldte Freds Vedvaren kun det Sidste. Men ingen af Parterne vil ret til at begynde Fjendtlighederne, for ikke i det europæiske Diplomaties Øine at vælte Ansvaret for et Fredsbrud paa sig. Derfor den undvigende Erklæring, som Echo de Orient giver om den tyrkiske Armees "Bevægelse" og som den vel vogter sig for at benævne en Fremrykken; derfor den med en vis Ostentation af Mehemed Ali til hans Søn udstedte Befaling: at gaae frem med Forsigtighed og Jntet at foretage sig for Tyrkernes Jndrykning paa hans Gebeet stadfæster sig. – J Alexandrien udtaler man sig iøvrigt med mindre Forbeholdenhed og at Mehemed Ali mindre gjør sig Flid for at skiule sine Planer, synes ogsaa at fremlyse af den krigerske Stemning, der, efter Beretningerne at dømme, maa herske paa ægyptisk Side. Krigen skrives fra Alexandrien under 7de ds. – vil i dette Øieblik allerede være begyndt. Styrken af den tyrkiske Hær, som er gaaet over Euphrat, skal beløbe sig til 25,000 Md.; en Reserve staaer i Orfa, medens en anden Deel af Armeen staaer sydvestlig for Malattia i Egnen af Matucha for at bevogte Udgangene ved Taurus=Passene. Jbrahim Pascha derimod conentrerede for kort siden sin Armee ved Küllek og Adanna og gav Euphrats Bredde til Priis. Det lader sig neppe antage, at Jbrahim af Uvidenhed havde blottet Overgangen over denne Flod – denne Feil vilde have været for uforsvarlig, men det synes snarere, at han har havt til Hensigt, herved at forlede den tyrkiske Armee til Angreb for at lokke den imellem sig og Eupbrat ind i en farlig Stilling. Og i Virkeligheden vilde, i Tilfælde af et Nederlag, denne tyrkiske Armee uden en sikkret Tilbagetogslinie have været uden Redning tabt. Bir er kun 5 Dagsmarscher fra Aleppo hvor Soliman Pascha befinder sig; Armeerne - hedder det – maae derfor allerede være geraadede i Kamp med hinanden og man venter med største Utaalmodighed de nærmere Efterretninger. Flaaden holder sig parat, men endnu er ingen Ordre given til at den skal løbe ud; den vil heller ikke forlade Havnen for man har modtaget Efterretninger om en Seir af Jbrahim, der da vil blive forkyndt fra alle Volde og Forter. Mehemed Ali befinder sig endnu paa Deelta for der at foretage sine sædvanlige Administrationsforholdsregler. J det Hele taget er man i Ægypten meget glad over Krigens endelige Udbrud, da den almindelige Stagnation, der hersker i Eet og Alt, paa denne Maade, snarest vil bringes til at ophøre. Nepre vil Kampen vare længe; det første Slag maa være afgjørende. Den, der taber dette, den har ogsaa tabt sit Rige, saafremt ikke de europæiske Magter blande sig heri, hvad da igjen kan fore til andre større Forviklinger. Hele Syrien reiser sig, i Tilfælde af et Nederlag, mod Jbrahim, derimod ville alleDruserstammerne, alle Beduinerne, Kurderne og Turcommannerne, ja selv en Deel af den tyrkiske Armee være for ham, saafremt han optræder som Seierherre, og Gud maa vide, hvor Bevægelsen i Otienten da skal ophøre. Saaledes lyde Efterretningerne fra Alexandrien i Allge Zeitung. J en anden Beretning sammestedsfra i nævnte Blad hedder det: "Jbrahim Pascha har afsluttet en Convention med EmirBeschir, hvorved han tilstaaer Druserne Alt hvad de have forlangt: de ere befriede for Conscription, skulle ikke betale flere Afgifter end før, tør beholde deres Vaaben og anlægge Fæstninger i deres Bjerge; tillige bliver Bevogtningen af Damascus betroet til en Neven, af mir Beschir. Ved denne i et gunstigt Øieblik afsluttede Overeenskomst befandt Jbrahim Pascha sig istand til at drage alle sine Tropper sammen paa eet Punkt. Som et Bidrag til de Modsigelser, der iøvrigt herske i Beretningerne om Tingenes Tilstand i Orienten, meddele vi endnu Følgende af Smaphore de Marseille, hvor det i en Correspondents fra Constantinopel af 7de meldes, at Sultanen har befalet sine Tropper at trække sig tilbage og hvori tillige berettes, at flere Handelshuse i Marseille have erholdt Breve fra Constantinopel af endnu sildigere Datum end ovennævnte og som meddele, at Sultanen, da han hørte, at hans Tropper havde overskredet Euphrat, havde erklæret, at dette var skeet imod hans Villie. En Skrivelse fra Alexandrien af 7de ds. i Marseillebladet le Sud tilskriver den tyrkiske Armees Bevægelse Ruslands Jndflydelse og melder tillige, at den tyrkiske Feldtherre synes at handle efter en veloverlagt Plan og, for at overskride Eupbrat ved Bir, har gjort en lang Omvei, hvoraf Ægypterne Jntet havde vidst, samt, at Sultanens Armee blev commanderet af preussiske Officerer. At, hvorledes Tingene end forholde sig og hvorledes deres Stilling end kan blive, Stormagterne ikke ville være rolige Tilskuere af Begivenhederne, var let at forudsee og vi have allerede meddeelt de Demonstrationer, der fra Frankrigs Side i denne Henseende have fundet Sted. At England i dette Punct handler i Overeensstemmende med sin troe Bundsforvandt i de orientalske Anliggender, kan vel ikke andet end forudsættes, og at Rusland heller ikke paa sin Side undlader at møde Begivenhederne, kan sees af følgende Brev fra Odessa af 8de Mai i Commerce, hvori det hedder: "Admiral Lazaref, Commandant over Flaaden i Sortehavet, har igaar med en Flaade af 5 Linieskibe, 3 Fregatter, 3 Corvetter, 1 Brig og 2 Dampskibe forladt vor Rhed. Escadren seiler i Retningen mod Dardanellerne; underveis vil en anden Flaade støde til den. Admiralen har forseglede Jnstructioner med, som han kun paa Sultanens Forlangende tør aabne. Man troer, at disse Jnstructioner foreskrive Admiralen, at yde Tyrkiet Bistand og Hjælp. Ogsaa vor Land-Armee gjør en Bevægelse mod den tyrkiske Grændse.