Berlingske Tidende, 1759-03-01
Et kort Udtog af det Criminal-Factum, som efter Kongens af Portugal Befaling er bleven publiceret, og af de Bekiendelser, efter hvilke de som havde sammenosret sig imod Hs. Allertroeste Majestets Liv ere blevne dømte den 12. Jan. 1759 og henrettede den 13. Jan. Efterat at man havde igiennemseet i Kongens Høye Raad alle Acter, Udsigende, Førsvars=Skrifter og deslige, og havde Lovmæssig overlagt dem, saa saae man deraf: 1. At den anklagede Joseph Mascarenhas Hertug af Aveiro havde for lang Tid siden fattet et uforsonligt Had til Kongens hellige Person af følgende Aarsager, a) efterdi Hs. Majestet havde hæmmet de listige Jntriguer, hvorved den anklagede havde anmasset sig at have samme skadelige Jndflod i nærværende Regiering som han havde havt i de sidste Aar af den forrige Konges Regiering formedelst den Anseelse, som hans Farbroder Hertug Frater Gasvar da Encaracaon stod i; b) efterdi Hs. Majestet ikke vilde tilstæde, at Hertugen torde lægge de rige Commenturer til Huusets af Aveiro Patrimonial-Gods, hvilke de Administratores af hans Familie havde besiddet deres Livs Tiid, og hvorpaa han, da det feylede ham paa Personal-Rettigheder dertil, ikke kunde giøre nogen Paastand efter de geistlige Regler; c) efterdi Hs. Majestet havde forhindret ham i at fuldføre det Ægteskab, som han havde bragt i Stand imellem hans Søn Marquis de Gauvea og Donna Magaride de Lorena, en kiødelig Søster af Hertug de Cadaval, Don Nuno Cactano de Mello, i den Hensigt, for ved saadant Giftermaal at bringe det Adelige Huus von Cadavals Gods til sin egen Familie, 2. Man seer fremdeles, at omtalte Hertug har omvendt al Fliid paa at lokke til sig alle de Personer, som han vidste, de af retmæssige Aarsager havde mist Kongelig Naade, eller paa en ubillig Maade vare ilde tilfreds med Hs. Majestets lykkelige Regiering, for at giøre samme ved hans Bagtalelser endnu meere afspænstige, og søgt at bringe dem af den Kongelige Tieneste, fra hvilken han selv paa en skammelig Maade havde afsagt sig, saa at han lod sig forlyde med, hvorledes det var ham det samme, om man befalede ham, at han skulde komme til Hove, eller om man afhuggede hans Been, og endelig har han saa meget forglemt sig selv, at han gav de Hyklere Gehør, som sagde, at der var intet Trin af menniskelig Ære meere tilovers for ham, uden den hvorpaa han kunde bestige den Kongelige Trone og blive Konge 3. Endskiønt der var et aabenbart og for Hoffet og det ganske Rige høystærgerligt Fiendskab imellem den anklagte Herre og Jesuiterne saavel saa længe hans omtalte Farbroder levede, som og siden; saa har dog alligevel den anklagte til enhvers Forundring paa eengang igien forligt sig med disse Geistlige, saasnart de vare afsatte fra at være Deres Majesteters og den Kongelige Families Skrifte=Fædre, og vare fra Hoffet bortviiste formedelst deres Jntriquer, de havde spillet, hvorved de søgte at giøre nogle fremmede Hoffet til Portugalls Uvenner. Ja da han skulde have skyet dette Selskab formedelst deres i Paraguay og Marunhuo gjorte Oprør og aabenbare Krig, ligesom en Pest, saa har han meget meere havt den fortroligste Omgang med dem, har ofte besøgt dem i alle deres Huuse, ligeledes venlig imodtaget dem i sit Huus, og længe holdt Samtale med dem. 4. Man Stats=Tidender for Aar 1759. 4. Man seer fremdeles, at de forbandede Virkninger af saadan en Forsyning, (som herken kom overens med den Anklagtes Høymodighed eller med de omtalte Geistliges, bekiente Stolthed og hævngierige Geist) have været, deels at de have foret og forbundet sig sammen, og have erklæret sig som Fiender af Hs. Majestet, og den lykkelige og æreværdige Regiering; deels, at samme have fast besluttet i de Conferenzer, som de have holdt med hinanden, hvilke og siden ere blevne holdte imellem Jesuiterne og den Anklagte i Klosteret von Santo-Antonio og S. Roque, som og i den Anklagtes eget Huus, at dette var det eneste Middel, naar man vilde have Regieringen i Riget forandret, at man stræbte at faae Kongens Død sat i Værk. De Geistlige havde og lovet at holde omtalte Anklagte skadesløs, hvis han skulde udføre saadan et Helvedes Konge-Mord, med det Tillæg, at alting vilde skikke sig vel, naar Hs. Majestets Liv kun først havde Ende. De Geistlige have og stæmmet deri overeens, at den i det ringeste ikke syndede, som myrdede denne Herre. 5. Fremdeles har Hertugen og Jesuiterne ogsaa søgt at indvikle Marquisinden Donna Leonora de Tavora i denne Helvedes Sammenrottelse, uagtet de naturlige og gamle Tvistigheder, som stedse have været imellem omtalte Marquisinde og den Anklagte, saavel formedelst deres stridige Gemytter, som formedelst deres imod hinanden stridende Privat Nytte, uagtet at omtalte Anklagte havde gjort sig forhadt ved de mange Voldsomheder, som han fraværende havde udøvet imod hende og medens at Marquis Francisco de Afsisde Tavora opholdt sig i Jndien, efterdi han i saadan Tid havde berøvet hende de Pragos de Margavide af hendes Huuses frie Gods. 6. Efterat denne Marquisinde havde indladt sig i dette Complot, saa har samme, saavel som de omtalte Jesuiter, søgt at overtale alle hendes Bekientere og Venner, at Gabriel Malagrida, en Geistlig just af denne Orden, var en gudsfrygtig og hellig Man, har og fulgt i alle Ting denne Geistliges Raad og Underretning. Hun har derfore formedelst er saadant Foregivende Troe og Tillid til denne Gabriel Malagrida, stiftet megen og fordervelig Ondskab, som bestaaer deri: 1) at denne Beklagte har gjort sit Huus til en daglig Forsamling af Bagtaalelser, for at opvække et Had imod Hs. Majestets Person og lykkelige Regiering: 2) at de ordentlige Samtaler i samme Huus have været om Forræderi og Anslage imod den Kongelige Person; at man der har besluttet, hvor meget nyttigt det var, at skaffe denne Herre af Verden; 3) at og omtalte Marquisinde tilligemed Gabriel Malagrida, hendes bestandige Director, har forbundet sig med Jesuiterne Joaon de Matos, Joaon Alexander og andre; 4) at endelig denne Beklagte har givet sig selv i Sælskab med dem, som skulde udføre dette uhørlige Overfald om Natten af den 3die Sept. forgangen Aar, og skudt 16 Stykker Guld (Mædas) til en Deel af den Belønning, som man har givet dem, som skøde i denne ulykkelige Nat paa Kongen. 7. Hendes Gemahl, Marquis Francisco de Assis de Tavora, har været den første, som er bleven forført ved omtalte Marquisindes, hans Gemahls, Hertugens de Aveiro, hans Svogers og Jesuiternes Tiltale, saa at hans Huus er blevet til et skammeligt Werk stæd for Forbindelser, Forræderi imod Hs. Majestets høye Anseelse og Liv, og har indfundet sig i selvsamme afskyelige Øyemærke ved de skammeligste Samtaler og Forbindelser, som ere blevne holdte i Hertugens de Aveiro Huus, for at forandre Hs. Majestets Regiering, og berøve samme Herre sit kostbare Liv, saaledes, at han selv har bragt til Hertugen, 12 Stykker Guld (Mædas) eller 57 Mill og 600 Reis, som sin Andeel til den liderlige Belønning, hvilke man siden har givet de omtalte Mordere, førend de giorde Overfaldet den 3. Sept. sidst afvigte Aar; i Besynderlighed kan man bevise, at han har hiulpet dertil, og har befundet sig i et Hinderhold, som de havde stillet i denne bedrøvelige Nat, paa det at naar Kongen skulde undgaae det ene, han da maatte falde i det andet; som han da og selvsamme Nat efter denne Gierning, da de havde draget sig tilbage af omtalte Hinderhold, er bleven seet paa Landet bag ved Hertugens de Aveiro Have, da han har holdt Sam 24 Martii Maaneds Stats=Tidender for Aar 1759. Samtale med de andre, som vare skyldige i denne Forseelse, hvortil de alle vilde have hiulpet, har og indfundet sig ved hans Paarørendes Forsamling (conciliabulo) som er bleven holden Morgenen derpaa efter Overfaldet, i Hertugens de Aveiro Huus, i hvilken nogle skiældede paa Morderne, at de ikke havde forrettet deres Sag med tilstrækkelig Eftertryk, og hvori andre have roset sig af, at de skulde have fuldført det, naar Kongen havde kiørt forbi Hinderholdet, da de vare bereede til at tage imod ham. 8. Jmod den Anklagte, Marquis Luitz Betnarda de Tavora, er bleven beviist, at han næsten er kommet hver Dag i Hertugens de Aveiro Huus, eller er bleven besøgt af denne: da han har befundet sig ved den skammelige Sammensoring, som er skeet i Marquisernes Huuse, sine Forældres, og Hertugens de Avciro; at han virkelig har indgaaet omtalte Forbund, og har tilbudet Vaaben og Heste til at udføre dette afskyelige Overfald, da han har sendt tvende Dage tilforn med listig Forsigtighed tvende sadlede Hæste, bedækte med Dækkener, til Hertugen de Aveiro, at han, efter at han selvsamme 3. Sept. om Eftermiddagen var henkaldet til Marquis hans Fader, tillige med Joseph Maria de Tavorhans Broder og andre, og havde været indesluttede med samme, for at raadslaae om dette Overfald, har virkelig befundet sig i Hinderholdet, som var stillet imod Hs. Majestets Liv, paa det Høystsamme, naar han skulde undgaae den eene, kunde falde i de andres Hænder, som befandte sig imellem tvende Haver. 9. Den tredie, som er bleven forført til denne skammelige Sammenrottelse, er Græven de Atouquia, Don Jeronymode Atalde, en Sviger=Søn af omtalte Marquisinde. Man har overbist denne de Ataide, at han har indfundet sig næsten hver Aften med Grævinden, hans Gemahl, ved de oprøriske Mellemhandlinger i Marquisernes, hans Sviger Forældres Huus, fremdeleles, at han er bleven anmodet af hans Sviger=Moder om punctuel i alle Stykker at følge Jesuiternes forbandede Satzer, som ere ham blevne tilhændiget ved Gabriel Malagrida, Joaon de Maros, og Joaon Alexander; fremdeles at han har givet til sin Andeel 8 Guld=Stykker til en liderlig Belønning for Morderne, som have gjort de forbandede Skud, og endelig at han har været en af Vagten, som man havde opstillet i Natten af 3die Sept. imod Hs. Majestet; og derfor at Grævinden, hans Gemahlinde, har indfundet sig ved de Paarørendes rasende Forsamling, som er bleven holdet den paafølgende Morgen efter Overfaldet i Hertugens de Aveiro Huus til Belem. 10. Joseph Maria de Tavora, en Adjutant af Marquis de Tavora, hans Faders Orden, en ung og raae Officier, har og befundet sig i dette Baghold, som var stiftet imod Kongens kostbare Liv, har og ladet sig see i den hemmelige Forsamling, som blev holdet om Natten efter at Overfaldet var skeet paa Landet, Norden for Hertugens de Aveiro Have, tæt ved en Broe som tienede til at udføre dette forbandede Skielmstykke; endelig har han og været nærværende i den Forsamling, som Morgenen derpaa blev holdet i Hertugens de Aveiro Huus, og er denne Anklagte just den, som, (da man talte om det Mirakel, at Hs. Majestets kostbare Liv, uagtet al med Flid overlagt Efterstræbelse, dog var bleven conserveret, udbrød med disse barbariske Ord; Herfra, skulde ham, da han er et Menniske, ikke have kommet.