Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-02-21
Jndenlandske Efterretninger. J Torsdags opførtes første Gang paa det Kongelige Theater, for fuldt Huus, Skaden, eller Uskylds Seier, Opers semiserig i tre Acter, efter den italienske Original til Rossinis Musik, af N. T. Bruun. - Dette Stykke, som i Originalsproget hedder la Gazza ladraden stielende Skade), erklæres i Vie de Rossini par M. de Stendthal, Paris 1824, T. 2 for eet af Rossinis Mesterværker. Han componerede det, hedder det der, i Mayland 1817. Den første Gang, det blev givet, var et Parti fuldkomment forudberedt paa, at udpibe Componisten, saafremt hans Musik i ringeste Maade skulde mishage. Rossini var ikke ubekjendt med denne ugunstige Stemning imod ham, og frygtede meget. Men Stykket blev modtaget med støjende Bifald, og hvert Øjeblik blev Spillet afbrudt, med Udraabet: bravo moestro! e viva Rossin Skuespillerne og Skuespillerinderne gave sig al muelig Umage for at hæve Stykket ved deres ypperlige Spil og Sang. - Texten, som kaldes i hiin Biographie "ee vrai dreme noir et Plat er sammensat af Gherardini fra Mayland, efter et Melodram, forfattet af Daubigny og Caignietz. Jndholdet skal grunde sig paa en virkelig Begivenhed; en fattig Tjenestepige blev virkeligen hængt i Palaiseau, og til hendes Jhukommelse en Messe, der kaldes Skade Messen, stiftet. For dem, der ikke have læst eller seet Stykket, bør det anmærkes, at en uskyldig Pige, efter Landets gieldende Love, dømmes her til Døden, som mistænkt for at have stiaalet en Sølvskee, men at denne til Lykke endnu findes, førend Henrettelsen fuldføres, i et Kirketaarn, hvor Skaden, der er den egentlige Tyv, har henlagt - Det er siden ideligen opført i Eurosamme. pas vigtigste Stæder med udmærket Bifald. Torsdags fangede nogle Fiskere ved Torbek, en halv Miil ude i Søen, en i vore Farvande høist fjelden Fisk, som Prof. Reinhardt har erklæret for en Lopheus piscatorius, og som formedelst sin usædvanlige Størrelse nu offentligen forevises. Da den blev fangen, bed den Garnet i Stykker, og vilde været undsluppen, dersom ikke een af Fiskerne havde grebet den med Haanden i Gabet; men den bed ham saa stærkt tvers over Haanden, at han endnu gaaer forbunden dermed. Den levede i et Kap lige til i Gaar Morges, er omtrent 1 1/2 Alen lang og 3/4 Al. bred paa det bredeste Sted. Dens uhyre Hoved udgjør den største Deel af Kroppen, og dens kjødagtige Angletrevler ved Munden giver den et besynderligt Udseende. Øinene ere violette, med gule Striber, og see ud, som om de vare emaillerede. Gabet er uhyre stort, Underkjæven er meget længer end Overkjæven, og forsynet med forskjellige Rader. skarpe Tænder, nederst i Munden ere endnu to Rader, og ved Tungeroden ere to Been af elliptical Form, ligeledes med meget stærke Tænder. Paa Kanterne af Legemet finde, mange smaa Skindduske i lige Frastand fra hinanden; Aabningerne for Gellerne ere bag til, og hver af dem saa viid, at adskillige Forfattere have meent, at de gjemme der i Farens Tid deres Unger. Kroppen bliver smal henad Halen, hvis Ende er ganske ligge. Overdelens Farve er mørk, men Underdelen hvid. Brystsinnerne ligne Hænder eller Fødder, og disses Skind er haardt og skarpt. Gellernes Tal ere fem. Af de sorte, temmelig spidse Horn, som denne Fisk ellers pleier at have foran Hovedet, og hvis Krumning falder hen paa Ryggen, ligesom Væderes, findes paa den nærværende kun Levningerne, og det er at formode, at den har mistet dem ved et Tilfælde, da den var ung. Den kaldes paa Engelsk Frog Fisk, og paa Tydsk Froschfisch, fordi Sidefinnerne og Hovedet have nogen Lighed med Frøens Fødder, og Hoved, og i ældre Tider indbildte man sig endog, at den avledes af Frøer, eller var en til en Fisk forvandlet Frø. Navnet Sødjævel (sen devil har dens vanskabte Skikkelse givet Anledning til. De Gamle kjendte den under Benævnelsen Bærke Ro; og Rana. Plinius siger om dens List i Fangst, at den ved at udstrække de to tynde Horn lokker smaa Fiske til at spille omkring sig, indtil den kan naae og snappe dem. - Den findes i de engelske Vande, og Fiskerne paa de engelske Kyster have den Overtro, at den er en Fiende af Hayen, og naar de fange den i deres Garn, slippe de den igjen. Paa Norsk kaldes den Straaulk, Havso, Hvidtaske; paa Dansk: Ulk, Bredflab.