Berlingske Tidende, 1803-08-12
Følgende er det kongl. Budskab, som i Gaar blev sendt til Parlamentet: "Det er Hs. Majestæt høist smerteligt, at underrette Parlamentet om, at en forrædersk og oprørsk Jnsurrectionsaand har yttret sig i Jrland, og været ledsage af høist grusomme Omstændigheder i Staden Dublin. Hs. Maj stæt stoler med fuldkommen Tillid paa sit Parlaments Klogskab, og haaber, at samme ufortøvet vil tage de Forholdsregler, som ere meest passende til at forskaffe de troe Undersaatter i hiin Deel af det forenede Kongerige, Beskyttelse og Sikkerhed, og til at tilveiebringe og vedligeholde den almindelige Rolighed." - I Underhuset erklærede derpaa Ministeren Addington; "At det var umuligt at udtrykke den Forundring, Fortrydelse og Bekymring, som enhver Parlaments len, enhver troe Undersaat maatte føle ved de Begivenheder, der havde foranlediget det kongl. Budskab. Da de Ulykker, den sidste Rebellion foraarsagede i Jrland, endnu vare i frisk Minde, saa havde man med Rette kunnet vente, at intet Menneske hist vilde være saa stor Fiende af sig selv og sin Familie, at han vilde fornye sammes Afskyeligheder. Det var især sørgeligt paa en Tidspunkt som den nærværende, da alle maatte forene sig, for at forsvare Landets Uafhængighed, at see oprørske Bevægelser hos en liden Deel af Undersaatterne: thi den største Deel af den irlandske Nation rar Regieringen Constitutionen og Kongen ivrig hengiven." Han sluttede med at foreslaae Takadressen til Kongen. - Hr. Windham beklagede Jslands ulykkelige Tilstand, da man ved at ophøre met virksomme Forholdsregler havde sat den fordærvede Deel af Nationen istand til, at fornye den indvortes Krigs AlskyeUgheder. Hansigde: Det nær værende Tilfælde taaler fik kert ingen Opsættelse, men derfor bør Underhuset dog ikke strax paa Øieblikket efter at have hørt det kongl Budskab, bevilge Tikadressen, saasom man ellers pleier at vente nogle Dage, for at raadstaae over et slig Budskab og faae Oplysninger, som Ministeren ikke giver Underhuset, men blot fremtræder med en stammende Jil og Skielven, der ikke forraade andet end Forvirring og Angest Naar Hovedstaden, i Jrland er bleven overrumplet og paa et Haar nær erobret af Rebeller, bør man da ikke spørge, hvorledes Regieringens Opførsel har været, da en Rebellion har kunne gaae saa vidt Ministeren yttrer ogsaa det Haab, at ikkun en liden Deel af den irlandske Nation er smittet af Rebellionsaanden. Jeg haaber til Gud, at Ministeren siger Sandhed, men en fornem Officier (Oberst Craufurd) har nylig erklæret: "Det er imod den menneskelige Natur, at Gemytter, som nylig have været i saa heftig Bevægelse, som Jrlændernes, skulde saa hurtig blive rolige. Her er det Forsømmelse at dem, der burde have været aarvaagne mod Faren, og som have ladet sig overraske. Parlamentet bør altsaa tage Sagen i nøie Overveielse, uden at see paa den Fordeel, som en Tilfærdighed af 24 Timer maaskee kan forskaffe. Det bør altsaa indtil videre ikkun bevilge Takadressen pro forma. - Hr. Sheridan dadlede med Heftighed Hr. Windhams Opsættelse, fordi Faren var saa stor og Rebellionen var udbrudt med grusomme Mord. Lord Hawkesbuth sagde, at han skammede sig nesten over at maatte tale ved denne Leilighed, og bebreidede Hr. Wind, ham, at han ved hver Leilighed traadde systematisk frem med Dadel mod Ministrene; han slog fortrydelig med Haanden, i Bordet og paastod, at Ministrene stedse havde givet Underhuset behørige Oplysninger. Doctor Lawrence forsvarede Hr. Windham. Han sagde: "Jrlands Skjebne er saa nøle forenet med Engellands, at en Retsindig vel kan fordre Oplysninger i et Tilfælde, som det nærværende, uden at man derfor skal beskylde ham for Dadlelyst. Ministrene have i nogen Tid stedse talet i Underhuset og Jrlændernes rolige Stemning; ingen har tordet modsige dem deri, uden at giøre sig ligesom skyldig i en Forbrydelse, og nu komme de pludselig med Efterretning om en Rebellion, ligesom de, efterat de længe nok havde skildret Freden med Frankerig som upaatvivlelig sikker, pludselig kom med Krigebudskabet. Saaledes vandrede Parlamentet i Mørke og Uvished fra Fredslutningen i Amiens til den 8de Marts. Dersom Lord Hawkesburt vil tage Hensyn herpaa, saa behøver han ikke at slaae saa heftig i Borget for Hr. Windham. - Hr. Archdall talede imod Hr. Windham. Han sagde: Om Ministren. vil jeg ikke tale. Et Vindpust har udnævnt dem, et Vindpust kan afsætte dem. Men dersom man stedse vil vedblive at sige Nationen: Ministrene ere uduelige og den franske Regiering er virksom; saa er det sikkert et Argument til at bibringe Nationen Ulydighed mod sin egen Regiering og Agtelse for den anpriste fremmede. - Tilsidst blev Adressen til Kongen eenstemmig bevilget. Da Ministeren Addington derpaa foreslog begge Bills i Unde huset, sagde han: "Man burde først søge at redde Skibet, der var i Fare, og siden trættes med Skipperen, som man gav Skyld for Faren." Begge Bills bleve antagne uden Stemmesamling, dog først efter mange Modsigelser. - J Overhuset, overrakte Statssecretairen Hobart det Kongl. Budskab. Han erklærede: At det var usandsynligt, at Rebellionen havde strakt sig langt uden for Dablin. Der havde vel været nogle urolige Bevægelser i Grevskabet Kildare, men Regieringer havde ingen Aarsag til at troe, at Rebellionen var almindelig. Takadressen blev strax bevilget.