Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-02-07
Efterretninger fra England. Resultatet af Valgene paa 6 nær ere nu bekiendte. Af Underhusets 652 Medlemmer antage Reformerne at de 402 høre til deres Partie, men de bygge derved paa den usikkre Grund, at disse stemte med de Whigs i forrige Session. (Det er umueligt at forudsee hvorledes Ministeriets Stilling til Underhuset vil blive inden det bliver aabnet; det er troeligt at de Torys ville giøre alle de Concessioner for den nærværende Tids Stemning, som de nogenlunde kunne, uden at opgive deres Stands Jnteresse, for at beholde Magten; men det er desuagtet meget at befrygte, at der vil udvikle sig efterhaanden en Anmositet imellem den høie Adel og Middelstanden, som kan lede til meget betænkelige Følger). Nogle Medlemmer skulle endnu udvælges for Grevskabet Ros og Orkney Øerne, og for Grevskaberne Vexford og Mayo i Jrland; men hvor ogsaa Reformerne haabe at trænge igiennem. Den forrige Minister Charles Grant havde en haard Kamp med den høiskottiske Clanshøvding Maclod, og erholdt kun en Majoritet af 6 Stemmer. Skotland har Stemningen været afgiørende til Fordeel for Reformerne, uagtet al Modstand fra de Torys Side. Alle Bestræbelser af den mægtige Hertug af Gordon i Høiskotland for at fjerne den liberale Oberst Leith Hay vare frugtesløse. J Jrland have Valgene taget den ugunstige Vending for Ministeriet, at 10 høie ministerielle Embedsmænd ere ikke blevne valgte, saa at hiint kan blive nødt til at afskedige dem, og vælge andre Personer i deres Sted, som have Plads i Underhuset. Ved de irlandske Valg er det gaaet meget uroeligt til; Hadet imellem Katholikerne og Protestanterne har derved yttret sig paa det stærkeste, Jndvaanerne have væbnet sig mod hinanden; mishandlet og myrdet hverandre, udplyndret og opbrændt hinandens Huuse, og Landets Tilstand er sørgelig. Man seer heraf, og af saamange andre Exempler i Historien, hvilke Ulykker de frie Statsforfatninger kunne drage efter sig; de ere især farlige i Stater, som ere sammensatte af mange forskiellige Nationer, og i hvilke Jndvaanerne bekiende sig til forskiellige Religioner f. Ex. at indføre en frie Statsforfatning i Rusland, vilde være en Umuelighed, og have Statens total Opløsning til Følge.) Lord Brougham er den 22de Januar ankommen til Bordeaux og forventes af komme tilbage til England inden Parlamentets Aal ning for at udkaste sin Stridshandske mod de Torys i Overhusets Møder. Ministeriet lægger imidlertid sine Planer, og lader dem komme efterhaanden for Lyset for at vinde Stemningen for sig inden Parlamentet bliver aabnet. Dette har Premierministeren, Sir Robert Peel, gjort i en Tale, som han holdt den 16de Januar ved et Diner, som Valgmændene i Flækken Tamworth havde foranstaltet til Ære for ham. En Geistlig, ved Navn Woolley udbragte hans Skaal, som den store Statsmand, hvilken Kongen i Englands Nød havde kaldet i Spidsen for sit Raad. Hr. Peel erklærede i sit Svar: at han vilde aflægge al Tilbageholdenhed og udlade sig frit og aabent med sine Konstituenter, thi han haabede kun at holde sig ved at forjage ubillig Mistanke, ugrundede Fordomme og ved at giendrive falske og ondskabsfulde Angivelser. Han vilde vel ikke indlade sig paa Regieringens Forholdsregler i det Specielle; thi alt vil komme for Lyset inden en Maaneds Forløb. Han var ikke de afskedigede Ministres Fiender, og da han forlod England, drømte han ikke om, at han skulde vende tilbage til det, som Minister, eller havde talt et Ord med sin Ven, Hertugen af Wellington derom. Hverken han eller Hertugen af Wellington havde i mindste Maade tænkt paa at styrte de forrige Ministre ved hemmelige Kabaler; de havde blot ikke under Tidsalderens Krisis fortvivlet om Statens Frelse, og opoffret for deres egen Roe og Jnteresse og personlige Sikkerhed. Han vilde ikke sige noget til Krænkelse for de afskedigede Ministre. Han havde raadet Kongen til at kalde Mænd, som Lord Stanley og andre af hans Grundsætninger ind i Ministeriet. Da det ikke lykkedes, saa bleve dog andre retskaffne, erfarne og duelige Mænd valgte i deres Sted, og en reen Følelse for Statens Vel herskede i Ministeriet. Han søgte nu af Valgenes Udfald at demonstrere, at det engelske Folk var ingenlunde ugunstigt stemt mod det nærværende Ministerium, og at han selv virkelig fortiente Navnet af en Reformer; thi uagtet han altid havde erklæret sig mod de overdrevne Projekter, saa havde han dog idelig bestræbt sig for at indføre Sparsomhed, afskaffe unyttige Embeder, lette Handelens og Sagførelsens Gang. Dog vilde han ikke fornægte den for Øieblikket upopulære Mening, at Afhielpelsen af det Onde kunde undertiden være værre end det Onde selv. Uagtet alle ominøse Spaadomme, om at den nærværende Administration ikke kan holde sig, holdt han sig dog overbeviist om, at Landets Repræsentanter vilde forunde Ministrene Tid til at giøre Prøve. De offentlige Lister paa Conservative og Reformers skrækkede ham ikke; thi mange af de sidste vare af samme Sindelag som han, og den offentlige Mening antager fra Tid til anden en roeligere Karakteer. Han kunde ikke troe, at Repræsentanterne vilde optræde i en factiøs Opposition mod Regieringen; (men han befrygter det dog). Han kunde ikke omtvivle, at det engelske Folk alvorligt vilde opretholde det gamle Monarkies Prærogativer, enhver Green af Legislaturens uafhængige Virksomhed og endelig Baandet imellem Kirken og Staten, som det sikkreste Bolvæk imod Vantroe og Fanatisme. Hvad denne Punkt angaaer erklærede Ministeren, at han var en afgjort Conservativ, uden dog at ville modarbeide Dissenternes virkelige Besværinger. Vilde nu Majoriteten af Repræsentanterne, uagtet disse hans Erklæringer ikke være tilfreds med ham, saa vilde han med største Fornøielse vende tilbage til det private Liv og opgive sin Magt og Rang. Denne Tale erholdt et stort Biefald, og selv Oppositions=Bla denne erkiende den for at være meget talentfuld den er overmaade klog). - Imod denne Tillidsfuldheom at Ministeriet vil kunne holde sig, som Si Robert Peel har yttret i denne Tale, sætter Blade Coureren det omtalte traurige Faktum, at 10 ansee lige Statsembedsmænd ikke have kunne finde Plads i Underhuset. – Den eneste Plan af det nye Ministerium som er kommen for Lyset, er angaaende Reformationen i Henseende til Kirken; men den vil ikke ret behage, man betragter det som en Plan af Ministeriet at indføre nogle Forbedringer i Henseende til Kirken i England, for at kunne lade de vanskelige Forhold i Jrland uberørte, hvorfor Oppositionsbladene kalde denne Plan en Tønde, som er udkastet for Hvalerne. Selv Bladet Times dadler at der i denne Plan ikke omtales, at det bliver de høie Geistlige formeent, ikke selv at besørge deres Embeder og at overdrage det til Vikarier. Lord Heytesbury er udvagt til General-Gouverneur i Ostindien. - Det engelske Admiralitet har nu besluttet, at en Dampskibsfart skal organiseres paa det røde Hav og paa Middelhavet, for at tilveiebringe en hurtigere Forbindelse imellem England og Ostindien.