Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-07-07
Indenlandske Efterretninger. Hs. Kongl. Høihed Storhertugen af Mecklenburg Schwerin med Sutte ankom til Kjøbenhavn fra Kiel den 3. ds., Formiddag Kl. 11 1/2, med det kongl. Jern dampskib Ægir" og modtoges paa Nytoldbod af Hs. Kongel. Høihed Kronprindsen. (B. T.) Jfølge Fædrelandet har det kongel. danske Cancelli den 3 ds beordret Generalfiskalen til at tiltale dHrr. H. F. Poulsen, Capellan F. Helweg og Høiesteretsadvocat O. Lehmann for de af dem i Ridehusen, den 24. f. M. holdte Taler, samt suspenderet Sidstnævnte fra hans Embede. Mag. Monrad holdt i Ridehuset følgende Tale: Vender Deres Tanke, mine Herrer, bort fra det, som her er tilstede, Vender den til det, uden hvilket Livet vilde tabe sin Fylde og Tomhed herske i Sjælen! Vender den til den Qvinde, som er Dem kjærest, Staaer hun for Dig som Dit Livs Ledsagerinde, der er uden Tvivl ikke mange iblandt Dem, med hvem det er Tilfælde. - som den, der giver Din Glæde sin Glands og blander Deeltagelsens Sødme i Den Bekymring, som den, der gjør Dine Erindringer eviggrønne og dit Haab frisk og frodigt, vender Deres Tanker til hende. - Staaer hun for Dig, som det lysende Punkt i Dine Ungdoms Forventninger, som den, efter hvilken Din Siæl biger, fordi det tykkes Dig, at Du ligesaalidt kan undvære hende, som Du kan undvære at indaande Luften, - vend Din Tanke til hende, Er Du lykkelig, er Ordet sagt, og er det ikke vendt tomt tilbage, – glæd Dig, og vi ville glæde os med Dig. Og er Du ulykkelig, blander Dine Suk sig med Nattevindens Susen, og Din Taare, sig med Duggen paa Blomsten, vend dog Din Tanke, til hende. Vi skulle forene vore Ønsker med Dine, forenede skulle de storme over Oresund og Kattegat; hvo veed det, maaskee hendes Sind dog lader sig bøie. - Og staaer hun for Dig, ei som Hustru og ei som Elskerinde, men som den, der har baaret Dig under sit Hjerte, og ved hvis Bryst Du har hvilet - vend Din Tanke til hende. - Der er dog Jngens Kjærlighed, der er saa stor som en Moders, ja jeg havde nær sagt, at den er større end Himlens, thi Himlen har sit Helvede, men en Moders Hjerte veed ei af Fordømmelse at sige. Styrt Dig, hvorhen Du vil, skuf bittert hendes bedste, hendes stolteste Haab, sæt Sorgens dybe Mærke paa hendes Hjerte og hendes Aasyn og vend tilbage til hende, og hendes Favn vil staae Dig aaben. Derfor vend Dine Tanker til hende. - Dog lader os ikke blot vende Tanken til den Qvinde, som er Enhver især den kjæreste; lader os vende Tanken til Qvinden. Vider det, vi gjøre det ei for Høflighedens Skyld, men fordi vi i Qvinden hylde en stor Samfundsmagt. Stille ukiendt, useet er hendes Jndflydelse - og ei anderledes bør det sig at være – men over hele Samfundet er den udbredt, den virker i Løn som Jordens dunkle hemmelighedsfulde Kraft. Betro mig Nøglen til de nordiske Qvinders Sind, og mægtig skal den skandinaviske Jdee fremskyde. Der er sagt paa dette Sted, Fremtiden tilhører de Unge; jeg kunde fristes til at sige: Fremtiden tilhører Qvinden, thi hende er det, som giver os vort Modersmaal, hende er det, som dybt i Barnets Siæl gjemmer Livets Sæd, der ofte skyder friske Stud, naar Haaret graaner. Derfor, vi Skandinaver maa hylde i hende en Magt, til hvis Gunst vi deile. - Og vi hylde hende, ei for at belære hende, men for at lære af hende. Thi hvo forstaaer som hun at leve i Øieblikket, at hengive sig til det, Og hvo forstaaer kun som hun at leve i Haabet, Et Liv i Haab, der ei har sin Rod i det Nærværende, bliver tomt og indholdsløst, og et Liv i Nuet, over hvilket Haabets blaa Himmel er hvælver sig, paa det tynger Prosaens og Kjedsommelighedens Blyvægt. Men at forbinde Livet i Nutid og Livet i Fremtid, Livet i det Nærværende og Livet i Haabet, det er en stor Kunst og den forstaaer Qvinden. Og vi, som her ere forsamlede, netop vi bør forstaae det Samme, thi alt Andet ville vi glemme og mægtigt skal Glædens Blus brænde de Dage vi ere sammen, og klart skal Haabets Stierne funkle og forbinde os, naar vi ere adskilte.