Viborger Samler, 1848-05-25
Efterat de Deputerede, der vare valgte for flere Districter, havde erklæret, for hvilket Valgdistrict de vilde modtage Valget, besteg Ministeren for de udenlandske Anliggender – Bastide – Tribunen. Han advarede Republiken om ikke at begaae de Feil, hvori den forrige Republik og Keiserdommet havde gjort sig skyldige; han haabede, at Folkefriheden i Europa vilde seire, uden at Frankerig ved en Angrebskrig vendte imod sig Folkenes Vaaben. – Efter en Ordvexling om Utilstrækkeligheden af de Tropper (30,000 Md.), der vare beredte til hvert Øieblik at rykke ind i Jtalien, besteg Wolowski Tribunen for at tale om Polen, da en frygtelig Larm afbrød Mødet, og Folke hobe, der bestege den ikke bevogtede lave Muur, trængte gjennem Vinduerne ind i Salen. J samme Øieblik erklærede Kammerets Qvæstor, at Commandanten for Nationalgarden havde befalet den mobile Nationalgarde at tage Bajonnetterne af. Man raabte: "J Anklage stand!" da Folkehobe, i hvis Midte Faner varede, over tonede Alt med Raabet: "Polen leve!" Midt under den frygteligste Tumult lykkedes det Barbes at bestige Talersiolen." – Længere gaaer den stenographiske Beretning ikke. Efter Wes. Zeit. hedder det i Brsh.: "Tumulten stiger; Laugenes Oldermænd og Forstandere vise sig med Faner paa de allerede overfyldte Tribuner. Barbes betræder Tribunen. "Nei nei!" raabes fra den yderste Høire, og fra Centrum "Barbes tør ikke tale!" Han skal tale," raabes der fra den venstre Side. "Han maa have Ordet!" raabes der fra Tribunen. J dette Øieblik høres Flinteskud udenfor. Folkets voldsomme Heftighed tiltager; med Blanqui, Raspail og Sobrier i Spidsen styrter det hovedkulds ind i Salen. Klokken er to. Folket stormer frem; det stormer tilsidst Repræsentanternes Bænke. Barbes, Blanqui, Raspail, Courtais, omringede af en Mængde Delegerede fra alle Haandværker, ere paa Tribunen. Præsident Buchez, der havde forladt sit Sæde, indtager det paa ny, forgjeves anstrenge Barbes, Ledru-Rollin og Blanqui sig for at bevirke Tavshed. Frygtelige Skrig og Raab overdøve Præsidentens Klokke. Louis-Blanc bestiger Bureauets Bord. Roligheden vender tilbage. "Jeg forlanger, udbrød han, "at den af Pariserfolket overrakte Petition, discuteres. For at dette kan skee, maa der herske Stilhed; man maa ikke kunne sige, at Folket ikke agter sin egen Souverainetet!" (Bravo, stormende bifald.) Raspail begynder at oplæse Petitionen; – et Medlem raaber: "J hvis Navn!" (Frygtelig Larm. Folket vil storme løs imod den Afbrydende, og myrde ham; men det holdes tilbage af Klubpræsidenterne. Raspail fortsætter Læsningen. Der hersker den dybeste Taushed. Oplæserens Stemme ledsages af Folkedrøn fra Seinens Bredder og fra Pladsen. Petitionen forlanger øieblikkelig Jntervention til Fordeel for Polen; den ender med Raabet: "Polen leve!" – Blanqui erholder Ordet. Han forlanger, at der strax skal afsendes en Hær til Polens Hjælp, uden at lade sig skræmme ved de diplomatiske Vanskeligheder. Saa haaber det franske Folk. "Hele Frankerig staaer som een Mand bag Nationalforsamlingen."(Stormende Bifald fra alle Bænke). Efter ham lykkedes det Ledru-Rollin at skaffe sig Gehør. Han opregnede Folkets Fordringer; han erklærede, at Folkeforsamlingen, vilde og maatte discutere disse; men for at kunne dette, maatte man deliberere med Orden. – Han afbrydes; en Stemme raaber: "Vi have allerede ventet længe nok!" Taleren afbrydes) - Lagarde, Præsident for Luxembourg Commissionen, trænger med Magt op paa Tribunen. Han forlanger for alle Laug og Haandteringer et Arbeids ministerium. J dette Øieblik svinges det italienske Foederalbanner (grønt, hvidt og rødt) foran Tribunen. Laugene begynde at deliberere. Barbes foreslaaer et Paalæg af 1000 Mill. Fres, paa de Rige. Klubberne trænge ind i Salen og bære Louis Blanc i Triumph omkring i Salen. Barbes svinger sig paa ny paa Tribunen, Hører mig!" udbryder han, saafremt Nogen i dette Øieblik lader slaae Appel, da bør han erklæres for en Landsforræder." En Stemme raaber: "Man slaaer den allerede." "Velan, saa andrager jeg paa at Nationalforsamlingen tager følgende Beslutning: Folket i Paris er traadt frem for Forsamlingen, for at foredrage for Forsamlingen sine retfærdige Ønsker. Dette har den udført uden at anvende Magten; det lover at trække sig tilbage i Orden. Enhver, som derfor maatte faae isinde at udstede Befaling til den væbnede Magts Jndskriden, erklæres for Landsforræder." (Stormende Bifald. Huber stiger op paa Tribunens Brystværn: "J Folkets Navn, Nationalforsamlingen er opløst." Præsidentens Stol stormes; Buche og Vicepræsidenterne forlade deres Sæder. En Fane med den røde Hue bæres frem under Raabet: "Til Vaaben!" Præsidentens Sæde occuperes, en Klub Chef ryster et nyt Lommetørklæde som et Tegn paa den røde Fane, og oplæser Listen paa den nye provisoriske Regjering. (See forrige Numer.) Folket udraaber: "Leve den provisoriske Regjering!". J Forgrunden stode flere Batailloner af la Garde mobile de udraabte: "Vi ere allesammen Republicanere!"De første Skarer af de af Jernbanerne til Paris kaldte Ovriers stode allerede i længere Tid i Bourbonpaladset, medens Enden af Toget endnu holdt paa Bastille pladsen. Et ulykkeligt Skud skal ogsaa her have været Signalet til den første Tumult. Medens Wolowski talte, begjærede de Udvalgte af Folket at indlades med deres Petitioner; man afviste dem, og i dette Moment gik ved et Tilfælde en Nationalgardist Gevær af. "Til Vaaben!" raabte Alle og trængte ind i Forsamlingssalen."(Med Hensyn til Resten henvises til Stiftstid, sidste Nr. Den anden stenographerede Efterretning gaaer kun til Kl. 5. Efter denne modtoges Blanquis Tale, der tildeels udbredede sig om Fængslernes Aabning, om Nødvendigheden af en ufortøvet Discussion i Anledning af Organisationen af Arbeidet, i Forbedring i de arbeidende Klassers Kaar, af de Brødløses Forsørgelse o. s. v. med stormende bifaldsyttringer af de tre fire hundrede Jndivider, der vare trængte ind i Salen. Antallet af de Jndtrængende tiltog imidlertid, saa at deres Antal maaskee ved Slutningen var steget til 1200 Hoveder. Det var i Virkeligheden lykkedes denne Haandfuld Misfornøiede at tvinge i flere Timer den ubeskyttede Folkeforsamling under Rebellionens Aag. Med Grund beskyldes Chefen for Nationalgarden - General Courtais - for Forræderi. Da Referenten forlod Salen, mødte han den 4de Legion, der ilede til for at udfrie Folkerepræsentanterne af Pøbelens Hænder; thi man tør ikke lægge Dølgsmaal paa den Sandhed, at Folkerepræsentanterne vare i flere Timer Oprørernes Fanger. Vi ere overbeviste om, siger Referenten, at Legionen vil lykkes i sit Forehavende. Jmod Oprørerne tør man ikke udvise Skaansel; de maae overleveres i Justitiens Hænder. De franske 3 pCt. Fond sluttedes til 44 pCt. Tydskland. Efter Efterretninger fra Trier have Hovederne for de derværende Anarchister isinde at løsrive sig fra Tydskland og slutte sig til den franske Republik. J denne Retning skulle de have tilskrevet den franske Commandant i Metz, med den Anmodning kun at sende dem nogle hundrede franske Soldater til Hjelp; hele Trier og sammes Omegn vilde da strax reise sig for at afkaste det saa forhadte preussiske Aag. Den franske Commandant skal have tilstillet den preussiske General v. Schreckenstein Brevet. Da Over procuratoren i Trier imidlertid betegner de derværende Begivenheder som et paa Omstyrtningen af den lovlige Orden beregnet Attentat, paa hvilket der efter de rhinske Love er fastsat Dødsstraf, saa maae dog meget alvorlige Aarsager ligge til Grund for det Forefaldne sammesteds.