Jyske Efterretninger, 1794-06-20
Historisk Artikel i Minerva for Mai Maaned d. A. Krig, Oprør, og Blodsudgydelser af alle Slags vedblive at giøre Dagens Historie til en sørgelig Beretning om den menneskelige Elendighed, Uretfærdighed, og Afsindighed. Øverst blandt Exemplerne paa disse Rædsler sætte de tydske Tidender, som øse af Berlinske Kilder, rigtig nok Polakkernes Fremgang og Forhold, men uagtet man her ganske mangler det andet Parties Documenter da de polske periodiske Skrifter, og andre Revolutions=Acter ingensinde naar hid, faaer man dog blot af den i Polens Anliggender mindre partiske leydenske Avis et heel andet Begreb om denne Opstand. Vel er det saaat Kongen ikke har den udøvende Magt i Hænde, men at denne er aldeles overdraget det provisoriske Raad, men Tidenderne underrette os jo tillige, at han er meget glad ved denne uvirksomhed, for ikke at komme i nogen ubehagelig Forlegenhed enten ved de fiendtlige Magter, eller med Nationen. Jmidlertid har han dog erklæret: "at hans Lyksalighed var uadskillelig fra Folkets; at han altid havde søgt sin heele Lyksalighed i den inderligste Forening med dette; at han bestandigen havde fulgt, hvad Nationens Majoritet havde besluttet; og da han nu i et Livsammenklædet af Sorger og Ulykker - første Gang saa heele Nationen lykkelig forenet til en eneste og mægtig Villie, haabede han deraf en stadig Lyksalighed; og at han vilde deele denne med Nationen, saavelsom Bestandigheden i Midlerne til at erholde den." Dagen derpaa sendte han Krigskassen en Gave paa 1000 Ducater, ligesom han og besoel, at den halve Deel af hans Sølvtøi, hvilket han alt havde sendt til Mynten, skulde anvises til samme Kasse, og det andet Halve til at understøtte de polske Familier, der havde liidt ved Fædrenelandets Forsvar den 17 og 18 April. Midlertid gienkalder man tildeels, hvad man sagde om hans Deeltagelse i hine tvende Dages store Begivenheder. En Efterretning, hvis Authentie leydenske Avis forsikkrer end- og at fremlyse af de Skaanseler, der meere lade Tingen føle, end udvikle den, siger udtrykkelig, at han ved denne Leilighed ikke blot tog Løfte af den Vagt, han havde om sig, at den skulde adlyde ham troelig, og derpaa paalaade den, ikke at gaae af Stedet uden hans befaling, men at, da de ikke desmindre, da hele Byen var i Bevægelse, troede at burde deele deres Brødres Fare, og - som en Officeer meget enereisk udtrykde sig - ile did, hver Æren kaldte dem; foreholdt Kongen dem ydermere, at deres Ære og Pligt forhandt dem at blive paa deres Post hos ham; da der i det samme hørdes Skyden fra Jgelstrøms Boepæl, hvorpaa de kiække Polakker ikke meere vare at holde, men foer afsted med saadan Jil, at de nær havde løbet hans Majestæt omkuld. Derpaa sendte han Bud til Jgelstrøm, og bad ham forlade Byen, hvilket denne lovede, men ikke gjorde; og da paa samme Tid Prinds Gagaren vilde standse den polske Oberste Haumann, der - endog efter den russisksindede General Ossarowskys udtrykkelige befaling - vilde med sit Regiment gaae til Slottet, for at bevogte Kongen, og der ere tre Gange forsikkrede, han vilde vandre roelig forbi; ja da Gagarin endog vilde anhold Hanmanns Major, der tredie Gang bragte dette Budskab, og der blot ved Hielp af sin raske Hest undkom og da end ydermeere Russerne nu begyndte her at skyde, blev her en ny Dræbning, hvori Gegarin faldt, og hans Folk adsplittedes. Slige Optrin foreenede med, at det skiødes ud af Vinduerne paa Polakkerne, paa samme Tid, som der var hængt en hvid Kane ud for at anholde om Fred; at der fyredes paa den Trompeter, Mokronomsky - den nysvalgt, Militaircommandant tre Gange sente for at tilbyde Jgelstrøm Capitulation; at en Russer, der med 59 andre var fangen i Forstaden Prag, medens han førdes til Fængsel lumskelig fremdrog en Pistol, og ihielskiød en Polak, giøre os den beskrivelige Forbrittrelse begribelig, Polakkerne disse tvende Dage gave Prøver paa, og som man saa gierne - trods J. gelstrømt udtrykkelige Vidnesbyrd for det Modsatte - vil giøre til afsmittet Jacobinergrumhed. (Meere følger.)