Københavns Adresseavis, 1763-06-15
En Nøgel er i Gaar funden i Friderichsberg Have, som imod dette Avertissements Bekostning med 10 Sk. herfra kand afhentes. Paa Christianshavn er af en Kone funden en Sølv=Skee i en Rendesteen, hvem som mener sig samme at tilhøre, vilde behage at melde sig hos Peder Lerke ved S. T. Hr. Baron Schimmel mans Raffinaderie paa Christianshavn, som samme Skee haver til Udlevering, naar Vedkommende siger hvad Merke der staaer paa den; og tillige betaler de udlagde Omkostninger. et alle Sognedage, men ikke Søn, eller Helligdage. Historiskioralsk Fortæling for Børn. (S. 55.) Jar ikke Mennesket iblant alle disse Skabninger alletider Fortrinnet, Guds Magt og Viisdom har bestemt Menneskets Fødsel, af hvilke Forældre, i hvad Stand og naar det skulde fødes. Han veed: at Menneskets Legeme behøver Mad og Klæder, skulde han da ikke give samme Menneske, som beder og arbeyder, den fornødne Underholdning, Man seer jo daglig, at han giver Fuglene Mad førend de bede ham derom, at han klæder Lillier og Græs, som i Dag staaer og i Morgen kastes i Ovnen. De Mennesker begaae stor Synd, som har Mistillid til Gud, og tænke, at han ikke vil eller kand forsørge dem, eller at han ikke gjor det til rette Tid. De græder og ere forrigfulde, endskiønt de veed: at Frelseren sagde: Sørger ikke for eders Liv, Denne Vantroe til Gud har sin Oprindelse af Arve=Synden. Adam og Eva gik Skiul for Gud, de vare vantroe, fordi de havde syndet imod, Gud. Dievelen indskyder Menneskene Vantroe imod Gud, især naar de ere i Nød, som Adam og Eva vare i Nød, da de bleve vaer, at de vare nogne. Denne Vantroe imod Gud indfinder sig ogsaa hos dem, som i deres Ungdom har havt en slet Opdragelse. De høre i deres Ungdom kun lidet eller slet intet om Gud. De veed hverken af Bøn eller af Tillid til Gud. Somme Børn see, at deres Forældre kun tiene deres Mammon, og sætte Gudsdyrke sen til Side. Bornene efterabe dette. Somme Børn blive kun opdragen i Vellyst, de veed hverken af Bønnen eller af Arbeide. Naar nu deslige Mennesker komme i Nød, saa har de ingen Tillid til Gud, fordi de ikke kiende Gud. Derimod kiende vel opdragne Børn, Guds naadige Forsyn, og ere forsikrede, at han vil forsørge, beskytte og regiere dem, og at han, efter hans allerhøyeste Viisdom vil gjøre det til rette Tid. Jmidlertid er det dog ogsaa tilladt, at have Omsorg for fine egne. Paulus siger: Dersom nogen ikke haver Omsorg for sine egne, den haver negtet Troen, og er verre end en Vantro. Man bør ligeledes have Omsorg for sin Siel, thi man bør tragte efter Guds Rige. Man bør have Omsorg for Mad, Drikke, for Klæder og for Boelig; dog med Tillid og Troe til Gud, at han kand og vil give os det, naar vi bede derom og ere flittige i vores Embede. Man bør betænke: Giver Gud Ravnene deres Føde, hvorfor skulde han ikke giøre det samme ved en Christen og et Guds Barn, Al god Omsorg er tilladelig, nemlig, naar den sigter til noget Got, men sigter den til Ont, for Exempel, til Hoffart, Riigdom, Vellyst eller til andre Forfængeligheder, eller man har meere Omsorg for det Legemlige end for det Aandelige, saa er det en utilladelig Omsorg. En retskaffen Christen, som har en sand Tillid til Gud og hans Forsyn, er alletider fornøyet i Gud; thi han tænker: Hvor troede paa Herren, og blev beskiemmet? Hvo blev i Herrens Frygt, og blev forladt, Eller hvo paakaldte ham, og han foragtede ham thi Herren er naadig og barmhiertig, han tilgiver Synden, og - Kiere Moder og J kiere Børn, Forlader, hielper i Nød. Eder altsaa paa Herrens Hielp! Kast Eders Omhu paa Herren, og han, han skal forsørge dem, han skal ikke tilstæde, at den Ret- Derpaa ønskede Daniel dem en færdige rykkes evindeligen. roelig Nat og lovede at komme til dem den følgende Dags Aften. Følgende Morgen drog den fiendtlige Krigs=Hær ud af Byen, og de Huse, som ikke vare brændte, bleve igien beboede af Borgere. Altsaa forlode de tvende Officierer og nogle Soldater ogsaa dette Huus, i hvilken den fromme Enke boede. Endnu samme Dag kom nogle af Enkens Bekiendte til hende, og bad, at de maatte boe i samme Huus. Hun tog nogle i Huset, og begierede af Medlidenhed kun liden Huusleye af dem, fordi deres Huse vare forvandlede til en Steenhob. Derimod vare mange andre, som tog meere end fom Gange saa megen Huusleye af de Betrængte, end tilforn; men Enken havde Afskye for denne Synd, hun frygtede sig for Gud, at tage uretfærdig Gevinst af de NødlidenDe fornuftige Øvrigheds Personer, havde ligeledes Medlidenhed med disse huusvilde Folk, og lovede Enken, at hun ikke tog mere Leye, end de betalte, førend den største Deel af Byen blev ødelagt, og denne fattige Enke havde været saa forsigtig, at hun havde kun leyet Værelser bort til dem, som vare bekiendte for de Dette res Fromhed og for deres Gudfrygtigheds Skyld. fortalte hun til hendes Børn, og advarede dem for Gierrighed. Vee dem i sagde Enken, som tage ubillige Renter, ubillig Huusleye, eller anden utilladelig Gevinst af de Nødlidende. - Kiere Børn! sagde hun videre. Af hvor smukt er det, hvor Rigdom og Gudsfrygt ere forenede hos et Menneske. Abraham var from og riig. Den ærbare Raads Herre fra Arimathia var ligeledes en from og riig Mand. Deslige Folk kand udrette meget godt. Den fromme Rige kand befordre Guds Ære, Næstens Velfærd, og samle sig selv en Skat i det Tilkommende. Tænker ikke kiere Børn, at vores Frelser fordømte de fromme Rige, da han saade til sine Discipler: Hvor vanskelig skal de, som havde Rigdom, komme ind i Guds Rige; men da han formerkede, at hans Discipler ikke forstod denne Tale og forskrekkedes derover, sagde han til dem: Børn, hvor vanskeligt er det, at de, som forlade sig paa Rigdom, kand komme ind i Guds Rige; altsaa kand den som er riig og tillige from, arve Guds Rige; men den, som setter sin Tillid paa Rigdommen taber Salligheden derover. Kort Tid derefter, da Fienden havde forladt Staden, saa kom Skidet paa Rheden, med hvilket Enkens Broder var gaaet til Jndien, for at drive Kiøbmandskab. Enken glædede sig, og ilede til Skibet, for at see og omsavne hendes Broder; men hendes Broder var død i Jndien. Hun forskrekkedes over denne Efterretning, og udosede mange Taare, fordi hun havde tabt en sand Ven og kiere Broder. Hun gik meget bedrevet hiem, og fortalte det til hendes Børn, som ligeledes fældede mange Taarer over deres Ven og Fetter. - Denne Afdøde havde den Berømmelse i sit Fæderneland, at han var en gudfrygtig Mand, en duelig Borger og en Velgiører imod de Fattige. Ak: sagde Enken kiere Børn stræber, at J ligeledes forhverver veder saadan en Berømmelse. J kand erlange den, dersom J lever dydig. Al den Pragt ved en Ugudeliges Liigbegiængelse er foragtelig; men den Dydiges Roes og Berømmelse ere de beste Klokker, som ringer ved hans Begravelse. Ak! sagde Enken: Hvor vilde ikke min salige Broder, over hans gierrige Kones Fortvivlelse have bedrøvet sig, om han var kommen til os, Hvor vilde ikke det Syn over vores ødelagte Stad have forskrekket ham, Han vilde af Medynk have fældet Taare over min og eders fattige Tilstand. Men Gud tog ham til sig, og lod ham ikke see eller erfare disse bedrøvelige Omstændigheder. Denne eders Fetter, var i hans Ungdom et got Barn. Vores Forældre indprentede ham Gudsfrygt og Dyd. Han var flittig i de Forretninger, som et Barn bør forrette, nemlig at lære. Han adlydede Sprach. Denne Sæde=Lærer siger: Hvo som ærer sin Fader, forsoner Synder, og hvo som ærer sin Moder, er som den, der samler Liggendefæ. Han vidste: At Herrens Frygt var Viisdommens Krone. Hans Forældre og Lærere fandt Fornøyelse i hans Flid. Han har aldrig bedrøvet sine Forældre eller Lærer, med Ulydighed. Da han nu havde Lyst at lære Kiøbmandskabet, og hans Forældre befandt det for beqvemt, saa kom han i Lære, og i hans Lærre-Aar var han ydmyg, lydig og troe imod Gud og imod hans Principal. Efter Lærre=Aarene blev han endnu 6 Aar hos hans Principal. J samme Tid var han i den beste Tid af hans Alder. Han var i en lystig og fornøyelig Stad, og havde efter hans Stand ingen Mangel paa Penge; men han havde Afskye for alle onde Selskaber og for Forførere. Han var 26 Aar gammel da Faderen døde, og Aaret derefter døde Moderen. Vi har fældet mange Taarer ved deres Grav. Videelte vores Forældres efterladte Formue imellem os. Derefter giftede han sig og fik nogle tusinde Rigsdaler til Medgift. Hans Kone var opdragen af gierrige Forældre, og han syntes i førstningen, at hun fandt Fornøyelse i en tilladelig Sparsommelighed, men siden blev han vaer, at hun var befængt med den Last, nemlig med Gierrighed. Kiere Børn, der er stor Forskiel imellem Sparsommelighed og Gierrighed. .