Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1842-07-30
J en lille By i det østlige Jylland have de idelige Collisioner imellem Byfogden og Borgerrepræsentanterne bevirket, at disse Sidste ligefrem i en Skrivelse have ladet bemeldte Magistratsperson vide: at de have besluttet fra Afsendelsen af Samme ikke meere at fungere som Borgerrepræsentanter, paa Grund af, at de ikke fandt sig forpligtede til at finde sig i den myndige Opførsel, som Byfogden vedvarende saavel mundtlig som skrivtlig udviste imod dem, og som de vare overbeviste om ikke vilde forandres, og som de derfor ansaae det under deres Værdighed fremdeles at udsætte sig for, saameget mere som Byfogden i en af sine Skrivelser vel ikke drog deres Varekundskab i Tvivl, men nedsatte deres Menneskekundskab under sin egen, som han i større Grad troede at besidde, da han havde været Embedsmand i 22 Aar, og derfor ved alle Leiligheder forkastede deres Aands Fostere. Til samme Tid blev ogsaa af Formanden og alle Repræsentanterne udfærdiget et Brev til Amtmanden, vori de lod ham vide deres tagne Beslutning. J sit Gjensvar søgte Byfogden at forestille dem det Urigtige i deres Fremgangsmaade, og sluttede med, at han ventede at see dem den 4de Juli, som var den Forsamlingsdag, da hele Raadet in pleno pleiede at møde. Dette frugtede imidlertid ikke, og Byfogden, der indfandt sig med Kæmneren for at betale nogle Regniner efter Repræsentanternes Anviisning, kunde Jntet udrette, da Røglen til Kassen endnu var i Repræsentanternes Hænder og disse udebleve. Amtmandens Forestilling, at vende tilbage til deres Pligt udrettede heller Jntet. Sagen skal nu være indberettet til Cancelliet, som vel vil tage de behørige Mesurer og vistnok i dets Viisdom udfinde, hvori Gjenstridigheden bestaaer. Den lille Byer Skanderborg. Man maa i det Hele taget beklage de jævnlige Spændinger, der vise sig imellem Jnstitsembedsmændene og Borgerrepræsentanterne, og haabe at de kun maa være forbigaaende og en Følge af de uvante Forhold, som Man endnu ikke har levet sig ind i, men at Man snart vil komme til den Erkjendelse, at Communens Vel kun kan trives ved giensidig Imodekommen. (Rd. Av.) Blandt Corporationer, der under Hs. Maist. Kongens Nærværelse i Skive havde Audients hos Allerhøistsamme, var en Deputation af Communalbestyrelsen i Viborg, der androg for Majestæten: at de Udgivter, det fra 1ste August bestemte Vagthold ved den derværende Straffeanstalt kom til at andrage, maatte fordeles paa hele Provindsen; hvilket unægtelig ogsaa synes rimelig, da der ikke sees at være nogen Grund til, ene at belaste Viborg By dermed, eftersom Straffeanstalten jo er til fælles Afbenyttelse for Provindsen, og Vagtholdet maa saaledes følgelig ogsaa blive fælles. Ydermere er Byens Tilstand tilvisse factisk af den Beskaffenhed, at den ikke kan taale nogen extraordinair Tilvext i dens Udgifter. Man kan imidlertid vistnok antage, at Hs. Majestæt, ved en nærmere Overveielse af Sagen, vil finde nævnte Motion overeensstemmende med Billighed, og derefter i sin Viisdom tage en allerhøieste Beslutning. Endvidere havde tvende Borgere af Viborg, som Repræsentantere forde Kjørende udenfor Vognmandslauget, ogsaa Audients hos Majestæten. Samme angik det Baand, som under 6te Marts f. A. blev hævet, men mærkeligt nok ved Generalpostdirectionens Skrivelse af 10de Aug. atter paalagdes, næmlig at fornævnte Kjørende ikke maatte afgive Befordring til Byens Jndvaanere længere end 2 Miil. Denne Vogntvang kan man vist nu snart see skriinlagt, ifølge Hs. Majestæts Tilsagn, at ville skjænke Sagen sin allerhøieste Opmærksomhed. (Vib. Av.)