Viborger Samler, 1814-06-01
At Gemytterne i Paris heller ikke ere saa beroligede og Stemningen ikke saa eensformig som man kunde ønske, seer man af adskillige Anførsler. - Nogle Dage efter Bonapartes Fald gik det endog saavidt, at en fransk Officeer ihjelskjød paa Gaden, En, som udraabte et Haanskrivt om Napoleon. -Men endmere fremlyser Almeenstemmen af en offentliggjort Adresse til det hidtilværende franske Senat, der i saadanne Udtrykke omtaler dets nærværende Anmasselser. Til Bonapartes Senat! Senatorer! Modige ved det Haab, at alt det forgangne er tilgivet og glemt, seer man Eder nu med Ludvig den 16des Proces i Haanden, at fordre af en Bourbon Ære, Rang og verdslige Goder. - Det Bonapartiske Senats Æresæde overtrukket med en Væv af Lilier, skal nu omgive Ludvig den 18des Throne og de samme Mennesker, som saalænge og ofte dekreterede vore Børns Afmeining - bestandig forfattede statstridige og løgnagtige Lykønsknings Adresser - gav Ham Navn af Fredsstifter, som ødelagde Verden - Nævnede vort Fædrenelands Nero og Menneskeslægtens Bøddel, som en stor Mand; disse Menneskeer af alle Partier - som satte hele Frankrig i den sandeste Enkestand - vove det nu, iførte de gamle Hertugers og Greve=Dragter, under denne almene offentlige Armod, at begjære Synde fold for deres bloddryppende Dekreter og deres afgudiske Hvidingsdeputationer. - Da J dog have laant billedet af Englænderne til vor nye Statsforfatning, saa spørge vi Dig, vanartede Senat, om England, hvis Forhold du saa ofte bittert dadlede nogensinde vovede, at fremstille Cromvells Senat for Karl den Tredie, som hans Ved store politiske Omvæltninger pleier den sande Borger uden Hensyn paa egen Lykke og Velstand, at beskjæftige sig ene med Fædrenelandet; men J Bonapartes Senatorer, J vare hans Slaver og Apostle blant Lovgiverne, paa den mærkelige Dag i St. Cloud, da han sprængte Direktoriet. - J vare stumme da han lod Hertugen af Enghiem myrde og da J under Moreaus Proces vare Vidner eller Dommere. - J var den Stige, paa hvilken han naaede sin Anmasselses Høieste. - Nu, da Eders Afmagt til at virke det Gode, allerede længe er kundbar ved Eders Frygt og Forsagthed (for et at sige noget slemmere) nu mene J, et Frankrig fra sine Ruiner og gjennem de Strømme af Blod J have udød, ikke skulle gjenkjende Mændene fra 1792 og Lemmerne af den oprørske Forsamling, der geraader Menneskeheden til evig Skændsel. Jstedet for, at bringe os til at glemme Eders forrige Opførsel, ved ikke at blande Eder i det store Værk Forsynet nu bereder, træder J op for først at besudle Thronens Liller og søge at forvexle Tiberius's Tjenerdragt med den hellige Ludvigs Kappe -J opmuntrede Minotaur til sine Anmasseelser, det franske Folk har styrtet den blodtørstige Kolos til Jorden, som en Theesens, og J burde falde med ham uden at Efterverdenen nævnte Eder eller sammenlignede Eders Navne med det ærværdige Directorium, som J forviiste over Havet og endnu lader føle Eders Vrede. Med hvad Ret tiltage J Eder foruden den Løn Eders forrige Herre gav Eder, endnu Rang og Ære og verdslige Godser af de Franske, Er det efter Eders forrige Regel, at Slagtoffernes Formue tilhøre Bødlerne, dersom J Senatorer, ville forlange Belønninger og Titier, hvad ville J. da tilbyde de brave franske Krigere, hvis eneste Forseelse var at de tjente een eneste Ærgjerrig og meente, at doe for Fædrenelandet, hvad skulle vi byde de Helte, der nu strede da Nordens ophøiede Monarker overvandt dem for at redde os, hvad de lemlæstede Soldater, Hvad ville vi give de Handlende, Manufakturister og Konstnere, som Eders Dekreter ødelagde imens J svømmede i Overdaad?