Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1832-01-01
Belgiens ny Regent, der under Navn af Kong Leopold I. har bestegen Thronen, har det vanskelige Hverve i en ved en blodig Revolution, Borgerkrig og Partieaand synderslidt Stat, at bringe Orden og Rolighed tilveie. Den slette financielle Tilstand, og Armeens totale Mangel paa Disciplin og Subordination, i Forening med orangistiske Cabaler, maa man fornemmelig tilskrive den belgiske Armees Uheld i August d. A. Nederlænderne have altid været en tapper Nation, og ville i Fremtiden vise at de kunne hævde deres National-Ære. Med Rette kunde de belgiskehollandske Anliggender ansees for at være den farligste Anstodsteen for Freden i Europa, og for at bevare denne, blev en Kongress af de store Magters Gesandtere nedsat i London, for at mægle i Sagen; disse afgave un i f. M. et Ultimatum, som afgjør Grændsernes Bestemmelse, og definitid bestemmer begge Landes vigtigste Jnteresser. Dette Ultimatum er allerede antaget af Belgien og ratificeret af den franske Regjering; men Efterretninger fra Haag sige, at H. M. Keiseren af Rusland, har nægtet samme sin Ratification, hvorved altsaa Sagen igjen forbliver in Statu que; og man frygter for at det Hele sluttelig vil ende med en almindelig europæisk Krig. Naturligviis opstaaer det Spørgsmaal, hvilket Partie vil Østerrig i dette Tilfælde tage, Skal man dømme af de senere Avisberetninger og tage Hensyn til den politiske Ligevægt, da vil Østerrig hvis det ikke forbliver neutral, tage fransk Partie. Under Krigen med Polen havde Østerrig alt at frygte for sine polske Provindser, og den revolutionaire Aands Udbredelse i disse; Ruslands Magt var her beskjeftiget, og dets Politik formeget lammet, til at virke med synderlig Kraft paa de ydre Anliggender; men Bladet har vendt sig: Polen er falden, og Østerrig kunne muligens frygte for at det russiske Cabinet ville forsøge paa at udøve en anmassende Jndflydelse paa den europæiske Politik. Hertil kommer, at det ungarske Folk altid har været stemt for den polske Nation mod Rusland, og National Stemningen i vore Dage, er ikke af ubetydelig Vægt for Regjeringen. Man kan ikke andet end yde den østerrigske Politik den fortjente Roes med Hensyn til de flygtende Polakkere, som overalt i de østerrigske Stater ere blevne modtagne med den største Menneskekjerlighed og Medlidenhed, og anviste Understøttelse og Opholdsteder; medens derimod en Naboestat befaler dem at rømme Landet, eller at overgive sig til deres forrige Fiender. Vi ville nu henvende Øiet til Rusland, hvis ædle Keiser uafladelig beskjeftiget med Culturens Udbredelse i sit vidtløftige Rige, nylig har tilendebragt en ødelæggende Krig med Polen. Hele Europas Opmærksomhed, er i dette Øieblik henvendt paa denne ophøiede Monark, og venter af hans Haand en ulykkelig Nations Tilværelse, - og kunne denne ædle Monark følge sit eget Hiertes Tilskyndelse, vilde det vist allerede være skeet; men store politiske Hensyn have sikkert hidindtil forhindret dette. Jmidlertid er det tilsyneladende, at kun en mild og overbærende Regjering, er istand til bringe Polakkerne til at glemme deres Lidelser, og til at udslukke det Nationalbad, som vel først ved denne Generation vil kunne tabe sig. Man har i den senere Tid villet beskylde den russiske Regjering for ærgierrige Planer med Hensyn til en anmassende Jndflydelse paa den europæiske Politik; men det russiske Cabinets Politik, hvis Fasthed og Moderation vi beundrede ved Adrianopels Jndtagelse, vil vist heller ikke fornægte sig i denne Henseende. Da den russiske Regjering byder over saamange forskellige Folkeslag, og den russiske Nation i det Hele, synes at staae et Culturtrin tilbage for de fleste andre europæiske Nationer, naar undtages enkelte Provindsers tydske Jndvaanere; er det ikke saa let for Regjeringen, med dens Politik at skrive fremad med Tidsaanden; hertil kommer at den russiske gamle Adel er stolt, mægtig, uvidende og intolerant, og at støde den for Hovedet, ville være uovereensstemmende med Klogskab af det russiske Cabinet. Jkke uden dyb Smerte hæver Philantrophen sit Blik til det ulykkelige lidende Polen; og medens Saga fletter dets Helte en Laurbærkrands, vil den med evig Skjændsel stemple de Forrædere i dets eget Skjød, der af lav Egoisme og Egennytte forraadte sit blødende Fædreland; selv Politikeren skuer med dyb Eftertanke Polens Fald; og skjøndt Diplomatikeren her bød, at det ene og hielpeløs skulle synke i den ulige Kamp; saa kan han dog ikke løsrive sig fra den Tanke: at det muligens, som selvstændig Stat, ville have været et Værn, og kanskee sparet Menneskeheden i Fremtiden mange blodige Valdpladse. Gaae vi til Preussens Politik, da synes den i de senere Aar at være uopløselig forbunden med Ruslands, især har dette været Tilfældet under hele den polske Krig, og under den foreløbige Tyrkiske, forstod den ved kloge politiske Demonstrationer at holde Rusland frie for Angreb andetsteds fra. Men den varme Deeltagelse, den har viist for Rusland under den blodige Kamp med Polen, har kostet den store Opofrelser, thi ved Communicationen med de russiske Armeer, fik Cholera Jndpas i Preussen, de deraf følgende Cordoner og Foranstaltninger mod Sygdommens Udbredelse, kostede Staten mod 6 Millioner preussiske Dalere - og flere Tusindes Liv. J Henseende til de politiske Uroligheder, der hist og her i det hensvundne Aar have fundet Sted i Tydskland, da synes disse for det meste at have været en Følge af visse borgerlige Jndretninger og Principer, som ikke svarede til Tidens Aand og Cultur; men da Fyrsterne kom Folkets Ønsker imøde ved at indkalde Stænder, og Borgergarder oprettedes, var det Hele snart forbi Paa Forbundsdagen i Frankfurth arbeides nu paa en General Presselov, der skal passe til alle Forbundstater. De franske revolutionaire Jdeer forplantede sig ogsaa over Pyrenæerne til Jtalien og Schweitz, saaledes udbrød Uroligheder i Kirkestaten, Modena og Parma; men østerrigske Armeer rykkede ind og bragte Rolighed tilveie, imidlertid udvirkede det franske Cabinets Mægling, at en Slags Forfatning og visse Justitutioner tilstodes Jndvaanerne af Kirkestaten, og Jesuitismen tabte noget af dens skadelige Jndflydelse. Det er især denne man fornemmelig kan ansee, som Aarsagen til Folkets Utilfredshed i Schweitz, der i den senere Tid har været oversvømmet af Jesuiter. For det tænkende Menneske er det dog høist glædeligt at bemærke, at Oplysningens synes at trænge igjennem til enhver Krog i Europa, selv Storsultanen gjør Alt for at oplyse hans Undersaatter, og hans Politik har antaget et mere humant Præg, kun paa den pyrenæiske Halvøe sporer man ingen Funke af samme;"her finder man endnu de gamle gode Tider, som Sundhedens Fiender saa gjerne ville bevare eller gjenindføre i hele Europa. Vi finde her Folket i Uvidenhed og Vankundighed, styrede og ledede af rovgjerrige og blodtørstige Munke, der bade og frygte Lyset, fordi deres Gierninger ere onde; Handelen og Jndustrien er tilintetgjort, Fængslerne fulde af Ulykkelige, som høre til Nationens meest oplyste og bæderligste Mænd, idelige Deportationer og Henrettelser - kort, vi finde Alt det, som kan oprere og skrække den menneskelige Følelse." Portugals Tyran, kun opretholdt ved en interesseret Politik, vedbliver at dynge Offere paa Offere, Ulykkelige paa Ulykkelige, men nær er vel Hævnens Time, og vi ville haabe, at Portugals retmæssige ædle behersker, Don Pedro, snart vil befrie det ulykkelige Land fra dets moderne Nero, og skjænke det lykkeligere og blidere Dage. Held os, at vi her i vort fredelige Danmark med Sandhed kunne sige: "at Fyrstens hele Politik gaaer allene ud paa at gjøre sit Folk lykkelige!" For at give dette endnu et Beviis paa sin utrættelige Omhue for dets Held, behagede det vor elskede Konge under 28de Mai at befale Jndførelsen af raadgivende Provindsialstænder i hele Riget. Maatte Himlen bevare vor ædle Landsfader og det hele Kongehuus for Ulykke og Sygdomme, og udgode sin Velsignelse over vor elskede Danmark og dets Beboere! Sign Du, og Gud, vor Konge og hans Raad, Lad Freden leire sig i Danas skjønne Dale! Giv Held i hver en Stand aftor den Usles Graad, Lad stedse ædel Daad til hvert et Hjerte tale, Og gid i Aar at Brodersind og Fred Maae smille huld til Alles Hjerter ned! Skjenk Sundhed, Haab og huuslig Roe Af Joh. S. Lund.) Fra Fyrstens Hal til Betlers Boe, Post-Efterretninger. Frankerig. Den politiske Horizont formørkes alt mere og mere. Det franske Blad National paastaaer positiv, "at den sidste russiske Coureer har overbragt Keiserens Vægring, at ratificere de 24 Artikler, og Aarse gen dertil skal være Gjeldens Fordeling, Skibsfarten og den Luxemburgske Sag. Keiseren for kaster den Formening, at Conferentsen kunne tyge Kong Wilhelm til Eftergivenhed; men er ikke imod Fornyelsen af Underhandlinger og Berandslaaelsen om andre Bestemmelser. Den russiske Gesandt, Prinds Liewen, skal tilbagekaldes fra London, medens Grev Resselrodes Jndflydelse i Petersborg alt mere og mere aftager. Alt saa er en 15 Maaneders Arbeide tilintetgjort ved et russisk Veto.