Den Vest-Sjællandske Avis, 1825-07-22
Kollegialtidenden meddeeler Følgende: Løverdagen den 5te Februar sidstleden, om Morgenen, indstrandede Skibet Providentia fra Porsgrund Norge paa Revlerne udenfor den nordligste Deel af Harboøre Strand. Skibskapitain Monrad tilligemed den ene af hans Sønner, der var med som Styrmand, og 2 Matroser var allerede tidligere af en voldsom Styrtning blevne kastede over Borde, og det tilbageblevne Mandskab, 9 i Tallet, havde aldeles ingen Udsigt til Redning, men ventede hvert Øieblik at blive et Bytte for Bølgerne. J denne Nød bestemte den afdøde Kapitains anden endnu levende Søn, Frederik Monrad, sig til at springe i Havet, for om mueligt ved Svømning at naae Land, og den voldsomme Søegang uagtet, var han ogsaa virkelig saa heldig, at komme saa tæt ind til Strandbreden, at nogle af de der forsamlede Kystbeboere, ved at vade ud i Søen, kunde række ham en Hage, som han tog fat i og søgte at at holde sig ved, dog havde han ikke Kraft nok til at holde sig fast, da de vilde hale ham ind til Land, og henreven af Strømmen maatte han derfor slippe Hagen, da i det samme adskillige raske Karle, som Strandfogden Erik Langer havde sat til at passe paa, naar den Svømmende kom Landet saa nær at det blev mueligt at yde ham nogen Hielp, med øiensynlig Livsfare for dem selv, sprang saa langt ud i Søen, at de lykkelig fik fat paa ham, og bragte ham i Land. Jmedens dette foregik, vare Strand toldbetient Wang, Strandopsynsmand Claudi og Sognefoged Niels Hon ilede til, og havde i Forening føiet Anstalt til at en stor Fiskerbaad blev transporteret hen til Strandingspunktet. J denne Baad stege 11 Mand, nemlig Jens Pedersen Langerhuse, Lars Kruse, Peder Kruse, Knud Jensen, Christen Madsen Kruse, Christen Pedersen, Søren Madsen Søren Wrist Peder Pedersen Falke, Joseph Skiøtt og Anders Bak, af hvilke den sidste tilligemed Christen Madsen Kruse og Søren Wristhavde været med ved at redde Frederik Monrad. Disse 11 Mænd forsøgte nu alt mueligt for at arbeide sig ud til Skibet, men skiøndt de mange Gange vare nær derved, drev den voldsomme Søegang dem dog altid igien tilbage, og tumlede Baaden saa farlig omkring, at de umuelig kunde have bierget dem, naar ikke de paa Stranden staaende Folk ved Hielp af et forud fastgjort Toug havde halet Baaden ind, hver Gang Faren var størst, og alligevel bleve Baadsfolkene tilsidst ganske udmattede, og maatte opgive deres Forehavende. Men nyt Mandskab tilbød sig strax til at afløse dem, og deraf bleve 8 udtagne, nemlig Peder Christensen Nees, Christen Mollerup, Peder Christensen Rom, Christen Tommerup, Christen Jensen Rønland, Peder Jensen Bierg, Peder Kiøbmand og Peder Røn, hvilke tilligemed Anders Bak, der forblev ved Baaden, igien vovede sig udi Bølgerne. Efter flere forgiæves Forsøg vare de omsider saa heldige at naae ud til Fartøiet, og de vare just i Færd med at gribe fat i et til dem udkastet Toug for at lægge an til Skibet, da i det samme en at Skibsfolkene, utaalmodig efter Redning, sprang fra Borde for at komme i Baaden, men faldt i Søen og blev strax henreven af Strømmen. Da nu Baadsfolkene bleve dette vaer, anvendte de alle deres Bestræbelser paa at redde ham, men just som det lykkedes dem at faae fat paa ham, og bringe ham op i Baaden, kom en forfærdelig Styrtning over dem, fyldte Baaden med Vand, knækkede Aarene og kastede 3 af Mandskabet i Søen, hvor de 2 strax gik under, uden at staae til at redde. Den 3die derimod, Peder Kiøbmand, blev lykkeligviis endnu betimelig grebet af Anders Bak, som vel ikke saae sig istand til at trække ham op, men som dog holdt fast ved ham, og slæbte ham bag efter Baaden, imedens denne af Folkene paa Landet blev halet i Land og saaledes reddet fra Undergang, uden dog at have kunnet medtage Skibets øvrige Mandskab. Efter dette Uheld var der, da Aarene vare knækkede, aldeles ingen Muelighed i igien at vove sig ud med Baaden, og man maatte derfor for det Første ganske opgive ethvert Forsøg paa at redde de endnu ombord værende 7 Skibsfolk. Men omtrent en 1/2 Time efter skiltes Skibet aldeles ad, og da Skibsfolkene samtlige flygtede hen til Agterdelen, som blev løsreven fra det Øvrige, traf det sig saa heldigt, at denne Deel af Skibet uden nogen Omvæltning drev ganske tæt ind til Land, saa at Mandskabet ved Hielp af de tililende Kystbeboere lykkelig naaede Strandbreden, hvor de snarest mueligt bleve førte op til Erik Langers Gaard, og der paa det omhyggeligste pleiede.