Aalborg Stiftstidende, 1837-06-24
Da den ulykkelige Ludvig den Sextende, ikke er mange Aar for den franske Revolutions Udbrud, knyttede den østerrigske Prindsesses, Marie Antoinettes, Skjæbne til sin, ved en Formæling, der foranledigede begge de paagjældende Fyrstehuses lydelige Jubel og en Række af Festligheder i Paris og Versailles, som caracteriserede hiin Tidslalders Stemning, tildrog sig, paa Ludvig den Femtendes Plads, hvor en uhyre Folkemasse var stimlet sammen, forat see et stort Fyrværkeri, den Ulykke, at et stort AntaMennesker - om vi ikke feile - flere Tusinde, omkom og nedtraadtes i Trængselen, der opstod, da alle paa eengang igjen vilde forlade Pladsen. Hiin rædsomme Begivenhed kaalstede ligesom et Sørgeflor over den indgangne Forbindelse: 4de Samtidige ansaae denne Ulykke som et Uheld spaaende Varsel. Ulykkespropheternes Spaadom gik desværre paa den i Allersørgeligste i Opfyldelse. Endnu den Dag i Dag kan Tanken ikke dvæle ved hine høie Formæledes Skjæbnes endelige Udvikling, uden Gysen og Rædsel. Det er heelt betildrøveligt, at Mindet om hiin Begivenhed atter i vore Dags skal opfriskes og Paris igjen, for en stor Deel, være nedsænket i en Sorg, liig den, deres Fædre længe have overstridt, Festlighederne i Anledning af Hertugen af Orleans i Formæling ere nemlig paa en sørgelig Maade blevne afbrudte. Den 15de havde man foranstaltet en Militair=Fri paa Marsmarken, hvor man gav Folket Skuespillet af et Batteries Jndtagelse ved Storm, til Bedste. En unristor Forsamling af Tilskuere, i det allermindste 200 og Mennesker, havde forsamlet sig paa denne store, frie Plads, paa den venstre Bredde af Seinen. Kl. 9 1/2 om Aftenen, aabnedes dette Skuespil; baade fra Politiets og det Militaires Side var truffet saadanne Foranstaltninger, at det forstilte Angreb paa Batteriet, som forestillede Citadellet ved Antverpen, kunde skee, uden Fare for Tilskuerne. J Midten var en stor Plads holdt aaben for Artilleriets Jld og det derpaa følgende Fyrværkeri. Den liden Krigscene, som neppe medtog 3 Qvarteer, endtes ogsaa virkelig uden det ringeste Uheld; men strax efter forkyndte fra flere Sider ængstelige Skrig den Ulykke, vi nu ville berrette. Neppe var Fyrværkeriets sidste Straaler slukte, førend Mængden, i en almindelig Bevægelse, væltede sig hen mod Udgangene. Uagtet mange Enkeltes tilfærdige Fremtrængen, kunde den bølgende Menneskehob dog nogenlunde frit udvikle sig, saa længe man havde Marsmarkens hele Brede for sig, men efterhaanden, som man nærmede sig Portene, blev Massen bestandig tættere og ved Gjennemgangen gjennem Gitterne bleve en Mængde Mennesker qvalte og traadte under Fødder. De fleste Offere fandtes ved Gitterporten, lige over for Gaden St. Dominique og fornemmelig i Nærheden af Militairskolen. Sørstedelen af Døde og Saarede bragtes til Militair=Hospitalet Gros=Caillou. Endnu er det ikke muligt, med Nøiagtighed, at opgive Offernes Antal; man veedikun, at mange ere optagne i private Huse og at endeel Saarede strax have ladet sig bringe hjem. Det eneste Visse, man veed, er, at Kl. 3 om Eftermiddagen var Antallet af Døde i Hospitalet 24, hvoriblandt 10 Fruentimmer, og af Saarede 22, af hvilke kun 2 gave Haab om at kunne frelses fra Døden. Blandt de 24 Offere havde kun et eneste Fruentimmer kunnet drage Aande og frembringe nogle articulerede Lyd, da hun ankom til Hospitalet. En Omstændighed lader desværre befrygte, at Offrenes Antal, ved denne Leilighed, ere langt større, idet de ved Hospitalet ansatte Personer have opgivet Antallet af dem, der have erkyndiget sig ved Hospitalets Porte og savnede Slægtninge og Venner, til idet mindste 300. Ligene ere udstillede paa et Amphitheater og dette Sted har begribeligt været Vidne til de meest hjerteskærende Optrin. De fleste af Offrene høre til den arbeidende Classe. 3 Personer af samme Familie, en Fader - en Mand paa 36 til 40 Aar - hans Søn og Brodersøn fandt Døden ved hinandens Side. Blandt det Døde af Mandkjønnet vare mange unge, blandt de qvindelige Lig vare kun 2 unge, alle de øvrige middelaldrende. En ung Eleve fra et Gymnasium, som i Trængselen var bleven skilt fra sin Lærer, bemærkedes blandt de Døde, ligeledes en riig Kjøbmands Kone; han havde nylig trukket sig udi af Handelen; hans Kone bar Smykker til omtrent 1000 Rbd. Værdi og af disse savnedes ingen, da den ulykkelige Ægtefælle ankom, for at hente sin Kones Lig. Udleveringen er naturligviis skeet under visse, retslige Former. J et Sidecabinet, tæt ved Amphitheatret, optog nemlig en Øvrighedsperson, med en Politicommissair til Medhjælper, den forskjellige Erklæringer til Protocols, medens Ligene undersøg tes af 3 dertil ansatte Læger, som attesterede Dødsmaaden. Denne befandtes hos dem Alle at være den samme; de varel. qvalte i Trængselen. Jkke et eneste Lig bar Spor af Saar, ved skarpe Vaaben, men mange af Fodtrin o. des. Saaledes ere alle Rygter og forsætlig Vold, der allerede begyndte at gjennemkrydse hinanden, bragte til Taushed. Parisernes Glædesdage forvandledes da til Sorgs- og Kummers=Dage. Det store Gjæstebud paa Raadhuuset, som allerede var beramalmet, er udsat til den 19de. De dertil anskaffede Levnetsmidler ere, paa Seinepræfectens befaling, fordeelte omkring i Parises Hospitaler.