Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-10-16
Videnskabelighed. Hr. Cand. Phill. Grimur Thomsen har i Trykken udgivet en Afhandling "Om den nyfranske Poesie, et Forsøg til Besvarelse af Universitetets æsthetiske Priisspørgsmaal for 1841. Har Smag og Sands for Poesie gjort Frem- eller Tilbageskridt i Frankerig i de sidste Tider og hvilken er Aarsagen?" Dette Forsøg erholdt kun accessit, skjøndt med den af Censorerne i deres Dom udtalte Yttring, at de saafremt en anden Afhandling (der erholdt Prisen) ei var indkommen, ikke vilde taget i Betænkning at tilkjende den Prisen." Men Forfatteren har forudskikket nogle Betragtninger, som ere skrevne i 1843 og som derfor maae i flere Henseender være meere modne, end selve "Forsøget, imedens de ligefuldt deele "Forsøgets" livfulde Fremstilling. J disse Betragtninger nedlægger Forf blandt Andet følgende Sætning, hvis Rigtighed vi vel Alle anerkjende, i Hovedsagen: "At jeg overhovedet lader Afhandlingen udkomme, har fornemmelig sin Grund i en maaskee overflødig Lyst til at bidrage Mit til en rig tig Vurdering af det Folk, hvis historiske Hegemonii Europa Jngen kan nægte, det Folk som i alle Aandens Grene har taget Jnitiativet, og endelig som en kollectiv Messias har afsonet mange Seklers og Nationers Synder. Jkkedesmindre bliver den franske Nation almindeligviis skjævt bedømt, og hver Dag hører Man baade i Skrift og i Tale de forslidte, bornerede Beskyldninger for Tøilesløshed, Letsind, Overfladiskhed og raffineret Slappelse, der allermindst kunne træffe en Nation, som just har sit sande Udtryk i sit eget Land og dets Produkter, som forener Fjeldets Kraft med Dalens Ynde, Burgunderens Grundighed med Champagnens Livlighed og esprit. - - Det er den franske Nation, hvem Verdensaanden har overdraget den store Mission, fornemmelig i Statslivet at begynde det Problems Løsning, ved hvilket Tiden nu staaer, og det er især i den Egenskab at vi bør have Respekt for den og som saadan at den i Særdeleshed fortjener at betragtes. Enhver, som nogenlunde forstaaer Historien og følger Tidens Bevægelser med Opmærksomhed, vil nemlig bemærke, at Verdensaanden just nu *) staaer ved et stort Problem Vel har den i ethvert Tidspunkt Opgaver at løse, som i det mindste fra det subjective Standpunkt ere mere eller mindre indgribende i Verdenshistorien, men det Problem, som den nu staaer ved, hører til det første Slags At dette for eller senere maa løses, følger af sig selv men om det skeer i det 19de, 20de eller 21de Aarhun 7) Dette Ord maa vel at mærke ikke forstaaes altfor pedantisk præcise. drede kan Jngen forudsige, thi den evige Jdee har ingen Hast, den bevæger sig ikke i Tidens subjective Kategori; det er ogsaa derfor at saa Mangen klager over de historiske Reformers Langsomhed; vistnok er eiheller noget naturligere, end at de, som arbeide i Jdeens Tjeneste, ønske at høste den Frugt, de have været med at saae og pleie, men Jdeen er, hvad de enkelte Jndivider angaaer, temmelig hensynsløs; den lader Generationer falde i sin Tjeneste, bruger de største Aander som Redskaber, og naar disse ere sløvede og slidte af Tid og Anstrængelse kaster den dem bort og tager nye i deres Sted; Jndividerne, (de tænkende saavelsom de handlende) ere de enkelte Bølger, som een efter anden brydes paa Strandbredden; Jdeen er Havet, som dog bestandig vinder større og større Terrain; Fornuften bruger Napoleons Taktik, Kolonner og atter Kolonner lader den rykke frem i sin Tjeneste mod de gamle Fordommes mosbegroede Batterier; Tusinder maae opoffres, for blot at bryde en Breche i den Vold af forsteenede Vaner, som forsvares af Statarismens Garnison, en Armee, der er endnu seigere end de levende Kjødmure", som Napoleon kaldte Russerne, og vi - vi begræde de Faldne og synge Klopstocks bekjendte Gravsang over dem: De vare Fædrelandets Haab; græd ikke, De faldt i Striden for det: græd ikke, De faldt forgiæves - græd Men denne Gravsang er da til al Lykke falsk, thi de Faldne faldt ikke forgiæves, vel segne Tusinder ved hvert Jdeens Fodtrin; men hvert Jdeens Skridt er et Fremskridt; hvert Jndivid, som deeltog i Kampen, er dog en Traad, en Maske i Historiens store Tæppe, det Tæppe, som Jdeen bruger til Forhæng for de kommende Seklers Drama, Mange klage fremdeles over Tidens Flegma, over en Stagnation i Gemytterne, en Stillestaaen i Udviklingen, men denne Klage er ogsaa ugrundet, og existerer kun paa Overfladen; thi Aanden, "der alte Maulwurf, graver under Jorden og underminerer det Bestaaende; den ruger som Vulkanen og forbereder sig Duel esprit under Dybet til de store Explosioner. asser pen clairvoyant pourrait prendre ces interval les de repos pour un repos desinitik, Une Stape, est-elle un festin permanent 7 3) 2) Chateaubriand.