Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1839-07-26
Jndsendt. Møensreisen den 20 Juli 1839. Det er uden Tvivl en ligesaa naturlig som heldig Idee, at benytte Nutidens flere, beqvemme og billige Befordrings midler til selskabelige Lystreiser, i en venlig Aarstid, til Naborigets eller Fædrenelandets smukkere, forhen mindre kiendte og besøgte Egne. Foruden Kiendskabet, der vindes til det, som man før kun havde urigtig eller uklar Forestilling om, er det især den rige Nydelse, det Vederqvægende, det Siel og Legeme Oplivende og Forfriskende ved saadanne Reiser, som giør, at man maa glæde sig over, at det, der forhen blot kunde blive de mere bemidlede til Deel, nu kan aabnes for Mange, som, netop under Livets Tryk, eller megen daglig Anstrængelse, allermeest trænge til, engang imellem at kunne kaste Sorgerne bag ved sig og hengive sig til det velgiørende Jndtryk, af glade Omgivelser, af en mild Sommerdag, af Skabningens Herlighed i en skiøn eller høi Natur. Har man med Føie bemærket, at Lande og Verdensdele nu ligesom ere bragte hinanden nærmere og at Udbyttet af den industrielle eller intellectuelle Stræben hurtig kan bringes over den hele Jord, saa er det vist en lige saa behagelig Erfaring, at den hyppigere og lettere 2de Samfærdsel mellem Provindser af samme eller nærliggende Lande aabner mange for tillukte Kundskabs-, Jndtægts- og Glædes-Kilder og bidrage mægtigen til at udslette de sidste Spoer af indgroede nationale eller provindsielle Fordomme. Derfor er Synet af et med Reisende opfyldt Dampskib, som nu giæster denne, nu hiin Egn, altid interessant og behageligt. Derfor var det og, at Efterretningen om den Lysttour, Dampskibet "Dronning Mariar var fragtet til at giøre fra Siælland og Øerne til Møens Klint, modtoges her med almindelig Glæde. Vel tegnede Veiret mindre gunstigt, Natten mellem den 19de og 20de var Himlen overtrukken, Søen urolig og Landsætningen fra Dampskibet til Klinten meget besværlig, hvorfor og de ved Grønsund ventende Passagerer først kunde indskibes Kl. 5, istedetfor Kl. 3 om Morgenen, og de res glade Forventning blev meget nedslaaet, i det de ikke kunde bringes til Klinten, som Planen havde været, men maatte udskibes i Stege. Men eftersom det mere og mere klarede op, eftersom Sydsiællands smukke Kyster begyndte at udbrede sig for Øiet, medens den derlige Musik af Castels jægernes Musiccorps, som Dampskibet medbragte, tonede hen over Havet, ledsaget af forskiellige Sange til Landets, Folkets eller Flagets Priis, eftersom Reisens Maal, de høie Bierge, tydeligere begyndte at træde frem i Baggrunden – kom den almindelige muntre Stemning tilbage og blev fuldkommen ved den venlige Modtagelse paa Stege Skibsbro, ved det uventede Syn af Thorvaldsen og Oehlenschläger og ved Forvisningen om, at Stedets forekommende Øvrighed giorde Alt, forsaa hurtig som muligt, at tilveiebringe de nødvendige Land befordringer fra Byen til Klinten. Paa Klinten selv, hvor Skovens Kiølighed var dobbelt vederqvægende efter et Par Miils skyndsomme Kiørsel i Støv og Solhede, bleve de Reisende den hele Dag begunstigede af det herligste Veir. Og de mange tildeels uventede Møder, de mange fornyede eller stiftede Bekiendtskaber, Vandringerne omkring til de skiønneste Partier, Synet af den prægtige Natur, af de forskiellige Grupper, som snart viste sig nede ved Havet, snart øverst paa Klinten, nu hist nu her imellem Træerne, eller som havde leiret sig i Skyggen og samtalede eller fang og hengave sig til Øieblikkets hele Fryd, frembragte en Nydelse, som var eneste i sit Slags. Jsær da en almindelig Appel fra Musikken efterhaanden samlede Fleerheden af det adspredte, talrige Selskab, til at indtage Forfriskninger, der frembødes under nogle høie Bøge ved en Opdækning paa lange Duge, bredte hen over Græsset, om hvilke Kapper og Ka vaier var henlagte til Sæder for Damerne, medens Herrerne stode bagved og tildeels af deres Hænder modtoge de qvægende Gaver, frembødes herved et Skue, som ved de mange lidfulde Ansigter, ved det Maleriske i Grupperingen, ved den smukke Travlhed mellem Entrepreneurerne, for at udpakke, skiære for, dele om, byde Enhver til at tage for sig af Ceres og Bacchus runde Velsignelse, fremfor Alt ved den usigelig behagelige, muntre, venlige Tone, der var udbredt blandt flere hundrede glade Mennesker af alle Aldere, var noget af det skiønneste Anmelderen, for sit Vedkommende, nogensinde har seet og som aldrig vil udslettes af hans Erindring. At der udbragtes Skaaler for Øboerne og Selskabet, og dem, der havde indbudet dertil, for Dampskibseieren og fremfor Alt det smukke Kiøn vil man let vente. Kort efter forlod Selskabet Store Klint og begav sig, forstørstedelen tilfods, med Musikken i Spidsen parviis op til Aborrebierget. Paa Dronningestolen standsede man og afsang en Nationalsang; ligeledes ved Tragten; for Resten fortsattes Gangen uafbrudt til Biergets Top, hvor der haves en af de videste Udsigter i Danmark – og den bølgende Mængde deroppe, den smukke Harmonimusik som derfra lød ned til Søen, tog sig for dem, der med Vognene holdt ved Bjergets Fod, fortræffelig ud.