Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-10-25
Saaledes hedder det i dem, at England ikke kan betragte den med Ligegyldighed, at det er et Factum, at det har 30 Orlogskibe i seilklar Tilstand som kunne gaae til Søes inden otte Dage for at vise at det ikke er faldet saa dybt, at det skulde see sig nødt til at erkiende paa Havet et andet Herredømme end sit eget; at Hertugen af Vellington skal være meget forbittret paa de Franske Journalister, som vove at angribe hans militaire Renomme og de Grundsætninger hvorpaa han bygger sin Regiering; at det ligger megen Jrritabilitet i den ædle Lords Characteer og at den mindste Dadel krænker ham; men disse samme Journaler skiule ikke heller paa den anden Side at Frankerigs Stilling er meget delikat; da enhver Expedition til Søes vil exponere, dets Expedition til Morea; thi den kan kun holde sig ved Communicationens Friehed imellem Frankerige og denne Halvøe; men denne Friehed vilde blive usikker saasnart en Søekrig opkom: thi vor Marine er endnu langt fra at kunne byde den Engelske Spidsen (hvor dog de Franske Journaler sladdre af Skolen, hvor det dog er nødvendigt for Ministeriets Organ Journalen Messager des Chambres at tilraabe dem et Hys: imidlertid skal dog den Franske Marine have i sin nærværende Søeminister Hyde de Neusville faaet en ypperlig Administrator.) Ogsaa drille nu de Franske Journaler den Engelske Regiering, med i dette Tilfælde at lade den høre sine Blokade Grundsætninger, hvilke dadles saa meget af Nordamerikanerne, og den Anvendelse som Lord Aberdeen har gjort deraf paa Brasilianernes Blokade for Buenos Ayres og Don Miguels for Oporto. – Det hedder i en privat Skrivelse fra England, at de Engelske Kiøbmænd, klage meget over den Engelske Regierings System at erkiende alle Blokader hvorved den selv er nutral og at de ærgre sig over at dens Skibe skulle udelukkes fra Havne, hvori de Franske og Amerikanske kunne enten uhindret seille ind og ud eller giøre Regning paa deres Regierings Beskyttelse ifald de blive optagne. De frygte endog for at man i Fremtiden vil ved alle saadanne Leiligheder hellere sende Varene med fremmede end med Engelske Skibe, og at i Tilfælde af en Krig, hvori England blev indvikiet, alle Søemagter da ville forene sig for at bestride dets Ret til at udelukke neutrale Flag fra blokerede Havne. Derfor ere de ogsaa især fortrædelige over den Plan at ville spærre Dardanellerne; da Tilførselen af Krigsforraad til Constantinopel kunde blive nu saa fordeelagtig. Stemningen i London er forresten mere Tyrkisk end Russisk og man læser alt med Begierlighed, som sætter den Tyrkiske Magt i et glimrende Lys, som f. Ex. nyelig i en Artikel i det 5te Stykke af Foreign qvaterlyReview, som var skreven af en Mand der vel havde seet med egne Øine; men dog tillige med en Tyrkisk Brille. Tvivler man og Rigtigheden af denne private Yttring og om Beskaffenheden af den herskende Tone i England i nærværende Øieblik saa har man blot nødig at læse det nyeste Nummer af Bladet Times, hvori følgende mærkværdige Betragtning forekommer. Fra det Øieblik af at Tractaten angaaende Grækenland ikke tilveiebragte de tilfredsstillende Resultater, som man ventede af den; saa erholdt Frankerige og England fuldkommen Friehed til at tage andre Sikkerheds-Forholdsregler. Naar England havde med Hensyn til Tilintetgiørelsen af det Tyrkiske Rige og af Oprettelsen af en Moskovitisk Magt i dets Sted (to ganske forskiellige Qvæstioner, som en stor Calamitet for det Europæiske Statssamfund, en uomtvivlelig Ret at meddeele Rusland sin Beslutning, at det ikke kunde begynde nogen Krig, med Porten uden tillige at begynde en Krig med det Franske og Engelske Folk, saa synes England at have valgt et mildere Alternativ og at have paalagt Rusland som den angribende Magt en saadan Tvang, som kunde have den Virkning at modificere eller at forhale Portens ubetingede Tilintetgiørelse, hvorfor denne ogsaa tillod en uforstyrret Handel imellem Storbrittannien og det Ottomanniske Riges Undersaatter. Rusland antog denne Stipulation; men har brudt sit Løfte; det har udstrakt sit Angrebs-Terrain over Middelhavets utrale og hellige Flade og denne Krænkelse af Tractaten indeholder en fuldkommen Tilintetgiørelse af Englands Handel med det Europæiske Tyrkies Centrum; ligesom en Ringeagtelse for den Brittiske Regiering, da det har sat Tingen i Vært uden i Forveien at bebude sin Hensigt. Bladet Times raisonerer videre fort fra denne ubeviiste Forudsætning og siger, imidlertid er dette Brud af Tractaten en tilstrækkelig Grund til Krig, eller til at tage Forholdsregler for med Magt at bryde denne Blocade, med mindre vore Ministre ville rette sig meere efter Ruslands ugrundede onde Lune end efter den almindelige Misfornøielse hos det hele Engelske Folk, det være Vhigs, Radicale eller Torys, over det til Blocaden givne Samtykke, som det af Lord Aberdeen førte Sprog lader forvente. Det synes at være den almindelige Mening, at Lord HeytesburysMission til Odessa er mislykket, da Keiser Nicolaus har vægret sig ved at meddele Hs. Herlighed, Oplysning om Hs. Keiserlige Majestæts Hensigt med hans Invasion i Tyrkiet. Vi ere blevne trodsede og afviiste i enhver Henseende. Det er udisputeerligt, at det er et politisk Mesterstykke, dersom det kunde lykkes den Russiske Keiser saaledes at forlede Divanet, at det erklærede Frankerige Krig, saa at denne Magts Jalousie over hans egne modnede Forstørrelses-Planer kunde blive dæmpet. England vilde da med sin uduelige udenlandske Politik komme til allene at staae i Forbindelse med samme Genius af et dydigt Maadehold, hvorpaa Keiserinde Cathrina har opstillet og efterladt et saa glimrende Exempel." Dette lidenskabelige Stykke tiener til et Beviis paa hvor vanskeligt det er hos en Regiering, at lede de politiske Anliggender i en Friestat, hvorpaa den ene Side en uopklaret Folkestemning kan udtale sig saa stærkt og saa dadlende, og hvorpaa den anden Side den politiske Klogskab forbyder den at opklare Folket om de Bevæggrunde, som bestemme dens Handlinger. Da det ved Conventionen mellem Paschaen af Ægypten og Admiral Codrington, som nu er bekiendtgjort, er blevet betinget, at Jbrahim maae lade en tilstrækkelig Garnison blive tilbage for at forsvare Fæstningerne Patras, Castel Tornese, Modon, Coron og Navarino, uagtet han selv rømmer Landet, saa kan ingen klage over, at den Engelske Regiering behandler den Tyrkiske Regiering uskaansomt,