Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-05-22
Nyheder fra Udlandet. Spanien. Valdez, Overgeneralen for Dronningens Tropper, var i Spidsen for 18000 Mand rykket ud fra Pampelona, for at prøve en ny Kamp med Carlisterne. Denne vil sandsynligviis snart gaae for sig, thi Zumala-Carrequis Avantgarde havde allerede ladet sig see under Pampelonas Mure. De portugisiske Hielpetropper, som staae ved Grændsen, ventes nu at ville rykke frem. Ogsaa hedder det, at Val det nu selv skal begynde at frygte for Umuligheden af at gjøre Ende paa Kampen uden fransk Jntervention. En Brigadeer af hans Armee var tilligemed flere hundrede Navarresere gaaede over til Carlisterne, og man ymter om, at Bilbaos Garnison var, ved Forræderie af Kommandanten, bleven skilt fra Hovedhæren. Jfølge de Beretninger man har fra Madriskal Valdez's Tab i de sidstommeldte 3 Dages Fægtninger vel i Grunden ikke være saa betydeligt som Carlisterne angive, men det er dog stort nok - tilføier en fransk Avis. til at udslukke den sidste Gnist af Tillid hos de Christinos. Og meget muligt, at en fransk Jntervention nu vilde komme for sildigt, især hvis Carlisterne forinden trænge ind i Castilien. Disse glæde sig allerede med det Haab, at deres Konge, Carl te, (D. Carlos) vil, uden fremmede Bajonetters Mellemkomst, kunne være paa St. Carlsdagen igjen i Madrid, Frankrig. Næst Krigen i Spanien, hvor udentvivl afgjørende Begivenheder snart ville indtræffe, maa det saakaldte Proces-Uhyre i Frankrig meest hendrage Opmærksomheden paa sig. Processen fortjener det Navn man har givet den, da den strax i Begyndelsen har medført Uordener og Skandaler, som, idet mindste for en Rets Skranker, ere uhørte, og vel kunne kaldes uhyre. Proceduren var begyndt den 5te Mai, og efter 3 Dages Forløb var man endnu ikke kommet saavidt, at Anklage=Acten var bleven oplæst. Retten bestod af 174 Pairer, 81 vare udeblevne, blandt hvilke Talleyrand, Gerard, Soult, Maison, Victor, Grouchy, Moncey, Excelmans, Duperre, &c. Som Anklagede vare fremførte 59 Personer fra Lyon, 43 fra Paris, 10 Underofficerer fra Luneville, samt endeel enkelte Personer fra Grenoble, Besancon, o. fl. St. Mellem hver Rad Anklagede befandt sig en Rad Municipalsoldater, Pairernes gamle, svagelige og nedbøiede Gestalter kontrasterede, paa en egen Maade, mod de Anklagedes ungdommelige Kraft og faste Holdning. Størstedelen af disse bare trefarvede Kokarder paa deres Huer eller Hatte. Den første Tumult fandt Sted da de Anklagede gjorde Fordring paa selvvalgte Defensorer, som Retten kjendte: "afslaaet." J Mødet næste Dag skulde der atter begyndes med at oplæseAnklageakten, men Præsidenten, Baron Pasquier, afbrødes ved en af de Anklagede, som først fordrede Ret til at fremsætte en Qvæstion paa samtlige Medanklagedes Vegne, og da Præsidenten paastod sin Oplæsning først, reiste samtlige Anklagede sig, hvorved det kom til en saadan Skraalen og Skrigen, at Rettens Medlemmer maatte forlade Salen uden at kunne udrette noget. J Mødet den tredie Dag foredrog en af de Anklagede følgende Protest: Vi protestere mod Alt hvad dette selvgjorte Retstribunal har foretaget og endnu vil foretage imod os, da det har berøvet os alle Midler til at forsvare os. Det kan nu ligesaa godt, uden at forhøre os, og uden at vi forsvare os, føre os til Skafottet." Derpaa tog en anden Anklaget Ordet og sagde: "See omkring Dem, mine Herrer, Er ikke Tomheden paa de Bænke, der ere bestemte for Advocaterne, Mænd, der vide, hvad der er Ret et klart Beviis for, hvorledes disse Mænd tænke omdenne Sag. Vi vide, at vor Dom allerede er fældet, og det vilde være os uværdigt, at spille andet end stumme Roller i den Comedie, man har begyndt med os. Vi vente med Ligegyldighed en Domfældelse, som hele Verden forud har brændemærket." Præsidenten vilde nu paany begynde sin Oplæsning, men atter afbrødes han af en Hr. Baune fra Lyon, der med en Stentorstemme, uden at ændse Generalprocureuren, der uafladeligt declamerede imod ham, oplæste følgende Protest: "Alle vi Anklagede vægre os fra nu af, endog at være tilstede ved Debatterne, da man hverken vil høre os eller vore Forsvarere, og erklære herved, at vi for Fremtiden kun med Magt ville lade os slæbe for denne Rets Skranker, og gjøre Retten ansvarlig for alle Følgerne deraf." Tumulten tog nu til i en frygtelig Grad. Hverken med gode Ord eller med Magt. kunde Soldaterne bringe de Anklagede til Rolighed, og det var meget nær kommet til Haandgribeligheder man hørte blandt Andre en Anklaget raabe til en Soldat: "Understaae Dig ikke, at røre mig, Respecteer i mig en gammel Keisergardist, som har været med i Ægypten!" - Den tredie Dag endtes atter med, at lade de Anklagede føre til deres Fængsler, og selv dette lod sig ikke uden Vanskelighed iværksætte. Den 9de Mai bleve de Anklagede dog førte frem igien for Retten, men enhver af dem blev nu placeret mellem to Soldater, og nogle af de meest Urolige havde endog desforuden 3 a 4 Bevogtere omkring sig, saa at samtlige Jmplicerede befandt sig indeklemte mellem Soldater og næsten gandske skjultes af disses vajende Fjederbuske. Præsidenten skulde nu atter til at oplæsAnklagen, men der begyndte igjen en saa forskrækkelig Tumult at Jngen kunde høre et Ord. Da gav Præsidenten Ordre til, at slæbe Fangerne ud af Salen. De befalte Advocater, 20 i Tallet, reiste sig alle fra deres Plads, og gik bort. Pairerne bleve siddende. Rettens Betiente sendtes frem og tilbage; Alt var i en spændt Forventning. Efter 20 Minuters Forløb indførtes atter, i smaae Afdelinger, alle de Anklagede fra Lyon, og Proceduren formeentes nu at skulle blive uforstyrret, men det Værste var endnu tilbage. Neppe havde den ulykkelige Præsident aabnet Munden, for at oplæse den saa ofte afbrudte Akt, for han igjen afbrødes af en Hr. Legrange. Generalprocureuren gav Ordre til at slæbe ham ud, og dette skeete af 8 Soldater. Men forinden havde han faaet udøst sin Galde i følgende Yttringer: "J gamle Syndere. Hvor tør J vove at tørste efter vort unge Blod, Havde vi endog virkelig stiftet Complotter for at styrte en Regjering, til hvilken ingen Eed binder os, saa burde J være de Sidste som brød Staven over os. Rigtignok har det stedse manglet Eder paa Mod til aabent og ærligt at kjæmpe mod den offentlige Magt, saaledes som vi have gjort, men derfor have J lumskelig opspundet den ene Jntrigue efter den anden mod Eders Herskere, i hvis Tjeneste J have indtryglet Jer, og derpaa snigmorderisk stødt dem fra Thronen. J graahærdede Syndere, Ere J derfor bedre end vi," Da han var slæbt bort, lykkedes det omsider, i de Tilbageblevnes Nærværelse, at oplæse Anklagen, og videre blev der ikke foretaget denne Dag. Lagrange beskrives som en ung Mand paa 31 Aar, af en kæmpemæssig Væxt, med ædle Ansigtstræk, blegt Aasyn, forrige Øine, blottet Hals, og langt sort Haar, der hang i Lokker ned paa Skuldrene. Han var iført en blaa Bluse, der sammenholdtes af et rødt Belte. Han har været ansat i Departementet for Bro= og Veivæsenet i Paris. - Ministeren Thiers havde været saa forsigtig at lade Kongens Buste tage bort fra Retssalen, for at sikkre Majestætens Billede mod haanlig Tiltale af de saa høilig forbittrede Anklagede Natten efter bleve 20 Karether fulde af Fanger bragte fra Luxemborg til Conciergeriet. General Rulhieres har Kommanden over de Tropper som ere bestemte til at holde Orden. For at dæmpe muligt udbrydende Tumulter blandt Folket holder Regjeringen en Militair styrke af 40,000 Md. i Beredskab. - Ved Hoffet var man ikke uden Bekymring, og Ministrene vare hver Dag samlede hos Kongen. Nogle af dem havde proponeret, at lade Processen ophøre, men det kan Regjeringen ikke heller være bekjendt, da Nogle af de Anklagede have siddet fængslede i 12 a 13 Maaneder. Desuden havde Pr. Ministeren, Hertugen af Broglie, erklæret, at naar det skeete, vilde han strax tage sin Afsked. Jmidlertid har dog endeel af de gamle Parrer faaet saadan Skræk i sig ved de forefaldne Optrin, at de have meldt sig syge, og ville formodentlig ikke møde oftere. Blandt disse er den 9aarige Barbemarbois, som havde ladet sig bære op i Retten i en Lænestol. Den 7de om Aftenen havde en Mængde Mennesker samlet sig udenfor Fængslerne og sjunget Frihedsviser, der istemtes med af Fangerne indenfor J Paris hed det, at en engelsk og en fransk Eskadre vare afgaaede til Dardanellerne, med forseglede Ordrer, som først skulde aabnes af Admiralerne hiinsides Malta.