Københavns Adresseavis, 1792-01-09
En hvid Hønse=Tævehund med brune Øren, og Halsbaand, med Bogstaver paa, er indløben i Citadellet Frederichshavn i Fortunstokken Nr. 5, hvor Eieren kan afhente samme naar han dertil kan legitimere sig; man melder sig om Formiddagen til Kl. 10. J Anledning af Hr. Cornelius Lind og Jfr. Jngeborg, Marie Aache deres Bryllupsdag i Nykiøbing d. 9 December 1791. Du var saa giæv, saa god en Pige, Saa huuslig, from, saa tækkelig, Saa at jeg troer eet Himmerige, Herr Lind han sikkert fik med dig, O! gid da deres fælleds Eden Maae aldrig savne Held herneden. Anledning af Hr. Copiist Lsblas Exteforening med Jfr. Aschobs den 30 Decbr. 1791. I æile to, som Hymens Kiæde Böd dele Skiæbnens skiulte Kaar : Den eder skiænke al den Glæde, Som varm Indbildnings Uld attraaer, Hvad Eskov og de milde Dyder, En Dödeli, tildeele kan, At dette stedse Elskte nyder. Teders nys begyndte Stand. J. T. T...... d. Tanker ved Christian Gottfried Bøhms Grav, fød d. 29 Martii 1790, død d. 24 Decbr. 1791. Han er ei meer den Sallige, Paa Jorden er han ikke meere, Han er iblant Forklarede, Og priser med dem Himlens Herre. Saa reen uskyldig som han var, Saa rene ere og hans Glæder, Men de som hannem mistet har De ikke meere for ham græder, De tænker sig den Salighed, Som afbrudt han hisset nyder; Og denne Tanke maae faae Sted, Den Trøst i deres Hierte gyder. Lad ham da sove rolig hen, De sankes med ham hist igien. L. A. M. ved min falig Fabroders, Lærets og Vens Mag. Ols Andres Bor Rens Cran, d. 8. Decbr. 1791. Eia, Dødens Angest - Stræk og Smerte er forsvunden, A. C. Din glade Aand fra Støvets Lænke fri- herligt - evigt overvinden Har nu kiæmpe. Din Forlöser Jssu Chals TI Armee hviler du nu i Thi vi saae din Trøst - din Bön - din Troe til din Forsoner, Selv i Dödens haarde Kamp din glade Smith. Han din frelste Siel med evig Glæde Kroner. Mens dit trætte Støv i Gravens Mörke hvilk. Vi som tause grædende her staae tilbage Bittert föle dit og Denne fande Dyders Savn. Selv ved vores Længsel - Graad - vi Tøst skal smage. Vi velsigne her dit ædle Minde og dit Navn. 11 Duger en Christen - Sandheds Ven - de Armes Fader, Hist jeg hörer Armods Sön at kalde dig igien. Med bange Veemods Suk: O! at han os forlader, Saasnart - vor Trøst - vor Fader og vor Ven Ak! Jeg skuer bitter Sorg - Og salte Taarer rinde Paa den fromme efterladte Enkes blege Kind Hun din troe - din milde - eiegode Qvinde Som uskyldig skabte Glæder for dit muntre SindTöstens Gud forlindre hendes Sorg og Smerte! Han som saarer ene kraftig læge kan Hendes Dyd og Gudsfrygt styrke hendes Hierte, Til i Himlens Fryd hun samles med sin Mand. Christopher Schrøder Andresen. Restor ved den latinske Skole paa Bornholm. J Anledning af salig Jomfrue Anne Margrete Elisabet, Borgens tidlige og beklagelige Død i Tiørnlunde den 29 Decbr. 1791. At og de Frommeste fra Livet bort maa vandre I deres beste Aar, det er Guds vise Raad; Vi Dødelige kan Guds Veie er forandre, Omsonst vi kalde dem tilbage med vor Graad. Dog græd jeg vist for Dig, du gode fromme Pige! Din allerbeste Ven; Forældre ligesaa; Dog midt i Sorgen vi med Tankerne opstige, Og taus tilbede Ham, som gav Dig Krone paa Du var elskværdig her; thi Du modtog med Glæde Den Sæd, som plantedes udi Dit aabne Bryst. Dit Hierte, det var godt; Din Siæl var Dydens Sæde, Kort, Du var haabe uld; Forældres største Lyst. S. H. A..... Gaver.