JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-21
J Aaret 1631 skjænkede Anna Svane, Enke efter Borgermester Hans Rieber i Horsens, af Taknemmelighed mod Forsynet, som under Krigen havde skaanet hende og flere fattige Folk, som vare flygtede for Fiendernes Jndfald til fremmede Lande, indtil hine vare fordrevne fra det danske Rige, og ladet hende komme i Fred hjem igjen, tre hende tilhørende saakaldte Boder, eller 9 Fag, Huus, i Fugholms Gaden, som var den første nye Bygning, hun havde ladet opføre siden hendes Hjemkomst, til en Bolig for Fattige, og legerede 100 Speciedalere, af hvis Renter Huset skulde vedligeholdes, og Resten uddeles blandt de der boende Fattige. For disse 100 Rdlr. Spec. blev kjøbt 2 Gaarders Avl. paa Byens Mark, af hvis Renter Husene holdes vedlige og de iboende Fattige nyde nogen Hielp til Jldebrand. Huset staaer endnu, med en stor Svane over Indgangen, og beboes af 4 Fattige. Man seer heraf, hvad 100 Rdlr. havde at betyde for 180 Aar siden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-21
J det Slesvigske blev i Aaret 1814 begaaet et rædsomt Mord. Skræder Thies, Forpagter af et Huus paa Godset Damp, var gift med en M. H. Jöhucke, der levede i Utugt med en vis J. H. Wohlhagen, Forpagter af et mindre Sted og Fader til 4 Børn. For at blive af med Thies og siden at kunne ægte hinanden besluttede de at myrde ham. De udførte Gierningen ved at qvæle ham med en Strikke; derpaa puttede de ham i en Sæk og kastede ham i en Leergrav. Begge ere ved den sleswigske Overcriminairet bleven dømte til at halshugges med Øxe, den høire Haand afhugges efter Hovedet, Kropperne lægges paa Steile, Hovederne sættes paa Stage, og Hænderne nagles fast til denne. Dommen er under d. 27. Decbr. f. A. bleven stadfæstet af H. M. Kongen. Mariboe, den 16 Januari. J Kirkeaaret, 1816 ere i Lollands Falsters Stift ægteviede 647 Par. Fødde af Mandkjøn 999, af Qvindekiøn982 og Uægte 122, ialt 2103. Døde af Mandkjøn 637 og af Qvindekjøn, 519, ialt 116. Altsaa 947 flere Fødde end Døde. Jblandt dø Døde var 17 Par Tvillinger og en har født Trillinger. - Af de Døde vare 442 under 10 Aar. Høi Alder have opnaaet: 132 fra 70 til 80 Aar. 27 fra 80 til 90 Aar og een over 100 Aar. Ved ulykkelige Hændelser ere følgende omkomne: 2 hængt sig. En skaaren Struben over. En Mand dræbt sin Kone og Barn og derefter sig selv. 8 fandtes druknede i Stranden, i Vandsteder og een i en Brønd. 2 fandtes døde paa Marken. Et Barn paa 1 1/4 Aar fandtes dræbt. En faldet ned af en Høestak og en slaget ihiel af et Træe i Skoven. (Mariboe Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-21
Aalborg. Ved Aalborg Forligelses=Commission er i Aaret 1816 foretaget 304 Sager, forligte eller hævet 182 Sager, udsat 1, henviist til Retten 121, hvoraf 38 Sager er paa stævnet. Mange Sager ere desuden afgjorte udenfor Protocollen. (Aalborg Av.) Viborg, den 16 Jan. For at opfylde Hr. Jversens Ønske i hans Avis No. 4, meldes herved den der omskrevne Røver-Tildragelse, som den her er bekiendt. "En fra Rendsborg undløben Slave, havde vidst at forskaffe sig et Udflytter Huus, i Nærheden af et Krat, ei langt fra Hobroe, til Boepæl. Her levede han en Tidlang, med Kone og Børn, Koe og Faar samlede i een Stue; 2 bidske Hunde holdte Vagt uden for. Manden var den omliggende Egns Skræk, og Beboerne torde ei nægte ham, hvad han forlangte, hvorfor det endog var unødvendigt for ham at stiele. Omsider blev Herredsfogden, Byefoged Jansen i Hobroe opmærksom paa denne Familie, og vilde bemægtige sig Manden, ved Hielp af Herredsbønderne. Men alle Forsøg mislykkedes, fordi Hun denne stedse advarede ham, og han da strax undløb i Krattet. Nu erholder den drivtige Herredsfoged en Commando Dragoner fra Randers, der komtil Hobroe om Eftermiddagen, og indqvarteredes der om Natten, med Vink om ganske anden Bestemmelse. Men i den mørke Nat bryder Commanden pludselig op, med Herredsfogden og sikkre Veivisere i Spidsen, og besætter Hytten saa pludselig og saa tæt, at Manden ei denne Gang kunde undslippe, uagtet Hundenes bidske Aarvaagenhed. Konen kom næsten nøgen i Døren, med den Forsikring, at hendes Mand var bortgaaen til en anden Bye; men, da Herredsfogden ei saaledes vilde lade sig narre, ei heller vilde lade nogle af Commanden sidde af, af Frygt for, at den udlærte Voldmand da skulde finde Leilighed tilat undløbe, spurgte han Dragonerne, om nogen af dem kunde slaae Jld, og, da de svarte ja, forsikkrede han, at han vilde forsvare at sætte Hytten i Brand, om hun ei vilde skaffe Hundene bundne og lade Hytten frit randsage. Nu fandt Manden, ei raadeligt, at holde sig der længere, men overgav sig, med det Tillæg, at 2 Minutters længere Frist ville have reddet ham. Han blev da ført til Hobroe og derfra til Randers, hvorfra han maaskee allerede er afleveret til Rendsborg. Saaledes lyder Fortællingen her, efter Kilder, der synes paalidelige. (Viborg Samler.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-21
Kjøbenhavns Børs d. 21 Januari. Cours. Hamb. 2 M. 610, a vista 625. Amsterdam 2 M. - , a vista 565. London 2 M. 27 1/2 Rbdlr. Spec. 630. - Specier solgtes til 37 1/2 a 38 Rbmk., for Committeesedler blev givet (med Rente) 92 a 93 pr. 100; Oblig. (uden Rente) 78 a 79. Norske Sedler 22 a 23. Svenske Sedler 9 Mk. - Disconto 10 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-21
Blandede Efterretninger. Til Dannelse af Officierer for den Norske Marine, skal der nu i Frederiksværn oprettes et Jnstitut, under Navn af: det Kongel. Norske Søe=Cadet-Corps. Elevernes Antal er indtil videre bestemt til 20 virkelige og 10 volontaire Cadetter. Chefen for Frederiksværns Værft, Capitain Müller, er, indtil videre, tillige Commandeur, for dette Corps, og Capitain-Lieutenant Søren Lous, første mathematiske Lærer ved samme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-21
Den berømte G. Pirotta har udgivet i det italienske Sprog en Beskrivelse over Staden Canton i China, hvori han viser, at denne Stad, som er den eneste i det uhyre Rige, hvor Europæerne tør drive Handel, ikke, som man hidtil troede, hedder Canton, men, efter hele Provindsen, Ku ang-toug, hvilket Navn er sammensat af Klang, stor, rummelig, tschen, en med Vand omgivet beboet Landstrækning og fu, Stad. Aabenbart har Staden denne Benævnelse ikke blot af sin Beliggenhed ved den store seilbare Flod (Ta ho), men ogsaa deraf, at den ligger nær ved Havet. J Fortalen til ovennævnte Skrift bemærker Forf., at man finder en beundringsværdig Lighed imellem et stort Antal af det nuværende Chinas Jndretninger, Sæder og Vedtægter og det gamle Roms, hvilket han agter at vise i et større Værk, hvortil mærværende Skrift maa betragtes som Forløber.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-21
Romane. Med guldgule Lokker og Roser paa Kind, Med Midie saa smal og med Barmen saa trind; Med Uskyld i Hjertet, saa from og saa god, Den lille Elise saa lykkelig stod Og runde end Taarer ved ukiendte Lyst, Og hæved end Sukke det svulmende Bryst; Saa flyede dog Sukke og Taarerne hen, Og Glæden steg høit paa sin Trone igjen. En Aften paa Klinten ved sølvklare Flod, Da Maanen saa venlig bag Skyerne stod, Sad Lise med Cithren i yndige Skjød, Og spilled mens Taarer paa Kinden nedflød. Og som hun nu ahnende sang om sin Død, Og Kinden den brændte saa hed og saa rød, Bortrullede Jorden fra steileste Bred, Og Uskyldens Datter i Strømmen nedgled! At ingen kan høre de ængstlige Raab Den lille Elise gjentar uden Haab, Til endelig Bølgerne tredie Gang Tillukkede Graven ved Citherens Klang! Nu hviler Elise i rolige Blund, Saa bleg og saa kold paa den perlede Bund! Og Bølgen den slaaer i det søegrønne Tang, De hævende Strænge til Maagernes Sang! N. Juel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-21
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-25
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Bo Post Fjortende Aargang. No. 7. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 25 Januari 1817. Ved Efterretningen om Lægen og Botanikeren, Professor A. Smidts Død, ombord paa det engelske Opdagelsesskib Kongo. Wenskab, Flora og Hyggæn græde, brave Smidt, ved Dit saa tunge Savn; Taarestrømme Moders Øie væde, hun forgiæves kalder paa Dit Navn, Fjernt fra os Du hastigt maatte segne, ingen Taare falder paa Din Grav, ei kan Venskabs Roser om den hegne, hvor den er, paa Land, i Hav. Hviled han i dig, du sølvblaa Vove? gjemmer ham dit Skjød, du stolte Hav ton din Sang og ønsk ham sødt at sove, krands med Perler og Koral hans Grav. Er hans Grav paa Strandens Bred alene, hist i Sandet under Solens Brand Fredens Palme bøi da dine Grene, at de huldt den overskygge kan, Hulde Blomster, høit han elsked eder, han for eder gik i Døden hen ham et evigt Minde nu bereder, pryder, Graven skjønt for eders Ven Mandig var hans Aand, han stadig ikke frem mod Kundskabs lyse Tempels Tind rolig han ved hver en Møie smilte, ændsed Sveden ei, som randt paa Kind J Naturen stræbte han at kjende Livets Herres evigstore Aand, og vi saae hans varme Hjerte brænde, naar han trofast trykte Broders Haand. Videnskabens, Dine Venners Taare, hædre da Dit Minde, ædle Mand! og Veninden, som Dig elskte saare, aldrig, aldrig Dig hun glemme kan. Hist Du vandrer nu, hvor Stjerner tindre gjennem Evighedens lyse Blaa Øine Venner venligt Du erindre, see til dem og til de Blomster smaa. Til Dit Norge vist Din Aand nedsvæver til Dit Danmark blomsterrige Dal; Harpen tier, og men Hjertet haver, aldrig, aldrig det Dig glemme skal! Løv Om Befolkning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-25
Det var at forudsee, at den 26 aarige franske Revolutionskrig vilde have en vigtig Jndflydelse paa hele den europæiske Statsmaskine; men det var tillige begribeligt, at Virkningerne af en saadan Alting omvæltende Verdenskamp først kunde yttre sig, i deres sande Lys, naar denne Kamp var aldeles tilendebragt. Yderligheder avle sædvanligen Yderligheder i Aandernes, som i der physiske Verden. Staters gjensidige Bestræbelser for at skade hverandre, i en saa lang Række af Aar, maatte nødvendigen frembringe en fordærvelig Forstyrrelse i Undersaatternes Forhold og en stor Politiker maatte have kunnet forud bestemme de nærværende ulykkelige Phænomener, ligesaa godt som Stiernegrandskeren, Solens og Planternes Gang. Rystede i deres financielle Grundstøtter, maatte i de fleste Stater den Tidspunct komme, da der vilde opstaae Spørgsmaal. om Befolkningen ikke var for stor, og om der ikke burde tænkes paa Midler til at standse den? Naar Træet har skudt for mange Vandgrene, saa er det sikkreste Middel til at redde Frugtgrenene, det: at bortskjære hine, det er med andre Ord, at forekomme dets alt for frodige Væxt. Vist er det, at ligesom hiin langvarige Krig har forstyrret mange Næringsveie og berøvet Jorden mange tusinde Dyrkere, saa ere tillige i Løbet af disse Krigsaar vigtige Hindringer for Befolkningens Tiltagelse blevne bortryddede. Saaledes stoppedes paa den ene Side Næringskilderne, ligesom Tallet af dem, som skulde have deres Ophold derved, overordentligen voxte. Lige indtil Begyndelsen af det nittende Aarhundrede, ansaae man Folkemængden for Grundstøtten til Statens Lyksalighed. Allerede i Aaret 1761 udgav O. D. Lütken en Undersøgelse om de fornemste Hindringer for Folkemængden og Midlerne til deres Hævelse. Efter ham stræbte adskillige Patrioter at udvikle og oplyse samme Æmne. Blandt hine hindringer regnedes især Børnekopperne, af hvilke afte en Trediedeel af Kjøbenhavns Jndbyggere, saaledes som Dødelisterne udvise, bortrykkedes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-25
Danmark har mindst Aarsag til at beklage sig over for mange Mennesker. Et Land, som kan brødfødde sig selv, og endnu beholde en saastor Mængde Kornvarer tilovers til Udførsel, kan, saalænge det er saa frugtbart, ikke siges at have for mange Jndbyggere. Vi ville for et Øjeblik blot betragte Sjælland, der har det Alt opslugende Kjøbenhavn i sit Skjød. Efter N. Morvilles tabellariske Stats- og Landoeconomiske Beregninger over Sjælland, har dette, tilligemed Møen, et Areal indhold af 1,319,977 Tdr. Land, hvorpaa der kan avles 2,036,448 Tdr. Korn. Af disse forbruge de 331,000 Jndbyggere, som beboe Landet, kun 1,517,085 Tdr., og til hver Familie er der 12 3 1/2 Tdr. Pløiland, 2 Tdr. 2 1/4 Skp. Skovland, 7 1/2 Favn Brænde og 2 1/2 Skp. Moseland. Forholdet mellem dyrket og udyrket Jordstrækning, er som 509. 151, c: 3 1/2: I. Hertil komme endnu Fiskerierne, der, naar de bleve drevne rigtigen, kunde være en vigtig Næringskilde. Det frugtbare Jylland og Fyen vilde give endnu glædeligere Resultater. Kan man nu, uden at forsynde sig mod Naturen, paastaae, at et saadant Land har for mange Mennesker, – Staten er ikke forbunden til at gjøre alle sine Jndbyggere det, hvad vi kalde lykkelige, et i sig selv og efter vor forvænte Levemaade saa ganske relativt Begreb. Enhver Regjering sørge for, at lade sine Undersaattet nyde saa megen borgerlig Frihed, som der kan ydes dem: deri bestaaer den sande Lykke, forsaavidt vi som Mennesker ere istand til at vurdere den; thi naar Enhver kun kan leve, saa er det allerede Staten nok. En Stats Kræfter bestaae i dens arbeidende Hænder, og det er en Selvfølge, at der, hvor disses Tal ere mange, der er Arbeidspriserne lette, og hvor disse ere lette, der maa de Jkkeformuendes Tal være stort, men Lykken har helst sit Sæde i Nøisomhedens tarvelige Bolig. Efterat have fremsat disse almindelige Betragtninger, ville vi anføre her efterfølgende, en Landmands Tanker om Hr. Secretær Trydes Skrift, over dette Æmne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-25
Det er længe siden Jndsenderen læste noget, der saa meget stred mod hans Følelse og Overbevisning, som det Udtog, der i Kjøbenhavns Skilderie No. 101, 1816, er leveret af Hr. Sec. Trydes Skrivt, om Danmark alt for store Befolkning. Skrivtet selv har Jndsenderen ei læst. Hvad andre Fædrelandets Venner glæde sig over, og ansee som Forbud paa og Følger af Danmarks Opkomst, fremstilles her som et frygteligt Onde, som om Folketallet i den Grad oversteg Productionen, at Landets Jndvaanere ikke lovlig kunne ernære sig. Men at Productionen er mere end tilstrækkelig til Landets sande Fornødenheder, og at der ikke i Almindelighed er Mangel paa Næring og Fortjeneste, det viser den store Kornudførsel og Arbeidslønnens Dyrhed. Maatte Tienestefolk og Haandværksvende af Mangel paa Næring tilbyde sig, istedet for at man maa søge dem, da maatte de nedstemme deres Fordringer. At Fabriker mindre trives i Danmark end andre Steder, mon derie ikke er fordi at Arbeidslønnen er for høi, Alt dette viser, at Nøden ei er stor, thi da maatte Arbeide være at erholde for got Kjøb. At Forfatteren ikke blot anseer Befolkningen med Mishag, men endog vil have Næringsveiene indskrænkede, synes modsigende; thi Folkemængden kan jo ikke være for stor, naar den kan ernære sig. Men er ikke Næringsveienes Tiltagelse og deraf følgende Folkeformerelse nødvendig, for at frembringe nogen betydelig større Production? Hvorledes skal Værker drives og Jorden bedre dyrkes uden tilstrækkelige virksomme Arme? Hvorledes Productionen forøges hvor Kraften aftager? Hvorledes var Forfatningen for 100 Aar siden, da Folkemængden maaskee var 1/4 mindre, At Productionen ikke siden skulde have tiltaget ligesaameget som Folkemængden, er usandsynligt, forhaabentlig og ubeviisligt; thi da Lurus og Ganens Krav, saavelsom Statens Fornødenheder, saameget ere tiltagne, og Tilstanden, i det mindste Bondens, endda er bedre end paa den Tid (thi en Mand er ei altid fattig fordi ham mangle Penge) saa maa jo alle disse forøgede virkelige og indbildte Fornødenheder være anskaffede ved større Production.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-25
Folkemængdens Tiltagelse er en Følge af de priselige Anordninger i de sidste 40 Aar. Tag disse bort og den vil aftage. Lad Livegenskab og Stavnsbaand igjen finde Sted, lad Manden bindes til den Plet, han fødes paa og være Andres vilkaarlige Villie undergiven, lad Udflyttere igjen flytte til Byerne, store deelte Eiendomme samles, lad Fødselshielperne forsvinde, men Børnekopperne rase, &c., og Lyngen vil udbrede sig paa de forladte Agre med samme Hurtighed som Folkemængden aftager. Vilde man endnu gaae videre i at nedværdige Mennesket og svække Statens Kraft, da kunde der vel neppe nævnes et virksommere Middel end Udførelsen af det oprørende Forslag, at ingen maa gifte sig, uden at stille Borgen for sit Udkomme sin hele Livstid; thi de Fleste, endog nok saa Vindskibelige, skulle ikke kunne præstere dette som de herom dømmendes Viisdom og Upartiskhed maa vel handles i Bogen); men da ulovlig Formerelse destommere maatte befrygtes, vilde for saadan sættes haarde Straffe, og ikke ændses at disse ikke blot betage Forældrene Midler til Børnenes Opdragelse, men befordre Meeneed, Fødsel i Dølgsmaal, og flere Ulykker, som ei her er Sted at nævne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-25
Om hvad der kan udrettes ved moralsk Jndflydelse og Formanning, til Sædeligheds Befordring og imod ufornuftige Giftermaale, er Talen ikke. Men Slegfredbarnets Kaar kan dog vel ei antages at være bedre end det fattige Ægte barns, eller hiint Staten gavnligere end dette, Blev Foranstaaende iværksat (som Gud og Kongen vil forbyde, i en Tidsalder da endog en Oplysnings Straale og et svagt Friheds Haab, opliver vore sorte Halvbrodre) vilde man vist ikke have Behov at oprette Colonier i andre Verdens Dele af vort Folketals Overskud, skjønt vi vist endda vilde være nok saa fattige. Findes derimod for nærværende Tid arbeidsføre Mennesker, som ikke, skiønt de alvoelig ville, kunne skaffe sig selv Fortjeneste, saa at en Colonies Oprettelse af disse var fornøden, da kan en saadan Colonie oprettes i vort eget Land, paa de jydske Heder og ved Kysterne, til hines Opdyrkning, Fiskeriets Fremme, Canalers Gravning, Havnes Opmuddring &c., og den sande Tilvært og Vinding Landet fik paa denne Maade lod sig ikke af Fiendehaand røve.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-25
At offentlige Bordeller er et Bidrag til Folkeformerelsen, troer Jndsenderen ikke, men anseer den derimod tjenlige til Opnaaelse af Forfatterens Hensigt: Frugtbarhedens Svækkelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-25
Hvad Jndsenderen med Hensyn til Fattigvæsenet og den paaklagede Folkemængde ønsker, er: at der med Fattigvæsenet kunde forbindes Arbeids-Anstalter, i det mindste i hvert Amt, eller og slige indenlandske Colonier, som de ovennævnte bleve oprettede, hvorhen de arbeidsføre Dovne, der ikke vilde ernære sig selv, kunde henføres og tvinges til Arbeide; dog at slige Jndretninger ikke maatte have Navn eller Anseende af Tugt- og Forbedringshuse, men være Hjelpeanstalter, hvor Enhver nød Frihed, paa det nær, han selv skulde fortjene sit Ophold og blive tilstæde den fastsatte Tid. Men da saadanne Jndretninger ikkun af de Voxne kunde benyttes, saa var det ønskeligt, at Børn kunde beskjæftiges ved Haandarbeide i ethvert Sogn eller District, og at Fattigcommissionerne lode sig det være ligesaa magtpaaliggende at befordre Flid, som at understøtte Trængende, og at de til hiint, som dette, havde den fornødne Myndighed; kort: at Folketilværten maatte ledes til Landets Gavn, og blive hvad den bør være, dets Styrke og Rigdom, der paa det samvittighedsfaldeste bør conserveres. Videre Yttringer om og mod Hr. Trydes Project, overlades kyndige Patrioter, der læse Bogen selv. De her skeete, fremsættes i redelig Hensigt af en ærlig Landmand, der ikke kjender Forfatteren. Men saa modsatte ere vore Synsmaader, at Forfatteren ønsker Udvandring af vore Jndfødte; Jndsenderen derimod ønsker ikke blot, at alle Jndfødte skulle blive, men endog Jnd vandring af vindskibelige Fremmede, og frygter ikke for, at den danske Stat ved successive Tilvext og større Cultur, jo kunde ernære en Million Mennesker mere end den har, ligesom og at Culturen, i et for Afsætning saa beqvemt liggende Land, nødvendigen maa tiltage med Folkemængden, under en oplyst Regjerings Bestyrelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-25
Jndenlandske Efterretninger. J Torsdags solgtes ved 7de Auction, Kobbersmed C. Petersens Opbudsboes Gaard paa lille Kjøbmagergaden No. 187 til Kammerraad og Casserer Otto for 20,000 Rbd. S. V. Denne Gaard er i Brandcassen assureret for 44000, og de, som have Prioritet deri efter 20,000 Rbdlr. S. V., kunne nu ikke vente at faae noget ud af Pantet. Kobbersmed Petersen havde uheldigviis begyndt at bygge Gaarden, som endnu ikke er ganske færdig, i Aaret 1812, da Bygningsmaterialierne og Arbeidslønnen i den Grad steg med hver Dag, at han omsider saae sig nødsaget til at standse med Bygningen, og opgive sit Bo. Det er beklageligt, at en Mand, der har bebygt een af Stadens betydeligste Tomter, og forskjønnet den med en smagfuld Bygning, skal saa ilde lønnes for sine Anstrængelser. Det er ingen Opmuntring for dem, der kunde have i Sinde at bygge i mærværende Tidspunct, J det Hele sælges nu færdige Huse og Gaarde i Kjøbenhavn omtrent for det Halve af hvad de kunde koste at bygge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-25
Kotzebues Syngestykke Deodata, som i denne Tid opføres bestandigt for fuldt Huus, betragtes som en sand. Guds Gave af det skuespilyndende Publicum. Man finder her Alt hvad man i vore Dage fordrer af et Theaterstykke: Dands, Sang, Fægtning, Spektakler, Ridderborge, og hvad der hæver Stykket til sin høieste Pynt, en mageløs Skurk af en Ridder, der ikke lader sig nøie med at rane uskyldige Piger, men endog, uden at man egentligen veed hvorfor, har ladet sin Velgjører og Pleiefader, en sneehvid Olding, indspærre i et underjordisk Fængsel, men som, til Publicums Opbyggelse, i halv afsindig Tilstand, fremføres paa Skuepladsen. Hr. Due udfører Oldingens Rolle fortræffeligen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-25
J Aaret 1815 udgav vor Landsmand Hr. A. Andersen Feldborg, som i mange Aar har levet i Engelland, og i denne Tid opholder sig her i Kjøbenhavn: Poms from the danich, selected and illustrated with historical notes by A. A. Feldborg, translated into english verse by WIII, Sidney Walker. (Digte fra det Danske, samlede og oplyste med historiske Anmærkninger af A. A. Feldborg, oversatte i engelske Vers af W. S. Walker.) Denne Samling, som indeholder Digte af Evald, Thaarup, J. N. Bruun, Storm, Baggesen, Oehlenschlager, J. Zetlitz c. s. v., er i forrige Aar blevet aftrykt i Philladelphia, og Hr. Feldborg har saaledes erhvervet sig den Fortjeneste; at give Anledning til at nogle af de skjønneste Blomster af den danske Genius ere blevne forplantede til en anden Verdensdeel, hvorved man, det mindste i æsthetisk Henseende, selv i America nu kan see: at ogsaa fra Norden kommer Guld, og selv en Hollænder i Poesten vil man her paa hans nar wenig kunne svare, bedre Lidet og godt end Meget og maadeligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-25
J Følge Breve af 27 Nov. fra St. Croix er Kroppen eller Høsten faldet der meget heldigt ud.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-25
Mariboe, den 20 Januari. J forrige Uge er paa Anders Jversens Jordlod, under Grevskabet Knuhtenborg, funden en død Mand, ved Navn Peder Skomager fra Thiersted, under Grevskabet Christianssæde, hvorhen han blev transporteret. Han var omtrent 70 Aar gammel. Formodentlig er han pludselig død af et Slagtilfælde. – Til den brostfældige Domkirkes Jstandsættelse i Mariboe blev ved Collect her i Byen indsamlet omtrent 1200 Rbdlr. N. V. Af Holbergs Jordbeskrivelse, 6te Tome, sees, at bemeldte Kirke blev i Aaret 1741 sat i en prægtig Stand paa alt Hartkornets Bekostning i Lolland og Falster. i Mariboe Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-25
Odense, den 21 Jan. Sidstafvigte Fredag, den 17 d. M. bleve i St. Knuds Kirke indviede til Lærembedet: Hr. Andreas Frederik Wiberg, Adjunct ved Odense Cathedralskole, kaldet til residerende Capellan ved St. Knuds Kirke og Præst ved Graabrødre Hospital i Odense; Hr. Hans Riber, kaldet til Sognepræst for Jerslev og Brønderslev Menigheder i Aalborg Stift; Hr. Johan Hempel, kaldet til ordineret Catechet og første Lærer ved Borgerskolen i Nyborg. Hr. Provst Pram intimmerede over Matth. 6, 10. Komme dit Rige, og viste, at intet for Menneskeslægten, mere almeennyttigt Ønske, end dette kan af os opsendes til Himlen, intet med mere Tillid ventes bønhørt. Biskoppen forestillede af Præd. 2,13. Lysets Fortrin for Mørket, Oplysningens velgjørende Jndflydelse paa Religion og Dyd, og tog Anledning af Reformationens begyndte Jubelaar til at opmuntre de tiltrædende Lærere til at arbeide med Jver for Oplysning og Sædelighed.