Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-12-04
Man har læst i denne Tidende No 133 for indeværende Aar, at det Classenske Fideicommis's Fæstebønder lønne Directionen, endog da, naar den vare tager deres sande Jnteresser, med Miskjendelse, Uskjønsomhed og Utaknemmelighed. Vi have i en tidligere Artikel søgt at tilbagevise denne umotiverede Paastand, idet vi opfordrede Jndsenderen til at paavise de enkelte Kjendsgierninger, formedelst hvilke han paasatte disse, tvertimod i det Hele taget meget agtværdige Medlemmer af Samfundet, en Skamplet, som, om den var fortjent, ikke letteligen kunde aftvættes. Hiin Jndsender har, vor Opfordring i No 137. uagtet, ikke senere ladet høre fra sig 2), hvortil Grunden vel maa være, at han tankeløst har henkastet sin Beskyldning, uden at raade over factiske Data til dens Motivering. Artiklen i No 133 har derhos et saa ungdommeligt Anstrøg, at vi ere beføiede til at antage, at Forfatterens Taushed hidrører fra Mangel af Evne til at gaae ind paa en Undersøgelse af de Grunde, som, da ingen Kiendsgjerninger ere nævnte, maa antages at foranledige. at Forholdet imellem Directionen og Bønderne ikke er som det burde være, og vi ville derfor offre denne Gjenstand nogle Betragtninger, der forhaabentlig kunne sætte Publicum istand til at dømme, rigtigt i Sagen; thi andre Frugter af vore Bestræbelser ville formodentlig ikke vise sig, hverken strax eller i den nærmeste Fremtid. Den første og fornemste Aarsag, som alle andre kunne underordnes, og hvilken vi ansee som Kilden til alle Uovereensstemmelser og uvenlige Demonstrationer er udentvivl den, at der i Directionen aldeles savnes det folkelige Element, som efter Ru tidens Synsmaade, den Bondestanden ogsaa Tid efter Anden opfatter og tilegner sig, burde repræsentere Fæsternes Tarv, thi her er ikke Tale om en Bestyrelse, hvis Formaal det er, under strænge og stødende Former, under Former, der minde Fæstebonden om den længst hensvundne Tid med dens, denne hæderlige Borgerklasse nedværdigende, Attributer, at fylde Godseierens Kasse, men omen Direction, som ifølge Stifterens fundamentale Bestemmelser skal forene Fæstebondens indre og ydre Velvære, der var en særdeles Gjenstand for den ædle Stifters Omhu, med det Stiftelsen skylder det Offentlige. Jfølge disse Forhold er det klart, at ) Red, maa hertil føie den bemærkning, at nærværende Artikel var indsendt forinden vort Gaarsnummer, hvori den nævnte Indsender har givet Tilsvar i Sagen, udkom. det var ønskeligt, og at det vilde fjerne mangen Anledning til Misforstaaelse og Mistydning, at passende Forhold af folkeligt Element fandtes i Directionen, hvis Medlemmer derimod samtlige tilhøre Aristokratiet, og derfor ikke ere Bondens naturlige Repræsentanter. Vig ville ikke paatage os at charakterisere enhver enkelt af de Personligheder, der danne Directionen, men vi kunne dog ikke undlade at tilkjendegive den Formening, at Generallieutenant Bülow udentvivler den af Directionens Medlemmer, som har det meestnaabne Sind for Bondens Jnteresser. Han er imidlertid en Olding, som nok kun saare lidet kan befatte sig med Godsernes Anliggender, og det maa vel antages, at hans Stilling som Meddirecteur er et Sinecure, samt at hans Valg. i saadan Egenskab hidrører derfra, at Directionen har ønsket, i en Mand, som da stod Kongen nær, at besidde et Mellemled, der lettede den Adgangen til en fordeelagtig allerhøieste Bedømmelse af dens Virksomhed.