Corsaren, 1844-02-02
"Corfarens" Død. Tragedie, opført første Gang Fredagen den 26de Januar 1841. Personerne. "Corsaren" Corsar til Danmark. Nane Jonsen eller Synden og Kristelsen. Marst Stig eller Justitsraad Reiersen, hans Onkel. Jngeborg eller det delicate russiske Sporgsmaal, stum Person. Grev Jacob af Halland eller Leerbeck. Politibetjente, Beslag o. s. v. 1ste Scene. Corsaren, Rane Jonsen. Rane Jonsen. Jeg gad nok vidst, hvorfor Du er Corsar til Danmark, naar Du ikke kan behandle Ingeborg eller det russiske Spergsmaal ligesom ethvert andet Spørgsmaal. Corfaren. Men betænk, at dei er Marskens Øiesteen, hans Brud, hans Hjetteblod, jeg der berører. Rane Jonsen. Bah, Marsken! Sæt at han fik det Jndfald at erklære Blok Toxen for sin Brud, vilde Du da heller ikke tøre ham? Corfaren. Du har Ret. Men betænk dog, hvorledes Jngeborg bliver behandlet i Historien. Det er for galt, hvis jeg skal bære mig saadan ad. Rane Jonsen. Historien! J en Tragedie gjælder Historien ikke. Du bryder Dig ikke om, hvad Etik Glipping gjorde, men sætter paa Din egen Haand Jngeborg i Corfaren. Corfaren. Men den Plan, Du foreslaaer til at faae hende i vor Magt, er farlig. Jeg frygter, at Angrebet mislykkes. Rane Jonsen. Er det Din eneste Sorg? Nu vel, da! Det mislykkes ikke; thi - det er udført. (paa Knæ). Ja, Tilgivelse Herre! jeg har vovet paa egen Haand at bortfore Jngeborg til Taarnet. Corsaren. Forvøvne! - - Dog, bien! Saa gaaer Alt paa Din Kappe. Du bliver nævnt som ansvarhavende Redacteur, og Du maa, hvis det gaaer galt, selv see at forsvare Dig i 1ste Criminelkammer for Gudenrath. (Gaaer). Rane Jonsen. (efter en Pause). Naa, slap det der ud! Tak, Skjæbne! Nei, saa forsoner jeg mig hellere med min Onkel og fortæller ham, at Jngeborg, er i Fare. Mit eget Skind vil jeg sigu redde. Til Justitsraad Reiersen! 2den Scene. Marsk Stig eller Justitsr. Reiersen i sit Værelse. Jeg kan ikke begribe, hvor Jngeborg bliver at. Det er snart Sengetid, og hun veed, jeg kan ikke lide, at hun er ude om Aftenen, naar de fordømte Blade ere komne ud. - Af, den Paapassen, den Paapassen, den sætter mig graae Haar i Hovedet. J Grunden.. hvad skulde ogsaa Jngeborg i Danmark? Havde det ikke været bedre, man aldrig havde kjendt til hende? Naa, nu troer jeg, sandt for Gud, jeg selv bliver Oppositionsblad! Engang kommer jeg maastee til at lægge mig selv under Beslag. - Hvad hun skulde her? Nu er hun her, det hjælper ikke at raisonnere. Jeg fkal passe paa hende, og jeg vil, og Gud hjælpe den - Grev Jacob af Halland (træder ind). Gud hjælpe den, der antaster Jngeborg, vil Du sige. Godt, Du kan snart faae Leilighed til at holde Dit Ord, og tillige fortryde, at Du ikke tidligere har hort mine Advarsler. Hvorfor har Du i sex samfulde Maaneder holdt gode Miner med Corsaren?? Hvorfor har Duikke fulgt mit Princip og slaaet ... slaae, o, hvad det dog er for en guddommelig Gave af Guddommen til Menneskene, at de kunne slaae hinanden! Marsk Stig. Hør, Grev Jacob af Leerbest, Duer for blodtørstig. Grev Jacob. Vi stulle høre, om Du vil mene det Samme, naar jeg fortæller Dig, hvor Ingeborg er iaften. Narst Stig. Tall for Guds Skyld! hvor er hun? Grev Jacob (oolig og med Efterryk). I "Corfaren"! Marsk Stig (efter en Pause, med dyb, strækkelig Stemme). Ved Gud. Cotfar! Du eller jeg skal døe! (stamper i Gulvet.) 3die Scene. (Politibetjente ile ind.) Marsk Stig (med frygtelig Humor). Seer Du, Grev Jacob, jeg behover kun at stampe mod Jorden for at frembringe Politibetjente. - Betjente! KjendeJ "Corsaren"? Alle Betjentene (paa eengang). Ja! ja! Marsk Stig. Godt! Saa stille to af Eder sig hen ved Døren, og i det Øieblik Corsaren trædet ind, slaae J ham uden Videre saadan paa Hovedet, at han kreperer. J Andre ile med mig og Grev Jacob til .... .. Ja, hvorhen, Du? Vi vide jo slet ikke, hvor den Fangne er, og naar det kommer til Stykket, kan jo gjerne hele Din Fortælling være grundløs. Grev Jacob. (Henter tans Nane Jonsen ind.) Denne skal føre os, naar Du vil tilgive ham det Forgangne og igjen anerkjende Dit Slægtskab med ham. Marsk Stig. Det vil jeg! der er min Haandl Saa er det altsaa dog sandt! Ved Gud, Corsar! Duskal døe! (De ile alle ud.) Marsk Stig (kommer tilbage og siger til de to Betjente). Hør! J maae gjerne gjøre Jet en glad Aften iaften: J kunne antage ethvert Blad, der kommer ind, for Corsaren. 2den Act. Marst Stig alene med Jngeborg. Marsk Stig: Saa har jeg Dig igjen! Lovet være Politiet! Hvor jeg for Fremtiden skal passe paa Dig! Saasnart En seer stjævt til Dig, slaaer jeg ham - jeg troer, jeg vil slaae ham, saagar naar han seer lige paa Dig. - Du blev dog honnet behandlet! Hm! Det var da næsten Synd at lade ham slaae ihjel. Og hvo veed, om den fordømte Rane Jonsen ikke selv er Ophavsmanden? Det kunde ligne ham. Hm! hm! Skal jeg, eller skal jeg ikke? (Man hører Tummel, Døren aabnes med Heftighed, og Corfaren styrter døende henad Gulvet.) Marsk Stig. Til Hjælp! O! Han er myrdet! - Og paa hvem vil Skylden falde? Paa mig! Fortid, Nutid og Fremtid - Alle ville være uvidende om, at jeg i Grunden vilde redde ham. Men Alt dette vilde bekymre mig lidet, naar blot den Døde ikke tog den Overbeviisning med sig, naar blot han ikke troede den almindelige Bagvadstelse: at det var mig! O, Sorg, o Jammer! Corsaren (aabner doende Øinene endnu engang). Jeg troer det heller ikke. (døer.)