Københavns Adresseavis, 1769-05-30
Kongelig Forordning. Om Selv=Eier=Bønder i Danmark og de dem Allernaadigst forundte Fordeele, dateret Christiansborg Slot, den 13 Mai 1769, lyder saaledes: Vi Christian den Syvende, af Guds Naade, a. a. Giøre alle vitterligt: At, da Vi med Allernaadigst Velbehag har ve erfaret, at paa de over Vores Ryttergods holdte Auctioner have adskillige Fæste=Bønder, med fuld Eiendoms Ret, tilforhandlet sig deres i Fæste havende Gaarde, og ere saaledes blevne virkelige Sele Eyere eller Eiendoms Bønder; Og det er Vores Allernaadigste Jntention og Villie, at disse og andre Selv=Eyer Bønder beskyttes og haandthæves, saaledes, at andre og fleere Fæste=Bønder ligeledes kunde faae Moed og Lyst til at stræbe erter, ligeledes at erhverve Eiendoms Ret; hvilket Vi Allernaadigst eragte at være til Landets almindelige Beste og Fordeel, da det ikke vel kan feyle, at jo Jorden maae over Hovedet blive bedre behandlet, naar den, som dyrker den, veed og er forvisset om, at den Tiid, Fliid og Kræfter, han anvender paa Gaardens og Grundens Forbedring, komme ham selv og hans Børn og Arvinger efter ham til Nytte, end naar han, i den Henseende, lever i Uvished; Ligesom Ve og Allernaadigst ville see derhen, at slige Selv Eier eller Eiendoms Bønder ikke skulle have at befrøgte, at de, i Mangel af Forsvar, skulde være udsatte for Fornærmelse og Overlast. Der hos Vi og Allernaadigst formode, at adskillige Proprietarier efter Haanden, og efter de dem af nogle Jordegods Eyere allereede givne Exempler, ville finde deres Regning og Fordeel ved, efter Omstændighederne, enten at overdrage Eiendoms Ret til deres Fæste Bonder, eller at give dem Arve=Fæster; Saa ville Vi Allernaadigst anordne, ligesom Vi og hermed Allernaadigst anordne og befale: Det skal være enhver Jordegods Eiere tilladt, til hans FæsteBonde at afstaae og overdrage Eiendoms Ret over hans i Fæste havende Gaard, og det paa saadanne Vilkaar, som de imellem sig kunde forenes og, enten at Bonden udbetaler en vis Capital, eller og at han forbinder sig til, bestandig at erlægge en vis bestemt aarlig Afgivt i Penge, Korn eller andre Vahre; da Sælgeren eller forrige Eyere bliver, som første og fornemmeste Pandthavere, for saadan aarlig Afgivt, prioriteret i Gaarden og dens Besætning, næst efter de Kongelige Skatter, og frem for alle andre Pandthavere, i hvad Forskrivning de end maatte have Da adskillige Jordegods Eiere have foredraget, hvorledes de forhindres fra at giøre een og anden Indretning, som blant andet kunde have til Hensigt at forvandle Fæste=Bønder til SelvEier=Bønder, ved det at Forordningen af 15de Mai 1761 forbyder at skille en Herregaard fra dens Bønder, og at disponere saaledes over Bønder=Godset, at det derved kommer i fleere Eye res Hænder; Saa have Vi Allernaadigst funden for got, hermed ey allene aldeeles at ophæve dette Forbud, som desuden synes at betage vedkommende Eyere Raadighed over deres eget, men Vi ville endog, for at facilitere den Indretning med Selv=Eyer Bønder, af særdeles Kongelig Naade, bevilge og tillade, at naar en Eiere, af en frie og complet Sædegaard, til samtlige eller nogle af hans Fæste=Bønder afstaaer Eiendoms Ret over deres i Fæste havende Gaarde, paa de Vilkaar, at de bestandig til ham og følgende Hoved=Gaardens Eiere skulde erlægge en vis bestemt aarlig Afgivt; da maae han ikke allene reservere sig og HovedGaarden Herligheden til de afhændede Bonder=Gaarde, af Jagt. Rettighed, Sigt og Sage Fald, Birke=Rettighed, Ret til at forrette Skifter, med videre; men de saaledes bortsolgte BønderGaarde maae og fremdeles, og saalænge de forblive i Selv=Eye res Hænder, ansees at høre under Hoved Gaarden, og beregnes blant det Hartkorn, som udfordres til at complettere den, saa at, i hvor faa Fæste=Bønder Hoved eller Sæde=Gaarden end beholder tilbage, maae den dog eragtes at være complet, og i Følge, deraf, beholde den samme Friehed for at svare Skatter og Tidende med videre, og de samme Privilegier, som den tilforn havt haver. Derimod skal den Sæde=Gaards Eiere, som saaledes, ved at afhænde Godset, reserverer sig Herligheden derover, og vil fremdeles have det beregnet under hans Hoved=Gaards Hartkorn, være ansvarlig til de Kongelige Skatter og Contributioner, deraf, i den Tilfælde, at Selv Eier=Bonden ikke er i Stand til samme at betale; Hvorved vedkommende Oppebørsels Betientere dog have at holde sig Vores Lovs Bydende i 5te Bogs 14de Cap. 37de Art, nøye efterrettelig, saa at ifald de, uden Herligheds Eierens Samtykke, lade Vore Skatter henstaae hos Selv=Eyer Bonden over et halvt Aar i det længste, da skal det ansees som en Gield, de have betroet Bonden, uden at de derfor have nogen Tiltale til Herligheds Eieren eller nogen Prioritet i Gaarden og dens Besætning. I den Henseende skal det og alle Tider meldes til Amt Stuen, naar og paa hvilke Vilkaar en Bonde=Gaard saaledes bliver afhændet, paa det at Amts=Forvalteren eller den, som oppebærer de Kongelige Skatter, kan vide, hvem han haver at vende sig til, og hvorledes han haver at forholde sig, om Skatterne ikke i rette Tiid blive betalte. Kan Huusbonden, førend han overlader Bønderne i en Bye Eiendoms Ret, bringe dem ud af Fælledskab, ved at deele Jorden imellem dem, saaledes, at enhver faaer sin Jord for sig, da er det saa meget bedre. Dersom Bønderne, efter at de have faaet Eiendoms Ret selv ville foretage saadan Deeling, da bør forrige Huusbonde, som Herligheds Eiere, derud i ikke være dem hinderlig, men meget meere behielpelig.