Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1838-08-19
Fædrelandet. J Stænder=Mødet den 27de Juni blev Sagen angaaende Stiftamtmand Rosenørns Forslag betræffende Nationalbanken foretagen til endelig Behandling. Auditeur Roulund oplæste følgende Forslag angaaende Grændserne for Politiets Myndighed til Huusinqvisition. "Det har hidtil været almindelig antaget, at en Politiemester ikke var berettiget til at bryde nogen privat Mands Huusfred og imod Vedkommendes Protest anstille Huusvisitationer, uden i det Tilfælde, hvor det var givet, eller idetmindste bragt til vis Formodning, at der var forøvet et Retsbrud, som hørte under criminel Forfølgning. Denne i sig selv odiense Ret, som en Politiemester har, hvorved Familielivets Hemmeligheder og den fredelige Borgers Helligdomme, paa en Maade kunne blive givne til Priis for Offentlighed, har man imidlertid for den almindelige Sikkerheds Skyld maattet finde sig i, da man erkjendte, at det var nødvendigt, at en saadan Myndighed maatte tillægges den Autoritet, hvis Hverv det var at opdage Forbrydelser; men udenfor denne Grændse indseer man ikke, at der kan tænkes nogen Grund til at tilstede Anvendelsen af et saadant nødvendigt Onde. Det er i frisk Minde, at Kjøbenhavns Politiret for nylig har tilladt sig at anvende Huusundersøgelse mod Redacteuren af Kjøbenhavnsposten, for derved at finde Conceptet til en i Kbhpst. indført Artikel, hvortil han nægtede at opgive sin Hjemmel. Om Artiklens Ægthed kunde der ikke være Spørgsmaal, da den bestod i Bekjendtgjørelsen af en Skrivelse fra Kjøbenhavns Toldinspection til General=Toldkammeret; man maa derfor antage, at Huusinqvisitionen blev foretagen forat opdage, hvo der havde indleveret denne Artikel til Redactionen, eller med andre Ord, hvo af Toldinspectionens eller General-Toldkammerets Personale der havde begaaet en Jndiscretion. En Jn discretion af en Embedsmand er i Almindelighed ikke underkastet criminel Forfølgning; man maatte derfor antage, at Politieretten havde begaaet et Misgreb. Appellen af denne Actus, som Redacteuren af Kbhpst. foranstaltede til Høiesteret, vakte derfor almindelig Opmærksomhed, og Høiesteretsdom men, hvorved en i Borgerrettighederne saa indgribende Embedsmyndighed vilde blive bedømt, imøde faaes med Længsel. Politieretten er frifunden, og enhver tænkende Borger spørger nu med Ængstlighed sin Medborger. Hvor er Grændsen, Ere vi ikke mere sikkre i vort eget Huus, skulle vore hemmelige Gjemmer, vore blot for os selv nedskrevne Tanker, uden den høieste Nødvendighed gives til Priis for pro faae Øine, og skal en Politimester, maaskee blot ifølge en Collegii Ordre, til enhver Tid kunne bryde ind i vort Huus og randsage Alt, hvad vi eie? Man kjender ikke Præmisserne til denne Høiesteretsdom, og netop derfor er Borgernes Uvished om deres Rettigheder saameget større. Denne Uvished gjør det derfor til en Sag af Vigtighed, at der forfattes en ny Lov, som regulerer Politimesterens nødvendige Myndighed til at anstille Huusundersøgelser saaledes, at der i intet Tilfælde kan være Tvivl om, hvor samme er anvendelig og hvor ikke, og jeg tillader mig derfor at foreslaae Forsamlingen at indgaae med en allerunderdanigst Petition til Hs. Maj. om: At lade udarbeide et Lovudkast, som i sin Tid bliver at forelægge Stænderne, hvorved bestemte Regler fastsættes for de Tilfælde, i hvilke Politiet er berettiget til at anstille Huusinqvisition." Discussionen som opstod i Anledning af dette Forslag er endnu ikke endt, men mærkeligt er det at ligesom en Justits-Embedsmand er fremkommen med Forslaget saaledes er det og bleven understøttet af 2 andre Justits=Embedsmænd, nemlig: Cancellieraad Rummelhoff og Assessor With.