Berlingske Tidende, 1831-07-12
The Times indeholder Følgende: "Det er et Spørgsmaal, som naturligviis opstaaer i Anledning af Don Pedros Addication og Tilbagekomst til Europa, har han opgivet alt Haab om at vende tilbage til Portugal, for at gjenoprette sin constitutionelle Throne, Vil han af sin yngre Broder, der usurperer hans Throne, modtage den ringere Deel, der tilkommer ham som Jnfantado af Braganza, eller opgive enhver Fordring, som Usurpateuren kunde nægte ham, Skal hans Datter ledsage ham til München, hvor han efter Forlydende agter at tage Bopæl, Skeer dette, hvad vil der da vorde af Regentskabet paa Terceira og af Donna Maria de Glorias diplomatiske Agenter ved fremmede Hoffer, Eller vil Keiseren, som sin Datters Formynder, erklære sig for Portugals Regent? – Keiserens Politik synes ved det første Øjekast meer at beroe paa øjeblikkelige Omstændigheder end paa dybere liggende Grunde. Da han forlod Rio Janeiro var det hans Agt, at landsætte den unge Dronning af Portugal paa Terceira, at han, betrygget i Henseende til hende, kunde oppebie Udfaldet af den Krisis, hori hans Broder nu er. Denne Plan forandredes underveis, men det er vanskeligt, at udgrunde Aarsagen dertil. Skal Donna Maria, efter hendes Ankomst til München, sendes til hendes Bedstefader, Keiseren af Østerrige, Neppe vil Don Pedro, efterat han selv har mistet to Kroner, ogsaa skille sin Datter ved hendes, og tvinge hende til den forhadte Forbindelse med hendes Farbroder, Don Miguel. - Den umyndige Søn, som han har efterladt i Brasilien, kan prise sig lykkelig, om han, efterat han en føje Tid har været Republikanernes Dukke, kan frelse sig ombord paa et Skib, og samles med hans flygtede Familie i München; og det eneste af hans Børn, som ledsager ham, staaer Fare for at overgives til hans politiske Systems meest haardnakkede Fjende. De Portugisiske Constitutionelle, der nu, fordi de understyttede hans Datter, forfølges i Brasilien, eller formedelst deres Troeskab mod ham bleve landforviste fra Portugal, eller der forsmægte i Lænker, ere nu forladte af den Fyrste, til hvem de satte deres sidste Liid. - Det er vanskeligt at bestemme, hvilken Virkning Keiserens Forsøg paa en Landgang i Portugal, for at gjøre sin lovlige Adkomst til Portugals Throne gieldende, vilde frembringe. Paa den ene Side er det sandt, at hans virksomste Tilhængere ere deels i Fangenskab deels i Exil, at den meest oplyste og værdigste Deel af Nationen enten er vandret ud af Landet, eller berøvet alle Midler til Bistand; at Armeen, som den nu er organiseret, Adelen og Clerisiet, som dette nu er findet, hører til hans Broders ivrigste Tilhængere, og at Massen af den Portugisiske Nation er saa sløv, at den aldeles ingen Mening har, eller blot hylder de Mægtiges. Don Pedro kunde altsaa ikkun haabe ringe Understyttelse, dersom han landede ene, og det var let mueligt, at han, uagtet den Høiagtelse, som Portugiserne bære for deres Kongers Familie, vilde ende ligesom Murat i Calabrien. Men paa den anden Side er det ligesaa mueligt, at han vilde finde mange Venner, der, forfulgte af Don Miguel, ved Keiserens Ankomst fik et Fortningspunkt for deres Operationer, og hvis Anstrængelser, ansporede af en ny Jver, maatte tilvende sig Fordeele over enhver Magt, som hans Broder vovede at stille imod ham. I et nys her udkommet Skrift, har en velunderrettet Portugiser meddeelt en Gysen opvækkende Liste paa Offerne for Don Miguels Tyrannie; Resultatet af de detaillerede Beregninger er, at ikke mindre end 25, 100 Jndividuer hensmægte, beskyldte for politiske Forbrydelser, i Lissabons og i Provindsernes Fængsler ; 1600 ere blevne deporterede; 13,700 ere udvandrede til Tercrira, Brasilien og forskjellige Lande i Europa. Alle disse udgjøre en Totalsum af Fyrretyve Tusinde og Fire Hundrede Persorer. Til denne Sum maa føies omtrent 5,000 Jndividuer, der, for at undgaae Forfølgelse, holde sig skjulte, eller vanke raadvilde omkring. - 45,400 Hevngierrighedens Offere, i et Land, der beboes af omtrent to Millioner 600,000 Mennesker, ere vel de uimodsigeligst Vidnesbyrd om Don Miguels Tyrannie. Her vilde findes Bestanddele til at danne en patriotisk Armee, meer end tilstrækkelig til at byde Don Miguels Tropper Spidsen; han er desuden allerede sat i Skræk over den Franske Eskadre, der kom til Tajor Munding, og ganske nyelig er han bleven ydmygget af en stor Sømagt, der, om Don Pedto af samme end ikke kan vent virksom Bistand, dog vist ikke vil lægge hans Foretagende nogen Hindring i Veien. Don Miguel er endnu ikke erkjendt af de store Magter, og har desuden nyelig fornærmet nogle af den ved sine Voldsomheder og Plyndringer. Nu vilde det derfor være beleilig Tid til at angribe ham, og Don Pedre har jo nu tilstrækkeligt Otium dertil. Jmidlertid vilde to Vanskeligheder stille sig ham imøde, om han agtede at udføre hiin Angrebsplan. Da Portugal beskyttes af Spanien, saa maatte Angrebet skee fra Søesiden og Udrustningen til en saadan Expedition kan, ifølge det nu gieldende Fredsystem, ikke finde Sted i nogen Europæisk Havn. For det Andet fordrer Udrustningen af en Flaade og en Armee, for at omstyrte en Tyrans usurperede Throne, var har endog saa vanmægtig, pekuniaire Hjelpemidler, og vi frygte, at Don Pedro ikke har saadanne at disponere over Paris, den 2den Juli.