Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-10-14
Man pleiede der hver 15de Sept. at holde en Fest og en almindelig Troppemønstring i Anledning af Portugals Befrielse fra de fremmede Tropper; men Regentskabet havde ikke vovet paa i Aar at foranstalte denne Høitidelighed, dog vidste alle, at de samme Begivenheder, som havde tildraget sig i Oporto, ogsaa vilde passere der, desuden, som der fortælles fra Berlin, vare de Tropper, som Regentskabet havde afsendt til Combra, deels gaaede over til Jnsurgenterne og deels havde de opløst sig. Den 15de Sept. Kl. 5 om Eftermiddagen drog et Regiment, som blev tilskyndet dertil af sin Qvarteermester, ud af sin Caserne med sin Oberstlieutenant i Spidsen, og trak op paa den store Plads Praca de Rocio, med det faste Forsæt, dersom dets Plan mislykkedes, da at ville støde til Tropperne fra Porto; men alle ventede kun paa det første Signal til Opstand. Regimentets Raab: Aleve Constitutionen, leve Kongen!" blev utallige Gange gientaget af Folket, og det varede ikke længe førend hele Garnisonen havde forenet sig med Regimentet. Soldaterne og Folket forlangte nu at Julz do Po do eller Folkeforstanderen, som i lang Tid kun har besiddet en Skygge af Magt eller Repræsentation, skulde komme frem, han lod sig nu see, og ved ham lod Folket strax udnævne en nye provisorisk Regiering i Regentskabets Sted. Dertil ere nu følgende Personer blevne udnævnede: Biskoppen Hr. Freyre, som to Gange har vægret sig ved at modtage Titelen af Patriark); Chefen for Kavalleriet Greven af San Payo; Generallieutenanten for Jngenieurcorpset Azedo som ikke længere stod i Tienesten); Greve Panasiel; Marschallen af Campo Regende (som var den første, der havde forlangt, at Juzen skulde komme frem), og Hr. Braancamp den Yngre, en af de rigeste Mænd i Lissabon, der er en Svigerson til Napoleons afdøde Adjutant Hr. de Narbonne. Staden blev frivillig illumineret, og den Nationalsang, som Regentskabet Aftenen tilforn havde forbudet, gjenlød nu overalt. Forresten gik alting roligt af, der fandt ingen Excesser Sted, og Forretningerne gik for sig i deres sædvanlige Orden, Der blev ikke nogen infutteret af Folket, og de eneste Udraab, man hørte, vare: leve Kongen, leve Regieringen, leve de Cortes, leve Tropperne, leve Nationen. De engelske Officerer have forholdet sig aldeles rolige ved disse Folkebevægelser. Der blev nu strax givet Ordre til, at intet Skib maatte forlade Havnen. De Gallioner, som vare bestemte til Brasilien, forblive nu i Portugal, og det blev ikke nogen tilladt at tage Flugten dertil. Den nye Regiering udstædte forskiellige Circulaire Skrivelser, for at anmelde den forefaldne Statsforandring, og det nye Regieringsblad skildrer den udførlig og med Veltalenhed. - Juntaen fra Oporto er nu rykket ind i Lissabon; begge Juntaer have forenet sig med hinanden, og der hersker den største Rolighed i denne Hovedstad, over Bayonne meldes derfra, at, da Revolutionen nu er fuldendet, saa ile mange Englændere med at indskibe deres Eiendomme til deres Fædreneland. Det vil blive høist interessant at erfare, hvilket Jndtryk denne mærkværdige Statsomvæltning vil frembringe i England, for hvilket Land der i nærværende Øieblik støde saa mange ugunstige Omstændigheder sammen (saaledes meldes nu fra Schweitz, at paa den sidste Frankfurter Messe lod man overalt de engelske Fabricater ligge, uagtet deres ringe Priis, og man foretrak almindeligen de Schweitziske, formedelst deres større Smagfuldhed og Elegance, og fordi de ere meere solide end de Engelske). Ogsaa vil Fremtiden lære os om det løse Baand, som nu sammenholder Portugal og Brasilien, vil kunne holde sammen. Statsforandringen i Portugal maae formedelst den nøie Familie Forbindelse imellem det Brasilianske og Østerrigske Hof, ogsaa afficere dette meget endskiøndt det ikke er saa umiddelbart interesseret, derved, som ved Statsforandringen i Neapel. Erkebertuginde Leopoldine, som er formælet med Kronprindsen af Brasilien, er meget lykkelig i Rio Janeiro, hun har en deilig lille Datter paa et Aar, som udmærker sig i dette Land ved sine blaae Øine og sit blonde Haar, hvilke man ikke der er vant til at see, og hvorfor de der blive kaldte Tydske Haar og Tydske Øine.