Kiøbenhavns Postrytter, 1795-09-11
Paris, den 24de August. Det store Spørgsmaal og Conventens Fornyelse, eller rettere, om at omdanne de to Trediedele af denne Forsamling til en ny Lovgivning, er nu afgjort paa en Maade, der vil sætte Almeenmeeningen paa Prøve, saavel om dens forskiellige Medlemmers Forhold, som om Constitutionen selv. J Mødet den 19de August sagde Guillemardet: "Vi vandre mellem tvende Klipper, fordi vi afvige fra Grundsætningerne; det er Valgmændene, der have udnævnt os; dem tilkommer det at afgiøre, hvilke af os skulle blive tilbage. Der vil ikke blive Tvistigheder i Valgcorpsene, som man har paastaaet. Hvert Valgcorps udnævner de to Trediedele af sit Departements Deputation, den øvrige Trediedeel vil uden Vanære drage sig tilbage. Dette er altsammen meget let. Forholde J eder anderledes, paadrage J den tilkommende Lovgivning en Ugunst, som meget vil kunde skade dens Foretagender. Dette Forslag blev dengang skudt til Side ved Qvestion prealable formedelst Talliens, Cheniers, og Louvets foreenede Bestræbelser; heller ikke kan man nægte, at jo den Bestemmelse, at hvert Departement skulde vælge mellem sin Deputation, deels syntes at føre til den gamle Fordom, at de Deputerede tilhørte deres Departement, og ikke hele Republiken, deels havde store Vanskeligheder, da adskillige Deputationer ikke blot ikke nær ere fuldstændige; men der ikke engang er de to Trediedele af dem tilbage; saaledes er af Parises Deputation, Robespierre, Manuel, Camille Desmoulins, Egalite, Danton, Fabre, og Robespierre den Yngre guillottinerte; Lavicomterie, Raffron, Sergent, David, Laignelot, og Panis under Anklage; Marat og Beauvais omkomne; Osselin, Collot Herbois, og Billand Varennes forviiste, og af samtlige fire og tyve ikke flere Valgdygtige tilbage, end Dus saul, Legendre, Robert, Freron, Boucher, og Thomas, altsaa netop en Fierdedeel, som altsaa uden Omstændighed maatte beholdes. Jkke stort bedre vilde det gaae med Gironde=Deputationen, hvoraf Halvdelen er guillottineret; saa og med Departementet Eure og Loire, og flere. Men næste Dag fortsatte Guillemardet Kampen med større Held, og understøttedes blant andre af Perrin des Vosges, der sagde: vi have ikke den offentlige Fortroelighed, uden for saavidt vi vælges af dem, der have sendt os; hvers Moralitet er kiendt i hans Departement, og ingen vil have at forekaste, at Lidenskab har faaet ham udelukt. Tallien gik da over til den modsatte Yderlighed, og foreslog, aldeles at fornye Lovgivningen. Tvistningen forlængedes, Sagen blev udsat til næste Dag, da Bion æskede, at Spørgsmaalet paa Stedet skulde afgiøres, hvilket blev vedtaget. Baudin talte endnu eengang for Commissionens Forslag, og forsikkrede: at ved den daglige Samvirken Fortroelighed, Agtelse, og Venskab havde fæstet Sæde mellem Conventens Medlemmer, der samtlig vare Revolutionens Soldater, og sluttede han da med: at Commissionen blev i den Troe, at det var Almeentarv, at Gienvalgene skede ved Scrutinium i Conventen. Den ældre Echasseriaur holdt for, at Fædrelandets Frelse krævede, at de to Trediedele af Conventen vedblev; men at han saae store Uleiligheder ved, at Conventen selv gjorde Valget. J hørde i Gaar, sagde han, een af vore Colleger raabe: jeg tilbagegiver ikke min Fuldmagt, uden i Hænderne paa mine Committeenter, som jeg modtog den af Dette Ord slog mig, og det bestemmer mig. Er der – som man saa ofte har gientaget - Mennesker iblant os, der have Forbrydelser at bebreide sig; er der og mange, der stedse have holdt Stand mod Forførelsen, og blevne uryggeligen ved den ufordervelige Dyd, og der aldrig ville være bange for at fremstille sig for det Folk, de have forestilt. Hvert andet Middel, end Valgforsamlingerne, forekommer mig ulovligt og fornedrende for Nationen. Det levende bifald, hvormed denne Erklæring optoges, bevægede vel Louvertil at sige, at den Tid, den afskyelige Tid ikke var mere, da man med bifaldsklap gjorde falske Anvendelser af Folkets Enevælde, og at paastaae, at det ikke tilkom nogen Valg forsamling at bedømme, udelukke, eller beholde Conventets Deputerede; men en almindelig Murren, og en stor Allarm, der reiste sig, viiste ham de Tilstædeværendes Mishag; og Boudin fra Jndre Departementet erindrede, at nu det Øieblik var kommet, da enhver skulde lønnes efter sine Gierninger; at Valgforsamlingerne ved Scrutinium uden Anstød vilde giøre, hvad Conventen selv ikke uden Uroeligheder var i Stand til, og at det Medlem, der blev paa ny valgt af dem, gienføddes, fik en ny moralsk Kraft, og begavedes med den fornødne Energie, og nu blev det paa hans Forestilling vedtaget, at Forsamlingens Formindskelse til to Trediedele skulde skee ved Valgforsamlingerne. Næste Dag, da Baudin fra Ardenne Departementet i Elleve=Commissionens Navn fremlagde dens Redaction af Boudins Forslag, forlangte Saladin Ordet; man saae, han medbragde en skreven Tale. Gocquillean fra Fontenoy begierte, at han ikke maatte høres, hvis han vilde tale mod Gaarsdags Decretet. Legendre, standhaftig i sine Grundsætninger, streed for hvert Medlems Rettighed at fremsætte sin Meening. "Jeg streed mod Gaars Decretet, sagde Tallien; men det er givet, man bør føye sig efter det; det er eenstemmig givet. Saladin paastod imidlertid Ordet, og fik netop sagt saa meget, at man fattede, han vilde forlange, at Conventen skulde reent træde af, og lade Valgforsamlingerne vælge den ny Lovgivning mellem samtlige Borgere. Thibaudeau og Lareveillere Lepaur af Elleve-Commissionen skyndte sig at sætte sig derimod. Der behøves en Bestyrelse, sagde den sidste; det haster, jeg forlanger, at Referenten skal oplæse Artiklerne. Ordet blev da Saladin nægtet, og Decretet forelæst, og med nogle Forbedringer vedtaget; saa at Valgforsamlingerne skulle udnævne Lemmerne af den ny Lovgivning, og tage de to Trediedele mellem det nærværende Convent, dog ansees de til Hæftelse decreterede Repræsentanter ikke som virkelige Medlemmer. Hver Deputeret skal inden 6te September angive sit Navn, sin Alder, og de Egenskaber, han foreener, for at komme i een af de tvende Afdelinger. De forsendte, med Tilladelse eller for Sygdoms Skyld fraværende, Repræsentanter, skulle inden 16de September indsende denne Erklæring. Saasnart Constitutions-Acten kan blive om sendt, skulle General Procureur Syndici i mueligste Hast sammenkalde Primair forsamlingerne, for at aabnes slette September. Alle Franske skulle have Adgang til at give Stemme i Primairforsamlingerne; hver Stemmegivende skal yttre sin Tanke om den hele Constitution tilsammentaget, og give denne Stemme, paa hvad Maade ham godt synes. Disse Foretagender skulle skee saa hastig, at alle Primairforsamlingers Protocoller kunne være indgivne til den 11te September. Man anmærker imidlertid, at denne Skynding vil finde adskillige Vanskeligheder, især da saavel Commissionen som Conventen endnu bestandig har at udbedre paa Udkastet. En Kamp er endnu tilbage for Conventen, anlangende Emigranterne, da adskillige begynde at skielne mellem dem, der i Rædselsystemets Tid undveeg, for at frelse deres Hoveder, og dem, der have baaret Avindskjold mod deres Fædreland. Legendre er især den, der modsætter sig samtlige Emigrertes Tilbagekomst; i Mødet den 19de August giorde han i denne Anledning et heftigt Udfald paa Mad. Stael, den svenske Gesandts Kone og Neckers Datter, hvem han kaldte Emigranternes Patronesse, der, efter at have skrevet for dem i Schweits, var kommet til Paris, at smedde Rænker, for dem. Thibaudeau understøttede ham, og alle Aviser gientoge hans Udfald. J Mødet den 22de gientog han sine Klager over, at Publicisterne allerede paastaae, at man skal gienkalde de Flygtede efter 10de August eller enden September, eller i det mindste efter 31te May. for at naae Resten lidt efter lidt. Borgere, tilføyede han, komme Emigranterne tilbage til Frankerig, maae de der enten finde deres eller Republikens Grav. Tallien roeste og understøttede dette Legendres veltalende Udfald; midlertid leedte alt dette kun til, at der blev udstædet en Adresse til det franske Folk. Mellem dem, der tale for Flygtningene, udmærker Røderer sig.