Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-02-28
Til en Folkefest, Som skal feires Dig til Ære, Og om Danskhed Vidne være. Hjertelig vi hilse Dig da Med et festligt Hurra! Under Festmaaltidet bleve de tvende Deputerede Nis Lorenzen og Posselt satte hver paa en Side af den Deputerede P. H. Lorenzen. Blandt de over Bordet tømte Skaaler indviedes den første Hs. Maj. Kongen, den elskede Landsfader, foreslaaet af Sognefogden J. Jochum sen i Kafdrup, som førte Præsidiet ved Bordet, og som i ovennævnte Anledning rettede følgende Opfordring til Forsamlingen: "Jeg maa anmode den ærede Forsamling om at høre nogle Ord om vor Fest. Det er mit Ønske, at enhver af Selskabets Medlemmer vil have Dagens Festlighed saaledes forØie, at naar den er endt, det da kan sees, at den har havt en saadan Samklang med hvad der har foranlediget den og hvad vi have tilsigtet, at vor danske Nationalitet og hvad dermed staaer i Forbindelse kan have Ære deraf. Nærværende Forsamling er den første i sit Slags, den første danske Forsamling i Hertugdømmet Slesvig, der i sand Kjærlighed er sammentraadt, for at bevise de af vore Stænderdeputerede, der saa tappert have kjæmpet for vort danske Sprog og Modersmaal, den Høiagtelse og den Ære, de fortjene Men Forsamlingens Ønsker og Tillid gaae tillige ud paa, dersom vor Virksomhed ikke skal være forgiæves, at Hs. Maj. Kongen for Fremtiden vil opretholde vort danske Sprog og Modersmaal, og give det den fuldkomneste Ret Stændersalen, saaledes, at alle danske Foredrag maae blive hørte og paa Dansk optagne til Protokols. J Haab herom beder jeg Selskabet at tage Glasset i Haanden, for at drikke Dannerkongens, Kong Christian den Ottendes Skaal. Længe leve Kong Christian den Ottende!" Forsamlingen besvarede disse Ord med et tredobbelt gjennemtrængende Hurra. - Derpaa reiste sig Kay Hansen Sognefoged fra Vonsyld, og opfordrede Forsamlingen til at mindes Hs. K. H. Kronprindsen, Frederik Carl Christian, vort Haab og fremtidige Støtte, samt til at tomme en Skaal paa den elskede Fyrstes Velgaaende, hvilket besvaredes med samme Inderlighed, som ved Kongens Skaal - Den interessanteste Skaal torde maaskee være den af Gaardmand Laust P. Skau i Sommersted saakaldte Løfte=Skaal, idet han indledte samme ved følgende vakkre Foredrag: "Mine høitærede Venner, Vore Forfædre, jeg mener vore gamle hedenske Forfædre, havde ved deres Gilder ikke saamange Skaaler som vi, uagtet de kunde drikke, og virkelig ogsaa drak mere end vi, og heller ikke sadde tause og kjedsommelige ved Bordet, hvor der tvertimod herskede meget Liv og Lystighed. Hvad kan vel være Grunden hertil, Jeg troer det kommer af, at de Gamle havde mere for Skik at ville, vi derimod mere at ønske. Ved en Skaal nutildags fortælle vi gjerne, hvad vi ønske, og Ønsker koste hverken Penge eller Uleilighed, medens en Villie mange Gange er meget dyr, og næsten altid koster Møie og Besværligheder. Derfor have vi Ønsker i Hundredeviis, men en Villie kun ganske sjelden. Forstaaer mig ret, mine Venner, Jeg vil ikke fornærme nogen af dem. - Jeg veed nok, at vi Mænd kan have baade en stærk, ivrig og seig Villie; det har ofte vore Koner og Naboer faaet at fornemme, og ingen af os er i denne Henseende nogen Nathue, idetmindste er vort Selskab her ikke en Samling af Nathuer. Men det er ikke denne huuslige Villie jeg vil anbefale og bringe en Skaal; det er snarere den borgerlige Villie jeg tænker paa. Forskrækkes ikke mine Venner for dette Ord! Jeg vil ikke invitere Dem til Oprør, jeg er selv meget tam, og saa bange for Oprør i Landet, som nogen brav Mand kan være. Men jeg kom til at tænke paa, at de gamle Nordboer havde en Skaal, som de kaldte Løftets Bæger: Enhver gjorde et Løfte, at han inden en vis Tid vilde udføre denne eller hiin Vedrift, hvis ikke Døden hindrede ham. Og det faldt mig ind, om vi ikke idag, da vi sidde her saa mange, og have drukket saa godt, skulde tage Mod til os og prøve paa, om vi ikke ogsaa, ligesom vore Forfædre, kunde tømme et Løftets Bæger. Jeg forlanger naturligviis ikke, at enhver af os skal love at udføre en stor og krigersk Bedrift, – jeg forlanger kun en lille og fredelig Bedrift, som vi alle skulle forene os om; men som har den prægtige Egenskab, at hvor lille den er, kan den dog tage sig stor ud, og hvor fredelig den er, kan den dog af vore Modstandere ansees som meget krigerisk. - Skulle vi gjøre det høitidelige Løfte, at vi inden 3 Aar vil jage Storhertugen af Nordalbingen ud af Landet, Nei, det vilde være for glubsk en Gierning; behøves heller ikke, thi han er her, Gud skee Lov, ikke endnu. Eller skulle vi love, at vi i 3 Aar ville vende enhver Embedsmand Ryggen, som taler til os paa Tydsk, og sende enhver tydsk Skrivelse tilbage igjen, Dette kunde jo være godt nok, og er heller ikke krigersk eller ulovligt; men det lugter dog lidt af Oprørsluen, og derfor vil jeg ingen Skyld have, om J tage en saadan Beslutning. - Men jeg vilde jo netop have noget ret Gammeldags: et Løfte, en Villie; Løfte om en Bedrift, J ved egen Villie kan beslutte, ved egen Kraft udføre. Jeg vil udtale Løftet: tager Mod til Eder og lader os vise for hele Verden, at vi ikke alene tør have et Ønske, men selv en Villie, en fast Villie, som vi alle tømme et Løftets Bæger paa, at det ikke skal vare 3 Aar, for vi atter samles til et lignende Gilde."Med Jubel og Begeistring tømte Forsamlingen dette Lefters Bæger. - Af det Foregaaende tog H. J. Staal af Taarning Mølle Anledning til at underrette Forsamlingen om, at der i disse Dage var aabnet glædelige Udsigter til, at vi ikke alene vilde finde en skjøn Anledning til atter at forsamles inden 3 Aar, men endog inden 3 Maaneder. Dette forklarede han til Selskabets overordentlige Overraskelse saaledes: nogle patriotisksindede Mænd i hans Egn havde besluttet, hvert Aar at høitideligholde den 11 Mai som Folkefest i Anledning af Sprogreskriptets Udstædelse. Som et passeligt Forsamlingsted havde Man udseet Skamlingsbanke, det høieste Punkt (726 Fod) i Hertugdømmet Slesvig, og Man havde til den Ende allerede ved Contract tilkjøbt sig Bjergets høieste Pynt, udgjørende 7 Tdr. Land. Taleren haabede at denne Sag vilde finde Forsamlingens bifald og Understøttelse til fremtidig Udførelse, og at Man herpaa vilde tømme en Skaal. Dette Efter skete under ubeskrivelig Jubel og Hurraraab, Bordet hengled Tiden under Taler, Discussioner og Afsyngning af fædrelandske Sange, hvoraf nogle foredroges trestemmigt. Udenfor havde reist sig et Uveir, som ud paa Aftenen og Natten blev stedse værre med Storm og Sneefog, saa det syntes som om Naturen havde gjort Fællessag med Festens tidligere Modstandere, for om muligt endnu at forstyrre dens Høitidelighed paa dens nærværende Sted, hvorhen ogsaa neppe nogen Anden kunde naae end Naturen. Men dette havde ingen anden Jndflydelse, end at Selskabet besluttede at forblive samlet indtil Dagens Frembrud, og under den gladeste Stemning hengled Natten ogsaa snart og uformærkt. - Ved Dagens Frembrud lod Enhver spænde for sin Vogn, for af de ved Sneen, som Stormen endnu vedblev at nedpidske, saare ubanede Veie at søge Hjemmet. Karevaneviis saae Man nu Gjæslerne fra hver Egn at slutte sig sammen, for at yde hverandre gjensidig Understøttelse under Veienes Besværlig beder. Den samme Enigheds- og Kjærligheds Aand, som havde samlet Selskabet, som havde hersket i Forsamlingen fra Begyndelsen til Enden, vedblev endnu at ledsage de enkelte sig adskillende Grupper paa Hjemreisen og vil sandsynlig aldrig forlade dem. Det ringeste Spor af endog den mindste Uorden i nogensomhelst Retning var under den hele Fest langt fra det Sted, hvor et Antal af c. 100 Medlemmer af den agtede nordslesvigske Bondestand holdt et offentligt Gilde, der i Henseende til Orden og Velanstændighed kan afgive et Mønster for enhver offentlig Fest. Til Beretningen om den Gentlemenklub, der agtes oprettet i Kjøbenhavn, føier "Fædrelandet følgende bemærkninger: "Vi finde det ganske rimeligt, at de Folk, som have megen Tid til deres Raadighed, kunne ønske i Forening at faae Ende paa den, eller, som Jndbydelsen udtrykker sig, at de Folk, " som høre sammen, ønske at "bringes sammene, og vi haabe saamegen Æresfølelse af Enhver, som ikke ved Fødselen henhører til dem, at han ikke vil trænge sig ind i deres forøvrigt vistnok meget belærende og dannende Selskab. Grunden, hvorfor vi omtale denne saakaldte adelige Klub er ikke, at vi ville fremsætte nogen Bebreidelse imod de Vedkommende, fordi de have oprettet et Selskab, der har en exclusiv Charakteer; langtfra, vi holde paa Associationsfriheden, og mene nogle Adelige at kunne more sig bedst sammen med dem, hvis Mødre have visse betingelser, troe vi, at dette maa staae dem frit for, ligesom hvis nogle Skjævbenede eller Pukkelryggede fik det Jndfald, at forene dem, som kunde opvise den nødvendige Qvalificatione i legemlig Henseende, til et Selskab.