JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1840-05-19
Nyheds Post. – Efter Raumers Beiträge zur Geschichte der neue ren Zeit anfører Khuusp. et Stykke "Om Prindseopdragelse, hvori det blandt Andet hedder: "Man skulde troe, at Kronprindserne, deres Fædres naturligste og bedste Medhjælpere og Repræsentanter, vare lettest i Stand til, at lede Udviklingens fremadskridende Gang paa den meest heldbringende Maade gjennem de kommende Slægter. Men tvertimod viser Historien, at de største og talrigste Farer for de kongelige Familier ere udgaaede fra dem selv. Mistanke, Mistillid og Skinsyge hørte kun altfor ofte til Dagens Orden, ja førte endog til aaben Feide. Hvad hiin spanske Kronprinds (Carl IV,) sagde om sig selv, at han var uduelig til Regjeringen, har Historien senere bekræftet. Jntet Under om dette Syn kun altfor ofte gjentager sig thi medens Enhver maa forberede sig til det mindste Kald, medens Enhver maa gjennem Læreaarene uddanne og arbeide sig fremad mod Fuldkommenhed, blive Kronprindserne i Regelen udelukkede fra deres Virkekreds, og skulle derpaa ved et Spring (der ikke sjelden er et salto mortale) indtage Thronen og derfra regiere Verden. J vor Tid gives der visse Folk, der ansee Kongerne og Prindserne for et Onde, som man for enhver Priis maa skaffe sig af med, og Andre, som erklære dem for et Onde, der er nødvendigt. Begge Synspunkter ere, hvad de fleste Stater angaaer, feilagtige og skjæve. Til det, som Fødsel og Statsret skjænke, maa føies noget Eget, noget Selverhvervet. Uden Virksomhed, Beskjæftigelse, Jndsigter, Begeistring er Prindsen henviist til Livets lade (negative) Side, og Enhver, der i en eller anden Stilling, i et eller andet Kald har bragt det til noget af Betydenhed, vinder herved en Selvfølelse og et Værd, som ikke burde fattes nogen Prinds. Alle den aandige Virksomheds Retninger staae Prindserne aabne; vælge de (i Modsætning til Tidsalderens vigtige Ønsker og Fordringer) ikke en eneste af dem, saa komme de bag ved Tiden og ville aldrig blive i Stand til at forstaae og at beherske den."¬
Jyllandsposten, 1840-05-19
Sjællandsposten, bemærker tillige, at der om Morgenen, vil blive afholdt Gudstjeneste i alle Hovedstadens Kirker."Men at denne sidste Beretning er falsk, har man vistnok god Grund til at antage, da ordineret Kirketjeneste i saadan Anledning meget lidet vilde harmonere med det Begreb, man danner sig om Gudstjenestens Hensigt. Jøvrigt hører man meget faa offentlige Forberedelser i denne Anledning indledede, der dog i enkelte Byer ved et eller andet Klub bal bliver erindret.
Jyllandsposten, 1840-05-19
Under 7de dennes er udfærdiget et Cancelli-Circulaire til samtlige Landets Øvrigheder, hvori indeholdes en kongelig Resolution af 22de April næstforhen, betræffende Stændernes Andragende om bestemte Regler for Politiets Myndighed til at foretageHuusundersøgelser. Det bemærkes heri, at det er vedkommende Øvrigheds eller Dommers Pligt at tage det nøieste Hensyn paa den ene Side til den Jnteresse, som den Opdagelse, der kan ventes ved slig Undersøgelse, kan have enten for det Offentlige eller for den Person, hvis Uskyldighed muligt derved kunde komme for Dagen, og paa den anden til den Krænkelse, som Undersøgelsen efter den særdeles Beskaffenhed og de personlige Forhold kan paaføre de Vedkommende, og veie disse Jnteresser med hinanden, hvorhos det hedder, at vedkommende Embedsmand maa staae til Ansvar, naar han i saa Henseende ikke bruger pligtmæssigt Overlæg - saa har Kongen dog formeent, at det ikke for Tiden kunde ansees nødvendigt, at der herom udarbeides en Anordning. (Khvnsp.)¬
Jyllandsposten, 1840-05-19
J dansk Folkeblad, anføres under En slem Forvexling", at der under Christian den Sjette var en stor præstelig Strid i Kjøbenhavn, i hvilken Anledning en kongl. Forordning af 16de Decbr. 1734 udkom, som forbød, fra Prædikestole og Cathedre at ivre imod hinanden, under Trusel med Pengemulkt, Fængselstraf, eller, efter Sagens forefundne Beskaffenhed, med Livs-Straf. Senere Oplysninger vise imidlertid, at Ordren var skreven paa Tydsk, og der stod, "Leibes Strafe", som betyder: LegemsStraf. Dette Ord havde man uden videre oversat paa Dansk ved Livsstraf. At en saadan Forvexling af Livs og Legems=Straf for noget over hundrede Aar siden kunde indløbe, er imidlertid ei saa slemt, som den langt værre Forvexling af Legems- og Livs-Straf, man i vort nærværende Aarhundrede trindt om i Landet erfarer at finde Sted ved Udtydningen og Anvendelsen af vore militaire Love, hvor Legemsstraffen paa Rekrutterne leder til Selvmord.
Jyllandsposten, 1840-05-19
Det frugtbargjørende Regnveir sidste Fredag, der ligeledes i paafølgende Dage vædede Markerne, har nu fordet Første betaget Landboerne Beængstelsen ved at see en stor Deel af Sædekornet henligge uden mindste Spiren, hvilket især var Tilfældet med Havren. Det havde været ret interessant, om nogle af de kloge Veirpropheter forud havde sagt os, at den iaar indtrufne ualmindelige Foraars tøre indtraf som Følge af det høist mærkelige stille og stormfrie Veir i et Tidsrum af 3 1/2 Maaned, som man i de urolige Foraarsmaaneder vistnok neppe kjender Mage til Hvad der tilførte os Regnhimlen, var dennegang aabenbart de kort forudgaaende Storme, som lige under Tørken enhver erfaren, saavel Søe som Landmand forudsaae vilde lægge sig med Regn. - Paa den i Heidelberg bestaaende landoeconomiske Forenings Mynstermark blev i sidste Aar gjort Forsøg med Plantning af Jndigo (Polygonum tinctorium) og man har fundet, at Planten lykkes meget godt. Ogsaa har det viist sig, at den saaledes vundne Jndigo ikke indeholder mindre Farve=Kraft og Stof, end den indførte, hvilket sees af de dermed farvede Tøier. Saaer man blot brav tidligt, hedder det, kan man regne paa en tredobbelt Høst, og Omgangsmaaden er temmelig simpel. Man regner 2 til 2 1/2 Pd. Jndigo af et Centner Blade, Dyrkningen af denne Plante anbefales meget og det kan vel neppe nægtes, at Tingen er af yderste Vigtighed og har Krav paa almindelig Opmærksomhed.
Jyllandsposten, 1840-05-19
Kjøbenhavns Cours den 15. Mai. (Formedelst Helligdagen ingen Cours noteret.
Jyllandsposten, 1840-05-19
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1840-05-26
Frandsposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. die Aarg. Tirsdag d. 26. Mai 1840. No 21. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1840-05-26
Den militaire Afstraffelsesmaade.
Jyllandsposten, 1840-05-26
Vi skulle nu ei i mindste Maade her indlade os paa, hvorvidt Karlens Helbred ved denne Straffeanvendelse er bleven for kortere eller længere Tid beskadiget og hvorvidt han staaer til at helbrede, men paafaldende i høi Grad var det, at han endog Mandagen den 18de dennes skal have faaet Ordre til at indfinde sig til Exercitie paa Mødepladsen. Karlens Vært, oprørt ved denne uhørte Behandling, tilraadede nu den Syge strax, forinden Exercitien begyndte, selv at begive sig til Regimentschirurg Hjorth, som ogsaa derved skal have indrømmet hans syggelige Tilstand, at han meddeelte ham Recept til Medicin, ved hvis Brug han dengang slap for Exercitien. Vedkommende Escadronschirurg opfordres derfor til at opgive Grunden, hvorfor nærværende Rekrut ei strax blev indlagt paa det militaire Sygehuus, Ligesom Hr. Ritmester v. Topp opfordres til at opgive, med hvad Hjemmel han eneraadig tør lade 20 Slag med Klingen uddele, da Parolbefalingen af 17de Octbr. 1836 kun taler omRotting-Revselse og dog kun, saavidt vi vide, efter Krigsretsdom, ligesom det der befales, at den haardere Execution kun maa foretages i Overværelse af Regimentschirurgen. Offentligheden fordrer derfor at see dokumenteret med hvad Ret det er den Militaire overladt at kommandere Sabelslag uddeelte og til hvilken Høide disse Slag maa stige, da derfor dog maa være en Grændse. At den Afstraffede, ved ikke at benytte den ham muligt overladte Ret til istedetfor Prygl strax at fordre Krigsret nedsat for at undersøge Sagen, derved skulde erkiende det Fortjente i Straffen, vil dog Jngen lade sig indfalde, da muligt Rekrutten ei eengang veed, at han har en saadan Ret, og han selv, ved at vide det, dog i Rekrutstillingen nok hytter sig for saadan Optræden, der nok senere lidet vilde gavne Kropstykket.
Jyllandsposten, 1840-05-26
Vi spørge nu atter, om nogen Negerslave i Vestindien eller noget Dyr her til Lands er udsat for en saadan Mishandling, som her er overgaaet denne Rekrut, og Enhver skal indrømme Umuligheden deraf, som nøiere vil betænke, hvad et Klingeslag betyder af et næsten 1 1/2 Alen langt, tykt Jern, som ved hvert Slag gjennemryster hele Kroppen, da vel at mærke, ingen menneskelig Skabning kan udholde 20 Slag af en saadan Commisklinge, som Krigsartiklerne aldeles ikke hjemler - han være saa bygt som en Kæmpe - uden at Blodmassen fordærvende maa kaste sig paa Brystet, da det menneskelige opreiste Legeme gjemmer Hjertet med alle sine Blodkar faa Tommer fra det Sted, hvor dette morderiske Jern her blev svinget og det med saadan Forre, at den jernfaste Sabel endog i Staalhaandgrebet dreiede sig. Nei ingen Slavetampning, ingen Hundepidsken kan her være værre, hvorfor der ogsaa paastaaes, at 2 Gange Spidsrod er at foretrække for denne Jern straf, som her Landets Borgere skulle udsætte deres Sønner for, ved med den samme Klinge, hvormed der skulde fægtes for Konge og Fødeland, at see dem deres Helbred Livet igjennem berøvet, uden mindste Brøde og Skyld. Jsandhed, kan nogen Fremfærd lede den ulykkelige Rekrut til at begaae lignende Skridt, som man hører Andre skal have begaaet, der baade skal have skudt og druknet sig, og hvilket ligerviis de offentlige Tidender netop i denne Tid stadfæste baade fra Sjælland og Holsteen, hvor saadanne ved andre Exerceerskoler have hængt sig, da er vistnok Selvmord, ei her at undres over, hvor Rekrutten er i Besiddelse af den Æresfølelse, som Superieuren ofte ved saadanne Leiligheder giver tilkjende at være aldeles bemanglende.
Jyllandsposten, 1840-05-26
Mærkeligt er det imidlertid, at endnu ingen Rekrut efter saadan Afstraffelse i sin Fortvivlelse har begaaet Subordinations-Overtrædelser, som vilde have medført hans Skydning, efter Krigsretsdom, idet hans fortvivlede Stilling stedse lader ham vælge Selvaflivelse. Begribeligt er det ogsaa, at Rekrutten aldrig tør anklage Superieuren selv, hvor denne i største Grad forseer sig, da den nærmeste Følge her kun vilde lede til evindelige Piinsler. At Tilfældet saaledes her føiede sig, at reen og oprigtig Menneskekjærlighed afblottede en Revselse, som maaskee endog hører til Dagens Orden og antageligen i forstærket Grad exeqveres, hvor virkelig begaaet Forseelse træder istedetfor Hestens Fodtridt i Rendestenen og Støvets strafværdige Paalægning paa Hesten, dette kan med Rette ansees for Sjeldenheder, man tænke sig derfor de Dommedagsslag, der falde i vore lukkede Exerceerhuse, og man gruer vist ei uden Grund for den Myndighed, som her er overdraget Superieuren. Men vi spørge nu: Hvad Erstatning vil man her give en Rekrut, fordi han i Kongens Tjeneste maaskee for sin Livstid er bleven berøvet sin Helbred, Paa hvad Maade vil denne Fremfærd kunne gjøres god igjen, Eller mon dette Menneskes Ret ikke er ligesaa hellig, som deres, der befale over ham, Og hvad Trøst bliver der tilbage for de ulykkelige Forældre, hvis Søn af Landets egne Forsvarere bliver gjort udygtig som Statsborger, Vi ville overlade til de Vedkommende at svare herpaa, idet vi af den Undersøgelse, som her vistnok uopholdeligen bliver indledet, allerførst forvente, at Rekrutten uden videre fritages for nogensomhelst Krigstjeneste, og, forsaavidt skee kan, af Vedkommende erstattes, hvad Mangelen af sunde Lemmer har forspildt. Skulde et saadant Resultat ei imødesees, skal vidtløftigere Beretninger directe til Majestæten ei vorde tilbageholdte.
Jyllandsposten, 1840-05-26
Det fortjener at bemærkes, at "Kieler Correspondenz-Blatt, i Anledning af det Selvmord, som fornylig blev begaaet af en Rekrut i Jtzehoe, bemærker: Eines darf nicht fehlen: Offentligtet und unpartheischeUntersuchung. Die Zeiten des Autoritatsglaubens, der blinden Verehrung, sind voruber. Gegen Alles, was, ohne vernuftigen Rechtsgrunde, auf die blose Gewalt sich stutt, erhebt sich unfehlbar die offentliche Meinung. Mochte bei der zu erwartenden Umgestaltung unserer Militairverfassung die langst erkannte Wahrheit ins Leben eingeführt werden, das das Heer vom Feld herrn bis Stückknecht zum Volke gehørt. At den nu nedsatte militaire Commission ogsaa vil tage den vigtige Gjenstand i Overveielse, hvorvidt al Stokkeprygl og Fuchtel burde aldeles ophøre ved Jndførelsen af hensigtsmæssigere disciplinaire Straffe, dette maaman formode, thi afgjort er det, at det, at Landets kraftigste Sønner ved en saadan Nedværdigelse som den, at skulle tie til og taale at deres uskyldige Kammerat med egen Klinge bliver skamslaaet uden tilstrækkelig Grund, mere end alt andet maa demoralisere Folket og minde om, at Barbariets Dage endnu ei ere banlyste fra Danmarks Vange, hvor i fordums Tider Hoveriridtet paa Trællehesten med fastbundne Steen til Benene ei var grusommere end det omhandlede Rekrutridt paa Fælle. den med blodopsvulmede Rygstykker. Ogsaa en Mening om Land politiet.
Jyllandsposten, 1840-05-26
Hr. Herredsfoged Qvistgaard har til den Drøftelse, der er opstaaet om Landpolitiet, givet i Jyllandsposten Nr. 17 et Slags Jndlæg, ved hvilket han deels vil søge at forklare Grunden til denne Bestyrelsesgreens Ufuldkommenhed, deels giver Forslag til en Forandring, han troer vil være hensigtsmæssig. Begge Deele mene vi ingenlunde at være lykkedes Hr. A., om vi end, istedetfor Beviis, maae nøies med blot at gjøre nogle bemærkninger.
Jyllandsposten, 1840-05-26
Om Spørgsmaalets Hovedpunkt, Landpolitiets Ufuldkommenhed, eller rettere Jkketilværelse, er han enig med os, visselig, man kunde med ligesaa god Grund og ligesaa forgiæves ved høilys Dag søge efter denne Indretning med tændt Lygte, som hiin Landsbychirurg, saaledes søgte efter Retfærdigheden i en lille Stad, der havde En af de saakaldte Universalarvinger til Byfoged. Vi ville forbigaae den hele Ramse af Ankeposter, de ere tidt nok gjentagne og Hr. A., skjøndt Part i Sagen, inddrømmer Sandheden. Hvorfra reiser sig nu Feilen, Mon fra de vidtløftige Fogderier, eller Uefterrettelighed hos Sognefogderne, eller Mangel paa hensigtsmæssig Lovgivning? Loven er der, men den lever kun i dunkel Overlevering, fordi den savner Haandthævelse med Attraa, Kraft og Ære, den er blevet udenfor Folket og derfor uden Agtelse; man har kun behøvet at slaae den i Glemmebogen, istedetfor at efterkomme den; – om dette en Sognefogdernes Skyld, eller andre Vedkommendes, skulle vi lade usagt. Kun, vi ville ikke fordølge det, øine vi nogen Seen gjennem Fingre, nogen Undladen, noget Savn af Deeltagelighed for Sagen, der vist ikke gavner Gjennemførelsen af Lovens Aand. Skade at Politimesterembedet er blevet et byrdefuldt Paahæng til – Sportelreglementet. Politivæsenet giver Møie, men Jntet at fortjene, og derved maa jo Jveren slappes hos den, der ikke er gjennemglødet af Følelsen for sit Kald. Dog, lad Feilen længe nok ligge i hiin Slaphed, Sognefogderne vise i at efterkomme deres Pligter. Hr. C. vil see en betydelig Forandring heri, hvis Sognefogderiet blev et virkeligt lønnet (med fra 60 til 100 Rbd. aarlig) Embede; vi turde sige, at Tingen blev endda den samme, paa det nær, at vi fik omtrent 2000 uniformerede Embedsmænd, med samt alle de Fordringer, som deraf fulgte, og Statskassen en Last af henved 160,000 Rbd. Hvad synes De, mine Herrer Deputerede, Vi stole paa Deres sunde Fornuft, der hidtil har staaet Prøve. Skulle Herredsfogderierne være for vidtløftige, saa Grunden til Mangel af Tilsyn med Landpolitiet kunde søges heri, Lad os da deele dem og anvende hiin store Sum til Lønning for Herredsfogderne, saa vi kunne vorde et nedværdigende, udsuende Sportelreglement qvit, hvis indviklede Beregningsmaade fører til de Forviklinger og Vilkaarligheder, som Pressen noksom har af blottet. Vi ville ikke tage i Betænkning at yde vor Skjerv til Haandhævelse af Lov, Ret og Orden i Landet; men naar Retfærdighedens Tjener, for at lønne sig, gives Leilighed til at krænke Retfærdighedens og Billighedens Følelse, tilintetgjør han lettelig sin Værdighed, og hans Virken taber Agtelsen til alle Sider. Vi have al Agtelse for Hr. A., tvivle ingenlunde om hans gode Villie, og paaskjønne i høi Grad hans offentligt fremsatte Yttringer om denne vigtige Materie, saa vi haabe, han ikke tager os vore Yttringer ilde op Et maae vi forresten bede om, og det er: at han i sine Opsatser vil forskaane os for det latinske Brodereri, som i en folkelig Tidende helst bør udelades, da denne Lærdomstage desuden er af Velten. En Embedsmand.
Jyllandsposten, 1840-05-26
Licitation under lukket Laag. Skrevet ifjor, bringes i Erindring iaar. Qvad bliver det til med Licitationen over Havre og Fourage til Randers Regiment, Oh! Leverancen, svare Hestene sukkende, er underhaanden tilstaaet Cheferne, vi vide ikke for hvilken Betaling. Dette kan man sige er, at sætte Offentligheden en Voxnæse paa; det er en Licitation under lukket Laag! Jeg har for deeltaget i Leverancen til omtalte Regiment, iaar havde jeg atter belavet mig derpaa. Om nu denne Forventning er bleven skuffet, faaer være derved, kun løber det mig noget rundt i Hovedet, hvorledes et Collegium (jeg veed ikke under hvilket denne Ting sorterer) kan være bemyndiget til slige Bestemmelser; thi stred det end ikke mod hvad Stænderne have udtalt og Regjeringen een Gang for alle afgjort, er der dog vist lidt Modsigelse i, at lade Eskadronscheferne levere Fourage til dem selv, eller med andre Ord: at gjøre dem til Dommere i deres egen Sag. Alt hvad forresten kommer ud af det Hele er: at alle disse Fortrædeligheder, Leverandeurerne ellers havde, jevnes saaledes paa den behageligste Maade. N. P. Bonde.
Jyllandsposten, 1840-05-26
Rettelse. J forr. Nr. af d. Bl. 2den Side 1ste Sp. 21de Lin. er anfort Ordet: "mindre, hvilket bedes udeladt.
Jyllandsposten, 1840-05-26
Hermed et Følgeblad. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1840-05-26
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1840-06-02
Pianosse ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. die J. a. Tirsdag d. 2 Juni 1840. N 22. Aar. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1840-06-02
Den 23de Mai.
Jyllandsposten, 1840-06-02
I dette Blads Nr. 15 har en Jndsender brugt et fragmentariske almindeligt Raisonnement om det saa ofte og saa grundigen drøftede Emne, Hoveribøndernes Stilling, og et, for det større Publikum, vistnok unteres sant og, for den snevrere Kreds, Sagen kan interessere, i det factiske, velbekjendt Afrids af Katholm Godses Hoverihistorie, til Jndklædning for et Jnserat, hvis egentlige Tendents er et Angreb paa den nuværende Forpagter af Katholm Hovedgaard.
Jyllandsposten, 1840-06-02
Jmod dette Jnserat har Jndsenderen af disse Linier, der temmelig nøie kjender de omhandlede Forhold, følt sig opfordret til at tage til Gjenmæle. Katholm Godses ældre Hoveriforening bestemte en betydelig Deel aldeles overflødigt og for Hovedgaardens Drift unødvendigt Hoveri, hvilket, i det Tidsrum, den kongelige Statsgjældskasse eiede Katholm Gods, – omtrent 16 Aar, - ikke, og vel ei heller forhen, blev Bønderne affordret eller af dem præsteret. Det Afslag i Hoveriet, som den i Aaret 1834 oprettede Hoveriforening contractmæssig bestemmer, fandt saaledes forhen i Virkeligheden Sted, og den eneste væsentlige Lettelse, Bønderne ved den nye Forening gaves, var Eftergivelse af Tærskningsarbeidet ikke Kornrensningen og Opbærelsen, - imod en Afgift af 3 Rbd. aarlig af hver Hovning og imod fremdeles at besørge Udtærskningen af Sæderugen. Efter den nye Hoveriforening maa Katholm Godses 36 hele Hovninger, som forhen, uden Deeltagelse fra Hovedgaarden, udføre den fuldstændige Drift af Hovedgaardens Jorder, et Areal af circa 490 Tdr. Land, – med Pløining, Gjødningsudførsel, Harvning, - dog Harvningen af Brakmarken undtagen, - og Sæds Lægning, - da besørge alene den hele Engslet, Kornhøst, Røgtning og Jndkjørsel, Korn- og Fedevare-Transport, Skovning, Ager og Enges Rensning, Hegns Vedligeholdelse, Haandlangerarbeide og Materialkjørsel ved Hovedgaardens Reparation, Flytning og Klapjagt. Ja – det Punkt, som Jndsenderen navnlig udhæver, at der i den gamle Forening ikkun var beregnet een Dag for med 2 Meiere, 2 Optagere og 1 River eller ialt 5 Mennesker at høste et Hovmaaeller med 2 Vogne og 3 Mennesker at besørge een Dags Gjødningsudkjørsel, finder endog udtrykkeligen Sted efter den nye Forening. Den nye Forening har, i det Væsentlige, blot etableret en Reduction af Tal. Hovedgaardens Eier eller Bruger behøver, naar undtages Tøndetærskere, fremdeles ingen egne Arbeidsfolk eller Arbeidskraft. Han kan, som forhen, drive Eiendommen ved Hoveriet alene, og Bønderne kunne ikke indskrænke deres Arbeidskraft. Det maa indrømmes, at Bønderne ved den nye Forening have vundet en Slags Garanti mod en haard og derhos uforstandig Godseier, der, for at plage sine Fæstere, vilde fordre alt det unødvendige Hoveriarbeide præsteret, som den gamle Forening bestemte. Eierens egen Jnteresse garanterede imidlertid ogsaa efter den gamle Forening Bønderne for ikke at blive afpressede det overflødige Hoveriarbeide. Godseieren maatte i saa Tilfælde være en mærkelig Bondeplager. Jndsenderen inddrømmer ogsaa udtrykkelig at Hoveribønderne de facto siden den kongelige Kasse overtog Godset følte den Lettelse, der nu contractmæssig blev dem tilstaaet. Hvorledes Jndsenderen nu kan betragte Oprettelsen af en saadan ny Hoveriforening, er Forening, hvis Characteer er en contractmæssig Stipulation af den Tilstand, som idetmindste i 16 Aar i det Væsentlige factisk bestod, som et radicalt Middel til Ophjælpning af Katholm Gods, indsees ikke. Den Glæde, de Mænd, der med Jver og Ufortrødenhed have virket for denne Sag, muligt vente sig af sammes Resultater, bliver desværre vist illusorisk.
Jyllandsposten, 1840-06-02
Naar Jndsenderen selv anfører, at Administrationen har været betænksom nok til at indskrænke Hoveriet med Hensyn til det, Forpagteren havde at disponere over, og Bønderne saaledes de facto, allerede siden den kongelige Kasse overtog Godset, følte den Lettelse, der nu contractmæssig blev dem tilstaaet, – hvad Vægt ligger der da i hans Yttring, – en Yttring, der dog skal involvere et Udfald mod Forpagteren, – "at det saa jevnt gaaer ved det Gamle, – og naar han ikke anfører en eneste factisk Omstændighed, der lader formode, at Forpagteren har gjort sig skyldig i Krænkelse af Bøndernes Rettigheder, hvad berettiger ham da til at troe eller antage, at Forpagteren skulde gjøre sig skyldig i et saa dadelværdigt Forhold som det, ikke at respectere en bestaaende Contract med Almuesmænd, – hvad beføier ham til hans skumlende Hentydninger, der maae indgyde den med Parterne Ubekjendte den Mening, at der imellem Forpagteren og Bønderne skulde bestaae et Forhold, hvorunder disse ere de ved Frygten Føielige og de under Forurettelse Lidende, og endelig, – hvad foranlediger ham til at dedicere den nye Godseier sine Vink, en Fremgangsmaade, der indeholder en Opfordring for denne til at tage Fæsterne i Beskyttelse imod Forpagterens formeentlige Uretligheder, og derved en Fornærmelse mod Forpagteren.
Jyllandsposten, 1840-06-02
Man kan imidlertid forsikkre Jndsenderen, at den nye Forening nøiagtig bliver fulgt i alle dens Puncter, og at Bønderne, i de senere Aar, under en human Godsadministration og en human Behandling ved Udførelsen af Hoveriarbeidet, ikke have tabt Selvfølelsen i den Grad, at de godvillig skulde finde sig i Forurettelser. Mellem Forpagteren af Katholm Hovedgaard og Bønderne har Forholdet stedse været godt. Forpagteren har ofte forstrakt forarmede Fæstere med Føde- og Sædekorn og flere Gange selv præsteret Hoveriarbeide. for dem. Man tør opfordre Jndsenderen til at gaae fra Gaard til anden paa Godset, og han skal ikke høre en Klage over Forurettelse fra Forpagterens Side. Forøvtigt betvivler man, at den nærværende Godseier vil være Jndsenderen forbunden for hans Vink. Det er dog virkelig ingen Compliment for ham som Godseier, at skulle behøve Opfordring i et offentligt Blad til at tage sit Godses Fæstere i Beskyttelse mod Forurettelse fra Forpagterens Side.