Viborger Samler, 1834-03-01
Den 8de Febr. begav et preussisk Detaschement sig til Lorenzweiler, overfaldt Borgmesterens Bopæl og medtog Ordren til Militsernes Udtagning; den 10de vendte disse Tropper tilbage i større Antal, og man saadannamermin angaaende Tyranne truede denne Øvrighedsperson med en Pistol. Den 13de kom Sagen paa Tale i Repræsentanternes Kammer, hvor Hr. Gendebien forekastede den belgiske Gouverneur at have paa en ikke ærefuld Maade modificeret de angaaende Militsen trufne Foranstaltninger, hvorpaa denne viste, at han havde fulgt Jndenrigsministerens Jnstructioner. Den 15de indeholdt den under hollandsk Jndflydelse staaende Journ. de LiFemburg en spottende Artikel angaaende Standsningen i Militairudskrivningen. Ministrene gave undvigende Svar. Nu indløb den Efterretning til Brüssel, at 1000 Mand Preussere vare Natten mellem den 15de og 16de rykkede ud af Luxemburg og havde omringet Staden Bettemburg 1 1/2 Miil fra Staden, altsaa en halv Miil udenfor dens Nayon, slaget Dørre og Vinduer itu hos Districtscommissairen Hanno og slæbt denne som Fange ind til Luxemburg; dette vakte levende Gjæring, især da det ministerielle Blad Indepencant den næste Dag maatte tilstaae Sandheden af Factum. Repræsentanternes Kammer fordrede ifølge Hr. d'Huarts Opfordring Ministrene for Skrankerne. Disse mødte med Undtagelse af Hr. Lebeau, der undskyldte sig med Upasselighed; og Krigsministeren General Evain maatte i det Væsentlige tilstaae Rigtigheden af de indløbne Beretninger. Paa Forslag af Hr. Gendebien udnævnte Kammeret en af 6 Medlemmer bestaaende Commission, der forfattede følgende Udkast til en Adresse til Kongen, hvilket den næste Dag af Hr. de Forre forelæstes Kammeret i Overværelse af den franske og den preussiske Gesandt og den østerrigske Charge d'affaires: "Sire, En ny Voldsomhedshandling er udøvet mod vort Lands Gebeet. En offentlig Embedsmand er bortslæbt fra sin Bolig af Tropper af Luxemburgs Garnison. Ved en saa alporlig Tildragelse troer Repræsentantkammeret at maatte forelægge D. M. sine Folelser. Siden Revolutionens Begyndelse paalagde Belgien sig som Pligt, at respectere tilgrændsende Staters Gebeet. Den provisoriske Regjering havde høitideligen forkyndt sin Agtelse for Luxemburgs Forhold til det tydske Forbund; Nationalcongressen har gjort disse til en Gjenstand, for en constitutionel Foranstaltning. Den ved Conventionen af 21de Mai f. A. consonderede Besiddelse af Storhertugdømmet har hidtil uforstyrret været anerkjendt af Forbundsdagen. Vi kunne derfor ikke troe, at denne har anbefalet dette Jndgreb i Folkeretten. Sire! Repræsentanternes Kammer seer med Bedrøvelse, at saavel vore Bestræbelser, som de Offere, vi have paalagt os for den almindelige Freds Skyld, ere blevne sled vurderede. En retfærdig Reciprocitet burde sikkre os mod enhver voldsom Handling af Agenterne fra en Magt, med hvem Belgien ikke befinder sig i fjendtligt Forhold. Vare Collisioner indtraadte, saa stod Underhandlingernes Vei aaben; dette er den Vei, som civiliserede Nationerufravigeligen have foreskrevet sig. Men Vold blev foretrukken, Luxemburgs Jndvaaneres Sikkerhed sat paa Spil, Nationalæren dybt krænket. Maadehold har sine Grændser, at miskjende dette vilde være at give Affald paa sin Characteer som Nation. Man bør ikke skjule for sig selv, at hurtige og energiske Forholdsregler ere uundgaaeligt nodvendige. Sire. J denne Stilling iler Repræsentanternes Kammer, der stødse er beredt til at opretholde Landets Rettigheder, og til dette Øiemed understøtte den kongelige Magt, med foreløbigen at tilbyde D. M. alle de Midler, som Allerhøistsamme i Deres Viisdom maatte ansee for nødvendige, til at erholde Fyldestgjørelse for det begangne Attentat mod Nationaluafhængigheden, og skaffe Landets Rettigheder og Værdighed Agtelse i Fremtiden." Udkastet antoges uforandret, og 11 Medlemmer udvalgtes til at overrække Kongen samme. Den 20de modtog Hs. Majestæt Adressen og svarede Præsidenten, Hr. Raikem: "Mine Herrer, De Følelser, De yttre, ere ogsaa mine. Deres Skridt er et nyt Beviis paa den Ombyggelighed for Nationalæren og Landets Fordeel, der bestæller Repræsentanternes Kammer. Jeg vil paa ingen Maade indvillige i, at min Regjering for en Definitivafgjørelse giver Slip paa en Besiddelsestilstand, som den londonske Overeenskomst af 21de Mai hjemler os. Den vil forsvare de os tilsikkrede Rettigheder saavel i Storhertugdommet som i det øvrige Belgien, uden dog at miskjende Forholdene til det tydske Forbund, som Forfatningen har respecteret. Min Regjering har viist samme Agtelse, paa hvilken Nationalcongressen, har givet Exempel, idet den ved et nyere Document fandt sig i en indskrænkende Fortolkning af Militair anordningen af 20de Mai 1831. Den Forsonlig hod Aand, der ledede min Regjering, har ikke havt de Følger, man kunde have ventet; men Europa vil ikke miskjende den. Min Regjering er, ligesom De, overbeviist om, at den sidste Voldsomhedshandling ikke er autoriseret af den tydske Forbundsforsamling, der har viist bestandig Omhyggelighed for den almindelige Freds Opretholdelse. Med Tilfredshed modtager jeg Repræsentanternes Kammers Tilbud, at opretholde Landets Rettigheder, og at understøtte Udøvelsen af den Magt, der sikkrer mine Agenter den dem tilkommende Beskyttelse. Jeg vil benytte disse Tilbud, hvis de Midler, der staae til min Disposition, skulde befindes utilstrækkelige." Regjeringen har faaet senere Efterretninger fra Luxemburg, der ere utilfredsstillende. Uagtet Belgierne formeligen have renonceret paa Udskrivningen indenfor Fæstningens strategiske Rayon, har General Dumoulin dog vægret sig ved at udlevere Hr. Hanau (Hanno). Det hedder, at 15 a 20,000 Md., der nu ere permitterede, igjen skulle indkaldes under Fanerne. – De Franskes Dronning er ankommen til Brüssel.