Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1773-04-16
Da Anmeldelsen fra Adresse=Contoiret om et theologisk Ugeblads Udgivelse er skret i Anledning af det Forslag, som af den Ubenævnte er gjort allene i Hensigt til den af mig forlangte og forventede nærmere Forklaring, saavel over de Feil, hvilke ieg haver tillagt de almindeligen brugelige Christendoms Lærebøger, for Børn og Ungdom, som over de Poster, hvori jeg i min udgivne Christendoms=Lære maatte agtes at være viget fra den almindeligst antagne Lærre form, saa maatte nogen foranlediges til at vente i samme Ugeblad mere af mig i den Sag, end jeg finder mig tilbøielig til der at præstere; ligesom andre derimod kunde afskrækkes fra at holde Bladet, af Frygt for at det vilde mestendeels opfyldes med Controverser over ommeldte Materier. Jeg finder det derfor billigt og fornødent, derover at give min Erklæring. - Jeg kan da ikke agte det beqvemt, efter den Ubenævntes Forslag, i noget Ugeblad at indlade mig i de berørte Materiers udførlige og fuldstændige Afhandling. Thi 1) maatte det for Læsere, som det kunde være om disse Materiers Opklarelse at giøre, altid være behageligere, at faae samme i en samlet Afhandling, end saaledes stumpeviis, som i et Ugeblad maatte skee, ligesom ogsaa Ugebladet selv derved maatte tabe for meget af den Afvexling og Adskillighed af Materier, der fornemmeligen skal give et Ugeblad sin Grace, 2) Naar der, efter den Ubenævntes Forslag, blev aabnet en saadan nem Vei for alle og enhver til at faae sine Tanker i den Sag bragte for Lyset med Forventning, og ligesom et Slags Forpligtelse paa mig, at jeg skulle besvare, saavidt ieg kunde, alt hvad som saaledes maatte blive fremført imod mig, saa maatte jeg derved indvikles i en Tvistighed, der snart kunde voxe mig over Hovedet, da jeg dertil hverken haver Sind, ei heller vilde spilde Tid nok, og der tillige vilde blive Læserne ligesaa kiedsommeligt som ufrugtbart. - Saa villig jeg derfor er til, uvægerlig at opfylde, hvad jeg i min forrige Erklæring haver tilsagt, saa lidet finder jeg mig tilbøielig til, i det anmeldte Ugeblad, at indlade mig deri. Jeg vilde endogsaa, i Fald mit Ønske og min Begiering maatte gielde noget, gjerne frabede mig alt directe Angreb i samme Ugeblad, i Fald det kommer i Stand; i det mindste indtil jeg maatte have fundet Leilighed til at fremlegge min fuldstændige Forklaring over begge ommeldte Slags Materier. Thi naar ieg skulde fuldstændigen gotgiøre de beskyldninger, som ieg haver gjort i mod de indførte Lærrebøger, saa kunde det ikke andet være, end at jeg tillige maatte foranlediges til at giøre Rede for Indretningen i min Christendoms=Lære, i Henseende til hvad imod den, paa Grund af Afvigelse fra den sædvanlige Læreform, maatte være at erindre, og naar jeg en Gang haver kundet fuldstændigen fremlegge mine Grunde, vilde jeg gierne overlade Dommen til Læserne, uden at indlade mig i nogen vidtløftig Tvistighed derover, og i nøie Besvarelse paa alt hvad som derimod maatte blive erindret. - For det øvrige er det saa langt fra, at jeg misbilliger det anmeldte Ugeblad, at jeg meget meere, ikke allene gjerne vil være iblandt deres Tal, der vil holde det, men vel ogsaa kunde finde mig tilbøielig til at levere til samme en og anden Undersøgelse og Afhandling af andet Slags Ligesom jeg ellers i min forrige Erklæring gav en liden Prøve paa, hvorledes ieg meener at kunne giøre Rede for de beskyldninger, som ieg haver anbragt imod de almindelige Lærrebøger, saa vil jeg ogsaa give endnu lige saadan liden Prøve paa, hvorledes ieg meener, at de af den Ubenævnte imod min Christendoms=Lære fremsatte, og andre deslige Erindringer kan opløses. Nogle af de Poster, som den Ubenævnte i sine nærmere Tanker haver berørt, ere just af det Slags, i Henseende til hvilke ieg foriveien haver ventet Erindringer; og samme viser, at han med Flid og Skiønsomhed haver gaaet min Lærrebog igiennem. De af ham fremførte Erindringer, med allerkorteste Besvarelse, ere følgende: 1) Hvorfor de til den bibelske Historie henhørende Ting skal saa nøie skilles fra de dogmatiske Sandheder 2, Sv. Fordi ieg holder før, at man giør best i at lade enhver Ting blive det den er, nemlig Christendoms Lordom, hvad der er Christendoms Lærdom, og bibelske Historie, hvad der er bibelsk Historie; og derfor ogsaa lade enhver Ting forekomme paa sit rette Sted, og fordi jeg holder det for nyttigt og fornødent, at Børn nyde besynderlig Underviisning i den bibelske Historie. See forudgaaende=Underretning S. 31. Derved forhindres ikke, at jo ved den mundtlige Underviisning saa meget kan anføres af den bibelske Historie, som til Oplysning over Christendoms=Lærdommene kan giøres behov. 2, Hvorfor nogle Stykker saa meget kort afhandles, f.Ex, om Bønnen og Sacrammenterne, Sv. Fordi ieg mener, at i hvad jeg om de berørte, og andre deslige Stykker haver fremført, ligger alt hvad om de samme, til nyttig og frugthar Kundskab for Børn og Ungdom, kan og behøver at siges, naar man ikke vil indmænge deriblandt andre uvæsentlige Ting, eller saadane, der høre andensteds hen i Christendoms=Læren. I det Tillæg: " da andre sær de " ved Naturens Lys tillige bekiendte Sandheder, saa " vidtløftig og vel udføres, skal maaske ligge en hemmelig, men efter mit beste Vidende aldeles ugrundet Jnsinuation, hvilken jeg i saa Fald vel forstaaer, men som jeg af virkelig Agtelse for den Ubenævnte ikke vil videre berøre. 3) Om de tre Sphi 47. 48. 49. ikke vige noget for langt bort fra den rette evangeliske Læremaade at Sv. Naar det, som disse 8, indeholde, findes at have god og fuldkommen Grund, ikke alene i Naturens Lys, men ogsaa i Guds aabenbarede Ord, og derfor ikke at afvige fra de sunde Ord selv, saa haver det vel det væsentligste af hvad der hører til den rette evangeliske Lærremaade og de sunde Ords rigtige Form. Thi hvad Paulus kalder de sunde Ords Form, og derfor med Rette er at kalde den rette evangeliske Lærremaade, kan ikke ville sige meget andet, end de sunde Ord selv, og er i det mindste ikke at confundere med nogen vis antagen tropo pædias, alene fordi den er almindeligen antagen. Hvorvidt ellers de benævnte C. komme overeens med den almindelig antagne tropo pædias, eller ikke, samt hvorvidt den Læreform, som ieg heri følger, haver noget Fortrin, eller ikke, frem for den anden, udfordrede en vidtløftigere Udførelse, som her ikke kan finde Sted. 4) Hvorfor den Forskiel imellem Lov og Evangelium saa meget tilsidesættes, Sv. Fordi det, hvad der ved denne paaklagede Tilsidesættelse sigtes til, for saa vidt det ogsaa haver nogen fuldkommen Grund og Rigtighed i sig, dog ikke hører til den catechetiske Theologie, men ikkun til den systemmatiske og polemiske, og fornemmeligst til Pastoral=Theologien. 5) Hvorfor Troen selv, tillige med det heele retskafne Væsen i Troe og Kierlighed, som er i Christo Jesu, skal endelig drages ind med under de Navne: Lov, Bud, befaling, Pligter, Sv. Fordi de virkeligen høre derunder; og fordi saadan rigtig Forestilling tiener til Christendoms=Lærens større Frugtharhed, og til at forebygge de Afveie i den giørlige Christendom, som den modsatte Lærre form kan give alt for megen Anledning til Jeg vidste selv at navngive flere Poster af det Slags, at deslige Erindringer i Henseende til samme vel kunde være at vente; men dette skal være det sidste, hvad i disse Blade om saadant paa min Side skal blive indført. Odense den 14. April 1773. N. Nannestad. Raad mod Qvægsygen.