Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-05-28
Kæverdagen den 29 M. Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene. Om Faren ved at reise i høie Bierg Egne. Det er meget behageligt og tillige opløftende for Siælen at reise imellem Aperne; men tillige overmaade besværligt og farligt. For den sandselige Følelse er det, naar man kan udholde, eller har overstaaet Besværlighederne, med at bestige de høie Bierge, yderst behageligt at komme op i en renere og lettere Luft, hvori man aander friere, hvori Blodet slyder saa let i Aarerne, hvor man føler sig ligesom lettet fra alle Jordens Byrder, befriet fra alle de jordiske Lidenskaber, hvori man som Roussenu siger, synes ikke at kunne fortørnes eller vredes, hvor Søvnen bliver saa sød, Appetiten vækkes og Føden bliver saavelsmagende. Og hvad kan være mere opløftende for Siælen end uafladelig at have disse afvexlende og frapperende Natursyn for Øinene, at see disse store og beundringsværdige Stikkelser som bestandig opstis for Blikket; disse Klipper som rage saa høit over Hovedet, disse frygtelige Dybheder hvori store Skove vise sig for Synet som et ubetydeligt Krat, disse nedstyrtende Elve og pragtfulde Vandfald som paa saamange forskiellige Maader skumme ned over Klipperne og magter man det først at naae op til en af de høie Alpespidser, da nyder man en Følelse hvorom vi Sletternes Beboere ikke kunne giøre og nogen tydelig Forestilling. Man synes som at være opløftet over alt det jordiske ved at see denne Verdens Riger med deres Herlighed ligge udbredte for sine Fødder og Blikket svæver hen over store Lande, udbredte Søer og rindende Floder. Der hvor Biergene staae tættere sammen skuer man ned i Dalne som i dybe Afgrunde, der tabe sig i Dunkelhed og Øiet er der meest beskiæftiget med at betragte de høie Biergkiæmper som deels med sneeb dækte Torpe og deels med skarpe og nogne Klipper hæve sig op af et Jishav. Men ligesaa behageligt som det er for den sandselige Følelse og opløftende for den aandelige Beskuelse, at bestige de høie Bierge, saa besværlige og farligt er det ogsaa, og den sande Nydelse af denne Naturens Storhed og Skiønhed er formodentlig først vore Aander forbeholden efter Døden. Man kan forestille sig hvor besværligt det maae være bestandig at gaae opad paa ubanede Veie, hvor man ofte maae kravle op paa Hænder og Fødder, og naaer man først op til de meget høie Alpespidser, saa falder den der saa stærkt fortyndede Luft til megen Uleilighed. Den bekiendt Naturkyndige Hr. von Saussure siger i sin Beskrivelse om sin Reise til Toppen af Moniblant at da han og hans Medreisende kom op til det øverste af Bierget, saa betog den fortyndede Lufdem i den Grad deres Kræfter, at det kom dem for som de havde nylig overstaaet en svær Sygdom. Hr. von Saustue følte sig saa svag, at da han vilde bugge sig for at rette noget ved sine Skoe, saa kunde han knap løfte sig igien i Veiret; ogsaa havde en total Ligegyldighed be mægtiget sig hans Siæl. Han og alle de som vare med ham, vare plagede af en utaalelig Tørst, de folte en Tilbøielighed til Afmagt og til Brok ning og derpaa en næsten uovervindelig Hag til Søvn, men saasnart de kom ned i lavere Egne hvor Luften var rættere, saa forsvandt strax alle disse Tilfælde. - Hvor farligt det maae være at bestige saa høie Biergegne, hvor Opgang og Nedgang ere saa steile og hvor Passagen ofte gaaer ved Siden af dybe Afgrunde kan man let forestille sig; da et eneste Feiltrin kan i et Øieblik giøre en Ende paa et Menneskes Liv. Hertil kommer at man i Biergegne er bestandig udsat for at blive imellem dem begravet af store Snee masser (Laviner) som løsgiør sig fra Klipperne og styrte ned i Dalene, eller blive sønderknuste af Steenstykker, som falde ned fra de høie Bierge; thi ogsaa disse Steenkiæmper ældes og forfalde efterhaanden, eller at blive overskyllet af brusende Biergvande, som pludselig bryde frem imellem Klipperne. Til Exempel paa alle disse Farer skulle nogle sandfærdige Begivenheder blive anførte.