Almuevennen, 1843-10-04
Et Vidrag til Bedømmelsen af Huus mændenes Forfatning. Det er i denne Tid en Glædestid over hele Danmark; Høstens heldige Udfald saa godt som overalt i Landet fylder Hjerterne med Taknemmelighedsfølelser, og hver Søndag er i Landets forskjellige Egne, alt eftersom Indhøstningen fuldbringes, den almindelige Gudstjeneste forenet med særlige Takkebønner og Lovsange til Guddommen for den Velsignelse, Aaret har medført, forden usædvanlige Grad i hvilken Danmark nu for Tiden første og fornemste Næringsskilde iaar har været begunstiget af Himlen. Ligesom disse Taknemmelighedsfølelser, paatrænge sig selv, ligesaa naturlig ledes ogsaa derved Tanken hen paa den talrige Classe af fattige Arbeidere, som have hjulpet til at bringe Velsignelsen frem og føre den hjem, og som, uden selv at have nogen Andeel i Høsten, alligevel paa mange Steder kun see en kummerlig Vinter og et endnu sørgeligere Foraar imøde. Maatte i Betragtning af dem enhver Landmand, hvis Loft og Lade nu ere fuldere end i mange foregaaende Aar, erindre, at det velbehageligste Takoffer til Gud er at meddele af det Modtagne til den trængende Medbroder, maatte Enhver, der iaar har nydt Fordeel af den fattige Huusmands og Jndsidders Kræfter, nu, da efter Regeringens Foranstaltning, hans Stemme skal affordres ham gjennem Amtsraad eller Sogneforstanderskab til Bedømmelsen af denne hans fattige Medarbeiders Stilling, hvis værste Fjende, hvis haardeste Bebreidelse er hans medfødte Armod, bedømme ham mildt og venligt. Vi vide ingen bedre Opfordring til dem, der nu glæde sig overen velsignet Høst. Med disse saa smukke og sande Ord har "Kjøbenhavnsposten, nylig lagt alle dem, der have Jndflydelse paa Landets meest fortrykte Stands Ophielpning, paa Hjerte, at røres over dens Nød, og vi have derfor valgt dem som Jndledning til følgende Beretning, der visselig maae gribe hvert følende Menneskehjerte med Smerte og Gru, især naar det vel betænkes, at maaskee rundt omkring i Landet, flere Hundrede lignende Ulykkelige befinde sig i samme Elendighed. Beretningen er optaget af Aarhuusavisen hvortil den var indsendt fra Midten af Sielland: J dette Pastorat vil forhaabentligen Sogneforstanderskabets Opmærksomhed især vende sig til de fortrykte Leiere af de saakaldte tydske Huse, der ikke med Uret kaldes Planteskoler for Districtets Fattigvæsen. Det er kun meget kort Tid siden en Leier af et af disse Huse, som var udsagt, efter her at have tilsat Frugterne af et heelt arbeidsomt og retskaffent Liv, tog de to mindste af sine sex Børn, eet i hver Arm, og kastede sig med dem ud i en Vanding ved Biernedeskov, for at ende sin og deres usle Tilværelse. Børnene omkom, men Vandet var for grundt til at Faderen kunde drukne. Et saadant Factum maa give en alvorlig Lære; gid det ogsaa maatte bidrage, hvad det burde, til at give et Leiesystem, der kræver saadanne Offre, dets Banesaar; saalænge dette ikke er skeet, skal man just ikke hovere alt for høit over den velsignede Høst iaar, ei heller med synderlig Glæde tænke paa, at Stavnsbaandets Løsning for fem Aar siden celebererede sin halvhundredeaarige Jubelfest i Danmark. Denne ulykkelige Mand, som har dræbt sine Børn og som vilde have dræbt sig selv, hvis Vandet havde været dybere, har af et Huus med en Jordlod paa fire Tønder Land af saa slet Beskaffenhed, at den sædvanligen kun lønnede sin Dyrker, med fire Fold, i en Række af Aar præsteret to Arbeidsdage ugentligen hele Aaret igjennem paa egen Kost, og een Dag ugentligen fra St. Hansdag til Michelsdag, for at faae Lodden pløiet. Han havde baaret dette Trællegag med Taalmodighed; han havde maattet sælge sin Ko, sælge sine Faar og Alt, hvad han forhen, i et jordløst Huus havde erhvervet sig ved sin Flid. Nu havde han ikke Mere, Saa blev han udsagt, skjøndt han endnu ikke stod til Rest med een eneste Dags Arbeide. Og hvorfor da Fordi man fandt, at han var noget treven imellemstunder.