Københavns Adresseavis, 1762-03-08
Følgende er indsendt. De unyttige Ophævelser, som i No. 13. 14 og 17 af Adresse=Contoirets Efterretninger ere indløbne, Papiir=Fabriqverne angaaende, have givet saa megen Anledning til adskillige ubillige Tanker, at en tredie Næste af en ikke mindre Patriotisk Iver end de tvende forrige, nødes kortelig at meddele fine ringe og velmente Tanker om denne Sag. Jeg holder for at jeg har besvaret dem alle, naar jeg allene holder mig op ved den Patriot, som talte sidst i No. 15. af forberørte Efterretninger, og som ret bilder sig ind at have slaget Hovedet paa Sommer. Han maae (som han siger) røres af hvad for en Pligt han vil, saa efter mine Tanker er dette at tilgive, naar han taler saaledes: Hvem der har været i Tydskland, Frankerig og Holland, maae vide, og med Tilladelse (Autor har største Aarsag til at udbede sig Tilladelse til saa taabelig en Snak) vores Papiir=Fabrikqveurer burde vide det, at enhver Papiir=Møller holder sig ikke allene en Karl, men endog nogle Koner, som deels gaae Huus fra Huus, deels kiøre med en Vogn fra Bye til anden for at opsøge disse Vahre 2. Disse Ord give jo aabenbare tilkiende at Papiir=Fabriqveurerne tilforn ikke vidste denne Indretning, førend denne gode ærlige Patriot og Autor underrettede dem derom, ret ligesom man behøvede at reyse til Tydskland eller nogen af de andre Steder for at underrettes om en Indretning, som enhver Haandverkskarl kand fortælle os, ikke at jeg skal tale om, at de tvende gode Mænd, som vi har at takke fordet Papiir vi kand faae af vore egne Hænders Arbeyde heri Sielland, og som endog har skaffet dem Ære hos Fremmede, har Tydskland til deres Fødestavn. Jeg kand med en god Samvittighed bevidne, at jeg aldrig har seet eller talt med den brave Mand, som eyer Papiir=Fabriqven ved Dyrehaugen Strand=Mølle kaldet; men jeg maatte vide meget lidet og Indretningerne i vort Lands Oeconomie, naar jeg ikke vidste at han frem for nogen Fabriqveur har gjort sig udødelig ved sit Verk, naar jeg ikke vidste at han ved sin Forstand og Vindskibelighed har maget det saa, at det Sted, som for faa Aar siden neppe underholdt ti Mennesker, fødder nu over hundrede voxne Mennesker foruden mange Børn, naar jeg ikke vidste at han ved vor høye Magistrat har udvirket det at 6 a 8 skikkelige fattige Koner blev givet et Beviis af Høybemeldte Magistrat for at fritage dem for den Mistanke, Folk kunde fatte om dem, naar de skulde gaae Huus fra Huus for at opsøge gamle Klude her i Byen, ja Hr. Drewsen gav dem selv skikkelige Klæder som de skulde drage paa naar de gik i denne Forretning, for at give denne saa nyttige Anstalt en desbedre Fremgang. Det er heller ikke ubekiendt for dem, som søge at forskaffe sig nogen Kundskab om denne Handel, at Hr. D. har antaget visse Mænd for mange Aar siden, som igiennemvandrede enhver Provinz i Dannemark for at indsamle gamle Klude, just paa den samme Maade som Autor i omtalte Nummer giver ud for nye og fremmed her i Landet, og at hele Skibs=Ladninger paa denne Maade er kommen ham til Hænde veed man og saa at hvad i dette Tilfælde kunde tiene til Fabriquens Flor ikke af saa ærlig og elskværdig en Patriot er forsømt. Men at Fabriqven derfor er i saa fuldkommen en Stand, som den kunde være, det understaaer jeg mig ikke at bekræfte. Jeg paastaaer meget heller at langt flere Folk kunde underholdes paa dette Sted, og en større Mængde Papiir fabriqveres, dersom de fine Materialier blev med mere Jver af vore Landsmænd bragte til Veye end de giøre, saa at Aarsagen til denne Mangel langt fra ikke maae søges hos denne brave og umistelige Borger, men hos vore Landsmænd selv. Her skal vi finde Grundene til denne og mange andre nyttige og nødvendige Fabriqvers og Manufacturers Ufuldkommenhed, ja totale Undergang. Vilde enhver Landsmand fra den Ringeste til den Høyeste, ikkun efter sin Evne understøtte en saa Glorværdig Regierings Hensigter, som Dannemarks; jeg er forvisset om, Dannemark og dets lykkelige Beboere, skulde snart ligne ja overgaae de beste og meest florisanteste Stater i Europa men saa længe vi ikkun med en Slags Søvnagtighed betragte en nyttig Indretning efter den anden, saa længe vi blive ved at dadle med den yderste Foragt ethvert nyttigt Foretagende, fordi det er nyt her i Landet, og i Begyndelsen ikke kand lignes med de fuldkomneste hos Fremmede, uden at betænke hvor mange hundrede Aar de have forekommet os i denne og andre Forretninger. Saalænge ikke enhver Borger saavel i Dannemark, som enhver Borger i Tydskland, Holland, Frankrig, Engelland og Sverrig, vil ansee det for sin Pligt af yderste Formue at contribere sin Deel til Manufacturernes og Fabriqvernes Opkomst, og ikke af Mangel paa Kundskab bære et blindt Had til disse for Landet saa høynødvendige som nyttige Verkers Jstandsættelse, enten det skeer ved en Fremmed eller ved en af vore Egne, naar han kun er en ærlig og vindskibelig Mand. (Eftersom vi ikke meere end andre Nationer er i Stand at lære noget af os selv) saalænge, siger jeg, vi ikke vil venne os til denne Tænkemaade, saa skal Dannemark, og det endog under saa mild og faderlig Regent, komme til at staae langt neden for sine Naboer i Styrke, Magt og Ære. Tor dem af vore Læsere, som ikke endnu kand have læst den Kon 2 gelige privilegerede Mannedlige Skiald=Tidende, skreven ved N. Prahl, vil vi anføre efter vores snevre Rums Beskaffenhed, nogle Stropher hist og her tagne, saa begynder han nemlig for Januarii Maaned: