Aalborg Stiftstidende, 1836-07-26
J det Hele fandt han de Danske stille, alvorlige og noget tilbageholdende. Men naar man kommer i nærmere Samtale med dem, vise de sig venlige: og man erkjender snart, at de ere et meget forstandigt og dannet Folk. Mod Fremmede syntes de os navnligen meget forekommende; hvortil vel ogsaa den Omstændighed bidrager sit, at de endnu ikke i den Grad, som andre Lande, ere blevne hjemsøgte af den byrdefaldende Strøm at Reisende. Flere end een Gang have vi ved tilfældige Spørgsmaal til Ubekjendte, der mødte os, lært at kjende dannede Mænd, som uopfordrede i hele Timer gave os Beviser paa deres Tjenstfærdighed og Velvillie. Ogsaa hos Folk af lavere Stand gjorde vi lignende Erfaringer. At de Danske ere et meget circumspectivt og dygtigt Folk, derom vare vi, bl. A. ved deres litteraire Productioner, alt overbeviste, inden vi betraadte deres Grund men ogsaa i deres Hjem udtalte os deres hele Væsen og nærAmest deres Hovedstad det Samme. Practisk Klogskab og Smidighed ere dem allerede tilvante som Øboere og et Søfolk. Fædrelandskjærlighed er et Hovedtræk i den danske Cara teer, og vinder en mægtig Næring ved de rige Erindringer om en betydningsfuld Fortid, hvis tidlige Afsnit igjen vinder synligt Liv ved den nylig skeete Samling og Udbredelse af de gamle nordiske Saga og Sagaer. J fædrelandske Sange, som vi leilighedsviis kjøbte paa enkelte Blade, blandt andre Folkeskrifter, fandt vi glødende Hjertesudgydelser af de Danskes Kjærlig, lighed til deres Folk og Fædreland." (Som Prøver herpaa med deler Forfatteren tyske Oversættelser i Prosaa af Kong Cristian stod ved høien Mast, og Frøken Jessens Nationalsang.) - . A. man som Fremmed hjælper sig godt igjennem i Kjøbenhavn med det tyske Sprog, lader Forf. heller ikke ubemærket, Enhver nogenlunde velklædt Mand, vi saae os nødsaget at tale til paa Gaden, talte i Almindelighed flydende Tysk - ligesaagodt flød det for Fruentimmerne. Den Maade, hvorpaa de Danske tale Tysk, er eiendommelig, og beslægtet med Foredraget af det res Modersmaal, tildeels ogsaa med det Holstenske. Om det danske Sprog siger han, at det, deels ved dets eiendommelige Udtale gjennem Struben og Næsen, deels ved dets lette Bygning vinder get Anstrøg af finere Dannelse, som end ikke fornægtede sig hos det Bondefruentimmer, der solgte os Blomster og den Lastdrager, der har vore Sager; en bred, platlydende Dialect kom os det mindste ikke for Øre i Kjøbenhavn og dens Omegn." Forf. mener, at det er let for en Tysker at lære Dansk. Et Antal danske Ord og Talemaader flod snart til Raadighed selv for dem iblandt os, der aldrig før havde kjende dette Sprog. Men den bedste Deel havde En af vort Selskab, valgt, idet han, ved rigtigt at bedømme den Tryllekraft, der lille Ord "Ja!" udover i Verden, af det hele danske Sprog kun havde tilegnet sig dette ene Ord, og altid pleiede at svare dermed i dets forskjellige Colorit, som Ja, Jal Jo. Jol Ju, Ju paa Alt hvad man sagde til ham paa Dansk, og hvoraf har ikke gjorde sig den Møje at forstaae en Stavelse. Ja, en temmelig livlig Kudsk, der en Aften i Mørke kjørte os hjem fra Charlottenlund, kom i en sand Enthusiasme, da vor immoristiske Ven med et livligt Jo. Jol Ju, Jul bekræftede alle hans uforstaaelige Fortællinger, saa at den ærlige Dansker, efter til børligen at have modtaget sin Betaling og Drikkepenger et lille Ord, der fra den første Dag af var os heelt vel bekjendt - endnu løb efter os, for til Afsked at række de brave Mænd og brave Tyskere Haanden. (Kbhvnspst.)