Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-01-12
I Kjøbenhavns=Posten No. 307 af forrige Aar har En, der angiver sig at være Borger her i Byen, indført nogle bemærkninger ved den af os givne "Udsigt over Aarhuus Kjøbstads occonomiske Tilstand ved Slutningen af Aaret 1834," i det han yttrer den Formening eller Forhaabning: "at vi ønske Communens Anliggender offentligen drøftede, for om der ved Bestyrelsen kunde være noget at rette eller forbedre." Og sandeligen heri har Forfatteren ikke feilet, thi først derved tør vi vente at den almene Deeltagelighed vil fødes og næres, uden hvilken enhver Regjeringens Bestræbelser for Almeenaand og et Folkeliv vil være forgiæves. Skulde vi have noget at ønske af Forfatteren, da vilde det være at han i det mindste om nogle Poster paa anden Vei havde søgt de Oplysninger, der letteligen kunde været erholdte og ikke uden Vidtløftighed her kunne gives, ei heller kan fordres fremsatte i et Regnskab. Dog, vi ville gaae til Besvarelsen. Den første bemærkning er den, at Godtgjørelsen, som Byen har erholdt for Fælledens Afbenyttelse til Exerceer- og Maneuvre Plads, er beregnet Kæmnerkassen til Jndtægt, hvorimod den efter Forfatterens Mening burde været fordeelt mellem de Jndvaanere, som det omhandlede Aar efter Græs ligningen vare berettigede til at have Kreature paa Fælleden. Efter Byens Vide og Vedtægt bør de store Gaardes Eiere nyde Græsning for 6 store Hoveder, alle Borgere af Handel og Professioner, som beboe middelmaadige Gaarde, tillades at have 2de Køer, de øvrige Jndvaanere der beboe mindre Vaaninger og Boder, tillades at nyde Græsning foren Koe, og Avlsbrugere efter de Gaards Avl de bruge, fra 3de til 6 Heste. Denne Bestemmelse, der endnu gjelder, er fra 1760, og Byens Tilvext, har siden den Tid været stor, den tæller nu circa 950 Gaarde, Huse og Boder; det høieste Antal, der maa græsse, er mellem 6 a 7000 store Hoveder, men dette Antal er endog formeget, og dersom Enhver vilde gjøre sin Fordring gieldende, vilde den færreste Deel kunne erholde Græsning til een Koe. Og skal Ordet bør der udtaler de store Gaardeeres Rettigheder, forstaaes saaledes i Modsætning til at det "tillades" for de Andre - at hine Gaard eiere have Preferance eller først skal tildeeles deres Antal, da ville disse nu optage meere end det halve Antal Kreature, og det vilde da være umuligt at nogen lille Vaaning kunde tilfalde Græsning for een Koe. At dette desuagtet er Tilfældet, og at endog Eiere af middelmaadige Gaarde kan faae flere Kreature paa Græs uden at nogen Berettiget fornærmes, hidrører derfra, at den største Deel af Gaard og Huus=Eiere ikke gjøre Fordring paa Græsning eller og kun for et mindre Antal. Af en Hest betales kun til Byen 2 Rbd. samt 1 Mk. Kløverpenge, og for en Koe 2 Mk. foruden Hyrdelønnen og Kløverpenge 1 Mk., og det vilde dog vist være ubilligt, om de der havde meldt sig og erholdt Græsning for en saa billig Afgivt skulle, fordi de indskrænkes i Græsningsretten i 10 Dage, og fordi Græsningen i længere eller kortere Tid bliver mindre god, nyde allene den Godtgjørelse der for Fælledens foranførte Brug vorder given, uden at de Borgere, som til disses Fordeel have renonceret paa en lige Ret til Græsning, skulle have nogen Andeel. Og foruden at dette vilde have eller kunde have til Følge at alle Græsningsberettigede et saadant Aar gjorde deres Ret gjeldende, som man ei vilde være tjent med, maa det ogsaa bemærkes, at vist nok ved Taxationen maa været taget noget Hensyn til, hvorvidt Skaden kan have Jndflydelse paa næste Aars Græsning. At Tabet saaledes ikke er allene forde efter Ligningen for det omhandlede Aar Græsningsberettigede, og at det derfor vilde næsten være umuligt at udligne dette eller Godtgjørelsen, samt at billighed, ja vi tør sige Retfærdighed, taler forden paaankede Fremgangsmaade, haabe vi Forfatteren efter disse Oplysninger vil erkjende. Forsaavidt Forfatteren har fundet det mindre tydeligt, at Udgivter der ere foranledigede ved Markvæsenet, ere anførte deels i Kæmner deels i Markregnskabet, da have vi hertil allene at bemærke, at i det sidste af disse Regnskaber ere optagne de Udgivter der ere umiddelbare Følger af den Jndvaanerne tilstaaede fælleds Græsningsret, saasom Betalingen for Kreaturernes Jndbrændning til Græsning, for Bekjendtgjørelser i denne Anledning i Aviserne og ved Trommeslag, for Vandstedernes Oprensning m. fl. saadanne Smaa Udgivter saavelsom den Raadmanden, for Oppebørselen og Regnskabsvæsenet tilstaaede Løn, hvorimod alle andre Udgivter Markvæsenet vedkommende, af Magistraten og de eligerede Borgere, ere anviste paa Kæmnerkassen. Og ligesom denne Form grunder sig i en ved en lang Række af Aar hjemlet Praxis, saaledes kunne vi ei heller antage den vanskelig for nogen Paagieldende at fatte. Realiteten bliver i ethvert Tilfælde den samme.