Jyske Efterretninger, 1816-11-15
(Forlangt Jndrykkelse.) Den 1ste November blev den gamle og gudfrygtige Ol bing Christen Ungermann, meget hæderlig og enstændig begravet af fine Universal-Arvinger, dhrr. Wilgelsen & Sønner; der blev intet sparet af alt hvad som kunde forskiønne en christlig Jordefærd, den salig Afdøde til Ære. Træt af Dagens Byrde gik Du til Hvile, Du høster nu Frugten af Dit Arbeide, som er Fred og Glæde i de Helligges Arvedeel i Lyset; Dit Liv var mild og venlig, Din Død var ligesaa. Salig skatterer jeg de Timer og de Øieblikke, jeg stundom nød i christelig Samtale med Dig; aldrig kiendte jeg noget Menneskes Nidkiærhed, større for Guds Ære end Din. I de sidste 20 Aar kiendte u lidet til Verden, og den ligesaa lidet til Dig; hvad var da Dit Arbeide, Det var at grunde paa Herrens Lov Dag og Nat. Dine ydmyge Bønner og Forbønner for alle Mennesker, var Dit idelige Arbeide; Din Lovsang i Herrens Tempel, var Din Lyst medens Du vandrede paa Jorden. J de sidste 6 Aar forbød Alderdom og Afmagt Dig persionlig at møde i Herrens Forgaarde; men da var Din Bibel og Skrivers Sieleskat Dig dyrebar. Dit lidet Kammer var det Alter, hvorfra der daglig opsteg helligt og Gudskelbehageligt Offer. I Dine Styrkes Dage bøiede Du mange Tusinde Gange Knæ for Gud og Vor Herres Jen Christi Fader, og da Du ikke mægtede at bøie dit legemlige Knæ, forglemte Du aldrig at bøie Dit Hiertes Knæer Herren, som Dig gjorde. Det sidste Ord jeg hørte af dit fromme Hierte var : "Mit Haab er til Herren, jeg ved min Frelser lever." - Da Du eiede noget, deelte Du kiærlig det Brød med den Trængende, Du laante gierne den Skikkelige, uden at vente noget tilbage. Ja Sallige blandt de fromme Fædre, Din Lyst var til Herrens Lov Dag og Nat. Du dyrkede den hellige Skrift, som de Lærde, dens Lærdom, som de Skriskloge; hvad andre undertiden kalder gen haard Tale, det kaldte Du Guds og Jelu kierlige Foraning og Advarsel. - Jntet af den hellige Skrift, var lig Christen Ungermann ligegyldig; endog det Jord, som straffede Dig for Ungdoms Ufuldkommenhed og Feiltrin; ja dette nedbøiede Dig dybt i Støvet, for Dinstiære Gud og Fader; ja dette var din Tugtemester til Christum; ja her blev Forsoningen Dig dyrebar, da antog Du med Glæde din Jesus som Konge, der kunde regiere dig; som Prophet der kunde lære Dig; som Ypperstepræst der kunde bede for dig. Ja salig Forklarede, Du overgardig med Hierte, Siel, Sind og Legeme, til at være JesuHyrekiøbte Eiendom, saare medkiær til gode Gierninger. Ja meget kunde siges og skrives den gamle og gudfrygtige Olding til Ære, og andre til et godt Exempel. Han var tilforn Toldbetient i Slagelse og i Aalborg, over i 20 Aar; han var barnfød i Sielland, hvor hans Fader var Skoleholder ; i sin Ungdom, havde han i nogle Aar opholdt sig i Sverrig ved Handelen, siden kom hertil Aalborg med sal. Kammerraad Winding, og i Kongens Tieneste var Du nidkiær og retskaffen mod Kongens Love, aldrig fortiente Du Straf, for Overtrædelse af samme, aldrig hørtes Eed af Din Mund, men sandelig var Din Munds Tale. Du var tilforn Fader for 2 a 3 fader= og moderløse Børn, i flere Aar husede Du og deelte Dit Brød med dem, og klædte dem efter Evne. Ja det allerbedste, Du indpræntede dybt i deres Hierter Dyd og Gudsfrygt, dertvende af disse møder Dig i de Saliges Boliger, som vil forøge din Eryd- Af de Par smaae Leiesteder Du havde, var Du vist en af de billigste Værter i Aalborg. Skiøndt meget svag og affældig i de sidste Aar, var Du aldrig kied af det Liv, og aldrig var Du bange for at døe; skee Guds Villie saa sagde Du. - Ja gid jeg var som Du i Hierte, Sind- og Tanker, da kunde jeg døe som Du, og sige: "Mit haab er til Herren, jeg veed min Frelser lever. Falbydelsere.