Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1842-09-13
Stænderforsamlingen i Roeskilde. (Fortsættelse af den foreløbige Behandling af Sagen, betræffende Andragendet om Forbedring i Huusmandsklassens Kaar, see sidste Løverdagsavis!) Kammerherre Scavenius meente, at denne Sag tabte sin sande Betydning, naar den behandledes isoleret fra den store almindelige europæiske Pauperisme; han anerkjendte Committeens Besindighed og Grundighed, men, sagde han, der er derimod et enkelt Punkt i Committeens Betænkning, som jeg finder mindre vel begrundet, og som jeg maa udtale mig imod, skjøndt jeg forudseer Muligheden af, at man deraf vil tage Anledning til personlige Angreb paa mig, og tillægge mig forskjellige Slags smukke Navne. Jeg sigter her til Committeens 4de Jndstillingspunkt, at det maa blive forbudt at udøve Huustugten imod givte Huusmænd. J denne Henseende maa jeg bemærke, at Retten til Udøvelse af denne Huustugt er saa godt som det eneste virksomme Middel, som Lovgivningen har tilstaaet en Huusbond til at hævde sin Myndighed imod sine Undergivne. Jeg tilstaaer meget villig, at der gives mange Huusbonder, som paa andre Maader forstaae at haandthæve deres Myndighed; men de personlige Gaver, som hertil udfordres, ere ikke givne Alle, og de Fleste ville derfor behøve en Ret, som den her omhandlede. Alle øvrige Midler, som ere Huusbonden overladte, ere af saare liden praktisk Virkning. Proprietair Langkilde: "Jeg har levet ved Siden af Huusmændene og staaet i Forhold til dem i omtrent 40 Aar, jeg maa derfor vel kunne have Erfaring i denne Sag, saafremt man ellers ikke vil frakjende mig Evne til at opfatte og bedømme praktiske Forhold. Min Erfaring tilsiger mig, at Aarsagen til den blandt denne Klasse herskende Trang, foruden hvad Statsraad Neergaard har fremhævet, fornemmelig er, at der indgaaes Ægteskab uden Udsigt til at ernære en Familie, samt i Mandens eller Konens eller Begges Personlighed. Kan man ikke fra Lovgiverens Side udfinde noget Middel, hvorved uoverlagte Ægteskaber, som med mathematisk Vished kunne forudsees at føre til Fattigvæsenet, kunne forebygges; kan man ikke udfinde noget Middel hvorved den Dorske og Træge sikkres ligesaa store Jndtægter, som den Arbeidsomme og Stræbsomme; kan man ikke bringe det derhen, at den Jndskrænkede og Uvidende ligesaavel kan bruges til de Arbeider, der afkaste et godt Erhverv, som den Snilde og Opfindsomme; kan man ikke bevirke, at den letsindige Forøder stedse seer sin Formue lige saa god uforringet som den sparsommelige Huusholder; kan man ikke udfinde noget Middel, hvorved Huusmandstanden meere sikkres mod de nævnte Onder end alle andre Klasser i Samfundet, da troer jeg, at Lovgivningen her kun vil have Lidet at gjøre. Provst Plesner talte med Varme Huusmændenes Sag og erklærede, at han vilde stille følgende Amendements: At Huusmændenes Hovarbeidstid ikke udstrækkes over 10 Timer daglig; at intet Huus, som nu er Fæstehuus, gaaer over til at blive Leiehuus, og at nuværende Leiehuse, med eller paa Bondejord, gaae over til at blive Fæstehuse efterhaanden som de blive ledige; at bestemt Høveri og bestemte og benævnte Ugedage træde istedetfor ubestemte, dog med Undtagelse af enkelte Høstdage, eller og at Pengeafgivt akkorderes; og at Sogneforstanderskaberne indrømmes en passende Deeltagelse i Henseende til Bestemmelse af nye Leiehuuses Opførelse eller Leiestuers Jndretning i Communen. (Fortsættes.)