Aarhuus Stifts-Tidende, 1833-11-23
Tanker. ved sal. Proprietair Neergaards Urne. (død paa Memtoft i Thy.) Dødens skarpe Lee afmeiede ogsaa Dig, du Ædle! Ved Tanken om et Bedre vandrede Du tro dette Jordlivs slangeformige Bane, for paa hiin Side at høste hvad Du her nedlagde som Sæd. Ei er det Smigerhaand, der sætter Di dette simple Minde, men Een, som føler Dit Værd som Menneskeven, Fader og Velgjører, som staaer sørgende ved Din Urne, og hvis Tanke er vendt mod Pillegrimmens rette Fædreland. Dit gjæstfri Huus stod stedse aaben for en hver Vandrer. Du var en kjerlig, virksom og omhyggelig Fader, og for Venner gjorde Du Alt hvad der stod i Di Magt. For Alt dette Du udrettede paa denne Jorddal, ny der Du nu den Løn, som hisset er Dig tiltænkt. Told- og Consumtionsvæsenet. (Slutning; see Avisen No. 185.)Med Hensyn til Consumtionen, da gielder det samme som er sagt om Tolden, i Henseende til Afgiftens Lignelse; og troe vi, at det er mere Maaden, hvorpaa Yderne coutroleres, end selve Afgiften, der falder besværlig. Men, er det ei slemt, naar denne Control besværer den Redelige, som selv ofte nok seer, at den er nødvendig forudsat at den ei føres af uduelige og chicaneuse Folk - thi hvorledes Mange bære sig til, for at besvige større Summer, er ligesaa bekjendt som Andres ofte møisommelige og snedige Maader, for at besvige undertiden ikkun en halv Procent af det de udsætte sig for at tabe. – Det er derfor decideret Publicum og ei Anordningerne, som fremkalde denne Sags Odiosa 4 Langt mere almindelig end grundet er vist Brændeviinsbrændernes Klager over den høie Consumtionsafgift; thi, forstaaer en Brænder sin Sag, er han i Besiddelse af saadanne Redskaber, som Nutidens Oplysning angiver, og som allerede Mange benytte, samt har Midler til at drive sit Værk, saa kan han levere en Potte god 8 Graders Kornbrændeviin for 16 a 17 Rbs.; men bør denne Drik ikke snarere være dyrere end billigere! – Den simpleste Mand see vi ofte drikke sin Pægel Brændeviin om Dagen, og Sjouere leve ofte en heel Dag ved svært Arbeide paa slet Øl og Brændeviin, men var det Sidste dyrere, saa vilde dette Næringsmiddel afløses af et bedre; ligesom det vist er lettere at udpege de skadelige end de gavnlige Følger Brændevinet har for Samfundet, og jo billigere det er jo større Misforholdet. For den Brændeviinsbrænder, der driver sit slette Værk med slette Materialier, uden Sagkundskab og Omhu, men som vil fortjene af Smuglerveien (og af denne Sort gives ei saa, bør dog vel Anordningen være en Skræk, thi seer Denne sin dovne Færd tronet med Held, maae hans redelige Naboe gaae til Grunde, ligesom en heel Bye, der maa svare sin Afgift, medens Nabobyen forsyner den med Brændeviin, fordi den i Forening med bedre Værker og Driftsmaade ogsaa bedre kan smugle. – Men som Følge heraf see vi let, om det er et dygtigt eller et udygtigt Consumtionsvæsen, man maae fordømme, og det Urmenge i den Yttring: "Vi kunne ei bestaae, fordi vort Consumtionsvæsen er saa strængte Besværer Kjøbstadbrænderen sig - hvilket naturligviis ei mangler, over den Mængde Brænderier, som især i Jylland, skal drives paa Landet, saa er deres Klagen vist fuldkommen grundet, da dette paa engang angriber dem i pecuniair Henseende paa flere Maader, hvilket let sees. Men ogsaa Agricultur, og følgelig Handelen med, lider under dette Onde, hvis Virkning i moralsk og physisk Henseende heller ikke udebliver; saa det forekommer os indlysende, at de Mænd, som medvirke kraftigen til Landbrænderiernes Ophør, maae gjøre sig fortjente af Kjøbstadborgeren, af Landmanden, de tvinge til at arbeide til sit virtelige Vel, og af Nationen. Vel ville nøgle, skjøndt neppe mange, Aar medgaae, inden de heldige Virkninger ville vise sig for Alles Øine; men det synes os klart, at de ei ville udeblive. – Den Modbemærkning, at Bonden bør kunne benytte sit Product som ham lyster, røber vist langt mere Eensidighed end Tænksomhed. – At vaage over det Lovbud, som med saa god Grund forbyder Landbrænderier, er, saavidt vides, overdraget Landpolitiet og Consumtionsvæsenet. – At saaledes tvende hinanden ellers uvedkommende Authoriteter skulle virke for denne Sag, er vist, og hver Enkelts Bøger og Jndberetninger maae paavise den Andens Virksomhed eller Uvirksomhed i denne Sag. – Det forekommer os imidlertid billigt, om der i denne Henseende fordredes mere af Landpolitiet end af Consumtionsvæsenet, da hiint har de virksomste Midler til Raadighed; ligesom jo ogsaa enkelte Landpolitimestere have viist hvad de formaae, ved, med redelig Villie og kraftig Haand at benytte disse Midler; hvorfor Manges Tak og Fleres Agtelse var deres Løn. - Lunkenhed kan vistnok ogsaa lønne sig! – Nogle Consumtionsbetjente nyde ogsaa baade den indre Overbeviis nings Løn og skjønsomme Medborgeres Tak, for deres Anstrængelser i denne Sag; men for disse gaaer det ei saa let.