Berlingske Tidende, 1764-06-01
Et tydsk Ugeblad meddeeler følgende Begreb om en Pohlsk Konges Valg: Lovene drive paa at alle Stemmerne skal foreene sig paa en Person, og at intet Valg kan have Sted, uden eenstemmig bifald. Er nu saadan en almindelig Forening paa en vis Person foregaaet, blive alle Woywodskabernes og Districternes Stemmer bragte paa Valg=Stedet af Rigs raadene og Landbuddene. Den heele Adel til Hest nærmet sig da og til Valgstedet, om hvilket den slutter en stor KredsLandbud=Marechallen raaber da et hvert Woywodskab eller District op ved Navn, og et Landbud oplæser Stemmerne. Efter Oplæsningen sættet Primas sig til Hest, rider runden omkring Valgstædet inden for Volden, og tilspørger de Omstaaende 3de gange, om alle ere enige om at vælge en og den samme Person til Konge, og om Exorbitanzerne ere bragte: Rigtighed, Svare da alle Ja til dette Spørsmaal, saa at ingen Modsigelse høres, udraaber han Kongen ved Navn og ønsker ham et langvarigt Liv og lyksaligt Regimente. Han anmoder derpaa Kronstormarechallerne af Pohlen og Litthauen, thauen, at de vilde endnu igientage Udraabelsen. Kronmareschallen af Pohlen, i Sælskab med Kronmareschallen af Litthauen, og de 2 Hofmareschaller, forføye sig derpaa til de 3 Porte eller Indgange til Valgstædet, igiennem hvilke de lydelig bekiendtgiøre, at den Person, som nævnes, er udvalgt eenstemmig ved alle Stemmer, og dertil erklæret af Primas, saa at man nu skal erkiende ham for en sand og retmæssig Konge. Er derimod skeed Modsigelse, da ikke allene forbyde Lovene udtrykkelig at udraabe ham, men de erklære endog den for en Fiende af Fædernelandet, som understod sig at sige, at den Person var udnævnt til Konge, saa længe ikke alle Stænderne vare enige. Det 3 gange Adspørgende om Overeensstemmelse i Valget og om Exorbitanzerne, paalegges Primas i Confederationen af 1668, og er siden den Tid altid iagttaget. Samme Confederation forordner og for første Gang, at Pohlen, Litthauen, og de med dem forenede Provincer, skal komme overeens om Kongevalget, hvilket ligeledes er bleven stadfæstet i de Paafølgende. Naar Primas har udraabt Kongen, og Kronmareschallerne have igientaget det samme, istemmer Primas Te Deum Laudamus, hvilket alle de Tilstædeværende synge med, liggende paa Knæ. Derpaa fyres med Kanoner og Gevæhrer, samt røres Pauker og Trompeter. Er den nyevalgte Konge tilstæde, ledsage Stænderne han fra Valgstedet til Staden. Kong Michael blev bragt lige paa Slottet, efterdi det allerede var Aften; Men Kong Johann Sobleski, saasom det endda var lys Dag, blev ført Johannis Kirken, hvor den Ambrosianske Lovsang blev synget og prædiket. Michael bivaanede den hellige Messe og Prædiken den næste Dag, og om Eftermiddagen begav sig til Hest til Woywodskaberne, som ventede paa ham, dem han takkede venligen for de Stemmer som de havde givet ham Er Kongen fraværendes, forføye Stænderne sig dog til Johannis Kirken, og istemme anden gang Lovsangen. Ved dette Optog bære Mareschallerne vel Mareschals=Staverne, for ved Kongen, dog ikke opad, men nedvendte til Jorden, saasom Sædvanen ikke tillader at bære dem opreyste for ham, førend Kroningen er skeed. Ved Kronningen blive Pacta Conventa først forfattede og bragte i Rigtighed, hvilket har været saa siden Kong Michaels Tid. Er Kongen tilstæde, da beediger han dem i egen Person, er han fraværende, lader han det giøre ved sin Gesandt. Eeden aflegges for det høye Alter i St. Johanni Kirken, paa Knæ, efter holdte Messe, og sværges da ved Gud og Evangelio. Undertiden har Erkebispen af Gnesen, eller Primas, undertiden Storcancelleren oplæst Eeds=Formularen, hvilken derefter bliver indført i Valgatten, og underskreven af dem, som have været tilstæde ved dens Afleggelse. Saasnart Eeden er aflagt, overleveres Kongen det i latinsk Sprog forfattede Valgdiploma, i hvilket Stænderne anføre de høye Egenskaber hos Kongen, som have bevæget dem til at vælge ham, og tilsige ham fra deres Side en ubrødelig Troskab, Ærbødighed og Lydighed. Dette Diplom underskrives og forsegles af Rigsraaderne og de Fornemmeste iblant Adelen. Overleveringen til Kongen skeer snart af Primas, snart af Storcanceleren. Herpaa aflegge Senatet og Adelen deres allerunderdanigste Lykønskninger. Vælges en udenlandsk Prinds til Konge, som ikke er tilstæde paa Valgstædet eller i Pohlen, da sendes Gesandtere til ham, med Anmodning at komme ind i Riget. I deres Nærværelse beediger han Pacta Conventa, og modtager af dem Valgdiploma. Naar Kongen er valgt og udraabt, gaaer den Adel som har indfundet sig paa Valg Rigsdagen allene for sig, og ikke som Landbudde, hver til sit. Men Stænderne fortsætte endda deres Berraadslagninger paa Valgstædet, fornemmelig til at besørge den afdøde Konges Begravelse og den Nyevalgtes Kronning, item til at beramme Kronnings=Rigsdagen, og de forud gaaende Landdage, og i den Henseende at besørge det Fornødne. Naar dette er skeed, har Valg=Rigsdagen Ende, og Stænderne, efterat have lykønsket hinanden til det ved fuldbragte Verk, forføye sig hver til sit. Paa Valgstedet blive derpaa de gjorde Anstalter sløysede, Volden og Graverne jævnede og tilkastede. Undertiden, naar Stænderne ikke have været enige om Valget, bliver endnu, førend Kronnings Rigsdagen, berammet en General=Forsamling, paa det at de Modsigende kunde erholde Tid til at betænke sig, og foreene sig med Republiquen igien. Denne Forsamling kalde Polakkerne Poparcie, eller Stadfæstelse. En saadan Forsamling blev efter Kong Stephans Udvælgelse foranstaltet i Andreow, og efter Sigismund III. i Wislicz. Alt hvad som har været for, og er bleven afgjort paa Valg=Rigsdagen, hvoriblant især Kongevalget selv, og Kongens Pacta Conventa, bliver derpaa i en Samling bekiendtgjort ved Trykken, og indlemmet Constitutionerne eller Rigets Love, Valget giver vel den nye valgte Konge Titel, men den fuldkomne Ræt til at beklæde Thronen, og Magt til at regiere efter Lovene, faaer han først ved den høytidelige Jndvielse eller Kronning, hvorfore og hans Regierings Tid regnes fra Kronnings=Dagen, og om forinden udfærdes Kongelige Breve, meldes deri ikke Regierings Aar, men det skeer første Gang i det Kongelige Universal efter Kronningen. Kong Johan den 3 eller Sobleski, har dog regnet sine Regierings Aar fra den Tid han blev udvalgt; thi Stænderne tillode ham at antage den ganske Regiæring strax, og at drage i Feldten imod Tyrkerne, som da truede Landet. Det har været Sædvane siden Udislaw den Alenlanges Tid (hvilken fik dette Navn, fordi han var liden af Vext) at Kronnings Rigsdagen og Kongens Kronning maa ingen andensteds holdes end i Cracau, hvilket og er stadfæstet 1564 og 1569 ved Rigslove. Nogle Dage for Kronningen holder den nyevalgte Konge sit høytidelige Indtog i Cracau med stor Pragt, saavel fra hans som fra Stadens Side. Efter Jndtoget skeer, siden Udislai den 4des Tid, først den afdøde Konges Begravelse, hvortil Stænderne have berammet Dagen paa Valg=Rigsdagen, og gjort Anstalter, at Liget bliver betimelig ført til Cracau. Jblant mange Meeninger om Anledningen til det Polsk Ord Piast, meddeeler en Pohlsk Historieskriver denne Nationens Deputerede vare en lang Tid forsamlede, uden at kunde blive enige om at vælge sig en Konge. Den store Mængde Folk, som derudover vare forsamlede paa Valgstedet, foraarsagede saa stor Hungers=Nød, at Herrerne selv manglede hvad de skulle æde. J denne yderlige Nød komme 2 Engler i menneskelig Gestalt og Dragt til Cracau, og toge deres Qvarteer hos Piast, som den retskaffenste og elskværdigste Mand iblant alle Polakkerne. Denne værdige Vert selv havde i den store Hungersnød ikke beholdt meere tilovers end et lidet Træ med stærke Drikke, hvilke man meget gierne giver drukket der i Landet: af dem satte han strax for sine Giester, og derhos beklagede sig særdeles over at han ikke havde andet at gjøre dem til gode med. Giesterne toge for sig, hvorved de ville sætte den goddædige Piastes Hierte paa Prøve; og da de nu ikke længere kunde sætte hans Ædelmodighed i Tvivl, forsikrede de ham, at han, til Vederlag for at have beværtet dem saa vel, skulle erlange den Kongelige Krone. Denne Forsikring stadfæstede de strax ved et Mirakel; thi de tilholdte ham at give alle og enhver som bad ham derom, af denne Drik: Han gjorde saa, og alle Jndvaaner ne i Cracau, samt alle der værende Fremmede bleve veder, qvægede af Piastes liden Forraad, uden at Træet blev udtømmet. Herpaa vorerede alle de, som havde Stemmer ved Kongevalget, paa en Mand, for hvis Skyld Himmelen havde gjort et saa stort Mirakel, og Piast blev taget fra sin Hytte, for at ophøyes paa Thronen; thi, omendskiønt at han, da man bragte ham Forslaget om denne sin Ophøyelse, forkastede den med en Ædelmodighed, som maaskee aldrig har haft sin Lige, saa erkiendte dog Polakkerne eenstemmig ham for deres Regent. J Aaret 861 efterfulgte hans SønSemovit ham i Regieringen, den han forestod i 32 Aar. Efter denne udvalgte Adelen hans Søn Leiko, omendskiønt han endda var mindreaarig. Her havde alt de Piastiske Dyder vanslægtet noget, thi denne Prinds udrettede ikke meget Roesværdigt. Ham efterfulgte hans Søn Semomyslaus i Regieringen." &c. Allerede den 8de Martii dette Aar have de saa kaldede Dissidentere, d. c. Protestanterne i de Storpohlske Woywodskaber Posen, Kalisk og Strad, nedlagt i de Retter, som kaldes Grads, følgende Forestilling og Besværinger over Religions=Trængseler, underskreven af 124 Personer. Vi, Dissedentere i Storpohlen, og Med Jndbyggere udi Woywodskaberne Posen, Kalisk og Strad, havde i vores i Elendighed, hvilken fast ikke kan oversees eller udgrundes, stil og som bringer os nesten i Fortvivlelse, blot denne Trøst, at f. vi, efter saa mange Trængseler, kunde forhaabe en ønskelig Pe Forandring, og derved Formildelse i vores bittre Skjæbne. Til at trøste os saaledes, ere vi alt vante ved en temmeligst Rad af kummerlige Tider, som forunderlig forandre alleTing i Verden, ogsaa blevne øvede i taalmodig at igiennem sit gaae saa mange Slags tærende Elændigheder. Efter at sit være berøvet de gamle Herligheder, hvilke gjorde den adelige Stand lige, have vi i det mindste endnu denne Frihed tilovers, at vi, som ulyksalige, og imod vore Forfædre dybt fornedrede Efterkommere, kunde indsee vores Tab, og bejamre det med en Smørte, som igiennemborer Hiertet: et sørgeligt Vederlag for det Blod, som vore Forfædre have udgydet for Fædrenelandet, Saasom vi have fastelig bevæbnet os med Taalmodighed, har ikke den 8de Articul i Jnstructioner, for Ante Convocations=Landdagene kundet perse nogen offentlig Klage af os: (Artiklen burde have lydet saa: "Dissidenterne skulle uomstødelig forblive ved deres gamle Friheder. Men i dets Sted hedder det: "Dissidenterne, som ved Lovene ere indskrænkede, skulle og fremdeles ansees efter Lovenes Strenghed." Vi stode i det tillidsfulde Haab, at vore til foregaaende Berraadslagninger forsamlede Medbrødre, skulle have rakt et venligt Øre til vore Bønner og Klager, og ikke villet udvise paa vore allerede nok undertrykte Personer, Veyen til at undertrykke gamle Herligheder og Friheder, tilligemed den adelige Stands Liighed: Vi smigrede os, at de meget meere, saavel af Kierlighed til Retfærdighed, som af Medlidenhed, havde behaget at befrie os Dissidentere fra de haarde og tunge Baand, som visse overilede og strenge Rætter (sigtes paa Constitutionerne af 1717 1733 og 1736) have bundet, ved at afskaffe Uordenerne (Exorbitantier) i Fædrenelandet for Eftertiden; Men vi see, desverre, at Udfaldet ikke svarer til vores Haab. J Steden for at oprette de hidindtil krænkede, et frit Folk i et frit Rige tilkommende Herligheder og Rettigheder, formeerer sig jo længer jo mere den billige Frygt for at see ganske kuldkastet den paa faste Grunde bygte Liighed imellem den adelige Stand, og vores øiensynlig dermed forbundne Undergang; Thi udi de 2de Landdage, som ere holdte i Stroda, har neppe nogen af Adelen rørt om udi sin fri Stemme, at Dissidenterne ikke fra nu af skulle kunde erholde Starostier, og Kongel. Godser, og dog har denne Punkt sneget sig med ind i Jnstructionen, ja er bleven uforandret og uudslettet, uagtet de af os, som vare nærværende ved Jnstructionens Oplæsning, beklagede os ydmygelig over en saa stor Uret: En Uret som forhindrer os at indlegge os Fortienester hos Republiquen. Den anden Punkt er endnu mere nærgaaende end bemelte Første, omendskiønt at begge ere overmaade bittre i Betragtning af Stats Retten (quod materiam tes status.) Den krænker paa det høyeste Dissidenternes Retstigheder, og er indrykket udi Jnstructionen i det Siradiske at Woywodskab. (Denne Jnstruction anfører den sidste sig Rigsconstitution, og udelukker os fra alle Embeder, Juris e. dictioner og Magistraturer, saa at end ikke en Seglbevarer sig tør forsegle et Privilegium for Dissidenterne, og, pro repole sitione Privilegii, skal det ad intestantiam cujusvis være ne tilladt at citere for Tribunalen, for Grods og for Land=Ret at sterne.) Da vi nu indsee de fæle Følger heraf, og meget vel ge begribe, at os intet andet forestaaer tilsidst, end vore Persole ners og Stands alleryderste Undertrykkelse; Saa protestere vi for Gud, for vores Fædreneland, og for de 3de høye Woywodskaber, at disse Puncter, egenmægtig indlemmede udi Jnstructionen paa Anteconvocations=Landdagen, ere saa haarde og ufordøyelige, at Sønner, opdragne i en og den samme Moders, det fælles Fædernelands Skiød, ikke kunde udholde dem. De ere utaalelige fra alle Sider betragtede, men især fordi de ophæve den adelige Stands Lighed, udslette de gamle Herligheder, og sønderrive de Blods= og Pligtes Forbindelser, som sammenknytte velsindede Patrioter med deres elskede Fæderneland. Vi protestere, i det at vi føle den inderligste Smerte, over, at man til at vise os des meere Krænkelse og Foragt, har i en Forsamling aldeles ikke ville udnævne nogen af Vores til at betiene Captur=Retterne, hvilket er tvert imod al Sædvane og Lauda; J den anden Forsamling, nemlig i Stroda, har man taget Statsklogskab i Steden for Retfærdighed, til Paaskud, og, uagtet at man havde udnævnt dem til Retterne, har man dog ikke sat dem i Laudum. Vi protestere, og ville i disse Hierte krænkende Omstændigheder, saavelsom i alle vore Trængseler, søge Hielp hos den durchl. Republiques Stænder, og anholde om en retfærdig Medfart. For at bevæge Hierterne, og opvække den forventede Medlidenhed, have vi egenhændig underskre. vet dette. Den 8 Martii 1764.