Berlingske Tidende, 1831-01-14
(J. No. 7 af Statstidenden, sidste Stykke under Paris, Siden Aarhundrede have Danmarks Konger udrustet Expeditioner, for at opdage den Deel af Grønland, paa hvilken en island Kolome i fordums Tid havde nedsat sig, men af hvilken mod det Alde Aarhundredes Ende hver Spor forsvandt. De Mænd, til hvilke dette Hverv blev overdraget, vare: under Frederik I Magnus Heinson, under Christian IV Jens Munk, Godske Lindenov og Carsten Richardsen, under Fredrik III David Danell. under Fredrik V Peter Olsen Walløe, under Christian VII Lovene, og med ham Egede og Rothe. Men alle disse Forsøg, vare i denne Henseende fruglesløse. Under Fredrik den Sjettes Regjering, paa hvilken Videnskaberne, hvis Blomstring den har fremskyndet, kaste en saa skjød Glands, blev hiin forsvundne Kyst ikke glemt, hvis Opdagelse desuden var et Nationalønske. En Commission udnævntes, for omhyggeligen at undersøge de Vanskeligheder, der vare at overvinde, og raadslaae om den Maade, hvorpaa dette Forlangende beldigst kunde udføres. Expeditionens Bestyrelse blev overdrage, til Capitainlieutenant Graah, som i Aarene 1823 og 1824 var beskjeftiget med at optage Vestkysten af Grønland imeller en, 80 og 720 N. Br. J Forgaret 1329 begav Capt. Graah, tilligemed Naturforskeren Dahl, til den grønlandske Colonie Julianehaab, hvor han fraf Hr. Matthiesen, der skulde være hans Tolk. Resten af Aaret benyttede hen til nødvendige Forberedelser; han lod to saakaldte Konebaade to Kajakker bygge, tog to Grønlændere 30 i Orønlænderinder i Tjeneste og anskaffede det Forraad og de Handelsvarer, som han behøvede; derefter reiste han til Nenortatik, for at tilbringe Vinteren i dette Establissement, der er slap harcel nærmest ( af Br. og 47, 25 v. f. Par. Oc. 33de Na, 132, forlod Expeditionen Nenortallik, den bestod af fire Europæere og hine tolv Jndfødte; der indstibedes de nys navnte fire Fartøier. J Stædet for at seile omkring Jronlands sydlige Forbierg, Statenhuk, valgte man at store mod Kanalen, som adskiller denne Øe fra det faste Land, og naarde saaledes den lige Kyst. Jsen, som efter en Vinter, der i disse nordlige Regioner havde været ligesaa mild, som den i smepa Car stræng, sammenhobede sig ved Kysten i en Mængde, som forekom selv de Jndfødte at være overordentlig, forsinkede Creditionen meget. Da man desaarsag ikke kom dennes Maal. nærmere og det medtagne Mundforraad betydeligen formindstedes, saa besluttede Capt. Graah at tilbagesende samtlige En opæere tilligemed de modløseste Grønlændere, og i disse skrøbelige Fartøier, med to Grønlændere og fire Grønlænderinde, at fortsætte sin Kystfart. Denne kjække Beslutning, der føjer Graabs Navn til de meest uforfærdede Reisendes, blev iværksat den 25de Juni, under 61, 46. 40. Br., og lønnedes med fortjent Held. Thil allerede den 28de Juli havde han naart en De under 65 18 Br. og 40 49. v. P. Underveis havde han at kjempe deels med Skibsfolkets Gjenstridighed, der gruede for at overvintre paa en ubeboet Kyst, og maaskee gives Hungersdød til Priis, deels med Jsen, der ei allene tilspærrede Havet, men forvandlede Strandbredden til en Jiskiump, der sjeldent ydede Mennesker eller Baade fornødert, Ly. Omsider optaarnede de Iissletter, som vare drevne hen imod Stranden, sig i saa uhyre Masser for ham, at han fandt det raadeligst, at vende tilbage, efterat han indtil Slutningen af August Maaned forgiæves havde oppebiet en gunstig Forandring, som han nu, da Aarstiden var rykket saa langt frem, ikke meere kunde vente. Han tiltraadte derfor Tilbagereisen og ankom den 1ste October til Nugarbik (under 63, 23. Br.), hvor han blev Vinteren over og hvorfra han den 2den April ved en paalidelig Grønlænder sendte sin Beretning til Julianehaab. Deri meldte han sin Hensigt, at forlade Nugarbik næste Dag, saavidt de ringe Midler, der levnedes ham, tillode det, at trænge frem mod Norden, og til Efteraaret, atter at komme til Nerortalt. (Sluttes i Morgen)