Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-07-28
Skjøndt det ofte i Skoleprogrammer og andetsteds varmt er anbefalet de Forældre, som agte at lade deres Sønner studere, at indsætte disse i Skolernes nederste Classe, saa er det dog stedse Tilfældet og vil stedse blive det, at mange Forældre af saare vægtige og afgjørende Grunde foretrække at lade deres Sønner privat undervise, indtil de kunne vorde optagne i en af de høiere Classer i en offentlig Skole. Her møder nu den store Vanskelighed, at det næsten er umuligt at vide, hvilket Omfang af Kundskaber i de forskjellige Fag der udfordres for at naae dette Maal. Undertiden er det endnu ikke bestemt, i hvilken Skole Eleven skal indsættes, og de Skoler, mellem hvilke man har Valget, følge aldeles forskjellige Planer. Undertiden maa en Lærer forberede flere Drenge, som staae paa samme Modenheds-Trin; men den Ene skal anbringes i en Skole, hvor man i en meere eller mindre fornuftig Følge begynder paa det ene Sprog efter det andet, den Anden derimod paa et Sted, hvor man - som i dette Stift eneste Skole, strax i nederste Classe begynder paa Latin, Tydsk, Fransk (maaskee ogsaa Engelsk), og det med Drenge, som optages i en Alder af 9 a 10 Aar, med saa tarvelige Fordringer, at de kun behøve taalelig at kunne læse, skrive og regne, uden endnu at have det mindste Begreb om noget Sprogs Grammatik, saa at de paa eengang maa tage fat paa 4 eller 5 Sprogs forskjellige Grammatikker, nemlig foruden de ovennævnte fremmede ogsaa den danske. Skaffer en saadan Lærer sig nu Underretning om, hvad der udfordres til Optagelse i en af Skolens høiere Classer, og indretter Underviisningen derefter, kunde det let hænde, at Fordringerne, naar Tiden kommer, paa Grund af den herskende Planløshed, ganske ere forandrede, at til Exempel – for at anføre virkelig indtrufne Tilfælde - det græske Sprog er optaget i 2den Classe, skjøndt det tidligere først begyndtes i 3die, og at altsaa den, der ønskes optagen her, hvortil tidligere end ikke forlanges at kjende græske Bogstaver, nu enten maa indsættes i en lavere Classe, hvor han ikke kan blive tilstrækkelig beskjæftiget, eller maa følges med Discipler, som allerede i eet eller to Aar ere underviste deri, – at det franske Sprog paa samme Maade er rykket fra 2den ned i 1ste Classe, eller omvendt Fordringerne i een eller anden Henseende formindskede, en ny Lærebog indført osv. De samme Ulemper vise sig naturligviis ligesaa føleligt, naar Nogen bliver til omflyttet fra en Skole til en anden. Programmerne indeholde kun yderst sparsomme Oplysninger om de fulgte Methoder, og hvad der i det forløbne Aar er læst i hver Classe, men hvad der i det følgende Aar skal læses, søger man forgiæves Oplysning om, og det kunde vel være, at Vedkommende somme Steder kunde have ondt ved at meddele saadan Oplysning, af den Grund, at ingen Plan for Underviisningen existerer. Det synes derfor at være en høist billig Fordring til det lærde Skolevæsens Overbestyrelse, at en fast Plan, hvori saa klart og bestemt som muligt var udtalt, i hvad Orden de forskjellige Discipliner skulle følge efter hverandre, og hvormeget der i ethvert Fag skulde være lært forinden Optagelsen i hver enkelt Classe, blev indført i alle de offentlige Skoler og bekjendtgjort til Underretning for private Lærere og Forældre. Dersom den nuværende Direction for de lærde Skoler vil sige: Dette Arbeide kunne vi ikke paatage os, vi have saa meget Andet at bestille, som vi ansee for meere vigtigt, Den eller De af os, som overhovedet beskjæftiger sig med Skolevæsenet, har aldrig været i nogen lærd Skole og kjender ikke til det offentlige Underviisningsvæsens Beskaffenhed, ja saa - da Philip af Macedonien sagde til en Kone, at han ikke havde Tid at høre hendes Klage, svarede hun: "Saa skal Du heller ikke være Konge."- En Underviisnings=Plan bør i alle Tilfælde udarbeides, og det er at vente, at den Plan, som nu er udkastet for de udvidede Skoler af den lærde Kongres, bestaaende af disse Skolers Rectorer og Professorerne Madvig og Petersen, maa indeholde Bestemmelser, der ogsaa med Nytte kunde følges ved de andre Skoler. Det er i denne Henseende at vente navnlig af Madvigs Deeltagelse i Arbeidet, at det er fastsat, at de gamle Sprog ikke saa tidlig som hidtil skulle begyndes. For en saadan Forandring taler baade sund Fornuft og Erfaring, idet Flere, som først efterat være dimitterede fra gode Realskoler have anvendt 2 Aar paa de gamle Sprog, ikke alene i almindelig Modenhed, men selv i Græsk og Latin fuldkommen have ved Examen Artium kunne maale sig med de bedste Dimitteender fra Skolerne, som have læst Latin i 7 eller 8 Aar. Madvig har ved flere Leiligheder udtalt sig for en saadan Forandring, og flere Skolemænd have været af samme Mening, uden at det er os bekjendt, at Noget er fremført derimod. Saaledes har Overlærer Trojel i Kolding fremsat det Forslag for Sprogunderviisningen, at de 2 første Aar udelukkende skulde anvendes paa Dansk og Tydsk, i det 3die paa begyndes paa Latin (med 12 Timer ugentlig), i det 4de paa Græst, i det 5te paa Fransk og at Hebraisk og Engelsk først skulde kunne læres udenfor den egentlige Skoletid i de to sidste eller 7de og 8de Aar.*) Man sammenligne hermed den Orden, hvori Sprogene begyndes i Nykjøbing Skole: 1ste Aar Dansk, Tydsk, Fransk, Latin og Engelsk f), 3die Aar Græst, 5te Aar Hebraisk. Mon nu virkelig en mangeaarig Prøve skulde være nødvendig for at afgjøre, hvilken Orden der er at foretrække, Adjunct Ostermann ved Metropolitan) Program for Frederiksborg Skole 1843. Sammesteds hedder det om en nærbeslægtet Gjenstand: "Overhovedet anseer jeg det for særdeles fremmende for Sprogunderviisningen, at Disciplen stadig holdes til at sammenligne det ene Sprogs Grammatik med det andets, og det vilde være ønskeligt, om Directionen for Skolevæsenet vilde sørge for, at der til Skolebrug udarbeidedes Grammatikker i de forskjellige Sprog efter en fast, paa deres indbyrdes Overeensstemmelse eller Uovereensstemmelse grundet Plan. Men hertil fordredes rigtignok, at Directionen var mere sagkyndig. *) Saaledes var det for et eller to Aar siden; hvorledes det nu er, vides som sagt ikke, for Programmet for i Aar udkommer. J andre Skoler er det vel omtrent ligeden. de skolen har nylig i et vakkert lidet Skrift om Reformer ved de lærde Skoler anbefalet denne Forandring med de gamle Sprog, og derhos fremsat en Tanke, som forekommer os at være saa rigtig og træffende, at den fortjener at blive meere almindelig bekjendt, end den kan ventes at blive i en Bog om Skolevæsenet, der i vor Tid ikke tor gjøre Regning paa mange Læsere. Han siger, at naar det latinske Sprog bliver udsat til Begyndelsen af det 3die Skoleaar, sees Jntet at være til Hinder for, at de latinske Skoler overeensstemmende med deres Navn og Bestemmelse aldeles bortkaste de 2 første Aar, og i Reglen først optage Elever i en Alder af 12 Aar og en saadan Modenhed, som de nu sædvanlig have ved Opflyttelsen i 2den Classe. Dersom Directionen vilde bestemme sig til denne Forandring, da kunde den saa meget omtalte Reform, at Underviisningen fortsættes et Aar længere end hidtil, uden videre Omstændigheder indføres ved alle Landets Skoler; da behøvede man ikke at anvende Tønder Guld paa at opføre store og pragtfulde Skolebygninger, man behøvede ikke at ihielslaae nogle Skoler for at de øvrige kunde leve, ikke at forøge Lærerpersonalet, undtagen forsaavidt det endelig maatte findes nødvendigt, at indføre eetaarige Classer; men denne Forandring, hvortil Trangen vistnok stedse bliver meere følelig, er uafhængig af Gymnastalreformen. Man bør ikke tvivle om, at jo de nuværende Lærere have Kundskaber og Dygtighed til at meddeele Underviisning et Aar længere end hidtil i de Discipliner, som hidtil ere lærte i Skolerne og det første Halvaar ved Universitetet. Hele Reformen vilde bestaae i, at Skoletiden i Reglen blev fra det 12te til det 19de, i Stedet for som nu fra det 10de til det 18de Aar; – og denne Reform behøvede man ikke at gjøre saa meget Væsen af. Naar man da saaledes havde en fast og nøie overholdt Bestemmelse for det Maal af Kundskaber, som fordredes ved Optagelsen i Skolerne, vilde private Lærere, og Jnstitutbestyrere der have et bestemt Maal at arbeide til, hvilket nu kun altfor ofte savnes. Den i flere Kjøbstæder i de senere Aar indførte Udvidelse af det almindelige Skolevæsen ved Oprettelsen af Borgerskoler og borgerlige Realskoler bidrager i høi Grad til at gjøre en saadan Omdannelse af de lærde Skoler ønskelig og tilraadelig. Thi som Sagerne nu staae, finder aldeles ingen Forbindelse Sted mellem Borgerskoler og lærde Skoler; men dersom de sidstnævnte optoge deres Elever i en ældre Alder og med Fordringer til større Modenhed og navnlig til Kundskab i Historie, Geographi, Tydsk og fornemmelig almindelig Grammatik, som den Danske ikkun ret lærer af det danske Sprog, vilde det hyppig blive Tilfældet, at Latinskolerne bleve rekruterede fra øverste Classe i Borgerskolerne, hvilket særdeles meget vilde hæve og støtte disse. Selv nu er det meget almindeligt, at en Fader, som boer paa et Sted, hvor der er en god offentlig eller privat Borgerskole, lader sine til Studeringer bestemte Sønner besøge denne indtil henimod Confirmationen, og da lader dem udenfor Skoletiden undervise i de gamle Sprog. Ja dette er i den Grad almindeligt, at man har Exempler paa Latinskoler, som i de høiere Classer havde et temmelig stort Discipeltal, men i nederste Classe ikkun Een eller To. Men naar saaledes et Jnstitut, som blot er beregnet paa Jkke-Studerende, skal forberede Enkelte til de høiere Classer i de lærde Skoler, da opstaaer heraf den samme store Ulempe for Underviisningen, som de lærde Skoler, føle ved at have enkelte ikke studerende Discipler. Hvormeget Værd man end vil tillægge de gamle Sprog som almindelige Dannelsesmidler, er det dog øiensynligt, at Den, der ikke skal studere, kan anvende sin Tid bedre til andre Ting, end til at lære Latin og Græst, saa meget mere, som de sjelden lære disse Sprog tilgavns, eftersom de ikke skulle lære dem i nogen bestemt Hensigt og derfor ansee dem som ganske unyttige. Af denne Aarsag ere saadanne ikke studerende Discipler i Latinskolerne som oftest ganske fritagne for de gamle Sprog; men derved komme de let i Vane med at drive og ansee sig selv ligesom og at ansees af Lærere og Kammerater som ringere end de studerende; deres Nærværelse virker lammende paa Underviisningen, og selv gjøre de ikke den Fremgang, som de vilde gjøre i en Skole, der var beregnet paa den Livstilling, hvortil de ere bestemte. Saaledes vilde det baade være i de lærde og ulærde, baade i de offentlige og private Skolers Jnteresse, om dette Forslag maatte vinde bifald hos Mænd, som have Jndflydelse paa Underviisningsvæsenet i vort Fædreland. Lolland, i Juli 1845.