Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-02-13
Denne Tid er allerede indtruffen, uden at Rygtet har bekræftet sig. Opsigelser skee allerede end- og af Capitaler, som kun svare Rente imellem 3 og 4 PC., og Tingen er saare vigtig, da Manges Vee og Vel er afhængig deraf, eftersom det ikke er at paatvivle, at jo alle de Capitaler, hvoraf, efter Tabellen Littr. B., er svaret 4 PC. o. s. v., ville blive opsagte saasnart mueligt, da det 25de dobbelte Beløb netop udgjør Capitalens fulde Sum efter Tabellen, ja maaskee en Deel af dem med, hvoraf, efter Tabellen, svares 3 Rbdlr. 55 tz. S.V. Rente, der, med Aarets Tillæg, 25ve Gange tagen, giver 91 Rbdlr. 95 1/4 s. S. V., for ikke allene at benytte den nu værende Sølv-Værdie, men og at anvende samme til Vexelrytterie og Diskonto, der lovligen allerede giver høiere Rente, og, ved den nu saa almindelige Aager, nogle Fold mere. Følgerne deraf vilde blive ligesaa bedrøvelige som ødelæggende for Debitorerne; thi hvor skulle disse igien tage Pengene fra, da alle øvrige Capitaler endnu staae faste, Jngen vilde laane imod simple Renter, og de stedse fornyende Vexler ere lige saa upasselige, som Renterne utaalelige for betydelige Capitaler i faste Eiendomme, end sige Aagrere, og mangfoldige Bankerotter vilde altsaa paafølge, hvorved en stor Mængde Familier uskyldigen ville blive satte ud af Næring og bragte til Bettelstaven, uden at noget andet Nyttigt derved blev fremmet, samt en usigelig Forvirring foraarsages i Penge og Creditvæsenet. Disse Tanker have bevæget mig til at forsøge en koldsindig og upartisk Undersøgelse af det foranførte Spørgsmaal, som med Beskedenhed underkastes Høieres, Kyndigeres og det Almindeliges Omdømme. A. Fra den ene Side kunde siges: 1. At ingen Jndult eller ny Opsættelse kunde tilstaaes, uden Jndgreb i Creditorernes Eiendomsret, hvilket Jntet uden den høieste Nødvendighed kan undskylde, da Eierne derved betoges Raadighed og frit Brug af deres lovlige Eiendom. 2. At de Creditorer, som ere i dette Tilfælde, og ved Renternes efterhaandelige Stigen, Tid efter anden, komme i samme Tilfælde, have lidt nok ved deres Capitalers saa betydelige Nedsættelse, til, at man ikke skulde misunde dem den muelige Fordeel, den nu værende Sølv-Værdie maaskee kunde foraarsage Capitalerne. 3. At det ikke kunde fortænkes disse samme Creditorer, om de, i den nu værende høiere Rente og Diskonto Fod, vilde søge nogen Opreisning for de simple og ringe Renter, de hidtil have nydt. B. Fra den anden Side kunde derimod indvendes: I. At, da denne Jndskrænkning i Creditorernes Eiendomsret allerede er skeet ved Forordningen af 5te Januari 1813, maa man forudsætte, at de vigtigste Bevæggrunde, ja den høieste Nødvendighed da maa have været forhaanden. - Og mon den nu være det mindt, Vi have i det foregaaende seet Følgerne, og mon disse da kunde været farligere eller større. - Sølv=Værdien var indtil 1ste August 1813 kun 6, og siden 11 3/4, som den er endnu, og det tegner ikke til, at samme enten saa hastig eller lettelig vil falde; men derimod lige saa snart kunne blive forhøiet; saa at det er aldeles usikkert, for hvis Risiko Henstanden i saa Fald blev. - Penge vare den Gang lettere at bekomme end nu, og Renten og Aageren, var endda ikke saa høi. Følgeligen er Nødvendigheden nu større og ikke mindre, og altsaa endnu større Aarsag til Jndultens Vedblivelse end til dens første Paabud. 2. Naar man antager, som man bør, at tilReductionsforholdet i Forordningen var tilstrækkelig Grund, saa at den courante Mynt, endskjøndt høiere i Benævnelse, dog ikke, i Forhold til rede Sølv, var af virkelig Værd høiere, end efter Forordningens Proportion, saa er fra Creditorernes Side ved denne Reduction vunden, og ikke tabt, siden Nedsættelsen er skeet med 4 eller høist 5, og Betalingen af samme nu skulle skee med 11 1/4, og om samme endog henstod indtil Sølv- og NavneVærdie vare lige, dog skal opfyldes med 6, der er 2/5 eller 1/2 Deel mere end det Laante, følgelig Tabet aldeles paa Debitorernes Side. 3. Det samme gielder, i lige Forudsætning, om Renterne, som af de nedsatte Capitaler, efter 11 3/4, dog beløbe til tredobbelt, og efter 6, 2/3 eller 1/2 Deel høiere i virkelig Værdie. Lægger man hertil, at en stor Deel af Creditorerne, hvis Capitaler stode paa 2den eller 3die Prioritet, eller paa Vexel, af Mangel paa nyt Laan, dog ikke vilde erholde deres opsagte Capitaler, under Eiendommens nu faldende Værd og Pengemangel, altsaa allene ødelægge deres Skyldnere og sammes Credit, uden selv derved at erholde nogen Fordeel, og at de derimod, endogsaa om det forønskte lykkelige Øieblik skulde indtræffe: at Rigsbankdalerne under Henstanden skulde opnaae fuld Værd, dog, efter hvad forhen er viist, høstede Fordeel og ikke leed Tab, saa kan jeg ikke andet end hælde til den Side og være af den uforgribelige Mening, at Opsigelser vilde blive høist skadelige og af de farligste Følger, og at det derimod vilde være et viist og nyttigt Foretagende, om med Betalingen blev given Jndult eller Opsættelse, for det første indtil 6 Aar efter Freden, da alle Capitaler kunde gjøres ledige og Credit væsenet imidlertid rette sig, og Priserne erholde en fast Vending.