Ribe Stifts Adresseaviser, 1847-01-04
Hvem der i Vesteregnen planter Træer og anlægger levende Hegn, gavner og fryder ikke alene sig selv og sine Efterkommere, men han grundlægger ved at opelske disse Frugtbarhedens Ledere, en bedre Fremtid for Egne der synes fordømte til et Øde, men der ved en hensigtssvarende Cultur langt fra ere det. Her at bevise den frugtbargjørende Jndflydelse som Skovcultur og levende Hegn yttre paa Opdyrkningen af Hedejorder, – vilde lede mig for vidt; – jeg haaber, til næste Aar at faae Tid til i saa Henseende at udarbeide en opmuntrende Veileder for Vesterboeren, og jeg haaber efterhaanden at henlede Østerlandets ved Naturen saa begunstigede Beboeres Jnteresse til den Deel af det fælleds Fødeland, der synes at være udelukket fra de Fordeele som en velsignelsesrig Fred og heldige Conjuncturer bringer over de frugtbarere Egne. Saameget er vist, – at ingen Tid er bedre end denne egner sig til at opmuntre Vesterboerne til hensigtssvarende Cultur og Træplantning, – ligesom jeg mener, at ingen Tid bedre end denne egner sig til at Østerlandets Beboere ved at række trængende Medborgere en hjælpsom Haand kunne vise, at de med Taknemmelighed paaskjønne den Velsignelse de i rigeste Maal høste paa deres frugtbare Agere. Det kunde synes latterligt for mig allene at ville yde min Bistand til en Sag, hvor den Enkeltes Bestræbelser, kun ere Draaber i Havet; men jeg er overbeviist om at Steppernes bedre Cultur og Beplantning efterhaanden vil komme i Velten, - da ville vorde en Gjenstand for almindelig Jnteresse, – og indtil den Tid vil jeg efter bedste Evne søge at holde Livet i den hos Vesterboeren paa mange Steder vakte Jnteresse for det Bedre. Jeg erkjender at hvem der i Vesteregnen vil plante, maa med Lethed (gratis) kunne erholde Planter i en kraftig Tilstand; thi de udkræve der en omhyggeligere Behandling i den yngre Alder, og jeg har den Overbeviisning, at kraftige Planter fra en bedre Egn trives frodigere derude end svage og magre Planter, som der ere trukne af Frøe, og der allerede have Spiren til den Svaghed som senere vil ødelægge dem. Jeg maa imidlertid beklage, at jeg ikke endnu er istand til at overlade Træplanter til Alle i de forskjellige Egne nord og vester paa, der have ønsket at erholde deraf, men i det Sted for det første maa holde mig til Ribe og Haderslev Amters Vesteregne. For nu at vide hvormange Planter jeg endnu kan fordeele blandt Beboerne i Haderslev Amt opfordrer jeg de Syv og Tredive Beboere af Ribe Amt og det blandede Distrikt, der iaar have meldt sig, at ville anmelde paa Ribe Stiftskontoir til hvormange de have kulgravet Jord, og om de fornemmelig ønske Naaletræer eller Løvtræer. Ligesom Fred og veltilberedt Jord er nødvendig for Kornavlen, saaledes er ogsaa Fred og kulgravet Jord nødvendig for de unge Træer, der da udvikle en kraftig Rod, og hvorved de med Jordklump lettere flyttes hen til Blivestedet. Paa en Alen kulgravet Jord, kan i de første 3 Aar staae 12 til 16 Træ planter, som da udtages af Frøskolen indtil 3 af hver 4 flyttes hen til Blivestedet, ligesom den tilbageblevne Deel efterhaanden maa udtyndes eftersom det behøves. Hvem der burtig vil høste Fornøielse og Nytte af en Beplantning om sin Gaard, han kul graver hele Stykket som han vil beplante, og Fordelen skal snart vise sig i en frodig Væxt af unge Træer, der trodse baade Vind og Veir. For en Favn at kulgrave giver jeg 3 Rbs. eller 1 ls. Cour. Paa Steder, hvor man brænder den afskrællede Fure, vil en Blanding af Asken i Plantejorden frembringe en god Virkning paa de unge Planters Væxt. Det er en Selvfølge, at mine hidtil anbefalede Raad ved Træplantningen kun ere for de mindre Læ-Plantninger, hvor en frodigere Væxt kun fremmes ved meer Arbeide. Hvorledes der skal forholdes ved større Anlæg, skal jeg senere meddele. Kulgravningen synes meer uoverkommelig end den virkelig er. Den er forTrækulturen hvad Braken er for Agerbruget. Den er en Grundforbedring af uberegnelig Nytte, thi hvem der planter, ønsker dog vist frodige Træer og ikke forkryblede, sygnende Buske. Den frugtbargjørende Jndflydelse, som Luften yttrer paa den kulgravede Jord, især den der i Aarhundreder har lagt urørt og tæt begroet med Lyng, i Forbindelse med en hurtig Rod udvikling i den unge Alder, er allene istand til at bekæmpe et barskt Climas skadelige Jndflydelse paa Træet. Man vil ogsaa stedse sin de en passende Grad af Fugtighed i den kulgravede Jord, selv i den tørreste Sommer. Derved bliver tillige Alen, hvor den findes – udsat for Luften, og opløser sig den første Vinter. Kulgravningen foretages om Efteraaret og Vinteren, da Tiden og Jordens Fugtighed bedst tillader det. Jeg har at disponere over 10,000 Stkr. 5-aarige omplantede Gran, endvidere 100,000 Stkr. Gran, der tages ud af Frøbedene, en betydelig Deel Ask, Aborn og Cyticus, der Alle tages ud af Frøskolen, Man vil maaskee sige, at det er smaa Træer, men store Træer kunne ikke forsendes uden store Udgifter, og hvem der har den sande Jnteresse for at plante, har og den største Glæde af at opelske sine Træer fra smaa; thi de kunne senere, hvor Jorden ikke erfor løs, med Jordklump flyttes hen til Blivestedet, og næsten alle Træer ville da groe. Naaletræer bør aldrig omplantes uden om Foraaret, og den omhyggelige Plantning, hvorved Rødderne i den løse Jord bredes ud paa en lille Forhønin i Plantehullet, hvilket derefter fyldes med den Jord, der er blandet med Aske af den brændte Hedeskorpe, lønner Umagen. Træet bør ikke plantes dybere end det for har staaet. Løvtræer, der ikke vise en frodig Vært, maa et til to Aar efter Plantningen afskjæres, da kommer nok det frodige Skud, som snart gaae forbi de ikke afskaarne. Men Naaletræer maa ikke røres med Kniven.