Berlingske Tidende, 1829-03-09
Pera, den 26de Januar. Efter den Samtale, som Hr. v. Jaubert ved sin Ankomst til Constaninopel havde med Reis-Effendi, udbredte sig almindeligt det Rygte, at Porten havde antaget de mæglende Magters Forslag, og at den vilde sende Befuldmægtigede til Smyrna, for at underhandle om de græske Anliggender. Men disse Forslag have ikke vundet Storherrens bifald. Reis-Effendi har mundtligen erklæret den nederlandske Gesandt, at hans Herre havde givet ham den bestemte befaling, nøie at holde sig til de Forskrifter, som han flere Gange havde meddelt Gesandterne paa Corfu, og at Porten aldrig vilde afvige herfra. Hvad Moreas Neutralitet angik, da vilde Porten forsaavidt erkjende den, at den ikke vilde sende Tropper derhen. Paa Baron van Zuilens Anmodning om at den maatte tilstilles ham en officiel Act over denne Meddelelse, skal Reis-Effendi ved Portens Tolk have ladet ham dittere Alt der henhørende; eller som Andre paastaae, have tilsendt ham en skriftlig Erklæring, som imidlertid manglede alle diplomatiske Former, og neppe kunde betragtes som et officielt Actstykke. Denne skrivtlige eller dicterede Erkæring skal lyde saaledes: "Storherren, har taget Magternes Forslag under nøie Overveielse, og troer allerede tidligere at have svaret derpaa, i det han har tilkjendegivet Gesandterne paa Corfu, hvor meget deres Afreise fra Hovedstaden havde været ham imod, og idet han opfordrede dem til igjen at vende tilbage. Porten nærer den Mening, at der ikke kan lægges denne billige Fordring nogen Hindring i Veien, da den ikke kjender den Foranledning, som bestemte Gesandternes Forhold ved deres Bortreise, og som ogsaa nu holder dem fjernede fra Constantinopel. Porten ønsker at fyldestgiøre enhver billig Fordring; den ønsker at see directe Underhandlinger indledte; den ønsker, at Gesandterne ville vende tilbage til Constantinopel, for at underhandle og gjenoprette dens venskabelige Forhold med England og Frankerig. Skulde Gesandterne ved Overeenskomster være forhindrede i at residere i Constantinopeunder deres hidtil havte Characteer, saa behøve de kun at legitimere sig til en overordentlig Sendelse. Betræffende den Erklæring, som stiller Morea og Cykladerne under de allierede Magters Beskyttelse, og erklærer dette Gebeet for neutralt, indtil en definitiv Overeenskomst med Porten angaaende Grækenlands fremtidige Skjæbne er afsluttet, vil Porten forsaavidt anerkjende den at den ingen Tropper herefter vil afsende til Morea. Efter er saadant Sprog skulde man troe, at alle Underhandlinger betræffende Afsendelsen af en tyrkisk Befuldmægtiget til en De i Archipelagus maatte være at ansee som afbrudte, og at Forholdenigjen vare de samme, som de have været siden Gesandternes Afreise. Jkke destomindre vedvare Underhandlingerne, og der gives her Personer, som endnu ere af den faste Mening, at alle stridige Puncter med Hensyn til Grækenland, inden føie Tid paa en eller anden Maade, ville vorde bilagte. Den nederlandske Gesandt og Hr. v. Jaubert vises fra Portens Side den største Udmærkelse, og den sidste har havt flere Samtaler med Reis Effendi. Mangelen paa Levnetsmidler bliver stedse føleligere, og Blokaden af Dardanellerne turde snart opnaae dens Hensigt; thi Local=Autoriterne ere meget bekymrede for den offentlige Rolighed, ifald denne Tingenes Stilling endnu længe skulde vedvare. Det hedder, at Kiaya=Beg har raadet Sultanen til at tillade Farter, gjennem Bosphorus fra det sorte Hav til Middelhavet for alle Flag under den Betingelse, at det maatte være Porten tilladt, imod contant Betaling at tilbageholde for sig endeel af Ladningerne.