Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-11-18
J 172 af Den Vest-Sjællandske Avis, omtales Hr. Bogtrykker Laubs og Undertegnedes forenede Bestræbelser, for at indlemme Thiers's den franske Revolutions Historie i den danske Litteratur, saaledes: Det kunde vel være et Spørgsmaal, om denne Vog burde oversættes, da de, der med Nytte kunne læse en saadan, vel genial, men tillige eensidig Fremstilling af den franske Revolution, maae antages at besidde Sprogkundskaber nok til at benytte Originalen, og man kan ikke ønske, at en Bog, hvis Brug i Skolerne Forfatteren selv som Minister har maattet forbyde for dens Farligheds Skyld, skal komme i udannede Læseres Hænder. Dette ville vi imidlertid lade staae ved sit Værd og kun anføre en, som det forekommer os, meget antagelig Grund til Subskribenternes ringe Antall: det er hverken faldet Oversætteren eller Forlæggeren ind i deres udstedte Planer at angive Oversættelsens omtrentlige Størrelse. Den Franske Original er i ti Bind, og dersom Oversættelsen bliver ligesaa bindstærk, er den Sum, til hvis Betaling man forpligter sig ved at subskribere, ikke saa ubetydelig, og den Tid, der maa hengaae, inden hele Værket kommer i Kjøbernes Hænder, kan heller ikke være ganske ringe. Det forekommer os, at Oplysninger herom maae meddeles først, inden man kan vente, at Folk, der ikke pleie at handle i Blinde, skulle være villige til at subskribere." Hertil har jeg i Korthed at svare: Naar Artiklens ærede Forfatter kalder Thiers's Bog en eensidig Fremstilling ofve, saa sætter jeg derimod den Paastand, at Bogen qvæstionis er den fuldstændigste, tydeligste og meest upartiske Fremstilling, der hidtil er kommen for Dagens Lys, den franske Revolution betræffende. Maatte det behage Forf. nogensinde at motivere sin Paastand, saa er jeg belavet paa at gaae den imøde med tilbørlig Gjendrivelse, hvorved da min Paastand skal blive motiveret. At Bogen ikke burde oversættes, fordi Folk, som med Nytte kunne læse den, maae antages at kunne benytte Originalen, er – for ei at sige noget Værre, en selsom Yttring. Jeg for min Part kjender mangfoldige Mennesker, som ikke forstaae Fransk; men om hvilke jeg dog tør antage, at de ville læse Thiers's Bog i en taalelig dansk Oversættelse med større Nytte, end mangen En, som er det franske Sprog saa mægtig, at han kan benytte Originalen. At sige: Enhver, som forstaaer Fransk, maa antages at kunne læse Thiers med Nytte – eller: Enhver, som kan læse Thiers med Nytte, maa antages at forstaae Fransk – var, synes mig, at tale hen i Taaget. Skulde man ikke kunne læse en Bog med Nytte, uden i det Sprog, hvori den oprindelig er skreven, da bleve kun faa Bøger læste, eller allenfals de med Nytte Læsendes Antal meget indskrænket - eller Oversættelser vilde da blive aldeles overflødige. Rummet tilsteder ikke at udvikle alle de Urimeligheder, som ligge i den paaankede Yttring, og man tør ei heller misbruge Læserens Taalmodighed ved at fremhæve de Conseqventser, som hans egen sunde Sands lettelig vil kunne uddrage. Forf. paastaaer, at Thiers selv som Minister har, for sin Bogs Farligheds Skyld, maattet forbyde dens Brug i Skolerne. Denne Paastand maa jeg erklære for usandfærdig, indtil fyldestgjørende Hjemmel opgives, og forbeholder mig isaafald yderligere Oplysninger. Her er det maaskee ikke upassende at bemærke, at et Brudstykke af Thiers Histoire nemlig prise de la bastille" – saa at sige den franske Revolutions første Haandgribelighed – er optaget i en fransk Læsebog, som vistnok bruges i mange Skoler i Danmark, og bruges, vil jeg haabe, uden al Forargelse. Hvad Forf. forstaaer ved "udannede Læsere, er ikke godt at indsee. Fra Conterten nærmest at slutte fristes man til at antage, at han derved mener enten Skolebørn eller de Folk, som ikke forstaae Fransk. Hvad Skolebørn angaae, da haves Jntet imod Prædicatet i seientifisk Betydning; thi de ere, som Saadanne, hverken eruditi eller doet, men erudiendi og docendi. Hvad derimod dem angaae, som ikke forstaae Fransk, da maa der protesteres imod, at de derfor kaldes udannede; thi der gives vist i det læsende Publicum ligesaa mange uddannede Læsere", der forstaae Fransk, som dannede Læsere", der ikke forstaae dette Sprog. Er det imidlertid Almuen (i smuk Betydning: Borger og Bonde) som Forf. stempler med Navnet udannet, da være det ham sagt, at der iblandt Borgere og Bønder fødes ligesaa gode Hoveder, som iblandt Adelsmænd og Rangspersoner, hvilke, Adel og Rang tiltrods, gjerne kunne tænkes at være meget udannede Mennesker. Der findes større Dannelse iblandt Almuen, end Forf. drømmer om; Lyst og Anlæg dertil fattes ingenlunde, kun at det ikke vanskeliggjøres, at give den Dannelsesmidler ihænde. Har den Dannede da aldrig været Udannet, eller maa den Udannede aldrig blive Dannet? Men skal Dannelsen tilveiebringes og Oplysning fremmes, da maa det skee ved at tilbyde Dannelsesmidler, som ikke i et blot og bart Systemsprog tiltale, Læserne; men som heller ikke faae dem til at gabe af Kedsommelighed over udtværede Trivialiteter. Man skal dog ikke – har Kammerraad Drewsen nylig sagt - lære Landmanden, ved hvilken Ende af Ploven han skal spænde Hestene. Men vil man hielpe ham frem til Dannelse og Oplysning, da skal man lære ham hvad han ikke veed, og det paa en fattelig, og, om muligt, underholdende Maade, og saaledes veilede ham til at tænke og dømme. Retop der, hvor der tænkes sundt og dømmes rigtigt, der finde ogsaa Religionens Sandheder lettest Indgang og fæste dybest Rod. Jstedetfor at kalde Thiers's den franske Revolutions Historie, en farlig, maa den snarere kaldes en overmaade nyttig Bog, endogsaa blot fra det Synspunct betragtet, at den med friske og levende Træk skildrer en Revolution som det rædsomste Onde, der kan vederfares Land og Rige. Naar derfor den vest sjællandske Avisartikkel synes at røbe Spor af en vis Jnsinuation, (maaskee beregnet paa at vorde optagen andre Aviser) for ligesom at afskrække Folk fra at fremme det oftnævnte Værks Fordanskning, saa forstaaer jeg ikke at vurdere denne Bestræbelse efter en billigere Maalestok, end naar jeg antager, at Forf. slet ikke har læs den Bog, over hvilken han fordrister sig til at brod Staven. Han veed imidlertid, at den er i ti Bind Det er mere, end jeg har vidst. Det kan alligevel gjerne være; (men det maa da være smaa Bind, thi den har oplevet mange Oplag. Den Udgave, jeg har Eie, er det femtende Oplag, som bestaaer i 40 livraisons, hver paa 2 Ark at 80 Ark – rigtignok i Imperial med 2 Spalter paa hver Side. Men deri er ogsaa indbefattet: resume de Thistoire de Francejusquan regne de Louis XVI, par Felix Bodin, foruden mange Bilag og et fuldstændigt Register Jeg antager, at den danske Oversættelse vil udgjøre 20 høist 24 Hefter a 6 Ark. Naar et Hefte leveres hver Maaned, vil Oversættelsen følgelig medtage 2 Aar Tid, og komme Subskribenterne paa 9 Rbd. i det Hele, eller 4 Rbd. 3 Mk. om Aaret, hvilket ikke engang en saa meget, som en Aargang af Den vestsjællandsk Avis koster. Er der mere Papir i Avisen, saa er der bedre Gehalt i den franske Revolutions Historie, om ellers dens Fordanskning vil lykkes. Er det Subscribenterne om at gjøre, at erholde Oversættelsen hurtigere leveret, da skal der, med Guds Hielp, fra min Side Jntet være i Veien, for at fuldfærdige Arbeidet paa eet Aar. Forresten har jeg Jntet at bestille med den mercantile eller materielle Deel af Foretagendet, der hverken for Forlæggerens eller mit Vedkommende har høier Jnteresse end den: i vort Modersmaals Litteratur at indlemme et Skrift, som har hele det dannede Europas Anerkjendelse for at være det bedste i sit Slags Skulde den ærede Redacteur af "Vestsjællandske Avis" ville værdige denne Replik – heel og holden en Plads i sit Ugeblads Spalter, saa friskes jeg til at sige: den ærede Herre er ikke eensidig. Waalse Præstegaard den 17de November 1841. F. C. Rosen.