Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-06-01
Et Fransk Blad siger, at Materialet til denne Expedition er uhyre, og to Gange saa stort som til den Ægyptiske Expedition, endskiøndt denne havde en saa stor Bestemmelse. Hvad nu Resultaterne af denne Expedition angaaer, saa kunne de vistnok efter Omstændighederne blive heldige eller uheldige. Marinen er beundringsværdig og fuld af Tillid, Ærgierrighed og Bestræbelse for at udmærke sig. Dette er endnu mere Tilfældet med Landarmeen, som bestaaer af unge, kraftfulde og fuldkomment disciplinerede Soldater, som blive commanderede af fortræffelige Officere. Om begge Cheferne, Admiral Duperre og General Bourmont, dømmer man saaledes: Admiralen holder man for een af de dueligste og driftigste Søeofficere af de som nu leve, og hvad der ikke kan lykkes ham, kan vel ikke heller lykkes nogen anden. Hvad Generalen angaaer, saa har han aflagt Prøver paa at besidde et krigerisk Mod. Han gjorde sin Lykke under Napoleon; men forlod ham Dagen førend Slaget ved Waterlod. Alle Militaire som have kiendt ham, erklære ham for uskikket til at føre en stor Commando; alle sige, at han besidder ingen videnskabelig krigerisk Dannelse; men forstaaer sig kun paa at giøre et rask Overfald; han har aldrig commandeert flere tusinde Mand paa engang, og hans tappreste Daad var en meget modig og haardnakket Modstand som han i 1814 giorde med 2000 Mand. Alle Militaire frakiende ham desuden det Overskuelses- og Organisations=Tatent, som er saa nødvendig ved en Expedition, hvorved store Batailler ikke kunne forefalde; men hvorved alleslags Detailler skulle besørges. hvorledes det end forholder sig, saa besidder Armeen mange duelige Generaler og Officere, saa at den kan undvære en duelig Anfører. Overfarten er forbunden med nogle Vanskeligheder; den største ligger ikke saameget i det Oprør hvori Havet kan komme, som i det Havblik, hvilket pleier at herske paa Middelhavet paa denne Aarstid; den stærke Jndstrømning af Havet igiennem Strædet ved Gibraltar kan især blive skadelig for Transportflaaden, som aldrig kan maneuvrere saa godt som Krigskibene. Ved tre Dages Havblik kunne endeel af Skibene blive drevne ned paa hiin Side af Mata. Er først Overfarten gaaet lykkelig for sig, saa bliver det det vanskeligste at giøre Landgang. Den Dagbog som er ført paa den Flotille, som krydsede udenfor Algier i forrige Aar, indeholder: at man kun een eneste Gang i dette Aar har været istand til at nærme sig Landet. Man vil giøre Landgang ved Torreta Chika (ogsaa kaldet Rusukurva) som bedækkes mod Nordenvinden af en udgaaende Jordtunge, paa hvilken Castellet Sidi Feruch Marabouth ligger. Fra den Side betragtet er Landingsstedet godt valgt, desuden er der en Bæk i Nærheden og noget derfra Floden Mozafran; men Positionen ligger langt borte fra Algier og Armeen maae da marschere over et meget bakket Terrain) Man vil lande paa den Kant hvor man mindst incommoderes af Vinden, men Landgangen maae foretages med Soldater, som ikke ere meget vante til Søen, som maaskee blive søesyge paa Overreisen, og sandsynligen ville blive exponerede for Fiendens Jld. (Det er ganske rig, tigt; men man vil formodentlig først bruge de Tropper, som ere komne tilbage fra Toget til Morea.) Vestnok vil Hr. Duperre her være ved Haanden, og maaskee først sende nogle tusinde Marinesoldater i Land. – Den største Hindring, som imidlertid befrygtes, er Veirligets Forandring. Operationen kan blive begyndt, og derpaa blive pludselig afbrudt, og da kunne nogle tusinde Soldater, som vare blevne satte i Land, bilve pludseligen afskaarne fra den øvrige Armee, og fra deres Provision og Munition. Denne Omstændighed har man meest Grund til at frygte for, men Søefolkene ville da vist opbyde alt mueligt for at overvinde denne Hindring, og at aabne Communicationen med de landede Soldater. Et først hele Armeen landet, som kan iværk sættes i to Dage, faa bruger man omtrent 14 Dage for at lande Materialet. Det er forbundet med Vanskeligheder at forskaffe sig Vand. En Materialet bragt i Land, og man først har opslaget en befæstet Leier paa det Sted hvor Landgangen er gaaet for sig, saa har Marschen til Algier intet videre farligt ved sig, og man troer at det ikke kan falde vanskeligt at erobre Staden. Man antager, at der ligge 12000 Tyrker i Algier. J Aaret 1816 holdt Garnisonen sig tapper, og 12000 Tyrker som kjæmpe bag ved Mure ere ikke at foragte. Folkene inde i Landet kunne ogsaa operere imod os i Ryggen paa Armeen; men da maatte man levere saadanne Træfninger som Gen. Kleber fordum ved Bierget Tabor i Palæstina, som med 3000 Mand holdt i en heel Dag 60000 Fiender i Tømme, indtil Bonaparte kom ham med ligesaa mange Folk til Hielp i det rette Øieblik og slog Fienden. Desuden vilde de være letsindigt at troe, at naar man først engang var i Land, saa havde man ingen videre hindringer at bekæmpe. Endnu maae man tænke paa to andre muelige farlige Omstændig heder, nemlig Sygdomme, som kunne udbrede sig blandt Tropperne, og Flaadens Stilling, som i 3 Maaneder. maae blive ved at krydse paa en Kyst, hvor der hverken er Havn eller Tilflugtsted. Da Bonaparte kom til Ægypten, saa vilde han ikke tillade sin Flaade at seile bort førend Cairo var erobret. Man maae da enten lade Transportskibene seile bort, som er voveligt, eller lade 500 Skibe blive tilbage paa en afskyelig Kyst, som er udsat for alle Vinde. Den sidste Vanskelighed er det endelig at kunne vende tilbage tidlig nok for at undgaae de Farer, som Efteraarsveirliget fører med sig. Jmidlertid ere alle disse Vanskeligheder ikke af anden Beskaffenhed, end at de jo kunne overvindes ved de umaadelige Resourcer, som man har udviklet. – Den Engelske Capitain Johnson har allerede for en Tid fiden indgivet en Forestilling til den Franske Regiering, hvori han har søgt at bevise, at den bedste, om ikke eneste Maade, at angribe Algier paa er, at løbe ind i Havnen, skyde Fæstningsværkerne ned med det svære Skyts paa Tredækkerne, og lade da saamange Folk som mueligt giøre Landgang ved Mundingen af Batterierne; thi at lade Tropper giøre Landgang paa Kysten og derpaa at indslutte og beskyde Staden, er høist farligt og kan ikke tilraades; thi hvert Punkt hvor der kan landes, er besat med Kanoner af det største Kaliber. Den bekiendte Admiral Sir Sidney Smith er ogsaa af samme Mening; men den Franske Regiering skal have svaret Capitainen, at den kunde ikke forandre sin Plan.