Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1767-11-06
Om Spøgelser eller fraskilte Aanders Aabenbaring. See No. 18. Bibelske Exempler maae i Særdeleshed hidføres det meget merkelig, som læses Matth. 17, om de længe siden døde Propheter Moses og Elias, hvilke i Christi Forklaring, paa Bierget aabenbaredes med Legeme og Siæl og holdt Samtale med Frelseren. Til samme Classe synes ogsaa at kunde henføres den forunderlige Historie, som læses 1 Sam. 28, om den afdøde Prophetes Samuels Aabenbarelse for Kong Saul, da denne ulykkelige Herre havde taget Tilflugt til en Troldqvinde i Endor, for ved hendes Hielp, at faae bemeldte Prophet i Tale, hvilket skeede, skiønt ham til liden Trøst, som paa bemeldte Sted, udførligere kan læses. Adskillige SkriftFortolkere haver længe siden gjort sig stor Umage for at besvare de Vanskeligheder, som denne Historie synes at være omgiven med, da man maatte spørge; om en Troldqvindes daarlige Kunst kunde indrømmes saa meget, som det har ladet sig ansee, naar alting skulde forstaaes ligefrem efter Ordene. Om det ikke strider imod de Dødes Tilstand, særdeles de salige Afdødes at agere saadanne Giengangere, som Samuel her synes at have gjort, og om den onde Kong Saul, som ved forsætlig Ulydighed havde paadraget, sig Guds Vrede var værd at saadant Mirakkel skulde skee for hans Skyld? Disse og flere Vanskeligheder, skiønt af mindre Betydning har adskilt de Lærdes. Udleggelser i trende Classer: Nogle siger: at her skeede slet intet overnaturligt. Saul saae ikke Samuel; Han hørte ikkun Qvinden tale. Denne var en Bedragerske af Professionen, og alting et Bedragerie paa Tasken=Spillernes Maade. Men J. F. Buddens finder det hverken mueligt, at den daarlige Qvinde kunde have bragt saadant til Veye ved naturlig Kunst og Behændighed, ikke eller rimeligt med hendes Fordeel, da hun skrækkedes ved at kiende Saul, saa og skaffede ham en ganske ubehagelig Tidende, i hvis Sted. hun snarere maatte have skaffet ham en trøsteligere Løgn, naar Hensigten hav havde gaaet ud paa Bedrageri, af den Aarsag seer Hr. Buddens sig nødt til at statuere Satans virkelige Spøger, og hans Aabenbarelse i noget saadant, som lignede Samuels Person. - En Vanskelighed af Betydenhed er det, hvorledes man skal forklare det Ord Sammel, naar det hedder: Qvinden saae Samuel; men man kan af Sammenhængen med det følgende tydelig nok see, at det ikke har været den afdøde Prophet Samuel selv, i det den, som taler med Saul fremfører 3 Løgne i et Aandedræt, som Rambach i hans Kirke-Historie skriver P. 2. p. 216. - Endskiønt nu denne Meening kunde synes meere antagelig, saa vil den dog ikke fornøye endeel andre, som paastaaer, at her er intet, som tvinger os til at fravige Ordenes egentlige og ordentlige Meening, følgeligen at det ikke var den onde Aand i Samuels Skikkelse, men Samuels egen Aand eller Siæl, som efter en var og særdeles Dispensation af Guds Forsyn aabenbaredes for Saul, og forryndede ham Guds overhængende Domme. De Vanskeligheder, som ogsaa denne Sætning er underkasted, besvarer dens Forfægter J. Saurin saaledes: Samuels Tale til Saul indeholdt intet uanstændigt for en Mand, dreven ved Guds Aand, eller som kunde komme os til at forlade denne antagne Mening, nemlig, at det var Samuel selv, som ved Forsynets overordentlig Styrelse aabenbaredes for denne ulykkelige Konge for at bebreyde ham sine Synder og forkynde deres Straf. Dette Begreb har Syrach havt, sigende: Cap. 46, 23. Sammel (ey Satan) propheterede efter sin Død etc. Dette Begreb har ogsaa de 70 Fortolkere havt herom; thi naar de have oversat af 1 Chron. 10, 13. De Ord: Saul døde fordi han spurgte Troldqvinden til Raads, da legger de dette til og Propheten Samuel svarede ham. Samme er og en stor Deel andre Udlegge res Meening. Men Syrachs og Udtolkernes Begreb om Sagen, som ommeldt er, beviser intet videre, end at Jøderne endda paa den Tiid har havt den vildfarende Meening, at det har været den rette Sammel, efterdi Necromanten gik meget stærk i Svang hos dem, og de vare meget tilbøyelig til at spørge de Døde, omendskiønt Gu udtrykkelig havde forbudet dem sligt, bevidnet sin Mishag derover, og truet dem med de haardeste Straffe derfor. - Vilde nu nogen indvende at Satan, som er en Aand, kan paatage sig nogen Gestalt og fremstille sig synlig for Menneskene: saa har vi jo Vidnesbyrd, nok i den hellige Skrift om de hellige Engle, som og ere Aander, at de i synlig Gestalt har ladet sig see for Menneskene og foretaget adskillige Forretninger. Nu kan man ingen Grund angive, hvorfor det ikke er de onde Engle mueligt, som de gode, at paatage sig en synlig Gestalt, naar nemlig Gud vil tillade dem det, særdeles da de efter Faldet har beholdt deres Væsen, og den hellige Skrift vidner, at de ere stærke og mægtige Aander, Luc. 11, 21. Eph. 6, 12, omendskiønt vi ikke kan vide og bevise Maaden hvorledes det skeer. Søndags Bogstavernes Omgang, og Udfindelse. Søndags Bogstaverne ere de 7 første i Alphabetet, og ligeledes henhører til Aarets Kiendemærker. Men en af dem er ikkun tillige Søndags Bogstav. Dog bliver der altid 2, naar det er Skud=Aar, thi naar Skud=Dagen er indskiødt i Februarii Maaned, saa bliver der en anden Søndags Bogstav udi den anden Part af Aaret. Søndags=Bogstaven er heller ikke altid den samme, men forandres hvert Aar til den næstforegaaende: saa at naar Søndags Bogstaven i Aar 1762. er C. bliver den tilkommende 1763. B. og det derpaa følgende 1764. Aar, som er et Skud=Aar, har 2 Søndags Bogstave, nemlig de tvende næst foregaaende A. og G. saa at det gaaer stedse baglænds eller tilbage. Søndags Bogstavenes Omgang eller Cirkel er ikke fuldkommen, førend efter 28 Aars Forløb. Naar man vil udfinde Søndags Bogstaven, da søger man den først efter den gamle Stiil ved Hielp af Sole-Cirkelen eller Søndags=Tallet, tager dernæst 7 fra Forskiels=Dagene, og siden tæller man frem af efter Bogstavernes Orden, fra den gamle Stiils Søndags Bogstav samme uindberegnet, de tre overblevne at Forskiels=Dagene, af hvilke den sidste altid er Søndags=Bogstaven og i Skud=Aar tages, en til, som da altid skrives først.