Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1815-08-28
Den hæftede Oberst Labedoyere er den 14de d. eenstemmig dømt til Døden af den permanente Krigsret, som skyldig i Rebellion og Forræderie; men har nu appelleret til Revisions=Tribunalet. Omendskjøndt har var den første Officeer, som forlod Ludvig VIIIdes Fane og med sit Regiment fra Grenoble gik over til Bon parte, viser Publikum dog den inderligste Deeltagelse i hans Skjebne, og anfører blandt andet til hans Anbefaling at han er en smuk Mand, i sin blomstrende Alder, kun 25 Aar gammel og des. Enhver er nysgierrig efter Udfaldet af denne Proces, da Man indseer hvormeget der hører til at han kan vente Benaadelse, der snart vilde vidne om Svaghed. Retten var saa propfuld af Mennesker, at Prinds Wilhelm af Preussen, Arveprindsen af Oranien, Kronprindsen af Würtemberg a. knap kunde faae Plads. Adjutant-Kommandant Berthier de Sauvigny var Præsident. Forhørerne udviste at Labedoyere den 8 Julii var afreist fra Paris, for at begive sig til Loire-Armeen, men fik siden Jndfald om at flygte til Nordamerika med et Pas under en Kjøbmands Navn. Jmidlertid vovede hu sig tilbage til Paris, for endnu at gjøre nogen Aftale med sin Familie, og blev nu kjendt og arretteret. Fan er vogteren i Abbediet er og siden forgiæves budet 90,000 Franes for at lade ham smutte bort. J det sidste offentlige Forhør blev den Ankiøgede ført ind af Gensbormer, og var borgerlig klæde, uden alle Dekorationer, skjøndt han er Office- og Ridder af Æreslegionen. Paa Præsidentens Spørgsmaale tilstod han, at Kongen havde udnævnt ham til Oberst for det 7de Linie-Regiment, som førte en hvid Fane med Lillier; at det var paa hans befaling, Regimentet gik over; at hans udgivne Parole var: leve Keiserens a. Vidnerne oplyste, at saasnart Labe, doyere var rykket ud af Grenoble, lod han en Tromme opskjære, hvori han havde gjemt en forgyldt Ørn, som han selv befæstede paa en Stang. Saasnart General Devilliers erfarede Regimentets Desertion, satte han i Galop efter det og bragte 100 Md. tilbage; men alle hans Bønner og Trudsler vare forgiæves. Naar han talede til Labedoyere og Ære og Fædreland, besvarede denne ham igjen med Ære og Fædreland. Labedoyere, der i Førstningen var meget bleeg, antog snart en bestemt Mine, og holdt med fast Tone selv sin Forsvarstale, hvori han for Alt søgde at redde sin Ære. "Jeg har - sagde hen - ingen Deel taget i noget Komplot og ingen Forbindelse havt med Øen Elba eller Paris. Jeg kunde ikke forudsee, at Europa vilde forbinde sig imod Frankerig. Jeg kan have seilet; men jeg har tjent Kongen redelig (!). Bourbonnerne bleve modtagne med Glæde, men Enthustesmen svandt for talrige Fril. (Her maatte Præsidenten afbryde, ham med Erindring, at det ikke tilkom ham at indlade sig i politiske Betragtninger, men blot at holde sig til den Forbrydelse, han var sigtet for.) Nu forandrede Synderen Sproget, og tilstod som han ogsaa meente nog i dermed, at have feil et storlig ved at miskjende den beste Konges Hensigter. Han vilde neppe opleve at ser den store Nations Lykke; men ønskede, at alle Franzoser vilde foreene sig om Ludvig AVIII. Jeg har udøst mit Blod for Fædrelandet; jeg vil og døe roelig N. Uagtet Actor viste, at Hr. Labeboyere ved at bryde, sin Eed og fine Pligter imod Konge og Fædreland, havde styrtet dette i navnløs Elendighed, at han tvertimod burde have ladet Bonapartes Tropper bane sig Vei over hans Legeme til Grenoble a., saa gjennem trængte dog hiin pathetiske Tale saaledes Præsidenten, at han ikke uden Hulken kunde afsige Dommen. - Saa medlidende viiste Man sig ikke imod Hertugen af Enghjen eller ved mange lignende Tilfælde, Raden er nu kommet til den langt afskyeligere Ney, som er indbragt fangen til Paris, Hans smukke Stald broder, Vandamme skal og være paagrebet; men Maret er paa Grund af hans Passer igjen løsladt i Schwitz.