Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-04-24
Fædrelandet. Videnskabelighed. Hr. Professor Sibbern har i Kjøbenhavnsposten Nr. 112 sluttet sit Svar til Pastor Grundtvig." Paa Spørgsmaalet: "om han har Fuldmagt fra Prof. Clausen og hans Partie til at slutte Fred paa billige Vilkaar, svarer han om jeg vilde indlade mig paa at danne en Mellemhandler, kunde jeg ikke hente min Fuldmagt andensteds, end hos Regjeringen. Det er Regjeringen, der holder paa den herskende Kirke; det er Regjeringen, der ikke vil indlade sig paa Sognebaandets Løsning, og den spørger i Sandhed heller ikke Clausen og hans Partie ad, hvad den skal gjøre." Hvad Sognebaandets Løsning iøvrigt angaaer, formener han, at et af de Spørgsmaale, som vilde blive stillede foran, vilde være det: "om Nogen vilde gaae i Borgen for, at ikke den Præst, som tog det lettest, ja tog det ganske ligegyldigt med Skolevæsenet og Konfirmationsvæsenet, og aldrig viste Nogen af fra Konfirmationen, naar Man kun betænkte hans Kjøkken, vilde faae den største Tilstrømning, om ei af Tilhørere, saa af Ons Folk, der vilde høre til hans Menighed. Fremdeles, om der ikke mangt et Sted vilde begynde et Menneske=Fiskerie i en ganske anden Aand og af en ganske anden Art, end det, hvortil Herren udkaarede Petrus og Andreas. (Matth. 4,19) Videre ønsker Professoren, at Grundtvigs Brev til ham havde været trykket, førend en ung Mand (Hansen, som er en Svoger af Lindberg, skrev sine Artikler mod Kjøbenhavnsposten i Dagen, med en vis slem Klage over Hr. Kalkar, som Denne maaskee vil besvare, og finder det forbausende, at Denne skal anklages, fordi han i sin Titel har fulgt sit eget velgrundede, og ei det Lindbergske Begreb om Kirke, medens Mag. Lindberg skal undskyldes, for at han er gaaet udenfor de Grændser, som netop han ei burde være gaaet udenfor. Sluttelig ønsker Professoren, at Danmark med Alt, som det har maattet udholde, maa vinde følgende: 1) en grundig Afskye for al Art af Forkjettring; 2) en ligesaa grundig og dyb Afskye for Bogstavsvæsenet; 3) Erkjendelse af Frihedens Aand og Afskye for Alt det, der skal sigte til at gaae Tvangens eller et demagogisk Røres Vei, for at komme til Friheden; 4) at Man holder fast ved den Sætning: at den hellige Skrift er vor Troes og Læres og Kirkes første og fornemste Rettesnor, 5) at Man imidlertid erkjender, at der gives Noget, som har dannet sig saaledes fra først af, at Vi maae tillægge det en vis Gyldighed ved Siden af den hellige Skrift; 6) at Vi ikke strax maae troe, at den ægte Christendom undergraves, eller forlades, fordi der danne sig Lærdomme, som de gammeldags Christne hos os efter Reformationen vilde have forkastet enten som Tilnærmelser til Katholicismen, eller som rationalistiske Lærdomme; 7) at Man drager Omsorg for, at Alt, hvad der ligefrem vedkommer Christendommens Befordring og henhører til dens Sag, juristiseres saa lidet, som muligt, idet Man maa betænke, at man maa lade den størst mulige Frihed for Herrens mangfoldige Veie, eller overlade saa Meget, som muligt til Herrens egne Styrelser; 8) at det hele Udtryk, den danske Statskirke, erkjendes for at give et vrangt Begreb, da vi kun skulle erkjende en Christi Kirke, saa at der ei existerer nogen dansk Statskirke, men vel nok kan tales om Christi Kirke i Danmark, i hvilken Henseende Man endda nok ogsaa kan lade det Udtryk, "den danske Kirke" gjelde; hvorimod Statskirke, er en Sammensætning, der giver et Begreb, som ei kan holde Prove.