Berlingske Tidende, 1830-06-17
Brev fra Præsidenten i Grækenland, Grev Capodistrias, til Prinds Leopold, dateret Napoli, den 26de Marts (eller 7de April ny Stiil, d. A. I Gaar Aftes meddeelte jeg confidentielt Senatet den Londonske Protocol af 3die Febr. og D. K. H. Brev til mig. Ved denne Leilighed stræbte jeg, at overtyde Senatets Medlemmer om de Fordeele, som det Londonske Actstykke betrygger deres Fæderneland, og mod Slutningen af min Tale bebudede jeg dem, at jeg, saasnart jeg havde modtaget de officielle Meddelelser, vilde deliberere med dem om de Forholdsregler, som jeg agtede at foreslaae, for at opfylde min Pligt imod Grækenland, og, saavidt det staaer i min Magt, retfærdiggjøre den Tillid, med hvilken baade de allierede Magter og D. K. H. beære mig. Efter en dyb og forrigfuld Taushed bad Senatet om Tilladelse til i Eenrum med modent Overlæg at raadslaae om de vigtig Gjenstande, som af mig forelagdes det. I Dag kom en Deputation, der bestod af Præsidenten og to Medlemmer til mig. Det Væsentligste af deres Budskab var følgende : Vi vide ikke, paa hvilken Maade de allierede Magter ville tilkjendegive os deres Beslutninger. Men hvilkensomhelst denne vorder, tvivle vi om, at disse, efter hvad De, Hr. Præsident bemærkede, ville overlade til vort fri Valg, at samtykke eller forkaste disse Beslutninger. Vi ere ikke bemyndigede til at samtykke Protocollen af 3die Febr. og de Actstykker, som fulgte med disse men, om Nationen end havde givet os Myndighed dertil, saa vilde det være os umueligt, at benytte denne, uden at krænke de Pligter, som vi skylde os selv og vore Brødre paa Grækenlands Fastland, paa Candien, Samos og alle de øvrige Øer, som skulle tilbagegives Tyrkerne. - D. Ex. gjøre hvad Dem synes bedste til Landets Tarv; men aldrig ville vi give vort Samtykke til de Forholdsregler, som De i Nationens Navn har valgt, til at fuldbyrde, forsaavidt denne angaaer, Protocollen af 3die Februar De allierede Magter kunne vel iværksætte deres Beslutninger, men vi ville ingen Deel tage deri. - Vi ville i en Memoire udvikle de Grunde, der nøde os til at afvige fra denne Bane, og ansøge Dem om at forelægge de forbundne Magter vor Mening, vi haabe, at de ville dømme den med Retfærdighed og Menneskekjærlighed. Jeg haaber, at D. K. H. ikke tvivler om, at jeg ha anstrængt mig, for at formaae Deputationen til moderatere Anskuelser. Jeg skildrede den med Fynd de større Farer, for hvilke faadanne Beslutninger udsatte saavel de Provindser, der blive under tyrkisk Herredømme, som dem, der herefter skulle danne den ny græske Stat. Da sagde en af de Deputerede, Hr. Enian fra Patradzik, til mig: D. Ex. kan udstæde befalinger til vore Provindser, men - Jngen vil adlyde Dem, Thi hvad skulle vi vel vinde ved at samtykke Forholdsregler, hvis Jværksættelse er umuelig? – Jeg svarede: Hvi skulde disses Jværk, sættelse være umuelig, naar vi anvise vore Medborgere et Fæderneland paa det Territorium, som bliver i Grækenlands Eje, og forskaffer dem Midler til en roelig og hæderlig Existents. Jeg vil ikke trætte D. K. H. med denne langvarige Samtales Detail. Vist er det, at Gemytterne ere opirrede, og at det er vanske ligt, at beroelige dem. Jeg har gjort Alt hvad der er i min Magt for at naae Maalet, men - jeg gjentager det, D. K. H. maa Selv komme hid, for at bidrage til dettes Opnaaelse; jeg smig rer mig med det Haab, at mit Forehavende da bedre vil lykkes mig Jeg er o. s. v. I. A. Capodistrias.