Aarhuus Stifts-Tidende, 1812-11-04
Det er moersomt at læse, hvad hiin indianske Konge, kom, skrev fra London til sin første Minister Yaan, taledning af St. Pauls Kirken, der især havde til ken sig hans Beundring, og hvortil han gierne stede sig Mage i sine Stater: "J en meget ophøiet, Deel af Staden London (skriver denne Konge) staaer et stort Huus, af saa stort Omfang, at det kunde rumme det hele Folk, hvis Konge jeg er. En af mine Hoffortroer, at det er giort af den Gud, som det skal være helliget; en anden meente, at den ubegribelige Bygning af dette forunderlige Buur var ligesaa gaadefuldt som Verdens Skabelse. Men jeg formoder, efter hvad jeg har bragt i Erfaring, at denne uoverskullige Skabning er bleven dannet ved behændig Anvendelse af de mange Jnstrumenter og Verktøi, der findes i denne Verdens egn. Ustridigt var det en udannet Klippe, som Jndvaanerne, ved først at give den udvortes Dannelse, siden have udboret fra Jndvendig med megen Møie, indtil de have frembragt en Hvelving, og siden med utallige Hænder poleret den, da den nu er saa glat som en gjættet Kampesteen. Paa nogle Steder i Kippen have de ladet Piller staae, som lig vore Palmetræer hæve sig til Himmelen, og de maa være stærke, siden de tiene til at støtte hele Klippens Overdeel. - Af adskillige Aarsager troer jeg, at dette Folk tilbeder en usynlig Guddom; thi hver syvende Dagen synes dem helligere end de andre. Paa en saaden Dag har jeg ogsaa været i dette Huus, som de kalde Timpel, hvor jeg endda ikke bemærkede nogen særdeles Tegn paa Andagt. En Mand i fort Kiøle og et tykt Haarrede paa Hovedet der var overvst med fiin Hvedemeel, stod i et lidet Huus høit oppe over en Mængde siddende Folk, der lod til at befinde sig saare vel; thi nogle talte halvt høit og loe; andre sov; atter andre saae sig rundt om Templet og brøde sig intet om den sorte Mand, som, ifald jeg dømmer rigtig, trættedes med dem. J Begyndelsen var han nogendes; men næsten troer jeg at han blev især vred over den stivsindede Tavshed af de under ham siddende Folk, han gjorde heftige Bevægelser, slog snart paa en stor Bog, snart segtede han i Luften, og tilsidst, da de ikke vilde sorte ham, lod han dem sidde og gi sin Vei, hvorefter Folket brummede, og saa tabte sig. - Vælg dog, inden jeg kommer hiem, en Klippe i mine Stal, og lad den indvendig udbore, naar jeg saa kommer selv, skal jeg nok give Anviisning, hvorledes Jndretningen kan videre udføres. - Da jeg forleden bivaanede en offentlig Folkeforlystelse, haabede jeg at blive kiendt med dette Folks største Mænd, som ved deres Behændighed og Med i at undertvinge vilde Der ville sætte deres Medborgere i Forhavselse. Men i dets Sted, førte man os i et stort Værelse, hvori Tilskuerne ved betalte Folk fordreve sig Tiden ved selsomme Ord og Hen= og Hergaaen. Det er dog besynderligt, at et Folk, der er saa øvet i alle Slags Haandverker, kan hensilde Tiden i saa hensigteløse Fornøielser. Jeg maa imidlertid tiltaa, at det hele ikke var uden Livelighed og nok kunde behage mig; man af Frygt for at faae Smag paa saa hensigtsløs Vine, kommer jeg der ikke oftere. Gid det gaae dig vel, min Tiener." Følgende Linier ere et lidet Udtog til Prøve af den engelske Kang Henrik den Ottendes Huus=Reglement: Kongens Barbeer skal altid holde sig reen, og ei besøge Fruentimmer af tvetydigt Rygte og Vandel, paa det Kongens Sundhed ei skal sættes i Fare. - Kongens Kok maa ingen vialtede Tiggerunger tage til Kokke drenge, da de lægge sig plat paa Gulvet ved Jlden omNatten og snorke. - Middagsmaden skal staa paa Bordet Kl. 10, og Aftensmaden Kl. 4. - Kongens Kammertienere skulle live som drægtigen, og ikke sladte om gamle Tider, for saavidt de angaae Kongens Vandel og Liv. - De maae ikke fiase med Pigerne paa Tropperne, da derved saa meget Bordtøi brækkes og foredærves, men de skulle tvertimod bære den høieste Omhue for Trætallerkenerne og Tinskrerne. - Det som en Page besvangter nogen Pige i Kongens Huus, skal han bøde to Mark til Fiskus, og ikke smage en Drik Øl i en heel Maaned. - Staldtnædtene maa ikke stiele Kongens Høe, og fylde det i deres Senge, da Kongen giver dem heraf saameget som de behøve. o. s. v.