Jyske Efterretninger, 1772-10-23
da Gudstienesten og Landemodet var sluttet, kom Høybemældte Hr. Stiftsbefalingsmanden og Hr. Biskoppen foran, ledsagede af alle Provsterne parviis, under Trompeters og Paukers Lyd, til Skolen, og bleve ved Døren modtagne af alle Skolens Lærere. Ved Indtrædelsen i Skolen begyndtes en smuk Musik, hvorpaa Hr. Biskoppen steeg op i Cathedret, og blev af Hr. Rector Jessen, som stod neden for paa den høyre Side, ved denne hans første Nærværelse i Skolen, lykønsket med en kort, men net og ziirlig, Tale, efter hvilken Musiken igien blev opført. Derpaa holdt Hans Høyædle Høyærværdighed den egentlige Jndvielses Tale, og handlede i samme med lige Grundighed og Ziirlighed om Skolernes sande Glands. Endskiøndt meget nødvendigen maae være undløbet Hørelsen og Hukommelsen, vover man dog deraf at meddeele følgende Udtog: Skolerne have i de ældste Tider været i slet Tilstand. Æ. gypterne, Chaldæerne, Grækerne og Romerne havde Skoler, men de vare ey offentlige Stiftelser, ey lønnede og underholdte af Staten, og følgelig ey skikkede til at udbrede Videnskaberne eller befordre nogen almindelig Oplysning. Den offemtlige, og af Staten foranstaltede, Underviisning er en af den Christelige Religions Velgierninger mod det menneskelige Kiøn. Skolevæsenet forfaldt tilligemed Christendommen, og al anden nyttig Kundskab under Pavedommets Tyrannie, og tog ligeledes Deel i den Forbedring, som Religionens Renseelse udbredede over Videnskaberne i det 16de Aarhundrede. Vor Skole har ey meere, end andre, manglet Skolernes sande Glands, men havt baade vel fortiente Lærere, og Lærlinger, som ere blevne 7 duelige og berømte Mænd: Holm, Longomovtan Schandorf, begge Ostenfelder, Reenberg, Schive, og Arff ere Beviser paa det første, og paa det sidste tiene Biskopperne, Vilversere, Vandal. føbs. 9, smukt udsernege Hasser, Sado- Efter liner og fleere til Exempler. Skolebygningens Historie, og de dertil forundte Hielpemidler bleve med alle dens Velynderes velfortjente Roes udførligen anbragte. Endelig blev Skolen, helliget med rørende Bønner og brændende Ønsker til sit vigattige Brug. Dette, skjøndt meget ufuldkomne Udtog viser lettelig, hvad man ved en saa høytidelig Leylighed bør vente af Hr. Biskop Rottbølls udmærkede Talenter. Dyb Jndsigt, udbredet Læsning, en ikke almindelig Styrke og Veltalenhed i Romer Maalet forenede sig til alle Nærværendes store Fornøyelse. Efter Jndvielsen blev igien musiceret, hvorpaa Hr. Conrector, Hiersing, som stod neden for Cathedra ved den venstre Side, en kort, men med særdeles Held og Grundighed udført Tale over Juvenalis Ord: Nil dictu fædum visuqve hæc limina tangat antra qvæ puerest, takkede Hr. Biskoppen for al forhen, men sær ved denne Leylighed udviist Bevaagenhed mod Skolen, og anbefalede den fremdeles i samme. Endelig blev den heele Afsluttet med Musik, og ved Hr. Stiftbefalingsmandens og Hr. Biskoppens Afreise forholdt paa samme Maade, som ved Ankomsten. Siden bleve alle Landemodets Lemmer, saavelsom samtlige Skolens Lærere, tilligemed Magistraten hos Stiftamtmanden prægtig beværtede, og Skolens Velgaaende, efter de høytidelii Dag gjorte Ønsker, atter under Pocaler erindret. en Da det af Hr. Biskoppen udstædte Programma og tillige Can taterne ere trykte, og følgelig maae snart være overalt bekiendte. ansees det ufornødent at mælde noget derom, helst da begge er caale noget Udtog, Aarhuus den 20 Octobr.