Aalborgs Stifts Adresseavis, 1825-04-25
Paa den helleniske Statssecretair Rhodios's Skrivelse har Hr. Canning under 1ste December f. A. svaret saaledes: "Den Skrivelse, som De under 24de August har viist mig den Ære at tilsende mig, er først kommen mig tilhænde den 4de November. Den indeholder bemærkninger fra den provisoriske Regjering i Grækenland angaaende et Document, der i europæiske Aviser blev udgivet for en Plan til at gjenoprette Freden i Grækenland, og skulde være udgangen fra Cabinettet i St. Petersborg. Det er udenfor al Tvivl, at Bekjendtgjørelsen af dette Document har fundet Sted uden nogen Autorisation dertil. Jeg vil hverken paastaae eller benægte, at samme er øst af en authentisk Kilde. Den brittiske Regjerings Mening herom er imidlertid denne, at enhver Plan til Gjenoprettelsen af Freden i Orienten, der udgaaer fra Cabinettet i St. Petersborg, kun kan være affattet med et venskabeligt Sindelag for Grækerne; og at følgelig en saadan Plan hverken kunde have den Hensigt at foreskrive Grækerne Love, eller den at imponere den ottomanniske Regjering, og at Hs. keiserlig russiske Majestæt, hvad end hans Hensigter monne være, vilde ansee det for passende, at forelægge de øvrige Magter, hans Allierede, enhver Plan af denne Art, førend han gjorde de stridende Partier et Forslag med samme. Keiseren havde virkelig forelagt de forbundne Hoffer den Plan, paa eengang at foreslaae Porten og den provisoriske Regjering i Grækenland at standse Fjendtlighederne, for at vinde Tid til en venskabelig Mellemkomst og den brittiske Regjering vilde ikke have vægret sig ved at tage Deel i dette Forslag, naar det var anmeldt paa en anden Tid. Man bør ikke oversee, at den Bekjendtgjørelse, der vakte saa stor Uvillie hos den græske Regjering, fremkaldte samme Følelse i Divanet. Medens Grækerne vise en uovervindelig Afskye for enhver Overeenskomst, der ikke erkjende deres Nationaluafhængighed, tilbageviser Divanet enhver Slags Udsonning, der ikke vilde gjenoprette dets Souverainitet over Grækenland. Under denne Partiernes Stemning bliver der udentvivl kun lidet Haab om en antagelig og virksom Mægling. Naar Rusland havde foreslaaet en saadan Overeenskomst, førend disse modsatte Stemninger bleve drevne til det Yderste og medens Krigens Afvexlinger endnu gave begge Partierne meer end een fornuftig Bevæggrund til en fredelig Overeenskomst, tilvisse, Man kunde da hverken ansee det for en Brøde af dette Land eller af dem, der havde været tilbøielige til at tage en saadan Plan i Overveielse. Documentet, som russisk Memoire betragtet, indeholder Grundstoffene til en Fredsslutning, skjøndt disse Grundstoffer ikke vare bragte i en Form, der gjorde dem skikkede til at meddeles de krigførende Partier. Naar Tyrkernes Souverainitet ikke aldeles skulde gjenoprettes, naar Grækernes Uafhængighed ikke aldeles skulde anerkjendes, tormed en Mægling uforenelige Extremer, naar Mægleren ikke kunde sige sin Mening, uden at constituere sig som Partie i Sagen, saa blev der intet andet Valg tilovers, end: paa en vis Maade og til en vis Punkt at modificere saavel Portens Souverainitet som Grækernes Uafhængig hed; og Formen og Graden af disse Modificationer syntes at udgjøre det Spørgsmaal, som skulde undersøges og bestemmes. Ethvert af begge Partierne kunde ustridig bringe enhver Plan til en Overeenskomst til at strande, hvor fornuftig i sine Grundsætninger og hvor upartisk i sine Bestemmelser den end monne være; men vi vide, at begge Partier have paa lige Maade besluttet at forkaste enhver tænkelig Udsoning og at Haabet om en lykkelig Mægling er i nærværende Øieblik aldeles frugtesløst. - Angaaende den Deel af Deres Skrivelse, hvori De opfordrer den brittiske Regjering, til at hjælpe Grækerne i deres Uafhængig hedskamp og sammenligner deres Fortjenester, saavelsom deres Fordringer paa denne Hjælp med dem, som de Provindser i det spanske America have, der have løsrevet sig fra Moderlandet, maa jeg bemærke, at i Striden mellem Spanien og hine Provindser har Storbrittanien erklæret og iagttaget en stræng Neutralitet og at det ogsaa har lagt taget samme Neutralitet i den Krig, som nu ødelægger Grækenland. Grækernes Rettigheder, som Krigførende, ere bestandig blevne agtede, og naar den brittiske Regjering, ved en nylig given Anledning var nødt til at modsætte sig de Excesser, som forefaldt ved Udøvelsen af nogle af deres Rettigheder, saa haabe vi, at slig Nødvendighed ikke oftere vil indtræffe. Den provisoriske Regjering i Grækenland kan gjøre Regning paa, at denne Neutralitet vil vedvare: den kan være forsikkret om, at Storbrittanien ikke vil tage Deel i noget Forsøg paa med Magt at paatrænge den nogen Plan, der kunde være imod dens Ønsker, hvis der ellers kunde være Tale om Sligt; men dersom Grækerne tidligere eller sildigere skulde holde det for raadeligt, at forlange vor Mægling, saa vilde vi tilbyde Porten samme og, ifald den antog den, vilde vi intet forsømme for, i Overeensstemmelse med andre Magter, hvis Medvirkning vilde lette Overeenskomsten og garantere dens Varighed, at bringe den i Udøvelse. Dette er, efter vor Mening, Alt, hvad Man fornuftigviis kan forlange af de brittiske Ministre. De have ikke at bebreide sig, enten middelbar eller umiddelbar, at have ophidset Grækerne i Begyndelsen af deres Foretagende, eiheller paa nogen Maade at have standset dets Fremskridt.