Københavns Adresseavis, 1770-05-09
Da nu de to sidste Midler kan i mine Tanker ligesaavel præservere, som det første (hvilket jo er alt det man søger efter, ligesom man ogsaa veed, at et Creatur der let har overstaaet Sygdommen, er ligesaa got i den Fald, som det der øyensynlig er sluppet ud af Dødsens Strube; saa kan jeg ikke andet end præferere de to sidste Midler for det første, dog nægter jeg ikke, at der bliver jo nogen Tvivlsmaal tilovers, naar Creaturet kommer saa let derfra; men det Tvivlsmaal kan hæves ved saadanne Prøver, som ere tilforladelige, hvilke man dog ey altid har Leylighed til at giøre, og naar man endelig har den, maa lade det komme an paa andres Forstand eller Uforstand, ja vel og Ondskab og Malice; thi man kan vel faae det Løfte, ey at give saadant et Creatur andet end sund Foder og Vand, men naar man kommer efter, at det brydes, og derover besværger sig, saa faaer man til Svar, siden Kreaturet skulde prøves, saa skulde det jo prøves til Gavns. Saaledes gidet mig med min Kalv for 7 Aar siden. Den maatte, tvert imod Løfte og Tilsagn, æde det skivne Foder, som blev taget fra de syge Høveder og lagt for den. Endskiønt den nu stod sig, saa seer man dog heraf, hvor vanskelig det er at komme efter Sandheden formedelst saadanne Folkes Troløshed. Jkke desto mindre, ligesom en Medicus i vanske lige og tvivlraadige Tilfælde ofte griber til et Middel, meere fordi han er forsikkret, at det ey kan giøre noget Ont end for han veed at det egentlig kan giøre noget got, saa synes mig, at man bør at fortsette Jndpodningen paa Qvæget fornemmelig med Galden, som det beqvemmeste Mid deel, og derhos mindst farlige, lad være at man ikke forud kan blive forsikkret og alle de gode Følger, som man rimelig haaber og ønsker. Vilde man aldrig bruge et Mid deel førend man var fuld forsikkret om dets Virkning, saa blev aldrig noget got opfunden, ey heller brugt i Tide Staar det derimod andre bedre an, at betiene sig af de 2de andre Midler, saa har jeg intet derimod, naar man allene giør Alvor deraf, er forsigtig og ey forvoven. Behager Selskabet at lade giøre Prøver, saa har jeg en Søn, der legger sig efter Landhuusholdingen, som gierne er til Tieneste, hvori han maatte kunde behøves. Dette er, hvad jeg paa nærværende Tid har seet mig forbunden, at tiene det Kongelige Selskab med, falder noget mere for, skal det være mig en stor Fornøyelse, om jeg kan lade see, hvorledes jeg uafladelig er Selskabets. Allerringeste allskyldigste og allertienstfærHjortelund ved Ribe digste corresponderende Medlem og Tiener den 14 Martii 1770. P. Thun P. S. Jndpodningens Klud kan man uddrage paa 8de Dag eller paa den 11te og sildigere og man vil. Det visseste Jndpodnings Middel bliver unægtelig Uhumskheden af Næsen, men samme er voveligst og vanskeligst at faae. Selskabet igientager ved Bekiendtgiørelsen af dette, det samme som ved første Pro Memoria anført er, at enhver, nemlig vil behage at foretage Jndpodningen med den Forsigtighed, at intet friskt Qvæg besmittes af det syge: ligeledes ønsker det, at om nogen ved Jndpodningen skulde giøre nogen Opdagelse, som maatte tiene til, med større Vished og med mindre Fare for Qvæget, at forrette Jnoculationen, samme da maatte blive Selskabet meddeelt, da adskilliges indsendte Efterretninger herom sammenlignede, maatte giøre det mueligt, og bringe det til nærmere Vished, som hidtil, ved Qvægets Sygdomme, endnu er megen Tvivl og Uvished underkastet. Kiøbenhavn den 24. C. Marfelt, April 1770. Selskabets Sekretær. 2. Adskilligt Ryt.