Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-09
J Tycho Brahes Periode vare overalt saadanne overtroiske Meninger meget herskende. Da Frederik den Andens Dronning var frugtsommelig, indfandt en Bonde fra Samsøe sig ved Herredagen i Kallundborg, for at fortælle, at en Havfrue havde befalet ham, at lade Kongen vid, at Dronningen skulde føde en Søn, der vilde blive een af de berømmeligste Konger i Norden, og tillige formane til Bod og Bedring. De forsamlede Herrer loe vel af hans Ambassade, men Frederik lod Bonden kalde for sig, og efterat have ladet ham gjentage Spaadommen, gav han ham en Foræring. Selv Resen vil bekræfte Sandheden af hiin Bondes Foregivende, ved at paaberaabe sig en Havfrue, der i Friesland havde tjent og arbeidet i et Huus, som Tjenestepige, og en anden, Peder Skrams Fiskere havde fanget i Laholms Aa, som, da hun blev sluppen løs igjen, sang under Vandet Te Deum landamus, med disse Fiskere maa, som Holberg meget rigtig anmærket, have været ligesaa dygtige Latinister, som begavede med en fiin Hørelse, efterdi de saa tydeligen kunde skjælne de Ord, der bleve sjungne paa Havets Bund. Til Norden kunde slig Overtro let forplante sig fra Sønden og Østen. Med den asiatiske Odin ere sikkerligen mange Fordomme komne herind. Said eller Troldom var meget almindel hos Oldnordboerne, og en saa mægtig Hindring for Christendommens Jndførelse, at allerede OluTrygvesen lod endeel Troldfolk erklære fredløse og Andre endog brænde. Hagen Adelstee, Hagen Hagensen og Magnus Lagabæter bestemt ogsaa alvorlig Straf for Spaaen, Galdre, og anden Troldom. De paafølgende Lovgivere lige indtil Christian den Femte, gjorde det samme, og, forsaavidt enhver skadelig Overteikke bør undgaae Lovenes Opmærksomhed, vil de i enhver, nok saa oplyst, Tidsalder være nødvendigt, at bestemme Straf for Enhver, der vil mi lede den Enfoldige ved sin foregivne Spaadoms eller Troldomskraft. Men det bliver da i det Høieste kun som Bedrager, han arbitrair bor straffes, ikke med Baalet eller Arbeide i Jern sin Livstid. Sørgelige Exempler paa saadan Strænghed fremviser imidlertid vor Historie alt for hyr pigen. For kun at nævne nogle blandt mange 1616 d. 23 Mai, hedder det i Michel Honagels Bergenske Krønike (Suhms Saml. 2.2 H.), "forgik Skipper Jacob Rubbertsen med Skib, Folk og Passagerer, da han vilde til Holland. En Troldkone, Mary Grith, have kjøbt en anden Kone, som Fanden siden dreiede Halsen om paa i Fængslet, til at gjøre den Ulykke. Derfor blev Mary Grith og en anden ved Navn Sahle brændte paa Nordnæs. 1617 bleve og to Herer brændte. 1632 blev en Her greben, som havde faaet Borgermester Rasmus Lauridsens Skil til at forgaae. Han bekiendte paa Herlefs Anne som ogsaa kom i Arrest, men hvis Hals den 11 Juni om Natten blev omdreiet i Fængslet, Dagen derefter blev den Døde brændt og den Levende halshugget paa Nordnæs. 1633de 7 Mai blev en Ungkarl brændt for Troldom, oc gik baglænds ind i Jlden. 1664 d. 25 Septbr. blev Syneve Spaakone brændt paa Nordnæs ved Galgen."Man skulde troe, at efterat Lovene, som saa mange Erfaringer viste, saa haardt straffede al Spaadom og Troldom, og efterat Oplysningen var gaaet frem med sande Kjæmpeskridt, al saadan Vildfarelse maatte være aldeles forsvunden. Men det er den langtfra ikke. Endnu i vore oplyste Tider findes Folk, der af Egennytte give sig af med "galne og indbildte Konster", som Loven kalder Sligt, og Andre, som af Svaghed troe derpaa. Uden at bryde sig om Fanden eller Kraften af de med ham indgaaede Contracter, henvender man sig til Folk, der foregive at kunne spaae af Kort og Caffegrums. Det vilde maaskee falde mange vanskeligt, at sammenrime en saa høi Grad af Overtro med den Vantro, der udmærket vore Tider. Men de ville ikke finde det besynderligt, naar de betænke, at Overtro er en Urt, der altid efterlader sig Nødder i det menneskelige Hjerte, og at der, laae disse end nok saa dybt, dog altid kommer Leiligheder, hvor de skyde nye Spirer. Overtro og Fordomme ere af Polypens Natur, hvert enkelt afskaaret Lem kan blive til et heelt igjen. Om dem bør man aldrig sige, at de komme aldrig igjen. Hvad der eengang er nedplantet som Overtro hos et Folk, lader sig, tidlig eller sildig, under begunstigende Omstændigheder, sædvanligen tilsyne igjen. Hvis Nogen sagde mig, at der engang vil indtræffe en Tid, da man igjen vil ønske Herer brændte, saa vilde jeg, til Ære for Menneskeligheden, vel ikke troe ham, men ligesaalidet erklære ham foren falsk Prophet.