Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
over den nyere danske poetiske Litteratur, ligesom de samme forhen saavel ved mundt ligt Foredrag, som siden i et trykt Værk, have givet en Udsigt over bemeldte Litteraturs ældre Periode. At disse Forelæsninger ikke i sin Tid ere blevne offentligt averteerte, synes saa meget mere besynderligt, som det maatte kunne forudsættes, at have Jnteresse for langt flere end de academiske Studerende allene, At i det mindste den Kundskab, her kunde hentes, burde have Almeen-Jnteresse, skulde vel ei behøve først at bevises, og at den virkeligen for en stor Deel har en saadan, tø man maaskee dog antage, skjøndt ved første Øiekast adskillige Phænomener synes at modsige det. Et af disse Phænomener er vor Boghandels mislige Forfatning. Naar selv Skrivter, henhørende til den saakaldte Moerskabslæsning, kun med en liden Fordeel kunne sælges, og naar Forlæggerne af større Værker, afhandlende, omendskjøndt alvorlige, dog almindeligt deeltagelige Materier, maae være hee tilfredse, om den erholdte Jndtægt nogenledes ba*) Nemlig hver Tirsdag og Onsdag Eftermiddag fra Kl. 3 til 4 i Universitetsbibliothekets Forsal. lancerer Udgivten; saa skulde man næsten troe, at den ovenomtalte Jnteresse var mindre end almeen. Dog ligger Aarsagen uden Tvivl ikke saa meget i Manglen paa en slig Almeen-Jnteresse, som i Mangel paa en alvorlig og dyb Agtelse for Videnskaber og for det, hvis Nytte er alleneste aandeligt, og derfor ikke af den prædsminerende Sandselighed kan sees eller begribes. Man læser vel gjerne et nys udkommet Skrift, men naar man flygtigt har gjennemlæst det, er den letsindige Nysgierrighed tilfredsstillet, og hvi skulde man da sætte sig i en unødvendig og unyttig Bekostning for at eie det, Hiin løber det igjennem i sin Klub, hvor, til Læsning for et hundrede Mennesker, et eneste Exemplar er anskaffet, *) denne faaer det fra et Leiebibliothek, og denne atter laaner det hos en Ven paa tredie eller fjerde Haand, saaledes kan et Exemplar endog vandre fra Provinds til Provinds, medens Oplaget ligger usolgt i Bogladen, og omsider, naar den første Nysgierrighed er tilfredsstillet og Skriftets Titel (thi mere beholdes efter den flygtige Gjennemlæsning sjeldent) forglemt, gjøres til Maculatur. Det kan nu være, at selv mangen blandt de Nysgierrige hændelsesviis, ikke kan erholde Skriftet saalænge tillaans medens han gjennemfarer det; men i sligt Tilfælde undertrykker han hellere Begjerligheden, end udgiver sine Pen*) At denne utidige Oeconomie her ikkun dadles, forsaavidt den angaaer indenlandske Skrifter, forstaaer sig af sig selv. ge saa unyttigt, som for en Bog. Thi saa liden en aarlig Sum, der vel behøvedes til at anskaffe sig blot de gode Skrifter, der i vor Litteratur udkomme, saa vilde dog en saadan Sum sikkert af de fleste henregnes til Overdaadigheds-Udgifter, og blandt dem endda til de overdaadigste. At have et anstændigt og moderne Boehave er en Nødvendighed for enhver Familie af de meere dannede Klasser; men, for samme Familie er det aldeles unødvendigt at eie en eneste Bog, end sige en anstandig Bogsamling. Man vilde belee den, der, for at kunne udrede den omtalte aarlige lille Sum, nægtede sig nogen anden hvilkensomhelst Nydelse, og ansee den for en Daare, der af denne Aarsag vilde undvære noget af det, man nu kalder Nødvendigheder. Mon ikke de fleste holde det for bedre og anstændigere, ikke at anskaffe sig en god Bog, end at bære en noget grovere Kjortel, Mon der nuomstunder ere mange rige eller fornemme Mænd, der, for at kunne eie en god og fuldstændig Bogsamling, vilde have et mindre godt og fuldstændigt (d. r. med kostbare Retter og Vine overlæsset) Bord, en mindre kostbar Eqvipage, færre Baller og Spille-Selskaber, Naar til Herrens uundværligste Nødvendigheder høre Klub, Lhombre, Ridehest, de fineste Klæder, og et halvt Dosin Signeter i Uhrkjeden, naar Damen har ikke færre eller ubetydeligere Nødvendigheder at tilfredsstille, naar Børnene endeligen jo tidligere jo bedre maae dannes til at blive Herrer og Damer, og følgeligen maae føies i alt hvad dem lyster at begiere; saa er det intet Under, at man frimodigen kan undskylde sig med, at man intet har tilovers til Bøgers Anskaffelse.