Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-09-09
(Corresp.) Kjøbenhavn, den 4de Sept. J den. Uge skal, efter Forlydende, endelig den sidste Deel af den Understøttelse, som blev bevilget Embedsmændene i Anledning af Dyrtiden, være bleven anviist. Den kgl. Resolution derom er dateret den 17de Mai d. A. og nu skrive vi den 4de September, saa at man der kan see, at Finantserne, eller hvis Skylden er, have meen at der ikke var periculum in mora. Hvad selve Foranstaltningen angaaer, hvis velvillige Hensigt iøvrigt ligger klart for Dagen, kunde den maaskee have været hersigtsmæssigere organiseret; ikke alene at Understøttelse fornemmelig er kommen den ugifte Deel af Embedstanden tilgode, skjøndt denne Lidet eller Jntet har lidt ved Dyrtiden (i Resolutionen ere dog ellers de Embedsmænudelukkede, der ikke kunne ansees at lide under nærverende Conjuncturer.), men mange Embedsmænd ere ud lukkede derfra, uden at man kan skjønne nogen skiel Grund hvorfor. Saaledes have Contoircheferne under slesv.-holst lauenb. Cancelli faaet Understøttelsen, hvor de ogsaa efter Resolutionen vare berettigede; derimod haman, efter hvad vi have hørt, nægtet den for deres bo leger, der ere ansatte under den slesv.-holst. Regjering fordi dette Collegium ikke er forsynet med det store ly gelige Segl. Vi erkjende imidlertid gjerne, at det be Redactionen af en Foranstaltning af en saa omfalle Natur vanskeligt kan undgaaes, at ikke Enkelte komme i at lide; men hvad der med billighed kan ankes over, de besynderlige Principer, som Finantsdeputationen be fulgt ved at beregne Understøttelsen. Det kan tilvidehave været Hs. Majestæts Hensigt, at Understøttelsen skulde uddeles i Flæng eller med Ødselhed, men det kan ligesaalidet have været Allerhøistsammes Mening, at den kongelige Naade skulde underkastes den meest indskrænkende Fortolkning, og gjøres til et Finants=Kunststykke. Og dog har dette Sidste været Tilfældet. Vi have hørt mange Historier derom, men skulle indskrænke os til at anføre et Par. Der gives en Deel Embedsmænd, som have beklædt to Embeder, men ere afgaaede fra det ene; de nyde saaledes Gage for det Embede, de beklæde, og Pension eller Vartpenge for det, de have beklædt. Af Pensioner er ingen Understøttelse tilstaaet, og naar altsaa A. f. Ex. havde 500 Rbd. i Gage og 400 Rbd. i Vartpenge, kunde han, efter Resolutionen af 17de Mai, der kun taler om personlige Tillæg, ikke vente, at de 400 Rbd. vilde komme i nogensomhelst Betragtning. Finantserne have derimod for slige Embedsmænd opgjort Beregningen saaledes: A. har 400 Rbd. i Vartpenge, af dem kan han Jntet faae, han har 500 Rbd. i Gage, deraf skulde han have 20 pCt., der godtgjøres for alle Gager fra 300 til 600 Rbd., men da han tilsammen har 900 Rbd., kan han kun faae 10 pCt. af – de 500 Rbd. Et andet Exempel: En Embedsmand under et Regjerings-Collegium har 500 Rbd. Gage, men beklæder tillige et andet Embede under samme Collegium, for hvilket han har kgl. Bestalling, men Gagen, 1000 Rbd., udredes af et Fond, der kan betragtes som et Communefond. Nu siger man: A. kan ikke betragtes som Contoirchef, da hans ene En bede er et Communalembede, og han kan altsaa ikke faae de 150 Rbd., der ere tilstaaede Contoircheferne; men da han dog tilsammen har 1500 Rbd., kan han ikke tilkomme Noget af de 500 Rbd., han har under Collegiet, og han faaer – Jntet. Vi maae tilstaae, at man maa være meere indviet i den høiere Finants-Regnekunst, end vi ere, for at fatte slige Beregninger.