Aalborg Stiftstidende, 1832-04-12
I Underhuset gjorde Lord Elliot den 26de Marts er heftigt Angreb paa Cabinettets Politik, baade med Hensyn paa Frankrig, Holland og Portugal. J Anledning af dette sidste Land svarede Lord Palmerston, at dette nu i 4 Aar havde givet England ikke en enkelt, men halv hundrede Anledninger til Krig, det var vel en Ære for den forrige Regjering, ikke at have grebet til de strængeste Forholdsregler mod Portugal, men dog syntes dens Eftergivenhed at være gaaet for vidt, og hvis Portugal havde været mægtig, istædet for svag, vilde den offentlige Stemme have lyttret sig saa lydeligt imod de os tilføiede Fornærmelser, at ingen Minister kunde have modstaaet samme. Iøvrigt forpligter ingen Tractat os til at staae Portugal bi med Hensyn paa Undertrykkelsen af en Borgerkrig, var Spørgsmaalet derimod om et Angreb udenfra, hvorved Portugals Selvstændighed kunde komme i Fare, da vare Vi vistnok forbundne til at beskytte det, hvad enten dets Herre er en legitim Monark eller en Usurpator. Sir R. Peel dadlede derpaa Ministeriet, fordi det ikke havde iagttaget en fuldkommen og upartisk Neutralitet i Krigen mellem D. Pedro og D. Miguel. Han bemærkede i denne Anledning, at foruden Admiralen vare endnu adskillige Commandeurer paa de i D. Pedros Expedition deeltagende Krigskibe Englændere, ja endog engelske Søofficerer, foruden 3000 engelske Undersaatter, som vare med i Toget i mere underordnede Poster. Under disse Omstændigheder havde vi ikke Ret til at forbyde Spanien at rykke ind i Portugal og endnu mindre til at erklære det Krig derfor, hvilken Vi derimod meget godt kunde have gjort, naar Vi ikke selv havde vist os partiske. Oberst Evans søgte at gjendrive Peels Beskyldning for Partiskhed ved den Paastand, at Regjeringen ikke havde formeent Afsendelsen af Krigsfornødenheder til D. Miguel fra engelske Havne, ja selv directe fra London. Endelig opstod Sir Doyle og spurgte Ministrene, om de vare vidende om Spaniens utilladelige Hensigter at understøtte Usurpatoren paa sin blodige Trone, omendskjøndt det havde lovet England og Frankrig at forblive neutral. J denne Anledning omtalte han et mærkeligt Stykke i Courier af de, hvori det meldtes, at den hemmelige apostoliske Junta havde holdt et Møde, strax efterat det spanske Cabinet havde svaret paa Lord Palmerstons Forestillinger og i dette Møde med Kongens udtrykkelige Samtykke besluttet at opbyde alle Midler til Tronens og Alterets Opretholdelse, eftersom Jndførelsen af et constitutionelt System i Spanien vilde blive den uundgaaelige Følge af en lignende Begivenhed i Portugal. Efterat man var bleven enig herom, havde man besluttet at tilstille Observationssarmeens Chefer hemmelige Ordrer, hvori det befaledes dem, at følge det første Vink af D. Miguel. Vel kunde det siden blive nødvendigt at desavouere denne deres Adfærd, men Kongen og Juntaen skulde nok sørge for at holde dem skadesløse for deres Lydighed. Courier havde i Anledning af det naturlige Spørgsmaal, hvor den havde faaet Nys om denne Hemmelighed, tilføiet, at den var kommen fra en meget paalidelig Kilde og Taleren erklærede nu, at han kjendte denne og at det vilde være ham kjert, om Lord Palmerston vilde tillade ham at fremlægge de fornødne Documenter desangaaende. J sit almindelige Svar undveeg Lord Palmerston ganske at berøre denne Begjering og hele det sidst omtalte Factum; R. Peel maatte døie den Finte, at de, som havde tilladt sig Voldsomhederne ved Terceira, ikke maatte bebreide et andet Cabinet Mangel paa Neutralitet og hvad Spanien angik sagde han blot ganske tørt, at hvis denne Magt afveg fra Neutraliteten, saa vilde England tage Parti, som det syntes.