Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-07-05
Allerede i syv samfulde Aar har jeg været handlyst fra den Danske Litteratur, og har efterladt mig mange fader, og moderløse Børn, mange frygtsomme og beskedne Genier, der alle beklage mit Savn. Jeg er vanæret og foragtet den Danske Boqverden; end ikke den alleruskyldigste Skabning tør jeg tage under min Beskyttelse; blot at nævne mit Navn er en Brøde; det er tungt og yderst nedslaaende. Men det er ogsaa kun i Dannemark, hvor min Skjebne har været saa meget ublid, i adskillige andre Lande har jeg endnu ikke tabt min Myndighed. Min Fordømmelse smerter mig ikke saa meget, thi jeg er vant til at blive miskjendt; men det gjor mig meest ondt, at netop Dannemark skulde være det første Land, som stødte mig ud af sit litteraire Skjød. De største Mænd ere voxet op under min Varetægt og Pleie. Det var mig, der fremledte en vald paa Forfatterhanen; det var mig, der forskaffede den Danske Skueplads en Dyveke, en Gulddaase og andre fortræffelige Arbeider. Uden min Hielp vilde saa mangen en ypperlig Forfatter blevet qvalt i Fødselen, ja, jeg kan uden Selvroes, uden at fornærme Beskedenheden eller Sandheden, paastaae, at jeg har været den Soel, der har fremlokket de skjønneste Blomster i den Danske Litteratur. Der gives kun faa af vore gode Skribenter, som ikke fuldkommenligen ville indrømme mig Sandheden af min Paastand. Sandt er det, ogsaa mangt et skadeligt Ukrud har fremsneget sig ved min Haand. Men fremlokker ikke den samme Soel, hvis oplivende Varme udvikler den spæde Rosenknops Blade, ligeledes den dræbende Gifttyde, At virke Godt og Ondt er min Bestemmelse. Jeg har Pandoras Æske i den ene Haand og Lykkens Overflødighedshorn i den anden. Dersom de Lærde i Deres Fædreneland ville være upartisk, saa maae de tilstaae, at min syvaars Landsforviisning just ikke har været til nogen Baade for deres Litteratur. Enhver begyndende Skribens trænger til min ømme Veiledning, og kun den Ubeskedne foragter min Haand. Mine Hadere kalde mig Mørkhedens Datter; de paastaae, at kun den Onde og Feige behøver at skjule sig i mit skumle Tempel; men de have Uret; mine Modstandere see alting igjennem et sort Glas, ogsaa den Gode, den Frygtsomme, den Beskedne, tyer ligesaa godt som den Onde under mine Vinger, og finder der det tryggeste Værn. Man opsøger med største Ængstelighed, det Onde, der flyder fra min Haand, men man betænker aldrig, hvor meget Godt, jeg tillige i Løndom har stiftet. Hvor mangen en skatterlig Sandhed vilde ikke have været tabt for Verden, dersom den ikke var fremkommen ved mig? Hvor mangen en Nidding vilde ikke ustandset kunnet trodset Lovene og ved tusinde Krogveie undgaaet deres straffende Arm, dersom jeg ikke havde været til Jeg vil ikke opregne her hvad Verden Alt har mig at takke for; det kunde lettelig ansees for Skryderie, og Beskedenhed udgjør et Hovedtræk i min Caracteer. - Jeg behøver heller neppe at sige Dem, at ikke ethvert Menneskes Stilling i Livet er afden Natur, at det kan sige hvad det bør sige, eller bør sige hvad det kan sige. Jntet Menneske er saa afhængigt, at det ikke skulde staae i visse individuelle Forhold, som forbyde det en saadan Frimodighed. Selv det Allernskyldigste kan, naar det eengang staaer paa Preent, have vigtigere Folger, end man tænker. De Sandheder, som fremkomme ved mig, bedømmes uden Hensyn til Personen, og derved vindes allerede meget; thi selv det Skjønne, det Gode, det Sande har hos de svage Dødelige allerede tabt Halvdelen, af sit Værd, i det Øieblik de vide, hvem det kommer fra Sandheden er hos dem en Mynt, som de vurdere efter Præget, ikke efter Gehaltet. Det er mig, som bedækker dette bedragerske Præg med et mørkt Slør, og nøder Menneskene til at bedømme Mynten efter Guldets Finhed, ikke efter et usselt billede, som man kan anbringe paa enhver Regnepenge. Men det er ogsaa kun fra Litteraturens Rige at jeg er handlyst i Dannemark, det er kun de Forfattere, som ikke forstaae at skrive Tydsk, som jeg egentlig er tabt for; i alle andre Henseender skal, som jeg har hørt, min Trone endnu staae urokket. Hvor De henvender Deres Øine vil De finde Folk, som søge Ly og Beskyttelse i mit Tempel; de skjønneste Planer og Forslag fremkomme endnu under min Haand, endskjønt ikke paa Prent; de finde imidlertid Pleiefædre nok, der tage de uskyldige Glutter til sig, og lade dem opkalde efter sig. Men hvad der smerter mig meest er, at jeg i Kjøbenhavns Klubber har fundet saa mange Dyrkere, som jeg ikke skjøtter om, der fløifes, som jeg har hørt, saa mangen en Mands Hæder og Ære, der udsaaes saa mangen en Sæd til Skumlerie og Bagvaskelse, og voxer frodigere ende ved tusinde Skandskrivter, der udbredes Rygter under min Couvert, lig et tidobbelt Eccho, fra Byens ere Hjørne til det andet, og til at opdage Forfatteren og Forlæggeren til saadanne Rygter, ere alle Verdens Love for svage. Dog - nok om Kjøbenhavn, De ønsker maaskee hellere at høre noget om min Forfatning i andre Lande. De veed, at min Søster, Trykkefriheden, i de senere Aar i adskillige store Riger næsten har havt samme Skjebne som Engelske Manufacturartikler, adskillige Europæiske Stater, spærres for hende. Jmidlertid seer man dog imellemstunder Toldinspecteurer gaae i Engelsk Klæde, og Meningsfrihedens Visiteurer betjene sig af temmelige fri Udtryk, uden at det paaankes. Det store Germanen frembringer endnu, under min Varetægt, mangt et Skrivt, der, lig et Lyn, gjennembryder mørke Tordenskyer, oplyser Horizonten og forsvinder. Dette trøster mig dog endnu nogenlunde, og viser mig, at ikke alt Haab er tabt. Man har beskyldt mig og min Søster, at det var os, der tændte Borgerkrigens Morderfakkel midt i det skjønne Frankrige, at det var os, som styrtede Ludvig fra Tronen, og udbredte saa megen borgerlig Elendighed over et af de lykkeligste Lande i Enropa. Tiden, - den retfærdigste og ubestikkeligste Dommer, - har bortdraget Sløret og viist vor Uskyldighed. Have de senere Aars Erfaringer ikke lært, at et Land kan blive ulykkeligt, - at Konger kan styrtes fra Tronen, at ødelæggende indbyrdes Krige kunne opstaa- uden vor Medvirkning? Jeg spørger kun Spørgsmaalets Besvarelse overlader jeg til Dem selv. Jeg vil forlade det urolige Europa, som, lig et brusende Hav, truer den fredelige Søfarende med Død og Ødelæggelse. Jeg agter at opslaae min Bolig paa det lykkeligere Americas Kyster, der vil jeg være et taust Vidne til Alt, hvad der foregaaer blandt Menneskene; der vil jeg oppebie Udfaldet af de mange Farcer og Sørgespil, der nuomstunder spilles i Europa Jeg forudseer, ligesom ved et Slags Spaadomskraft, at de ikke kunne vare evig. Der vil maaskee komme en Tid, hvor man ikke vil kalde mig mere Mørkhedens, men Lysets Datter; hvor Frugten af Alt, hvad mangt et stort Hoved nu maa skjule hos sig selv, igjen vil frembæres ved min Haand paa Sandhedens og Fædrenelandets Alter. Om da en mangen en giftig Tyde vil indsnige sig i den Krands, jeg fletter, vil de Roser, som findes deri, dog fuldkommen bøde derpaa. Tør jeg end ikke opholde mig mere i Dannemark, saa har jeg desuagtet dog endnu ikke ophørt at elske det Land, hvor min Søster Trykkefriheden har nydt og endnu nyder saa store Rettigheder. Paa hendes Vegne skylder jeg Deres Fædreneland stor Taknemmelighed. Det er ikke min Skyld, at Skjebnen lod mig fødes blind, og at jeg stundom antager min afsagde Fiende for min bedste Ven. Tro ikke, at nogen navnløs Skumler vilde faae sine Hjernefostere udbredte blandt Menneskene, dersom Skjebnen havde forundt mig Synet, denne Guddomsstrøm, hvoraf alle Væsener leve, som selv Planten synes at hige efter. Med inderlig Harme har jeg seet saa mangen en Nidding misbruge min Godhed og Beskyttelse til at haane et Folk, som selv ved at miskjende mig, ikke har tabt min Agtelse; med inderlig Foragt har jeg nylig ladet mig forelæse de Linier i et Kielsk Ugeblad, hvori en Sproget mangler Ord til at udtrykke hans rette Navn - anvender den uskyldige Adelungs Ord til at haane den Danske Nation - til at kalde den et raat og usædeligt Folk. Vee mig, dersom det nogensinde kunde faldet mig ind, med velberaadt Hu, at bringe saadanne foragtelige Producter for Lyset. Men det Allerhelligste kan jo krænkes i Menneskenes Hænder, hvorfor skulde jeg just være den, som ikke kan blive misbrugt,