Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-04-21
Om Kongen af Spaniens Befrielse fra sit Fangenskab i Cadix. (Af Hr. Ouvrards Memoires.)(Hr. Ouvrard, som var General=Leverandeur ved den Franske Armee i Spanien, og stod i betydelige Forbindelser, har meddeelt meget interressante Efterretninger om hvad der passerte i dette Land dengang da den Franske Armee bevirkede Kongen af Spaniens Befrielse af de constitutionelles Hænder, og som ville desuden tiene til at kaste et Lys paa de nærværende Begivenheder.) Vi occuperede Madrid. Kongen af Frankerigs Commissair Martignac blev af Ferdinands hemmelige Agenter anmodet om at forskaffe Kongen en Pengeunderstøttelse; men da de ikke formaaede at erholde denne af ham og det Franske Ministerium, saa toge de endelig deres Tilflugt, til mig. Endskiøndt Hr. von Villele havde udtrykkelig forbudt mig at indlade mig paa Penge understøttelser, saa tænkte jeg dog at her var ikke Talen om den Spanske Regiering; men om Kongens Person, som var i Fare. Men det var ikke nok at have disponible Fonds; thi Cadix var strengt bevogtet, og der blev holdet et vaagent Opsyn over alle de Mennesker, som nærmede sig hans Person; men for mig har der aldrig existeret nogen Blocade. Det blev mig derfor ikke vanskeligt igiennem Huset Visman og Gover, Banker i Madrid, og Hr. Wosh, Engelsk Consul i Sevilla, at lade 2 Millioner i Guld komme umiddelbart i Kongens Hænder. Kongen lod mig siden takke derfor ved sin første Minister Victor Saez. Denne Tjeneste forskaffede mig nogle Dage derefter et Besøg af Pater Cirillo (en Mand, som for nærværende Tid giør megen Opsigt og har stor Jndflydelse i Spanien. De to Munke, som ledsagede ham som Adjutanter, stak meget af i Henseende til deres Manerer og Klædedragt, imod deres Generals Glands. Han havde nemlig ikke Udseendet af en parfumeret Abbee fra Ludvig den XV. Aarhundrede; men han saae derimod ud som en Fyrste for Kirken. Jeg gjorde ham mit Contra Besøg og han modtog mig saare gratis. Vi talte meget om Forretninger, og han udviiste megen Skarpsindighed i alt hvad der angik den høiere Politik. Ved sine Legioner af Munke havde han en stor Jndflydelse paa Folket, og jeg var netop hos ham, da man bragte ham en heel Kurv fuld af Breve som indeholdt Dagens Correspondence. Da han vilde overbevise mig om sin Magt, saa saae han hurtig en stor Mængde af disse Breve igiennem, og da han fik Bie paa et fra Bergara sagde han, vi ville dog see hvad der er bleven af Abisbal (en af de constitutionelle Generaler) som var bleven kiendt og anholdet af Postmesteren i denne Stad. Beretningen om hans Arrestering sluttede med følgende Ord: "Vi forvente deres Befalinger om vi skulle lade ham steene eller hænge." Jeg kunde ikke skiule det modbydelige Jndtryk, som Opdagelsen, af denne dictatoriske Magt giorde paa mig; men Pater Cerillo sagde med Hurtighed til mig, han er frelset. Saaledes havde denne Feldtherre allene en Munks Høimodighed eller Ringeagt at takke for sit Liv. (Denne Begivenhed viser hvilken Magt. Geistligheden har i Spanien, i hvilken nøie Forbindelse dens Medlemmer staae med hinanden, og hvorvidt man kan antage at Kongen af Spanien han er frie, fordi han er befriet af de Constitutionelles Hænder).Hr. Ouvrard fik snart Ordre til at forlade Madrid og begav sig til Sevilla, hvor han blev inqvarteret hos Hr. Vasquez, som tilforn havde været Leverandeur ved den Spanske Armee, og som var den rigeste Particulier i Staden. Hans Hotel stødte op til Haven ved Paladset Alcazar hvor Hert. af Angouleme boede. Jeg blev, siger han, i min Qvalitet som General Munitionair, modtaget med en Slags Pragt og orentalsk Forfinelse. Hans Huus var ligesom de fleeste store Huse i Sevilla indrettet paa Maurisk Facon, saa at Reisende, som see det, maae troe at de ere i Orienten. Midt inde i Bygningen er en Gaard, som er belagt med Marmor af forskiellige Farver og om hvilken der gaaer et Galerie der er prydet med smukke Støtter. Midt i Gaarden udgyde Springvande deres Straaler imellem vellugtende Buske, og et tæt og bevægeligt Dække af Lærred, beskytter mod Solens Straaler. – Efter 3 Dages Hvile fortsatte Armeen sin Marsch imod Cadix. Forretninger opholdt mig endnu 48 Timer i Sevilla, og da jeg dog gjerne vilde komme til Cadix førend Armeen, saa fragtede jeg en Dampbaad for at komme paa Guadalqvivir-Floden til St. Lucar. Denne Reise forskaffede mig et nyt Beviis paa hvad der kunde giøres i Spanien for at forbedre Agerdyrkningen. Man havde nemlig overdraget et Compagnie, som blev kaldet det Guadalqviverske at udføre de store Arbeider ved at giøre Floden seilbar. Da Skatkammeret ikke kunde betale Compagniet hvad det skyldte det, saa havde det overdraget det til Erstatning et stort Stykke Land ved Flodbreden, som var bleven liggende brak siden Maurernes Fordrivelse. Alt hvad min Veiviser havde fortalt mig om dette Land, som for nærværende Tid er i den skiønneste Cultur, gav mig Lyst til at stige ud af Vognen for at besee det. Fleere Avlsgaarde vare opbyggede omtrent i en lige stor Afstand fra hinanden. De som jeg saae af dem vare forsynede med alle Apparater til en stor Landhuusholdning. Jeg troede jeg var bleven forsat til Flandern, da jeg saae de uhyre Hære staae ved Siden af Laderne, som vare opfyldte med den indavlede Sæd. En Mængde, Heste og Qvæg blive producerede i disse Meierier. Sletterne ere fulde af Vildt af alle Slags og Trappegiæs seer man i heele Flokke. Paa den anden Side af Floden derimod, hvor Jordbunden, er ligesaa frugtbar, seer man ikke andet end Heste og vilde Tyre, saa at Landet der seer ud som Savannerne i Amerika, man erindres ret ved at sammenligne de to Flodbredder med hinanden om hvad Spanien er og hvad det kunde blive til Regentskabet i Madrid følte Nødvendigheden, af at bemægtige sig Kongen af Spaniens Gemyt, i det Øieblik han blev befriet. Hertugen af Jnfantado og Don Victor Saez begave sig derfor til St. Maria uagtet Hertugen af Angoulemes Forbud. Prinsen Generalissimus havde endnu ikke opgivet Haabet om at overbeviise Ferdinand om den Nødvendighed at indføre et ModerationsSystem saaledes som Halvøens Tilstand udkrævede der. Derfor var det meget vigtigt, at han først kom til at tale med Ferdinand; thi han var overbeviist om, at man ved hemmelige Raad og ved religiøse Skrupler vilde søge at bringe Kongen fra den Vei, som Spaniens Fred og Frelse udkræver at han maatte betræde. Saasnart han derfor erfarede Hertugen af Jnfantados og Don Victor Saez Afreise, saa kunde han ikke længere være tvivlsom om Hensigten af deres Reise; han sendte derfor Ordre til, at de ikke maatte lade sig see i Hovedqvarteret. J hvormeget de end bade ham om, at han vilde kalde denne Ordre tilbage saa forblev dog Prinsen standhaftig ved sin Beslutning. – Den 28de September kom Hr. Alava der er bekiendt som en udmærket General og en Mand af en ædel Charakteer og af Talenter, tilligemed Hr. Valmediana, Kongens Kammerherre til Port St. Maria. De bleve afsendte fra de Cortes for at underhandle med hans Kgl. Høihed, men Prinsen vilde ikke erkiende deres Fuldmagter, og erklærede at han allene vilde underhandle med Ferdinand. De Deputerede vendte derfor amme Aften tilbage til Cadix. Den 29de opløste sig de Cortes Forsamling, men der bev udarbeidet en Proclamation fuld af Naade og Forsoning. Hs. Majestæt underskrev uden Vanskelighed, den blev derpaa publicret og modtaget med stor Enthusinsme, men de som kiendte Ferdinands Charakterr nærede dog nogen Bekymring, dog trode de at han vilde give efter for Hertugen af Angoulemes Forslag. Prinsen havde i en Skivelse af 5de August 1823 fra sit Hovedqug teer i Port St. Maria tilsendt ham følgende Brev. "Min Hr. Broder og Friter; Spanien er nu befriet fra sit revolutionaire Aaa, og kun nogle befæstede Stæder tiene de compromitterede Mænd til et Tilslugested. Kongen min Onkel og Herre har formeenet, og Begivenhederne have ingen Forandring gjort i hans Beskuelser: at Deres Majestæt naar De har faaet Deres Frihed, vil lade Naaden faae Overhaand og at De maae bolde det for passende at bevilge en Amnestie, som er fornøden efter saa mange Uroeligheder og at give Deres Nationer ved at sammenkalde de Cortes paa de forrige Tiders Maneer et fikkert Peent paa Orden og Retfærdighed og en god Bestyrelse; alt hvad Frankerige saavel som heele Europa med dets Allierede kunde giøre havde til Formaal at understøtte dette som en klog Fremgangsmaade, og jeg tager ikke i Betænkning at gaae i Borgen derfor. Jeg troer at burde bringe Deres Majestæt og ved Dem alle de Personer, som kunne forebygge de Lidelser, som endnu true dem, Kongen min Onkels og Herres Sindelag. Naar der ikke inden 5 Dage kommer et tilfredsstillende Svar og Deres Majestæt endnu ikke inden den Tid har faaet Deres Frihed, saa vil jeg bruge Magt for at forskaffe Dem den. De Personer, som hellere ville give Deres Lidenskaber, end deres Fædrenelands Jnterresse Gehør, ville allene blive ansvarlige fordet udgylte Blod.