Berlingske Tidende, 1773-01-01
Warschau, den 16de December. Det udskrevne Senatus Consilium skal tilforladelig holdes den 8de Febr. 1773. Den desaarsag udstædte Circulair=Skrivelse lyder saaledes: "Stanislaus Augustus &c. Den Kiærlighed, som vi bære til det almindelige Beste, og vor utrettede Omsorg, som aldrig ved private Hensigter er bleven forandret, for denne Republikes Lyksalighed, hvis Throne af det guddommelige Forsyn, og ved et frit og lovmæssigt Valg er os betroet, gav os Formodning til at haabe, at vi rolig skulle regiere over en Nation, som var os saa klar; da vi desuden vidste, at et Land ikkun for saavidt kan være lykkelig, som sammes Regiering, stedse virksom og aarvaagen, forbinder Raadslutningernes Fuldførelse med Lovenes Anseelse. Saasom vi nu finde begge disse Egenskaber forenede i vor Republiks høye Senat, saa have vi de tvende første Aar af vor Regiering, efter vore oplyste Forfædres Exempel, der, ligesom viere blevne ophøyede udi Fædrenelandets Skiød, besluttet, hver Uge at holde en Raads Forsamling. Men den over vor Velfært misundelige Skjæbne blottede snart den giftige Spire, som Misundelse ved Uenigheds Haand udstrøede, og gjorde vore Raads Forsamlingers Virksomhed og vor Omsorg unyttig. Det er unødvendig her at igientage ved hvilke Trin Landet har naaet den Ulykkes Høyde, hvorpaa vi nu see det. Det er nok, at vi sige dem, at vi efter de 3 respective Hoffers eenstemmige Declarationer, hvori samme have mældet os, at have taget i Besiddelse de af Republikens Provincer, som de forlangte at tilegne sig, have den 6te October sammenkaldet de Senatorer, som befandt sig omkring os. Efter sammes Got befindende have vi høytidelig i Svaret paa bemældte Declarationer protesteret imod alle disse 3 Magters Skrit, som strideimod Republikens Love og Fordeele. Og da vi i denne RaadsForsamling ere blevne anmodede om, at sammenkalde det hele Senat, saa have vi fulgt et med nærværende Omstændigheder saa overeenstemmende Gotbefindende, og besluttet til den 8de Febi 1773 at beramme et Senatus Consilium, og det er desaarsag vor Villie, at de, efter at have erholdet dette Circuliire, inden bemældte Dag begive sig til os. Deres Antonst her skal sigte til at raadslaae om de offentlige Sager med den Konge, som af det guddommelige Forsyn er sat paa Thro en, og ved samme bevaret derpaa, efter at det ved et Underbærk har reddet ham fra Morderes Hænder paa den Tid, da menneskelig Hielp synes ey at være i Stand til at redde ham der saa. - De skal da see, at vi intet have forsømt for at afvende den Ulykke, hvorunder Nationen ikke før har begyndt at sukke, end i det Øyeblik, da den forvendte Tilstand og Bagtalelse Syge understod sig til at tilskrive sine egne Skri den, hvis Værdighed opvakte den misundelige Hævn, og da man drev Rasenheden saa vidt, at publicere et Interregnum og befale Konge Mordet. Alle Dydige skiælvede, de gode Borgere udøste Taare, da de saae Nationen bestænkt med sin Konges Blod, og denne Skamflik tillagt deres Fædreneland. Ach, hvor skulle det have lindret det Onde, som vilide, der som i det mindste ingen af Senatorerne havde med lovstridige mod vor hellige Person rettede Forbindelser tillukt sig frie Adgang til Kongen. Men da vi have foresat os, at læge, og ikke forværre Nationens Onde, saa erklære vi for alle dem, som have befundet sig i den saa kaldte Consoederation, at en hver, som ikke ved en anthentisk Reces har afstaaet fra samme, og oprigtig viser mod os den Troskab, som han er os skyldig ikke allene ingen Pardon kan erlange, men og ingen Sikker, hed skal finde i sit Fædreneland, og paa det Sted, hvor de offentlige Raadslutninger holdes; paa det alle de, som hidtil ved deres Vildfarelser have ladet sig afholde fra deres Pligter imod deres Herre, maae efter deres Konges og Faders Røsvende tilbage. Han vil aldrig ansee dem for strafskyldige, naar de med Bedrøvelse erkiende deres Feyl; men han vil naadig modtage alle dem, som naar de i de private Fiendtskabet see Kilden til al vor Ulykke, fra nu af ingen anden Hensigt vil have, end oprigtig at redde Religion, Fædreneland og Frihed med en Konge, for hvilke disse Poster ere saa kiære og dyrebare. Dette er det Øyemærke, som vi have foresat os ved at sammenkalde Senatet, hvortil de ville indfinde sig, for at opfylde deres Pligt og fortiene vor Naade. Vi bede Gud at han vil tage dem i sin hellige Beskyttelse &c.