Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-24
Udgiveren har ikke taget i Betænkning, at optage ovenstaaende i Skilderiet, da de i samme anførte Skildringer tilfulde vise det Contrasterende i de menneskelige Ønsker. De krydse hverandre bestandigen, og hvad den ene anseet for Lykke, betragter des anden som en Ulykke. Den misanthrodiske, med menneske kierlige Ronssean siget et Steds Der gives maaskee ikke en eneste velhavende Mand, hvis gjerrige Arvinger, eller hvis egne Børn ikke selv stundom hemmeligen ønske ham Døden; ikke et Skib i Søen, hvis Forlis jo vilde være en behagelig Nyhed for en eller anden Kjøbmand, ikke et Huus, som jo en bredelig Skyldner gjerne vilde see opbrænde med alle de Papirer, som findes deri; ikke et Folkeslag, som jo vilde glæde sig over sin Naboes Ulykke. Saaledes finde vi vor Fordeel i vor Næstes Skade, saaledes er den enes Ulykke den andens Lykke; men det farligste heri er, at Almeenuheld ofte udgjøre en Mængde enkeltes Haab og Forventning. Nogle ønske Spa domme, andre Dødsfald, nogle Krig, andre Hungersnød, jeg har selv seet afskyelige Mennesker, som fældte Taarer, naar der var Udsigt til et frugtbart Aar, og den store og for gelige Jldebrand i London, der kostede saa mange Ulykkelige Liv og Formue, gjorde maaskee mere end titusinde Mennesker lykkelige. Jeg veed, at Montagne dadler Athenienseren Demandes, fordi han straffede en Haandværksmand, der lod sig betale dyrt for sine Ligkister, og altsaa vandt meget ved Borgernes Død, men den Aarsag, Montagne anfører, nemlig, at han i saa Fald burde straffet alle Mennesker, stadfæster aabenbar min Sætning. Hvor overdreven denne Skildring end er, indeholder den dog unegteligen mange Sandhedet. Paquerbaaden. De Paanetbaade, som bestandig gaae imed det. Mange fattige Mennesker, som følge med saadanne Skibe, og ikke have Raad til at hyre en Plads i Cahyten, maa ligge paa Dækket, som man kalder det, i Regn, Snee og Slud, og udsættes for at blive syge. Man har ingen Doe for ombord, og de kunde lettelig blive et sørgeligt Offer for deres Fattigdom. Menneskeligheden kræver, at der burde foretages en Forandring med Paquetbaadens Indretning Deels burde det maaskee ikke være nogen Skipper tilladt, seent paa Efteraaret at placere nogen Passageer paa Dækket, hvor fattig end denne maatte være, deels burde det være enhver saadan Skipper, uden Forskjel paalagt, at have en Doctor, eller i det mindste en Medicincasse med sig. Dernæst burde der altid være saa megen Plads i Rummet, at et vist Antal Mennesker kunde have Ly der. Der er sørget saa meget for Sundhedspolitiet paa Fastlandet, men ingen har endnu tænkt paa, at der ogsaa til Søes burde existere et Slags Sundhedspolitie. Naar nogen bliver syg paa offentlige Gader og Stræder, saa er det hver Huuseier paalagt, at tage ham ind til sig og besørge ham til et Hospital. Til Skibs kan en fattig Passageer omkomme, uden at nogen anden Lov end Medlidenhedens forbinder Skipperen til at tage ham ind og pleie ham i Cahyten, som desuden i Almindelighed allerede er besat med Passagerer. Er end Skipperen menneskekjerlig nok til at gjøre det af egen Drivt, saa mangler han for det meste dog næsten alle muelige Midler til at komme den Syge til Hjelp. Forfatteren af disse Linier ved med Vished, at de fleste Skippere have den brange Jdee, at man fjelden eller aldrig kan blive syg til Søes. Men imidlertid har man dog desværre Exempler nok paa, at Folk og saa der kunne blive syge og endog døe af Mangel paa Hjelp.