Berlingske Tidende, 1833-04-30
Morning Herald indeholder følgende Brev fra Rotterdam: Det har længe opvakt Forundring, at endnu ingen saakyndig Mand har forelagt Underhuset i England det Hollandske Anliggende, ikke paa saadan Maade som Sir Robert Peel, men med Hensyn til Landets Handelsinteresse, som nødvendigviis maa lide ved et Angreb fra Englands Side paa dets bedste Kunde. Dersom nan vil værdige Handelen større Opmærksomhed, saa vil man inde, at henved Tolv Hundrede Engelske Skibe i Løbet af forlige Aar ere ankomne hertil, og da den største Virksomhed pleier herske i November og December, saa er det sandsynligt, at Antallet vilde være steget til 1800. Her er Talen ikke om Lov og Ret til at udelukke en saadan Handelsflaade fra vor Flod, i henvende os blot til den engelske Nations Jndsigt, og spørge om Ministeriet kan vedblive en saadan Forholdsregel, Underhuset bør nemlig betragte dette Spørgsmaal fra det Synspunkt, som Handelsinteressen frembyder. Hvert Medlem bør erkyndige sig om Udførselen til Holland, og det vil forundres over Stør elsen deraf. Først vil man komme til Manufacturvarerne, der deels ere bestemte til Consumtion i Landet selv, deels til at føres gjennem Landet opad Rhinen til alle Tydsklands Egne, deels til Adførsel til de Hollandske Colonier, som siden den Belgiske Reholution kun forsynes dermed fra England. Dernæst maae Kullene omtales, som ere uundværlige for vort Lands talrige Destillerier. Med Hensyn til deres Værdie, kunne de vel ikke udholde en Sammenligning med Manufacturerne; imidlertid er Udførselen deraf meget vigtig for Sunderlands og Newcastles Grubekjere og Skibsrhedere. Desuden faae vi Blye, Jern, Fasance, kort sagt, næsten alle Fornødenheder fra England. Hvorfor antager da dette Land en saa truende Stilling mod Holland, I dette Øjeblik, da England arbeider med saa megen Jver for Belgien, og driver sin Liberalitet saa vidt, at det udelukker sine egne Skibe og derved giver Fragten i fremmede Hænder, knytte Holland og Belgien efterhaanden igjen deres Handelsforbindelser, og Handelen mellem disse to Lande drives nu atter næsten med den samme Regelmæssighed, som før Revolutionen. Herved menes ikke Omveien over Dunkirchen, men den dirette Forbindelse over Hulst og Axel, og gjennem en af de vigtigste Hollandske Fæstninger. - Embargoen er derfor en meget slet beregnet Forholdsregel; Tabet bæres af enkelte rige Huse, men hvad Skibens og deres Eiere angaaer, da er Nationen i denne Henseende saa opbragt over hiin Forholdsregel, at den endog meer end nogen finde før er Regjeringen hengiven. De Skibsladninger, det ere lagte under Beslag, tilhøre sandsynligviis det herværende store Handelssocietet, en betydelig Deel deraf ogsaa Manufacturister i Gent; adskillige Skibe ere Belgisk Eiendom, den sidste Prise tilhørte et anseet Handelshuus i Gent. Ved Revolutionens Udbrud tillod Kongen alle Skibe fra Antverpen og Gent at beholde deres Flag under den betingelse, at vælge Holland til Opholdsted. Handelen mellem Holland og England føres endnu ligesaa regelmæssigt, som før Embargoen; den eneste Forskjel er, at den drives med fremmede istedetfor med engelske Skibe, og at Fragten er det Dobbelte af hvad den forhen var. Alle Hollandske Producter udføres ligesaa regelmæssigt til England nu, som for Embargen, kun med den Forskiel, at Farten varer noget længere, og at Omkostningerne ere tre Gange saa store som forhen. Hvorfor skal den Engelske Fabrikant bære denne Forøgelse af Omkostninger, hvorfor henligge de Engelske Skibe saaledes ubenyttede? Enhver, der driver Handel, veed hvor skinsyg Preussen er paa vore Fabriker, og med hvilken Jver det benytter enhver Leilighed til at udvide sit Handelsystem; dets Rhinprovindser ligge midt i de Lande, i hvilke vore Producter finde størst Afsætning. Der har det nu anlagt sine Fabriker, og har Consumenterne ved Haanden. Enhver Handlende veed ogsaa, hvor virksom Skibsfarten er i Havnene ved Østersøen. Hvorfor tvinger man den til at concurrere med os. - Til Slutning endnu et Exempel, som beviser, hvor uhensigtsmæssige de nuværende Forholdsregler ere. De Londonske Dampskibe have kun Tilladelse til at lande ved Kysterne, og maae ikke transportere Varer hverken til eller fra Holland. Man kan antage at Establissementet derved taber 1000 Pd. St. paa hver Reise, og hvorledes staaer det sig med Passagererne? Medens disse forhen landede ved de beqvemmeste Qualer i Europa, og kunde giøre Reisen hertil for tre Pd. St., maae de nu betale sex Pd. St., udskibes ved Helvoet, og passere en gammel Landevei, en af de ubehageligste i hele Europa, for at komme til en af Hollands Byer.