Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-03-06
Bemærkninger over Fattigdom. I det nyeste Hefte af landoeconomiske Tidender findes et læseværdigt Tillæg til Afhandlingen "om Aarsagerne til Fattigdom o. s. v. i det foregaaende Hefte af samme Skrift, ved Hr. Pastor J. Pedersen. Hr. Forfatteren antager som en Kilde til Armod Haandværksfolks Uduelighed til deres Arbeide, og mener derfor at den Frihed i Næringsveie, der gav Enhver Rettighed til at fuske i en Haandtering, hvortil han mangler Duelig hed, ikke vilde være gavnlig, men føre til Fattigdom. Uden at ville fornærme de enkelte duelige Professionister, som hist og her findes, troer han at kunne paastaae, at Haandværksfolkene paa Landet, for størstedelen ere Fuskere. Jsær høre der Smeden til denne Classe, og Forf anfører til Exempel en Smed, der gjorde til 4 Hjul Søm, som Eieren ønskede Hoved paa, hvilke allene veiede sex og tyve Pund, Anmeld, maa imidlertid her erindre, at hvor gjerne han indrømmer, at Fuskeragtighed vist ikke baner nogen Vei til Velstand, saa er det dog i Almindelighed mere Forbrugerens end Næringsfrihedens Skyld, at Fuskerie fremmes. Den evige Tiltakketagen med Alt hvad der bydes, den store Mangel paa Sands for godt og smagfuldt Arbeide, der desværre er saa gjængse her tillands, giør, at Professionisten sjeldent beflitter sig paa at levere udmærket godt Arbeide. Var Forbrugeren lidt strængere i sine Fordringer, saa vilde Professionisten omsider nok nødsages til at tilfredsstille disse Fordringer, saafremt han vilde leve, men selv i dette Tilfælde udfordres Kappestrid, og denne lader sig under Laugstvang og Næringstvang ikke tænke. Først naar de duelige Professionister ere saa mange, at disse klage over Udkomme, er det Tid, at tænke paa Jndskrænkning. - Som en anden Aarsag til Fattigdom betragter Forf. ubetænksomme og uoverlagte Ægteskaber. Forat forekomme disse mener han at Ægteskab maatte forbydes a) Værnepligtige førend de have trukket Frilod eller tjent deres Læreaar ved Regimentet, med mindre de beviste, at de havde tilstrækkelig Formue eller ved Ægtestand bleve istand til at ernære en Familie; b) enhver aabenbar Drikfældig; c) ethvert Fattiglem, med mindre det var rimeligt, at Forsørgelsen ved Ægteskabet kunde ophøre; d) enhver Mand over 60 Aar, naar han vilde gifte sig med en ung Pige, hvis han ikke ved Formue var eller ved Ægteskabet blev istand til at ernære en Familie. - Anmeld, tvivler ikke paa, at jo ubesindige Ægteskaber bidrage og maa bidrage til Fattigdom, men om Forbud af den Natur, naar de skulde være saa almindelige, ikke ligge uden for de egentlige Statsloves Grændser, eller om de ikke vilde blive uden Kraft, fordi de vanskeligen lode sig overholde, er her for vidtløftigt at undersøge. Saa meget er vist, at det af Forf. anførte Exempel angaaende den subalterne Officier, der ikke maa gifte sig førend han er stegen til den Grad, at han er istand til at ernære en Familie, neppe er anvendeligt her, thi ikke allene den subalterne Officier, men ogsaa enhver af Statens Embedsmænd tør jo ikke gifte sig, førend han har sat en vis Sum i Enkecassen. (See Enkecassens Fund. 30 Aug. 1775, §. 3.) Dog, den private Mand, han være nok saa fattig, som Staten, ikke lønner, kan den heller ikke forbyde at gifte sig, paa Grund af, at han mueligen engang kunde falde Fattigvæsenet til Byrde. En anden Sag er det med Fattiglemmer; de lønnes af Staten, og denne bør altsaa kunne forbyde dem, at forøge dens Udgivter ved at indlade sig i Ægteskab. Den Drikfældige derimod har den neppe nogen Ret til at forbyde det. Drikfældighed er ligesom Dobbel, Fraadserie &c., en Last, ingen Forbrydelse, og kan man ikke forbyde Spilleren og Dobbleren at gifte sig, hvorfor da just den Drikfældige? Men saalidet som Anmeld, ønsker Forbud mod Ægteskaber uden med Hensyn til virkelige Fattiglemmer, saa er han dog overbeviisk om, at den Letsindighed, hvormed især unge Tjenestepiger indlade sig i Giftermaal, i høi Grad bidrager til at forøge de Fattiges Tal. Forf. har uden Tvivl fuldkommen Ret i, at selv om de uægte Fødsler derved skulde forøges, vilde Sædeligheden dog ikke lide saa meget derved, som ved uoverlagte til Fattigdom ledende Ægteskaber. Det uægte Barn sættes ud paa Landet, og bliver et nyttigt og producerende Lem af Staten, da derimod de Børn, der avles i ægteskabelig Usselhed i en Hovedstad, opdrages til Betlerie og Løsgjængerie og fordærves ved Forældrenes Exempel.