Viborger Samler, 1787-11-19
Af en endnu utrykt Reisebeskrivelse til Spanien. Noget om Cadix. (Side 73, i Mannskriptet. in øvrige Tid i Cadix henbragte jeg mestendeels med Fornøielser, hvormed min hellige Banqverer seg de at fordrive mig Tiden). Jeg saae i hans Sælskab den italienske Opera, som især for Musikkiendere skal være noget uforligneligt; i den spanske Komoedie spillede jeg en underlig Rolle, thi jeg saa saa ligegyldig. K) Denne Reise er bleven gjort i Aaret 1769. Forfat. førde et Selskab af Bergfolk i Sierra Morena, da disse Egne skulle dyrkes ved den berømte Otavilis Bemojelse. gyldig som en Jøde, hvilken man forelæser en Kirkeordinanz. De franske Acteurer spillede endnu ikke den Gang, saasom Commoediehuuset var ej endnu fuldkommen færdig. Jeg maatte lade mig forevise dette som en af merkværdighederne i Cadix, og bad ved denne Leilighed min Ledsager, at stige op derpaa med mig, da det var et af de høieste Huuse i Staden. Her havde jeg en Udsigt, som maaskee ikke havde sin lige i Verden, uden paa de hængende Hauger i Babylon. Husene ere oven paa gandske flade, og besatte med mange Urtepotter o. d. De Fornemme og Rige have desuden oven paa Husene smaa Cabinetter eller Taarne, hvoraf der ogsaa var paa dette Commoediehuus. Paa disse kunde jeg nu oversee ei allene Staden, men endog Søehavnen, som var besadt med over 500 Skibe. Paa hiin Side Havnen tvertover over for Staden, seer man de jevne Marker i Andalusien, og Bjergene i Grenada, som i Høiden lidet eftergiver de schweitzerske; altsaa næsten med eet Øjekast en med Skibe vel besadt Havn, flak Land, store Bierge, den aabne Søe, og en Stad, der oven paa lignede en Hauge. Denne Udsigt er efter min Meening den eneste. Staden Cadix er i øvrigt ikke saa smuk inden i, som den uden fra stiller sig for Øjet. Thi Husene have slet ingen god Anseelse formedelst de faa og smaa Vinduer, 3 Gaderne ere meget snevre, og, især om Formiddagen, fulde af Stank, saasom Spanierne have ingen Commoditeter, og kaste om Morgenen det ud paa Gaden, som de om Natten have samlet. Dette foraarsager en pestilentiialsk Stank, indtil Solens Hede har fortæret det. Staden er fremdeles neppe saa stor, som Kolmar; men overmaade stærk beboet. Thi man regner Jndvaanerne for 80 til 90,000, hvoriblandt 20,000 Franske, og 12 til 15,000 Jtalienere. Disse Udlændinger have mestendeels Handelen i deres Hænder, og ere formedelst Banqven meget rige, og ualmindelig Hellige. Derfor er Levemaaden meget bedre der end i de øvrige spanske Steder, og paa Politiet er meget lidet at udsætte. Om Natten ere Gaderne behængte med Laterner, og for de mange fremmede Consulers Skyld maae den almindelige Sikkerhed bliver langt strengere handhævet, end i de andre Stæder i Spanien. Derover er der formedelst den stærke Handel, alt, hvad der kan tænkes, at faae for Penge, men overordentlig dyre. Dette sidste har Cadix tilfælleds med alle rige Stæder, og vist nok er den efter Forholdet af sin Størrelse, en af de rigeste Stæder paa Jorden. Allerede i de ældste Tider var den for sin Handels og fortreffelige Beliggenheds Skyld en berømt og vigtig Stad. Da den endnu indtil denne Dag har vedligeholdt sig i god Flør, og trækker allene den bedste Fordeel af Handelen paa de spanske Besætninger i Amerika, saa kan det ikke andet være, end den jo maae være meget rig. Kjøbmændene der vinde med deres Addresser til Amerika og Spanien meere, end de fleste andre Handelsmænd, ved Foretagender, hvorved det Bedste fordem er, at de aldrig behøve at vove noget, men blot at arbeide for at vinde. Men Pragten er saa stor, at man maae forundres derover. De ringeste Haandværksfolk gaae i Fløiel, Fløiel og Silketøi, og ikke faa Kjøbmændskoner bære Rigdomme paa deres Haar, med hvilke man i mit Fædreneland kunde ophielpe nedtrykte Familier i hele Stæder. (Meere følger.)