Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-30
Historiske og statistiske Notitser, angaaende Belgien. (Fortsatte fra forrige Nummer.) III. Wiener=Kongresacten, undertegnet d. 9 Juni 1815, (og blandt mange flere Steder trykt i Recucil de Traites &c. par C. F. de Martens. Suppl. Tom. V.; og i polit. Journ. 1815. 2 B.) har i 65de og følgende Artikler gjort de forskjellige vedtagne Bestemmelser angaaende Kongeriget Nederlandene og Storhertugdommet Luxenburg og sammes Grændser etc., og i 73 Art. hedder det, at hine i Acten af 21 Juli 1814 erkjendte og sanctionerede aatte Artikler skulle have samme Kraft og Gyldighed, som om de Ord forOrd vare i Congresakten optagne. Det saaledes stiftede nye Kongerige Nederlandene behøvede en Constitution. Kong Wilhelm skulde modificere den allerede for en Deel af Staten bestaaende Forfatning til Bedste for alle, og efter de Magters Hensigter, hvis Politik havde anseet dette Riges Stiftelse nødvendig, og han overdrog derfor en Kommission at udkaste en Grundlov. Denne blev da udarbeidet og udgjorde 234 Artikler. Kongen øn skeede over Udkastet at høre den hele Nations Tanker. J de nordlige Provindser havde Forfatningen selv viist Veien dertil, og Generalstaterne sammenkaldtes i dobbelt Antal. Hvad de sydlige Provindser angik, blev besluttet at forsamle Notablerne i ethvert Arrondissement efter Maalestokken af sammes Befolkning. I Generalstaternes dobbelte Forsamling antoges eenstemmigen Udkastet til den nye Grundlov, og Kongen blev ved en høitidelig Deputation tilkjendegivet sammes oprigtige Tak. En anden Stemning herskede i de belgiske Departementer. Den var et Værk af Geistligheden, som der har stor Indflydelse over Folket, og som troede sig skadet og fornærmet ved at alle christelige Religionsbekiendelser tilstodes lige Stilling, og ved at Katholikerne antoges at tilbage sættes. Biskoppen af Gent, Greve Broglio, udtalede Geistlighedens Sindelag i en hæftig Addresse, og forskjellige Brochurer paafulgte fra andre geistlige Jvrere. End videre udstedede den belgiske Geistlighed til Kongen af Nederlandene en Protestation imod de Artikler af den nederlandske Constitution som indeholdt, at alle christelige Troesbekjender, skulle nyde lige Rettigheder, hvilke de paastode af ville medføre en Forvirring; dog den mørke Clerus i Belgien lod det ikke beroe ved saadan Protestation, eller som Aachner Tidenden da udtrykkede sig, dens Forfatters Prostitution. Den bevirkede at i Antwerpen, i Mons og mange andre Stæder, det af Kongen forelagte Udkast blev forkastet, og at af de belgiske Notablers 1603 Stemmer, de 796 Stemmer erklærede sig imod samme; 527 Stemmer vare for det; 280 Notabler mødte ikke i Forsamlingen og stemmede ikke. Kong Wilhelm lod sig ikke herved vildlede i sine gode og lyse Anskuelser. Han udstædte den 24 Aug. 1815 i Haag en mærkværdig Bekjendtgjørelse, hvori han beklagede, at hans Hensigter bleve i de sydlige Provindser miskjendte eller urigtigt fortolkede og anførte, at af de 796 Notabler, som ikke havde ante get Udkastet, havde de 126 udtrykkeligen erklæret at dette var skeet formedelst nogle Artikler om Gudstjenesten; disse Artikler stemmede overeens med en længe bestaaende Lovgivning, vare grundede paa Traktater, og indrettede efter Grundsætninger, som Souverainerne havde indført i det europæiske System, og kunde ikke udelades af Grundloven, uden at lægge Monarkiets Bestaaende i Vægtskaalen, og uden at formindske deres Garantie, som som havde fundet disse Bestemmelser rigtige. Var ikke denne Sandhed uformørket af nogle Mennesker af hvilke Samfundet snarere burde have ventet Mynster paa evangelisk Kierlighed og Endrægtighed, da skulde i det ringeste de anførte 126 Stemmer have føjet sig til de 527 Notabler, af hvilke Udkastet var antaget. Generalstaterne (forde nordlige Provindser, havde tilkjendegivet deres Bifald til Udkastet paa en Maade, der var saa meget mærkeligere, da det var yttret eenstemmigt, og maatte antages for at være de nordlige Provindsers samtlige Beboeres tydeligen udtrykte Mening. Da altsaa efter denne Fremstilling og Sammenligning af de fremkomne Stemmer ingen Tvivl kunde bæres om Sindelaget og Ønskerne hos den store Pluralitet af Nationen, og denne Pluralitets Antagelse af Udkastet saaledes fuldkomment havde aabenbaret sig, saa bekræftede Kongen saaledes højtideligen det fremlagte Udkast og erklærede, at de i samme indeholdte Bestemmelser fra nu af skulde udgjøre Kongeriget Nederlandenes Grundlov, og forkyndte begge Kamres nær forestaaende Sammenkaldelse, for forenet med dem at kunne udøve den lovgivende Magt. Derpaa bleve Generalstaterne, hvis Præsident var Erkebiskoppen, af Mecheln Greve von Mean, Biskop af Lüttich, sammenkaldte til et overordentligt Møde i Brussel d. 18 Sept. Ogsaa udnævnte Kongen Medlemmerne af det andet Kammer, og 24 Statsraader, nemlig 12 Belgier, og tolv Hollændere. (Polit. Journ. 1815. Sept. S. 600 o. s.)