Jyske Efterretninger, 1788-08-29
Ja jeg underskrevne haver udlaant en Deel Penne naar Uden som Jndenbyes paa Pantgods, og Vedkommer de ikke haver indfundet dem efter Løfte at indløse samme, da bekiendtgiøres det herved 3 Gange efter hinanden at de inden Septembr. Maaneds Udgang indfinder sig, at indløsderes til mig pantsatte Tøi, i manglende Fald, bliver det paa deres Bekostning stillet til offentlig Auction. Aalborden 28. August 1788. Niels Davidsen Munk, Ved min Hiemkomst hertil fra Kiøbenhavn P.M. - befinder jeg at Sr. Otto Hendrich Norder publiqve angiver sig som Fuldmægtig hos (S. T.)Hr. Procurator Lund paa Kygerinde offentlige Provincial=Tidender, har uden at vise nogen Ordre derfor, paa egen Haand, gjort enskammelig og dumdristig Efterlysning om mig, ligesom jeg skulde være deserteret af min forhen paa Kyse havde Foged-Tieneste: Men da Gud og Kongen har sat mig i den Stand, at jeg ikke bør taale slig en offentlig Beskæmmelse: saa anseer jeg det forsymin Pligt paa det høitideligste og sandfærdigste, at give det høistærede Publicum paa den anstændigste Maade tilkiende, hvorlidet bemældte Sr. Nors har været berettiget til en saa lumpen som ugrundet Efterlysning. Hvad jeg i Regnskabs Affaire havde med Hr. Procurator Lund at handle, var og blev altid mellem ham og mig, og Sr. Nors i Eet og Alt uvedkommende. Under den af velbemældte Hr. Procurator Lund, for formeentlig mislig Regnskabs Aflæggelse, mig givne Sag, lod jeg den 30 April d. A. inden Aars= og Sleth=Herreders Ret declarere: At min allerunderdanigst Ansøgning om at blive myndig, var igjennem det Høikongl. Danske Cancellie afslagen, og saaledes indsaae Hr. Lund nok sine Rettigheder og mine Pligter, da Lovene og i sær Forordningen af 14. Maji 1754, ikke kunde være ham som en bekiendt, god Jurist ubevidst, og i Anledning heraf lod jeg tillige i Retten tilkiendegive, at jeg til min Fremtarvs videre Forsøg, agtede snareste mueligt, at reise fra Kyge, hvor jeg paa den Tid indtet havde andet at bestille, end at giøre mig Fr. Lund og Kiæreste for gode Logie og artige Beværtning end meere forbunden; denne Declaration fik Sp. Nors, som i Hr. Lunds Fraværelse havde sine Udsendte ved Retten, strax at vide, og aldrig lagde ham mindste Hindring i Veien for mine Reise=Bestemmelser, de han som min Contubernalog Sove=Kammer at vel vidste. Derimod befordrede han min Afreise ved at tillade Hr. Lunds Karle at opsadle min Hoppe, gik med mig medens jeg tog en honet Afskeed paa Gaarden og fulgte mig endelig til Hest med Lykønskning paa min Reise. Nogle Dage derefter havde jeg den Ære at convencere denne min Befordrer her i Aalborg, og jeg nægter ikke, at det da forekom mig ligesom han savnede mit Selskab paa Krøe, imidlertid anmodede han mig ikke at følge sig tilbage, da jeg sagde ham min Beslutning var at kronen mine Ønsker fra Barndommen, og aldeles at opofre mig til Hans Majestæts militalre Tieneste, for at blive saa nyttig som muelig, uden at være endten mig selv eller nogen til Byrde. Alt dette nagtet seer man dog hvor haardt Sr. Nørs ved sin Efterlysning angriber mig og indseer ikke, at har ved at skildre mig med de forteste Farver og de meest skumlende Træk, visker Sminken afthans egne GrundTræk, som for den Dydige, den Ællekiere, den Føel somme og Veltænkende staaer blotte insin naturlige Skikkelse, der ei staaer i mine Magt at omdanne. - Høistærede Publicum undskyld den forfløine Midkierhed Hr. Nors har troet at vise, og troe aldrig at en saa skammelig, som efter de forklarede og foregaaende Omstændigheder ugrundede Efterlysning, er skeer med Hr. Lunds Concence, langt mindre efter hans Ordre, thi jeg forsikkrer at Hr. Lunds Ord til mig og flere stedse har været det han ønskede mit Vel, og at skilles ved mig paa en honet og god Maade. Aalborg den 27. Augustii 1788. P. Rohsted, Garder til Hest.