Adresseavis for Børn, 1780-12-20
Da Kongen af Frankerig havde hørt saa meget godt tales om Hr. de la Haye, en Præst paa Landet, saa befalede han, at der hvert Aar skulde udbetales nogle hundrede Daler til ham, foruden den sædvanlige Løn, som han fik; thi Kongen vilde, at denne Mand skulde leve godt og pleye sig vel. Men da den gode Præst den følgende Søndag kom op paa Prædikestolen, saa sagde han i denne Anledning efter Prædiken: Kongen har givet mig et Beviis paa, at han er fornøyet og vel tilfreds med mig og mit Forhold iblandt eder. Han har ogsaa givet mig en Anviisning paa nogle hundrede Daler, som jeg skal hæve aarlig, og hvoraf jeg kan benytte mig som jeg vil. Hører nu, mine Venner, hvad jeg har i Sinde at gjøre hermed J vide selv, at jeg aldrig har beviist eder noget Ondt, men altid saa meget Godt, som jeg har kunne, og det er ethvert Menneskes Skyldighed. Men enhver, som gjør dette, føler derover Co ogsaa Avis ogsaa en ret inderlig Glæde ved sig selv; han bliver derved behagelig baade for Gud og Menneskene, og det er visselig Belønning nok, Jeg søger og attraaer altsaa ingen anden Løn, end denne, og J maae derfor vide dette, at jeg vilde ansee mig selv for et uforskammet Menneske om jeg, foruden det, jeg har at leve af, for mit Arbeyde iblandt eder endnu imodtog en Belønning af Kongen. Den aarlige Pension, hvilken han har behaget at lade mig anvise, skal altsaa ikke være en Skjenk for mig, men for eder, mine Venner, og hører nu engang, hvortil den skal være eder skjenket.""J vide, at vore Gader her i Byen og vore Veye ere slette. J kunne ikke læsse saa meget paa eller kjøre saa fort afsted, som J vel ellers burde og skulde, naar Gaderne og Veyene vare jevnere og bedre. J slide og eders Vogne for Tiden i tu, og gjøre Slæbet tungere for eders Heste; Vi ville altsaa for disse Penge forbedre Gaderne og Veyene. J har desuden Marker, paa hvilke Vandet, bliver staaende, som fordærver edets Sæd, saa at J næsten slet intet deraf faae at indhøste. Vi ville altsaa for disse Penge lade opkaste Grøvter, og aflede Vandet, og derved forbedre eders Jorder."J har ogsaa Sumper og Moradser, som nytte eder slet intet. Vi ville altsaa for disse Penge og lade udskiere disse Sumper og Moradser, og befrie dem fra Vandet, paa det at de kan blive udtørrete, og J derved kunne formere eders Marker og eders Jndkomster." I har endelig ogsaa tornfulde, øde og sandige Pladse, hvoraf J heller slet ingen Fordeel har Vi ville altsaa og for disse Penge udrydde disse Torne, og hvad vi ikke kunne faae giødet, ikke kunne faae besaaet med Græsfrøe eller anden Sæd, det ville vi benytte os af, til at plante gode Frugttræer udi, eller besætte med Viinstokke, eller og med vilde Træer, saa vi kunne faae Fordeel og Nytte deraf. Dette og mere saadant ville vi gjøre, Hvert Aar faae vi disse Penge af Kongen, og hvert Aar ville vi derfor gjøre noget godt, og stedse saa meget, som vi kunne faae udrettet. Jnden faa Aar skal da gandske vist det meest Fornødne være kommet i Stand hos os, og veed J da vel, mine Venner, hvad vi siden ville giøre, for Børn. Siden ville vi, om vor Herre lader os leve, gjøre det samme for vore Naboer, som vi have gjort for os selv. Vi ville da see, hvilke af dem der trænge meest til vor Hjelp; - Under os, kjere Brødre, ville vi sige, den Glæde, at vi maae hielpe eder Eders Veye, eders Marker, eders Moradser, eders øde sandige Pladse, o. s. v. ville vi forbedre og gjøre brugbare, ligesaaledes som vi har gjort med vore egne, og saa videre. Saaledes ville vi da ogsaa handle imod dem. Og da, mine Venner, da seer Gud, som er alle Menneskers Fader, med Lyst og Velbehag ned til os, da elsker eders Brødre eder; de ere da færdige til at hielpe eder igjen, da prise og ære de Gud for eders Skyld, de bede til Gud for eder, og baade de og deres Efterkommere velsigne eder og eders Børn og Børnebørn Omtrent saaledes talede denne værdige Præst, og opløftede nu sine Hænder til Himmelen og vilde bede. Men hans Tilhøreres Hjerter sloge alt for sterkt, at de længer kunde bare sig fra at raabe: "Gud velsigne Kongen Gud velsigne vor Præst.