Berlingske Tidende, 1775-09-01
Den 25 Mai forlod Clavico uformodentlig sit OpholdsSted hos Hr. Portugues og begav sig til Invalidernes Qvarteer til en Officeer af sit Bekiendtskab. Dette kom mig underligt for, men jeg gjorde mig ingen videre Betænkning derom. Jeg ledte ham op. Han sagde mig, at Aarsagen til hans hastige Bortflytten var Hr. Portugais, som meest satte sig mod hans Egteskab. Han havde troet, at give mig det tydeligste Beviis paa sin oprigtige Kierlighed, naar han forlod dens Huus, som var saa mægtig en Fiende af min Søster. Dette forekom mig saa skiønt og rimeligt, at jeg var høyst fornøyet over hans Flytten til Invaliderne. Den 26 Mai fik jeg følgende Brev fra ham. Copie af et Brev fra Clavico. Min Herre, jeg har paa en meget bestemt Maade erklæret mig angaaende mit faste Forsæt, igien at gotgiøre de Fornærmelser, som jeg mod min Villie har tilføiet Mademoiselle Caron. Jeg tilbyder mig paa nye, at ægte hende, dersom de forbigangne Misforstaaelser ikke alt for meget have indtaget hende mod mig. Mine Tilbud ere gandske oprigtige. Mit heele Forhold, alle mine Skrit sigte til igien at vinde hendes Hierte, og mine Bestrebelsers Udfald skal bestemme min Lykke. Jeg tager mig altsaa den Frihed at erindre Dem om det Løfte, som De have givet, at ville mellemhandle for mig dette lykkelige Forliig. Jeg veed, at det geraader en retskaffen Mand til Ære, at ydmyge sig for et Fruentimmer, som han har fornærmet, og at den, som skulle regne sig det for en Skam, at bede en Mands Person om Forladelse, kan anstændigen for et Fruentimmers Øyne tilstaae sin Uret. Jeg handler altsaa med fuldkommen Overlæg i denne Sag. Den utvungne og frimodige Forsikring, som jeg nu har givet Dem, og det Skrit, som jeg udi Deres Fraværelse i Aranjues har gjort hos Deres Søster, kan uden Tvivl være mig meget skadelig hos dem, som ikke ret kiende mine Hensigters Oprigtighed; men jeg haaber, at De ved trolig at bekiendtgjøre Sandheden vil have den Godhed, tilbørlig at underrette alle dem om Sagen, som af Ondskab, eller Uvidenhed have en falsk Meening om mig. Dersom det var mig mueligt, at forlade Madrit uden min Superieurs udtrykkelige befaling, saa ville jeg ufortøvet gaae til Aranjues og søge hans Samtykke; jeg venter desaarsag af Deres Venskab, at De paatage sig den Umage, at bekient giøre ham de gode og retmæssige Hensigter, som jeg har i henseende til Deres Mademoiselle Søster, og hvorom dette Brev er en nye Forsikring. Denne Bekientgiørelses hastige Jverksættelse skal efter mit Forlangende være den beste Belønning, som jeg ønsker at erholde for den fuldkomne Høyagtelse og oprigtige hengivenhed, hvormed jeg har den Ære at være &c. Den 26 Mai 1764 Clavico. I medens jeg forelæste mine Søstre dette Brev, henfløde den yngste i Graad. Jeg omsavnede hende med den inderligste Bevægelse. Nu min Søster, du elsker ham endnu og skammer dig vel meget derved; er det ikke sandt, jeg seer det. Lad saa være. Du er dog desuagtet en god og fortreflig Pige, og saasom din Misfornøyelse begynder at tage af, saa lad den udslukkes i Tilgivelses Taarer; de ere behagelige efter Vredes Taarer. Denne Clavico er, sagde jeg leende, et underlig Menneske, ligesom den største Deel af Mands Personer, men, min Søster, saadan som han er, saa foreener jeg mit Raad med Marquis d'Ossuns Raad, at tilgive ham. Min skiemtende Snak kom hende midt under Graaden til at lee. Jeg holdt denne behagelige Strid af indvortes Følelsen for et stiltiende Samtykke udi vor Gesandts Hensigter, jeg opsøgte min Mand, som jeg gav at forstaae, at han var langt Lykkeligere, end han fortiente. Han tilstod det med en Tro hiertighed, hvorved han vandt alle vore Hierter. Skiælvende kom han til min Søster og søgte at vinde den gode og forvirrede Pige, som blodrød deels af Undseelse, deels af Glæde gar sig tabt, og med et Suk lod omsider den Tilstaaelse slippe sig at under &c. Munden, at hun samtykte i alt, hvad vi ville giøre, til paa nye at paalegge hende Kierligheds Baand. Clavico, sat i en heftig Bevægelse, tog Nøglen til min Skriverpult og opsatte følgende Concert, som han selv underskrev, og overleverede min Søster til at underskrive. Der ved vare tilstæde de Herrer Laugier, Pohisk Gesandtskab Secretair, Gazan, Spansk Consul i Bayonne; Devignes Canonicus i Perpignan; Durocher første Vundlægge hos Dronningens Moder; Durand og Perier Franske Kiøbmænd, Don Firman de Salsedo, Kongens Skatmester; de Bievardi, en Jtaliensk Adelsmand; Boca, en Officeer af den Flammandske Garde og andre. Endver lagde deres Bønne til mine, og man overtalte min gode Søster til, foruden hendes mundtlige Samtykke, at underskrive. Den gode Pig vidste ikke meere, hvor hun skulle skiule sit Ansigt, kastede sig grædende i mine Arme, og forsikrede mig, at jeg var dog Sandhed en haard og ubarmhiertig Mand mod Hende. (Beslutningen følger.)