Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1789-11-13
(Fortsettelsen fra Nummer 45.) Tad andre dumme Fæ, der ikke ved at leve Og blant gemeene Folk er kun tilvant at svæve, Lad dennem holde ved at Spidse Borger Vall, De drikke kun af Krus, vi andre af Pokal Det er jo Moden og enhver som Folk vil være Maae bruge Folkeskik, om han vil vente Ære, Udaf sit Tractement, thi ellers vides ej, At han har lært at gaae honette Folkes Vel; Saa drik da længe nok Pokaler ud til Bunde, Men vid, du Aarsag er, dig selv til alt det onde, Der flyde kan udaf den Alammodisk Drik, Som nu i Aqvavit, og Viin er bragt i Skik J en forbandet Skik, som man i gamle Dage, Ei vilde vide af, og derfor maatte klage, Paa disse Tiders Folk, om de Tilladelse Fik at staae op igien og see et Assemblee. De skulde undre sig paa Landets kræsne Retter, Om Modens Narretøj, som man paa Bordet sætter; De have ej Forstand paa vore Tiders Mad, Thi alt paa Tydsk og Fransk, skal rettes an i Rad. De vilde spørge hvi at Folk er nu saa galen, Helst naar en saae en frem at komme med Pokalen! Og skiønt at fire sig deraf betiene kan, Saa maae en giøre Ræt for Skaalen som en Mand. Af Medynk vilde de beklage en og anden, Naar Confirmation paa Skaalen stod i Kanden, Hvoraf en dygtig Pæl bør følge runden om, Og sige der er dog et Fandens Skinde Rom. Ja naar de hørte Navn af Fremmed Folk og Lande, Hvis Skaaler i Pocal man tegned saa og Kande, Da troer jeg neppelig, de holdt sig for at Lee, Naar Sundhed vid drak bort paa fremmedes Sancte For Resten naar de saae at Folk ej sanset mere, De blant de levende ei længe vilde være, Men pakkede sig bort og giemte sig i Grav, Dog deres Tanke de saaledes overgav. Vil Folk kun blive ved paa saadan Levemaade, Da maae af Ærlighed vi Pokalister raade, At de i Tide og af Kirkeværgerne, Betinger Logement for deres døde Been. Forskiel paa en Guier, en Gierrig, og en Nøisom. Hvorofte tager man ikke Fejl, naar man vexelviis kalder en og den samme Mand: den Guiere, den Gierige! da der dog er stor Forskiel imellem disse to, forud sat at Guieren nødvendig maa være Gierrig men oftest er den Gierige langt fra ikke gniere. Gnieren samler Dynge paa Dynge, Stabel, paa Stabel, allene for at see sin kiere Pengehobat voxe i Dagetal. For at have denne Fornøielse, nægter han sig selv og sine den daglige Nødvendighed, og er ligesom Barnet, der har legetøi nok, men nægter andre Børn at lege med sig, da han dog havde langt større Fornøielse, naar de maatte være med i Legen. Den Gierrige derimod samler sine Penge, for at hedde den rige, mægtige, for at have den ære at blive opvartet af disse smaa usleKryg, der synger for en Flaske Viin og bukker dybt for en Smaus: med et Ord af vore Tiders Snyttegiester. Kiære Læser du iagttager, at vi taler her om den Gierrig, som er ingen Guier. Ligesom nu anvendelsen af det erhværvede er ikke eens, saa er og Maaden at erhverve paa forskillig. Kun deri ere de enige, at de sparer ingen Umage at erhverve Penge. Gieren samler for at bygge sig en Afgud af sin Pengehob; han tilbeder den Afgud Nat og Dag, og anvender sit heele Liv for at vedligeholde og formere den. Han fordyber sig saaledes i denne sin Andagt, at den ikke engang hører det store Budskab: Beskib dit Huus, du skal døe, men ligesom Gui eren elsker sine Penge og holder dem for sin Gud, saaledes sætter han dem ikke heller for Vind og Vove, men vender en Skilling to gange førend han giver den ud, efterseer Pantet, undersøger Cautionen og Contra Cautionen, ja spekulerer ligesaa meget paa Sikkerheden deraf, som paa de ugudelige Renter, hvormed han udsuer sin Næste. Vi lade denne Tantalus staae, for at mætte sig ved Klagen af hans Penge, og begive os til den Gierrige, som er ingen Gnier. Han lader sine Penge løbe ligesaa fort, forat erhverve Rigdom, som for at vise sig rund og gavmild, og derved faae det prægtige Navn: den Stormodige. Han lader Pengene løbe omkring, og seer den med Mangfoldighed at komme tilbage igien, og handler der ligesom Due kræmmeren, der vel engang imellem misser en Lokkedue, men som oftest seer den komme til Dueslaget med heele Flokke fremmede Duer, han holder heele Skarer af Tilhengere, som under hans Naades Vinger nyder herlig Mad og dyre hare Drikke. (Fortsettelse følger.)