Aalborg Stiftstidende, 1836-05-07
Af Hr. Toldkasserer Thorbrøggers indgivne Forslag, angaaende skjærpede Forholdsregler til Forebyggelse af Bissekramhandelen, udhæve vi Følgende: Han yttrede blandt andet, at det vel ikke var muligt at bringe det Tab, som Staten leed ved Bissekræmmeriet, under nogen nøiagtig Beregning: men, antaget blot, at der er 200 Bissekræmmere, og at hver ind smugler stempelpligtige Varer af Værdi 100 Rbd., saa fremkommer derved et Tab i Told af 24000 Rbd.; men som i Virkeligheden er langt høiere. Regner man endvidere en Karls Arbeidskraft, nyttig anvendt, saa udkommer derved et inddirecte Tab af 12,000 Rbd. For Landmanden er Bissekramhandelen skadelig, fordi den ikke alene giver ham og Familie, men især Tyendet, Anledning til at øde sammensvarede Penge eller suurt fortjent Løn, paa unyttige, overflødige og tildeels slette Varer, hvorved Brugen og tildeels Forarbeidningen af de solide og for Landmanden passende og nyttige hjemmevævede Tøier efterhaanden maa ophøre. Bissekræmmeren veed altid at være ved Haanden paa de Tider, Huusbonden er pr. Kasse, efter Salget af sine Produkter, og naar Tyendet har faaet sin Løn. For Kjøbstæderne er Bissekræmmeriet skadeligt derved, at det betager Kjøbmanden, der dyrt maae betale sin Handelsret ved Afgifter til Commune, Laug a., Leilighed til at afsætte sine Vahrer til Landmanden, som nu blot søger Kjøbstaden, for at sælge sine Producter, men ikke for at kjøbe, eller i det Høieste, kunfor at kjøbe saadanne grove Varer, som Bissekræmmeren ikke kan føre i sin Pose. At Landmanden jo paa lovlig Maade kunde forsyne sig med de fornødne Alenvarer &c., om Bissekræmmeriet ikke existerede, maae ansees udenfor al Tvivl. De fleste Herredsfogder gjøre ikke hvad de kunne, for at standse denne utilladelige og skadelige Bissekramhandel, og derfor gjøre Bissekræmmerne hvad de ville, saameget mere som Sognerogderne, der kunde bidrage saameget til at standse dette Onde, Jntet gjøre, deels af Frygt, deels maaske for Fordelens Skyld; thi det lader sig bevise, at Kræmmerne jevnligen søge at erholde Tilhold hos selve Sognefogderne. Toldvæsenet er, foruden nogle faa Herredsfogder, den eneste Authoritet, som giør Jagt efter Bissekræmmerne, men møder derved mange Vanskeligheder, grundede i Jurisdictionsforholdene. Proponenten vovede derfor at henstille til den ærede Forsamling, at der efter nærmere Overveielse maatte andrages for Hs. Maj.: at Frd. af 13de Febr. 1775, maatte afløses af en ny, indeholdende adskilblige skjærpede Bestemmelser, hvoriblandt han ansaae følgende som hensigtssvarende: 1) at Bissekræmmerne, foruden at forubryde Varerne, tillige bleve at tilkjende en corporlig Straf, 2) at Straffen for at huse en Bissekræmmer fordobles, om Logiet, var afgivet af en Sognefoged, eller nogen udenfor Bondestanden; 3) at, naar en Bissekræmmer paagribes i en By, i hvilken der var en Sognefoged, af Andre end denne selv, Sognefogden da blev at straffe for sin Mangel af Aarvaagenhed, med den klækkelig Pengemulet; 1) at Herredsfogder og Politi=Øvrigheder i Almindelighed bemyndiges til at give Toldvæsenet og Andre Assistence til Bissekræmmernes Paagribelse, uden Hensyn til Jurisdictionen, hvori Forretningen skal skee, 5) at den anbefalede aarlige Oplæsning af Anordningen indskjærpes, og Gjæstgivere, Værtshuus- og Kroholdere tilholdes, under Mulct, stedse at have en meddeelt Extract af Anordningen opslaaet paa et ivinefaldende Sted i deres respective Gjæste, Kjælder= eller Krostuer ; og 6) at Bestemmelserne om Vareforsendelser i større Partier, end passende til eget Brug, indskjærdes saaledes: at Jngen deraf skulde tage Anledning til at give Bissekræmmer nes eller deres Commissionairers Omflakken Skin af lovlig Transport af Varer. Efterat et Par Medlemmer havde understøttet Forslaget og den kgl. Commissarius yttret, at han vel kunde have Noget at bemærke ved flere af de fremsatte Forslag, men at han, da Sagen upaatvivlelig egner sig til at an ges under nærmere Overveielse af en Committee, fandt det uhensigtsmæssigt, fortiden at opholde Forsamlingen med disses Bemærkninger, blev en Committee af følgende 7 Medlemmere nedsat til at tage Forslaget under Overveielse, nemlig: Møller Wulff, Toldkasserer Thorbrøgger, Justitsr. Fielstrup, Assessor With, Gaardeier Windfeldt, Justitsr. Estrup og Stiftamtmand, Grev Sponneck. - Derefter foredrog Oberst Brock et Forslag betræffende Tallotteriets Ophævelse. Den ubodelige Skade, som dette Lykkespil volder Folket, baade i moralsk og physisk Velværen, ansaae Proponenten for saa almindelig anerkjendt, at han ikke vilde trætte den ærede Forsamling med en Gjentagelse deraf. Aarsagen, hvorfor Stænderforsamlingen i Roeskilde ikke havde kunnet indstille Lotteriet til aldeles Afskaffelse, var, at den ei havde seet sig istand til at opgiv Maaden, hvorpaa den kgl. Kasse kunde blive erstattet det Tal af Jntrader, den derved vilde lide; men, da Proponenten troede, at denne hindring kunde hæves, saa tillod han sig at andrage paa, at Forsamlingen vil indgaae til Hs. Maj. Kongen, med en allerunderdanigst Petition om:fra nærmest anstunden, de Nytaar af, aldeles her at ville ophæve Tallotteriet, forbyde enhver Collecteren og, til Erstatning for Statskassen af det derved opstaaende Afsavn, at paabyde alle indenlandske Eiere af Statspapirer en Afgift af 1/2 pCt. af alle dem, som svare under 4 pCt., og en heel pCt. af alle disse Papirer, som bære Renter af 4 1/4 pCt. og derover, eller, hvis denne Afgift fandt uovervindelige Vanskeligheder, da paany at hæve saadan 1/3 pCt. af alle hypothecerede Fordringer, som Frd. af 14de Mai 1768 og 17de Juni 1773 paabod, og Frd. af 1809 ophævede, eller ogsaa muligen begge Deele; dog, at denne Afgift kun skulde vedvare indtil Statskassens Afdrag til Nationalbanken er tilende, samt endelig med Nabostaterne underhandle om Tallotteriets Afskaffelse dersteds.