Viborger Samler, 1849-01-03
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Vi meddele efter Hamb. Correspondent, nedenstaaende Efterretning fra Paris af 24de Decbr. Jdag afholdt Præsident Louis Napoleon den første Mønstring. Tropperne, omtrent 55,000 Md. af Linien og henved 60,000 Nationalgardister, vare opstillede i to Linier paa begge Sider af Gaderne Boulevards des Italiens, over Vendömepladsen, Rue de Rivoli, Champs elyses hen til Barriere de l'Etoile, – National- og Mobilgarden paa den ene, og Linien paa den anden Side. Kl. 10 om Form. forlod Louis Napoleon sit Palads, og modtoges af de om samme sammenklyngede Menneskemasser med levende Vivats. Damerne gjorde den bemærkning, at han saae godt ud og sad smukt til Hest, og i Virkeligheden tog han sig godt ud i den til Kroppen tæt sluttende Uniform, smykket med Æreslegionens Storkors. Hans Holdning var ligesaa værdig som beskeden, og contratesterede meget med den insinuante Venlighed, hvormed man ved den første Revne i sin Tid saae Ludvig Philip række Haanden til høire og venstre Side. Paafaldende i høi Grad var det imidlertid, at de berømte Generaler, Bugeaud, Lamoriciere og Cavaignac vare fraværende. J Præsidentens Følge bemærkedes kun Generalerne Changarnier, Lebreton og Krigsministeren, Gen. Rulhieres. Da han ilede igjennem Rækkerne, modtoges han af flere af Nationalgardens Legioner med Raabene: Vive Napoleon vive la republique! – Derefter indtog Præsidenten sin Plads paa Concordiapladsen og Desileringen begyndte. Med Undtagelse af Nationalgarden fra Banlieutil enhver Tid napoleonistisk sindet – og af de tre første Parisergardelegioner, som recruteres i de saakaldte Keiser og Aristocratie=Qvarterer, og som med stor Livlighed istemmede Raabet: "Vive Napoleon!" og svingede deres Tschakos paa Bayonnetspidserne, ja endog trængte sig hen til Præsidenten for at overrække ham Blomster og Petitioner eller trykke hans Haand, iagttoge alle de andre Legioner en paafaldende Taushed, der kun i den 12te Legion afbrødes af Raabet "Amnestie. Endog fra Mobilgarden, der dog storstedelen havde stemt for Præsidenten, hør, tes kun Raabet: "Leve Republiken!" Høist interessant var Skuet af Jnvaliderne, med General Petit i Spidsen, som i sin Tid deelte med Prindsen af Moskwa (Marschal Ney, Hertug af Elchingen) Hædersnavnet "le plus brave des braves." At disse sølvhaarede Levninger af den store Hær enthusiastisk grupperede sig om deres Jdols Brodersøn, istedet for at defilere forbi, var ganske i sin Orden. Stor Sensation vakte Synet af Napoleon Bonaparte, Erkongen af Westphalens Søn, som simpel Soldat i Nationalgardens Rækker, med Æreslegionens store Stjerne paa Brystet. Det skal være vist, at Guizot har underrettet sine Venner om, at han agter at vende tilbage til Frankerig, og indtage sin Lærestol i Sorbonnen som Professor i Historien. Han vil ved det næste Valg af Medlemmer til Nationalforsamlingen optræde som Valgcandidat. Allerede for længst har den i Anledning af Undersøgelsen, imod det styrtede Dynasties sidste Ministerium nedsatte Commission erklæret: at der aldeles ingen Grund var tilat indlede en Anklage mod Guizot og Colleger, En Skræder havde den 23de Decbr. udhængt et Skilt med den Jndskrift: "Hans keiserlige Høihed Prinds Louis Napoleon Bonapartes Skræder." Strax stimlede Folk sammen foran Huset, men Politiet skred ind med Raskhed, og lod Skiltet borttage.