Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-12-03
Efter Brev fra St. Croix skulde mit prægtige Skib Niels & Belle, Capit. Sande, være færdig at seile fra St. Croix den 25 Julii. Længselfuld har jeg kikket ud efter det; thi dets lykkelige Hjemkomst vilde dog give en liden Støtte med min haarde Skjebne. Men, ned, det kommer ikke (skjøndt andre Norges Medborgere har, Gud skee Lov, i disse Dage faaet nogle frelste); jeg maae opgive alt Haab, og ansee det med de andre som Offer til Nederdrægtigheden. Dette Skib, som var udisputerlig det smukkeste og bedste Skib i Norge, var af Værdie med Skrog, Fragt og medhavende Gods for mig, i det mindste 14000 Rd. Summa Summarum af Søeulvene opslu105000 Rd. get fra mig Aparte alt dette, mister jeg Fragterne og Udgivterne paa fornævnte to Skibe i Kjøbenhavn, item af Skibet. 1 Almable Lovise, 300 Vatt, Fragt circa 9000 Rdl., og Min Ben, 230 Vatt, Fragt circa 7000 Rd., begge i Frankrige arretterede af Consulen, og alle disse forventende Jndtægter savner min Casse. Det maae anmærkes, hvor stærkt jeg har arbeidet paa min Hverv, og hvor mange contante Penge ere medgaaede i senere Tider. Sidst i Sept. 1806 lod jeg Niels & Belle, 120 Commercelæster, løbe af Stabelen, blev tiltaklet og expederet til St. Croix i April, og først i Julii Maaned løb Skibet i Armable Lovise af Stabelen, stor 93 Commercelæster; dette blev cito tiltaklet og expederet for Bordeaux først i Julii, og af samme Bankestok samme Sommer først i Aug. udløb Briggen Par med sin Takkelage, engageret for en høi Fragt at seile den 30 Aug., var færdig; men Engellændernes Foretagende paa Sielland standsede dens Bortgang. Forat bestride disse Ting, maatte optages flere Penge end ellers udfordredes, men skeede efter sikker mercantil Caleule, at høste gode Frugter efter al menneskelig Sandsynlighed; men desværre, Haabet og min Calculation har skuffet mig og flere. Mange vil desværre lide derved, og jeg bliver et extraordinair Offer for gode Bestræbelser, alt ved de grusomme Mægtiges Handlinger. Jeg lider med Taalmodighed, som enhver der seer mig, taler med mig, kan bevidne. Jeg har endnu ingen Debitor stevnet til Tinge, mindre taget Dom over ham. Jeg gjør det ikke uden ved Trang. Gud veed, om samme Tænkemaade vil finde Sted imod mig, om behøves; hidtil er hver retmæssig Fordring clareret. Efter min Beregning har jeg endnu meer end dobbelt nok for at betale enhver Creditor, naar ei Landets Producter og andre Eiendomme skal reduceres til Rull, det Gud i Naade forbyde, og jeg selv kan og maae realisere Tingene i handelsmæssig Orden (anderledes hverken bør det skee eller maae det skee). Mit Lastebrug med Tilbehør er et af de ypperligste og bedst fournerede i Landet, langt bedre i Aar end i Fior, og da havde jeg deraf circa 15000 Rdlr. Jndtægt. At tale om dets Værd er nu ei Tid, det kan hverken afsættes eller udføres for nærværende; men og i denne Vinter og dette Foraar er kjøbt Trælast i Landet for over 20000 Rdl. som alt er betalt med contante Penge. Mine Pakhuse ere vel forsynede med mange gode Varer, som ved Tid om Gud bevarer dem fra Røverhaand og Jldens Luer, vil levere betydelige Capitaler af sig. - Mine Herrer, Venner og Creditorer. De maae altsaa ikke frygte for mig endnu, jeg kan kun falde ved Overlast og ved andres Fald; aldrig ved eller for mig selv, eller og ved mine Eiendommes Tilintetgjørelse; thi uden at kunne realisere hvad man har betalt og eier, og uden at faae Penge hvor man har tilgode, kan man ikke heller til veiebringe Penge, især nu, da al Credit hos Fremmede er nedsablet og Correspondenten spærret. Med Veemod og Smerte maae jeg aftakke mange Folk og Arbeidere, som jeg har givet Naring, og det skjær mig i mit Hjerte jeg maa afvise de Folks Koner, som have faret med mine røvede og arresterede Skibe, deres Mænds halve Gage, som ellers saa villig og fornøielig blev dem betalt. Gud hielpe disse Elendige. Jeg har endnu Kraft nok at taale mine egne Lidelser; men naar jeg seer og maae tale med disse bedrøvede Søefolks Kone med deres Seddel i Haanden, saa føler jeg meer end jeg kan udholde længe. Min rolige Sindsforfatning midt i de haardeste Ulykker er den Hielper, der understøtter mig meest. Venner, Correspondentere, Creditorer og Debitorer, rækker mig Deres Hænder, at jeg kan vedligeholde samme, og alting vil vist blive behagelig og falde vel ud, om end det meeste (maaskee al min Formue) skal forsvinde. Modet og Haabet er min Eiendom, som jeg haaber aldrig skal rokkes. Jeg græmmer mig kun, at være ved Roverne betaget Formue og Midler til, ret at kunde hevne mig over deres Vold og List efter Lyst og Jndsigt. Jeg skal dog gjøre hvad jeg kan, og bidrage alt mueligt til andres meer Formuendes Udførelse, naar forlanges. Den Gud som gier har Ret at tage, hans Villie skee Christiansand, den 14 October 1807.