Politivennen, 1804-01-01
Gjendrivelse af en urigtig Anmeldelse. J Politivennen No. 318, som udkom den 26 Maj d. A. har Forlæggeren Hr. Seidelin, eller Hans Candidat Schønberg, forfaltet følgende Fortælling. Onsdagen d. 16 Maj bleve 2de Læger kaldte udenfor Vesterport, til en fattig fydende Kone. Da Forretningen var tilindebragt, nægtes dem at blive kørte tilbage, og da Kl. var næsten 12 var det med Nød og Neppe de undgik den Ubehagelighed, at blive udelukkede af Porten. Kammerraad Nelleman tilhørte den Vogn som befordrede dem ud. Han bad Manden om Vogn ind til Porten igjen; men Folkene nægtede det, og pare endog dristige nok til at sige, at det var dem udtrykkelig lorbudet af Hr. Kammerraaden. Da nu mit Navn heri er anført saa maae ogsaa jeg, for at forekomme ufordelagtige Domme om min Opførsel og Tænkemaade, - hvortil ovenanførte synes at skulle give Anledning - fremtræde med min Beretning om denne Tildragelse; og dette skeer herved under Opfordring til Hr. Seidelin, hans Candidat, ja til enhver, at beviise den mindste Urigtighed, ved mit Foredrag. Onsdagen den 16 Maj, da jeg om Aftenen imellem Klokken 10 og 11 kom ridende fra Kbhon og vilde hjem, mødte mig, omtrent ved Slotskroen, en Vogn, som jeg kjendte at være min, jeg reed hen til den, og fandt paa den min Tjenestekarl, og en Mand navnlig Christian Nielsen, som boer i et Huus lige over for Bakkegaarden, ved Enden af Søndermarken. Denne Mand bad mig, ej fortryde paa, at Han i min Fraværelse af min Kone havde laant Vognen for Up. med den at hente Hielp fra Byen til hans Kone, som var i Barnsnød, hvortil jeg svarede, at jeg var fuldkommen enig i den Tilladelse ham var meddeelt. Jeg kom hjem, gik til Sengs, og hørte, at min Vogn kom hjem imellem Kl. 11 og 12 men talte hverken med Manden Christian eller min Karl, førend næste Dags Morgen, da den sidste meldte mig, at have bragt 2de Læger til Huset (hvorved Mandens Begjæring var bleven opfyldt) og at Manden havde sagt, at Vognen ikke meere behøvedes; Karlen havde derpaa spændt fra, luft Portens i Laas, og vilde gaae til Sengs; Nogen Tid efter var Manden kommet, havde ringet paa, og forlangt af Karlen Vogn og Hest, hvortil Karlen havde svaret: at han ikke forde udlevere Hest og Vogn uden sin Husbondes Tilladelse, og desuden var det for strengt for Hesten, som igjen om Morgenen tidlig skulde til Byen med Melk etc. Dersom nu Hr. Seidelin eller hans Candidat sinder noget Drisligt eller fustværdigt ved dette Svar, da behage disse tvende Herrer at holde sig til Karlen, som kalder sig Peder Christophersen barnfød i Valdbye. Enhver der jevnfører min Fortælling med Hr. Seidelins eller Candidatens, vil finde, at det som egentlig skal tegnes mig til Brøde, nemlig at have nægtet, al kjøre Lægerne tilbage, er Usandhed, da dette aldrig blev forlangt af mig; og at intet andet, end en vanartig Naturs Stadefrohed. har motiveret Candidaten til at digte, og at haard Trang til Fyldekalk har bragt Hr. Seidelin til, i sit Blad at optage saadant Tøj, der kuns bidrager til at viise dets Uefterrettelighed. Hr. Seidelin eller Candidaten kunde desuden meget got have yttret deres priselige ønske, om at faae Hyrekuske nedsatte paa Vesterbroe, ja de kunde endog sandfærdig have fortalt denne curiøse Historie, uden at indsmørre mit Navn i saadant et Blad, som Politivennen, hvis Bestemmelse ventelig burde være, at anføre sande Uordener og lastværdige Handlinger. Jens Nelleman Landvæsens Commissar. Dersom Hr. Landvæsens Komissaren havde sindig gjennemlæst det Stykke, der har bevæget ham til at nedskrive ovenstaaende saa meeningsløse som grove Høj, vilde han seel at ingen har sagt at han har nægtet Vognen men at hans Karl havde sagt sligt. Han havde da givet sin Karl en Jrettesættelse eller en Berømmelse, og forresten sparet sit Sind og sit Papir. Advarsel for dem, som passere Vesterbro. En farlig Hund, tilhørende efter Rygtet en Slagter, som skal boe i No. 12 paa Vesterbro, har den farlige Vane at anfalde Forbigaaende, hvilken Skæbne en agtbar Mand maatte friste Torsdagen den 7de i d. M. om Aftenen Kl. 6, men var dog saa heldig at slippe med det højre Skiød af en nye Kiole. Ejeren haaber man indseer selv Farligheden af at lade dette uvane Dyr gaae løs; hvorfor man venter, i Fald han haver nogen Menneskekjerlighed, at han lader samme Hund enten dræbe eller lænke, da flere Medborgere have havt det samme Uheld som her er meldt.