Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-11-06
Enhver, der har været tilstede ved de foregaaende Amtsraadsvalg, vil nemlig vist have lagt Mærke til den Besynderlighed, at ikkun en meget liden Deel af Valgmændene have været Mænd, der hørte til hvad man kalder Bondestanden, medens derimod størstedelen af disse have været, hvad de efter min fulde Overbeviisning mindst af Alt burde været, Forvaltere og Præster samt enkelte Forpagtere. Men at dette er urigtigt ved en Leilighed, hvor Godsbesiddernes og Bøndernes høist forskjellige, ja, hinanden stik modsatte Jnteresser komme i Berørelse, formener jeg er indlysende. Hvor vil man nemlig kunne vente, at en Forvalter, der moder som Valgmand, vil stemme paa Nogen til Amtsraadsmedlem, som han veed der med Bestemthed, Kraft og Mod vil vove at træde og ligeoverfor og imod hans (Forvalterens) Principal, naar Talen i Amtsraadet falder paa dennes saakaldte hvelerhvervede Rettigheder Det var omtrent det samme som at forlange, at Forvalteren strax skulde opsige sin Tjeneste. Og hvor vil man forlange, at en Forpagter, hvis Forpagtningstid maaskee endog snart er udløben, skulde ved Valgene af Amtsraads medlemmer stemme paa Mænd, han veed der ere ugunstigt stemte imod Lehns- og Godsprivilegierne. Man erindre sig dog, at Manden ikke kan være tjent med at blive huusvild, naar den accorderede Forpagtningstid er forbi. Da selv Taarige Forpagtningsaccorder høre til de moderne, og om hvis Hensigtsmæssighed jeg ikke kan tænke mig Andet, end at de holde Forpagterne i det meest naadige Afhængighedsforhold til Godsbesidderen, synes mig, at et Hensyn som foranførte ikke maa ligge fjernt. - Men hvor urimeligt vilde det dog ikke være, om man kunde troe, at Præsterne (i Almindelighed talt) ved deres Stemmer skulde medvirke til, at Godsbesidderne, de samme mægtige Godsbesiddere, som næsten ene have Magten ihænde til at skaffe Præsterne Embeder, fik mere Modstand end de allerede have, Det var at troe, at Præsterne mere end andre Mennesker kunde leve blot af Luften. Selv om Afhængighedsforhold, som de her omhandlede, ikke existerede, antager jeg desuagtet, at Jngen, som befinder sig i een af de nævnte Stillinger, burde ud kaares til Valgmand. Der er al Grund til at troe, at de Samtlige, dog Godsforvalterne mere end de Andre, ved deres jævnlige Omgang med Godsbesidderne ligesom indsuge de samme Grundsætninger i visse Henseender, som disse hylde. Det skulde i modsat Fald da være, at de i virkelig moralsk Dannelse og Characteerstyrke stode saa høit, at Jntet kunde indvirke paa dem. At jeg vel veed, at der gives Forvaltere, Forpagtere, saavelsom Præster, der gjøre en hæderlig Undtagelse, troer jeg, for ei at misforstaaes, at burde tilføie. Dersom foranførte Anskuelser ikke i og for sig ere absolut forkastelige, troer jeg allerede tilstrækkeligt at have godtgjort, at Amtsraadsmedlemmernes Valg i Mariebo Amt hidtil ere udgaaede, om ikke just umiddelbart, saa dog paa en vis Maade middelbart fra Godsbesidderne og i Overeensstemmelse med disses Ønsker; thi hvad enten man sendte Forvaltere, Forpagtere eller de af Godsbesidderne til Embede, og Værdighed befordrede Præster som Valgmænd, eller man havde sendt lutter Godsbesiddere, Resultatet havde sandsynligviis bleven et og det samme, helst da jo Gods besidderne ogsaa vare tilstede ved Valgene. Valg af Amtsraadsmedlemmer for Sædegaardseierne skete nemlig samme Dag som Sogneforstanderskabernes Deelegerede valgte. Resultatet af de foregaaende Amtsraadsvalg, og navnligen det sidste, synes ogsaa paa det meest overbevisende at godtgjøre Rigtigheden af det Anførte. Jeg beder ved at lægge Mærke til, at jeg ikkun taler om, hvad der Principet er rigtigt, uden i fjerneste Maade at ville eritisere de valgte Medlemmer; men fra dette Synspunct, betragtet, maa det dog vistnok forundre enhver Upartisk, at samtlige de af Sogneforstanderskabernes udkaarede Valgmænd valgte Amtsraadsmedlemmer ere Mænd, der staae, eller i al Fald dengang de bleve valgte stode, nøie Forbindelse, for ei at sige Afhængighedsforhold, tilGodsbesidderne, og jeg nægter ikke, min Mening er den, at saalænge Valgene ikke skee directe af den egentlige Bondestand selv, saalænge burde idetmindste ikke Nogen, der staaer i noget Slags Afhængighedsforhold til Gods besidderen, have Sæde i Amtsraadet. Men hvorledes skulde det kunne blive anderledes, naar man sender Valgmænd, der meere sympathisere med Godsbesidderne end med Bønderne, De faa Bønder, der mode som Valgmænd, nødes selv til at stemme paa slige høistaaende Personligheder, for, ved at slutte sig til dem, der ikke ville et altfor uheldigt Valg, at modarbeide dem, der efter Bøndernes Anskuelse ville et absolut skadeligt. Bønderne, der møde som Valgmænd, ere for faa til at sætte hvilketsomhelst Valg igjennem, som de maatte ønske, og dog hedder det sig, at det er Bøndernes egen Skyld, at de blive repræsenterede saaledes som Tilfældet er. Ja visseligen er det Bøndernes egen Skyld, men ikke deres Skyld, der møde som Valgmænd. Nei, lad blot samtlige Bønder i Sogneforstanderskaberne ret faae Øinene op for hvad der er i deres egen saavelsom deres Standsfællers Jnteresse, de ville da nok tage sig lagt for at nedværdige sig selv i den Grad, ikke at ansee nogen af deres Jævnlige for dygtige nok til at reise til Amtsraads valget og nævne Mænd, de ønske som Talsmænd. Kan det end paa sine Steder stundom være nødvendigt at benytte en Forvalter eller deslige til Formand i Forstander skaberne, til at vælge Amtsraadsmedlemmer ere de visseligen ikke dygtigere end en Bonde. Tvertimod, forsaavidt Valgene kunne siges at skee for Bondestanden, kan man endog dristig paastaae, at saadanne Personer ere langt mindre dygtige Valgmænd end en Bonde selv da de umuligen, saa godt som denne, kunne vide, hvem Bondestanden har fuldkommen Tillid til, om man endog vilde afsee fra det Urigtige, som ligger deri, at en Forvalter eller Andre møde og tale der, hvor en Bonde, selv kan og bør tale. Lad blot alle Valgmændene, eller dog de Fleste af dem, blive Bønder, og man skal see, at disse nok, maaskee endog uden at tye til Forvaltere, Forpagtere eller Præster, ville finde Mænd, der paa en værdig Maade kunne varetage deres Stands Jnteresser i Amtstraadet. For om muligen at bidrage Mit til, at dette maa skee ved det nu snart forestaaende Amtsraadsvalg, er det jeg nedskriver disse Linier, og jeg tager ikke i Betænkning at sige reent ud, at Bondestanden ikke kan være bekjendt, saaledes som hidtil, ved alle Leiligheder at tye til Andres Hjælp, hvor den meget godt kan hjælpe sig selv. J alFald er det en saa ubetydelig og simpel Sag at møde som Valgmand ved Amtsraadsvalgene, og Functionen der saa let, at Forstanderskaberne dog kunne betroe denne Bestilling i Bønders Hænder. Dersom noget Forstanderskab troer, at det ved at seende en meere "Dannet, som Valg mand er istand til at faae Den valgt, som ønskes, tages der storligen Feil. Først paa selve Valgdagen, ved at tale med andre Valgmænd og slutte sig til Andre, faaer den enkelte Valgmands Stemme betydning, og hertil udfordres paa ingen Maade større Dannelse eller meere Dygtighed, end til at være Skole- og Fattigforstandere, hvortil Bønderne jo dog pleie at ansees som gode nok.