Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-03-20
Hr. H. Trojel, Redakteur og Udgiver af Nyt Aftenblad har bebudet en Recension af det her i Odense udkomne Værk af Jean Pierre: "Kjød og Aand." Den bebudede Recension indledes i Aftenbladet saaledes: "Førend vi gaae over til at omtale et i høi Grad mærkværdigt Arbeide af en ligesaa aandrig som smagfuld Forfatter, vilde det maaskee ikke være upassende med et Par Ord at tydeliggjøre det Standpunkt, hvorfra æsthetiske Arbeider nuomstunder betragtes og den Løn, der i udvortes og indvortes Henseende sædvanlig falder i de respektive Forfatteres Lod. Maaskee selve ovenanførte Arbeide kunde give Anledning dertil. - Historien viser tilstrækkelige Exempler paa med hvor forskjelligartede Jdrætter Folkene til de forskjellige Tider ere beskjeftigede, hvor forskjelligartede de Gjenstande ere, der til forskjellige Tider vække deres Jnteresser og Sympathier. Men vi behøve ikke at hente Exempler, der ligge fjernt; vor egen Tid afgiver tilstrækkeligt Stof for Eftertanken. En Tid talte Man kun om Schleswigholsteinisme; nu vandrer den omkring som et Spøgelse. Koryphæernes Laurbær ere visnede. Vil det ikke snart gaae ligesaa med Skandinavismen, Og vil det ikke gaae saaledes med enhver Jder, der ikke kan fremtræde til reel Existens, enten fordi den ikke er begrundet i en fornuftig Tingenes Orden, eller fordi den som et ikke fuldbaaret Foster, udgaaer fra excentriske Mennesker, der hverken have de aandelige Evner, eller den energiske Kraft, hvormed de broute. Nu sværmer Man for Casino, Tivoli, Hippodromer, Pariser-Caffehuse, ActieJobberi, ja Gud skal vide, hvilket Projekt - det være nok saa ravgalt - der ikke skulde see fordeelagtigt udfor vor Tids Jndustririddere. Men, ensin, Skal Man endelig gaae til Yderligheder, kan Man saamæn ligesaagodt sætte sine Actier i Passagen gjennem Peer Mad. sens Gang, som i Skandinavisme. Men Litteraturen den kan Man naturligviis ikke faae Tid til at beskjæftige sig med; den bør nødvendigviis vige for en eller anden høiere Tidens Trang." Stakkels Litteratur, Ulykkelige Forfattere! Det er ikke længere siden end i den rahbekske Periode, at Man hævede Enhver til Skyerne, der kunde skrive læselige Vers. Nu betragter Man med fornem Ringeagt enhver Digter, der enten ikke fabrikerer Viser ved skandinaviske Gilder, eller som endnu ikke gaaer paa Gravens Rand. Thi Døden er et nødvendigt Moment i Berømmelsen. - Det er just heller ikke saa længe siden, at vi havde fem kritiske Tidsskrifter. Nu kan ikke engang eet bestaae. Ja det er sandt, vi har jo rigtignok en saakaldt "Nordisk Litteraturtidende", men den recenserer meest laplandske og sinmarkske Bøger. Det er næsten under dens Værdighed, at beskjæftige sig med den danske Litteratur. - Men hvorledes skal det gaae vore dygtige Forfattere, hvorledes skal det gaae med Folkets sande Dannelse selv, naar Publikum hverken har Tid til at læse eller Lyst til at kjøbe deres Bøger, og naar Critiken enten ganske forstummer, eller nedværdiger sig til at træde i Politikens Tjeneste. - Hvilken Opmuntring kan der være for en Forfatter, naar han veed, at de bedste Produkter kunne aldeles upaaagtede døe hen Har Man seet en eneste fortjenstfuld Anmeldelse af Kierkegaards mange og aandrige Arbeider, og dog høre disse til de dybsindigste, grundigste, sandeste og sundeste, der i Danmark ere skrevne om Livets alvorligste Anliggender, men Forfatteren er rigtignok en Mand, der hverken bøier sig for "Tidens Fordringer", eller trænger til nogen Recensents Opmuntring for at skrive. "Tithon", Venus", Adam Homo", - maaskee nogle af de genialeste Producter, den danske Litteratur har at opvise, - hvormange have paaskjønnet dem, og hvem, med Undtagelse af Professor Heiberg, har leveret en blot nogenlunde anstændig Recension, Vende vi os til den danske Litteraturs nyeste Frembringelser, hvilket andet Land skal da i saa kort Tid kunne opvise en lignende Rigdom, Vi behøve blot at minde om Afsluttende uvidenskabeligt Efterskrivt", af Joh. Climacus, "Slottet ved Rhinen eller de to Standpuncter af Hauch, "De to Tidsaldre af Forf. til en Hverdagshistorie, Blichers nyere Arbeider, og endelig Havfruen" af Em. St. Hermidad, og Kjød og Mand af Jean Pierre. Det er dette sidste Arbeide, som vi i det Følgende ville beskjæftige os med. "Flere Venner, have i Aarh. A. indrykket følgende Lykønskning: Til S. T. Hr. Muth=Rasmussen, Vi bringe Dem herved vor hjerteligste Lykønskning med Hensyn til Deres Førstefødte, idet vi ret have glædet os ved at erfare, at saavel denne som dens unge Moder befinder sig vel.