Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-01-01
Formodninger om det forestaaende. 1ste Januar 1833. Man har gjort Historien den Beskyldning, at den er uoverkommelig, og at de Begivenheder, som den har at fortælle, blive saamange, at de udvide sig saavidt over Jordkloden, at ingen kan tilsidst finde Rede i dem, kan lære dem at kiende eller huske dem. Denne beskyldning maa især træffe et Aar som det nu hengangne; thi saa mangfoldige og tillige saa vigtige Ting ere passerede i det, at der vist kun gives meget faa Mennesker, som have en klar Forestilling om dem, selv blot med Hensyn til Hovedsagen. Dette Aars Begivenheder ere visseligen saa betydelige og saa mange, at det vilde udkræve en temmelig stor Afhandling, naar man kun vilde meddele en fyldestgiørende Oversigt af dem, og det endda blot efter hvad de offentlige Blade have fortalt os om dem, og til hvormange Bind ville de ikke give Stof, naar de mangfoldige Personer, som have havt større eller mindre Andeel i dem, ville i Tidens Følge bekientgiøre i Skrifter, hvad de have erfaret og hvorledes de have medvirket derved Da man faaledes saavel med Hensyn til Tid som til Plads maae opgive at ville fremkalde der i dette Blad i Læserens Erindring alle de interessante Begivenheder, som have tildraget sig i det hengangne Aar, saa kunne de dog i det mindste tiene til at anstille Betragtninger og Formodninger; det er desuden en værdig og næsten pligtmæssig beskjæftigelse for et med Fornuft begavet Væsen, som Mennesket er, ved et nyt Aars Begyndelse, at søge at giøre det hengangne Aar lærerigt for sin Forstand, og at betiene sig af Betragtninger over det som en Grundvold, hvorfra annelsesfulde Blikke i den taagefulde Fremtid kunne hæve sig. Tænke vi først over vore Fødelands Skjebne. i det tilbagelagte Aar, saa have vi Grund til at takke det guddommelige Væsens Godhed, fordi det har vaaget over Landets Konge og hans Huus, fordi Høsten var heldig og riig, og fordi de Sygdomme, som plagede Folket, have ophørt, og ere blevne afløste af en almindelig Sundheds Tilstand, paa de enkelte Undtagelser nær, som bestandig maae finde Sted i dette jordiske Liv. Jsærdeleshed maae en inderlig Taknemmeligheds Følelse for Albestyrerens Naade giennemtrænge det Danske Folkets Hierter, naar det betænker, at Cholera Pesten, som allerede har grasseret saalænge i Curopa, som har raset saa frygteligt i andre Lande, som har været os saa nær, har saa forunderligen skaanet det egentlige Dannemark. Have vi gjort og værdige, eller gives der noget hvori vi skulle giøre os værdige til saa stor en Forbarmelse? 4 Lad det være den første af de Formodninger hvortil vi ville overlade os ved dette Aars Begyndelse: at denne Sygdom nu er nærved at have udspildt sin Rolle, og at den herefter vil kun in finde sig enkeltviis ligesom andre store og farlige Sygdomme. Af alle de Meninger, som man har yttret om Aarsagen til denne Sygdom, synes den at være den sandsynligste, at Aarsagen til den er et skadeligt Stof, som uddunster af Jorden til hvilken Mening ogsaa den berømte Livlæge Hufeland helder, og hvormed de lugtende Taager, og de stærke Lysninger ved Solens Nedgang, som ikke skulle kunne astronomisk forklares, maaskee kunne staae i Forbindelse. Maaske ogsaa det stærke pulkaniske Udbrud af Ætna i dette Efteraar kunde tiene til en Afleder for denne Materie. Det kan gaae med Jordens Legeme som med Menneskets, at det trænger imellem til en Renselse, eller at det physiske Stof afsondres fra det Organiske, som det indeholder og udkaster; thi hvad ere Kopper, Meslinger og deslige Hudsygdomme, hos Menneskene vel andet: