Almuevennen, 1842-05-18
Almuevennen, eller Belysning at Fortid og Uutid for den danse Almue, udgivet af M. Sørensen og J. A. Hansen. Onsdagen den 18de Klai. Ansvarhavende Redacteur. J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia. Trykt hos J. C. F. Græbe. Orla Lehmann. (Sluttet. Dette besvarede da Lehmann i en heel Tale, hvori hans udviklede, at det var den gamle Adels- og Rigsraads Magt over Kongen, der knækkedes ved Enevoldsmagtens Jndførelse i Aaret 1660, men ikke Adelens og Herremændenes Magt over Bønderne, som meget mere siden den Tid voxte saaledes, at Bønderne over hele Danmark bleve usle og elendige stavnsbundne Folk, som først Frederik den Sjette i Forening med de Ædlinger: Reventlov, Bernstorff, Colbjørnsen o. Fl. endelig forbarmede sig over, og løste af de haardeste Baand, ifølge den sig gjældende gjørende Tidsaands og Menneskeligheds Krav, og ikke i nødvendig Følge af den kongelige Enevoldsmagt. Tillige udviklede og forklarede han, at det ingenlunde var at tage Magten fra Kongen og give den til Stænderne, om man fik en friere Forfatning, eller en Constitution som den norske, hvorved ikkun Magt til at skade med den absolut Souverainitet, og aldrig Magt til at gavne, blev berøvet Kongen, der desuagtet forblev Statens ypperste Hoved og Anfører, medens paa den anden Side alt hvad Ondt der under den souveraine Magt ofte tilskrives Kongen, da aldeles ikke kunde regnes ham til Last, thi medens nu Embedsmændene og Regjeringscollegierne afgjør de fleste Sager, og udføre hvad der skal gjøres, men unddrage sig Ansvaret for deres Handlinger, under Enevoldsmagtens Navn – see, da vilde derimod Kongens Ministre eller Raadgivere selv blive ansvarlige for deres Handlinger, som ogsaa ret og billigt er, naar Stænderne ikke blot, som nu, vare raadgivende, men i Forening med Kongen lovgivende, og de fik Magt til, virkelig at drive de Lovforslag igjennem, som kom fra Folket selv og befandtes til almindeligt Bedste. – Ved denne Tale af Lehmann bleve de falsterske Bønder glade, og Nogle af dem sagde, at de aldrig havde hørt en sandfærdigere og bedre Prædiken, end denne Tale var, og et heelt udførligt Jndhold deraf skrev Lehmann derefter selv og lod trykke i Falsters Avis. Da blev han, efter Cancelliets Ordre sat under Tiltale, og Proces blev anlagt imod ham paa Statens Vegne af Generalfiscalen, som den der havde søgt at udbrede Had og Misnøie med Danmarks Regjerings-Forfatning, og med den Maade, hvorpaa vore Konger have udøvet deres Magt, samt at have søgt at formae de Tilstædeværende til at virke for en Forandring i Rigets Forfatning. Nu maatte Bønderne og Borgerne der havde hørt hans Tale, til Things og vidne derom; men de vidnede at det var sandt og godt og kjærligt Alt hvad de hørte af Lehmann, og at de kunde forstaae han meente det godt med Kongen saavelsom med Bønderne og hele Folket. Hvad de kunde huske afhans enkelte Yttringer fremførte de ogsaa, men bekjendte, at det var langt fra han søgte at opvække Had og onde Forsætter hos dem, til at virke noget Ulovligt. Ved Hof- og Stadsretten i Kjøbenhavn, hvor han derefter dømtes kort før Juul sidst, befandtes han ogsaa uskyldig i denne Anklage; men da Retten dog fandt, at han i en saadan Forsamling af Bønder ikke burde have brugt saadanne Yttringer som han brugte om de afdøde souveraine Kongers Regjering, (uagtet mange Bøger og Skrifter og samme Kongers Tid bruge de selvsamme Yttringer, og fandt tillige, at han ikke burde have yttret om vor nuværende Konge og hans Søn, Kronprindsen, at han ikke vidste, om de nærede det samme Sindelag som Frederik den Sjette, til at virke med deres Enevoldsregjering til Bedste for Bondestanden, – saa døm tes han af denne Ret til at udrede en Mulct af 500 Rbd. til Kjøbenhavns Fattigkasse. Derefter indankedes Sagen til høieste Ret, og der forsvarede han sig, som sagt, mundtlig, saaledes at selv hans Vederparter ikke noksom kunne berømme hans Kraft, Klogskab og Dygtighed. Hans Forsvarstale, som han siden efter har opskrevet og ladet trykke, er at faae hos alle Boghandlere tilkjøbs for 3 Mark. Høieste Ret dømte ham til de tre Maaneders Fængsel, som han nu har udstaaet, og er Borgerrepræsentant og Stænderdeputeret fremdeles, som hidtil.