Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1773-01-01
Nye=Aars=Tanker. Et Aar vi nu har atter lagt tilbage. Et Aar vist nok blandt de mærkværdigste. - Hvo vilde da med det vel Afskeed tage, Og ikke lidt til det Fremfarne see, Nei, før vi gandske reent det slippe vil af Tanke, Vil vi tilbage gaae, og liden Lærdom sanke. En Hedning selv, en Numa, os kan lære, At vi ei blandt den tankeløse Hob Ved hvert et Aars Begyndelse maa være, Men vel og viist betænke Tidens Lob. Det Foregaaende os giøre kan forsigtig, At al vor Vandel vi anstiller ret og rigtig Det gamle Aar vi traadte ind med Sukke. - Udsigterne os syntes saa og saaDen skiulte Glød Gud ene kunde slukke. - Achitophel i Alting passet paa. - Vi bad, Gud hørte, og hans Raad til intet gjorde. Dit Navn, og Gud, blandt os derfore helligt vorde. Den Syttende i Aarets første Maaned, Jblandt os blev jo uforglemmelig. - Da Spotterne forfærdedes og daaned; Thi Almagts Haand til Hævn udstrakte sig. Gud lod de Frække see, han sig ei lader spotte, Men kunde deres Skam forunderligen blotte. Forargelsen vel maa nødvendig komme; Men vee, og vee, dog den, som giver den! Thi sande er den evige Guds Domme. Bag efter seer vi kun Giengieldelsen. Exempel viiste Gud paa sin retfærdig Vreede. Gid det hver Sikker maa til Bod og Bedring lede, Gud bedre det, som Spottere fordervet Han rede ud det, som indviklet var -- En Fred vi med Algier dog fik erhvervet. - Nu handles frit. - Den Fred var dyrebar. J Norge gades Bark. Der døde Folk af Hunger. -De frie for Extra=Skat nu Kongen Lovsang siunger. J Norden blev udspreedt et rædsomt Rygte....Men, Gud skee Lov, det samme snart forsvandt! Denn, Gud er med, tør ei for noget frygte. - Og det er vel, at alting ei er sandt. De usle Fattige dog bedre Tider haaber. Det Tal forstørres, som om Brødet sukker, raaber. Vor gamle Skyld os allermeest dog trykker. - begangne Feil i det forgangne Aar. Vi feilede, desvær, i mange Stykker. Hvor vil det gaae, om Ret for Naaden gaaer Lad Naade gaae for Ret, derom, og Gud, vi beder. Du er al Naadens Gud. Forbarmeren du heder. Udi dit Navn vi Nyt Aar vil indtræde. Giør du det til et Freds og Frydens Aar! For Drøvelse giv du os Aandens Glæde! Vi være vil din Arv, i hvor det gaaer. Bevogt Kong Christian, Beskierm du Landets Moder! beskyt vor Friderick, vor Store Konge=Broder! Raad Dem, og Gud, som Deres Raad skal være Saa raades til din Ære og hver Gavn. - Tag ei fra os dit reene Budords Lære! Hielp, uden Skrømt at hellige dit Navn! Det Mindre vil du da os med det Større give, Og det begyndte Aar skal vist velsignet blive C. G. B. Om Nye=Aars Dag. De Christne beligholder paa denne Dag Christi Omskiærelses Høitid, som blev forrettet ottende Dagen efter hans Fødsel, paa selvsamme Maade, som Gud havde anordnet, og befalet Abraham og hans Efterkommere, 1 M.B. 17, 10. 13, hvilken Abraham ogsaa tog i Agt med Isaac. 1 M. B. 21, 4, og Zippora, Mysts Hustrue med hendes Søn, 2 M. B. 4, 25 og som atter blev af Gud befalet det Jødiske Folk at lagttage, 3 M. B. 13, 3. Josv. 5, 2. - Man læser intet om denne Festes Helligholdelse i de første 700 Aar efter Christi Fødsel, og de første Skribentere, som melder derom, ere: Ivo Carnatensis, og S. Bernhardus, af hvilke den første levede A. C. 1090, og den sidste, Aar 1116. Januarius blev først indført i de Romerske Almanaker af Numa Pompilius, den anden Romerske Konge, til Ære, for den tvehoved Janus, af hvilken denne Maaned ogsaa har sit Navn; thi Numæ Hensigt var, at enhver i Begyndelsen, af ethvert Aar, ikke alene flittig og vel skulle overveie det forestaaende Aars Begyndelse, men og det fuldbragte Aars Løb og Ende, og saaledes lagttage sine egne Ting, at han ved de foregaaende Tildragelsers Betragtning, desto forsigtigere og klogeligere anstillede de efterfølgende. -