JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1799-01-01
Skøjte-Politi. Atter bebuder Vejret Skøjteløberne saa behagelige, som disses Venner og Frænder angstfulde Dage. De mange der alt i forrige Maaneds Frost lukkede Øjet under det svigtende Glar - de Taarer, som runde for dem, synes forglemte af den livfulde Yngling. Som haarde sentnerbærende Jis hensmelter for Tøens gjennemtrængende Varme - som den spejlklare Flade med sine irisfarvede Bobler, med sine troafbildede Skyer bortiler under det tillidsfulde Strid - som spillende Fisk, forfærdet over det store paa dens Element henjagende Rovdyr, pilsnar søger til betryggende Dyb - o saa forsvinder Fortids Angst for den vinkende Lyst - men Venskabets Taare rinder! Er der da ingen, der vil stille det frygtsomme Hjertes Banken, uden at nøde Ynglingen til at fornægte sig den raske Legemsøvelse, der nydt med Forsigtighed opliver hans Sind og hærder hans Legem. Skal Nydelsen overlades til den Forvovnes Ubesindighed, eller skal den ganske forbydes, og det spirende Mandemod nedtrykkes ved kvindagtig Hjemmesidden? J Sikkerheds og Ordens Vægtere aabner den trygge Middelvej. Lad det udybe Vands tynde Jisslade indskrænke den raske Løber, indtil Dybenes Glar faaer tilstrækkelig Styrke. Men den utaalmodige Yngling være da sikker paa at betræde det, og da kan Vennens Hjerte holde op at banke. Anstiller Advarere ved de dødsvangre Vaager! for at tilbagevise den forvovne Fod. Og Vennehjertet vil takke eder med rolige Slag!
Politivennen, 1805-01-01
Om Fortogsbrætter. Jblandt Kjøbenhavns Egenheder kan de mangfoldige Fortogsbrætter regnes. At disse ofte afgive stor Bekvemmelighed, kan ikke nægtes. Man undviger en Mødende uden at træde ned paa Kørebroen. Børn. vilde have stor Umage ved at komme over Rendestenen, hvis Fortogsbrætterne ikke vare. Ved de meget hvælvede Kørebroer vilde det især om Vinteren være vanskeligt nok for Voxne at undvære Brætterne. Midlertid have Brætterne ogsaa deres store Ulejligheder. Om Vinteren er det ikke saa vel muligt, at faae dem til at passe ganske i deres Leje, saa at de ligge for højt, hvorved Jernfangerne blive farlige for Fødderne. Om Byteren, ja ogsaa om Sommeren i stærk Regnvejr, seer man dem ofte vige hvælvede om paa Fortoget, blive liggende Dage og Nætter, og dette er virkelig en stor Uordentlighed. Det Spørgsmaal har derfor været opkastet, om det ikke var bedre, at der slet ikke var Fortogsbrætter? For at besvare dette, maae først bemærkes, at alle Gadebrætter, over de tvers over Gader førte Render og ved Hjørner af Gader, hvor der er dybe Kistegender, ligesom ogsaa alle Rendebretter for Porte ere uundgaaelig nødvendige. Spørgsmaalet er derfor blot om Rendebrætter uden for Husdøre. Endskjøndt der lader sig sige næsten ligesaa meget imod som for disse sidste slags Brætter, troer Udgiv. dog at det var ønskeligt om de vedbleve, men tillige, om en bedre Jndretning kunde træffes, end den nu havende, med udstaaende Jernfangere og med Lænker. Dette var vel muligt naar en Premie udsattes for den bedste Opgivelse. Endelig maatte man maaskee ønske be, falet, at alle disse Husmænds Brætter aldeles borttoges saasnart Frost indfandt sig, og af Husejerne hensattes i deres Gaardsrum indtil Foraaret.
Politivennen, 1805-01-01
Spørgsmaal til Vedkommende. (efter Jndsendt.) Uagtet man troer, at det engang er bestemt at alle nyopbyggende Hjørnehuse i Kbhvn skulde afstumppes, seer man dog allerede flere end een Undtagelse være indløbne. Saaledes have, for at nævne Exempler, Bygningen paa Hjørnet af Graabrødertorvet, og en ny Bygning i Landemærket, beholdt spidse Hjørner. Man ønskede hvis nogen tilladende Anordning, eller Jndskrænkning af hin ovennævnte Anordning var givet, samme da maatte blive offentlig bekjendt.
Politivennen, 1805-01-01
Forslag til en bedre Jndretning ved vore Aarsoner. Ved vore Auxioner opnages Øjemedet, at udbringe saa meget muligt af det Sælgende, ikke saa godt, som det vilde opnaaes hvis man traf følgende Jndretninger. 1) At have et eller flere offentlige, dertil bygte, til taalelig Pris lejende Auxionshuse, hvor Rummelighed og Lys havdes til Fuldkommenhed, og som laae midt i Byen. 2) At i hver Aurionssal stod et stort langt Bord, og at en Ombærer, gaaende paa samme, ombar det Sælgende, (naar samme var meget tungt, burde to Ombærere bruges) til alle Sider, saaledes at det ejsledes eller reves, som nu skeer. Denne Maade bruges udenlands, 4) At ogsaa Aurionarius sad oppe paa dette Bord, ved denne Ende af samme. At denne samme Ende af Salen var aflukket fra Køberne, og havde Aabning til det Værelse, hvorfra Varene tages frem til at sælges. Nu stødes Køberne tilside af dem, som bringe Varene frem til Bordet og bort fra samme.
Politivennen, 1805-01-01
Om Aager. Tilegnet Statsmænd og Jurister. Ligesom der i Sygdommenes Rige ere visse ævige Anstødsstene for Medici og Kirurger, hvorpaa al deres Theori og Erfaring stander, saasom Gigt, Vorter, Tandpine o. d. fl., saaledes har alle Staters Lovgivere og Statsstyrere ogsaa fundet adskillige Skjær, som man endnu ingensteds synes at have kunnet ganske undgaae. Af disse er Aager en mærkelig Gjenstand. Fra Historiens ældste Tider af seer man, at de Fattige have ivret imod Aagerkarle, og at Regjeringer have søgt at sætte Grændser for Aager ved Love. De nyere Tiders Lovgivere have gjort det samme. Aager er et Crimen. Den Fattige, som hje pes ved Aagerkarlen, skriger som for tretusinde Aar siden, imod ham. Og desuagtet vedbliver Aagreren at trives i alle de nyere Stater, som forhen i de gamle. Just denne Omstændighed, synes det Anm. burde have lært Jurister og Statsmænd, at Aager er en fra det kultiverede Menneskesamfund uadskillelig Næringsvej, der altsaa ikke i sig selv kan være at Crimen, at Aager kun, for saa vidt det kan være forenet med Bedrageri eller Forførelse, bør komme under Straffelovenes Arm, at det Onde, som dets Misbrug kan frembringe, ikke af Regjeringerne bør søges eller kan opnaaes hindret ved Forbud eller Straffe, men paa andet rigtigere Maader, nemlig ved at gjøre det Gode, som Aager frembringer, opnaaeligt ved et ligesaa kraftigt men mindre vilkaarligt Middel, med eet Ord, at Aager er en ligesaa naturlig og lovlig Handelsgren som enhver anden. Lovene fastsætte en vis Rentefod, og erklære al højere Rente for Aager. Enhver vil indsee, at hvis dette var rigtigt maatte slig lovbestemt Rentefod være et naturligt Maal, som overalt var eens og som man ikke kunde misgribe eller afskeje fra. Men dette er ikke Tilfældet. Lovgiverne have derfor i de forskjællige Stater bestemt forskjællig Rentefod. Men ikke nok med dette Bevis. Lovgivninger have i en og samme Stat bestemt forskjællig Rentefod for forskjællig Gæld, hvitret umuligt kan være grundet i Naturen.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Det tilsendte Bidrag, om nogle Theaterbetjentes Opførsel med en Familie, som gik paa Komedie, kan, fordi det saa silde er indseeveret, ikke indrykkes før i næste Nummer.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener 1) Fortogsfliserne for Assistentshuset paa den Side, som vender imod Slagterboderne, ligge saa stæve, at man højlig maa ønske dem lagte til rette. 2) Den Afviser, som staaer for Hjørnet af Antoniestrade og Kristenbernikovstræde, ligeover for Bagerens, og som adskillige Gange er rettet op, naar den hældede for meget ind over Fortoget, trænger nu alt igjen til en saadan Rettelse. 3) Udenfor No. 83 i Pilestræde seer man atter en over Fortoget udgaaende Gaardrende belagt med en højt opstaaende Mødding. Det er meget forunderligt at en Husejer kan falde paa at ville gjøre Fortoget ugængeligt, og give Aarsag til at mange Fodgængere falde, endog staae Fare for at slaae sig stemt, blot for at spare Ophugningen af slig en Rende. Man tænke sig blot hvor svinagtigt det vilde være og lade, om hver Husejer lagde slig en Møgdynge paa sit Fortog, og een bør dog vel ikke troe at have et Privilegium fremfor de andre?
Politivennen, 1805-01-01
Uorden paa Steengaden i Helsingøer. At Vognmanden, som boer lige for Raadstuen lader ofte 1, undertiden 2 Vogne staae paa Gaden om Aftenen og Natten, er en Uorden, som maaskee hidledes mindre fra Ejerens Ligegyldig. hed, end fra hans Folks Skjødesløshed, men som formodes for Eftertiden hævet til Sikkerhed, for de mange ad denne saa reelle Gade passerende Kørende og Gaaende. At man undertiden endog opstabler Brænde paa Fortoget, kunde vel og synes upassende.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) J Reverentsgaden er et stort Huus som støder op til Hoftveds Hjørnegaard, der nu har slaaet i mange Tider med et løst paalagt, ikke understrøget eller skjællet, Tag. Da dette er højst farligt for de Gaaende, især i stormende Vejr, ønskede man, at Husejeren uopholdelig vilde træffe den fornødne Forbedring. Han kan fra Gaden af, ved at see op igjennem Gavlvinduet, selv erfare hvor gjennemsigtigt og aabent hans Tag ligger. 2) Paa samme Hus i Reverentsgaden er intet Husnummer, i det mindste intet, som det er muligt at læse. 3) Vægteren i Hummergaden har den Vane om Morgenen, at banke Kælderfolk op, med saa stort Rabalder, at alle Folk i Husene vaagne af deres Morgensøvn paa en Tid mange ikke ønske bet. Man troer at han gjerne kunde gjøre Kælderfolk den Tjeneste at vække dem, og selv fortjene noget derved, uden at gjøre det paa en saa buldrende Maade. 4) Afvigte 10 Januar, om Aftenen imellem 7 1/2 og 7 3/4 blev i Brogaden paa Christianshavn, fra et Hus paa højre Haanden nær Broen, af et Tagvindue nedkastet paa Gaden en Jsklump af vist en 1/2 Alen i Digmanter, der meget nær havde ramt en Forbigaaende. Det om Mennesker ved deres var ønskeligt, om Mennesker ved deres Handlinger tænkte bedre og brugte mere Agtsomhed.
Politivennen, 1805-01-01
Overfald paa Gaden. Mandagen d. 14 dennes maatte jeg føle den Ubehagelighed om Formiddagen Kl. 11 at udsættes for Overfald og det paa følgende Maade: Jeg kom fra Volden og vilde gaae ned ad Studistræde, da med et, 5 Matroser, som jeg vel havde seet staaende uden for en Kielderdør, kom omkring mig, viste mig deres Knapper de havde i Klæderne og spurgte om jeg vilde købe Sølv? jeg svarede nej, derpaa fejede de forbi mig. Kom derpaa tilbage og atter omringede mig og spurgte, om jeg vilde købe Sølvknapper! jeg svarede nej, derpaa begyndte de at skuppe mig imellem Dem fra en Side til anden; jeg bad dem de vilde lade mig gaae i Ro, og sagde at det var skammeligt, man ikke kunne gaae i Fred paa Gaden. Derpaa log en af dem fat paa min Stol, hvilken jeg holdt temmelig fast paa, men alligevel vreed de den af Haanden paa mig, og løb derpaa deres Vej ned ad Larsbjørnstræde, gik der ned i Kælderen. Jeg forfulgte dem i det Haab at møde enten nogle Bekjendte eller Politi, for at faae i det mindste een af dem arresteret. Fra bemeldte Kælder kom de strax og gik ned i en anden hælder i Teglgaardstræde, hvor et Rulleskildt sees over Doren, der stod de noget da udlod dem med, at jeg skulde kommaned med, saa skulde jeg faae min Stok. Som ene mod 5 turde jeg det ikke, søgte imidlertid en i samme Gade boende Bekjendt, men som til Uhæld ikke var hjemme, oppassede imidlertid disse Matroser, forfulgte Dem igjen stedse i Haab om, at treffe en eller anden der kunne assistere mig, men da de mærkede dette, søgte de da de kom paa Vestergade at adsprede sig mellem Vognene, dog beholdt jeg 2de i Sigte, hvor iblandt den som havde taget Stokken og holdt den under sin Trøje, forfulgte Dem op ad Vestergade til Volden, men da de kom nær ved Volden tog de paa at løbe og ved at forstikke dem undkom. Jeg passede dog nøje paa overalt og opdagede dem igjen nede ved Vartovhospital, søgte 2de der i Nærheden boende Politibetjente forgjæves hjemme, og saae endelig disse 2de Matroser gaae ned i en Kælder i Prindsensgade hvor de forbleve. Da saaledes min Umage har været forgjæves at faae disse Karle fat, og jeg, da jeg ikke kjender dem, ej kan faae dem afstraffet, saa ønskede jeg, for offentlig Roligheds Skyld, at dette maatte bekjendtgjøres, til Advarsel for andre. Stokken bryder jeg mig just ikke saa meget om, men den Skræk jeg fik i det Øjeblik lider min Helbred ved. Kbhvn d. 15 Jan. 1808. Mathias Mejer, Magstræde No. 28.
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) No. 328 i Antonistræde har tre dybe Kældervindnes-Gruber, som det var atønske Politiet til Folkes Sikkerhed vilde faae et Rikværk sat for. 2) Huset No. 175 i store Grønnegade, har et Rendebræt som ikke er som det bør være. NB. Jndsenderen havde megen Nøje med at læse Husets Nummer, der som saa mange Huses Nummere er for lidet. 3) Den Smed, som boer i St. Pedersstræde, omtrent lige over for Larslejstræde, anmodes herved af En, som jævnligen passerer denne Vej om Aftenen, at istandsætte sit elendige Rendestensbræt, hvori man saa let kan forvride eller brække et Been. - Paa tig Overslag over Skorstensfejernes Jndkomster. Dette kunde skee efterhaanden som et Skorsteensfejerembede blev ledigt, og kunde Begyndelsen gjøres med det nu vakante. Det vilde være let at see af Skorstensfejernes Bog hvormange Skorstene ethvert Hus have, og hvormange af, og hvorofte disse blev fejet? thi dette er jo Skorstenssejernes Pligt at holde Bog over; for at kunne, i paakommende Tilfælde af Skorstensild, rapportere hvad Tid en saadan Skorsten sidst blev fejet. Jeg tilstaaer rigtig nok at det er ubilligt at et Menneske skal have 4 til 5000 Rdlr. tilovers aarlig, men da jeg med temmelig Vished veed at Formærks Embede ikke engang indbragte 4000 Rdlr., saa kan Spørgeren vist heller ikke have meent dette Embede. Dog lad hans Embede virkelig have indbragt 4000 Rdlr. aarlig - hvad kostede hans Folk ham ikke? Fire Svende og ti Drenge, som han stedse havde, kostede ham vist hen imod 2000 Rdlr. aarlig; thi da disse Folk have et strængt Arbejde, saa fordrer de - og det synes billigt - at de blive lønnede derfor. Det falder ellers meget vanskelig at forstaae et Udtryk af Spørgeren, som lyder saaledes: "Om man kanvente at det nu vakante Skorstensfejerembede bliver delt, i det mindste af fire Borgere." Om han mener det skulle deles af fire eller imellem fire Borgere veed jeg ikke; Mener han det sidste, da blev Fortjenesten fiin, men mener han det første, da gad jeg vide hvad for fire Borgere han vilde have udnævnt til at dele det, Den nu vakante Tjeneste bestaaer af St. Anne øster, St. Anne vester og Købmager Qvarter. Naar nu Spørgeren fik fire Borgere plaseret i disse tre Qvarterer, da fik Byen fire fattige Borgere mere end den har, og han stod neppe til Ansvar for Mulkt og Omkostninger i Jldstilfælde, og at fordre samme af en fattig Mand var da ganske at tilintetgjøre ham. Byens Sikkerhed beroer formeget paa Skorstensfejerne til at de ikke skulde være aflagde saaledes, at de kunne drages til Ansvar i paakommende Tilfælde; men der burde derimod paasees at disse gjorde deres Pligt og ved alle Lejligheder var nærværende og virksomme hvor det udfordredes. Mit Forslag er altsaa, at en dulig paalidelig og rask Mand bliver indsat i det nu vakante Embede og at ingen Deling skedte for det første; indtil et af de andre to Embeder blive vakante og da Rygtet gaaer, at den afdøde Forværk skal have efterladt sig et tusinde Rixdalers Gjeld, saa kunde det paalægges hans Eftermand at betale samme, paa det at denne retskafne Mand kunde ligge ulastet i sin Grav.
Politivennen, 1805-01-01
Helligdagsbrøde. To Søndage efter hinanden ben 6te og 13de Januar indeværende Aar, Kl. imellem 9 og 10 Formiddag, har Undertegnede hørt en Kone, der ellers kun fjelden kommer i den Gade, raabe med Fisk i Pilestræde. Ogsaa Søndag Eftermiddag den 13 Des. f. Aar, da jeg gik ud af Helliggejstes Kirke, og der hverken var messet eller sjunget Beslutningssalme, Aftensangen altsaa ej var forbi, var alt en af vore mange Visekjellinger i fuldt Arbejde og istemte strax uden for Kirken fine nye lystige Viser. At dette er en aabenbar Overtrædelse af Kongens Love om Søndagens Helligholdelse. kan ingen nægte. En dobbelt Uforskammenhed er det af disse Mennesker, at de endog tillade sig denne lovstridige Opførsel i vor aarvaagne og virksomme Politimesters Nabolag, paa en Tid, da de med Grund forudsætte hans Aand beskæftiget med Dagens værdigere Sysler. Overbeviist at man kun behøver at gjøre denne for sit Embedes Pligter saa udkære Mand opmærksom herpaa, for at vorde i Fremtiden aldeles befriede fra saadan profan Støj under Gudstjenesten, har Undertegnede ej taget i Betænkning offentligen at bekjendtgjøre disse Kjendsgjerninger. Pavels, Præst ved Nikolaj Menighed.
Politivennen, 1805-01-01
Ønske paa Knippelsbro. Paa Knippelsbro paa venstre Side fra Byen af, er Jern Gelænderet, som vendee til Christianshavn saaledes fraskilt, at gjerne et Menneske kunde falde derigjennem. Vel er der en Krog som kunde paasættes, men da Gelænderet er bøjet, saa kan ingen Uvedkommende uden Hielp presse det sammen, at Krogen kan nage til Krampen paa det andet Gelander, som ved den skulde hænge sammen. J øvrigt er denne Bro formedelst dens aabne Gelænder, i Mørke og stærk Storm, en især for Fruentimmer, gamle Folk i. skræksom og farlig Bro, og var det at ønske, at for Ulykkers Forebyggelse, som dog var mulig ved Børn, ja endog for ældre, og lidt berusede især kunde hænde, at paa Gelænderen adskillige tynde Jern Tverstænger bleve anbragte, samt paa Midten hvor Gelænderet skilles fra hinanden, Udtænkt et Slags mere Sikkerhed, hvis Bekostning i det hele ikke kunde blive af stor Betydenhed, imod det Gode samme i Henseende til Beroligelse og Sikkerhed for Frygtsomme, som i Storm og Mørke skal passere denne Vej, vilde føre med sig
Politivennen, 1805-01-01
Forslag til Sikkerhed for Aurionsgods (Efter Jndsendt.) Man læser sædvanlig i alle AuxionskaTaloger det Vilkaar bestemt, at arene, fra Hammerslaget af, ligge for Købernes Regning og Risikod. Jndsenderen troer, at om dette end er billigt ihenseende til Køberen, er det ikke klogt eller rigtigt ihenseende til Sælgeren. Hvis en Jldebrand fortærer sligt Gods, vil vel den lille K.ber lide Tabet. Den store Køber derimod vil fallere, og Tabet bliver Sælgerens. Dette Tilfælde vilde kunne være søleligt, især naar man tænker paa det aftatiske Kompagnies Antioner. Det kunde være ødelægende fer Enker og Fadekløse, naar det traf Gods, som af Skifreretten var borisolgt. Var det ikke derfor godt, om det blev Regel, at enhver, der solgte noget ved Aurien, selv forsikrede det, og tilføjede Katalogen det Vilkaar, at Køberen maatte godtgjøre Premien. Maaskee var det ved betydelige Auribner bedst, at lade forsikre udenlands.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) Fortogsfliserne paa Nørregade fra Petri Kirke op ad Volden, ligge paa nogle Steder meget skævt. 2) Ved en Trykfejl var i næstsidste No. anket paa en indhældende Afviser paa Hjørnet af utonistræde og Kristenbernikovstræde. Den staaer paa Hjørnet af Antoniestræde og Pilestræde, ligge over for Bagerens Hjørne. 3) Den Mødding, der engang blev taget bort fra Fortoget i Silkegaden, hvor den var lagt over en Gaardrende, ige over for Sadelmageren, er nu lagt der igjen. 4) Uden for No. 188 i st. Regnegade er en saa ganske hældende Fortogsslise, at den ufejlbarlig maa bringe mange Fodgængere til at falde. 3) Ogsaa paa Fortoget i Raadhusstræde, imellem Kompagnistræde og Brolæggerstræde, ere mange af Fortogsfliserne hældende og slemme at gaae paa. Det kan ikke tit nok igjentages, at saa herlige disse Fliser ere, naar de ligge som de bør, saa farlige ere de, fremfor enhver anden Art af Brolægning, naar de ikke ligge fuldkommen lige.
Politivennen, 1805-01-01
Forslag til Bedste for Rejsende. Generalpostamtets skjønne Foranstaltning for de Rejsende med Befordringsvæsenets Jndretning, og især den Lethed hvormed Rejsende oversee, hvad de have at udgive, samt den Kontrol de paategnende Skudsmaal give mod Karlenes Grovhed, Forsømmelse o. s. v. ønskede man efterlignet saavidt muligt ved vore mange Slags Færgestæder, hvor Afgisterne ere mange og under flere Rubrikker, og hvor det vist nok ikke var afvejen, ogsaa at erfare Rejsendes Efterretninger om deres Befordring paa dansk, tydsk og fransk.
Politivennen, 1805-01-01
Bøn til Vedkommende i Helsingør. J de Dage Byen glædedes med Hs. kgl.Højh. Kronprindsens og andre Prindsers Nærværelse, var det en sand Fornøielse for alle Kørende og Gaaende at kunne saa sikker og uden Fare passere Steengaden formedelst de over Rendestenene lagte Planker og paafyldte Tang, og denne Sikkerhed og denne Fornøielse foranlediger denne Bønat samme Foranstaltning maatte vedligeholdes, da det er ikke at tvivle paa, at, om det skulde blive for kostbart for Byen, jo alle de, som holde Heste og Vogn, dertil give tilstrækkelige og villige Bidrag. Det er en betydelig Sikkerhed saavel for Heste og Vogne, som end mere for Mennesker.
Politivennen, 1805-01-01
Om Karnapper. (efter Jndsendt) Karnapper er egentlig et Stykke af den gothiske Bygningskunst, og brugtes paa alle Fortidens Pragtbygninger i disse Lande, hvorpaa Rosenborg endnu er et talende Bevis. Efterhaanden som den bedre Bygningskunst naturaliseredes hos os, bortfaldt Karnapperne, som denne paa ingen Maade vedkjender sig. Nu synes disse Vanskabninger igjen at ville tage Overhaand, til Vansir for vore Gader og Pladser, og til Vanære for vor Bygningskunst og Smag. Allerede seer man Huse, der have to og flere slige Glasskabe, ja de begynde endog at stige fra underste Etage op i 2den Sals, og vil maaskee stige endnu højere. Det var højligen at ønske, at man sik dette Uvæsen standset. Af den gode Smag tør man ikke vente sig denne Virkning, thi hvordan denne er hos os, kan man see af den Overhaand den latterlige Grille har taget, at malle Forhuset af et og samme Hus med flere forskjællige og stærk afstillende Farver, hvorved det seer ud, som om man har bygget et Stykke af blaae, et andet af brune, et tredie af gule, et fierde af røde Stene o. s. v. Man kan allene vente det fra Bygnings Komissionen, eller fra Politiet. At enhver der sætter Karnap paa sit Huus skader Udsigten for en Rad af Huse til begge Sider er saa unægteligt, at der nok ingen Tvivl er om, at Lovene jo vilde forbinde ham til at borttage det, hvis Naboer klagede derover forinden derpaa vandtes Hævd.
Politivennen, 1805-01-01
Om Avertering af Falitter. (Efter Jndsendt.) Var det ikke billigt, at enhver skeet Fallit strax averteredes i Aviserne? Det er vel sandt, at et saadant Tilfælde snart bliver kundbart, men snart er ikke alletider snart nok. Det er ikke fjeldent, at en i Kbhvn skeet Fallit endnu efter et Par Dage er mange her i Byen ubekjendt, og endnu længere kan det vare inden den vides i Provindserne, hvorved dog virkelig meget Bedrageri bliver muligt. Vel bliver Proklamaet sat i Aviserne, men hvor lang Tid er ikke imidlerforløbet? Det synes derfor ikke mere end billigt, at Hof- og Stadsretten i Kbhvn, og Vedkommende Embedsmand uden for Kbhvn, ved enhver indløbende Fallit. sørgede for eller befaledes at sørge for at Tingen uopholdelig indrykkedes i Stedets Avis. At Undladelsen heraf hidtildags skeer ved en Mangel i vor Lovgivning, og ikke af en Skaansel, der var baade utidig, siden Proklamget dog bekjendtgjøres og som ovenfor vist skadelig, overbevises inan bedst om, naar man huster, at naar en Mand gjøres umyndig, bliver samme strax besørget averteret af den tilforordnede Værge eller den kjære omhyggelige Familie. J tydske og engelske Aviser seer man ogsaa enhver Fallit strax til alles Advarsel og Sikkerhed offentlig bekjendtgjort.