Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-08-26
En Herremand eller Forvalter har i Hempels Avis Nr. 150, d. A. forsøgt, paa sin Viis at skade, Bondevennernes Selskabs, ved en anonym Artikel. Vi havde ikke tænkt at værdige dette Dumhedens og Løgnens Foster et eneste Ord thi det er af den Slags, der kommer og svinder som Sæbebobler. Et Par fyenske Mænd har imidlertid anmodet os om at tage til Gjenmæle derimod, og deres Anmodning har fremkaldt nærværende Linier. Vi skulle dog ingenlunde indlade os paa nogen Forklaring eller Gjendrivelse af dette Stykke, men blot paapege Forfatterens Løgne og Dumheder, thi Enhver veed at Dumhed og Løgn ikke fortjener andet end Medlidenhed og Foragt. - Han paastaaer at han er Medlem af Selskabet, men dette er Løgn, og han paastaaer at han er Læser af "Almuevennen, men ogsaa dette er Løgn, thi var det Sandhed maatte han vide, at der i "Almuevennen Nr. 31 for 1817 er opgivet hvormange Medlemmer Selskabet talte i dets første Aar, og er meddeelt en Regnskabs=Opgjørelse for samme Aar. Var det Sandhed maatte han, da hans Artikkel findes trykt den 17 Juni, før han skrev den have læst "Almuevennens af den 5 Juni, hvoraf sees, at Selskabets Sekretær havde i Generalforsamlingen i Kjøbenhavn den 25 Mai meddeelt, at der, saasnart Selskabs aaret var udløbet, og Regnskabet revideret, vilde blive til hvert Sogn omsendt trykte Eksmpl. af samme med Opgivelse af Medlemsantallet og Kontingentet, ikke alene for hvert Distrikt, men endog saavidt muligt for hvert Sogn. Men selv om hans Artikel var skrevet saa tidlig, at han da ikke kunde have læst dette, saa er det klart at han ikke har vidst af, at der offentlig var gjort Rede for forrige Aars Jndtægter. - Var det Sandhed, at han er Medlem af Selskabet og Læser af dets Organ, saa kunde han ikke være uvidende om, hvad Selskabet hidtil Dags har udrettet, og det siger han dog selv at han ikke veed. Men det soleklareste Beviis paa hans Løgnagtighed er det, at han siger: han ventede paa, at Selskabet skulde skaffe ham fri for Hoverie og Tiende for saa godt som Jntet, indtil han for 2 Aar siden blev kjed af at vente længere derpaa, og da akkorderede selv med sin Herremand herom. Enhver som veed at Selskabet kun har bestaaet i 2 Aar, griber her Løgneren midt i Løgnen, thi hvor kunde han være Medlem af et Selskab læng før det blev til Naar han tilstaaer at han gik ind i Selskabet i den Tro, at han saa en Gang vilde blive Arvefæster og snarest muligt blive fri for Hoveri og Tiende, for saa godt som Jntet, og at han senere kom til Erkjendelse af, at det ikke saaledes gaaer til at overstryge Herremændenes Jndtægter for Jntet, saa er denne Fortælling en Dumhed, thi hvad vedkommer det Selskabet. eller dets Bestyrelse, hvad dumme Tanker eller tosset Troe han har havt da han indtraadte, men der ligger tillige en grov Løgn i disse Ord, thi naar han fortæller at han gik ind i Selskabet med en saadan Troe, saa har han altsaa havt denne Croe for 2 Aar siden, men derpaa siger han, efterhaanden som han var bleven ældre og havde havt Leilighed til at læse gode Bøger, var han kommen til Erkjendelse af, at det ikke saaledes gaaer til, og han gik derfor for 2 Aar siden til sin Herremand og bad om at blive hoverifri. Jndholdet af hans Ord er altsaa det: For 2 Aar siden troede jeg at Bondevennernes Selskab, skulde skaffe mig Hoverifrihed for Jntet, men for 2 Aar siden var jeg bleven ældre og fornuftigere, og indsaae at det var galt, og jeg gik derfor til min Herremand, og bad ham om at blive fri. See, er dette ikke Løgn og Dumhed i broderlig Forening? – Naar han eet Sted siger, at han maa blive Svaret skyldig paa det Spørgsmaal, hvad Selskabet hidtil har udrettet, og han straks efter siger, at Selskabet vel i visse Henseender kan virke gavnligt for Standen, saa har han jo her sagt en Dumhed. Naar han siger at Selskabet meget godt kan vedblive i adskillige Aar uden Kontingenter, saa er dette ligeledes en Dumhed. Naar han yttrer, at Medlemmeerne hverken have Ære eller Tak for deres Penge, saa er dette enten dumt eller ondskabsfuldt. Hvortil anvendes vel Medlemmernes Penge, uden til Fremme af deres eget statsborgerlige og materielle Vel? De der troe at fremme dette ved at indtræde i Selskabet, de indtræde, og Andre ikke; men hvad Krav have de da paa Ære og Tak derfor, Og hvem skulde ære eller takke dem, Maaskee de Mænd som anvende Tid og Kræfter for Selskabet, uden nogen anden Løn end Stor mændenes Forfølgelse? Naar han yttrer, at Bondevennernes Selskabs aldrig vil opnaae, at overstryge Herremændenes Jndtægter for Jntet, saa ligger heri en tosset Beskyldning mod Selskabet, som om det skulde stræbe herefter, eller skulde ønske at kunne handle derefter.