Berlingske Tidende, 1813-11-12
Bøhmen, den 1ste October. Østerrigs og Ruslands Befuldmægtigede have under 9de Septbr. i Toplitz underskrevet følgende defensive Alliance- og Venskabstractat :J den allerhelligste og udelelige Treenigheds Navn. Hs. Majestæt Keiseren af Østerrig, Konge til Ungarn og Bøhmen og Hs. Majestæt Keiseren over alle Russer, besielede af samme Ønske &c.a., have, forat fastsætte Artiklerne i en Venskabs= og Defensiv=Alliancetractat, udnævnt Befuldmægtigede, nemlig Hs. Majestæt Keiseren af Østerrig a. Hr. Clemens Wenzel Lothar Greve af MetternichWinneburg-Ochsenhausen, Ridder af det gyldne Skind, og Hs. i Majestæt alle Russers Keiser: Hr. Carl Robert Greve af Nesseledes, hans Geheimeraad, Statssecretair, Ridder af St. Wladimirordenens 3die Klasse, som, efterat have vexlet deres i god og tilbørlig Form befundne Fuldmagter, ere blevne enige om følgende Artikler : Art. 1) Der skal være Venskab, ovrigtig og bestandig Eendrægtighed mellem Hs. Majestæs Keiseren af Østerrig a., og Hs. Majestæt Keiseren, over alle Russer, deres Arvinger og Efterfølgere. De høie contraherende Parter ville derfor anvende den største Opmærksomhed paa, at vedligeholde giensidigt Venskab og god Forstaaelse, og undgaae Alt som kunde hindre samme. - 2) Hs. Majestæt Keiseren af Østerrig, garanterer Hs. Majestæt Keiseren af Rusland Besiddelsen af alle fine Stater, Provindser og Domainer. Hs. Majestæt Keiseren af Rusland garanterer derimod Keiseren af Østerrig besiddelsen af alle de Steter, Provindser og Domainer, som tilhøre Hs. Kriserl. og Kongl. apostoliske Majestæts Krone. - 3) Jfølge denne giensidige Garantie ville de høie contraherende Parter i bestandig Overensstemmelse arbeide paa de Forholdsregler, som synes hensigtsmæssigst for Fredens Opretholdelse i Europa, og i Tilfælde at den ene eller anden Magts Stater skulde trues med et Jndfald, paa det virksomste søge at hindre samme. 4) Men da denne gienskdige Bistand maaskee ikke kunde have den forønskede følge, saa forpligte Deres Keiserlige Majestæter, fra dette Øieblik af, sig til, naar den ene eller anden af dem angribes, giensidig at understøtte hinanden med et Corps af 60000 Mand. - 5) Denne Armee skal bestaae af 50,000 Mand Infanterie og 10000 Mand Cavallerie, og være forsynet med et Corps Feltartillerie, Munition og samtlige øvrige Fornødenheder, alt i Forhold til ovennævnte stipulerede Troppetal. Auxiliairarmeen skal i det seneste inden to Maaneder efter skeet Opfordring være paa den angrebne eller med Jndfald truede Magts Grændser. - 6) Auxiliairarmeen staaer under den reqvirerende Magts Overgenerels umiddelbare Commando, den skal anføres af sin egen General og bruges til alle Militairoperationer efter Krigsreglerne. Auriligirarmeens Sold skal bestrides af den reqvirerende Magt; Rationer, Portioner af Levnetsmidler, Fou tage o. s. v. saavelsom Qvartererne, skulle, saasnart Auxillairarmeen er gaaet over sine Grændser, besørges af den reqvirerende Magt, og det efter samme Maalestok, hvorefter den underhalder eller vil underholde sine egne Tropper i Felten og i Qvartererne. - 7) Den militaire Orden og Oeconomie ved disse Troppers indre Forvaltning afhænger ene og alene af deres egen Chef. De maae ikke skilles fra hverandre. Hvad Seierstegn og Bytte der fratages Fienden tilhøre de Tropper som have erobret samme. - 8) J Tilfælde at den stipulerede Hielp ikke skulde være tilstrækkelig for den angrebne Part, forbeholde begge Keisere sig, efter Omstændighedernes Krav, uden Tidsspilde, giensidig at enes om en betydeligere Hielp. - 9) De contraherende Parter love hinanden, at de, hvis en af dem skulde blive nødt til at gribe til Vaaben, hverken ville slutte Fred eller Vaabenstilstand uden deres Allierede, at denne ikke skal blive angreben af Had over den viste Hielp. - 10) De høie contraherende Parters Ambassadeurer og Gesandter ved fremmede Hoffer skulle tildeeles Befaling at understøtte hinanden med giensidig bistand, og handle i fuldkommen Overeensstemmelse ved enhver Leilighed, som angaaer deres Herrers Jnteresse. - 11) Da de høie contraherende Parter med denne rene defensive Venskabs= og Alliancetractats Slutning ikke sigte til andet, end giensidig at garantere hverandre deres Besiddelser, saa ville de ikke alene ikke gjøre mindste Brud i tidligere og særskilte, ligeledes defensive Forpligtelser, som de have indgaaet med deres respective Allierede, men forbeholde sig giensidig Lov til endog i Fremtiden at slutte andre Tractater med de Magter, som, langt fra at kunne ved deres Forbindelse skaber nærværende Tractat, eller lægge hindringer i Veien, kunne give den mere Kraft og Virksomhed; dog love de, at de ikke ville indgaae nogen mod nærværende Tractat stridende Forbindelse, og ville meget mere i fælleds Forstaaelse indbyde og tillade andre Hoffer, som nære samme Følelser, at deeltage deri. - 12)