Politivennen, 1806-01-01
Om Slagteres Haandverks Drivelse inden Voldene, saavel de Kristnes som Jødiskes. Hele København lider saare megen Ulempe af de inden Volden boende og der Haandverket drivende Slagtere; Stanken, som frembringes ved en Mængde sammendrevet Kvægs Aandedræt og Uddunstninger ved sammes afkastede Møg og Urin medens de endnu leve, og end mere ved Tarmeskarnets langt æklere Dunster, kan a priori sluttes at være slem, og enhver, som har været noget i Hovedstaden, veed af Erfaring, hvorledes den forpester bele lange Gader og Nabolaget vidt og bredt omkring. En virksom Slagters Gaard i København er en Kilde til langt mere Stank, end selv en Kirkegaard. Man burde derfor troet, at Slagteri indenvolds for lang Tid siden havde været nedlagt. Men nej! Forbedringer maae oppebie deres Tid. Om Kirkegaardenes Skadelighed i en stor Stad er der nu raabt, og skrevet, bevist og spottet saalænge, og dog lægges endnu bestandig Menneskelegemer hen at raadne midt inde i Byen, saagodtsom under de Levendes Næser, ja Kirkebygningerne selv modtage endnu Lig. Hvor tør man da endnu haabe, at Slagtere skulde faae saa megen Kymi indstuderet, at denne skulde bevæge den til selv at forlægge deres Slagteri uden for Porten. Stanken ere de saa vante til, at de troer den ikke er for slem for de øvrige Københavnere. Det gaaer med denne som med flere Uordener i en stor Stad. De vare ukjendelige da Staden var lille, de vorte med den, og bleve endelig, ved dens Størrelse, til usigelig Plage, men ogsaa til Plage, der uden et Magtsprog ævig vil vedklæbe og stedse tiltage. Dersom der nu fra nyt af anlagdes en Stad, som man bestemte til at have 100,000 Mennesker, vil vel ingen omtvivlee, at jo Omsorg for deres Helbred vilde gjøre det til en Regel, at intet Stankfabrik, af hvad Navn være kunde, der maatte anlægges. Man vilde give Staden Kirker men disse vilde blive opførte frit ud til Gader eller Pladser, og ikke omgives af Gravsteder. Slagtere, og andere slige Næringsbrugere gaves vist ikke Lov at nedsætte sig inde i Byen. Jngen af den nye Stade Beboere fik Lov at holde Køer, o. s. v. Hvad der er godt og rigtigt for en anlæggende Stad paa 100,000 Mennesker, er sikkerlig ogsaa gavnligt for den gamle Stad, der fra en Fiskerhytte af opvorte til en Residensstad paa 100,000 Mennesker. Hvad der er godt og rigtigt maa ogsaa engang tidlig eller sildig erkjendes derfor. Udgiveren er derfor sikker paa, at den Tid engang kommer, da Slagterne, med de øvrige stinkende Næringsbrugere forbydes at forderve paa Københavns Luft, og forøge dens Dødelighed. Og en Glæde vilde det være for Udgiveren, at troe, endog blot om en Dag at have nærmet denne Tidspunkt. Dette var de kristne Slagtere. Men foruden dem gives der her, under Navn af Jøde slagtere, nogle polskklædte føder, som leve af at dræbe Kalkuner Gæs, Ænder, Høns o. d. f. for deres Religionsfæller. Ogsaa disse vilde Udgiveren, hvis det stod til ham, have bortvist ud af Staden, eller idetmindste til bestemte Steder i samme. Deres Maade at slagte disse Kreature paa kan være den, deres Religion fordrer, men for Kristne er den højst modbydelig og oprørende. Kreaturet faaer et Snit i Halsen og henkastes da i Gaarden, hvor det i hele Timer, under Dødens Krampetræk og store Spræt, omvælter og vrider sig til Harme for enhver ujødisk Tilskuer. J det mindste burde den Gaard, hvor en saadan Jødeslagter indtoges ikke beboes af andre end af Jøder.