Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-04-16
Videnskabelighed. J de videnskabelige bemærkninger, som Prof. Dr. Forchhammer har indrykket i "Dagen" i Anledning af Jordskjælvet, gjøres opmærksom paa, at Retningen har været Nov. og O. med de Modificationer, som ved Jordskjælvene saa hyppigen blive bestemte ved Localforhold. Denne Retning stemmer paa en høist interessant Maade med Linier, der ere udtrykte i de faa Bjergmassers Fremtræden i Danmark. Jordskjælvene pleie nemlig altid at følge Bjergkjæderne, eller de saakaldte Hævningslinier; thi Jordrystelser pleie altid at søge tilbage til de gamle Steder, og Hævningslinierne selv ere ikke Andet end Virkninger af ældre Jordbevægelser, Af disse Hævningslinier have vi to i Danmark, den ene NV. og SO., som de jydske og sjellandske Kridtlag følge, staaer i nøieste Forbindelse med Bjergkjæderne i Sverrig, Den anden løber N. og S.; den har givet Halvøen sin Form og har virket i Klippen paa Helgoland. Naar vi sammenligne Jagttagelserne saavel over Udbredelsen af Jordskjælvet som over Stødets Retning, bliver Man fristet til at antage, at det fra Liimfjordens vestligere Deel har udbredt sig efter begge disse Linier. Alle Jagttagere ere enige i at Jordskjælvet har været bølgeformigt, den hyppigste og uskadeligste Art; havde Bevægelsen med samme Kraft været dreiende, vilde Forstyrrelsen sandsynligviis have været meget større. En Eiendommelighed ved vore Jordskjælv synes det at være, at de ere stærkere ved Strandbredden end høiere oppe i Landet; i det mindste har dette Jordskjælv og det kjøbenhavnske fra 1829 viist den i en paafaldende Grad og den synes at hentyde paa at Sundet, Liimfjorden og Mariagerfjord ere Revner i den dybere liggende Klippebund. Prof. Forchhammer er tvivlsom om Man til Forvarslerne kan henregne den Begivenhed, som den 27 Marts indtraf i Aarslev ved Apenrade, hvor de 3 Brøndgravere qvaltes af den skadelige Luft i en Brønd (see denne Avis No. 61). Denne Lufsiger Prof. F. - har sandsynligviis været Kulsyre, der, da den er tungere end den atmosphæriske Luft, blandes langt vanskeligere med denne og overalt, hvor Man har havt Leilighed til at undersøge skadelig Luft fra dybe Kjeldere og Brønde, har den viist sig at være Kulsyre. Paa den anden Side er det en Erfaring, at vulkanske Udbrud næsten overalt ere ledsagede af en meget stærk Kulsyrendvikling, der sandsynligviis netop er den Luftart, som trykker Jordskorpen op. Man antager, at det tildeels er denne Lufts Udvikling gjennem Jordskorpen, der gjør at Hunde og andre Dyr, som gaae med Sunden ved Jorden, forudføle et nærforestaaende Jordskjælv og antyde det ved ængstelige, urolige Bevægelser. Omegnen af Apenrade er udmærket ved en stor Mængde Mineralkilder, der i Almindelighed skylde deres Mineralbestanddele til Kulsyren og det synes som om Kulsyreudviklinger i Brønde ikke forekomme sjeldent i denne Egn. Man er i Almindelighed meget tilbøielig til at antage, at Danmark er sikkret imod Jordrystelser, fordi det ikke har nogen egentlig Klippebund. Denne Mening er alligevel ugrundet og en Mængde Jagttagelser over Jordlagenes Forandringer, saavelsom Efterretninger om virkelig følte Jordskjælv, vise, at Jordrystelser ikke ere saa overordentlig sjeldne hos os som de Fleste troe. Prof. Schouw angiver i sin Skildring af Veirligets Tilstand i Danmark 6 Jordskjælv i det forrige Aarhundrede, hvoraf det sidste paa Nytaarsdag 1794. blev følt i Nykjøbing paa Mors, i en Retning fra No. til V., og var ledsaget af en raslende Lyd. (Forts.)