Viborger Samler, 1825-08-17
Da det nu har behaget Gud i de sidste Dage, at sende Hunger i Landet en Hunger efter Brød og ei Tørsefter Vand men efter at høre det Evangelium om Jesu Kors og Blod, som er en Kraft til Sallighed for alle Troende; da der, skiøndt den bellige Bibelbog aldrig fandtes overflødigere iblandt os end nu dog heller aldrig fandtes større Forvirring i Begreberne og Christendommens Væsen større Uovereensstemmelse i dens offentlige Bekjendelse, aldenstund endogsaa Menighedernes Lærere opstaae mod hverandre og ikke fordølge, at de ere uenige ikke i Bilærdomme men i Hovedsagen selv, hvorved de Vallende sørgeligen forvildes og de mere befæstede skjændigen forarges; da der altsaa finder ligesom en Stilsmisse Sted i Kirken, idet Nogle vidne lydt for at Verden hvad de have seet i det Lys, som Samvittigheds tyrannie havde sat under Skjeppen, men som Gud har ladet fremtage og sætte i Stagen paany ved sin Tjener, den standhaftige Helt i Troen, Morten Luther velsignet Jhukommelse - vidne om de store Sandheder, den skulle trodse Helvedes Porte til evig Tid : at Mennesket af Naturen er fordærvet; at han retfærdiggjøres alene ved Troen paa Christus, Guds Søn og Gud Selv, som har stiftet en evig Forsoning ved sin Død; at Helliggjørelsen, er en Virkning af den guddommelige Naade og den Helligaands egentlige Gierning i det menneskelige Hjerte - vidne, at der udenfor Ham, som er Et med Faderen, ingen Vei findes til Himlen ingen Sandhed til Sallighed, intet Liv som jo er omspændt af Døden - vidne alt Dette medens Andre, der iligemaade kalde sig Christi Bekjendere og Luthers Disciple, fremstaae imod dem, angribende dem i Tale og Skrift, fremstillende dem som Hyklere og Sværmere, som Mørkets Tjenere og Folkets Forførere: - - da ingen Kyndig kan nægte, at dette forholder sig saa, og ingen Retsindig kan Andet end ønske, at det dog atter maa komme for Dagen og vorde kundbart for Alle, hvori evangelisk-luthersk Christendom bestaaer, paa det ikke dens Venner længer skulle savne fornøden Retfærdiggjørelse, ei heller dens Fiender længer fægte under dens Skjold og Banner: synes det gavnligt, ja højstfornødent, at lade den ærværdige Kirkefader vandre Landet rundt trediegang med sin christeligeenfoldige, hjertegribende og salige Prædiken. Det er derfor min Agt, at udgive en ny, med Flid og Troskab udarbeidet Oversættelse af sidstnævnte lutherske Postille, til hvilket Arbeide jeg ogsaa har den udvortes Foranledning, at fromme Christne, fra forskjellige Provindser af Riget have henvendt sig til mig med den Klage, at hiin dyrebare Bog ikke mere var at overkomme, og med den Bøn, at jeg vilde besørge en ny Udgave deraf. En saadan skal da, med Guds naadige Hjælp, udkomme efterhaands i maanedlige Hefter, der ordentligviis skulle udgjøre sex Ark. Forat lempe mig, saavidt muligt efter de forskjellige Læseres Vilkaar, vil jeg lade Oplaget trykke paa tre Slags Papiir, No. 1 betales med 12 s., No. 2 med de s. og No. 3 med 6 s. Arket. Foretagendet selv tør jeg allerede ansee for tilstrækkeligen betrygget, og det er blot forat kunne bestemme Oplagets Størrelse, at jeg udsender denne Jndbydelse der anbefales alle Venner af evangelisk-lutbersk Christendom til velvillig Modtagelse og hastig Tilbagebefordring. Kjøbenhavn, den 7de Juli 1825. Jørgen Thisted, Præst. Frederiksberggaden No. 14, første Sal.