Ribe Stifts Adresseaviser, 1847-04-13
(Jndsendt.)¬ J Nr. 42 af denne Avis læres en Theaterkritik, som vet, formedelst sine svævende og temmelig intetsigende Udtryk, maatte kunne ansees for heel uskadelig og derfor ikke behøvede, at omtales videre, men som dog Jndsenderen, og Mange med ham helst havde ønsket borte. Hensigten med at britisere de Skuespillere, som gjeste os, skulde jo dog nemli ikke være den blot at tilfredsstille en Forfattertrang, og skaffe sig en Smule Faderglæde ved Synet af et lille Avisprodukt, men først og fremmest at oplyse Skuespillerne om Publikums Dom over deres Fremstillinger og dets Fordringer til dem, samt dernæst, hvis Forfatteren har Evne dertil, at veilede Publikum til en rigtig Bedømmelse af deres Præstationer. Jntet af alt Dette er skeet ved hiin Kritik. Om en Veiledning af Publikums Dom ved denne ville vi aldeles ikke tale; men selve Skuespillerne kunne umuligt andet end forvirres ved en Kritik, der lider af en saadan Utydelighed, som hiin, og som det paa enkelte Steder næsten er umuligt at stave sig igjennem. Hvad menes der saaledes med, at : Hr. Søborg gav Niels Juels Rolle ret godt, og dog seer man strax ved Optrædelsen og gjennem hele Stykket, at han ikke passer for den Slags Røller. Dersom hermed menes, at han, skjøndt han har sine naturlige Anlæg imod sig ved den Slags Røller- og saaledes har en Deel at overvinde, ikke destomindre spillede Rollen ret godt, da bliver hans Ros jo saameget desto større, – skal det da være en Ros eller tvertimod en Opfordring til ikke tiere at spille denne eller lignende Roller, Men hvad forstaaes der med den Slags Roller, menes der i det Hele taget alvorlige Røller, da er Dommen uretfærdig, thi Hr. Søborg har ofte tilfredsstillet os i alvorlige Roller; han er en ung Skuespiller, der ikke blot besidder Livlighed og Rontine, men ofte har lagt Følelse, Varme, ja Jnderlighed for Dagen. Menes der derimod noget Andet med den Slags Røller, da maatte dette være anderledes udtrykt. Om Jfr. Adam i siges der, at hun som Anna var vakkrere end vi tilforn saae hende, og var hendes Sang ligeledes noget mere tilfredsstillende. Er dette nu en Ros eller en Dadel, Jndsenderen har ikke kunnet komme paa det Rene dermed. Det maa da være Jfr. Adammis egen Bevidsthed, der skulde lede hende til den mildere Fortolkning; men en Skuespillerinde kan ikke leve af sin Bevidsthed; hun maa have bestemt Opmuntring eller tydelig Veiledning til det Bedre. Det er vist at hendes Sang mangler Foredrag; men hun har baade indre og ydre Gaver, opfatter sine Roller vel og udfører dem med saa meget Liv og saa megen Omhyggelighed, at man altid seer hende med Fornøielse, hvorfor vi ogsaa ønske hende et talrigt Besøg til hendes Benefice paa Fredag, hvilket hun fortjener. Skulde vi i faa Ord fremstille, hvad der vistnok er Publikums almindelige Mening om det titchenske Selskab, og hvad vi tilvisse ogsaa skylde det Tak og Paaskjønnelse for, da er det den umiskjendelige Flid, som samtlige Medlemmer lægge for Dagen i alle deres Forestillinger Jndsenderen har aldrig været Vidne til noget Jadskeri, hverken med Hensyn til Memoreringen af Rollerne, Spillet eller Udførelsen af Sangene, og hiin Kritiker gjør derfor ogsaa Selskabet Uret, naar han opfordrer det til at gjøre sig meere Umage; thi ere end dets musikalske Kræfter temmelig svage. – Umage anvendes der, og flere af de Feil, Jndsenderen har været Vidne til, skyldes en vis Ligegyldighed og Fornemhed fra Orchestrets Side, idet dette ikke har fulgt Sangerne saa opmærksomt og rettet sig saameget efter dem, som man kunde fordre. Hvad vi dernæst ogsaa tro fortjener Paaskjønnelse er en vis Beskedenhed, som synes ligesom udbredt over Selskabets Personale, og som altid stemmer Publikum vel, ligeover Skuespillere, som, hvor gode Kræfter de end besidde, dog bestandig saavel formedelst seeniske og lokale Manaler, som ogsaa Mangel paa høiere dramatisk Dannelse, trænge til Overbærelse og relativ Bedømmelse. Men hvad vi heller ikke ville forbigaae er den meget gode og velforsynede Garderobe, Selskabet besidder, hvis Tilveiebringelse næppe kan skee uden betydelige Opoffrelse fra Direkteurens Side. – Vi have her blot villet udtale nogle almindelige bemærkninger, men vi kunne dog ikke slutte uden endnu at, tilføje, at Mad. Holm har gjort særdeles gode Fremskridt siden hun sidst gjæstede os, saa at man nu ikke kan andet end være saare tilfreds med hende, at Hr. Nielsen tegner til at blive en dygtig Skuespiller, naar han vinder noget mere Herredømme over sin Stemme, at Hr. Schäffer i flere Roller har vist sig som rontineret og meere end almindelig begavet Skuespiller, ligesom ogsaa Hr. Adam i som en i det Hele taget flink Komiker. Naar Selskabet saaledes holder sig til det Repertoire, som ligger indenfor dets Kræfter, da kunne vi forsikkre det, at vi ikke alene ere tilfredse ved for Øieblikket at see det hos os, men at det altid skal være os velkomment, saaledes udrustet, som denne Gang.