Berlingske Tidende, 1806-02-28
J Anledning af Hr. Apotheker Dischers og Frue Hasles ægteskabelige Forening i Snoldeløvden 8de Februar. Nyd længe Lykkens blide Dage J uforstyrret Roe og FredEt naadigt Forsyn Dem ledsage? Held følge ville deres Fied! Som Hymens Dag, der snart henrinder, og spaaer saa mange lykkelig, saa Deres Levlaar hensvinde. Og giøre Dem det virkelig. T. J. Raadmand Skibsteds Minde. Saa in Møller da en qvægsom Söen Andreas kibsted, fri Lige Beskedenhed. Og Retterds Søster urigelig Erlighed, og den uslerede Sandhed, Vanskelig vil finde. til efter Maalet, som luende Iver et gerne Sadte den Ædle, var hans Færd; lil, som varslede for korte Virketid, Lod ham udrette det Meget! Hin Fremtid til mind 5. Enker og Faderløse og Hielp sögende Skarer; Og him ærværdige Forsamling. Hvor Borgernes Lars afteier med Retsind; Venner han vandt ved eget Værd, Vidner, hvad tabte. Ikke saae jeg smertelset Boelig for reeneste Siel Nøgen at relige Kannier, Men haarer hos Landets alle paa Kinder. Nestrille jeg saae, rød dit lig, skiønt fiernet fra deenen. Og mig rat du Ven, som I gen stod over i Prøre, Og neppe gin lige 1 Alt len finder, saa tro att, saa tillig, saa bliid, Uror tungette Oster det gialdt: Gienmaget mig trøster! Odense Bispegaard den 26de lich var 1806. Hansen. af. ChevOblitLübovleus No. Gö mihi non amicior alter. ti Provincia Sönfiordensi; der lustra & amplius, Eqvissimus & incorruptissimus Judex. Artibus ingenuis a nu ro bene instructus Foqve ingen acunide af Natura præditus, Ut at majora dette afsendisset, Fautticem si habuisset fortunam. Vir antiqua vittute & file, Justi, resti vetiqve tenacissimus, Probe cuiqve & bond favens I credulitati tantum & vitiis, Qve flummis star rapidiNostrum iaundavere seculum, Infensus gram maxime lufunctionibes muneris grod obibet, gravissimiRite & bonorffice gerendis, Nanqvam von indesessus. Vetera, dummode bena, retinere ausus, Dissadente licet alforum consretusine, Nee nava respuens, nisi vitiosa, Eviger pravitatem & insaniam spirantia. Qvatidia a in vita & dommesties. Severus, gravis multiqve saboris, In circulis reto fodalium, Cum animum remittere libuit, Fronte tam seren tantaqve sermonis frstivitate. Ut moerentes qvaqve. Sua erigeret atqve erhillaret alleqvio. Sententiarum tale & lepore politissimisqve facetiis Viris vel summis tam jucundus, Et ejus semper præoptarent conversationem. Lætus cum gandertinus, Cum lugentinus moestus. In miseres qvoscunqve, egenes, orhos Admirandum in modum Beneficus at ve benignus, Seel latenter ut plutimuur, God lauses eritatet mottaling vannas. lu Sariatura Cara Vere fasse tiælonte, Serutanda tjusser thesauris eruentisSedulus usqve atqve astihuus. Qvid! graa Religionis christiane Divinitus raselatCultor & venerator Sincerue, Wixne qvinspem salutis æterne in metito Christi perfectissimoPosuit udice, Cognitionem Salvatoris erucisitiEt qve inde sluunt, solatia solida, Vera ankiæ mentis deliimente, Omnihus, qvas totus terrarum orbis habet. Gatis anteponens atqve divitiis. En, Ledor, maginem viri haud sane coloratam. Sed vere exressam! Mortuum itaqve luget notus qvisqve & bonus. Cui contigit ejus cognoscere integritatemCæterasqve, qve en ipso emellere, Virtutes eximias. Lugent veti præsettim & candidi amici, Qvibus nunqvam defait consilio, Nec in rebus afflictis, si qed fieri potuit, Ausilio celer. Nulli tamen flebilior cetidit, Qvam usori viduLiberisqve & nepotibus parvis, Qvos tantus dolor oppressit nee opinstos, Qvorumque illa Virum amantissimum, Parentem is i carisimum & indalgentisimum. Hi vero avum longe ben firentissimum Lugent & lugehant semper. Amico optimoMoestus posuit.