Politivennen, 1799-01-01
Skilderhuse, om? hvordan? oghvor? Til Politivennen! Jeg boer paa Gammelmyndt, og min Næringsvej fordrer, at jeg ofte maae gaae ud. Herved er jeg kommen i nøje Bekjendtskab især med min egen Gades Fortoge, som desværre (Brolægningskommissionen maae vide hvorfor) ere yderst maadelige, og virkelig saa slette, smale, belemrede med Trapper, Poster, Kælderskure, og andet deslige, at jeg undrer højligen at Deres Gadepatrol ikke kommer ogsaa herom. En af de største Ulejligheder er denne at istedet for flade Stene, finder man paa dette Fortog, naar det ellers først lykkes at finde Fortog, næsten lutter runde eller spidse Stene, dog i det Stykke imellem Sværtegaden og Antonistræde er paa østre Side et Stykke godt Fortog, hvor jeg ofte vederkvægede mine Fødder, indtil en Officeer til Ulykke afbrød Passagen ganske og aldeles ved at plante et Skilderhus derpaa. Min Ærgrelse hvergang jeg for dettes Skyld har været nødt til at traske ud i Skarnet, har bragt mig til at øde nogle Tanker paa disse Tingester, og disse Tanker sender jeg Dem hermed. Det første Spørgsmaal om? har jeg fundet bør for Tiden besvares med Ja. Det andet Spørgsmaal hvordan? har givet mig mere at overlægge. Og finder jeg da at de, som her ere i Brug, slet ikke svare til Hensigten. Man indseer at et Skilderhus bør kunne sikre den vagthavende Soldat imod Storm, Kulde, Hagl og Lynild, uden at han dog hindres fra at være Vagt, det er at have det Opsyn, som er paalagt ham. Altsaa (forudsat at Skilderhuset skulde beholde den nu brugelige Skabelon, som dog saavidt burde forstørres, at deri kunde siddes) bør Skilderhuset være tæt, kunne drejes om, have en Dør, og Ruder paa alle Sider, tillige være forsynet med en Afleder. Jeg kommer nu til det tredie Spørgsmaal hvor? og svarer: allevegne hvor Statens Forsvar, Orden og Sikkerhed behøver Vagter udfatte. Derfor ivrer jeg ikke imod Skilderhuse paa Fæstningsværker, udenfor Banker og fulde Skatkammere, men paa ingen Maade kan det militære Pedanteri billiges, at henstille et saadant Skur paa Gader og Stræder midt i den dybe Fred, hvor den Følge, foruden det stygge Udseende, ikke kan undgaaes, at Gaaende betages deres frie Vej. J Krigstider ere saadanne Skilderhuse maaskee nødvendige i en erobret Stad udenfor de sejerrige Officerers Bolig, og der kunne een eller flere fuldvæbnede Officerer ikke være af Vejen. Men Kjøbenhavn er ikke erobret, heller ikke er vore Officere saa ilde lidte, at de behøvede at frygte for Angreb paa deres Personer. Siger nogen at det er Honeur, at en fuldbevæbnet Mand dagdriver uden for min Dør, saa svarer jeg ikke, thi paa gal Mands Tale bør ikke svares. Man kan ikke indvende, at en Officer kan behøve en Karl til sin Opvartning, thi Skildvagten opvarter ikke. Der er da paa ingen Maade nogen fornuftig Grund til disse Skildtvagtposter ved høje Officerers Bopæl, men vil man endelig have dem, vel, saa lad Skildvagten have sin Post i Portrummet, Dørgangen eller paa Trappen, istedet for at fylde paa Fortoget. Jeg for min Deel vilde være højlig fornøjet, om den Krigsmand, for hvem der skildres paa Gammel Mynt, vilde lade sin Vagt, naar Vagt skal være, staae inden for Porten, at jeg igjen kunde fortsætte min Vej i lige Linie.