Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-04
J Staatsbürgerliches Magazin 8 B. 2 H. læses en Afhandling om Slesvigs Beleiring i Aaret 1417, ved den afdøde Capitain Jahn, hvori atter findes et Beviis paa, hvorledes den ene Historiegrandsker ofte afskriver den Andens Feil. Johann Petersen fortæller nemlig, under Aaret 1416 og Christiani rigtigere under Aaret 1417, at Kong Erik af Pommern med en Hær af 100,000 Mand beleirede Slesvig, erobrede Staden, men hindredes fra at indtage Gottorp ved et Feidebrev, som Staden Hamborg lod ham tilstille. Den Skræk, som ved denne Krigserklæring udbredtes i den danske Leir, var, efter begge Forfatteres Erklætag, saa stor, at Kongens uhyre Hær strax begav sig paa Flugten, først ilede til Eckernførde, men derpaa tog Veien ad Slien, og nu, ved Overgangen over denne Flod, mistede en stor Mængde Folk. - Den fælles Kilde til denne Beretning, siger Jahn, er den saakaldte Bremer Presbyter. Neppe, vedbliver han, efterat have anført en høitydsk Oversætttelse deraf, skulde man troe, at en saa sandsesløs Blanding af det Sande og Falske, en saa aabenbar fordreielse af Kiendsgierninger, uden videre Undersøgelse er bleven antagen af vore Skribenter, og forplantet lige indtil vore Dage. At Joh. Pelersen fortæller efter Presbyteren, og at Fortællingen fra dem er gaaet uforandret over i Hvidt feldts Værk, maa vi holde den Tidsalder tilgode, hvori begge skreve; men at ogsaa Holberg, kunde gjentage den, at den af Mallet, Gehhaardi, Christiani, Sneedorf, og endog i vore Dage, er atter fremsat som uomtvistelig Kiendsgierning, hører aabenbart til de meest paafaldende Særsyn. Det var dog saa let, ved ringeste Anvendelse af Critik, at bevise Efterretningens Grundløshed; man behøver ikke at giennemsøge Archiverne for i det mindste at finde nogle Berigtigelser. - Det Første, der paatrænger sig hver upartisk Jagttager er Beretningen om den kongelige Hærs Styrke. Hundrede Tusind Mand voxe ikke som Paddehatte frem af Jorden; og, oprigtig sagt, jeg veed ikke hvor Kongen skulde være kommen til dem, thi Danmark, Norge og Sverrig vilde nu kun med Møje kunne opstille og underholde en saadan Hær. Men den Gang, da Armeens Hovedstyrke bestod af de Lehnstropper, som Adelen og Geistligheden stillede; da hver Mand maatte klæde, væbne og føde sig selv kunde Conscriptionen, om vi ville kalde det saa - langt fra ikke være saa omfattende, som nu. Der mangler os ved aldeles Efterretninger om Udskrivningsmaaden under Erik af Pommern; men vi vide fra sildigere Tider, at den, i Midten og mod Slutningen af det 15de Aarhundrede i det Høieste udgjorde 1 pCt. af Befolkningen og at der efter denne Maalestok behøvedes en Folkemængde af i det mindste ti Millioner for at kunne stille Hundrede Tusind Mand i Marken. Vi vide ogsaa, at det Opbud, Erik af Pommern lod udgaae i Sverrig, aldrig var meget betydeligt; at dette med Adel overfyldte Lands hele Lehnscontingen, kun udgjorde faa Hundrede Lantser, neppe 2000 Mand; at Kongen heller lod komme Penge end Tropper fra Sverrig og Norge; og at endeligen Hære af 10 til 20,000 Mand vare tilstrækkelige, eller i det mindste ansaaes for at være det, til de største Foretagender. Saaledes fortælle Annalisterne, at Magnus Munk og Joh. Scherfenberg i Aaret 1410 faldt med en Hær af 8000 Mand ind i Friesland. Biskoppen af Slesvig saae Tropperne og udraabte: Gud signe Kongens Hær, som er stærk noktil at betvinge alle Lande fra Elben indtil Rhinen." Christian den Første rykkede i Aaret 1471 med 5000 Mand frem for Stokholm, og troede at være stærk nok, ikke allene til at indtage den da stærkt befæstede Stad, men endog til at beseire hele Sverrig; og ene i Spidsen for 200,000 Mand forsikkrede han, at han kunde tiltvinge sig Gjennemgangen gjennem Rusland og forjage Tyrkerne fra Europaa. Den keiserlige Feldtoberst Fronberger, ansaae en Hær af 12000 Mand for tilstrækkelig til ethvert foretagende, og endnu i Aaret 1627, da Fienden allerede havde oversvømmet den hele jydske Halve, vilde den meget krigserfarne Markgreve af Baden paatage sig, med en Armee af 32,000 Mand, ei blot at forsvare de danske Øer, men ogsaa ved hensigtsmæssigen, ledte Angreb, igjen at fordrive Fienden fra Jydland og Hertugdommene. Man huske overalt kun paa vor Tids Krige, paa de Anstrængelser, det kostede de store, stærkt befolkede Lande, at opstille Hære af 100,000 Mand og paa de Roller disse Hære spillede, og man vil give Slip paa Forestillingen om Mueligheden af, at i Aaret 1417 en saadan til en eneste Stads Beleiring bestemt Hær var forsamlet for Slesvig. Dog, Overdrivelser af den Natur laae i Tidens Characteer. Da Hertugen af Geldern, 1397, beleirede Gent, skal han have ligget et halvt Aar med 200,000 Mand for Staden, uden at have udrettet noget; to Aar sildigere mistede Tatarerne i 3 Slag 300000 Mand. 100 beleirede Tyrkerne en Stad i Ungern ved 500,000 Md. og mistede i et eneste Udfald 100,0 Stridsmænd. J de Svenskes Oprør under Engelbrecht Engelbrechtson gjennemløb den lykkelige Jnsurgenthøvding i Spidsen for 100,000 Mand hele Sverrig, ligesom om det kunde vær paa Postvogne; Carl Cnudson gjennemstreifedt1451, Skaane med 80,000 Mand, hvorimede danske Forfattere forsikkre, at et eneste Canonskud jagede den hele Hær paa Flugten. Hvilket fornuftigt Menneske vil uden mine Drøftelse holde deslige Fortællinger for sæd færdige? Hvad der imidlertid forsoner og let med Forfatterne er, at Fyrsterne selv tillade sig saadanne Overdrivelser. Lovede ikke Christian den Første selv, der neppe kunde sammenbringe 5,000 Mand, Paven, at han med 200,000 Mand vilde komme ham til Hjelp mod Tyrken, til hvilkes Forsamling han rigtig no ønskede, at et Korstog maatte prækes." Capitain Jahn gaaer derpaa videre i sin paa Gitil grundede Gjendrivelse af Presbyterens Betel ning om Slesvigs Beleiring 1417, og op samme med hidtil utrykte Actstykker.