Politivennen, 1808-01-01
Begyndelse til en Belønning for den første Sjællandske Smed, der har brændt Torvkul og brugt dem paa sin Esse, m. v. (efter Jndsendt). Medens Englands ukloge og lavtænkende Statsstyrere besmitte det fordum ædle Brittenavn med evig uaftvættelige Skampletter, have de af disse fremtvungne Tidsomstændigheder givet vor Tidsalders Danske Lejlighed til at smykke Navnet Dane med eviggrønnende Laurbær og Egekrandse. Tidsomstændighederne synes ved deres vældige Stød at have vakt Nationalaanden af den slumrende Tilstand, som en mangeaarig Fred syntes at have bragt den i Fødelandets Hæder og Borgersamfundets Sikkerhed kan opnaaes ved Mod og Tapperhed, men den almindelige Velstand kan kun fremmes da, naar vi besjælede af ægte Nationalaand gjør indenlandsk Kunstflid og vore National Frembringelsers Forædling til en Del af vore Bestræbelsers Maal, og derved bringer os ud af den skatskyldige Tilstand vi hidtil have staaet i til andre Nationer; thi at vor ubetydelige Udførsel kun bestod i Fødemidler og saadanne Natur Vare, som vi siden afkøbte Fremmede i en forædlet Tilstand til en tija hundredefold forhøjet Pris, det er ligesaa let at bevise, som at vore mangfoldige Handlende (hvortil Jndsenderen selv henhører) kun for størstedelen beskæftiger sig med Salg af fremmede Nationers Overdaadigheds-Varer (de saakaldede Høkere undtagne, som i hvert 3die eller 4de Hus staae rede mod 50 til 100 Prof. Fordel at mætte og varme den Trængende, som ej endnu er faldet saa dybt, at han overlader Fattigvæsenet sin og sines Forsørgelse). Stenkul ere nu ved mangfoldige Aars Vane bleven til en af vore mest uundværlige Undværligheder, skjøndt de Stenkul, som Englænderne sende os, hos dem ej betyder stort mere end Jord og Sand hos os; thi de bruges egentligen kun til at baglaste de Skibe med, som istedet for allehaande Kunst og Overdaadigheds Varer, som de bringe, bortføre Norges beste Tømmer, Jern og Kobber, Danmarks fineste Uld o. s. v., saavelsom Ruslands og Sverrigs mangfoldige Skibsbygnings Materialier og Provisioner. Hvormeget vi altsaa ved Købet af blot denne ene Frembringelse skade os selv og fremme denne Del af Englands vidt udstrakte Søfart, og derved sætte det istand til at underholde den uhyre Krigsflaade, hvormed de nu som næsten hele Verdens Røvere og Mordbrændere bespejde enhver Bugt af Havene, og ansee det for Krigerdaad at trække Skjorten af den Lods, der saa ofte reddede engelsk Skib og Folk, og at berøve den nøjsomme flittige Fisker sin tørre Brødbid og sin straatakte Hytte, - er let at indsee. Til at sætte istedet for Engellands Kulminer, saalænge ingen aabnes i vore egne Lande, kan vore Tørvemoser gjøre os den bedste Tjeneste. Men, her er skrevet, atter og atter skrevet, og skrives endnu, medens en Læst Stenkul, som før kostede 30 Rd. nu (ikke ved Fædrenelandsvenner) er bragt til en Pris af 250 Rd., og endnu kjendte Jndsenderen ingen rig Godsejer, ingen formuende Købmand, ingen velhavende Haandværker, som har foretaget noget Virkeligt i denne Sag, førend det til dobbelt Glæde sees af Dagen No. 77, at Smeden Strube i Helsingør har gjort Forsøg med baade 8401 at brænde Tørvekul og at bruge dem til sin Professions Drift. Seer man hen til Fordelen af Tørvekuls Brænding, Stenkullenes høje Pris, og Almuesmandens sædvanlige Hang til gamle Vaner og Fordomme, hans Afskyfor og Ulyst til at anstille nye Tid og Penge kostende Forsøg, saa fortjener sandelig Strube at lønnes med offentlig Opmærksomhed og sine Medborgeres erkjendtlige Højagtelse. Jndsenderen er vis paa, at flere af Hovedstadens gode Borgere ere enige med ham, og foreslaae derfor sine Medborgere, at indsende smaae Pengesummer til Udgiveren af Politivennen, for derved at bevirke en tilstrækkelig Sum, for at kunne sende bemældte Strube et Bevis paa hans Medborgeres erkjendtlige Agtelse, bestaaende enten i et Sølv-Mindestykke eller en liden Pengesum, hvilket efter Undersøgelse (som man haaber Hr. Seidelin er villig til at foranstalte) kunde findes ham gavnligt og kjærest. Skulde de indsendte Summer inden Maj Maaneds Udgang beløde sig til mere end 100 Rd., da skal Jndsenderen være villig til at træde i Forening med Hr. Seidelin, om mulig at bringe det dertil, at passende Premier kunde udlopes for et vist Kvantum Tørvekus Brænding og for de Smedde, som først gjøre Brug af disse Kul. Fra Jndsenderen (3. 11. 7.) følger herved i ovennævnte Hensigt 3 Rd. Kbhvn den 6te Maj 1808. Politivennens Udgiver har modtaget ovennævnte 5 Rd. og paatager sig meget villigen, hvad Jndsenderen i Ovenstaaende har ønsket af ham.