JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-19
Torsdagen den 1ste Februar 1844, Formiddag Kl. 11 slet, bliver paa Nyborg Skibsbro, efter Reqvisition af Nyborg, og Corsøers forenede Færgelang, som Følge af den stedfundne Forandring ved Transporten over Beltet med et større Dampskib, holdt offentlig Auction over Færge Jagterne: 1) Store Belt, 25 Commercelæster drægtig, fortømret 2) Jægeren, 30 Commercelæster drægtig, fortømret i Begge i seilbar Stand og gode Seilere. Conditionerne ligge forinden til Eftersyn paa Byens Raadstue. Nyborg Byfogedcontoir, den 6te Januar 1844. Bierfreund. Johannes Gotschalch Claudi, Landsoverrets- samt Hof- og Stads Beneficeret Sag. rets-Assessor, Byfoged og Byskriver i Mariager, samt Herredsfoged og Herredsskriver i Gjerlev, Ondsild Herreder, Gjor vitterligt: at efter Begjæring af Procurator Brask i Mariager, som befalet Sagfører for forhenværende Kjøbmand Christopher Nicolai Berg sammesteds, der under 3die November f. A. er meddeelt kongelig allernaadigst Bevilling til Mortificationsdoms Erhværvelse paa: a. en af afgangne Jens Sørensen Grønbek under 11te Juni 1816 til Anders Andersen af Udbyneder udstædt og den 28de August f. A. inden Mariager Kjøbstads Bytingsret tinglæst Obligation, stor 100 Rbd. NB., hvorved er givet 1ste Prioritet i et bemeldte J. S. Grønbek da tilhørende, af fornævnte Chr. N. Berg tilkjøbt Sted under Matr. 26 i Fuglsang i Mariager; og en ligeledes af Jens Sørensen Grønbek, eller, som han ved at underskrive Obligationen har kaldt sig, Jens Grønbek, til Anders Andersen under 9de Juli 1820 udstædt og den 12te Julii næstefter inden Mariager Kjøbstads Bytingsret tinglæst Obligation, stor 100 Rbd. S., hvorved er givet 1ste Prioritet i den J. S. Grønbek da tilhørende Grundplads, beliggende under Matr. As 26 paa Fugl fang, samt i noget Debitor tilhørende Løsøre, og anden Prioritet i forommeldte Sted med tilliggende Grund og Hauge, indstævnes herved med Aar og Dags Varsel til at møde for Mariager Bytingsret, som holdes paa Mariager Raadstue den 1ste Onsdag i Mai Maaned 1845, om Formiddagen Kl. 10, den eller dem, som maatte have ovennævnte Obligationer i Hænde, til dermed at fremkomme og deres lovlige Adkomst dertil at beviisliggjøre, da Citanten i modsat Fald, overeensstemmende med den paaberaabte Bevilling, vil paastaae og forvente Samme ved Dom mortificeret som Behæftelsesdocumenter.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-19
Forelæggelse og Laugdag gives ikke, ifølge Forordn. af 3die Juni 1796. Under min Haand og Embedssegl. Claudi. Mariager, den 9de Januar 1844. For en duelig Medhielper er til 1ste Mai 1844 en Plads ledig i mit Apothek.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-19
Haderslev, den 16de Januar 1844. J. W. Collenburg.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-19
Onsdagen den 24de dennes afholdes offentlig Auction i Krekjær Skov under Moesgaard Gods, over Bøge og Elle paa Roden, samt endeel Udluftningsbunker. Auctionen begynder om Formiddagen Kl. 9, og Mødestedet er ved Skovfogedhuuset, hvor Conditionerne erfares. Lysthavende indbydes. Aarhuus, den 12te Januar 1844. Rosenstand.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-19
Ifølge modtagen Skrivelse fra Eieren til den af mig i Aarhuus Avis s 228 for forrige Aar til Bortforpagtning avertererede Landeiendom i Skanderborg Amt paa 150 Tdr. Land, – bliver den endelige Afslutning om sammes Bortforpagtning opsat indtil videre, deels fordi Jordernes Beskaffenhed formedelst den indtrufne Vinter ikke fortiden kan tages Øiesyn, og deels fordi han allerede staaer i Begreb med at bortforpagte Eiendommen til en Liebhaver der for nylig har taget den i Øiesyn. Hvilket herved bekjendtgjøres til Underretning for de Liebhavere som fra mig have erholdt Oplysninger denne Eiendom betræffende. Aarhuus Commissionscontoir, d. 14de Jan. 1844. A. Hansen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-19
Efter Overeenskomst med vedkommende AuctionsDirecteur bliver den af afdøde Lars Pedersen forhen fæstehavte Gaard i Flade By, beliggende 1/2 Miil uden for Frederikshavns Kjøbstad, stillet til Bortsalg ved en eneste Auction, som afholdes paa selve Gaarden Mandagen den 11te Marts d. A., Formiddag Kl. 10. Auctions=Conditionerne ere forinden til Eftersyn hos Undertegnede. Til behagelig Underretning for Liebhaverne bemærkes: at Gaarden har Ager og Engs Hartkorn 2 Tønder, hvortil hører et Areal af 38 Tønder Land geometrisk, der saavelsom Bygningerne ere gode. Totrediedele af Kjøbesummen og muligt mere kan efter nærmere Overeenskomst indtil videre blive indestaaende i Eiendommen. Knivholt, den 12te Januar 1844. C. Rosborg.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-19
Commissions-Forhandlingscontoiret i Aarhuus.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-19
De her til Contoiret anmeldte mindre og større Huus leiligheder, meublerede og umeublerede Værelser, som ere at erholde til Leie strax og til førstkommende Paaske Flyttetid, henligger her en Liste over til Enhvers behagelige Eftersyn.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-19
En Eiendom paa Frederiksgade, Studsgade, Middelgade, Skolegaden og ved Mindet anvises tilkjøbs. Ludv. Fr. Bloch.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-19
J Gaarden 4 hersteds kan en Beboelsesleilighed erholdes til Leie førstkommende Flyttetid, bestaaende af: 2de Værelser, hvoraf det ene til Gaden, Kjøkken, Pulterkammer, Brændeleilighed, samt fornødent Kjælderum. Man behage at henvende sig til undertegnede Eier. Skanderborg, den 17de Januar 1844. Baildon Ferslew.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-19
Hos en Familie uden Børn kan en Pige til førstkommende Mai 1844 faae Condition, naar hun aldeles paa egen Haand kan paatage sig Madlavning, Vadsk, Strygning, og Reengjøring fuldkommen propert og net samt ellers udrette hvad der forefalder i Huset. Lønnen er 10 Specier, men, svarer hun til de Fordringer der gjøres, saa gives efter et Halvaars Forløb 12 Specier. Falder Drikkepenge, tilhøre disse Pigen; men uden de allerbedste Vidnesbyrd nytter det ikke at melde sig. Man henvender sig til C. Strickers Enke i Fredericia, i portofrie Breve. Vildtskind, saasom: Odder, Maar, Jlder, Grævling Ræve, samt sorte og brogede Katteskind, kjøbes og betales med de høieste Priser af H. J. Glückstadt i Fredericia.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-19
Kjøbenhavnsk 8 Korn-Brændeviin, reen og velsmagende, faaes i Partier og en detaille billig C. M. Schmidt.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-19
Fred holstensk Ost M. Schmidt. faaes Stykkeviis billig hos Ni i 6,
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-19
i gode Vare, faaes til yderst lav Priis hos C. M. Schmidt.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-19
Vadmel til Stampning. C. M. Schmidt. modtages i min Boutik. De som skylde for flere Qvartaler af Avisen, og ikke inden 8 Dage have klareret saanærsom det sidste Qvartal, ville undskylde, at den ikke meere bliver dem tilbragt. Adressecontoiret.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-20
No 12. Løverdagen. den 20 Januar. Den til Forsendelse med Brevposterne Kongelig allernaadigst alene privilegerede Aarhuus Stifts-Tidende. Redigeres og udgives 4 Gange ugentlig af Overkrigscommissair A. F. Elmquist. Bindinger.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-20
Følgende mærkelige Begivenhed fortælles i norske Aviser: Som bekjendt existerer i Sundals Præstegield, Nordmøers Fogderi, et Field, der kaldes Hoff nebben, af betydelig Høide, Udstrækning og dybe Afgrunde. J umindelige Tider og saavidt levende Mands Erindring gaaer tilbage, har dette Field ei været befaret af noget menneskeligt Væsen. Da tildrog sig Følgende den 21de April sidstleden: Ved en selskabelig Sammenkomst paa Aaker Gaard i samme Præstegield, i Anledning af Skolelærer John Larsen, Haavens Bryllup, hvorved det gik meget muntert til, reiste Bonden Jver Olsen Aaker sig fra Høisædet, idet han paa gammel norsk Viis greb til Stærkølskruset, og tiltalte Een af de Tilstedeværende saaledes: "Vil Du, Jver Frederiksen Tande, paatage Dig at bestige Hoffnebben, og med lovfaste Vidner godtgjøre, at Du virkelig har fundet Fjeldets Spidse, da tilsiger jeg Dig herved, som Giengield for denne Daad, fuld Eiendomsret over min havende Gaard Østistua=Anker, med alt dertil Hørende, Løst og Fast, Jndgield og Udgield, hvorhos Jver Aaket dog gjorde den yderligere Paastand, at Tandes Kjæreste skulde gjøre Følge med sin Trolovede; thi da hun ved denne Tid befandt sig i velsignede Omstændigheder, antoges for vist, at en saadan Betingelse vilde afskrække fra Tilbudets Antagelse. Jver Tande foretog derpaa Overlægning med sin Trolovede, Rebekka Thoresdatter Børgan, og efter at hun havde beraadt sig med sin Gud, og dernæst med Slægt og Venner, samtykkede hun i Følgeskabet, idet hun tilsvor Tande Troskab i Liv og Død. Og samme Dags Eftermiddag Kl. 3 begave de nævnte Trolovede sig paa Veien til den over Havfladen mellem 6 til 7,000 Fod opstigende Fjeldtop, og uagtet Planen syntes at ligge udenfor Mulighedens Grændser, lykkedes dog Forsøget med Held, saa at de allerede den paafølgende Dags Morgen Kl. 9, ved Steenrullen og en Steenvardes Opreisning, tilkjendegave deres Ankomst paa Fjeldets Spidse. Ligesom Opstigningen var forbunden med Besvær og Livsfare, da man hvert Øieblik truedes med Sneeskred, som styrtede ned rundtomkring dem, var Nedstigningen ei mindre farlig; dog lykkedes det Parret, efter halvanden Døgns Forløb, atter at befinde sig lykkeligt nedenfor Fjeldet, hvor det modtoges med Glæde af Venner og Bekjendte. Hvorvidt det indgaaede Væddemaal er eller vil blive opfyldt, er hidtil ubekjendt, men det vide vi, at en panisk Skræk gjennemfoer Jver Anker, da han øinede den dristige Tande og hans Kjæreste paa Fieldets Top.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-20
J det franske Revolutionsaar 1789 befandt Bernadotte sig som Underofficeer ved Garnisonen i Grenoble. Han var især berømt blandt sine Kammerater for sit Galanteri mod det smukke Kjøn. Da indtraf den berygtede Tagsteensdag. Det er bekjendt, at paa denne Dag stege Grenobles Piger og Koner op paa Tagene, og kastede Teglstenene ned paa de gjennem Gaderne marscherende Tropper. Bernadotte fik en Steen i Hovedet og styrtede til Jorden. Man ansaae ham for død, og bragte ham ind i et nærliggende Caffehuus, hvor man endnu viser det Bord, hvorpaa han laa henstrakt. Medens man stræbte at bringe ham igien til Bevidsthed, aabnede han langsomt Øinene, og hans første Blik mødte blandt de ham Omgivende en ung blond Pige, der med sine smukke blaae Øine syntes at betragte ham medlidende. Bernadotte blev ganske henreven af hendes Skjønhed. Snart derefter befandt han sig bedre, tømte et Glas Brændeviin, og begav sig igjen til sit Regiment. Da Roligheden var gjenoprettet, var det hans meest magtpaaliggende Omsorg, at opspørge sin Ubekjendte; men forgiæves. Ganske uventet mødte han hende omsider i Stadens offentlige Have, og fulgte efter hende. Dagen efter indfandt han sig hos hende selv, og tilstod hende sin Kjærlighed. Den unge Pige heed Amalie; hun var Sypige og 18 Aar gammel. Men Bernadotte havde en farlig Medbeiler, en Uhrmager. For at blive denne qvit tilbød han Pigen Haand og Hierte. Men hun foretrak Uhrmageren, og den senere Konge af Sverrig og Norge fik Kurven. Bernadotte udfordrede nu sin Meddeiler til en Tvekamp, saarede ham og ilede til sin Elskede. Neppe havde han været hos hende et Qvarteerstid, før ogsaa Uhrmageren, bleg og blodig, indfandt sig. Hun overvældede Bernadette med Bebreidelser og viste ham Døren. Fra dette Øieblik af saae de hinanden aldrig mere. Fire Uger efter blev hun Uhrmagerens Hustru. - En Hr. Chaudesaiques bekjendtgjør nu, hvorledes han nylig har talt med forbemeldte Kone, der nu lever som en gammel underordnet Opvarterske i en offentlig Anstalt. Hun taler ofte og gjerne om den Lykke, hun kunde have gjort, at hun nu kunde være Dronning over to Kongeriger, osv. "Jeg kan endnu bestandigt ikke tilgive mig selv - sagde hun – at jeg ikke strax kunde see paa Hr. Bernadotte, at han ikke var nogen almindelig Underofficeer, men ragede over sine Kammerater som en Ørn over andre Fugle. Jeg var ung og ubesindig; desuden var jeg ærgjerrig og vilde strax være Borgermadame. Det er Grunden, til, at jeg har forskjertset to Kroner." Og saa udbrød den stakkels gamle Kone i bittre Taarer. Nogle Gange har hun skrevet til Bernadotte, efter at han er bleven Konge, men aldrig faaet noget Svar Denne fattige gamle Kone er kjendt af Enhver i Grenoble, og man kalder hende for Spøg: "Deres Majestæt, Madame Bernadotte.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-20
Den 18de Juni 1815 stod Slaget ved Waterloo og faa Skridt fra Wellington holdt, paa en Leiehest, en ung Mand, som med megen Opmærksomhed betragtede Kampen, uden selv at tage nogen virksom Deel deri. Pludseligt vendte Wellington sig om, som om han søgte Nogen, der kunde overbringe en Ordre fra ham til et eller andet Sted, og saae den roligt tilskuende Rytter i civil Paaklædning. Hvem er De? spurgte Hertugen rask og barsk. – "Jeg hedder Jones, svarede den Tiltalte: og reiser med korte Varer for Firmaet Smith & Jenkins i London. Jeg havde Forretninger i Brüssel og hørte, at her vilde staae et Slag, og er kommen, for at see derpaa, og skjøndt Kuglerne suse mig om Ørene, vil jeg dog oppebie Enden derpaa. – "Vil De vise Deres Fædreland en Tjeneste og overbringe en Ordre fra mig?" – Hvorfor ikke svarte Tilskueren: Det er mig ligemeget, om jeg rider hist eller her, men vil man troe mig, naar jeg bringer en Ordre? – "Der har De min Ring; viis den til General ** hist henne, og bring ham den Ordre, som jeg nu vil sige Dem." Hr. Jones hørte vel efter, reed derpaa midt igjennem Slagets Tummel, over Døde og Saarede, og Virkningerne af den Ordre, han havde at overbringe, overbeviste Willing, ton om, at hans usædvanlige Adjutant havde punkt ligt udført sit Ærinde. Men om den ventyrlige Handelsreisende hørtes intet mere. Wellington erkyndigede sig forgiæves om ham, og troede endelig, at han var falden. - For ikke længe siden blev der meldt Hertugen, at en Hr. Jones ønskede at tale med ham. Han blev indladt, og det oplystes nu, at det var den dristige unge Mand fra Waterloo. Hertugen spurgte ham, hvorledes han var sluppen fra det farlige Foretagende, og Jones fortalte, at han, efter at have bragt Generalen den forlangte Ordre, var bleven trængt frem og tilbage, snart imellem Franskmænd og snart blandt Englændere; Hesten blev truffen af en Kanonkugle, men selv blev han aldeles ustadt, thi Striden sagde han – var jo ham aldeles uvedkommende. Hertugen smiilte og spurgte, hvorledes han kunde giengjælde Hr. Jones den vigtige Tjeneste, han havde viist ham, hvorpaa Kjøbmanden svarte, han var nu Associe i dHrr. Smith & Jenkins Handel og ønskede, at Regjeringen vilde afkjøbe ham Noget; anden Belønning forlangte han ikke. Wellington lovede ham det, og Firmaet Smith, Jenkins & Jones leverer nu til Regjeringens samtlige Bureauer alle de fornødne – Kulskovle.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-20
J London befinde sig i denne Tid syv nordamerikanske Jndianere, fire Mænd og tre Qvinder. Forleden begave de sig til Slottet Windsor, hvor de, i hele Hoffets Nærværelse, bleve Dronningen og Prinds Albert forestillede. De fremtraadte i deres Stammes Dragt, og især var deres Hoved smykket med en Masse af Fjer og andre Zirater. Deres Ansigter vare omhyggeligt bemalede; Mændene bare en Sølv ring gjennem Næsen. Den Ældste af dem holdt følgende Tale til Dronningen: "Store Moder, Jeg har været meget bekymret, siden jeg forlod mit Hjem, men den store Aand har ført os i god Behold over de vide Vande, og nu er mit Hjerte glad, at jeg kan see Dit Ansigt. Ja, nu ere vi lykkelige. Mere har jeg ikke at sige. Mine Ord ere ikke mange; den anden Høvding vil sige Mere." Denne holdt derpaa følgende Tale: "Store Moder! Den store Aand har været os naadig, har beskyttet os paa den lange Reise, og nu ere vi lykkelige, thi vi see Dit Ansigt. Det gjør vore Hjerter glade, at see saamange Englænderes Ansigter, som Alle have et muntert Blik. Vi troe, at Folket her maa være meget lykkeligt. Moder! Man har ofte fortalt os, at der er en stor Jld (Civilisation) i dette Land og at dens Skin straaler endogsaa hiinsides de store Vande. Vi see nu, hvor dette store Lys har sit Udspring, og vi troe, at det, fra denne store Wigmams, lyser over hele Verden. Moder, Vi have seet mange underlige Ting, siden vi kom til dette Land. Vi see, at Eders Wigmams ere store, og at det Lys, som falder ind i dem, er klart. Vore Wigwams ere smaae og vort Lys er ikke stærkt. Moder. Jeg og mine Venner her ere Dine Venner, Dine Børn. Vi have brugt vore Vaaben mod Dine Fjender, og i mange Aar have vi faaet skjønne Foræringer fra dette Land; ved Hjælp af dem have vi det ret hyggeligt og behageligt i vore Wigwams. Moder, Vore Hjerter ere glade, at vi idag have seet Saameget, Dit Ansigt fremfor Alt. Naar vi komme hjem, vil der, i vor Stammes Raadsforsamlinger, blive agtet paa vor Tale. Dette er Alt, hvad jeg har at sige. Herpaa opførte de adskillige af deres Nationaldandse. Jnden de forlode Slottet, bleve de tracterede med Roastbeef og Plumbudding.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-20
En speculativ Norde derikaner er fundet paa at anvende den uhyre Kraft, som paa en Jernbane henilende Vogntog frembringer, paa en genial Maade. Han indtager paa Stationerne frisk Mælk; denne Mælk fyldes i store Tønder, hvori befinde sig Hjul, der ved en Mechanisme staae i Forbindelse med Jernbanevognen, hvorpaa Mælketønderne ligge, og drives omkring ved den Kraft, hvormed Vognen drives. Herved opnaaer nu Speculanten fuldkomment sit Øiemed. Underveis paa Banen indtager han frisk Mælk – og med frisk Smør ankommer han til Byen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-20
En tydsk Reisende havde i nogle Uger opholdt sig hos en Ven, der havde etableret sig i en af mange Flodarme gjennemskaaren Dal i Sydamerika. En Dag steg han alene i en Baad, for at fordrive Tiden med Fisken og Jagen. Jngen af Delene vilde lykkes for ham. Heden var trykkende; han trak sine Skoe og Strømper af, holdt Fødderne i Vandet, lagde sig paa Bænken i Baaden, lod denne glide langsomt ned af Floden, og indslumrede kort efter. Hvorlænge jeg forblev i denne Tilstand – fortæller han: veed jeg ikke; men jeg vaagnede ved en underlig Fornemmelse; det var, som om et eller andet Dyr slikkede mine Fødder. Jeg slog Øinene op, og saalænge jeg lever, glemmer jeg aldrig den Rædsel, som gjennemhævede mig, da jeg saae Hovedet og Halsen af en uhyre Slange, som slikkede en af mine Fødder. Jeg havde staaet ligeoverfor Døden i forskjellige Skikkelser, paa Havet, paa Valpladsen; men aldrig havde det ahnet mig, at den kunde vise sig for mig i en saa gruopvækkende Skikkelse. Et Øieblik var jeg som bedøvet, som fortryllet; men snart fattede jeg mig, trak rask min Fod tilbage, medens Uhyret fæstede sine funklende Øine paa mig, og greb efter min Bøsse. Slangen bøiede sit Hoved, som om den søgte sit Bytte, men neppe havde jeg sat mig op og lagt an, for dens Hoved og Hals viste sig paany. Jeg gav Jld, og Udyret fik hele Ladningen i Hovedet. Strax reiste det en Deel af sit kæmpemæssige Legeme over Vandet, hvislede rædsomt og syntes at ville styrte mod mig, for at omsnoe mig med sine Ringe. Jeg kastede Bøssen bort, greb Aaren og satte Baaden i en rask Bevægelse. Slangen krummede sig i Vandet, som den begyndte at farve med sit Blod, og syntes at skjule sig mellem Rørene ved Flodbredden. Saa hurtigt som muligt tilte jeg hjem og fortalte mit Eventyr. Min Ven brød strax op med Nogle af sine Folk, for at give det saarede Uhyre sin Rest. Efter en lang og farlig Kamp lykkedes det os at fælde det. Slangen var fyrgetyve Fod lang.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-20
En Mand i Farnington, i Missouri, var overbeviist om, paa en høist barbarisk og grusom Maade at have myrdet sin Hustru. Forbrydelsen, blev begaaet for 2 Aar siden; men det var lykkedes Morderens Procurator, at udtrække Processen indtil for kort siden. Han blev fældet ved sin egen Søns Vidnesbyrd og dømt til at hænges. Dagen til hans Henrettelse var allerede bestemt, da lykkedes det igjen hans Procurator, at faae den udsat et Par Maaneder. Folket samlede sig imidlertid paa den engang bestemte Dag udenfor Fængslet, aabnede det med Magt, slæbte Forbryderen ud og - hængte ham uden videre. J Aaret 1835 udsatte en riig Englænder en Livrente af 50 Pund St. for en Mand af den dannede Classe, som i ti Aar vilde beqvemme sig til, at leve under Jorden, uden at see Sollyset, og i den Tid lade sit Hovedhaar, sit Skjæg og sine Negle voxe uforstyrret. Der fandtes virkeligen en Musikus, som var beredt at gaae ind paa disse Vilkaar, og han har nu overstaaet de otte Aar af sit frivillige Fangenskab.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-20
J den zoologiske Have i Liverpool revsede Vogteren, for kort siden, Elephanten med et Kosteskaft. Faa Minuter sildigere fandt man ham liggende død for Dyrets Fødder.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-20
En fransk Coffeur gjør Publicum opmærksomt paa, hvor vigtigt for Aanden et riigt Haar er, og beder Alle, som kunne befrygte at blive skaldede, for Himlens Skyld forhindre dette ved Brugen af hans Pomader, Tinkturer osv., ikke blot fordi et godt Haar, vil klæde dem bedre, men især fordi Aandskraften gaaer bort med Haarene. Han gjør den bemærkning, at det altid er de aandrigste Damer, som have det smukkeste Haar, og forsikkrer, at den Varme, som Haar bedækningen meddeler Hjernen, er gunstigst for Tankelivets Udvikling. - Hvis han har Ret, ville Haarstærerne komme til at spille en vigtig Rolle i Verden. Maaskee bliver det engang Mode, at Den, der søger et Embede, maa vedlægge sine Attester en Lok af sit Haar, eller idetmindste et Testimonium fra en troværdig Friseur.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-20
For nogle Dage siden fremtraadte pludseligt to Ægtemænd, af hvilke den Ene har været borte, uvist hvor, i tyve Aar, og den Anden har været, endogsaa juridisk, erklæret for død. Hvad vilde de? De vilde gjøre deres Fordring gjældende paa deres Koner, som boe i Koblenz. Den Førstes Kone, som har hensiddet i eenlig Stand, viser imidlertid kun ringe Tilbøielighed for sin Mand, som hun har troet død i saamange Aar. Historien med den anden Mand er mere forviklet. Han havde en Boutik i Koblenz; men da han ingen Søgning havde, listede han sig bort en Aften kort efter at han havde giftet sig, og et Vidne erklærede, at have seet ham drukne sig i Mosel. Den unge, formeentlige Enke giftede sig, efter nogle Aars Forløb, med en Anden, og har ved ham to Børn hun befinder sig i en lykkelig Stilling. Pludseligt kommer hendes første Mand igien til Syne og gjør Fordring paa hende, Sagen har sine Egenheder, da samtlige tre Ægtefæller ere catholske.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-20
J Departementet des Landes i Frankrig lever en gammel Lieutenant, der har baade en Træarm og et Træbeen, et Glasie, et kunstigt Kjævebeen, en Paryk, et falsk Mundskjæg, en Sølvplade paa Jssen og en forloren Næse, men forresten er han endnu frisk og rask, og har derhos et meget martialsk Udseende. Han har fægtet i Ægypten, Jtalien, Rusland, ved Austerlitz, Friedland, Jena, Wagram og Waterloo, og bærer Æreslegionen, som Napoleon paa Valpladsen ved Lützen egenhændig paa hæftede ham.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-20
Den bekjendte engelske Chartist O'Connor befinder sig for Tiden i en lignende betænkelig Stilling som den berømte Brunel forleden: han har faaet et Fiskebeen i Halsen og kan hverken faae det op eller ned.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-20
Da Kongen af Preussen forleden skiftede Heste i en lille By i Mark Brandenburg, holdt Stedets Borgmester en Velkomsttale, hvori han skildrede Byens Tilstand som meget blomstrende under Hs. Majestæts glorværdige Scepter og i det blomstrende Preussen; men midt i denne blomstrende Tale afbrød Borgerrepræsentanternes hosstaaende Formand ham med et: "Jeg beder og Forladelse, det er Usandhed!" Kongen steg nu strax ud af Vognen og lod Manden følge med sig ind i et Værelse, hvor han forelagde Majestæten saadanne Beviser paa Stadens maadelige Forfatning, at Kongen fandt sig foranlediget til, kort efter at skjænke den 4000 Rdlr. til dens Finantsers Ophjælpelse.