Jyllandsposten, 1840-12-01
J hele Vesteregnen findes ikke en Kobbersmed, der bestaaer som Kobbersmed, ei heller gives der blandt Gjørtlerne, hvis Andeel i denne Egn ikke er ringe, en eneste velhavende Mand. Dette er jo ganske naturligt: thi da disse Kobberhandlere ideligen reise omkring, saahave de ei alene Leilighed til at tilforhandle sig alle gamle Materialier, men ogsaa til at modtage Bestillinger af nyt Arbeide, hvad der maatte forlanges - paa de almindeligste Ting mangler det aldrig i deres Vogn hvorledes skulde da de nævnte Professionisters Kaar være, under slige Omstændigheder, endog kun middelmaadige? Af de saaledes indsamlede gamle Materialier lade de hos aldeles forarmede Gjørtlere forarbeide de meest afsættelige Ting, for en Arbeidsløn, der end- og er under en Svendeløn, hvormed en Mand, der maa betale svære Skatter og Commune=Afgifter, umuligen kan concurrere. Dermed er det endnu ikke nok; de indføre endog Gjørtlerarbeide fra Rhinegnen, hvormed de staae paa Markeder og paa deres Reiser falholde i Husene, hvoraf Følgerne for Landets Børn, i disse Fag, absolut maae blive Fattigdom og Armod, medens disse Fremmede samle Rigdomme. Foruden de alt nævnte Varer kan man see dem paa Markederne at falholde Høeleer og Hakkelseknive, der vel sagtens ogsaa komme fra Rhinstrømmen; og Hvo veed eller undersøger, hvad for flere Ting de bringe omkring? Den i Jyllandsposten opgivne Sum, som de formeentligen aarligen drage ud af Landet, er idetmindste hvad angaaer dem, vi have i Ringkjøbing og Thisted Amter, langt under det Virkelige. Herfra reiste En for faa Aar siden med 18000 Specier efter hans egne Kammeraters Udsigende. De i Holstebroe Logerende, hvortil denne hørte, drive ogsaa et stort Kobbersmedværksted, hvorfra de store Brændeviinstøier, Farverkjedler og Kypper udgaae foruden endeel smaat Arbeide. Dermed er det gaaet saaledes til: Een af Compagniet, ved Navn Peter Eindhoven, fik Lyst til at givte sig med en Borgerdatter, der i Byen; han maatte da ud af Compagniet. Ved Hjælp af Øvrigheden fik han Bevilling til at anlægge et Kobbersmedværksted. Dette gik godt i flere Aar; men da Compagniet saae, at han kunde bestaae, og at de ikke kunde underminere ham, sloge de ind paa en anden Vei; de leiede Værkstedet af ham og toge Logis hos ham, der tillige er Gjæstgiver. Nu gaaer Alt i P. Eindhovens Navn, og det giver Penge. Vitterligen gribe disse Folk ogsaa ind i Kjøbmandshandelen, i Særdeleshed naar de reise hjem med deres sammensnydte Formue. De opkjøbe da Uld i store Partier af Landprangerne og sende det til Amsterdam, for, paa en ubemærket Maade, at transportere deres Penge ud af Landet. Jeg sagde: "sammensnydt, dette er Sandhed, og jeg turde vove meget paa, at der ikke er en Kiedel paa deres Vogn, der er gjort som den burde; enten have de en tynd Side eller Bund og det Øvrige veier dygtig. Desaarsag varer en Kiedel nuomstunder ikkun 14 a 16 Aar; saa maae de stakkels Bønder atter kjøbe en ny. Hos Bønder, der ikke brænde Brændeviin, maatte den kunne vare i næsten 100 Aar. Ogsaa med Prisen snyde de. J Omegnen af Thisted, hvor der boer en velhavende Kobbersmed, der i sin tidligere Stilling som Blytækker har samlet sig Formue, maae de nedstemme deres Fordringer, og der er Prisen pr. Pd. 3 Mk. Courant; komme de nu over til Morsø, saa er Prisen 3 Mk. 4 s. Dito, til Øen Fuur og Viborgegnen 1 Rbd. eller 3 Mk. 12 s. Cour. pr. Pd. Og saadanne Jndretninger skulde det ikke være af Vigtighed at faae afskaffede? Det forstaaer sig, det var vel forbi med Fabriken ved Flensborg, om Campagniet gik ud; thi det kom vitterligen saavidt med Fabrikeieren, at han maatte tage Forskud af det, og muligen at det samme er Tilfældet endnu. Men om ogsaa denne Fabrik maatte standse, var dette dog ikke et langt mindre Onde, end saaledes som det nu gaaer, Forunderligt, at det skulde være af større Vigtighed i Stændersalen, at omtale og omhandle Tuerne paa Island, og Dommerkornet her i Landet, end saa skammelig en Jndretning som denne! At haabe, at nogen Jndskrænkning, ved en forventende Lovgivning skulde fremkomme, kan man ikke, naar der sees hen til hvilke Midler der staaer til disse Kjedelføreres Raadighed. Det har jo ogsaa været og er en sand Guldgrube for adskillige Justitsbetjente at opkapre Brændeviinstøier hos Bønderne, hvorfor de have Kjedelførerne at takke; og det kan jo ventes saaledes at vedblive, naar disse beholde Frihed til at reise omkring med deres Varer. Bider ikke een stakkels Bonde paa Krogen, saa gjør en Anden det, hvilket bringer Vedkommende en reen Jndtægt. En mærkelig Omstændighed har jeg her i Egnen iagttaget, at ikke hos nogen Præst eller Herremand er der confiskeret Brændeviinstøier, men i hundrede Tal hos Bønderne. Jeg overlader det til Enhver, selv at løse denne Gaade. Det er nu Spørgsmaalet, hvorlænge Landets egne vindskibelige og stræbsomme Borgere, der svare Skatter og bære Byrder og Tyngder af alle Slags, saaledes skulle undermineres af disse privilegerede Udlændinge, som uden at svare mindste Afgift af Handelen med deres mangelfulde Varer saaledes maae oversvømme Landet til ubodelig Skade baade for Kobbersmede og Gjørtlere. At saadant Uvæsen ei forlængst er bleven standset, er vistnok ubegribeligt, da det vidner om, hvor vanskeligt det er for den simple Borger at blive opretholdt i sine Rettigheder. Da hverken Kobbersmede eller Gjørtlere have Plads ved Stænderbordet, er det ei at undre over, at deres vigtige Anliggende ei tilbørlig er bleven gjennemhamret; gid derfor Regjeringen vilde antage sig vor retfærdige Sag. Nykjøbing paa Mors. Opfordring til Skovelskere.