Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-06-19
Kongen har ved et Reskript til Storthinget bestemt forlangt, at det maae, inden det adskilles, nødvendig udarbeide en Lov for at sætte Grændser for Misbrugen af Trykkefriheden. Hr. Falsen har foreslaget i Storthinget (som det fortælles), at dette skulde bede Hs. Majestæt om, at de valgte Deputerede skulle blive hiemme og blot indsende deres Meeninger skriftlig til den permanerende Sekretair i Christiania; da den største Deel af Medlemmerne dog havde bragt deres skriftlige Vota om de vigtigste Gienstænde med sig og havde fulgt dem med en saadan urortelig Fasthed, at hverken deres Collegers uimodsigelige bedre Jndsigt, eller deres egen bedre Overbeviisning kunde afbringe dem derfra. – Den 11te Mai har den Commission, som er nedsat i Storthinget, for at udkaste en nye Lov over de Skatter, som udkræves for at dække Budgettet fra den Tid af, at det nærværende Storthing sluttes, og det nye kommer sammen, aflagt en Beretning, hvori det har erklæret, at det, med Hensyn til den korte Tid der var tilbage, var umueligt, at forfatte saadan en Lov, hvorfore den foreslog at antage for de 3 følgende Aar Loven af 12te Septbr. 1818, med de Forandringer, som Omstændighederne kunne udkræve. Dette blev antaget og disse Forandringer indførte, hvortil blandt andet den Clausel, som gik igiennem med 32 mod 21 Stemmer, at Afgiften for den Rettighed at brænde Brændeviin, blev for Kiøbstæderne forhøiet med 50 pCt., imedens den bliver uforandret for Landet. – Vicekonsul Rosenkilde, Repræsentant for Byen Stavanger, tog Anledning af den korte Tid, som var tilbage for Storthingets Møder til at foreslaae i Mødet den 12te Mai, at dersom Kongen ikke vilde bevilge en Forlængelse af Sessionen, saa skulde Nationens Repræsentantere udstæde en Bekiendtgiørelse til det nordiske Folk, for deri at retfærdiggjøre de Forholdsregler, som de ville tage og at det skulde overdrages Præsidenten, og en særskildt Commission at opsætte Udkastet af en saadan Bekiendtgiørelse. Da imidlertid Statsraad Motzfeld traadte frem i Mødet den 15de, og overleverede Storthinget et Kgl. Rescript, hvorved der blev det tilladt, at forlænge sin Session efter eget Godtbefindende, saa tog Hr. Rosenkilde sit Forslag tilbage med den Forbeholdenhed, at giøre det gieldende til en anden Tid, dersom det skulde være nødvendigt; men da den 80 §. af Constitutionen allene giver Kongen Magt til at forlænge den fast satte Tid af 3 Maaneder for Storthingets Sessioner, saa har Hs. Majestæt Kongen af Sverrig under 24de Mai udfærdiget en meget alvorlig Skrivelse i den Anledning til Storthinget, hvori det hedder: at det er Kongens hellige Pligt, at vedligeholde Ligevægten imellem de constitutionelle Authoriteter og at forhindre alle Forsøg paa at overskride de Grændser, som ere fastsatte i Statsforfatningen. Hs. Majestæt beklager, at Storthinget har givet det første Exempel derpaa; da Majoriteten har ved Hr. Rosenkildes Forslag ikke fulgt Præsidentens constitutionsmæssige Forslag, at gaae over til Dagens Orden. Hr. Rosenkildes Forslag kan Hs. Majestæt ikke betragte anderledes end som et aabenbart, Jndgreb i Constitutionen, og som en Opfordring til Oprør. At den Lovgivende Magt vil appellere til Folket imod en Forholdsregel, som er antaget af Kongen i Overeenstemmelse med Loven og Constitutionen, er at træde alle Former under Fødderne; det er at sønderrive alle det borgerlige Selskabs Baand, og at giøre sig skyldig i en Statsforbrydelse; thi denne Retfærdiggiørelse af Storthingets Forholdsregler vilde ikke være andet end et Forsøg paa at overtyde Nationen om, at Kongen har Uret i, at han opløser Storthinget, og derimod at det har gjort Ret i, at det i fleere Maaneder har blot beskjæftiget sig med Sagen af mindre Vigtighed for Statens Vel. Hs. Majestæt beviser nu, at Storthinget ikke har Ret til at udstæde nogen Bekiendtgiørelse til Folket; han forlanger derpaa af Storthinget, at det opfordrer Vicekonsul Rosenkilde til at tage sit Forslag tilbage uden al Forbeholdenhed, eller at lade ham ved Odelsthinget citere for Rigsretten, og han anmoder endelig Storthinget om at foreslaae en Lov, der kan holde dets Medlemmer inden for Constitutionens Grændser og fastsætte passende Straffe for Overtrædelsen deraf. Virke Lidenskaberne og Forblendelsen, hedder det i den Kal Skrivelse, til at man miskiender Regieringens faderlige Raad, saa staaer den constitutionelle Statsarchie eller Despotisme. - Endelig har Kongen den bygning i Fare for at blive rystet i sine Grundvolde og tidligere eller sildigere at blive et Bytte for An 24de Mai i et holdet Statsraad med Ministerne Anker og Statsraaderne Collet og Fasting befalet, at den Norske Regiering skal strax opløse Storthinget, dersom det beskiæftiger sig med andre Sager, end de, som ere forelagte det af Regieringen, og ligeledes hver Gang, een eller fleere af dets Medlemmer foredrage for det, enten Hr. Rosenkildes Forslag paa nye eller andre lignende strafværdige Forslag; men dersom Storthinget misbilliger saadanne Forslag, saa skal denne befaling være død og magtesløs. – Den 26de Mai skal Liqvidations Sagen paa nye foretages i Storthinget; men Hr. Falsen har forbedet sig Præsidiet og Hr. Knudsener bleven Præsident i hans Sted. – J en Privatskrivelse fra Stokholm bedder det (i Hamb. Corr.), at Kongen har længe indseet Ufuldkommenhederne i den Norske Constitution; men at han ihenseende til Storthinget har hidintil forholdet sig med Taalmodighed; kun de to vigtige Qvæstioner og Adelen og om den Norske Gield til Danmark fortiene en særdeles Opmærksomhed, dog skal kun den allerstørste Nødvendighed formaae Kongen til at betiene sig af Magten for at undertrykke de Foretagender, som kunne forstyrre den offentlige Rolighed.