Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-02-13
Bemærkninger over Justitsraad Rafns Jndbydelse til alle Dannemark og Norges Mænd. (Sluttede.) Jeg har i det Foregaaende anfort hvad jeg troede der kunde siges mod de S. 547 fremsatte Jndvendinger, foruden det, som Hr. Christiani allerede har sagt. Men man maa derfor ikke antage, at jeg ubetinget bekjender mig til disse Grundsætninger. – Jnden man bedømmer de enkelte Fordele og Ubehageligheder, som en saadan Plans Udførelse kan føre med sig, bør man, efter min Mening, først og fremmest være enig om det store Spørgsmaal: "kan en saadan Forening vel realiseres under nærværende Omstændigheder." Men naar et saadant Spørgsmaal skal besvares paa en fyldestgjørende Maade, maa man undertrykke hver lidenskabelig Følelse, hvor retfærdig og grundet den iøvrigt end maatte være. At forene alle Dannemark og Norges Mænd til at understøtte indenlandske Manufacturer, er en stor og værdig Tanke, men en saadan Understøttelse maa først søges hos Dannemark og Norges rige Mænd, førend det kunde gavne noget, at forene sig om at skade Fienden, ved høitideligen at forpligte sig til, ikke herefter at kjøbe Engelske Varer. Vore Manufacturer maatte først sættes i den Stand, at de kunde giøre Engelske Baver aldeles undværlige, førend man kan tænke paa, herefter ikke at ville kjøbe dem. Det er ikke ved alle sine Jndbyggeres forenede Kræfter at Engelland har seet sine Fabriker naae saa høi en Pynt; det er det mindre Antal Rige og Formuende, som understøtte, ophielpe og befordre dem. Det synes derfor, at det maaskee havde været naturligere, først at indbyde alle formuende Patrioter, til at understøtte vore Manufacturer, og siden at opfordre hver Dansk og Norsk Mand til at indgaae Forpligtelsen, ikke at kjøbe Engelske Varer. Saalænge som mange af vore Fabriker ikke ere i den Stand, at de kunne levere deres Fabricater ligesaa gode og billige som de Engelske, uden at en øieblikkelig Afsætning just skal være Grundstøtten for deres Flor, ligesaa længe vil det ogsaa falde vanskeligt at bevæge Mængden til blot at kjøbe indenlandske Manufacturvarer og forvise de Engelske. Dersom alle vare Patrioter og besseledes af Almeenaand, saa ville vore Manufacturer let kunne bestaae ved sig selv.Men da desvære de fleste kun see paa deres egen umiddelbare Gavn, og da Fordomme have saa stor en Magt over Mennesket, saa er det naturligt, at den indenlandske Fabrik maa have faaet et Navn, maa være kommen i Flor, førend den kan vente tilbørlig Afsætning. - Men det er endnu ikke nok at formuende Patrioter understøtte indenlandske Manufacturer i den Grad, at de kunne vorde hvad de bør være; vi bør ogsaa først søge at forædle Materialierne, og gjøre de indenlandske, der kunne og burde fortrænge de udenlandske, mere almindelige. Saalænge vi hente de fleste techniske Jern og Staalredskaber fra Engelland; saalænge vore Smede sige ikke at kunne undvære Engelske Kul saalænge de fleste Farvestoffer bringes udenlands fra, er det ikke nok, at man høitidelig forpligter sig til ei at kjøbe dem. Det er billigt, først at overtyde sig om, hvorvidt man i Tiden troer sig istand til at kunne holde sin Forpligtelse. – J Jndledning til Told-Anordningen siges, at i lige Grad, som ældre og nyere Forbud mod Varers Jndførsel og Udførsel have tvunget Handel og Skibsfart, have de ikke forfremmet Varers Frembringelse i Landet selv. Her er altsaa et officielt Beviis for, at vore Manufacturer, trods Forbudenne mod endeel udenlandske Varers Jndførsel ikke have kunnet trives i Dannemark. Vel kan man indvende, hvad Forordningen ogsaa selv anmærker, at det var Smughandel, som frembragte denne skadelige Virkning, men herpaa kan atter svares, at dette bestandig vil blive Tilfældet, saa længe som vore Fabriker ikke see sig istand til at holde Priis med de udenlandske. Menaden kjø der sine Varer der, hvor den faaer dem billigst. Naar vore Fabriker ere komne i den Stand, at de kunne levere deres Artikler ligesaa billige og gode som de Engelske, saa er der ingen Tvivl om, at de bestandig ville finde Afsætning. Det er altsaa vist, at vore indenlandske Manufacturer først maatte bringes i en ypperlig Stand, førend en tilbørlig Afsætning kan tænkes rimelig, og at de aldrig kunne bringes i en saadan Stand, uden ved Capitalisters kraftige Understøttelse. Naar dette store Maal er opnaaet, vil hiin Forening saa meget lettere kunne realiseres. Men lader os for et Øieblik antage, at der til indenlandske Manufacturers Befordring ikke udkræves andet, end at alle høitidelig forpligtede sig til, ikke at kjøbe Engelske Varer, saa bliver Spørgsmaalet dog, paa hvilken Maade skulde en saadan Forening indgaaes: Hvad forstaaes der ved høitidelig Løvte, Jndbydelsens Forf. siger selv, at det er nok naar enhver har givet sit Ord. Men af hvilken Kraft kunde vel en saadan Forening være, naar den ikke grundede sig paa andet end et simpelt Løvte, Uagtet Jndbydelsen nævner Ordet høitidelig, kan man dog ikke antage, at man til en frivillig Forpligtelse, der umuelig altid kan holdes i vidtløftig Forstand, vil fordre nogens Eed; thi ingen kan eller børedelig forpligte sig til noget, som han umuelig seer sig istand til i alle Tilfælde og til alle Tider at holde. Mon den hele Forening ikke vilde blive uden fast Grundvold? Fra den Synspunct betragtet er det maaskee vanskeligere at godtgjøre, om Planen, naar den skal forklares lige efter Ordene, strax ladet sig udføre, end at fremsætte grundede Jndvendinger mod dens Følger, naar den allerede var udført.