Almuevennen, 1842-11-30
J Udkastet til Forordningen om Frikjørselsvæsenet i Danmark siges i 52. "Hvad angaaer de Vildt- og Jagt-Kjørseler, som ommeldes i Forordn. 18de Apr. 1732 5 31 og 20de Mai 1840 § 23, saavelsom de saakaldte Fadeburs-Reiser og de Kjørseler, Beboerne paa Vore Domainer have i Følge Skjøder og Fæstebreve at udrede, saasom Embedsreiser Godsbestyrelsen vedkommende, til Befordring af Bygnings-Jnspecteurer og Haandværksfolk ved Arbeider paa de Os tilhørende Kirker og Skoler, til Transport af enkelte Brænde= og Tørv-Deputater m. m., da henhøre disse ikke til ovennævnte det Offentlige i Almindelighed vedkommende Kjørseler, men skulle fremdeles udredes af Vedkommende paa samme Maade som hidtil;" men da det just er disse Reiser, som trykke os mest, havde vi ventet, at den Mand, der sad som vor Repræsentant i Roeskilde, skulde have oplyst Stænderforsamlingen om, at fornævnte Kjørseler ere iblandt dem, der gavne Staten mindst, og derhos ere en betydelig Levning af det skadelige Hoveri, som berøver Landmanden en stor Deel af den Tid, der kunde behøves til egen Virksomhed; men han tang som en Muur, og da han ikke talede i denne Sag, saa troe vi, at han er Karl for at kunne tie for stedse. Etatsraad C. Neergaard har derimod dog noget talt vor Sag; men da den ærede Deputerede ikke er nøie nok kjendt med Forholdene, har han ikke tilstrækkelig kunnet begrunde sine Yttringer. Vi skulle derfor tillade os igjennem dette Blad at gjøre vore Medborgere bekjendte med de Grunde, som tale for, at og saa alle fornævnte Kjørseler bør betales med Penge istedet for at forrettes in natura. Til at befordre Vildt til Hoffet er Beboerne af Krongodserne forpligtede ifølge Skjøder, en Deel af de Kjørepligtige boer 6 a 7 Miil og derover fra Kjøbenhavn. Forst embedsmændene reqvirere Vogne, saa ofte Vildt skal leveres, og det hænder ofte, at en Vildtvogn afgaaer, fra de kronborgske Districter med et Par Harer, et Par Agerhøns eller deslige, og med denne Ubetydelighed tilbagelægger en Vei af 14 Miil, ja, vi kunne bevise, at en Vogn er afgaaet fra 2det Kronborg, District til Kjøbenhavn med 5 Snepper; en Mand, 2 Heste og en Vogn ere altsaa satte i Reqvisition og have tilbagelagt en Vei af 12 Miil for at befordre saadan Reise betales efter Vognmandstaxten, vilde dette beløbe circa 5 Rbd., den Kjørepligtige har saaledes en Bekostning af 5 Rbd., for at bringe 5 Fugle til det kgl. Taffel, som kun kunne have en Værdi af 15 Mk. Hvorfor kunne saadanne Sager ikke seen des med Diligence, Agepost eller Dampskib, Fra Helsingøer afgaaer hver Dag Leilighed til Kjøbenhavn, og fra Fredensborg afgaaer dog i det mindste hver Uge Befordring til Kjøbenhavn, hvormed Vildt kunde sendes. Omkostningerne herved ville kun blive ubetydelige i Sammenligning med den Ulempe, som Vildtreiserne nu foraarsage de Kjørepligtige, vi kunne derfor ikke skjønne rettere, end at der i Stedet for disse Reiser godt kunne erlægges en saadan Betaling, at Vildtet til det kongelige Kjøkken derfor kunde blive forsendt med Post, Dagvogn eller Dampskib, og da vor nuværende Konge lige saavel som Frederik den Sjette supponeres (antages) at være en Hader af Hoveri, saa haabe vi, at de kongelige Domainer i Henseende til Hoveriets Afskaffelse ikke ville komme til at staae tilbage for andre private Godser, hvor Bønderne have erholdt Hoverifrihed, Saalænge vor allernaadigste Konge finder Behag i, paa Jagterne at lade sig og Følge transportere af os Bønder, foretage vi naturligviis disse Reiser med Fornøielse, da vi af Hjertet ønske at bidrage til at glæde Hs. Majestæt, men derimod troe vi, at det vilde være os til stor Lettelse og Jngen til Besvær, at de saakaldte Fadeburs-Reiser samt alle andre Reiser saavel med Embedsmænd og Haandværksfolk, som med Bygnings-Materialier, Brænde og Tørv m. v. betaltes med Penge; thi alle disse Reiser spilde den Kjørepligtiges Tid i et langt større Forhold end det Gode, Vedkommende nyde ved frie Befordring. Birkedommeren har til Exempel fri Befordring i enkelte Forretninger, saasom til Veisyn og deslige, men vi tør paastaae, at der med det samme, man syner Veie, ofte foretages en Auction, en Registreringsforretning en privat Execution osv. og maae vi spørge, hvorfor skal just Landmanden, den Mand, som bærer de sværeste Byrder, trykkes, sættes i Bekostninger og spilde sin Tid paa Reiser og Kjørsler, der ere til Fordeel for Embedsmanden, og hvortil man i Grunden ikke er forpligtet; thi blive vi tilsagte for at befordre Embedsmanden paa Veisyn, behøve vi vist ikke at vente paa Herren, medens han holder Auctioner, Ting, som en ussel Dreng kunde bære. Skulde en Executioner og Registreringsforretninger, hvorfor han jo erholder god Betaling for hans Uleilighed. Jndsenderne heraf have ofte afgivet fri Befordring for Herredsfogden i Liunge Herred til Skovauctioner, som afholdes paa Marianelund i Tikjøb og paa Fredensborg, men vi haabe, at den forøvrigt meget agtede Embedsmand i Fremtiden vil forskaane os herfor. Amtsforvalteren holde vi heller ikke meget af at befordre til Auctioner i de kongelige Skove, til Registreringsforretninger osv.; denne Embedsmand er efter vor Formening saa vel aflagt, at han meget godt kunde befordre sig selv, thi som Skifteforvalter har han jo de samme Fordele, som enhver anden Skifteforvalter, og som Jncassator ved de kongelige Skov Auctioner har Amtsforvalteren 2 pCt., og da den ved 1ste og 2det Kronborgs Vistrict sælges aarlig for circa 60,000 Rbd., saa giver dette ham en Jndtægt af 1200 Rbdlr., uden at Amtsforvalteren derved har den allermindste Risico, da ingen Effecter udleveres, forinden disse ere betalte. Af disse Grunde kan det synes, som om det nok kunne lønne sig at være Først Jncassator, om endog man selv skulle befordre sig vi stakkels Bønder have desforuden Byrder nok, saa at vi vel kunne taale at befries for den sidstnævnte, hvilken kun er en enkelt Mands Fordeel, men ikke det Offentlige til nogen Nytte, da vi tør forsikkre, at der kan faaes meget duelige Amtsforvaltere og FørstJncassatorer, om endog disse skulle miste det nævnte Kjørsels-Hoveri.