Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1781-08-10
Tanker. i Høsten. Hver mærksom Tid fortiener Eftertanke. Min Skygge, kom, og lad os følges ad. Blandt modne Ax jeg Lærdom vil opsanke. Nu Høstens Tiid giør Sædemanden glad. Opmuntre dig, min Siæl! lad Davids Ord dig trøste Om du end saaer med Graad, skal du dog Glæde høste. Den Lade, som forsømte Sæde=Tiden, Om Hostens Tiid sin Lade kom skal see. Med Bettelstav han gaaer beskiemmet siden. Og Viisdom vil hans Daarlighed belee, R 502 R. Du Lade, bliv dog viis. Lær Myrens vise Veye. At du ey høster Torn, naar andre Kiern skal eie. Som Sæden er, saadan skal Høsten blive. Den, som saaer Væir, skal hoste Virvel=Vind. Og Grøden Meel skal ikke af sig give. Og vorer Korn, skal fremmed samle ind. Min Søn, er Sirachs Ord: Saae ei i Ondskabs Fuure, At du ei klage skal De Druer smager suure, See hisset, hvor Høst=Folket nu afmeier. For Leen ei det bleegnet Straa kan staae. See Klinten, som mod Hveden dog ei veier, Afhugges og De nu adskilles maae. Hidtil har begge Slags i fælles Ager staaet, Og indtil Høstens Dag har Modenhed opnaaet, De gode Ax og rige Hvede=Hvipper, Høst=Folkene i Laden samle maae Men Klinten de skal binde udi Knipper, Og brænde den, som et unyttigt Straae. Thi denne onde Sæd i Ondskab moed er blevet. Og Klinten ikke blev for Hvedens Skyld oprever. I Høstens Tid tænk hen til Verdens Ende Den visse skiønt uvisse Høste=Dag. Da Herren vil Høst=Folkene udsende, Sin Engle=Hær. Da Herren byder: Drag, Drag eders Segler ud; thi Høsten moed er blevet. J Bogens Rolle staaer alt Høets Gierning skrevet. Vel den, som ei i Høsten staaer beskiemmet, O! vel det Ax, som tusindfold frembar. Vel Hveeden, som i Laden blir indlemmet Vee Tidslerne, som 6 Seglerne afskar. Vee Klinten og Ukrud, hvis Flot nu haver Ende De, som har Uret gjort, skal i Ild=Ovnen brænde Reens Hiertets Jord derfore nu i Tide. Lad Fienden der sin Klinte=Sæd ei saae. Paa Høstens Dag du kan ei sikkert lide Du veed ei naar Høst=Folkene skal slaae. Nr. 503 Rdlr. Hvo som i Kiødet saaer, Fordervelse af Kiøbet J sin Tid høste skal, og savne Himmel=Brødet. O Sikkre, tænk, Naar Engelen skal raabe Til Engelen med en saa skræksom Røst: Kast Seglen ud, hug af, og sank tilhøbe, Det er nu Tid; Thi tør er Jordens Høst. Da samles Hveden ind. De Herrens Jgienløste, Hvo her i Aanden saaer, skal evigt Liv da hoste, Historisk. Følgende Exempel paa en sønlig Kierlighed for sin Fader, læses i den Aachener Tidende og fortiener at anmærkes; En fattig Bonde i en Landsbye ikke langt fra Eger skulde, dersom han ikke inden 24 Timer betalte 30 Fl. til Amtmanden, sættes ud af sin Hytte og kastes i Arrest. Han saae rundt omkring sig, men intet Haab til Redning. Bondens Søn, som var Soldat, og havde faaet Tilladelse at reise hiem at besøge sin Fader, var just kommen hiem, men hvorledes kunde en gemeen Soldat betale disse Penge for Faderen, Jo, han fandt paa andet Raad. Han vidste, at naar en Bonde greb en Deserteur, fik han en Belønning af 24 Fl., sagde derfore til Faderen, at han vidste, at en af hans Kammerater vilde samme Aften desertere, han skulde gaae hen og angive det for Bondefaden, og tage disse Penge til at redde sig med. Den Gamle, skiønt han var i yderste Betryk, lastede Sønnens Utrorskab imod sin Kammerat, og vilde aldeles ikke redde sig ved en andens Ulykke; men blev dog efter Sønnens mange gjorte Forestillinger overtalt til at angive det. Jmidlertid sneeg Sønnen sig og Aftenen i Tusmørke hen til det Sted, som han havde sagt, at den formeente Deserteur skulde komme. Han blev greben, og da han ikke negtede det, blev han leveret til sit Regiment, hvor han blev dømt til at gaae Spidsrod, hvilket han taalmodig udstord. Da det var forbi, sagde han ved sig selv. Gud skee Lov, nu er det forbi, og min Fader blev hiulpen; - dette hørte nogle af hans Kammerater og Corporalen, som mældte det for Obersteen, der lod ham kalde til sig og spurgte ham :- hvad det skulde sige, hvilken Nr. 504 R. han fortalte heele Sammenhænget. Dette kom for Monarken, som ikke lader Dyder blive ubelønnede, han har gjort den ædelmodige Deserteur til Lieutenant, og befalet ham at komme til Residenstaden.