Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1776-12-27
Hvor mange Mænd og Koner ere ikke desværre allerede alt for tidlig blevne skildte ved deres Ægtefæller; hvor mange Forældre ikke ved deres Børn, som undertiden vare deres eneste Støtte i deres Alderdom, hvor mange Børn ikke ved deres eneste Hielp, deres kjære Forældre, ja mangen en Stat ved saa mange retskafne Borgere. Bag efter erfare vi ofte først vore Feil. Ofte maa vi tilskrive et lykkeligt Tilfald det, om slige Lægemidler giøre god Virkning, hvorved det var at ønske, at vi af saadanne Exempler ikke lode os forlede til en ond Efterfølgelse, men meget meere takkede det gode Forsyn, naar det imellemstunder reddede et Menneske fra en ham truende Fare, og tage os vare for at styrte os i saadan Fare, allerhelst naar vi faae af vore Medmenneskeer et kierligt Vink herom. Hvo er os vel Borgen for, at vi ogsaa have den Lykke, vel at undgaae slige Farer, Vilde ikke enhver lee, om nogen, naar der var Jld i Huuset, havde resolveret at springe ud af Vinduet, og ingen Skade havde faaet; om en anden da, for ikke at gaae ud af Døren, i den fulde Forviisning, at han ogsaa skulde komme lykkelig afsted, vilde springe bag efter, - O maatte mine Medborgere dog endelig engang indsee denne for dem selv saa onde Fordom, maatte de dog sætte Tillid til saa mange erfarne Lægers gode Raad, og hellere søge til dem i alle, endog de mindste Tilfælde, end til saa uvisse, og tildeels farlige Hielpemidler, maatte de dog, bevægede af saa mange sørgelige Exempler, endelig engang lade sig overtale til at sørge bedre for deres Legemer og for sig selv, og ikke være saa ligegyldige i at behandle deres syge Legeme. - Prædiker det ofte, J retskafne og medlidende Læger, siger det saa tit og ofte, som J have Leilighed, hvormegen Skade Menneskene have paadraget sig ved slig Adfærd. Fortier ikke de mange og jævnlige sørgelige Exempler. Skulde I, ved hver Gang I igientage dette, end- og ikkun betage en Huusfamilie sin Vildfarelse, saa er det vel for eder, J have Fortieneste, ja megen Fortieneste for eders heele Livstid. Velsignelse maa følge eder for denne imod nogle Mennesker beviiste Velgierning. - Saa megen Fortieneste, den store og fortreffelige Tissot end har for sine i Medicinen paa den fatteligste Maade og i den beste og redeligste Hensigt skrevne Bøger, saa troer ieg dog, at disse Bøger have skaffet ligesaa megen Skade, som Nytte. Man skrive om Medicinen, om den udøvende Lægekonst, endog nok saa ligefrem og ukonstlet, nok saa tydelig, og umage sig med at nedlade sig endog nok saa meget, saa kan man dog ikke bringe det saa vidt, at man bliver saa tydelig for alle Folk, at det, som er sagt, kan tilbørlig nyttes af dem. Nu og da indsniger sig en Misforstaael, se af et givet, og undertiden for Menneskenes Liv og Sundhed meget vigtigt Raad, og man bliver Aarsag til deres Elendighed, ja Død, hvilke følge saadant Raad, uden ret at have fattet det. - Følelse, som giennemborer Hiertet. - Og overalt gives kun saare faa Tilfælde i den udøvende Lægekonst, hvor en Ukyndig i denne Videnskab - han maa endog ellers være en ret klog Mand - skal kunne hielpe sig selv af saadanne til almindelig Tieneste skrevne Bøger. Som tiest blive derved fleere Sygdomme foraarsagede, end helbredede. Man vil ikre gjerne falde i en Læges Hænder, man vil selv være sin egen Læge, og just derved sætter man sig selv i den Tilstand, at man siden efter desto længere maa være underkastet en Læges Behandling. - Vilde man dog kun i Tide hellere kalde en ordentlig Læge til Raads. Man gruer ofte for Betalingen, og man veed ikke, at man derved udsætter sig den Fare, siden efter at udgive tildobbelt til Lægens Betaling. Og hvor mange Penge anvender man ikke paa andre mindre betydelige Ting; hvorfor bliver det os da saa tungt, at anvende noget for vores kostbareste Eiendoms Vedligeholdelse og Forbedring, vor Sundhed, - Jeg tænker at have sagt nok om denne Saa paa dette Sted. Gud veed, hvor redelige mine Hensigter have været ved at opsætte disse Linier. Gid Virkningen maatte svare til Hensigten, i hvilken jeg har skrevet dem. Got for mig, om jeg hermed har stiftet noget Got; vee mig, vi ieg ikke har sagt alle Ting af Overbeviisning, og af de redeligste og retskaffenste Hensigter. Jeg kunde endnu sige mangfoldigt meere om denne heele Sag; men jeg forbeholder mig det til en anden Leilighed. - Mangen Een vil maaskee tænke: Ja, Hr. Forfatteren, er politisk, han vil vel kuns først see, hvorledes dette bliver optaget af Publico. Hvo der tænker saaledes, den kan maaskee ikke tænke saa gandske feil. Men for Resten kan enhver tænke om mig, hvad han vil. Siger ikke Ordsproget: Tanker ere toldfrie.