Aarhuus Stifts-Tidende, 1816-03-15
Napoleon. Man har læst adskilligt om denne navnkundige Mands Forhold paa Overreisen til St. Helena; endnu her nogle Meddelelser i Breve fra en engelsk Officier paa Skibet Northumberland. - Da vi en Dag, siger Officieren, talede sammen om St. Jean d'Acres Beleiring, bemærkede Bonaparte, at Sidney Smith, havde iblandt de franske Tropper udbredet adskillige Proklamationer, der havde gjort hines Lydighed noget vaklende; Bonaparte havde derfor udstedet en Ordre, hvori han erklærede den engelske Kommodere for ga og forhos alt Samqvem med ham. Dette havde den tilsigtede Virkning og opbragte Sidney Smith i den Grad, at han sendte Bonaparte en Udfordring til Tvekamp, hvorpaa denne svarede, at han vilde antage den, naar Smith stillede Hertugen af Marlborough paa Kamppladsen imod ham. Han paastod, at han vist havde taget Acre, dersom Englænderne ikke havde opsnappet hans Train, og lagde, baade paa Fransk og paa Engelsk til: "Havde ikke J Englændere væ tet, saa havde jeg bleven Keiser i Østen; men hvor et Skib kunde naae hen, var jeg vis paa at træffe en Engelskman som Modstander. - Han talede om Landingen i England som sin faste Plan, og sagde, at han vilde have steget i Land saa nær som muligt ved Chatham og med Et trængt frem til London; dog tilstod han Muligheden af at denne Plan var mislykket og han falden under Forsøget. Han paastod videre, at Villeneuve, som ikke havde adlydt hans befalinger, var Skyld i, at denne Plan ikke var bleven udført. - Engang talede Bonaparte om Hertugen af Wellington, og sagde, han havde ventet, denne ikke vilde leveret ham en Trefning, men trukket sig tilbage for at oppebie Russerne og andre Forstærkninger; og i saa Fald havde Wellington ikke kunnet undgaae at blive slagen, men han havde glædet sig meget, da Wellington havde antaget Slaget, og han havde holdt sig vis paa Sejren. Han føiede til, at han havde vidst af Preusernes Fremrykkelse, men ikke holdt den Omstændighed for betydelig; han var bleven forraadt af nogle Generaler. Videre sagde han, at da den almindelige Bestyrtelse iblandt hans Tropper i Mørkningen havde fundet Sted, havde han ikke kunnet samle de Flygtende igjen ved at vise dem sin Person, Synet af hvilken sikkert. naar det havde været lyst, vilde paa nye have tilveiebragt Orden; men da det var mørkt, var han bleven reven bort af Mængden, og tvungen til selv at flygte. Da man spurgte ham om, hvorfor han ikke havde overgivet sig til Østerrige, yttrede han sig Hvad, overgive mig til en Nation uden Ære, Troe og Love, Nei, var jeg kommen der, saa havde man kastet mig i et Fængsel, og Jngen havde meere hørt fra mig. Da jeg overgav mig til Englænderne, udleverede jeg mig til en Nation med ærefulde og ret- En færdige Love, hvilke yde Enhver Beskyttelse. gang sagde han, at han burde have døet den Dag, paa hvilken han drog ind i Moskau, siden havde han gjennemgaaet en uafbrudt Række af Ulykker. - Videre erindrede han, at han, saavel ved Dresden, som siden, havde villet slutte Fred, naar ikke Hertugen af Bas sand havde fraraadt ham det (en Yttring, der ganske bekræfter de Pradts Paastand. - Angrebet paa Spanien havde han foretaget sig efter Tilskyndelse af Talleyrand, der bestandig havde ansporet ham til denne Forholdsregel, og paastaaet, at dette Foretagende maatte drives igjennem, hvad det skulde koste. Talleprand derimod forsikrer, at være afgaaet, fordi Napoleon imod hans Raad angreb Spanien. Men overmaade stor var den Afskye, hvormed Foucheomtales af Bonaparte og dennes hele Følge; de udtrykke ved blot at nævne ham den dybeste Foragt og sige, at det kun var efter denne Elendiges Raad, Bonaparte for sin Søn frasagde sig Thronen; ogsaa havde Fouche bestandig ført en hemmelig Brevvexling med de Allierede. - Bonaparte har nøje underrettet sig om St. Helenas Klima samt øvrige Vedkommende, samt yttret, at han hellere vilde være der end i Østerrige. Maadehold, sagde han, var det eneste Middel til at bevare Sundheden og han havde kun to Gange i sit Liv befundet sig ilde. General Montholons Kone var ikke vel; Bonaparte spurgte Lægen hvorledes han befandt sig. Noget bedre, svarede denne; men han troede, at frygten for et tropisk Klima gjorde et ufordeelagtigt Indtryk paa hendes Sind. Da gjenmælede Bonaparte, næsten med Shakespears Ord: "Doktor. Du kan ikke helbrede en syg Siel." Enhver lagde Mærke til den Kraftfylde, hvormed disse Ord udtaledes, der formodentlig havde Hensyn paa hans egne Følelser. Bertrand og hans Kone ere bestandig omkring Bonaparte og hele Selskabet synes at finde sig i sin Skjæbne. Belle Alliance.