Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-12-20
Stænderforsamlingen i Roeskilde. (Fortsættelse af Sagen ang. Mosaiternes Valgbarhed, see S. 865.) Prof. Finn-Magnussen stemte for en Petition; Propr. Tutein formeente, at Man, saa langt fra at handle i Christendommens Aand og for den ved at nægte Jøderne ligge politiske og borgerlige Rettigheder med de Christne, netop derved befordrer Jødedommet. J samme Grad, som Jøderne ere blevne forfulgte, i samme Grad have de viist sig fastholdende ved deres Læres meest urimelige og uvæsentlige Forskrifter, thi det er naturligt, at man med ulige større Kraft holder ved og strider for et Gode, om dette endog er indbildt, naar det forfølges. "Jmidlertid yttrede denne Deputerede – er der dog hos mig opstaaet en mægtig Tvivl og Rigtigheden af, at Forsamlingen herom indgiver nogen Petition. Altid er det forekommet mig betænkeligt at andrage paa forandrede Bestemmelser for Stænderinstitutionens Væsen og Jndretning. Denne Betænkelighed er hos mig bleven til klar Anskuelse ved at læse et i den senere Tid af Prof. Sibbern udgivet Skrift, hvori han med megen Grundighed og Klarhed udvikler det Farlige af at røre ved Grundloven for Stænderne. Han viser, hvorledes de til enhver Tid herskende Meninger ei kunne forblive uden Jndflydelse paa en Lovs Affatning, og at derfor, ligesom disse Meninger i sin Tid have udøvet en gavnlig Jndflydelse paa Stænderinstitutionens Organisation, saaledes kan det let hænde sig, at man, ved nu at begynde at røre og forandre paa den, aabner Veien for, at de modsatte Anskuelser kunne at den jydgjøre sig gieldende. Med Hensyn hertil samt i imod ske Forsamling har forkastet Andragendet, i terede. Valgbarheden. J sit Foredrag imod Valgt, Biskop Mynster blandt Andet: "Enhver ved saiske Lovgivning havde til Hensigt, hvad den ligen har udrettet, at danne et Folk af en sæ tet, og at dette endnu lykkes den, hvor den des. At dette Sidste for nærværende Tid kun ligt, som Sted i vort og endeel andre Lande, er ligesaa unægat denne Afvigelse fra det Oprindelige fører de Fleste af den mosaiske Menigheds Medlemmer stedse nærmere til Christendommen. Paa denne Maade synes hos os en Sammensmeltning efterhaanden at ville finde Sted, og at en Sammensmeltning forener, er en identisk Sætning. Derimod er en Tillod ning kun en Sammensættelse af i sig selv forskjellige Gjenstande, og en saadan Forbindelse brydes let igjen, og giver sjeldent noget behageligt Skue. Grev Danneskjold-Samsø var af samme Formening og sagde i Slutningen af sit Foredrag: det forekommer mig høist paafaldende, at, medens vi denne Forsamling, bestaaende af lutter Christne, lade ganske upaatalt, at Præsterne, vor christne Religions Lærere skjøndt Benificiarier og uagtet de som Saadanne vel kunne staae ved Siden af Fæstebonden - ikke ere valgbare, da arbeides og kjæmpes der for, at Jkke=Christne skulde faae Sæde i denne Forsamling. Med Hensyn til at Assessor Ussing havde indvendt, at der vel ved Frdn. 15 Mai 1834 er paabudt offentlig Gudstjeneste, men at det derfor ikke er sagt, at det skal være christelig Gudstjeneste, yttrede Propr. Langkilde: "naar et ved sine Talenter saa udmærket Medlem seer sig i den Nødvendighed, at maatte tye til en saadan Argumentation, der forekommer mig alt for søgt, da maa jeg ansee det som et yderligere Beviis for Rigtigheden af den Sag, for hvilken jeg taler. Hvilken anden Gudstjeneste, end en christelig, skulde vel Forordningen kunne mene? Hvilken anden Gudstjeneste, end en christelig, kunde paabydes af en Konge, der, ifølge Statens Grundlov, ikke kunde sidde paa Danmarks Trone, naar han ikke bekjendte sig til den christelige Religion? Hvilken anden Gudstjeneste, end en christelig, skulde vel en saadan Konge kunne paabyde for sine christne Undersaatter, holdt i et Tempel, der er opført af Christne for den christne Menighed, Kammerherre Grevencop-Castenschiold begierede Kugleaf stemning (som han yttrede, foranlediget dertil ved Assessor Ussings gjentagne Yttringer om denne Afstemningsmaade), og ved denne Afstemning befandtes 32 St. for og 30 imod Petitionens Jndgivelse. Proprietair Langkilde og Kammerherre Castenschiold havde frafaldet deres forhen omtalte Amendements.