Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-11-13
Jndsenderen heraf, som er en stor Elsker af at spare Tid og Vei, maatte nemlig en Aften gaae fra Vestergade til den lille Gade ved Munkeport, foretrak istedetfor at gjøre en Omvei ad Torvet, at gaae over Pladsen ved Frue Kirke, værende i den Tro, da ingen Afviser var posteret og Leddet tillige var heelt oplukket til begge Sider, at kunne gaae, som man idetmindste bør gaae i en Kjøbstad, uden Fare for at risquere de kostbare Lemmer, som naar de først ere forslaaede og ubrugelige, hverken Byfoged eller Borgerrepræsentant kunne gjenerstatte. Jeg fortfatte altsaa min Vei i det bedste Humeur, netop glædende mig over de herlige Minuter, der vare sparede, og over den eller de, der havde Skyld i, at Leddet ei var lukket, hvem jeg allerede ved mig selv saa inderlig takkede, indtil jeg midt paa Pladsen pludselig fik et saa voldsomt Stød, der foraarsagede et lige saa stærkt Fald, at jeg foret Øieblik baade tabte Sands og Samling, ja, hvad det Værste var, bagefter nødtes til at søge Hjælp hos min Fjende, Noget jeg for aldrig har gjort, en høi, stor Kampesteen, den, der havde forvoldt mig Stødet og var Aarsagen til mit Fald, den maatte jeg bede om Hvile for at faae Veiret tilbage.. Uden dog at være kommen til nogen Skade, kom jeg snart til mig selv, og maatte tilsidst lee ret hjerteligt, da jeg i mit Fald vist lignede en af de Carricaturer, som "Corfaren, saa ofte har fremstillet ved sine Træsnit. Da lignende Tilfælde, som kunne være forbundne med de største Ulykker, let kunne møde Enhver, som om Aftenen i Bælmørke gaaer over denne Plads, hvor den midt paa den Gaaendes Vei, uden Hensyntagen til Menneskelivs Værd, formodentlig af Arbeiderne ved Brolægningen paa Vestergade, for Nemheds Skyld, er henkastet en Mængde store Flisestene, vil Jndsenderen advare Alle om at gaae denne Vei om Aftenen, indtil Vedkommende, dersom denne Vei skal være passabel, om endog ei at anden Grund end Menneskekjærlighed, enten lade hensætte en Lygte paa dette Sted eller lade disse Stene henflytte til en anden Plads, hvor de kunne ligge uden at være farlige; thi venter man maaskee, at de skulle flytte sig selv, da er det saamæn en forgiæves Venten. S. L. V. Har der gjennem dette Blad for været yttret, at den af Mangel paa Locale her i Aarhuus By, mangen en Kunstnydelse maatte gaae vor Næse forbi, saa maa det nu sandelig glæde Byens og Omegnens Kunstyndere, og Enhver, som ved given Leilighed maatte ville benytte et stort Locale, at erfare, at denne Mangel nu er afhjulpen idet vor driftige Gjæstgiver Larsen, der iøvrigt har været utrættelig ved at arrangere og udvide sit velindrettede og smukt meublerede, efter Nutidens Fordringer meget anbefalende Gjæstgiveri, ved samme, i sin nye Bygning, paa egen Bekostning har ladet indrette hensigtssvarende store Sale, ei alene til Afbenyttelse for Kunstpræstationer, men ogsaa til større selskabelige Sammenkomster. - Det var at ønske, at Hr. Larsen for al sin Opoffrelse, den vist ikke er ham garanteret, fremdeles maa føle sig opmuntret til i sin Virkekreds at virke til Nytte og Glæde. I denne Tid prøves Byens Sprøiter. Dette er i sin Orden, men det er ikke i sin Orden at Proven foretages i Gaderne hvor Folk færdes og skulle færdes. Byens Jndvaanere kunne ikke være tjente med, paa deres frede lige Vandring at møde en Vandstraale, der standser den og tvinger dem til en længere Omvei. Det kan være slemt nok, naar Sprøiterne prøves paa Torvet, men allerværst er det naar, som vi see, det skeer i smalle Gaden som Aagaden f. Ex., hvor det ikke engang undgaaes at faae Vandet sat ind i Værelserne, naar man tilfældigviis ei har Vinduerne lukkede. Man haaber, at heri træffes en Forandring, nu, da Vedkommende er gjort opmærksom derpaa.