Viborger Samler, 1789-04-13
Under 11 Martii d. A. har Hans Majestæt allernaadigst udgivet en Forordning for Kongeriget Danmark, angaaende et Paalæg af Formue, Jndkomst og Næring, til at bestride de forefaldne overordentlige Udgivter til Statens nødvendige Udrustninger. Vi Christian den Syvende, af Guds Naade Konge til Dannemark og Norge, de Venders og Gothers, Hertug udi Slesvig, Holsten, Stormarn, Dytmersken og Oldenborg; giøre alle vitterligt: at da Vi for at fyldestgiøre Vore fra forrige Tider af sluttede Forsvars-Tractater med det russiske Rige, som og for destommere at betrygge Vore Riger og Lande paa en Tid, da Freden i Norden er bleven brudt, have fundet det uomgiængeligen nødvendig, at udruste en Dekan nu VIIIIIII. af Vor Land- og Søemagt, og sætte samme i Bevægelse; og disse Udrustninger have fordret saadanne overordentlige Omkostninger, som ikke af Statens aarlige Jndtægter have kunne udredes; saa have vi maattet være betænkte paa et overordentlig Paabud til nogenlunde at erstatte disse allerede anvendte Omkostninger; og paa det at dette Paabud kan være besto taaleligere, have Vi allernaadigst fundet for godt, at det skal rette sig, saa meget mueligt, efter det, enhver virkeligen eier eller erhverver; thi anordne og paabyde Vi altsaa herved for Vort Rige Danmark en Afgivt af Formue, Jndkomst og Næring at erlægges i indeværende Aar 1789, saaledes som følger: 1. Om Afgivt af Formue. 1. Som Formue hvoraf svares bør, skal agtes og ansees alle rede Midler og Capitaler, hvad enten de i Kasse ere beroende, eller udlaante, eller paa anden Maade udsatte eller circulerende, alle Jorde og Grunde, Godser og Tiender, Huse og Gaarde, Fabrikker og Værker, Skibe og Fartøier, Vare og Effecter, Jnventarie og Besætninger, kort, alt rørligt og urørligt Gods, Penge eller Penges Værd, af hvad Navn nævnes kan, og i hvor det end i og uden for Vore Riger og Lande med dertil hørende Colonier og Establissementer befindes, intet, nogen Vores Undersaat tilhørende, undtaget, uden det allene, hvorom i næstfølgende 2den og 4de §. §. meldes, som fra Afgivter befriet. 2. Alle og enhver Vores Undersaat, i Vort Kongerige Danmark boesiddende, eller i eller uden for Riget sig opholdende, af hvad Rang, Stand (civil eller militair, geistlig eller verdsflig), Alder eller Kiøn, den er, som nogen saadan Formue eier, eller som noget deraf i Forlehning, i Fideicommis, eller i Ar befæste med Ret til at afhænde, haver, skal deraf, efter sin virkelige Gields Fradrag, erlægge 1/2 Procent, eller 48 Skill., af hvert 100 Rdlr., eller hvert 100 Rdlrs. Værdie, og da denne Afgivt er saa meget ringere, end den sidste Formueskat, som formedelst Krigsmagtens Udrustning i Aaret 1743 blev ansat til 2 Procent, saa forventes, at den desto nøiagtigere til bestemte Tider erlegges. Eier eller besidder nogen Fremmed, som udenlands er boesat eller sig opholder, Jordegods eller anden fast Eiendom her i Riget, erlegger han, da han i Henseende til samme, som deraf Skattepligtig til Os er at ansee, forbemeldte Afgivt af saadant Jordegodses eller saadant Eiendoms Værdie, den derpaa efter Obligationer, som for vedkommende Jurisdictioner her i Riget lovligen ere læste, hæftende Gield fraregnet; hvorimod de Vore Undersaatter, som maatte eie eller besidde noget Jordegods eller nogen anden fast Eiendom, uden for Vore Riger og Lande, fritages for at svare af samme Jordegodsers eller faste Eiendommes Værdie. 3. Værdien af alle faste og løse Eiendomme, Vare og Effecter bliver at ansette efter den Priis, ethvert Slags, paa den Tid, naar enhver beregner sin Formue til Afgivtens Erleggelse, gaaer og gielder for, eller som den, der beregner sin Formue, paa den Tid, da han beregner den, efter almindelig Priis, kunde anslaae ethvert Slags til, eller vilde sælge det for, i Fald det da var til Salg. For saavidt Lehn, Stamgodser, Fideicommister og deslige angaaer, som det ei staaer besidderen frit for at afhænde, da bliver sammes Værdie at ansætte til den Capital, som kan forrentes ved de aarlige Reventer, Renten beregnet til 4 Procent. 4. Fra Afgivt af Formue undtages: s. Midler og Eiendomme, som tilhøre offentlige og gudelige Stiftelser og Bygninger, saasom Kirker, Skoler, Hospitaler, og deslige, naar og for saa vidt saadanne Stiftelser og Bygninger allerede findes befriede fra den ved Forordningerne af 14de Maji 1768 og 17de Junii 1773 paabudne 1/4 Procent Skat. 6 Octroierede Compagniers Midler og Eiendomme, naar og forsaavidt de ved Octroier eller Privilegier ere udtrykkeligen fritagne for extraordinaire Paabud baade i Freds- og Krigstid. c. Umyndiges Midler og Eiendomme, naar de i samlet Sum for hver ikke overgaae 100 Rdlr. d. Boehave og Huusgeraad til eget Brug, være sig Guld, Sølv, Kobber eller anden Metal, som er forarbeidet, Linnet, Klæder, Bøger, Naturalie- og Kunst-Samlinger, Meubler, Huusholdnings eller Haandverks Redskaber. Men under Boehave og Huusgeraad henregnes ikke Muur= og Nagelfaste Ting, eller de Jnventarier eller Maskiner, som til faste Eiendomme og deres Drivt, samt til Fabrikker og Værker og deres Drivt, nødvendig behøves og bruges, hvilke under Eiendommenes Værdie blive at anslaae. c. Arvefæsteres Gaarde, som Arvefæsteren kan sælge og afhænde samt Selveiergaarde, naar endnu ikke 10 Aar ere forløbne, siden derpaa først erholdtes Arvefæste eller Eiendoms Skiøder. f. Forne indtil 4000 Rdlr., som nogen, der driver Næring, selv har staaende i sin Nærings-Drivt, naar han af denne sin Næring svare Nærings Afgivt efter følgende 10, 11 og 12 S. H. 5. Paa det at ingen, i Anledning af denne Afgivt, skal besværes med at fremlægge til andres Undersøgning, hvori ethvert Slags af hans Formue bestaaer, hvor og hos hvem han har tilgode eller er skyldig, med videre, hans Pengesagers indvorman nu nen. tes Forfatning eller Omsætning vedkommende; hvilken Omstændighed paa andre Tider og Steder har været ligesaa meget, om ikke undertiden meer, til Byede, end saadan Afgivt selv; da skal det til enhver være overladt, paa ærlig Troe og Love, og saa rigtigen, som han med god Samvittighed og under sin Eed, naar forlanges, kan bekræfte, selv at beregne alt, hvad henhører til hans Formue, selv at anslaae hans Eiendomme, saavidt de ikke bestaae i rede Midler, til Værdie efter forestaaende 3die §., selv at undtage hans Boehave og Huusgeraad, selv at beregne og fradrage hans Gield fra Formuen, og derefter at angive, efter de denne Forordning hostrykte Formularer, hvad han har at erlægge i Formue=Afgivt. Paa lige Maade og efter samme Formularet skulle og de, der som Formyndere, At ministratsrer, Skifteforvaltere, Commissarier, eller under andet Navn forvalte Midler og Eiendomme for andre, angive i deres Sted og paa deres Vegne, hvis Midler de have under Forvaltning eller i Forsvar. II. Om Afgivet af Embeds Jndkomst, Lønning, Pension og deslige. 6. Alle og enhver, geistlige eller verdslige, civile eller militaire, som noget offentligt Embede, eller nogen offentlig Forretning til Vores, Statens eller det Almindeliges Tieneste, af Os Selv eller af nogen anden dertil berettiget ved Bestalling eller Bevilling er anbetroet eller tilladt, og derfor eller i den Anledning nogen Jndkomst haver, hvad enten det er i Penge eller Vare, eller ved Nytte og Brug af Huse, Jorder eller andre Eiendomme, ligesom og enhver, der hæver nogen Pension af Vores eller nogen anden offentlig Kasse, eller af noget Embede, skal af al sin visse og uvisse Jndkomst, Fortienestes eller Pensions fulde Beløb for eet Aar, naar samme, alt tilsammentaget, ikke er under 100 Rdlr., eller ved nogen Fundation for offentlig Stiftelse udtrykkeligen maatte være fritaget for sligt Paabud, erlægge Fem Procent eller Fem Rigsdaler af hvert hundrede Rigsdaler, Jndkomstens Beløb kan anslaaes til, efter det den har været i det sidste Aar, for hvilket den kan beregnes. 7. Lige Afgivt skal erlægges af al anden Jndkomst, som nogen, i hvo det er, i eller uden Embede, maatte have af Beneficier, Donationer, Legater, og i andet deslige Tilfælde, hvor Jndkomst oppebæres af Grunde, Bygninger eller Capitaler, som den ikke eier, der oppebær Jndkomsten; saa at alle og enhver, som nogen Jndkomst af dette Slags haver, hvad enten den kommer fra indenlandske eller udenlandske Steder, og hvad enten den hidrører fra offentlig eller privat Jndretning, skal af saadan Jndkomst fulde Beløb i det sidste Aar, for hvilket den kan beregnes, naar den ikke er under 100 Rdlr. aarlig, og ikke fra extraordinair Paabud udtrykkeligen er fritaget, svare 5 Procent. 8. De, som staae i privat Tieneste, og ikke til den almindelige Klasse af Tienestetiende eller Daglønnere henregnes, saasom: Jnspecteurer, Hofmestere, Secretairer, Jnformatorer og Franeviser, Forvaltere, Fogder, Fuldmægtige, Bogholdere og andre Betiente ved Handels Comtoirer, Kiøbmænds, Kræmmeres og andre Handlendes Boesvende, Skriverkarle, Kammertienere, Kammerpiger, og andre deslige af begge Kiøn, skulle erlægge af deres Løn for eet Aar, naar den for Mandfolkene er 20 Rdlr. og derover, og for Fruentimmerne 15 Rdlr. og derover, Fem Procent eller 48 Skill. af hver 10 Rdlr. 9. Enhver, som staaer i offentlig Embede eller Forretning, eller haver saadanne Jndkomster, som i foregaaende 6 og 7 §. §.er ommeldt, skal redeligen og saaledes, som han eller den med Lovens Eed, om og naar forlanges, kan bekræfte, angive disse visse og uvisse Jndkomsters fulde Beløb efter de denne Forordning hos trykte Formularer, dog for saavidt de Betiente og Pensionister angaaer, som have faste Lønninger eller Pensioner af Vores Kasse og derfor paa Vore civile eller militaire Reglementer ere ansatte, kab høve de ikke at giøre videre Angivelser, end allerede ved andre Leiligheder ere gjorte. Jkke heller behøve de Betiente og andre, som vel ikke ere ansatte paa nysmeldte Reglementer, men dog af deres Jndkomster erlægge det ved Forordningerne af 14de Maji 1768 og 12te Junii 1770 udskrevne Extra-Paabud, at giøre videre Angivelse end den, hvorefter bemeldte Extra Paabud af dem nu svares, for saavidt nemlig de for nærværende Tid ikke maatte have andre Jndkomster, end dem, som under bemeldte Angivelse ere komne i Anslag. Alle de, som staae i privat Tieneste og efter næst foregaaende 8de §. skulle svare af deres Lønninger, anmeldes af deres Hosbonder, og i Anmeldelsen bliver tillige at forklare, hvormeget enhver har i Løn. III. Om Afgivt af Næring. 10. Alle og enhver, som i Kiøbstæderne drive nogen borgerlig eller anden lovlig Næring eller Haandtering, være sig ved Handel, Kuust Arbeide, Haandværk, Fabrik, Søefart, Fiskerie, Møllebrug, Vertshuushold, Høkerie eller i anden Maade, ansettes til at svare af sin Næring eller Haandtering saameget, som kan udgiøre 5 Procent, eller Fem Rigsdaler af hvert Hundrede Rigsdaler, Næringen eller Haandteringen ongefærligen kan anslaaes for, et Aar i et andet, at indbringe, efter fradrag af de til Næringens eller Haandteringens Drivt omgiængeligen fornødne Omen Fare. kostninger. Af hvad, som er under 100 Rdlr., svares i Proportion. 11. Paa samme Maade skulle og de ansettes, som boe paa Landet og der drive nogen saadan Næring eller Haandtering ved Handel, Kunst=Arbeide, Haandværk, Fabrik, Søefart, Møllebrug, Kroehold, Høkerie og deslige, eller som have Herregaardes eller Præstegaardes Jorder, samt Meierier, i Forpagtning. Men forsaavidt de paa Landet boende ellers ernære sig af Jorddyrkning eller Fiskerie, da bliver denne Næring ikke til Afgivt at ansette.