Almuevennen, 1844-11-20
J det Nr. af Bladet som udkom den 14de Januar 1837. findes denne Theorie fremsat med stor Klarhed, afgjort Bestemthed og sjelden Kraft. Da vi see at Prof. David nu har saa reent forglemt sit eget Blads Lære, saa var det ikke at undres over, om de fleste Andre have glemt den, og vi føle derfor Lyst til at opfriske den. Vel staaer den, som sagt, ikke i Bøger, men da Professoren dog har været saa human at indrømme, at der er meget Rigtigt, som ikke staaer i Bøger, saa kunde det dog tænkes, at Statsretslærerens Blad kunde finde Naade for Raadmandens Øine. Der staaer da i det nævnte Blad følgende: "Den offentlige Mening er jo kun Folkets Mening, og naar den ingen Magt har, saa er det Folkets Skyld, saa er det, fordi dets Jnteresse er sløvet. Den offentlige Mening er den nyere Histories Goliath, og denne Goliath er paa Folkets Parti, hvorfor vægre vi os da for den ubetydelige Anstrengelse at bringe ham rigelig Næring, for at sætte ham istand til at kjæmpe for os, hvorfor bevirke vi endog ved vort Vægelsind, at han ofte truer med at forlade os og tage sig af Modpartens Sag, Er det da ikke af høieste Vigtighed for os, at han er ved Kraft og har Lyst til at stride for os, Naar Gjelden forøges, er det da ikke Folket, der lider, Naar fremmede Magter føre et krænkende Sprog, er det da ikke Nationens Ære, der krænkes, Naar Handel og Agerbrug sygne, er det da ikke Folket, der sygner, Og den Næring, Kjæmpen fordrer, er just ikke kostbar, om det end ikke er ganske let at skaffe den tilveie i Overflod. Hans Næring er nemlig aandelig og ikke legemlig, ligesom hans Vaaben ikke ere legemlige, men gan delige. Hans Færd er ikke blodigt Oprør; det veed han kan vel føre fra, men sjelden til Maalet; hans Færd er stille og fredelig, om end tilsyneladende krigersk; det er med usynlige fra Aandens Rustkammer hentede Vaaben, han fægter. Og hvori bestaaer da den Næring, han fordrer, Han fordrer kun, at vi skulle have Tillid til hans Magt og med forenede Kræfter arbeide til det Heles Vel. Og skulde denne Fordring være for stor, Ere vi da saa uvidende, at vi ikke skulde kjende, eller saa dovne, at vi ikke skulde ville lære at kjende, hvor stor denne Magt er i Eller ere vi saa hildede i vore Anliggender, saa overtrukne med Egoismens Skorpe, at vi ikke ved Opoffrelse af lidt Tid og Kraft ville bidrage til at fremme det Heles Vel Den Enkelte føler sig forladt og ude af Stand til at virke noget Synderligt – veed han da ikke, at Foreningen af mange Bække gjør en Aa. Han taber Modet, naar han ikke strax kan naae Maalet – veed han da ikke, at Drag Høiesteretsadvocat Lehmann havde mindst ventet en saadan Misforstaaelse fra denne Side. Han havde til stor Overflødighed udtrykkelig gjort opmærksom paa den Forskjel, der er mellem Ministrenes Ansvarlighed i en constitutionel og i en absolut monarchisk Stat. J den sidste Stat siger man til Kongen, at man ikke har den Tillid til Ministrene, at de ere skikkede til at lede de offentlige Anliggender til Landets Vel, i en constitutionel Stat derimod beordrer man Ministrene satte under Tiltale. Et Mistillidsbotum i en constitutionel Stat bevirker, at Ministeriet inden næste Dag har aftraadt i en absolut monarchisk Stat er det kun et Mo tid for Kongen til at tage under Overveielse, om han ikke maatte finde det i sin egen og i Landets Jnteresse at omgive sig med nye Raadgivere.