Viborger Samler, 1783-06-23
T T T ELLEFTE AARGANB. Mandagen den 23 Junii 1783. frisk friske Eier forrige. Slutning af No. 25). Om Tiendernes Hartkorn. et er ikke alene ovenmeldte Ager, Eng, Skov og Mølleskylds Hartkorn, men endogsaa Konge- og Kirke-Tiender, som ere anslagne til Hartkorn; Oprindelsen til saadan Taxt er ikke lettelig at udfinde. Store, Store Sogner staae endeel Steder ringere end de smaae Sogner, saa at Taxten ikke kan være sat efter Sognernes nu værende Størrelse. Endeel er derfor falden paa de Tanker, at Eierne fra Arilds Tid af, selv have determineret denne Taxt, og adskillige store Sogner i den Tid, enten ved Krig, Pest, Jldsvaade, eller andre ulykkelige Tilfælde og Mangel af Beboere, have været øde, slette og ringe Sogner; derimod de smaae Sogner været i god Stand, vel beboede og dyrkede. Ved den nye Landmaalings Matricul, have disse Tiender beholdt den gamle Taxt, og de ordinaire Kongelige Skatter, deraf aarlig 2 Mk. af hver Tde. Hartk. til de forordnede 4re Qvartaler, at betales. Men hvad man ellers sikrere kan slutte om denne Tiende Taxt, er, at i forrige Tider stod Tienderne for en vis Landgilde, med hvilken de bleve bortfæstede, paa den Fæstendes, eller en anden Persons Livstid, for store og anseelige Jndfæstninger, da man har Exempel paa saadanne Tienders Jndfæstninger, at have været nogle hundrede og indtil tusinde Rigsdaler. Landgilden eller Afgiften derimod været (af og med store Sogner) meget ringe, saasom nogle Tdr. Rug, Byg og nogle Skpr. Boghvedegryn og saaledes videre; hvoraf fornemmes, at Tiendernes da værende Afgivter ikke har hensigtet til Sognernes Størrelse, ei heller hvad Tienden virkelig kunde indbringe; hvilket er nu langt anderledes; Thi enten disse Tiender tilhøre publiqve Stiftelser, eller private Folk, saa er næsten almindelig, at de paa LivsTid. tid, ikke imod Jndkostning, som før (de og fordres somme Steder en liden Recognition), men alle for aarlig Afgivt. De fleste, om ikke alle af Hs. Kongelige Majestets Kirke-Tiender ere overladte til vedkommende Sogne Mænd for aarlig Afgivt 2 Mk. 8 s. af hver Tde. Ager og Engs Hartkorn. Da i disse Tilfælde Skovskylden ikke kan beregnes, endskiønt siden Landmaalingen megen Skov er oprøddet og nu besaaes, hvoraf Tiendetageren efter Lovens 2 Bogs 236 1 Art. oppebærer Tienden paa Agerne, og saaledes faaer han deraf sin Rettighed, ligesaavel som af anden matriculeret Jord. Om Bønderne og Herregaardes Opkomst i Danmark. Bønderne vare Ao. 1000 Jordegne Bønder, sommesteds kaldes de Selveier=Bryderfolk; disse havde ingen Overherre uden Kongerne, da var Landet afpasset og maalt i Mark Guld= og Mark Sølv=Jorder, (3 Mark Guld var 8 Tdr. Hartkorn) og da havde Kongen visse Jndkomster af Jordegne Bønder; Jenne, bestod i en ringe Deel Korn og andre Vahre til Kongens Hof; Stud eller Stød var en liden Hielp til Kongens Hofbetientere; Leding var en Skat til Krigs behov, som de allene gave, der sad Hiemme; thi bele Landet var inddeelt i Havnelag, da den Tid mesten alene Krigen førtes til Søes; et Havnelag skulde skaffe et Skib med 12 Aarer og 12 Mand med Sværd, Jern=Hette og Spyd og fornøden Proviant; Styrismanden eller Hovedsmanden over samme havde fuld Vaaben, en Armbrøst og 3 Tylter Pile, af disse Skide skal Havnelagen have udgjordt 14000 saadanne smaae Skibe; Styrismanden havde sin Gaard frie og, naar han stod sig vel, blev han gjort til Adel, hvilket dog ei den Tid var arvelig; vide Siællands Lovs 5 Bogs 12 Cap. Men da Geistligheden blev bevilget Siælegave, og Styrmanden fik Lov at kjøbe Styris=Havne Ad 1242 ved Kong Waldemar den Andens Jydske Lov 3 Bog fra 1 til 20 Cap. saa befandtes Bønderne at være 3 Slags: 1. Jordegne eller Selv Eiere hvis Eiendom var afpasset efter Mark Guld= og Mark Sølv Jorder, hvoraf de betalte til Kongen ovenanførte Jenne og Stud og Leding, som bestod i bemelte Havnelag, hvorefter de, som havde 1 Mark Gulds Jord, leverede 4 Mand, 4 Mark Sølvs Jord 2 Mand til bemelte 12 Aarers Skib; men de, som ei vare i Havnelag, sadde i Qværsæde, det er, gave 1 Ortug Sølv til Kongen. vide Jydske Lov 3 B. 12 Cap. 13 A. 2. Landboe= eller Fæste=Bønder, som bemelte Jydske Lov tillader at maae gives til Siælegaver; disse tilhørte Geistligheden, og betalte dem Landgilde, og desuden maatte de af den Jord, de havde i fæste, svare af 8 Ortug Sølv Jord 4 Mand, af 2 Ortug 2 Mand, men havde de mindre, da skulde de sidde i Qværsæde og give til Kongens Bord med videre, som bemelte Jydske Lov forklarer. 3. Trælle eller Trældbønder, hvem disse af Førstningen have været, vides ikke; Fremmede kunde det ei være thi de toge ingen til Fange eller gave Qvarteer, i Krigen, Kong Frodes Lov og bemelte Jydske Lov anfører, at Trælle maae ei bruges i Krigen, eller ikke arve, dræbte de nogen, skulde Hosbonden bøde derfor, 1335 blev det forbuden, at ingen maatte kiøde nogen Christen, som skulde sættes i Trældom; alt hvad man om dem forefinder er, at de forrettede Kongernes og Høvdingernes strengeste Arbeide og Avling, ligesom og at de Børn, de avlede, tilhørte Hosbonden, og da de formerede sig, gav Eieren dem Jord at dyrke og boe paa, hvoraf formeenes, at Trælbønder har sin Oprindelse. Der meenes, at siden Siællandsfarerne og Lollikerne ikke vilde løse Kong Waldemar 2den, som de andre Provindser gjorde, saa forblev Vorned=Rettigheden i Siælland og Lolland til 1702, da først blev ophævet. Disse Trælle havde Huus og Jord, som de dyrkede tilligemed Hosbondens, deres Børn vare forbundne til at blive paa Godset, med mindre Hosbonden gav dem fri. Siællandske Lov 3 Bog 28 Capitel. NyeheNyeheder.