Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-08-05
Indenlandske Efterretninger. Anne Dorothea Margareta Rabe, født i Aaret 1780 paa Godset Gyldenstein, hvor hendes Fader var Skovfoged, blev dragen til Ansvar af den Kielske Magistrat i Anledning af, at hun havde født et Barn i Dølgsmaal, hvilket siden blev fundet dødt. Hun havde allerede forhen i Februarii 1800 født i hendes Moders Huus et Barn, som endnu befinder sig hos Moderen, og, under Ægteskabsløvte, er avlet af en Tjenestekarl. Men Moderen havde lagt Hindringer i Veien for Ægteskabets Fuldbyrdelse, fordi, efter hendes Udsigende, disse to unge Mennesker først skulde erhverve sig noget; ogsaa efter Fødselen tilkjendegav hun Datteren sit Mishag. Med Moderens Samtykke forlovede Jnqvisitinden sig paa ny med en Hjulmagersvend, hendes forrige Skolekammerat. Ugen efter Paaske 1804 besøgte han hendes Moder paa 8 Dage; han opholdte sig der adskillige Nætter med sin Kjereste, og Bryllupet bestemtes til næste Michaelis. Men allerede St. Hansdag blev hun nenig med sin Kjereste, og begge ophævede Ægteskabs løvtet. Ved Michaelis tog hun Tjeneste hos en Spisemester Spethmann i Kiel, uden endnu at mærke noget til, at hun var frugtsommelig. Først da hun var midt i Frugtsommeligheden sporede hun den af Barnets Bevægelse og Melken i Brystet. Hverken sin Moder eller sin Besvangrer, de Folk, hun tjente hos eller nogen anden aabenbarede hun sin Frugtsommelighed, thi hun frygtede for, at tilstaae den, efterdi hun allerede havde havt et Barn tilforn; hun har tvertimod negtet den for sin Moster og søgt at undgaae Tjenestepigens Spørgsmaale. Men dog paastaaer hun, at hun agtede, at holde Barsel hos sin Moster, og naar det kom til det yderste, at aabenbare hende det; at hun havde bestemt hertil Løverdagen efter hendes Nedkomst, og tillige allerede bedet Huusholdersken at forskaffe hende hendes Madmoders Tilladelse til at besøge sin Moster. Nogle Dage før hendes Forløsning bliver hun sat i saadan en Forskrækkelse ved Tjenestepigen, der havde forklædt sig og med udstrakte Arme foer løs paa hende i Kjøkkenet omtrent Kl. 7 om Aftenen, at hun gav et høit Skrig fra sig, blev bleg som et Lig, og skjelvede over hele Legement. Kl. 10 samme Aften følte hun en stærk Kulde; hendes Vand var noget blandet med Blod, og siden den Tid havde hun ikke sporet noget til Barnets Bevægelse. Den 2 Martii 1805, da hun stod op om Morgenen, følte hun Smerter over Ryggen, som efterhaanden tiltoge. Om Eftermiddagen kan hun vel skylle Karrene op, men ikke mere sætte dem paa deres Sted. Da Huusholdersken spørger hende om Aarsagen, klager hun over heftige Smerter over Ryggen, som en Følge af Forkjølelse. Hun sætter sig paa Skorstenen, gaaer derpaa, skjønt med Møie, paa Privetet, og troer at føle, at Barnet endnu ikke vil komme saasnart. Hun gaaer tilbage til Skorstenen, og efter Huusholderskens Raad, som skaffer hende noget varm Viin op paa hendes Kammer, hvor hun fryser saa stærkt, at hun lægger sig tvære over Sengen, fordi hun, formedelst de mange Veer, ikke kan klæde sig af. Efter Tjenestepigens Raad lagde hun sig imidlertid dog ordentlig i Sengen. Jkke længe derefter klagede Jnqvisitinden for Huusholdersken, der besøgte hende paa Kamret, over bestandig tiltagende Smerter over Ryggen, og Pigen, sender da strax Chirurgus Schreber, som netop befandt sig der i Huset, op til hende; men han forlader hende i den Hensigt, at ordinere hende Olie til at gnide Ryggen med, uden at undersøge Maven. Hun føler nu Trang til Stolgang, gaaer, skjønt bedøvet, over Gaarden paa Privetet, uden den Gang at føle Veer eller Barnets Bevægelse, Men nu betages hun af saa pludselige og heftige Smerter i Ryggen, at hun, efter at hun nylig havde reist sig, maa sætte sig igjen, hvorpaa Barnet, uden at hun kan hielpe samme eller sig selv, falder i Privatet. Hun paastaaer, ikke at have mærket nogen Lyd eller Bevægelse hos Barnet, men at hun samme Øieblik var uden Bevidsthed, og overalt har troet, at Barnet allerede var død i Modersliv, da hun, siden den Tid, hun var bleven forskrækket, aldeles ikke havde sporet nogen Bevægelse. Først ved et Raab fra Tjenestepigen, som, da hun savnede Jnqvisitinden paa Kamret, kom til hende, paastaaer hun, at være bleven vakt fra sin Bedøvelse, og da hun reiste sig, at have mærket, at Barnet tilligemed Efterbyrden var borte. Uden at bryde sig om Barnet følger hun med Pigen op paa sit Kammer, og da denne vilde trække hendes Strømper af, mærker hun, at hendes Mave er bleven tyndere. De Folk, hun tjener hos, lade nu Chirurgen undersøge Jnqvisitindens Mave, og Huusholdersken og Tjenestepigen gaae imidlertid paa Privetet, hvor de ikke allene finde Spor af en stor Deel Blod, men endog Barnet selv med meget Blod. Ved den Undersøgelse, som Chirurgen og Husbonden anstillede, befandtes, at Barnet allerede var fastfrossen, og at der ikke var nogen Redning mere for det. Efter foranstaltet lovlig Angivelse blev, ved den foretagne Section, Lægernes Erklæring, at Barnet var et fuldvoxen Foster, og omtrent 40 Uger gammelt; at det har levet indtil det blev født, men at det, da den 2 Fod 3 Tommer lange Navlestræng var halvanden Gange slynget saa fast om Halsen, at den tydelig havde gjort et Jndtryk i Halsen og paa Brystet, ikke har draget Aande efter Fødselen, følgelig ved Forsømmelse efter Fødselen er blevet qvalt, og at dets Død var bleven fremskyndt ved Kulden og Stedet, det befandt sig paa. - Da Jnqvisitinden oprigtig havde tilstaaet alle Omstændighederne angaaende hendes Fødsel i Dølgsmaal har H. Majestæt efter den Holsteenske Over Criminalrets Forslag resolveret, under d. 26 April f. A., at der, uden foregaaende Specielinqvisition og Klage skal beskikkes Jnqvisitinden en Defensor, og at hun, naar Forsvaret er indkommet, skal straffes efter Loven. - Efterat Forsvaret var tilende, blev Jnqvisitinden d. 9 Dec. f. A. af Over Eriminalretten dømt, efter Edicter af 17 Maji 1754 og dens Extension af 3 Nov. 1775 til Tugthuusarbeide for Livstid. Jmidlertid er denne Straf dog ved allerhøieste Resolution af 24 Jan. 1806 af Kongelig Naade bleven formildet til til Aars Tugthuusarbeide.