Berlingske Tidende, 1809-10-09
Moniteuren for i Dag leverer adskillige Udtog af engelske Aviser og ledsager samme med Anmærkninger. Journalen the Globe af 19de August har saaledes indrykket et Udkast over Europas Tilstand, hvori der iblandt andet siges :J de sidste 20 Aar her vor Interesse og Bekymring ikke været større end i afvigte August Maaned. Det første Blik falder paa Keiser Napoleon. Som Herre af Wien midt i det østerrigske Monarkie, som den der har Herredømme over Donau, som Seiervinder ved Wagran har han tvunget Keiser Franz til at antage en Vaabenstilstand; dog ansee vi ikke det østerrigske Monarkie, dets Souverain og hans Arme for at være saa fornedret, som efter Slaget ved Austerlitz. Man tale endnu ikke om nogen Sammenkomst i en Veirmølle. Moniteuren giør hertil følgende Anmærkning: "Dersom ingen Sammenkomst fandt Sted, saa var Aarsagen, at Keiser Napoleon, ikke vilde den. Da den første Sammenkomst, hvori Keiseren gav sin Fiende Fred, ikke lod Taknemmelighed tilbage i hans Hierte, saa en det tydeligt, at en ny Sammenkomst vilde være uhensigtsmæssig Forresten er der følgende Forskiel paa Østerrigs Forfatning efter Slaget ved Austerlitz og efter Slaget ved Wagram: Efter Slaget ved Austerlitz var Rusland endnu allieret med Østerrig ; dette havde endnu en anden Armee ved Weichsel, som kunde sættes i Marsch. Preussen, som havde undertegnet Conventionen af 2den Novbr., kunde deeltage i Krigen. Desuden havde Erkehertug Carls Armee endnu intet lidt. Paa den anden Side var den vigtige Stad Raab ikke besa- og de ungarske Kredse uberørte. Sachsen hørte endnu ikke til Rhinforbundet; Dresdens Position kan betragtes som meget vigtig. En delig hørte Hertugdømmet Warschau til Preussen og Galliziens=Armeen, som nu truer Mühren, var paa den Tid ikke til. Men nu har den hele østerrigske Armee liidt Tab og er bleve overvunden. Neppe blev nogle Levninger tilbage af Armeen, som Erkehertug Johan kunde føre tilbage fra Jtalien og nu ere de fleste i denne Armee kun Rekruter. Prinds Carls store Armee, som er blevet slagen ved Regensburg, Eckmühl, Eslingen og Wagram har tabt de bedste Soldater og han selv har nedlagt Kommandoen, afskrækket ved de Jntrique- og den Splid, som herskede i Kabinettet. Efter Presburger, Freden marscherede blot de Franske igiennem Østerrig, nu have de allerede opholdt sig der i 4 Maaneder. Dengang havde Østerrig ikke gjort de yderste Anstrængelser, det havde sin hele Befolkning; nu der imod finder man formedelst den stærke Udskrivning i mange Provindser, kuns Koner og Børn tilbage. Dengang vare ogsaa de revolutionaire Midler uforsøgte, som vel ogsaa nu blive frugtesløse. Jmidlertid, vedbliver Journalen the Gløde, blev foretaget en stor Expedition fra Engelland til Zeeland. Herved giør Moniteuren følgende Anmærkning : "Denne Expedition kunde ikke bevirke noget Udslag for Engelland, den kunde i alFald foraarsage nogen Forlegenhed og nogle Besværligheder for de franske Folk. Engelland kunde ikkuns indhøste Skiændsel og tabe er Armee, medens det derved frempirkede en Armee for Frankrig. Expeditionen maatte begynde med Vliessingens Beleiring. Denne Stad maatte, da den omliggende Egn kan sættes under Vand ansees for uindtagelig, eller dens Erobring i det mindste holdes for at være hindret af saa mange Vanskeligheder, at disse ikke kunne overvindes ved fire Maaneders Arbeide. Her strandede de klogeste Beregninger. Vliessingen overgav sig under den første Skræk, som var foraarsaget af Bombardementet. Den anstillende Undersøgelse vil udvise, om Feighed eller Forræderie fandt Sted herved. Engel lænderne opholdte sig altsaa kun 20 Dage paa Walcheren for at erobre Vliessingen, da de egentlig skulde have tilbragt 4 Maaneder dermed. Men i denne korte Tid blev allerede hver 4de Soldat syg; det var alt saa den største Ubesindighed, at lade en kiæk Armee giøre Landgang paa saa usund en Jordbund. Efter Vliessingens Beleiring maatte man lave sig til at beleire Fortet Bat, hvilket ligeledes ikke kunde er obres uden Løbegraves Anlæggelse. Dog, Engellænderne vare lykke lige. En hollandsk General ved Navn Bruce, hvis Hoved egentlig skulde falde paa Skafottet, har rømmet Fortet af en magesløs Skræ 6 Timer førend Engellændernes Ankomst. Paa denne Lykke kund Engellænderne heller ikke have gjort Regning. For at opbrænde den franske Flaade maatte man erobre Antverpen; men, antaget at den franske Flaade var blevet opbrændt, saa bliver endnu det Spørgsmaa tilbage: var det klogt handler, at sætte sig i 40 til 50 Millioners Bekostning for at tilføie Fienden Skade for 15 til 20 Millioner, Skibene ved Antverpen kunde ikke blive erobrede, de ere ikke afhængige at Walcheren og Vliessingen, men af det faste Land. Engellænderne troede, at Antierpen endnu var en aaben Stad, som for 6 Aar siden.