Berlingske Tidende, 1836-02-18
Efter den preussiske Stadteordnung og efter de flere nyere Communallove, for hvilke denne havde tjent til Mønster, bleve vel Magistratspersonerne størstedeels valgte af Communen, men de vælges dog ikke umiddelbart af Borgerne, men af de Stadteverordnete, der nærmest svarede til vore deputerede Borgere; og derhos maatte det vel bemærkes, at hverken Valgret eller Valgbarhed efter den preussiske Stadteordnung er saa udstrakt som efter det forelagte og af Committeen forsaavidt i det Væsentlige tiltraadte Udkast, men at der udfordredes en ei ubetydelig Eiendom, Formue eller Jndtægt til Valgrettighed, og endnu Mere til Valgbarhed. Just den Omstændighed, at enhver, endog den ubetydeligste Næringsbruger eller Grundeier her skulde have Valgret, og det aldeles lige med de meere betydende Borgere, uden at nogen Classification, enten med Hensyn til Communebidragets Størrelse, eller til andre Omstændigheder, der kunde charakterisere Borgernes forskjellige Betydenhed, skal finde Sted, turde frembyde særdeles Betænkeligheder imod, at ikke alene Borgerrepræsentanterne, men og Øvrighedens Pluralitet skulde vælges af Borgerskabet. De ringere Borgere, hos hvilke der dog ikke kunde gjøres Regning enten paa nogen synderlige Dannelse eller paa nogen særdeles Jnteresse for Commens Tarv, vilde formedelst deres Antal faae Overhaand, og der kunde let derved fremkomme uheldige Valg, der vilde blive særdeles betænkelige, naar ingen selvstændig Øvrighed kunde holde Ligevægt mod de saaledes af Borgerskabet Udvalgte. Det maatte iøvrigt bemærkes, at det netop havde været en Udsættelse, som meget almindeligt var gjort paa den preussiske Kjøbstadanordning, at Magistratens Stilling mod de saakaldte Stadteverordnete ei var selvstændig nok, og i den reviderede Anordning, som udkom i 1831, var derfor og dette tildeels rettet. Som Grunde, der skulde anbefale den foreslaaede Jndretning, havde Committeen anført, at Kjøbstædøvrigheden for Tiden i Almindelighed bestaaer af en enkelt Mand, der kommer til sit Embede, som fremmed for Byen, og ubekjendt med dens locale Forhold." Men det er bekjendt, at en Øvrighedspost i en Kjøbstad ikke betroes aldeles unge Mænd, men at der ved Siden af de videnskabelige Prøver kræves en Forberedelse ved flere Aars Arbeide enten i Cancelliet, hvor der for dem, som ville interessere sig for Forretningerne, ikke er saa ringe Leilighed til at blive bekjendte med Communeforhold, eller og i andre Stillinger, ligesom Jngen lettelig erholder et saadant Embede i en større Kjøbstad, uden i Forveien at have beklædt en anden Øvrighedspost. Efter den Retning, som Tænkemaaden i den senere Tid har taget, ville desuden de Mænd, som attraae Embeder af foranførte Slags, mere end hidtil søge at skaffe sig Kundskab om Communalforhold og Communalbestyrelse, og selv for den yngre Mand, der ansættes som Øvrighed i en Kjøbstad, vil det da, naar han med god Skjønsomhed forener saa megen Beskedenhed, at han ei, inden han er bleven ret localiseret, forsøger Jnnovationer, ikke være vanskeligt at styre sit Embede saaledes, at Communen kan være tjent dermed, og efter i nogen Tid at have levet paa Stedet og gjort sig bekjendt med sammes locale Tarv, vil han ogsaa kunne arbeide paa Forbedringer i Communens Tilstand. Han har desuden et Støttepunkt og, naar behøves, en Modvægt, i de eligerede Borgere. Det anføres fremdeles, at de af Borgerne valgte Raadmænd kunde som et mæglende Princip udjevne den Opposition, der ellers let indtraadte imellem den af Regjeringen, satte Øvrighed og Borgerskabets valgte Repræsentanter." Det lod sig ikke miskjende, at denne Fordeel nu og da vilde kunne opnaaes ved den foreslaaede Jndretning; men det Foranførte viser, at denne ligesaa let og maaskee lettere kunde føre til at lamme den af Regjeringen satte Øvrighed i en gavnlig Virksomhed. Det er iøvrigt ikke at formode, at en Kjøbstædøvrighed vilde være tilbøielig til en ubillig Opposition mod Byens valgte Repræsentanter. Han behover at staae paa en god Fod med disse, for ikke stedse at møde Vanskeligheder i sin Virksomhed, og naar de ere valgte ved Borgerskabets Tillid, kan han ikke sætte sig i et fiendtligt Forhold til dem, uden at det ogsaa i hans hele øvrige Existents i Byen vil forvolde ham Ubehageligheder. Paa den anden Side maae og de eligerede Borgere finde, at de bedst ere i Stand til at fremme Byens Bedste, naar de staae i et godt Forhold til Øvrigheden, og saaledes vil man, under den nuværende Tingenes Orden, gjensidigen beflitte sig paa Harmoni. Det ansees endvidere som en Fordeel ved den foreslaaede Jndretning, at man, naar Øvrigheden bestod af flere Personer, kunde lade de Communesager, hvori Øvrigheden og de eligerede Borgere ikke kunde blive enige, J 18 inde saaledes som Amendementet til holdt, afgjøre ved Sammentrædelse af begge Corporationer og Sammentælling af Alles Stemmer og paa denne Maade undgaae Recurs til høiere Øvrighed." Men dersom der, efter det Foranførte, er Anledning til at befrygte, at de af Borgerne valgte Raadmænd i Tilfælde af Dissents vilde have en overveiende Tilbøielighed til at stemme med de Eligerede, saa vil Jntet være vundet forden af Kongen beskikkede Magistratspersons Jndflydelse. Det hele System, i enkelte Tilfælde at forvandle de to afsondrede Administrationsdele til een Corporaton, turde heller ikke være ganske overeensstemmende med det dog af Committeen erkjendte Princip, at Communalvæsenet ei bør bestyres af den ved Borgervalg fremkomne Administration alene, men at den af Regjeringen satte Øvrighed, skal samvirke med den. Man frygter saameget for, at Communesagerne ellers kunde komme ind for høiere Øvrighed, og at Communens valgte Bestyrelse derved kunde tabe sin Jndflydelse. Men man kunde med temmelig Sikkerhed stole paa, at den høiere Øvrighed, hvis Borgerrepræsentanternes Mening ei var i en kjendelig Collission enten med de Pligter, Communen skyldte det hele Statssamfund eller med Communens eget fremtidige Vel, altid vilde følge samme, vel indseende det billige og Naturlige i, at Communen ved sine valgte Repræsentanter selv raader over sine egne Anliggender, og at Øvrigheden, ved at tilsidesætte de Eligeredes, Mening, paadrager sig Misnøie. Den foreslaaede Jndretning turde og for- oge den Vanskelighed, som det vilde være i alle Byer at finde dygtige Borgerrepræsentanter; thi naar netop de fortrinligste af dem, som havde nogen særdeles Dygtighed, udsøgtes til Raadmænd, vilde deraf et føleligt Savn opstaae ved Besættelsen af Pladsen i Repræsentantforsamlingen. Endnu maatte Commissarius bemærke, at han ei fandt det aldeles klart, til hvilke Forretninger de af Borgerskabet valgte Raadmænds Deeltagelse skulde strække sig, navnligen om den skulde indskrænke sig til de reent communale Anliggender eller om saadanne Administrationsgrene. som Tilsynet med Laugene, Udnævnelse af Værger og hvad dermed staaer i Forbindelse, skulde indbefattes under deres Virkekreds.