Aalborgs Stifts Adresseavis, 1824-09-01
Ved Hs. Excellences Afreise her fra Byen, Onsdagen den 25de Dennes, om Middagen Kl. 1 slet, paraderede Byens Brandcorps udenfor Slottet og Borgerbevæbningen med det borgerlige Jægercorps paa Gammeltorv og en stor Mængde af Byens Jndvaanere af begge Kjøn ledsagede til Vogns og Fods Hans Excellence ud af Byen, ligesom han og paa det hjerteligste hilsedes af de øvrige Beboere i de Gader, som han passerede. Udenfor Jndkjørselsporten til Kronprindsens Kilde var, af de derværende Anlægs Bestyrere, ved Landeveien, anbragt en med Blomster=Guirlander omvunden Bue, hvori af Blomsterfletninger saaes Hs. Excellences og Frues Navne, og derunder Ordene: Triste Vale! der fandt en saa reen Gjenklang i Alles Hjerter. Længere hen af Veien passerede samtlige Hs. Excellence ledsagende Vogne ham forbi, for ved Svenstrup, 3/4 Mile, fra Byen, atter - og at til sidste Gang, at byde ham og hans hulde, troefaste, ikke mindre, end han selv, høit elskede og uforglemmelige Ægtefælle det sidste lev vel. Regimentets Musik havde forud begivet sig didhen og ved Hans Excellences Ankomst intonerede den en saare høitidelig, til denne Leilighed forfattet Musik, som vedblev at spilles, saalænge Hans Excellence og Hendes Naade Frue Geheimeconferentsraadinden, der vare stegne af Vognen, opholdte sig der, for endnu eengang at tage Afskeed med den store forsamlede Mængde og hver Enkelt, især - og da De omsider igjen vare stegne til Vogns, da denne langsomt rullede bort, da den lidt efter lidt svandt og tilsidste ganske forsvandt for vort Syn, gjenlød et Triste Vale sagte i de Forsamledes veemodsfulde Hjerter, medens den Ene høi sagde til den Anden: Hos os er Disse Høit elskedes Minde undslettelig. Mel. Dannemark, Dannemark, hellige Lyd! Somren var gavmild - for kjernrige Frugt Laden blier lukt! Kom da med Sang og med Jubel hver Gjest! Høsten indbyder til frydfulde Fest! Naturen nu længtes selv efter sin No. - Dens Gaver jo Velholdne Du eier i fredsomme Bo. -Er dog ei fro Gaven os fryder - men Giveren veg Bort fra sit Neg Afsked fra hver, som betrygged vort Held, Fylder med Veemod den følende Siel! Gjenløde ei Sukke - mon Taarer ei randt, Naar Ædling svandt Bort fra den Kreds, han ved Velgierning bandt, Skjøndt selv han vandt, Vandt Du end Rolighed, Velgiører, nu - Mod dog i Hu Hilser til Afsked Dig Cimbriens Stad! O! Du, som straaled i Mændenes Rad, Som straaled ved Anstand, ved Aand og ved Dyd, Vort Haab, vor Pryd, Tilgiv: idag er os Bægerets Lyd En fattig Fryd! Længe skal Staden ved Liimfjordens Bugt, Nyde den Frugt, Du haver rakt den med Velgjørerhaand, Nyde Din Frugt, og erindre Din Aand; Men naar Dine Minder staae ved hvert Fied Og smile ned, Skal Længsel dog klage i Kjerlighed: "Ak! stod han veed!" Bort vil Du drage - mod Sjolundas Kyst Hvile Dit Bryst; Vug ham nu vaerligt codaniske Søl Plei ham med Ømhed skovflettede Øl. Sophia. Du holde vor Yndling i Favn! Fra lune Havn. Seent Fredrik bortdrage til Sorg til Savn. For Fødestavn Peter Tetens. Mel. Nyd Livets korte &c. Ædle Sophial elskværdigste Kone, Pryd for dit Kiøn og en Ziir for vor Bye; Neppe vi kan os med Tanken udsone, At Du til fjernede Egne vil tye. Aalborg, o Aalborg, hvad gjorde du dog? At den, du elskte saa høit, fra dig drog. Veemod sig blander i festlige Stemme, Skjebnen det byder, og Hjertet er tyst; Af hvert et Ansigtstræk skal Du fornemme Hvor dybt din Bortreise saarer vort Bryst. Ak, ikkun Ønsker fremstammer vor Siel! Jvrigste Ønsker for Fremtidens Vel. Henneberg.