Norske Intelligenssedler, 1797-01-11
Da Gienstanden for det til d. 19de d. M. berammede Møde angaaende et Universitets Oprettelse i Norge er med al sin overmaade store Vigtighed dog gandske simpel, formoder jeg kuns faa Debatter; men naar den attraaede voxende Fond er opnat, vil dens Anvendelse naturligviis udkræve nærmere Overlæg i Qvartal- eller i det mindste Halve-Aars Møder. Markedstiden ere mange udenbyes Personer nærværende, som derved deslettere kan tage Deel i Handlingen og bidrage til dens videre Bekiendtgiørelse Dette er min Formening, hvori jeg dog let kan feyle. Jeg har kuns vovet at give et Signal, som har sin eneste Styrke af Dem, der værdige at følge det. Dersom Hr. Raadmand Moestue ved Samtale med andre det Norske Universitets patriotiske Befordrer troer sig forvisset om, at Mødets Udsættelse vilde være gavnlig, seer jeg med Glæde en forandret Berammelse i Møde. Kuns troer jeg, en unødvendig Udsættelse er en Vakklen, og denne giør altid et slappende Jndtryk N: V. Edle Norske Patrioter! Jugen, som kiender patriotiske Følelsers Jld, tør vente, at Kilden til vore Bestræbelser for et Universitets Oprettelse i Norge skal formedelst hiint mislykkede Forsøg være udtømmet. Fædrenelandets ømmeste Venner seer med Rørelse paa hverandre; den ene spørger den anden: skal da Sanen dermed være hendød, Ney, Rey, ædle Venner, det anstaaer ey retskafne Normænd at undfalde en saa god Sag. Vores oplyste, Veres kløge, Vores retfærdigt Regiering har ikke modsat sig Norges billige Ønsker og retmæssige Paastand om et Universitet, undtagen i Betragtning af saadanne Mangeler, som vel for det nærværende Øyeblik ere uovervindelige, men som dog nødvendig maae vige for den næsten skabende Magt, der ligger i den forenede Anvendelse af ædelt Mod, af klog Plan og af den frugtbare Tiid. Lader Os endnu en Gang, just i tilstundende, Christiania Markeds Tiid, høytidelig samles! Det er at haabe, at den værdige Hr. Raadmand Moestue eller en anden af Stadens patriotiske Jndvaanere indrømmer De de fornødne Værelser, hvilket Han eller Den vilde være af den Godhed betimelig i Jntelligentz-Seddelen at bekiendtgiøre, samt Tiden dertil at bestemme, Proponenten anseer det som et værdigt Hovedmaal for denne Samling at giøre Begyndelse med patriotiske Gaver til Norges voxende Universitets Fond, Det være Proponenten tilladt ey allene at haabe Nogles foreløbende Biefald men endog at forene disse Nogles Jdeer ved et venligt og ærbødigt Vink til en i dette Møde ønskelig Fremgangsmaade, som svarer til Gienstandens Majestæt og dette patriotiske Selskabs Værdighed; 1) Selskabets Vert vilde behagentlig være betænkt paa at have en Pulpet og nær hos samme nogle Stole i Beredskab paa et beqvemt Sted i Værelset. 2) Den eller De, som ved denne vigtige Leylighed vil holde Taler, behager forud at stille sig ved Talestedet. Skulde det ikke betimelig være afgjort imellem Tallerne, hvem af dem der skal tale først, afgiøres det strax ved at trække Nummer, som til den Ende maatte ligge færdige 3) Naar Selskabet formodes at være samlet, tager det med værdig Taushed Plads i en halv Cirkel omkring Talestedet. 4) Enhver af Talerne, som har nogen Plan at forelægge Selskabet, oplæser den ved sin Tale med hvilken den rimeligviis staaer i Forbindelse. Enhver anden af de Mødende, som enten har en Plan at forelæse eller ogsaa blot vil sige Selskabet sin Meening om Sagen, stiller sig, om det end kuns er for nogle faa Øyeblikke, ved Pulpeten; thi Selskabets Agtpaagivenhed maae have en Middelpunkt. Spørsmaalene vil formodentlig blive a. Med hvilken Forbeholdenhed for Givere eller Arvinger skeer Donationerne? b. Hvor høyt skal den indsamlede Fond være stegen, naar Regjeringens Myndighed atter reclameres til Universitetets virkelige Oprettelse? c. Hvem skal imidlertid have Direktionen over Norges voxende Universitets Fond, d. Hvad Løn skal Cassereren have? v. Hvor stor Caution skal han stille, o. s. m. Ved dette første høyst vigtige Skridt vindes: 1. En Grundvold for Hoved Hensigten. 2. En ey ubetydelig Penge-Refouree her i Landet for de Norske Eyere. 3. Et Levebrød for en værdig Mand med Familie. Modsigelser opklare men ey rokke vor Patriotisme! Give Gud, at Udfaldet maatte svare til Proponentens varme Ønsker for det saa inderlig elskede Norge !!! Christiania den 26de December 1796. N: B: S. T. Hr. Raadmand Moestuel har haft den Godhed at tillade Mødet i sine Værelser og samme skeer Torsdagen d. 19 Januarii 1797. Klokken 10 Formiddag, i Følge forestaaende Bekiendtgiørelse; Hvilket paa Forfatterens Vegne (som ej her nærværende) ærbødigst bekiendtgiøres af mig, Christiania d. 3 Jan. 1797. som Commissionair. Berg, Bogtrykker. P. S. Værelserne blive opvarmede den bestemte Dag og Tid, hvad enten der møder nogen eller ikke. ikke.