Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
J Rom havde man triumviri nocturni, cohortes vigillom &c. Men Hensigten dermed var nok mere at afværge Jldsvaader, end Uordener om Natten. Først ved By=Uhres Jndførelse synes det at være blevet Skik, at raabe Klokkeslættet; skjønt det er at formode, at denne Raaben mere skeer for at overbevise sig om Vægternes Aarvaagenhed, end for at underrettes om, hvad Klokken er. J Paxis havde man allerede 1595 Nattevægtere, og i Begyndelsen maatte Borgerne skiftes til at gaae paa Nattevagt Med Tiden kunde man frikjøbe sig for denne Pligt, og siden indførtes saavel i denne Hovedstad, som paa andre Stæder, bestandige Vagt compagnier. J Kjøbenhavn bleve Vægtere indførte tidligere, end i Paris og Tydsklands Hovedstæder, thi allerede Frederik den Anden udgav 1567 er aabent Brev, hvori det hedder: "at efterdi Borgermester og Raad i Kiøbenhavn have berettet Os, at paa det Alting med Vagt her i Byen saa meget desbedre maatte blive besørget, de ere tilsinds at tage i Tieneste saa mange duelige Karle, som behov gjøres, hvilke altid skulle vaage i Portene, paa Voldene og om Natten paa Gaderne, af dem af Byens Penge belønnes, saa tillades dem benævnte Karle til Vægtere udi Tjeneste at tage &c." (Ny Danske Magaz., 1 B.,S. 55). Man seer heraf, at den Gang Portene ikke, som nu, vare besatte med egne militaire Vagter. Det Værge, som Vægterne endnu have, de saakaldte Morgenstjerner, var allerede i de ældste Tider et krigersk Vaaben; thi Sum beretter (Hist. af Danm., T. IV.), at i Londons Tower gjemmes en Deel gamle Geværer, brugte af de Danske i de engelske Krige, hvoriblandt Køller, besatte med mange Jernpigge, der ligne meget vore Morgenstjerner, som Vægtere og Matroser endnu bruge. J Berlin anordnede Churfyrste Joh. Georg først 1588, altsaa 21 Aar efterat de allerede vare ved et Kgl. aabent Brev indførte i Kjøbenhavn, Nattevægtere, men alligevel maatte endnu 1677, Bybetjenterne raabe om Natten, hvad Klokken var. Derfra skal den i Tydskland endnu almindelige Vægtersang: "Höret, ihr Herren und last euch sagen, have sin Oprindelse; thi "Herren, og unfre Herren, er endnu en gjængse Benævnelse for Øvrigheden i gamle tydske Stæder. Bybetjenterne tilraabte saaledes deres Herrer eller Øvrighed, hvad Klokken var. Det Ord Hou(Hou Vægter, hou,) hvormed Vægtersangen begynder hos os, kommer af det gamle nordiske hos, et høit Udraab, især naar Nogen er forvildet i en Skov, og man raaber saalænge hon indtil en Anden svarer med hou, da man siden efter Lyden søger at komme sammen. Vidensk. Selsk. Ordbog formoder, at deraf kom det Ordsprog, som man raaber i Skoven, saa faaer man Svar. Uden Tvivl raaber den ene Vægter hou til den anden, for saaledes, ved dette Raab, at opfordre ham til at gjentage hans Ord. Af hou kommer ogsaa hone eller huje. Saa ubetydelige disse Anmærkninger synes, er det dog forden Tænkende altid interessant, at vide Grund og Anledning endog til den mindre betydelige Skik i Landet. Vægtersangene antages almindeligen at være forfattede af Biskop T. Kingo, altsaa i det mindste et heelt Aarhundrede efter Vægternes første Indførelse. Mod disse Sange har man ofte ivreet, og endog offentligen ønsket dem, om just ikke ganske afskaffede, saa dog meget forkortede. Tode har paa et Sted i eet af sine Sundhedsblade taget Vægtersangen i Forsvar; han mener, at den er, ved sine opbyggelige Ord, den Syge, der søvnløs vaander sig paa sit Leie, til stor Trøst og Husvalelse. Han kan i visse Tilfælde have Ret; men en underlig Maade at trøste og husvale Folk paa, synes dette dog at være, især da de fleste Vægtere ere ligesaa svage i at declamere, som i at synge. De Færreste er man istand til at forstaae. Det skjønnes derfor ikke, til hvilken Nytte deres Nattesang skal være saa lang. To Vers kunde jo være mere end nok. J Tydskland har man paa adskillige Stæder afskaffet den gamle Formular, og i Göttingen raabe Vægterne allerede siden 1791 blot, "Die Glocke har zen geschlagen; zehn ist die Glocke."