Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-10-23
J alt dette er der sjeldent noget Tiltrækkende, men i Almindelighed alting tilbagestødende, og alligevel har man paa saadanne Contoirer og saadanne Pligter fundet Digtere, Historikere, Mænd af Smag og Mænd af Opdragelse; medens vi troe, at det vil antages som en almindelig Kiendsgierning, at det virkeligen er Mænd, af saadanne Egenskaber, der opfylde deres sædvanlige og nødvendige Pligter med største Nøiagtighed, Flid og Samvittighedsfuldhed. J Frankrig er denne Kiendsgierning, endog for saavidt den vedkommer de lavere Classer, almindelig. Jngen kan være gaaet igjennem Paris, uden ofte at have været Vidne til, at nogle fattige Koner, der solgte Æbler og Castanier i en Bod læste Racine eller Corneille medens de ventede paa Kjøbere, og man vil finde at dette Slags Opdragelse er almindelig blandt dem, der have at bestille med de lave Forretninger i Livet og som aldrig troe, at der er noget Overordentligt i Forbindelsen. Og det er dette, der giver det franske Folk den Smag, der er saa mærkelig i Joseph Scaliger siger at det er bedre at underkaste sig den Straf, at arbeide for Livstid i et Bjergværk end at paatage sig Udarbeidelsen af Overs. et Lexicon. dets forskjellige Arbeider og som i lige Grad lærer det at agte hvad det har lært at forstaae og brundre det, der i Engelland bliver en Gjenstand, for Ulempe hos menig Mand. Og dersom, som vi troe, dette er Virkningen af Agtelsen for offentlige Konstværker blandt det franske Folk, da ligeledes lærer det at agte Værker af stømNytte, da en Vane af den Natur lettelig udbreder sig til enhver Ting, saa vilde et lignende Resultat være i Engelland en Følge af FolkeOpdragelse, som nok var værd at kjøbe til en vid Priis. At beskadige Milepæle og Veivisere er saa meget en Morskab for vor Pøbel, at man sjeldent finder nogen Ting af den Natur, som kan beskadiges eller ødelægges, uden at den jo beskadiges eller ødelægges, medens Ulempen i bekjendt at være meget stor. Vi troe med Sandhed at kunne sige, at der i Skotland i det mindste ikke ere ti Milepæle, som jo ere beskadigede, og et blevne beskadigede eller ødelagte faa Uger efter deres Oprettelse. Saaledes ere Porte nedbrudte, Parappeterne eller Broernes Gesimsstene ødelagte, og Mure besmurte med uanstændigt Skriverie til Vanære for Engelland, og det eneste (?) Land i Europa, hvor saadanne Lumpenheder træffes, Det er ikke sandt at saadant forekommes i Frankrig af Politiet; Aarsagen ligger i Folkets bedriFølelser selv, og disse ere, som vi troe, Frugten af Opdragelsen. Vi behøve just derfor ikke at være et værre Folk, og naar denne UlempiAand ikke er en Følge af Uvidenhed, saa vide i ikke hvad vi skulle henføre den til; men, naar den er til, saa vil kun Opdragelsen være i Middel derfor. - og naar man endvidere indseer, at Opdragelsens moralske Magt og Jndflydelse, endog indskrænkende den til Erhvervelsen af Kundskab allene, og udelukkende en særlig moralsk Opdragelse, er meget stor, i det den i og for sig sigter til at ordne Handlemaaden, at føde Dyd og frembringe Agtelse for Orden, Lydighed mod Love og saa fremdeles, som er det Væsentlige af offentlig og huslig Dyd, og overveiende omvendt, at Uvidenhed er den almindelige Grundvold for Alt hvad der er det Modsatte af dette, have vi altid troet, at den vitkelig mærkelige Velanstændighed, som den Eiendommelighed, der characteriserer de Franske, var fornemmeligen Virkningen af en større Udmidelse af Kundskab blandt dem, eller af en fortrinligere og høiere Opdragelse. Vi indsee i det mindste ikke nogen anden tilstrækkelig Grund for Forskjelligheden i den Henseende hos vort eget Folk, under samme Omstændigheder, da det aabenbart ikke er følgen af Religion, og ganske sikkerligen er det fuldkomment uafhængigt af Politietvang, efterdi Resultaterne ere dagligen synlige i tusinde Stillinger, hvor Lovene ikke kunne lægge sig derimellem, eller som et Politie ikke blander sig i. - Denne Kiendsgierning er umodsigelig, da den er alle, som virkeligen kjende det franske Folk, vitterlig, uagtet det kan være blevet betvivlet eller nægtet af den store Hob uvidende og fordomsfulde engelske Reisende og Residenter, der aldrig kiende noget til Folket, endog i deres eget Fædreneland, og allermindst i Frankrig, og hvis Meninger om dette Land og de Jnd fødtes Adfærd og Characteer enten ere grundede paa den meest rasende Utilbøielighed eller urimeligste Uvidenhed, eller hentede fra gamle Fortællinger, eller Ordsprogsudtryk, laante fra et Vademecum eller fra Reisende, ligesaa uvidende og fordumsfulde som de selv. Domme, der have erklæret med Goldsmiths Jnvalid, at de ere alle Slaver og bære Træsko, at alle Qvinderne ere uden Dyd og alle Mandfolkene uden Mod, og at deres almindelige Føde bestaar af Frøer og Soupe-maigre. Lad dem, der tvivle om dette, endog blot kaste et Blik paa Frugttræerne, der staae ved Siden af Landeveien, og Dyngerne af den indsamlede og frit liggende Frugt, som ikke røres, uagtet intet Øie seer det. Ordsproget siger, at det er et redeligt Land, hvor en Reisende kan efterlade sin Pengepung paa Landeveien, viis paa, at den vil bringes ham igjen, og denne Kiendsgierning er vel, som bekjendt, almindelig i Frankrig. Vi vide selv, at en Pung er bleven glemt paa et Gjæstgiversted, og opbevaret der i hele Aar af en Opvarter, indtil den ubekiendte Reisendes Tilbagekomst; ja vi kunde af vort eget personlige Kiendskab fylden heel Bog med Historier af dette Slags, medens endnu langt mere glimrende Handlinger af lignende Natur i Henseende til Gods, der skjultes eller nedgravedes i Revolutionstiden, vilde give Æmner til en virkelig Roman. Og hvad der beviser disse Følelser saa kraftigen som noget kan gjøre det, er Landstædernes eller endog Stædernes Tilstand, i hvilke meget almindeligen Dørene ikke lukkes om Natten, og hvor der meget ofte ingen Laase ere for. Vi kunde nævne hele Stæder og Landsbyer, hvor der maaskee ikke er en Laas eller Bolt for en Gadedør, og vi troe, ikke at tage Feil naar vi paastaae, at endog i Staden St. Servan, en Søhavn, der ved en stor Havn er forbunden med St. Malo, med en Befolkning af flere end 20,000 Mennesker, uden Vægtere, og næsten uden Lygter, er der neppe en Dør lukket om Natten, og saare mange have ingen anden Laas end et Reb eller en Træbolt. Dette frembyder i Sandhed en afstikkende Modsætning mod vort Land, og ikke behøve vi at vise, hvad følgerne af en lignende Fremfærd, vilde blive hos os. Vi kunne virkeligen ikke godtgjøre, at Aarsagen eller en Deel deraf ligger i det franske Folk fortrinligere Opdragelse paa saadanne Steder, men ingen har angivet nogen anden, og vi ere meget tilbøielige til at troe, at det meget maa tilskrives disse vigtige Virkninger. Hvis saa er, da yder det sandeligen en af de kraftigste Grunde for den Opdragelse, som disse Betragtninger have til Hensigt, at anbefale.