Berlingske Tidende, 1836-03-08
Sagen angaaende Kammerraad Drewsens Andragende betræffende Veivæsenet. (See denne Tidende No. 7576). Det ovennævnte Andragende, som Kammerraad Drewsen har forelagt Stændernes Forsamling, er af følgende Jndhold: Jeg kan, idet jeg her fremstaaer for at gjøre Forslag betræffende Forandring ved Arbeidet paa Chausseerne, fatte mig saameget kortere, som jeg, ved at omtale Frikjørslerne, og navnlig den ubetalte Transport af Veicorpsets Personale, allerede har nævnet en af de væsentligste Grunde, der lade ønske en Forandring i den nu bestaaende Jndretning. Desuden har jeg angaaende det, der synes fordeelagtigst at kunne sættes istedetfor den nærværende høist byrdefulde Jndretning, fundet Meningerne saa samstemmende, at jeg ei kan betvivle, at Regjeringen, naar Forslaget igjennem Stænderne meddeles samme, vil værdige det fortjent Opmærksomhed, og det saa meget mere, som saavel ved det Forslag, jeg her skal gjøre, som ved det, jeg har fremsat angaaende Frikjørslerne paa Landet, aldeles ikke foreslaaes Noget, hvorved Statsindtægterne skulde formindskes, eller Statsudgifterne forøges, men blot bedes om, at Landboerne maae forskaanes for, paa en hensigtsløs Maade at spilde deres Tid og Arbeidskraft.""Ogsaa mod Pligtarbeidet paa Chausseerne hæver den almindelige Stemme sig. Veiarbeidet er Hoveri in natura, og Hoveri, det være nu privat eller offentligt, forrettes i vor Tidsalder med Uvillie. Det kan ei ligeligt fordeles, det lægger Baand paa Mandens frie Virken, det er forbundet med Vilkaarlighed og Chicaner. Det offentlige Hoveri er ei, som det private, grundet paa en frivillig indgaaet Contract. Veiarbeidet udredes, som bekjendt, ene af Hartkornsbrugerne: Disse have med stor Taalmodighed hidtil baaret denne Byrde og uden lydelige Klager, have anlagt os de Veie, der nu til Alles Gavn og Beqvemmelighed gjennemkrydse Landet, have indtil nu ene vedligeholdt dem, og dog - mirabile dictu svaret de samme Bompenge, som de, der Jntet have bidraget til deres Anlæg og Vedligeholdelse. Ret og billighed synes dog nu at kunne gjøre Krav paa, at Alle skulle bidrage til deres Vedligeholdelse. Hartkornsbrugerne have dog vel nu Ret til at haabe, ja til at ønske, at ikke de ene skulde bære Byrden, men at ogsaa Byerne skulle bidrage til at vedligeholde de Veie, som Landboen ene har anlagt. Men indtil en, som mig synes paa Ret og Billighed grundet, Forandring af denne Art kan finde Sted, kan foreløbigt meget skee til at lette et Arbeide, der i flere Egne er det tungeste, der paaligger Landboen. Men for at udfinde, hvorledes denne Byrde kan lettes, maa man kjende, hvor svær den er, og hvor og hvorfor den trykker saa haardt. Veiarbeidet trykker, deels ved en ulige Fordeling, deels derved, at Arbeids kraften ei altid hensigtsmæssigt anbringes, deels ved den Omstændighed, at Veireparationerne for sildigt foretages, og saaledes blive for store, deels endeligen ved de fra alt Hoveri adskillelige Misbrug og Chicaner. Hvormeget Arbeide en Gaard har at forrette paa en eller flere Chausseer, kan ei bestemmes, da Byrden forøges, deels ved Afstanden fra Chausseen, deels ved Veienes stærkere eller svagere befaring. Men at det Arbeide, der paa Chausseerne maa forrettes, i det District jeg repræsenterer, er meget for svært, det veed jeg "Paa det Byrdefulde ved Anlægget af en ny Chaussee, især naar de, der skulle forrette det, ogsaa skulle tilkjøre Stenene og transportere dem langt, vil jeg tillade mig at anføre et Exempel. Tvende Gaarde laae omtrent 1 1/2 Miil fra det Sted, hvor Stenene skulde leveres, og disse fik i 2 Aar en extraordinær Kjørsel af 73 svære Læs og 212 Mile frem og tilbage. Man gjorde Forestillinger mod denne Transport, men det nyttede ikke. Ordren lød, at Stenene skulde leveres, og de bleve og for en stor Deel leverede. Men Jntet er saa slemt, at det jo kan have sin gode Side, og man vil saaledes vide, at siden den Tid har ingen Bondehest fra den omtalte By løbet løbsk. Det her anførte Exempel paa en streng Behandling bør vel ansees som en Undtagelse, dog ikke som den eneste i sit Slags, men det viser dog, hvad den Hoveripligtige er udsat for og maa finde sig i. "Stenenes Levering er ogsaa i en anden Henseende en svær paa Hartkornet hvilende Byrde, især for den, som ei har Stene paa egen Lod, og som altsaa maa kjøbe dem. Naar en Gaard auctionen paa Kjøbenhavns Toldkammer den 11te dennes bliver tillige bortsolgt et lidet .... maa levere 1/2 Cubikfavn Stene per Tønde Hartkorn, saa faaer en Gaard paa 6 Tønder derved en Udgift af 30 til 36 Rdlr., men herved er endnu Jntet regnet for at slaae Stenene, som Hartkornet ogsaa besørger. Som Sidestykke tilde omtalte nye Veianlæg, kan jeg anføre Reparationen af en anden Vei. Denne, der var anlagt paa gammel Maade, med Stene og Gruus, skulde nu macadamiseres. Hartkornsbrugerne fik da Ordre til at ophakke de øverste Lag og at bortkjøre det Ophakkede. Dette skeete, men da Mac-Adam ikke vil, at paa Veie, efter hans Maade, maa blive Noget, der kan indsuge Fugtighed, saa befaledes, at Veien skulde feies, og den blev naturligviis feiet. Saaledes stode da de større Stene bare og toppede, indtil det nye Lag, slaaede Stene bleve paalagte. Nu skulde man vel troe, at man ret skyndte sig med at faae dem paalagte, for at Veien kunde befares, uden at Vognene skulle sønderbrydes. Paa ingen Maade. Der hengik Aar inden den var aldeles færdig. Paa samme Tid som denne Chaussee repareredes, fik Bønderne Ordre paa Jordveiene ved dens Sider at anlægge – jeg veed ikke ret hvad jeg skal kalde det – Gravhøie, thi Bunker, af Jord i Form som Gravene paa en Kirkegaard anlagdes, omtrent 15 eller 20 Alen fra hverandre, paa hver Side af Chausseen, for at Jngen skulde kjøre paa Jordveien. J forrige Tider opkastedes saadanne Jordbunker af Huller, som man gravede ved Siden af dem, men paa denne Maade vare Bønderne slupne alt for let. Nu fik de Ordre til at tilkjøre Jorden, og at gjøre Bunkerne saa store, at jeg kun paa Kirkegaarden ved Waterloe, hvor man har begravet en Snees Englændere i samme Grav, har seet saadanne Gravhøie. Men hermed maa man ikke troe, at denne Veiforbedring var tilende. Paa ingen Maade. Et eller to Aar sildigere fik Bønderne Ordre til at bortkjøre disse samme Jordbunker, som de med saameget Arbeide havde tilbragt; men nu forgik dog Taalmodigheden. Nogle Hartkornseiere, der ikke vare Bønder, nægtede at gjøre dette Arbeide; men hvad Følgen blev, kan jeg ikke meddele. Det er nok overalt raadeligt, indtil Hans Majestæt allernaadigst skjænker os den saameget attraaede CommunalJndretning paa Landet, vel at høre sig for, hvor der er Amtmand, inden man kjøber en Eiendom. Er det at undres over, at Bønderne ønske at befries fra et saadant Arbeide in natura, mod en billig Betaling. Og dog har jeg ikke talt om de derfra uadskillelige Chicaner. Hvad maa der ikke taales af en Veipiqveur eller en Underpiqveur. En saadan har Dagløn, der ophører med Veiarbeidet. Hvad Under, at han gjerne seer det varer længe. Hvad Under, om en saadan casserer Arbeidet for endnu nogle Dage at holde nogle Bønder paa Veien, og at faae nogle flere Diæter. Hvad Under, at Bonden heller bringer et Offer for at slippe for Chicaner. Je har kjendt en Veipiqveur eller Underveipiqveur, der kunde gjøre alle vore Mineraloger til Skamme. Disse slaae vel med en Hammer et Stykke af en Steen for at lære at kjende den, men naar en Bonde bragte et Læs Steen, lugtede vor Veipiqveur til det, og dersom han ikke kunde opdage saameget Lugt af Kobber, som en Mark kan give, saa blev det casseret. Forresten var han ikke urimelig, thi havde Stenene kun denne ham behagelige Lugt, saa havde det ingen fortrædelig Følge for den Leverende, om der endog var lidt Flint imellem dem, hvilken ellers ikke antoges. "Arbeidets Vidtløftighed forøges endnu derved, at Veiene, naar de engang ere reparerede, ei tilbørligt vedligeholdes. Deres Mangler rettes ikke, medens de ere smaae og kun vilde koste lidet Arbeide. Vi have i denne Tid, da saa Mange af os reise imellem Kjøbenhavn og Roeskilde, Leilighed at bemærke dette. See vil ikke Veien derimellem med Hjulspor ved Hjulspor, og kan Noget mere end Hjulspor paa en Chaussee bevise, at den slet vedligeholdes. "Jeg har kjørt mange Mile paa preussiske Chausseer; jeg har seet saadanne i Belgien; jeg har seet macadamiseerte Gader i London, hvor dog kjøres paa dem vel hundrede Gange oftere end hos os, og overalt med langt sværere Læs, end dem vi have, men kun hos os findes Hjulspor paa Chausseerne, og dette kommer deraf, at her komme Reparationerne forsildigt. Jeg har overalt udenfor Danmark seet, paa begge Sider af Veien, smaae Bunker slagne Steen, og jeg har seet, at hvor den mindste Fordybning begyndte at vise sig, en dertil ansat gammel Mand eller et gammelt Fruentimmer, forsynet med en Skuffe med slagne, Stene, at fylde saadanne Fordybninger. Paa denne Maade blive Reparationerne meget ubetydeligere, og meget mindre Material bruges, og ved dette lette Arbeide finder mangen Gammel, der ellers tilhører Fattigvæsenet, sit Udkomme.""Paa Grund af det Anførte, og da jeg tør antage, at jeg kun fremsætter et almindeligt Ønske, tillader jeg mig at foreslaae, at Chausseerne i Fremtiden, saavel naar nye anlægges, som naar gamle repareres, maae bortliciteres, og jeg haaber saameget mere, at Stænderne ville være enige med mig i, derom at petitionere Hans Majestæt, som jeg har erfaret, at Veiarbeidet paa denne Maade alt iværksættes paa Lolland, som en mig tilhændekommen Skrivelse beretter. Herved vilde nu ogsaa det Gode opnaaes, at hele Veipiqveur- og Underveipiqveur-Classen kunde afgaae, til ikke liden Besparelse, da i saa Fald kun behøves, at en Veiofficier bereiser Veien paa den Tid den skal være færdig, for at overbevise sig om, at Arbeidet er forsvarligt gjort. "Jeg tillader mig derfor at indstille denne Sag til Stændernes Overveielse, og at andrage paa, at Hans Majestæt allerunderdanigst petitioneres om 1) At ikke blot Landet, men ogsaa Byerne, i Fremtiden maatte bidrage saavel til Omkostningerne ved nye Chausseers Anlæg, som til de anlagtes Vedligeholdelse." 2) At i ethvert Tilfælde Chausseernes Anlæg og Vedligeholdelse maa bortliciteres, og de ved dette Arbeide foranledigede Omkostninger indtil videre reparteres paa Hartkornet. Til at tage denne Sag under Overveielse nedsattes en, af 5 Medlemmer bestaaende, Committee (Friis, Madsen, Povelsen, Rosenørn-Lehn, Haastrup, og efterat denne havde afgivet sin Betænkning, discuteredes Sagen i tvende Plenarmøder den 8de og 12te Februar. Committeen havde indstillet: 1) At Bestyrelsen, af Anlæggene og Vedligeholdelsen saavel af Hovedlandeveiene som af de mindre Landeveie overalt maa blive overdragen til det kongelige Jngenieurcorps, og at der under Corpsets Overbestyrelse maa blive ansat de fornødne duelige Opsigtsførere. 2) At i Reglen alt Pligtarbeide, ved disse Veie maa blive ophævet. 3) At alt Arbeide, der forefalder ved nye Landeveies Anlæg, alene bør falde de Distrikter til Byrde, som efter de hidtil gjeldende Forskrifter ere pligtige til at udføre samme; men at der imidlertid 4) Aaret førend saadant Arbeide skal udføres, bør forfattes et, saavidt muligt, nøiagtigt Overslag over Bekostningerne, som ville være forbundne med ved leiede Folk at udføre dette Arbeide, og at der derefter bør gives de ordentligviis Arbeids pligtige Valget imellem, om de selv maatte ville udføre Arbeidet, eller om de maatte foretrække, at dette ved Licitation søges udført for deres Regning, hvorefter Licitationen da indskrænkes til de Strækninger, som maatte komme i sidstnævnte Tilfælde, imod at de paagjældende Hartkorns brugere efter lovlig Repartition udrede Bekostningerne, 5) At den aarlige Vedligeholdelse af alle grundforbedrede Hoved- og mindre Landeveie Tid efter anden maa blive bortliciteret paa 3, 5 eller 10 Aar, efterat disse Veie af de hidtil Arbeidspligtige overalt ere blevne satte i fuldkommen forsvarlig Stand. 6) At Omkostningerne paa dette Vedligeholdelses-Arbeide maae blive lignede paa alt det Hartkorn, som, efter Grundsætningerne i Forordningerne af 13de December 1793 og 4de April 1800, paaligger denne Byrde, enten amtsviis eller stiftsviis, og 7) at Licitationerne blive at betragte som en offentlig Foranstaltning, og som en Følge heraf blandt Andet at afholde uden Gebyhr. Med Hensyn til Committeens første Jndstillingspunkt bemærkede Proponenten Ved Auctionen paa Kjøbenhavns Toldkammer den 11te dennes bliver tillige bortsolgt et lidet St.....der iøvrigt frafaldt sine Jndstillingspunkter, at hans Forslag indskrænkede sig til Chausseer, ved hvilke han alene havde tænkt sig Hovedlande veiene, idet han meente, at forsaavidt Sagen angik de mindre Landeveie, maatte den betragtes som et Communalanliggende. Han stillede derfor det Amendement, at Ordene: "de mindre Landevei, maatte udgaae af hiin Jndstillingspunkt, Committeens Referent, Justitsraad Povelsen, yttrede, at naar man skulde indskrænke sig til Hovedlandeveiene, maatte man heller lade hele Sagen falde, da den Lettelse, der i saa Fald kunde ventes for Landet, vilde være ubetydelig. Flere Medlemmer talte imod Amendementet a det blev derefter af Forsamlingen forkastet med 57 Stemmer mod 6, efterat Committeens Jndstilling, med Reservation af at kunne stemme over dette Amendement, var bleven billiget med 54 Stemmer mod 9. Til første Jndstillingspunkt blev fremdeles fremsat et Amendement af Jørgen Mathiesen: "At Veivæsenet bliver en Communalsag og at det overlades Communens Beboere selv at vælge de Veibetjente, de finde duelige, som det og bør tillades dem selv at lønne og afskedige disse, eftersom de finde passende, dog at det kongelige Jngenieurkorps fører Overtilsynet". Referenten meente, at Forslag om Communens Deeltagelse i Bestyrelsen af Veivæsenet helst maatte udsættes, indtil Communalloven udkom.