JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Almuevennen, 1842-06-08
Efter det Anførte er det ikke at undres over, at de Blade der have Privilegium paa at meddele politiske Nyheder og Efterretninger, ikke kunne fyldestgjøre hvad der med Grund maae fordres af dem, thi deels beslutter ikke letteligen en selvstændig og dygtig Skribent sig til at underkaste sig en trykkende Censur, og den der underkaster sig et saadant Vilkaar, han kan ikke længere røre sig med nogen Frihed eller Kraft, medens flere aandrige og almindelig agtede Mænd, sikkert med Liv og Sandhed vilde bearbeide det rige Stof vor Tids Historie indeholder, til et uberegneligt Gavn for vor egen Udvikling i det Hele, naar Plakaten ikke havde berøvet dem dette rige Stof. Man indvender, at Regjeringen vilde udsætte sig for mange Klager og Besværinger fra fremmede Magter, naar Enhver uden Tilladelse og uden Censur kunde udtale sig om andre Lande og deres Regentere, men man skulle dog mene at de fremmede Magter ikke fornuftigviis kunne fordre større Beskyttelse imod vor Presse, end den vor egen Regjering nyder, og da denne ikke kan undertrykke hvad der skrives til Fornærmelse for den selv, men kun kan lade Forfatteren tiltale og straffe ved Domstolene, hvorledes skulle da en fremmet Regjering kunne forlange anden og større Beskyttelse.
Almuevennen, 1842-06-08
Naar der i et Blad som der føres et skarpt Tilsyn med, findes Noget som en anden Regjering støder sig over, da er dette tvertimod anderledes ubehageligt for vor Regjering, og langt vanskeligere bliver da en saadan Klage at afvise, end naar det Samme findes i et Blad der udgaaer uden Censur, og som Regjeringen følgelig intet Ansvar har for, i saa Fald kan den lade Forfatteren tiltale og dømme, men er Bladet eensureret maa den selv bære Ansvaret. Hertil kommer endnu een vigtig Betragtning. Det er de Blade som udkomme i Hovedstaden der udøve den største Jndflydelse i hele Riget. Provindsbladene ere deels kun Uddrag og Gjentagelser af de Kjøbenhavnske og deels læses de i Almindelighed kun i selve Provindsen hvor de udkomme. Nu er det de Blade i Kjøbenhavn, der ere privilegerede og censurerede, som stedse lovprise og forsvare Alt hvad der udgaaer fra Regjeringen, men hvad Tillid kan Publikum have til dette Forsvar, naar det veed at hine Blade ikke kan tale i den modsatte Retning, ikke kan med Frihed udtale sig om Statens Mangler og Folkets Ønsker i denne Henseende, Det vilde visselig være af en langt anden Virkning, naar Bladene ikke vare under Politiets Magt, og derhos ei heller havde nogen Forrettighed for andre.
Almuevennen, 1842-06-08
De Roeskildske Stænder androg i 1840 paa denne Plakats Ophævelse, med 49 Stemmer imod 13, og Stænderne i Viborg med 42 Stemmer imod 2 Vi skulle nu, naar de sammentræde i Roeskilde den 7de Juli, see hvilken Vægt Regjeringen lægger i Stændernes Jndstillinger. Om Haandværkerne paa Landet.
Almuevennen, 1842-06-08
Et Par Ord i Anledning af Hr. Pastor Lorcks Bog om Landsbyskolen og Landsbyungdommen. (Det er glædeligt at see, at flere og Flere og saa den hæderlige Bondestand, ei alene tænke over men ogsaa begynde offentlig at fremsætte deres Tanker om, hvad der angaaer deres borgerlige Stilling i Landet, og deres Forhold til de andre Stænder. Denne offentlige Fremtræden bør enhver Ven af Almuens stigende Oplysning og Udvikling ikke modarbeide, men tvertimod frembjælpe og understøtte, og med Hensyn dertil anseer Red. det forPligt at meddele Følgende.)
Almuevennen, 1842-06-15
Nr. 24.
Almuevennen, 1842-06-15
Almuevennen, eller Belysning at Fortid og Uutid for den danse Almue, udgivet af N. Sørensen og J. A. Hansen. Onsdagen den 15de Junii. Ansvarhavende Redacteur. J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia. Trykt hos J. C. F. Græbe. Hvilke ere de Baand der indskrænke Trykkefriheden i Danmark, (Fortsat.) Plakaten af 13de Mai 1814.
Almuevennen, 1842-06-15
Mærkeligt er det ogsaa, at den Kongel. Commissarius, der besidder en saa høist sjelden Dygtighed til at vende en lys Side frem paa enhver Sag som forhandles, dog ikke i Stænderne har havt andet at anføre for denne Plakats Vedbliven, end at Pressen benyttes paa en saa utilbørlig Maade, at det vilde være betænkeligt at aabne den en større Tumleplads, medens han ligefrem tilstaaer, at Plakaten medfører adskillige Forviklinger, og at den hører til de Bestemmelser som der kunde være Anledning til at forandre. Ogsaa denne Placat have Stænderne bedet Kongen om at ophæve; i Roeskilde med 50 Stemmer imod 12, og i Viborg med 42 imod 2. De som forsvare Stændernes Adsplittelse i to afsondrede Forsamlinger, de fremhæve baade først og sidst hvilken Sikkerhed og Betryggelse det maae være imod uoverlagte og mindre velgrundede Beslutninger, at enhver Sag underkastes fornyet Prøvelse i to, af hverandre uafhængige, og til forskjellige Tider sammenkaldte Forsamlinger; men haves der nu i saadanne, i to Forsamlinger til forskjellige Tider tagne, saa at sige eenstemmige Beslutninger, en forøget Vished for at de ere fremgaaede af grundige og fleersidige Undersøgelser, maatte det da ikke ogsaa være naturligt, at Folket venter Regjeringen vil tage saa meget mere Hensyn til disse Beslutninger, disse Jndstillinger, vil skjænke dem sin udeelte Opmærksomhed og tillægge dem dobbelt Vægt, ja saagodt som ansee sig moralsk forpligtet til at skjænke Folket hvad dets Udvalgte som med een Mund anholde om, Tiden vil nu snart vise, om begge vore Stænderforsamlingers, med 92 imod 14 Stemmer udtalte Folkeønske, skal afvises. Om Haandværkerne paa Landet. (Sluttet.) Til at prøve disse to Forslag udnævnte Forsamlingen: Agent Bruun, Proprietair C. Neergaard og Farver Svane, og disse indstillede til Forsamlingen fire Punkter, der gik ud paa, at Cancelliet skulde anstille Undersøgelser om Antallet og Beskaffenheden af de Bevillinger som fortiden vare meddeelte Landhaandværkere, og derefter at føie Foranstaltning til at disse Vevillinger blive meddeelte efter nogenlunde lige Regler i alle Landets Amter; at Beboerne af Kjøbstæderne og paa Landet maatte faae lige Adgang til at nedsætte sig paa Landet under lige Vilkaar og Jndskrænkninger: at alle de Landhaandværkere som skulle være forsynede med Bevilling, maatte paalægges en Skat af 2 Rbd. om Aaret, for en Svend ligesaameget, og for en Dreng 1 Rbd.; og at Magistraten i Kjøbstæderne maatte blive forsynede med Fortegnelser hvert Aar over de Landhaandværkere i Amtet, der ere forsynede med Bevilling." Ved Afstemningen forkastedes imidlertid samtlige disse Jndstillinger, og der blev saaledes ei heller fra denne Forsamling indgivet Petition.
Almuevennen, 1842-06-22
Nr. 25. Almuevennen eller Belysning at Fortid og Uutid for den danske Almue, udgivet af R. Sørensen og J. A. Hansen.
Almuevennen, 1842-06-22
Onsdagen den 22de Juni Ansvarhavende Redacteur. J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia. Trykt hos J. C. F. Græbe,
Almuevennen, 1842-06-22
I Anledning af den lange Sommer-Tørke(Det sees let at dette Stykke var skrevet før vi fik den sidste Regn, men det kan derfor dog læses endnu med samme Nytte.)
Almuevennen, 1842-06-22
Da Kong Salomon indviede Tempelet i Jerusalem, indeholdt hans Bøn ogsaa følgende Ord: "Naar Himmelen bliver tillukt, og der ikke kommer Regn, fordi Folket har syndet imod dig Herre, og de bede paa dette Sted, og bekjende dit Navn, og omvende sig fra deres Synder, naar du plager dem: da ville du høre i Himmelen, og forlade dine Tieneres og dit Folks Jsraels Synd, og vise dem den gode Vei, paa hvilken de skulle vandre, og give Regn over dit Land, som du haver givet dit Folk til Arv." (1ste Kong. B. 835 og 36). Og saaledes bliver det overalt betragtet i Guds Ord, hos Propheterne og Apostlerne, som en Guds Straf for Folkenes Synder, naar Herren, den levende Gud, fra hvem alt Godt med Regn og frugtbare Tider kommer, tillukker Himmelen, udebliver med Regn og giver langvarig Tørre, Tørke og Solforbrænding af Græs og Korn paa Markerne; saaledes f. Ex. ogsaa i den ugudelige Kong Achabs Tid, da der, efter Propheten Elig Røst, ikke faldt Regn eller Dug udi Jsraels Land i 3 Aar og 6 Maaneder, og Hungeren og Nøden blev svar.
Almuevennen, 1842-06-29
Nr. 26.
Almuevennen, 1842-06-29
Almuevennen eller Belysning at Fortid og Uutid for den danske Almue, udgivet af N. Sørensen og J. A. Hansen. Onsdagen den 29de Junii. Ansvarhavende Redacteur. J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia. Trykt hos J. C. F. Græbe. Hvad er fornødent (Af "Den Frisindede.) Hver kraftig Virken i Stampe stod, 7 Vampyren fugede Folkets Blod Der var ei Strid, og dog et Fred, Der var kun - Ligegyldighed, For svundne Dage med Mindets Krands, For Fremtids Dage med Haabets Glands, For Tidens Vink, for mandigt Med 32),Der var kun - Ligegyldighed. Ei var der Kummer, langt mindre Fryd, Paa rustnet Skjold stod; Lev og nyd! Der var ei Smitsot, men Karske leed Fast meest af - Ligegyldighed. Da Tørken visned hvert Blad i Skov Fra Høstens Frygt dorsk Bonden sov; Da Regnen faldt, i Takkens Sted Han bragte - Ligegyldighed. Og Borger villig betalte Skat, Holdt Munden i, tog af sin Hat, Hvortil man brugte hans Ansigts Sved Han saae med - Ligegyldighed. Vel døbte Præsten, slog Sand og Jord, Forkyndte vanligt Herrens Ord, Men Hjertet varmedes ei derved Begeistrer Ligegyldighed. Kun Adelsbærmen da hævet sig Men var den ogsaa adelig
Almuevennen, 1842-06-29
Alle de blandt den danske Landalmue, hvad enten de ere Bønder, Huusmænd eller Jndsiddere, der nu ikke føle Trang til Forbedring i Et og Andet, hvad deres Stilling og Vilkaar angaaer, de kjende ikke hvad der tjener til deres eget bedfle og Fremgang, og de skjønne ei heller paa, at Regjeringen ved Jndretningen af Stænderne har indbudt dem til at fremkomme med deres Ønsker, Begjæringer og Andragender og alt hvad de antage at kunne skee til Forbedring for dem ved Ophævelsen af gamle Lovbud og Udgivelsen af ny, til hvilke der da ved Stændermødet, af de af Folket selv valgte deputerede Mænd, skulle udarbeides Forslag, som indsendes til Kongen. Siger Nogle her: Jo, der er vel Noget som man kan ønske til Forbedring i saa Henseende, for det første har baade Selveierbønder omtrent i det Hele aarlig 5 Rbd. mere at svare i alle Skatter og Paalæg af hver Td. Hartkorn, end Godseierne have at svare af hver Td. af deres, som derfor og kaldes fri Hovedgaardstaxt, medens Bøndernes kaldes ufri, der er ligeledes megen anden Forskiel i andre Byrder, og for det andet er alle Fæsteres Rettigheder og Friheder saa afhængige af Herskabernes vilkaarlige Godtbefindende, paa sine Steder er Bonde=Hoverie og alle Steder Huusmands-Hoverie endnu, med vilkaarlig Jndskrænkning for Beboelse af Jndsiddere, o. s. v., saa det nok kunde behøves at der gjordes Jndstilling til Stænderne om slige for Landalmuen vigtige Sager, – men kan det hielpe at fremkomme med saadant Noget, Ville ikke næsten alle Godseierne reise sig og stemme herimod, og er ikke disses Antal langt større end de Bonde=Deputeredes, og hvo veed om de der ere valgte af Bønderne ogsaa kunne og ville fremføre de Andragender der sendes dem, med nogen Klem og Kraft som duede, ere disse blot simple Bønder uden stor Oplysning, Jndsigt og Talegaver, da formaae de vel ikke stort til at forsvare noget Andragende imod Herremændenes og andre Stores Jndvendinger, og ere de derimod Forvaltere, Embedsmænd o. s. v., hænge de nok sammen med de øvrige fornemme Herrer, og vogte sig vel for at stemme og drive paa noget, som kunne være dem imod; siger Nogle saaledes da svares, at endeel af det Anførte forholder sig vistnok saaledes i Virkeligheden, men derved bør man ikke lade sig afskrække, men bestandig forsøge paande at sætte Forslagene igjennem. Af Godseiere er der i Forsamlingen 9 fra Sjællands Stift, 5 fra Fyens og 3 fra Lollands, og iblandt de 4 Grundeiere som Kongen har forbeholdt sig selv at vælge, er de 3 Godseiere, hvilket i det Hele udgjør 20, men Bønderne har ogsaa 20 Deputerede, og da Kjøbenhavns og alle Kjøbstædernes Deputerede i Stænderraadet nødvendig, naar de forstaae deres eget, og hele Statens sande Gavn og Bedste, maa ligesaa vel som Landalmuen ønske dennes større og større Frihed og Fremgang, saa falder det af sig selv at de ogsaa ville stemme sammen med Bøndernes Talsmænd, og da formaae de dog virkelig lang, at overveie Godseiernes Deputerede.
Almuevennen, 1842-06-29
Et nyt Tegn paa Almeenaandens Opsving.
Almuevennen, 1842-06-29
Samtlige Sogneforstanderskaber i Skodborg og Vandfuld Herreder, have besluttet at samles 4 Gange aarligen i Lemvig for at raadslaae om, hvad der kan tjene til Bondens og Landets Tarv. Denne Beslutning fortjente vistnok almindelig Efterligning, og det maa antages at Bekjendtgjørelsen heraf vil fremkalde en lignende Forening paa flere Steder. Til Læserne.
Almuevennen, 1842-06-29
Nærværende Blad har nu bestaaet et halvt Aar, og det maa da være blevet dets Læsere klart, hvilken Aand og Tone det hylder, hvad det vil gjøre Sit tilat fremme og hvad det vil modarbeide. At de som ikke bifalde enten det Ene eller det Andet af dette, afsige Bladet, finde vi gandske naturligt, og det er os en stor Tilfredsstillelse at det kun er nogle gandske Enkelte der fratræde; de derimod der virke for samme Formaal som vi, eller dog ønske dette fremmet i stedse større Grad, dem vente vi ogsaa af, at de søge at formaae Flere og Flere til at holde vort Blad, og derved bidrage deres til, at det, med den særdeles billige Betaling, kan vedblive at udkomme, hvad ikke kan skee, uden ved et tiltagende Antal Abonnentere, thi Understøttelse fra Regjeringen har Vi ikke Af dette Blad udgaaer et Nummer og Ugen, som betales med 24 sk. hvert Qvartal. Ligeledes udgaaer i Forbindelse hermed: "Kjøbenhavns Amts Landcommunal-Tidende", der leveres Amtets Landbeboere uden nogen forhøiet Betaling, hvorimod de af Bladets øvrige Abonnentere, som ogsaa ønske at erholde denne Tidende, betaler samme med qvartaliter. Man tegner sig for Bladet, hos samtlige Boghandlere i Provindserne, og i Kjøbenhavn hos Redacteuren, Klædeboderne Nr. 101, 2den Sal over Gaarden, hvor Bidrag til Bladet ogsaa indsendes.
Almuevennen, 1842-07-06
Nr. 27. Almuevennen. eller Belysning at Fortid og Uutid for den danne Almue, udgivet af M. Sørensen og J. A. Hansen. Onsdagen den 6te Juli. Ansvarhavende Redacteur. J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia. Trykt hos J. C. F. Græbe.
Almuevennen, 1842-07-06
Et nyt Slags Presseforseelse, som hidtil var aldeles ubekjendt hos os, blev indført ved fornævnte Placat, og denne Forseelse, hvorfor der bestemmes Straf af 100 til 500 Rbd., er "uforsvarlig Tilsidesættelse af pligtskyldig Opmærksomhed, ved at omtale Regjeringens Handlinger, Rigets Love eller dets Forfatning, naar nemlig Domstolene finder det tvivlsomt, (imod Forfatterens Benegtelse og den af ham selv givne Forklaring over sine Yttringer, om disse ere brugte i den Mening som de nærmest og naturligst frembyde, og i hvilken Mening de ville indeholde en Overtrædelse af Frog. af 27de Septbr. 1799, § 2, 3 eller 7. Det sees lettelig at en slig Straffebestemmelse for Noget som kaldes Mangel af pligtskyldig Opmærksomhed, noget saa Ubestemt, at vel ikke Mange ville kunne paavise den almeengyldige Grændse som ikke maa overskrides, vil kunne afholde mangen en dygtig og oplyst Mand fra at yttre sig med Frimodighed om Landets Anliggender, medens Andre ville vide at bruge Pressen paa en Maade, hvorved det dog alligevel vil komme frem, som hiin Bestemmelse skulde forebygge. Et mindre vel overlagt Ord, en tvetydig Mening kan imod en Forfatters bedste Villie indsnige sig i et Skrift, og det desto lettere jo meere varmt en Forfatter føler for den Sag hvorom han skriver, og dog skal han derfor kunne belægges med Straf, skjøndt henved 30 Aars Erfaring havde viist, at der Jntet vovedes ved at lade Alt hvad der ikke beviislig er Overtrædelse af Trykkelovgivningen, forblive ustraffet.
Almuevennen, 1842-07-06
Saameget sørgeligere bliver denne Placats Emanation, som Stænderne baade i Roeskilde og Viborg, saa indstændig og indtrængende fraraadede den, den første Forsamting med 55 Stemmer imod 9, og den anden med 45 imod 2, eller i det Hele 100 Stemmer, imod 11. Den Roeskildske Forsamling yttrede blandt andet, at den "maatte holde det for beklageligt, at Regjeringen vilde ansee det nødvendigt at forfølge Yttringer, hvis upassende Jndklædning den almindelige Mening allerede tilstrækkeligen havde udpeget, men hvori der dog derhos, efter Regjeringens egen Jndrømmelse, ingen ond Villie havde udtalt sig. Slige Processer vilde dog aldrig bringe den Takt og Sømmelighed ind i Pressens Frembringelser, som derved tilsigtes, thi det maa erkjendes, at sømmelig Takt og Pietet mod Fædrenelandets Regjering lader sige udenfra kue og tvinge ind i Pressen." Den jydske Forsamling gjorde Regjeringen, opmærksom paa, at Folket var i en lang Række af Aar blevet vant til at ansee Tankens Yttring som fri, naar den ikke krænkede de for enhver Statsborger hellige Jnstitutioner eller Medborgeres Ære; det kjender nu engang den Lov, som værner og Friheden, idet den forkynder de strafværdige Misbrug, som kunne gjøres deraf, og det kjender den Fortolkning, som Loven i tvivlsomme Tilfælde ved Domstolene har modtaget. En ny Lov, som den der indeholdes i Udkastet, vilde svække denne Tillid og Sikkerhed." Plakaten blev desuagtet til Lov. Frdn. 27de Septbr. 1799 6 20 og Pl. 1ste Novb.
Almuevennen, 1842-07-06
Den eneste Formildelse i Freng af 1799 som vides at være skeet, er i dens 20 5, som paabød Censur for Livstid for enhver Forfatter som eengang blev dømt for Overtrædelse af Trykkeanordningerne. Dette blev nemlig ved 5 3 i Pl. 1 Novbr. 1837 forandret saaledes, at Censuren for første Presseforseelse bestemmes efter Omstændighederne, af Retten, fra 1 til 5 Aar, for anden Gang fra 5 til 10 Aar, og først for 3die Gang bliver Censuren livsvarig. Jmidlertid er der endnu en Ulempe som maa hæves. Censuren indtræder nemlig strax saasnart Underretsdommen er afsagt; da det nu ikke er nogen Tvivl underkastet, at de underordnede Embedsmænd, som afsige Dom i saadanne Sager, ikke besidde Uafhængighed af Cancelliet i saa høi en Grad som de overordnede Retter, saa kan det ofte skee, og skeer virkelig, at en Forfatter bliver dømt i Mulct og Censur ved Underretten og derimod frifindes ved Overretten og Høiesteret, og han maa da ufortjent og uforskyldt være Censur underkastet fra hiin Doms Afsigelse til Frifindelsesdommen, hvilket er lige imod hvad der bruges i alle andre Sager, hvor Straffen først exeqveres naar den endelige Dom er falden.
Almuevennen, 1842-07-06
De af vore Læsere som nu ville skjænke den her givne simple men tro Skildring af Trykkefrihedens Tilstand i Danmark, deres Opmærksomhed, og atter læse den igjennem samlet fra Begyndelsen til Enden, de ville faae saa megen Kjendskab til denne Sag, at de aldrig ville lade sig blænde eller vildlede af de censurerede Blades Lovpriisning af vor mageløse Trykkefrihed. Det er nu eengang deres Viis at finde Alt saaglædeligt, saa herligt og godt i Danmark, kun Skade at naar man betragter Tingene i deres rette Skikkelse, uden at see dem igjennem hine Blades Forstyrrelsesglas, da kunne de ingenlunde svare til den glimrende Beskrivelse. – Det nærværende Justitscollegium, det Kgl. danske Cancellie, kan det ogsaa med Sandhed siges om, at det stræber med Kraft og Jver at holde over vore Trykkefriheds=Love, og vore liberale Blade maa derfor ikke sjeldent døie Beslaglæggelser, Processer og Mulcter, hvilke sidste allene i Kjøbenhavn har for et Aar beløbet sig til over 2000 Rbdlr.
Almuevennen, 1842-07-06
Ja det høikongelige Collegium har i den seneste Tid endog beordret Sag anlagt for uhjemlede Efterretninger, skjøndt Lovgivningen intetsted forbyder at meddele saadanne, og intet Blad ville kunne bestaae, naar dette ikke skulde være tilladt, thi den største Deel af vore Blades Meddelelser kunne vistnok lade sig henføre til denne Classe.
Almuevennen, 1842-07-06
De bemærkninger vi kunde finde os foranledigede til at slutte nærværende Skildring med, finde vi passende at kunne indbefatte i følgende, een af vore dygtigste og meest agtede Skribenteres, Hr. Professor Davids Ord: "Jomere Pressen trykkes og generes, desto betydeligere og vægtigere bliver dens Stemme, med desto større Opmærksomhed høres det den tør sige, gjer tes det, den ikke tør sige; desto mere undskyldes de Fell, den begaaer, desto mere vendes Uvillien mod Regjeringen. Det eraltsaa i dennes, er i Pressens Jnteresse at vider have udtaltosmodet saadant System." Ogsaa et Par Ord om Pastor LorcksSkrift. (Da den Debat der er opstaaet angaaende dette Skrift, tildeels kun angaaer nogle mindre væsentlige Enkeltheder i samme, hvorom de forskjellige Meninger nu have fundet deres Udtalelse, og da det er Bladets Plan at omhandle meere almindelige og almeen vigtige Gienstande, saa anseer Ned, nu med nærværende Stykke denne Debat for sluttet heri Bladet, hvorimod Bidrag der omhandle Sagen selv, om fortsat Underviisning for den confirmerede Landsbyungdom, ville modtages med Taknemlighed.) Jeg har med Smerte læst i "Almuevennen" Hans Larsens Mening om Hr. Pastor Lorcks lille Bog, og den Udtydning han søger at give samme; efter min Mening fortjener den at bedømmes paa en anden og bedre Maade. Mit Kjendskab til Hr. Lorck, og hans efterlignelsesværdige Forhold til sine Menigheder, sætter mig, Sandheden troe, bedre istand til at udfinde Grunden hertil, og hans fortjenstfulde Hensigt hermed, der visselig er en langt anden end den Hr. Sogneforstanderen med sit Skrevne vil tillægge ham. - Da det nu er vist, at de bedste og Gud skee Lov de fleste Mennesker i alle høiere Stænder, paa en glædelig Maade nærme sig os, skal og bør vi da ikke ogsaa paa en os værdig Maade hæve os til dem, og, min Ven, stig mig paa hvad Maade det kan skee, uden ved megen mere Oplysning. Jeg for min Deel maa ofte beklage, at jeg ikke i min yngre Alder har erhvervet mig flere Kundskaber, og De kan være vis paa at der er Mange der ikke er stort klogere; det en Bondesøn kan naar han er confirmeret, et enkelt Barn imellem frataget, er, naar det ikke bliver fortsat, med Hensyn til Oplysning og Dannelse ikke meget, men paa den Maade Hr. Pastoren har udviklet det, vilde sandelig Meget udrettes, foruden at det endda vilde see ud som om de bleve nødte tilvands til Livsens Kilde.
Almuevennen, 1842-07-06
Det, at just ikke alle Huusmænd eller alle Gaardmænd, med andre Ord, at enkelte for Reenlighed og Orden ligegyldige Mennesker ikke altid tillades at komme i en reen og peen Stue, er vist ikke til at opholde sig over, og det, at vi forsaavidt er Dusbrødre, med Alle som staaer under os, er, synes mig, slet ingen Ære for os. - Hensigten med Deres ærede Benævnelse af Hvedstrup og Flyng Sognes Koner og Døttre er let at indsee, men jeg tør forsikkre Dem, at den i Almindelighed ikke opnaaes, og hvad Spil og Drik angaaer, troer jeg at vi desværre endnu har stor Aarsag til at tie stille. – Hvad De bekjendtgjør om Klage og Politiretssag over Middagsmaaden, Fidt brødet og Øllet i de nævnte 2 Præstegaarde, vil jeg nok troe da De siger det, – men, min Ven, skulde det offentliggjøres om alle de Steder iblandt os selv som fortjente det, maae De indrømme mig at vi komtil at sætte mange Ruller bagved Totallet. Jeg kan saaledes, og sikkerlig Mange med mig, ikke andet end finde at Hr. Pastorens Bog bærer Spor af og viser oprigtig Kjærlighed til Bondestanden, thi der er dog Gudskeelov Mange der baade kan taale og gjerne vil høre Sandhed, ligesom jeg ogsaa troer, i Forslaget til en fortsat Underviisning efter Confirmationen, at finde et ønskeligt og kraftigt Middel til at fremme Bondestandens sande Vel. Herringløse den 14de Juni 1842. Christen Andersen, Sogneforstander.
Almuevennen, 1842-07-06
Stænderne.
Almuevennen, 1842-07-06
Jmorgen samles i Roeskilde de Danske Østifters Stænderforsamling, og det vil da snart vise sig hvilke for Landet almeenvigtige Anliggender der kommer paa Bane. Dette Blad vil ikke indlade sig paa at meddele de daglige stykkevise Beretninger, om Arbeidernes Fremme, thi disse meddeles i de almindelige Aviser, hvor Enhver vil kunne gjøre sig bekjendt dermed; men naar Stændermødet er sluttet, da skal her strax blive leveret en samlet og ordnet Oversigt over de, for Almuen vigtigste Sager, der have været under Forhandling, da vi antage at en saadan Oversigt vil være af stor Jnteresse og væsentlig Nytt for vore Læsere.