Jyllandsposten, 1841-08-03
Hvad jeg heller ikke kan finde i Overeensstemmelse med hvad Neergaard tidligere har yttret, det er den i denne Piece henkastede Yttring om den forhenværende Stutmester, idet det heri hedder: "Stutteriet stod dengang under en almeenerkjendt saakyndig erfaren Stutmester (Nielsen), men som desværre var overlæsset med saa mange andre heterogene Forretninger udenfor hans egentlige Fag, at han maatte, som Talen lød, stiæle Tid til at tænke paa og virke for Stutteriet." At saadanne Ord skulde udgaae fra en Neergaards Pen havde jeg mindst ventet, eftersom man dog vil vide, at de neergaardske vistnok beføiede og begrundede Anker ene og alene vare de, som bevirkede denne Stutmesters Afgang, og heller ingen Mening kan jeg finde i de her udtalte Ord, thi Stutmesteren, som boede i Ro og Mag paa Stutterbygningen, bortfjernet fra Hovedstaden, maatte, om han ogsaa havde mange heterogene Forretninger, dog heel vel være levnet Tid, uden at behøve at stiæle denne, til at forestaae den ham anbetroede Post. Bemærkninger derfor af denne Art, helst af en Neergaards Mund, have kun en maadelig Klang, da de staae i aabenbar Strid med tidligere Yttringer. Og nu spørger jeg, hvorfor har Neergaard saa lemfældigen bedømt de i Jylland opstaldede Fuldblodshingste, medens derimod Nathansens Hingste ret for ramme Alvor ere blevne redne til Vands. Forden aldeles Upartiske lader det ved denne Leilighed til, at der stikker noget Vist under denne Adfærd, uden at man dog vel her bør tvivle om, at Neergaard har meent med hvad han har sagt, at han ikke ønsker at paatage sig at ordne og lede de hippologiske Bestemmelser, i hvorvel saadan Erklæring er nedslaaende, hvor Enhver er overtydet om, at netop han er Manden, som var dette store Værk voxen og som ved den ufortjenteste Tilsidesættelse er bleven afskaaren Leilighed til paa denne Maade at gavne sit Fædreland. Endvidere er det mig uforstaaeligt, hvorfor Neergaard, efterat lægge saa stor Vægt paa Fuldblodshing stenes Herkomst og Stamtavler – hvilket muligen kan være meget rigtigt - aldeles ikke tager mindste Hensyn til hvad der stikker i Nathansens Hingste, her kommer Forædlingen slet ikke i Betragtning, og de værdiges af ham ikke engang at benævnes som Qvart, Halv blods eller Treqvartblodshingste, ihvorvel det dog sikkert ikke vil mangle paa Beviser fra Nathansens Side, at de nedstamme forendeel endog efter udsøgte Fædre Men Neergaard gaaer endnu langt videre, han vil end- og frakiende dem al Forædling og uden at vide, hvad han selv dømmer om, gjør han dem endog til grove og dorske Marskheste. Saaledes siger han Paa 21, at de jydske Hesteracer blive forqvaklede og ruine rede ved Jndblanding af "holsteensk Marskblodimedens han Pag. 23 dog tvivlsom derom yttrer, at der med Hensyn til Hingstenes hele Form er megen Grund til at befrygte, at de nedstamme fra Marsk hopper, og Pag. 42 siger: "J disse fire Heste, især i de to første, er iøvrigt det ædle Blod saa svagt præget i Legemets Ydre, at man snarere skulde antage dem for complette Marskheste, end for Halvblodsheste. Men hvorledes kan vor udmærkede Hippolog saaledes her skaanselsløs uden mindste Beviis gjøre disse Hingste til Marskhingste, da jeg endog af paalidelige Hænder veed, at de aldeles ikke nedstamme hverken fra Marskhingste eller Marskhopper. Ford Neergaard, som Veterinair, er alle Andre i dette Fag overlegen og som Følge deraf kan afgive Domme, der maae ansees som competente, hvorfor vil han da her gjøre sig skyldig i aabenbar Uretfærdighed, blot for at skade den Mand, som under den forkeerte Tingenes Gang troede at kunne gjøre det bedre og forendeel og saa f. Ex. med Hingsten Cheer maaskee endog gavner og har gavnet mere, end alle de andre Fuldblodshingste tilsammen, og det uden at saadanne Anviisninger paa Finantserne paa fire tusinde Rigsbankdaler, og Creditiver paa store Summer nogentid have fundet Sted, som Neergaard efter Rygtet NB. et skammelig usandfærdigt - snakker om Pag. 45. Er det, maa jeg nu spørge, overeensstemmende med den ellers sandhedskæmpende Neergaard, blot fordi Nathansen, har staaet i Handel med en Hestehandler, som boede i Marsken, nemlig Agent Olde, af hvem han unægtelig har erholdt enkelte af Hingstene, derfor løst hen at give Hingstene Marsk Oprindelse, som de beviisligen aldeles ikke have Olde havde, som bekjendt, den meest udbredte Hestehandel, saavel over Tydskland som Frankrig, og havde saaledes aldeles ingen Grund til at lægge Flid paa Marsktillæg, ligesom Opdrættet desuden ganske laae udenfor hans Plan, som de fleste Hestehandleres i Almindelighed. Sluttelig kan jeg ikke afholde mig fra med et Par Ord at omtale den Opfordring til den kongelige Direction for Stutterivæsenet og Veterinairskolen, som af en Hesteopdrætter er fremsat i Fædrelandet, og hvori det Latterlige er fremstillet, at Neergaard tilraader Hingste castrerede og forviist Amtet (Colos og Patriol), som Stuttericommissionen derimod iaar og ifjor have indbrændt som stutteridygtige. Dette er vistnok Modsigelser, som lede til den frygteligste Forvirring for dem, hvis Velfærd er sat paa Spil ved Hesteopdrættet, hvor den ene Hippolog indbrænder, hvor den anden castrerer. Dog, mon ikke Neergaard ogsaa her har grebet denne Leilighed for at slaae sig til Ridder paa den Veterinair, som han tidligere røg uklar med Dette vil jeg lade staae ved sit Værd, men saameget er vist, at det er langt bedre at undgaae saadan Scandal, som deraf vilde opstaae, om Nathansens Halvblodshingste bleve førte til Kjøbenhavn - hvorhen Neergaard unægtelig gjerne vilde have dem – for her offentligen at blive fremstillet i Sagkyndiges Nærværelse og i Overværelse af Ritmester Christiansen og Kammerraad Michelsen, da disse sidste ved saadan Leilighed kunde være udsatte for at staae Skoleret, hvor en Mand som Neergaard nu engang tillægges en Stemme som en Høiesteretsdom, hvormed uden videre maa aqviesceres. Nei, skal saadant Forslag finde Gehør, da maa Tingen gribes an paa en ganske anden Maade. Skulle Nathan sens Halvblodshingste til Kjøbenhavn for saaledes at blive examinerede, da lad tillige de jydske Fuldblods hingste gjøre Reiseselskab i Forening med en Snees Stykker af deres Afkom og lad os da erholde nogle Veterinairkyndige fra Udlandet forskrevne, til ved endelig Jnstants at paadømme disse Stridigheder; "Hestecommercen vil da først ordentlig gaae for sig, og man vil da derefter komme til Kundskab om, hvilke Hingste der fortjene deres vival og hvilke deres porent, hvilke der bør castreres og hvilke brændes, og efterat denne Heste congres er afholdt, vil der saaledes fra en sikker Grundvold kunne arbeides paa den danske Hesteraces sande Forædling og Forbedring. En jydsk Landmand.