Berlingske Tidende, 1805-06-24
Skrivelse fra London den 14de Junii. Aldrig har Underhuset havt en talrigere Forsamling end i Tirsdags den 11te, da Lord Melville imod al Forventning begyndte sit Forsvar, førend Hr. Whitbread var fremkommen med sin Anklage. Prindsen af Wales, Hertugen af Sussex og mange Pairs vare nærværende foruden 500 Lemmer af Underhuset. Henimod Kl. 5 om Eftermiddagen erklærede Husets Taler, at Lord Melville bad om, at blive hørt. Hr. Dundas, Lordens Søn, stod strax op fra sit Sæde, og foreflog, at hans Fader maatte blive hørt, som blev bevilget. Lord Melville havde imidlertid ventet i Secretairens Værelse. Derfra blev han hentet ved en Sergeant of Arms, som førte ham ind. Taleren anviste ham en Stoel, hvorpaa Hs. Herlighed kunde sætte sig. Den første satte nu sin Hat paa og Lord Melville tog sit Sæde med blottet Hoved. Hans Søn nærmede sig til ham og gav ham et Vink, at sætte Hatten paa. Dette gjorde han for et Øieblik, men tog den igien af, stod op og begyndte sin Forsvarstale, som varede to Timer og blev anhørt med stor Opmærksomhed. Han var ved fuldkommen Fatning, hans Stemme fast, flydende og meget lydelig; blot ved Slutningen af Talen faldt hans Tone og viiste stærk Sindsbeværelse og Rørelse. Sin Tale begyndte han saaledes, ved at vende sig til Underhusets Taler :Sir. J den Stilling, hvori jeg i Dag befinder mig for Dem, behøver jeg særdeles Styrke og Standhavtighed. Den blotte Høitidelighed ved Formen vil allerede giøre Jndtryk paa enhver. Den, som nu er Gienstanden for den almindelige Opmærksomhed, kunde naturligviis have ønsket, at han i en Sag, som angaaer hans Ære og hans Families Karakteer, aldrig var bleven indkaldet for en saadan Domstiat. Allerede før har jeg høilig ønsket, at mit Forhold maatte blive undersøgt paa en anden Maade; jeg har til den Ende opbudt alt; men forgiever. Da det ikke har viller lykkes mig, paa sædvanlig Maade at blive forhørt over de Gienstande, som min Sag udfordrer, saa beder jeg nu om Husets Opmærksomhed, for at retfærdiggiøre mig i Anledning af de Beskyldninger, man har frembragt imod mig. Jeg befinder mig for nærværende Tid i en besynderlig Stilling. Jeg kommer ikke her som forhen; da jeg som Medlem af dette Huus nød alle hine udstrakte Privilegier, som ere forbundne med dets Green af Lovgivningen. Var jeg nu et Medlem af dette Huus, Sir, hvor jeg saalænge deklædte en Post, som min Ærekierhed havde ønsket, saa vilde jeg ikke være bekymret for Udfaldet, ved at appellere til Deres Viisdom i denne vigtige Sag - i en Sag, som gielder min Ære, mit gode Navn, min Formue, ja selve Livet. Men jeg befinder mig nu indskrænket til Grændselinien af de Privilegier, som Lovene foreskrive. Den Frihed, jeg ellers nød uden at kiende dens Værd, savner jeg nu i denne Dag; imidlertid nærer jeg ingen Frygt, overbeviis om et stort Senats Retfærdighed og en liberal Nations Ædelmod. Jeg er sikker, at jeg ikke vil komme til at lide, sikker paa, at den vise Nidkierhed hos den anden Green af Lovgivningen ikke vil tilstede dette. Han gik nu videre i sin Tale og søgte at forsvare sig mod Beskyldningen, at have gjort utilladeligt Brug af de offentlige Midler, og erklærede sig i Henseende til sin nøie Forbindelse med Hr. Trotter. Han tilstad at have tilladt denne sidste, at tage Summer fra Banken for at deponere dem hos en privat Banqveur; men undskyldte sig med, at den offentlige Tieneste gjorde dette nødvendigt. Han klagede derpaa over Fremgangsmaaden imod ham. Han sagde, at Higen efter Ære vel var bleven koldere i hans Bryst; men for enhver tyve Aar yngre Mand, maatte den Straf, han allerede havde liidt, være den haardeste, som kunde paalægges. Hans Følelser, hans Familie, hans gode Navn, hans Karakteer og Efterkommere vare paalagte en Skamplet, og nu havde man endog givet General=Advokaten Ordre at anlægge en Proces imod ham, hvorved hans hele Formue blev underkastet en lovmæssig Undersøgelse og hans Familie ville kunne blive bragt til Bettelstaven. J hel Landet, indtil de fierneste Krøge af samme, vare Bagvaskelser udspredte om ham. Han bad, at man ikke vilde sætte en dobbelt Ret over ham, men betroe hans Forhør og hans Straf til en eneste Jurisdiction.