Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1820-06-16
Frankerig. Urolighedsaanden bliver alt mere og meere høirøstet i Paris. Den 2 Juni var igjen en heed Dag i de Deputeredes 1 Kammer; Man kunde ikke komme til at stemme for lutter Støi, Stampen og Skrigen, som tilsidst blev saa heftig, at Præsidentens Klokke neppe kunde høres. Endelig blev i det dog med 129 mod 123 Stemmer afgjort, at Man først skulde debattere over Lovudkastet selv, og dernæst over et Forbedringstillæg af Hr. Desrousseaux. Men da de Deputerede begave sig paa Hjemveien, begyndte den forsamlede Mængde Slagsmaal, Medlemmerne fra Kammerets vennistre Side bleve insulterede og Nationalgarden maatte fremfor at tilveiebringe Rolighed; dog lagde Tumulten sig ikke ganske, før den havde nærmet sig Thuillerierne. Dagen derpaa samlede atter store Hobe sig paa Broerne og de roffentlige Pladser. Gitteret for Thuilleriernes Gaard og Have blev lukket, Garden traadte under Gevæhr og patrouillerede. Snart blev en Patrouille insulteret og maatte give Jld, hvorved en juridisk Student ved Navn Lallemand, som efter Nogle forsøgde at rive Gevæhret fra en Soldat, blev skudt igjennem Brystet og havde neppe naaet en Galanteriebod, før han opgav Aanden. Nu lod Politiepræfekten udgaae Forbud imod al Sammenstimlen paa Gaderne af mere end tre Mennesker, men ikke destomindre skal dog, efter Monitøren, atter den 5te Sværme af juridiske og medicinske Studenter have samlet sig, og efter at være dreven fra hinanden ved Gensdarmeriet, have begivet sig til den fra Revolutionen saa befrygtede Forstad St. Antdine, hvor de rimeligviis haabede at erholde Forstærkning; men Tiderne have nu saameget forandret sig, at Jndvaanerne der selv bidroge til at faae 35 af disse urolige Hoveder arresterede, hvorpaa de øvrige adsplittedes. Jmidlertid havde Tropper af flere Vaabenarter dog forinden maattet marschere op i Kolonner, for at skille den nysgierrige Pøbel fra hinanden. Ved alle disse Spektakler hørte Man snart raabe: leve Kongen snart leve Kongen og Chartets eller blot leve Chartet. Den 3die blev Valglovens første Artikel endelig antaget i de Deputeredes Kammer med 130 mod 125 Stemmer, og da hele Lovforslaget væsentlig beroer paa denne Artikel, see Liberalerne tydelig, hvad Klokken er slaget. Den 5te skulde Diskussionerne fortsættes, men forinden begyndte Hr. Jor dan at besvære sig over den haanlige Medfart de Deputerede havde mødt den 2den. Flere stemmede strax i med ham: Hr. Lafitte oplæste Breve fra den ulykkelige Ynglings Slægtninge, som var bleven skudt, hvori der blev givet ham de bedste Vidnesbyrd, og forlangde derpaa alle Forhandlingers Udsættelse, indtil Regjeringen havde føiet de fornødne Foranstaltninger. En fortalte, hvorledes han og Flere vare blevne forhaanede og tvungne til at raabe, Kongen leve!" en Anden fordrede, at Præsidenten skulde sørge for Medlemmernes Sikkerhed; en Tredie undrede sig over, at uagtet Urostifterne endog havde forfulgt B. ConstantsVogn og slaaet hans Betientere, var dog Jngen bleven arresteret, og denne erklærede, at han kjendte flere af dem og vilde ogsaa anklage dem for Retten. Da stod Seglbevareren op og mindede om, at han nogle Dage før havde spaaet, hvad Virkningen vilde blive af Lafayettes Tale (see No. 80); tørrigt var Politiet i Kammeret Præsidentens og ei Ministerens Sag og Forhørerne over Tumultuanterne vare allerede begyndte. Dog var hans Tale saa langt fra at stille tilfreds, at Kjævlerierne nu først ret begyndte, og Mødet endtes under en græsselig Allarm, efterat hele den venstre. Side havde bortfjernet sig.