Adresseavis for Børn, 1779-07-28
Til Kiøbs, en Canarifugle. De rette Canarifugle kommer til Europa fra de canariske Øer, som ligger i det atlantiske Hav. Disse ere meget foranderlige af Varver. Vingernes Fiere, Stiertens og Lege for Børn. mets, have en grøn Skiær, nogle ere hvide og forskielligen bundtede, andre ere gandske gule, dog er Hannen gulere end Hunnen paa Brystet, under Bugen og oven paa Hovedet. De smalle Hanner lærer best at synge. Denne Fugl er af et meget hidsig Temperament, den lever gemeenlig 18 til 20 Aar, saafremt man bær god Omsorg, for den. Man finder og en Deel af disse Fugle i Ungarn, Provence, Jtalien og de varme Lande, herfra trækker en Deel over til Engelland, som føres derhen af Vinden. Det er en af de behageligste Fugle, man kan have i Buur, formedelst sin Sang; den er og meget nem; thi man kan lære den at fløyte hele Arier. De tydske Canarifugle holdes for de bedste, de overgaae alle andre i Smukhed og i deres Sang, de blive heller ikke saa feede, og lader sig got opelske i Buur. af An Bøger. Min Fader lovte mig forleden Dag, han vilde fortælle mig noget om Bogtrykkerierne; var det hans Leilighed nu, saa ønskede jeg gjerne at vide noget mere herom. - Nu min Søn, hvad var det da egentlig, jeg lovte at fortælle dig, Det var om Bogtrykkeriers Oprindelse. Jeg synes, det maae have været et klogt Menneske, som kunde finde dem op. Hvor er det først opfundet, Det er det man strider om endnu min Søn, men vil vi ikke gjøre Tydskland Uret, saa bør vi ikke nægte dette Land Æren for denne Opfindelse, Vel skal Chineserne længe have forstaaet denne Konst førend Europæerne, som nogle vil paastaae, skiønt det ikke endda er saa afgjort, men saa meget kan vi sige med Vished, at vi ikke har lært Konsten af dem. Hvad, heder da det Sted i Tydskland min Fader, hvor den først kom op Der er to Steder, hvor man strider om denne Ære, nemlig Strasburg og Mayntz. Maaskee har begge Steder lige megen Deel deri. Wisk nok er det, at det var en Maynzisk Adelsmand, ved Navn Johan von Sorgenloch, i Almindelighed kaldet Johan Guttenberg, som allerførst opfandt denne Konst. Men saasom han længe opholdt sig i Strasburg, saa oprettede han en Kontrakt med trende Borgere i bemeldte Strasburg, for at iværksætte forskiellige Konster og Hemmeligheder, Avis meligheder, hvorunder man troer den Konst at trykke med særskildte Bogstaver har været forstaaet, hvilket man da vare saa eenfoldige og ansaae for et Underværk eller Troldom. Man mener ellers, at Opfinderens Signet-Ring, hvori hans Navn stod, skal have givet ham Anledning til denne Opfindelse. - Hvor mange Aar er det siden. – Lad mig see, det var i Aaret 1449 følgelig er det 330 Aar siden, og saa gammel kan man da sige, Bogtrykker=Konsten er Strasburg, har altsaa den Ære, at denne ypperlige Konst er opfunden inden dens Mure. – Men den maae dog nok have været meget simpel i Begyndelsen, Ja vist var den min Søn, meget ufuldkommen, Bogstaverne vare kun skaarne i Træ, men dog særskilte, undtagen nogle visse Ord, som ofte forekom, dem havde man stukket i eet Stykke. Disse Bogstaver og Ord, naar de nu vare satte i en læselig Orden, bleve derpaa ombundne ved hverandre med et Baand, og man aftrykte da samme ved en Presse paa Papiir. Men som oftest gik Baandet i Stykker, Skriften skildtes ad, og Af trykkene saae da kun maadelig ud. Hvorledes raadte man da Bod herpaa, og fik Trykkeriet, som det nu er – Der gik længe hen min Søn Jeg skal sige dig, alle Opfindelser kommer ikke strax til Fuldkommenhed. De voxe efterhaanden, den ene Videnskab føder den anden, den anden den tredie og saa fort videre, indtil man kommer til Fuldkommenhed. Saa meget veed jeg om Bogtrykker=Konsten, at den over 10 Aar ikke kom videre end den var i Begyndelsen; thi Historien fortæller, at Opfinderen Guttenberg efter nogen TidsForløb begav sig fra Strasburg til sin Fødebye Maynz, hvor han 1450 traadde i Selskab med en vittig Mand, som var en anseelig Borger der i Byen ved Navn Johan Faust, for hvem han aabenbarede sin Hemmelighed. Af denne Mand bekom han et Forskud af 800 Gylden, hvilke han anvendte til at sætte sit Trykker-Redskab i bedre Stand for. Og nu i Stedet for Træ-Bogstaver, som han hidtil havde betient sig af, saa gjorde han dem af Blye, hvilke han dog siden fandt at være for Børn. for bløde. Omsider opfandt han en stærkere Masse af Metal, som han siden brugte, men den var igien for haard og skarp, og trykkede Skriften igjennem Papiret. Endelig ved Hielp af Johan Faust og sammes Tiener Peter Schafer af Gerasheim, kom han efter en Materie, som bestod i en Blanding af Tin, Blye, Jern og andre Metaller, hvoraf man nu dannede Bogstaver de bleve da disse Bogstaver udskaarne i disse Metaller – J Førstningen har man vel ikke vidst nærmere; men denne Peter Schefer, som var et dybsindigt Hoved, og som i Pariis havde opholdt sig ved at afskrive Bøger, har vi uden Tvivl at takke for en vigtig Medhielp i Bogtrykker=Konstens Opfindelse; thi han alene opfandt disse saa kaldte Matrices, ved hvis Hielp Bogstaverne kunde støbes, og formeres uden megen Møie, saa stærk som man vilde. – Nu veed jeg det, min Fader, men den sorte Farve, de trykker Skriften med, hvoraf er den – Med den har man formodentlig havt ligesaa mange Vanskeligheder, inden man fandt den nu brugelige. Alting maae komme til Fuldkommenhed ved Forsøger; og saalænge har man anstillet disse, til man er kommen efter den varige Farve, man nu bruger; – Det er den, jeg mener, min Fader, hvoraf laves den Saavidt jeg veed, saa præpareres den af Lin-Olie, hvilken man koger til en Fernis, og blander samme med Kønrøg, til den bliver saa tyk som en Meelpap. J denne Farve dypper man da to Redskaber, som kaldes Baller, udgnier Farven mellem disse, og derpaa dynger saa længe med samme paa den satte Skrift, til ethvert Bogstav har modtaget den fornødne Farve, saa lægger man Papiret paa, der i Forveien maae være lidt fugtig, og presser derpaa til, saa staaer hele Skriften paa Papiret, og i mindre end et Minut kan saaledes blive trykket mere, end du var i Stand til at skrive en halv Dag. Det er dog noget galant med den BogtrykkerKonst, nu først begriber jeg, hvilken Fordeel den er for os, og hvor meget vi har at prise Gud, som har indgivet Mennesket denne Videnskab.