Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1778-07-17
Efter disse store Forandringer, som fornemmeligen be truffe private Folks Gods eller Ære, bleve disse dimitterede, og Kongen tog nu en Reformation for imellem alle dem, som ved hans Hof og i det gandske Rige beklædde Embeder og Æresposter. Hovedregelen var, at enhver skulde miste den Betiening, hvortil han enten ikke besad den fornødne Duelighed, eller i hvis Forvaltning han ikke have de beviist den tilbørlige Troskab; eftersom Kongen troede, at han ved denne Anstalt satte den stærkeste Dæmning imod den i Fremtiden indbrydende Fordervelse. Denne befalning var i utallige Øren et Tordenslag. Mænd, som hidtil vare Pillere for det almindelige Væsen, bleve pludseligen styrtede; de bleve tildeels indstukne iblandt Pøbelen, og derimod stege mange, hvilke man ikke havde agtet, fordi deres Dyd og Fortienester ingen udvortes Glands havde, paa eengang op til de høieste Ærestrin. Nu vare de gyldene Tider der igien. Orden og Retfærdighed blev igien oprettet. Viisdom, Klogskab, Dyd og Redelighed sadde ved Roret, og besørgede deres Medborgeres almindelige Gavn. Embederne havde værdige Mænd. Fortienester bleve agtede, Laster, Ondskab, Utroskab og Ladhed derimod beskiæmmet. Den Fattige havde de Eiendeele igien, som han havde forhvervet sig, og Lediggængeren, maatte sulte. Fædre ernærede deres egne Børn; med et Ord, enhver havde og besad nu igien sit eget. Men, saa berømmelig og fortreffelig ogsaa Kongens Hensigt, og saa stor hans Glæde var over sine Staters nu værende lykkelige Tilstand, saa varede samme dog i det høieste ikke længere, end i et Aar. De gyldene Tider bleve snart igien til Sølv=Tider, derpaa til Kaaber=Tider, og endeligen reent til Jern=Tider igien. De Fattige, som nu besadde deres egne Eiendomme, bleve lade, kielne, vellystige, stolte, og undertrykte dem, af hvilke de før vare blevne plagede. De formeerede deres Godser, og utilfreds med deres Lykke, tragtede de efter en større. Statens retskafne Betientere hørte snart op at være det, i det de afsatte kildrede deres Ærgierrighed. Den Magt, hvilken de havde i Hænderne, forledede dem til at misbruge deres Forstand til at giøre den større. Omgivne af Smigrere lærte de de samme Konster, der havde styrtet deres Forgængere. Der indløbe altsaa dagligen til Jupiter Klager paa Klager. Den første Reformation havde anstiftet en alt for stor Uorden i alle Stænder, og skaffet for liden Nytte. Han begreb altsaa vel, at saa længe Mennesker ere Mennesker, saa længe deres Fornuft ikke blev forbedret, deres Hierte ikke renset, og deres Forstand ikke erholdte Herredømmet over deres Tilbøieligheder og sandselige Begierligheder, vare alle saadanne voldsomme Forbedringer, unyttige, ja skadelige. Lader os altsaa være tilfreds med den nærværende Uorden i det menneskelige Selskab, og i Steden for at forlange en umuelig Forbedring i det Heele, ikkun begynde Reformationen paa os selv. Et Stykke af et Brev. T. T. - - Siden du skriver, at du har et Lexicon i Arbeide, og ønskte dig Bidrag dertil: da vil ieg sige dig et rart Ord, som ieg for nys fandt i en vis Bog, nemlig: naar den stærkere imod den rigtige billighed tager fra den svagere, hvad han har, det heder: Jus Convenientie. Jeg troer det kan oversættes: Sømmeligheds Ret. Et Dito. T. T. - - Du beklager at N. N. behandler dig i Ord- og Gierning paa den meest uforskammede Maade. Men betænk, at han giør jo ei andet, end hvad der er ham anstændigt. At Tyren brumler, Hunden bider, Æderkoppen spyer Gift, Ræven lurer, a. det er dem jo gandske anstændigt.