Berlingske Tidende, 1830-04-03
Hvad Ministeriets udenlandske Politik, i Særdeleshed i Henseende til den portugisiske Usurpation, angaaer, da har den et betydeligt Antal af Modstandere. J Spidsen for disse staaer i Overhuset Lord Holland, der især understyttes af Marquis Lands down og Viscount Goderich, i Underhuset styre Exministerne Palmerstone og Huskisson Partiet, og finde i Lord Russel en kraftig Vaabenbroder. For nogle Dage siden fandt en regelmæssig Debatte om de portugisiske Anliggender Sted, hvortil Lord Palmer stone gav Anledning ved at fordre mange Documenter, der angidenne Sag. Ministrene vægrede sig, deels fordi disse vare de Portugiseres Benaadelse ugunstige, der havde erklæret sig imod Dom Miguels Herredømme, og hvilken vort Hof i dette Øieblik bestræber sig at udvirke, og altsaa vilde lægge Benaadelsen Hindringer i Veien; deels fordi (som Statsministeren Lord Aberdeen erklærede) Underhandlingerne med Don Pedro, i hvilken nu ogsaa Frankrige og Østerrige tage Deel, endnu ikke vare aldeles tilendebragte. Lord Palmerstones Forslag, skjøndt understyttet af 57 Stemmer, blev forkastet med en betydelig Majoritet. Ministerne beskjeftige sig uafbrudt med Retsplejens Forbedring. og have atter forelagt Parlamentet en Række af vigtige Forslag, desangaaende, blandt hvilke ogsaa det: at Jngen i Fremtiden skal kunne personligen hæftes for en ringere Sum end eet Hundrede Pd. St.; hidtil var en Gjeldsfordring af 20 Pd., som Debitor ikke kunde betale, tilstrækkelig til at berøve denne sin Frihed. Ogsaa har Ministeriet udnævnt en Commission til at undersøge de Fattiges Tilstand i Jrland og disses Udvandring til England, i det Haab, at man vil kunne udfinde Midler til at forbedre hiin og gjøre denne vanskeligere. - For at opnaae dette Øjemeed, søger Ministeriet at fremme Udvandringen til Colonierne. Undersøgelserne angaaende den ostindisk-chinesiske Handel vedvare; Propositionen imod Fornyelsen imod dette Compagnies Privilegium, som nu snart udløber, vorder hver Dag tydelige og bestemtere, især blandt Kjøbmændene i London og i de øvrige Storbritanniens betydelige Handelstæder. Følgende faaer en høi Grad af Sandsynlighed ved Oppositions bladenes pludselige Taushed om en Tildragelse, som de først fortalte med saa megen Forbittrelse: "Man har nu den uomtvivleligste Vished om, at Grunden til de onde Rygter, hvilke Oppositionsbladene udspredte om Hs. K. H. Hertugen af Cumberland (den offentligen nævnedes af dem, ikke har været andet end et politisk Stratagem, som hans Avindsmænd dermed vilde udføre, og hvis Hensigt var en dobbelt. De vilde nemlig nedværdige denne, formedelst sin Jndflydelse paa Ultratory=Oppositionen, dem høist farlige og i de høieste Regioner meget yndede, Prinds i Nationens og om mueligt i hele Verdens Øine, og derved nøde ham til at forlade England under den nuværende Parlaments Session. Tillige havde hiint Partie i Sinde, som en Følge af denne Nedværdigelse at afværge det ifølge en Yttring i vor Hoftidende for længe siden besluttede Ægteskab imellem Hertugens eneste Søn, Prinds Georg, og den britiske Thrones præsumtive Arving, Prindsesse Victorie, den afdøde Hertug af Kents Datter. Opnaaedes dette Øjemed, saa haabede hiint Partie fremdeles, at Hannover i Fremtiden vilde vorde adskildt fra England og faae en særskildt Konge. Denne Adskillelse er et Ønske, som mange engelske Statsmænd af Oppositionspartiet, offentligen have yttret i Parlamentet, fordi - sagde de - Hannovers Besiddelse allerede har indviklet England selv i Forhold, ved hvilke det intet kan vinde, og som altsaa ere aldeles fremmede for dets Jnteresse. Ja - vedblive de - det kunde endog nu, da Hannover hører til det tydske Forbundsystem, være mueligt, at Tilfælde i Fremtiden fandt Sted, i hvilke Storbritannien og Hannover havde forskjellige hinanden modsatte Jnteresser at forsvare. - Jmidlertid er hine Projectmageres Plan nu aldeles skuffet." (Prinds Georg af Cumberland og Prindsesse Alexandrine Victorine af Kent ere begge fødte i Mai 1819.)J Tunis er Beyen meget ugunstigen stemt imod vor Legation. Som Grund dertil angives, at vor Generalconsul den under Napoleons Fangenskab var Undergouverneur paa St. Helena men hos Musselmændene staae ikke mange Navne i saa stor Agtelse som Napoleons.