Københavns Adresseavis, 1766-09-22
Bekiendtgiørelse. Man har Aarsag at troe, Opdragelsen ligger Forældre ret paa Hierte; men af de første Hielpemidler for en Ungdom, der endnu ikke forstaae deres Moders Maal, kunne vi ikke sige at have for mange: Et maadeligt heraf, naar det ikkun gav Anledning til at danne Hiertet og udvide Begrebet paa de Unge, var endda Takværdig. Men de Hielpemidler, som høre til en Alder af 6 a 7 a 8 Aar, burde efter mine Tanker for det første være forfattede i det Sprog Børn ere fødte, som det forstaaeligste, og ikke lære dem fremmede Ting i fremmede Sprog, de burde og være indrettede til at give dem et Begreb i det ringeste om de Videnskaber, som gemeenlig læres i fremmede Sprog, saa og var det nyttigt, om disse Hielpe=Midler bleve forfattede Spørsmaalsviis, og paa en Maade, at de lignede en Samtale, om saa lod meget noget, Materien ey saa gandske vedkommende, indflyde, skadede det ikke, naar samme kunde opvekke Lærre=Begierligheden. Som Skolemester har jeg altid mærket, at det giør meest Jndtryk paa Børn og giver den beste Opmuntring, naar de høre eller læse om andre Børns Vittighed, og til Moralens Virkning have Historier gjort stor Nytte, naar de foredrages rimelig og om andre af lige Alder: Denne Lærremaade har jeg undertiden betient mig af, og allerede for en Deel Aar siden under opdigtede Navne sammenskrevet en Hof Samtaler imellem en Lærere og hans Discipler i en og andre Ting, nyttige for Forstanden, og Hiertet, hvilke jeg lod mig forelæse af mine Discipler, og forklarede dem; dog aldrig i Tanke, det skulde nogen Tid komme for Lyset; thi jeg ventede sligt fra et viist større Hoved, som desværre ikke meere land haabes: det er læst at andre; men som det gaaer, rovst af nogle og lastet af andre. Endelig efter megen Tvivlraadighed, dog meest for at purre de store Hoveder til at tænke paa Ungdommens Mangel i denne Sag, har jeg besluttet at udgive og videre fortsette disse Samtaler under Titel af den Danske Skolemester, hvilket Skrift skal indeholde de almindeligste og eenfoldigste Begreb i Religionen, Philosophien, Moralen, Historien, og hvad andet, jeg finder nødvendigt for Danske Begyndere i Videnskaber, og kand være nyttigt i alle Stænder, hvad heller jeg seer mig selv mægtig til alt, eller kand faae det forfattet af andre, naar det kun bliver paa den fatteligste og meest opmuntrende Maade. Men hvor liden Tillid jeg end haver til mig selv, at et Skrift af en ubekiendt Forfatter ved Udgaven skulde selv forskaffe sig Kiøbere, vil jeg enddog ikke betale Navn af Forfatter: Thi som jeg ikke udretter andet herved end trekke et bedre for Lyset, har jeg dog gjort meget, for derfor at læmpe mig baade efter Kiøberne og mig selv, da Skriftet efter mit Udkast kand formodes større end af et eller to Bind, vil jeg udgive det efter den Engelske Maade i Stykke= eller Hefteviis, 3 a 4 Ark af Gangen, ligesom Samtalerne ville tillade det, hvilket Hefte ved hver Maaneds Slutning skal blive enhver tilbragt i Huset, imod at 2 Sk. betales strax for hvert Ark. Skulde derfor nogen have Lyst at eye denne Danske Skolemester, behage de jo før jo heller at lade sig derfor antegne paa Adresse=Contoiret hos Mr. Biering, som besørger Skriftets Tilstillelse til enhver, finder jeg de Antegnedes Tal saa stort, at jeg uden Skade kand begynde med Udgaven fra Michels=Dag af, og levere det første Hefte sidst i October, giør jeg det, for at faae det første Bind udgivet i Vinter; men jeg lader slet ikke flere Exemplarer, trykke, end jeg veed at afsætte. Det første Bind, som saa ledes kand ventes reent udkommet til Paaske, er afdeelt i tvende Parter; den første indeholder saa meget af den christelige Religion, som jeg agter fornøden at vide for Børn til det 10de Aar, hvor jeg har sluttet hver Samtale med en Formaning. Den anden Part indeholder nogle af de almindeligste og vigtigste Dyder og Pligter for Børn, samt nogle faa Laster, hvoraf flere skulle følge i Fortsættelsen, her har jeg sluttet hver Samtale med en paa Materien passelig Historie. Dette Skrift bliver altsaa allene for Børn hvorfore jeg just beder, at Forældre ville ikke lade deres, men Børnenes Navne antegne, med Efterretning, hvo de høre til; thi ved Slutningen af dette første Bind vilde jeg ret giøre mig en Fornøyelse af at anføre alle saadanne unge Børns Navne, som mine Prænumeranter tillige med andre ældres, som have Lyst dertil, og giør jeg mig en Ære af ikke at blive bekiendt under andet Navn end Skolemesteren.