Berlingske Tidende, 1775-03-03
Ved en i Gaar holdt Forsamling af bemeldte Raad berettede Stadsskriveren Raadet, at han havde opvartet Græven med Raadets Taksigelse, og at bemeldte Græve derpaa havde givet følgende Svar: Lord Chatham ønsker sig af Stadsskriveren den Føyelighed, at bringe de i Raadet forsamlede Mylord Mayor, Oldermand og øvrige Lemmer sin respective og Taknemmeligheds fulde Erkiendtlighed for den Ære, som de havde behaget at bevise ham, formedelst den blotte Efterkommelse af hans Skyldighed paa en Tid, da Ulykken nærmer sig Under dybe Jndtryk af forrige Kiendetegn paa hans Forholds gunstige Indretning udi den onde Tid af en farlig uden landsk Krig, synes han sig nu at være lykkelig i at finde sine Bestræbelser til at forekomme en borgerlig Krigs Fordærvelse, og Vederstyggelighed af en saa stor corporeret Deel i Riget billiget, æret og bestyrket. - Raadet tog derpaa følgende Beslutninger: Afgjort: at vore offentlige Sagers nu værende Tilstand i Følge den strænge Omgang med de Americanske Colonier, er saa overmaade bekymmerlig, at det er Raadets Pligt, at anvende al muelig Flid, for at forebygge videre Undertrykkelse, og at udvirke Hielp for saa talrig og vigtig en Deel af vore Medundersaattere. Afgjort: at da i Parlementet er blevet foreslaget, at indbringe en Bill, for at forbyde nye Engelands Fiskerie, hvilket, naar det bevilges vil gjøre denne Stads og dette Riges Handels Sager en væsentlig Skade, Lord Mayoren skal anmodes om, at sammenkalde dette Raad, for at overlægge, om det ikke er sammes Skyldighed, at indkomme med en Begiering mod bemeldte i Forslag bragte Bill, hvis Grundsatzer, saavidt samme hidtil ere forklarede, synes at være tvertimod det Brittanniske Riges Retfærdighed og sande Jnteresse. Udi Underhusets Session i Gaar kom det ikke til formelige stærke Debater, som man havde ventet, saasom det Ministerialske Partie omhyggelig skyede al Leylighed dertil. Oppositionen an mærkte dog, at det Antal af 2000 Matroser ville 3 til 4 gange ikke være tilstrækkelig til at udføre de foresatte Hensigter, uden at stille Landet blot for en fremmed Fiendes Jnvasion. Lord North gav i Almindelighed den Forsikring, at denne gang ikke ved de tagne Messyrer skulle blive forlangt mere Understøttelse; men føyede til: han kunde umueligt forud sige et hvert Tilfælde, og derfor ey heller forbinde sig ved noget bestemt Løfte. Governor Johnstone gav tilkiende: at saadan var den ordentligste Omgangs Maade, og han fandt sig forlegen i at bestemme, om samme kom af Uvidenhed, eller andre Hensigter. Han holdt sig dog forsikret om, at det skulle aabne Døren for Actie=Handelen, som og Stocks allerede vare faldne til 5 p. C. Dette forskaffer en lykkelig Leylighed for dem, som vide den Hemmelighed, at berige sig paa Publici Bekostning. Det var vel ikke meent, at lægge saadant nogen Person i sær til Last, dog vidste man vel at saadant ofte er blevet practiceret af de i Embeder staaende Folk. Lord North svarede: han vidste intet af, hvad saadanne Folk havde gjort, men troede oprigtig at ingen af de nu værende betroede Embedsmænd drev Spillet i Fonds, saasom saadant var at misbruge deres Konges Fortroelighed. Hr. Cornwall forsvarede sig mod den forebragte beskyldning, og sagde: har troede, at ethvert Lem af Administrationen var lige frie derfor. Capitain Walsingham paastod: Vor nu værende Søemagt er paa ingen Maade afpasset efter vore offentlig erklærte Hensigters Udførelse, thi den til America bestemte Esendre kunde ikke fuldføre den Hensigt, at hæmme den Americanske Handling; og naar vi sendte en tilstrækkelig Flode derhen, saa maatte vore egne Kyster lades uden Beskyttelse. Han havde vel Underretning om, at Frankrig allene har nu 74 Skibe af Linien, af hvilke over den halve Deel er bemannet og færdig til Tieneste. Han gav dernæst og Efterretning om en Samtalo, som han nyelig havde haft med en Fransk Herre, som vel kiendte Frankrigs Søemagts Tilstand, hvoraf han tilfulde var bleven overbeviist om, at vor Magt i enhver Deel af Verden ikke skal være tilstrækkelig til at beskytte os Hiemme, naar vi blindt styrte os i en borgerlig Krig. Hr. Temple Luttrel talede stærk mod Formerelsen, og paastod at enten ingen, eller en forskrækkelig Formerelse skulle foretages; men han var tillige ganske imod de haarde Messyrer, Hvad som uden for Parlementet tales og skrives mod Administrationens Messyrer er saa skarpt, at Americanerne selv som dog efter det Ministerialske Parties Erklæring havde begaaet aabenbare Rebellion, endnu aldrig have talet saa skarpt. Gud veed, hvad der vil blive af.