Aarhuus Stifts-Tidende, 1822-09-05
Khvns Skilderie fortæller en Historie om Skibskapitain Feddersen, der med en Ladning Tømmer, Bræder, Stene, Vinduer, Dørre, Laase, kort alle nødvendige Ting til Huusbygning, var gaaet under, Seil fra Altona til St. Thomas. Skibets Offcerer vare danske, men det øvrige Mandskab bestod i af Tydskere og Hollændere, og saaledes hørte man dem stedse tale i tre Sprog, endskiøndt Commanden blev i givet i det første. Den tredie Dag, da Skibet nærmede sig den engelske Kyst, blev det levende. Den 16de Juli om Aftenen, da det halve Antal af Mandskabet havde begivet sig til Ro, medens det andet, som sædvanligen, paatog sig at holde Vagt, kom et Fartøi af alle Kræfter seilende mod Skibet; den vagthavende Officeer blev vækket, og denne saae, at det var et africansk Røverskib. Man gjorde strax Allarm; Sabler, Pigger, Pistoler bleve fremsøgte, og Kanoner ladede med Glas, Kugler, sønderhugget Bly a. Jmidlertid kom Fartøiet nærmere, og svarede, da man prajede det, med et Kanonskud. Coffardieskibet gav Røveren det glatte Lag med fire Kanoner, som anrettede stor Ødelæggelse. Desuagtet angreb denne dog, og førend man kunde fore paa ny, thi Havblik tillod ingen Manøvres, søgte den at entre Skibet. Men en Hagel af Krudt og Granater og Flinteskud satte dem, istedet for at dæmpe deres Rovlyst, i fortvivlet Raserie. Med Sablen i Munden huggede de Entreeren ind i Skroget, men Angrebet blev med Tapperhed og Sindighed afslaaet. Saasnart een af Maurerne lod sig see, blev han med Pigger nedstødt, og neppe havde en bruun Haand knuget sig fast førend en Sabel eller Øxe var i Begreb med at afhugge den. Paa denne Maade blev Fægtningen fortfat, uden at nogen af Mandskabet blev farlig saaret, eller at det lykkedes en Røver, at bestige Fordækket. Endeligen opgave de deres Forehavende, medens man endnu skjød paa dem og giorde deres Skib los. Men de lagde sig i nogen Frastand fra samme, og fyrede med den eneste Kanon (en Firetyrepundig), i det Modstanderen, af Mangel paa Ævne til at styre Skibet, maatte blive uvirksom Hvert fjerde eller femte Minut fik nu Capt. Fødder sen et Skud, som foraarsagede en Læk, men hvilken strax blev tættet. J Daggry begyndte det at blæse lidt, hvilket kom Skibet meget til Nytte. Man satte Seil til, dreiede Skibet, og sendte Galeien Kugle paa Kugle. Den tog, formodentligen for at undkomme, Seilene ind, men i samme Øieblik knuste et Skud dens Storraa. Da man vedblev stedse at fore heftigere paa den, saae Røverne sig nødsagede til, at heise det hvide Fredsflag. Hvor tilbøielig Capt. Feddersen end var til at lade Naade gaae for Ret, var det ham dog vanskeligt at tilfredsstille Mandskabet, der vilde bore Galeien i Grund. Men tilsidst lykke des det ham; Jlden hørte op, og Fartøiet nærmede sig. Paa Agterdelen viste Captainen sig med Raa deren i Haanden. Hvor stor var ikke Feddersens Forhauselse, da man talede til ham paa Tydsk, og det i ægte Hamborger Dialect. Anføreren var af hvidere Ansigtsfarve end de øvrige Røvere, havde et behage ligt Udvortes og prægtige tyrkiske Klæder paa. Hans Forlangende var, at man skulde hielpe ham at istandsætte Fartøiet, hvilket han lovede at betale godt. Men da Feddersen formodede en skjult List, svarede, han, at han med en Røver ikke kunde indlade sig i nogen Underhandling, og befalede ham ydermere at forføie sig bort, hvilket ogsaa skeete. Man formodede, at denne Røverkaptain var en forhen bekiendt Hamborger Handelsbetient, der af Kiærlighed til en Maurers Datter var gaaet over til den muhamedanske Religion.