Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1795-06-22
Hr. Pastor Lütken har derimod ikke allene i sit Avertissement i Hr. Jversens Avis No. 49 yttret en anden Mening om dette Opløb og dets Publicitet, men endog deri fremstillet mig som den derved at indrykke Efterretningen i min Avis har givet Anledning til meenige Mands Misledning m.v. Man kan let dømme feil om andres Hensigter, jeg vil derfore ikke indlade mig i at bestemme hans Hensigt med bemeldte Avertissement. Det er umueligt at troe, at det skulde sigte til mit eller andres Gavn, men jeg bør heller ikke troe, at han derved vilde giøre mig, der aldrig har fornærmet ham, et suurt Øieblik, jeg bør endnu mindre troe, at han vilde giøre Enfoldige eller slettænkende Mennesker opmerksomme paa en Efterretning i min Avis, som han troede indeholdt saadanne urigtige Anmerkninger, der, mueligen kunde have gjort Skade paa et Sted, hvor der herskede mindre Kierlighed til Orden, end her. Slige Hensigter er det fornærmeligt at tiltroe nogen god Borger, og endnu mere den der er lønnet for at være Medborgeres Veileder til det Rette, ved Lærdom og Levnet. Da jeg altsaa intet godt kan troe om Avertissementets Hensigt, saa vil jeg afholde mig fra at troe ondt derom; og naar jeg har gjort nogle faa Anmerkninger over Hr. Lütkens Opfordring, vil jeg søge at stille Hans Velærværdighed tilfreds. En Maxime, fremsat i Conventet, men ingenlunde beviist at være sand, indeholder Hr. Lütkens Kaldsbrev til at ivre imod den jydske Efterretnings Jndførelse i min Avis; men vi staae aldrig mere Fare for at forvildes fra Sandhedens og Retskaffenhedens Vei, end naar vi gaae ud fra ubeviiste Grundsetninger. Jfald den offentlige Meening endelig altid skal gaae i Ledebaand, var det da ikke rettest, at den tog sig Sagen paa, som forstod den bedst, og kunde de ikke let treffe imellemstunder, at de forstod Sagen bedst, der havde Regieringens Tømme i Hænde. Mon enhver af os to ikke fuldkomnere skulde bidrage til det Almindeliges Vel, naar vi sparede vore kostbare og uigienkaldelige Timer til de Pligter, vi med Vished vide at paaligge os. Vore ledige Timer vil vi derimod for Eftertiden anvende paa at udgrunde de halvsande Sætninger, der let kunde pirre os til at handle for rask til Skade for os selv eller andre. Hr. Lütken forlanger jeg skal udslette de skadelige Indtryk, et No. af min Avis skal have gjort. Dersom det var saa uheldigt, som det Gud skee Lov ikke er, at en Periode der, havde gjort et skadeligt Jndtryk paa nogen, saa var det joumueligt for mig at udslette det igien; og naar der nu lykkeligviis intet skadeligt Jndtryk er gjort paa nogen, saa er det jo ogsaa umueligt at udslette det. Han opfordrer mig dernæst til: at opgive de Grundsetninger, efter hvilke jeg fremstiller disse saa kaldede Oprøreres Adfærd i saa mildt et Lys, Jeg har hverken kastet Lys eller Skygge over Efterretningens Gienstand, men indført den Ord for andet ligesom den stod i en offentlig Avis, der og læses i Fyen, og altsaa ikke er Forfatter deraf, eller paa nogen Maade kan tilregnes Følgerne af sammes Bekiendtgiørelse; Men dog har jeg ikke troet at heraf ville flyde noget skadeligt for det Almindelige, meget mere troer jeg, at de Handlende paa de Stæder, hvor ubillig Aager drives med Kornet, herved har funden en Advarsel om at handle meere billigt, hvorved al Frygt for Opløb forsvinder. Desuden formenes at jeg i de Tilfælde, hvor jeg selv efter indhentede eller erholdne Kundskaber meddeler Efterretning om Handlinger, der ere forskiellig Domme i Publico underkastede ikke er berettiget til at karacterisere den Handlende eller hans Handlinger, da saadant i mine Tanker allene hører under Sagens Bedømmelse for Domstoelen; om jeg altsaa selv havde forfattet Efterretningen om Opløbet i Jydland, havde jeg dog ikke dristet mig til at benævne de deri inplicerede som Oprørere, men blot fortalt Sagen med sine Omstændigheder, saaledes som den var mig forebragt og overladt Resten til Dommeren; Dog tilstaaer jeg, at dersom de 6 sidste Linier, af Efterretningen havde været anvendelige paa Fyen, havde jeg udeladt samme af min Avis, men da de angaaer Nørrejydland, hvor de allerede er læst offentlig, lod jeg Efterretningen blive ubeskaaret, især da den efter min Formeening ingen skadelig Jndtryk kan giøre paa nogen, især Fyenboerne, hvor man, saavidt jeg veed, ingen Kornjøder har imellem de Handlende.