Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-20
Det er med erkjendt Sandhed udhævet, at den Pietætsfølelse, som Nationen overalt nærede for vor forevigede Monark, tilbageholdt Ønsket om en friere Forfatning; men den var dog ikke den eneste Grund hertil, thi Folket havde da tillige et betrygget Haab for Fremtiden i den Thronarvings Personlighed, som nu har besteget Danmark Throne. Men og der nu er en lignende Betryggelse for den kommende Tid, det vil jeg overlade Forsamlingen at bedømme; jeg maa tilstaae, at jeg ikke har et saadant betrygget Haab, og forsaavidt jeg er kommen i Berøring med Folket, har jeg heller ikke truffet paa en Eneste, som nærer dette Haab. Her ligger vistnok fornemmelig Grunden til, at en Ængstelse har betaget mangen oprigtig Fædrelandsven, og heri maa man søge Anledningen til, at Trangen til statsretlige Garantier har udtalt sig tydeligere, end nogensinde forhen." Taleren fandt det af særdeles Betydenhed, at Borgerrepræsentanterne havde stillet sig i Spidsen for alle de Petitioner, der ere indkomne fra de jydske Kjøbstæder. Han bemærkede, at der paa de jydske Petitioner savnes Underskrifter af Embedsmænd og Andre, paa hvis Fremtid Regjeringen, kunde have Indflydelse. De synes at have havt en Anelse om Kongens Villie, hvis Rigtighed det allerh. Reskript af 31te Octbr. har stadfæstet." Men Embedsmændene havde ei heller udtalt sig imod en friere Forfatning, fordi de ikke have villet udtale sig mod deres Overbeviisning. Heri ligger et taust, men utvetydigt Vidnesbyrd, der ikke vil undgaae Kongens skarpe Blik." Nyholm, som havde fremlagt en stor Deel af de indkomne Petitioner, erklærede, at der, saavidt ham bekjendt, aldeles Jntet er gjort, for at overtale til at underskrive. Han var forvisset om, at man tilfulde havde opfattet Betydningen af Ordet "Skattebevillingsret." Han vilde ikke udhæve de mange Fordele, som ere forbundne med fuldstændig Skattebevillingsret, men bemærkede kun, at den giver stor Sikkerhed for Eiendomsretten, at den hæver Selvfølelsen, udbreder Almeenaand, og fremmer alle gode Kræfters Udvikling." Nygaard udtalte sig i Henhold til Commiteebetænkningen. (fortsættes.) Til den anonyme Forfatter af Stykket. om Forholdene i Norge. (See Følgebladet til denne Avis No. 198 f. A.) Spørgsmalet om en constitutionel Forfatnings Fortrin eller Mangler i Sammenligning med reen monarkiske eller souvergive Former, er for Øieblikket af saadan Vigtighed for vort kjære Fødeland, at man vistnok maa ønske det drøftet med al den Grundighed og Alsidighed som er mulig. Det har derfor ingenlunde været Undertegnede ubehageligt at modtage de Erindringer imod den norske Constitution og constitutionelle Former i Almindelighed, som nyligen have været fremsatte i Aarhuus og Hempels Avis i Anledning af mine tidligere Yttringer og disse Materier. Men naar min Modstander har indhyllet sig i Anonymitetens Kaabe, da skal jeg dog have den Ære at sige ham, at det er en let Sag, naar man selv for sin Person veed sig sikker, at anfalde sin Contrapart, og saaledes som Anonymikus, at beskylde Andre for Folke forførelse eller Lotsindighed. Hvad jeg hidtil har sagt eller foretaget mig, kan jeg være mig bekjendt, og Anonymikus Beskyldninger, ligesaa lidt som en anden Bebreidelse jeg nylig i en Samtale maatte høre, nemlig at tragte efter Folkegunst, hvilket endog blev udlagt som Spytslikkeri, skulle afholde mig fra at fremkomme med hvad jeg anseer at være Ret, eller gavnligt for Staten. Ja jeg betragter det endog som en Pligt imod Konge og Fødeland, at udtale sig frit i den paagieldende Henseende, thi sandelig, der skeer Kongen kun en ringe Tjeneste, at lovprise en Myndighed der maa være Ham selv en Byrde, og som saa let tjener Andre til Paaskud for at sætte egennyttige Hensigter igjennem, eller undskylde deres Ligegyldighed, Mangel paa Driftighed eller Evne til at virke. - Men lad os see, hvad det er vor Anonymikushar at støtte sig til: Norge skal være udtraadt af Krigen under heldigere Forvarsler end Danmark, da dets nye Regjering begyndte med en Gield af ikkun 6 Millioner Rigsbankdaler, og dette uanseet har det erklæret sig for en Statsbankerot, som Storthinget gjennemførte 1816, ved at reducere Rigsbankpengene til 12 s. pr. Rbd.