Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-03-23
(Jndsendt.)¬ J dette Blads Nr. 44 har Hr. J. H. følt sig opfordret tilat forsvare Opførelsen af jordløse Huse. Han forudskikker den Bemærkning, at det man anfører mod dette Slags Bopæle: at deres Beboere i Alderdommen, Sygdom og andre Tilfælde falde Communerne til Byrde, er i og for sig selv rigtig nok, men desuagtet antager han, at der er overveiende Aarsag til fremdeles at vedblive at formere de jordløse Huses Antal. Det er isærdeleshed den, efter hans Mening, tilstedeværende Mangel paa de fornødne Arbeidsfolk, under et forbedret Landbrug, han derved vil see afhjulpen. Men det turde betvivles, om nogen saadan Mangel paa Arbeidere enten finder eller vil komme til at finde Sted, saavelsom om den, hvis den virkelig existerede, lod sig afhjælpe ved Opførselsen af flere jordløse Huse. Jeg antager, at ingen af Delene er Tilfældet. Det vil kun være paa høist enkelte Steder heri Riget, at der virkelig er Trang til flere Arbeidsfolk, ialmindelighed findes Antallet saa stort, at Concurrencen holder Dagleien nede i 1 Mk. a 24 s., hvilket visselig, især under nærværende Tidsomstændigheder, kun kan ansees som en simpel Betaling for en Dags Arbeide, der duer noget. Den eneste almindelige Undtagelse herfra, som er mig bekjendt, finder Sted i Rapshøsten, men naar man har lagt Mærke til, hvorledes der ved dette Arbeide ødsles med Arbeidskraften, kan dette ikke undre Nogen, desuden er der vel Sandsynlighed for, at Rapsavlen, neppe vil blive af stor Varighed her i Landet. Og hvormeget vilde Arbeidskraften i Realiteten forøges derved, at der blev flere jordløse Huusmænd, Det er dog sjeldnere, at disse ved deres Bosættelse ere bestemte paa at ville leve som blot Dagleiere, og det ligger ogsaa i Sagens Natur, at neppe Nogen fornuftigviis kan vente at ernære en Familie derved alene, da Landbruget dog i det Høieste giver Arbeide for Extrafolk de to Trediedele af Aaret, og dette kun endda for de Bedre. Man seer derfor sædvanlig disse Folk fra Begyndelsen af forsøge paa at drive et eller andet Haandværk, idet mindste som Vævere, Træskomænd eller desl., men mange Gange nedlægges denne Virksomhed igjen i det første eller andet Aar, medens de dog i dette Tidsrum have opnaaet at blive temmelig uskikkede til at tjene. Jeg tør nu vistnok, uden at feile, angive det som afgjort, at faste Tjenestefolk afgive saavel den sædvanligste som og den bedste Arbeidskraft, og til Styrke for min Paastand om, at der ikke, af Hensyn til Folkemængden, er eller kan ventes at blive Mangel paa disse, skal jeg endnu henvise til en Correspondents=Artikel i Ove Thomsens Avis No. 39 d. A., der, efter nogle af Lector Bergsøe i Dansk Folkeblade meddeelte Resultater af den sidste Folketælling i Danmark, viser, at paa hver Qvadratmiil her i Riget leve 2195 Mennesker, samt at Folkemængden i de sidste 5 Aar er forøget med 125 Mennesker paa Qvadratmilen. Correspondenten vedbliver: efter denne Beregning vil altsaa Danmark om 50 Aar tælle omtrent 3500 Menneskeer paa Qvadratmilen. Om Landet vil kunne føde flere Mennesker, er idetmindste problematisk, og vil beroe paa til hvilken Grad Agerbrug, Handel og Jndustrie til den Tid have udviklet sig, men i alle Tilfælde maa Danmark da have nærmet sig Grændsen for sin høieste Befolkning, og den Tid er dog ikke længere borte, end at den yngre Deel af den nulevende Generation vil kunne vente at opleve den. Men er Danmark saa nær ved at være overbefolket, hvor kan der da være Tale og Mangel paa Arbeidere. - Hermed synes mig den væsentligste Støtte for Hr. J. H. Forsvar at være falden. Hvad han nemlig videre har anført om, at der skulde finde et Slags Reciprocitet Sted mellem Communerne og den jordløse Huusmand, idet hine modtage dennes Arbeide, der da senere skal gjælde som Vederlag for den Understøttelse, han oppebærer, skal jeg kun besvare med den bemærkning, at det er ikke det Offentlige, der høster Fordeel af Huusmandens Arbeide, men 9 Gange af 10 alene den, af hvem han har modtaget Huset, enten denne nu staaer som hans Foresatte i Egenskab af Jorddrot eller Pantecreditor. Ei heller skal jeg opholde mig ved den mellem de omhandlede Huusmænd og Bøndernes Hestehold gjorte Sammenligning, hvor, mildest talt, uheldig, den synes at være. Hvad endelig angaaer det Absurde, der efter Hr. J. Hs. Mening fra Menneskelighedens Standpunkt, skulde ligge i, at det gjøres besværligt for den tjenende Classe at kunne etablere sig som Huusfædre, da kan den Jndskrænkning, som heri skeete ved at standse med at opføre flere jordløse Huse, vel med Grund siges at være i de Paagjældendes egen Jnteresse, og naar der sees hen til, hvorledes Folk i alle de andre Samfundsklasser maae lægge Baand paa deres Giftelyst, til de kunne opnaae Udsigt til at ernære sig, hvilket for de Fleste først skeer i en fremrykkende Alder, saa er det ikke let at fatte hvorfor alene den fattigste Classe skal være fritaget for disse Baand, der ere en nødvendig Følge af den ved Folkemængdens Formerelse opstaaede Concurrence, i alle Næringsveie. Hr. J. H. truer med flere uægte Børn, men destoværre! er Sædeligheden blandt den omhandlede Classe allerede saaret saa dybt, at der kun kan være liden Frygt for et større Forfald om de tidtnævnte Huses Antal nu antoges for at være stort nok. Erfaringen har, vistnok til Overflødighed, beviist, at jordløse Huse ere Pesthylder paa Communerne, og da de tidt have deres Oprindelse af Egennytte, saa forekommer det mig at være et Spørgsmaal, værdigt Folkerepræsentanternes og Regjeringens Overveielse, om det ikke, idet mindste for en Deel, kunde paalægges den, der formerer dette Slags Bopæle at stille Garantie for, at Beboerne ikke skulle falde det Offentlige til Byrde.