Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-08-21
De politiske Begivenheder opkomme i Almindelighed af to Aarsager, deels tilfældige, som ligge i de Magthavendes og medvirkende Personers Characteer og Lidenskaber, og deels naturlig, som fremgaae af de forskiellige Staters Beskaffenhed, deres Beliggenhed, Statskraft, Finance og Handelstilstand, deres Fordeel og Formaal. J Tidsaldere hvori de første have i en høi Grad Andeel i Menneskelivets Tildragelser (thi altid have de nogen) er det næsten umueligt at giøre sig i Forveien nogen Forestilling om hvad Fremtiden vil føre med sig; da Lidenskabernes Gang er foranderlig og uregelmæssig, saa at de Slutninger man vil bygge paa enkelte politiske Personers bekiendte Characteer ere meget usikkre; men i Tidsaldre derimod hvori Lidenskaberne ere komne for en stor Deel til Roe, og skulle først til at vækkes paa nye, og hvor de politiske Begivenheder fremgaae af Staternes temporaire Beskaffenhed og Forhold til hinanden, bliver Politiken derimod til et konstigt og regelmæssigt Kampspil, hvorpaa grundede eller sandsynlige Formodninger og hvad Fremtiden nærer i sit Skiød, lader sig bygge. – En saadan Tidsalder er den nærværende, store politiske Vulcaner ere slukkede; de sidste og de største udbrændte paa St. Helena og Brandenburghouse og Staterne træde nu ved Aabningen af en nye og stor Kampplads i deres blotte naturlige Forhold med hinanden, og frembyde Synet af en regelmæssig Udvikling af deres giensidige Forhold. Hvormange Blik lade sig derfore ikke kaste ind i Fremtidens Mørke, og hvormange Betragtninger byggede paa historiske og statistiske Data ikke anstille, naar det blot kunde sømme sig for den private Mand at lade sin Stemme høre og saa vigtige Anliggender. De Europæiske Magters Financetilstand, det saalænge hævdede og nu truede Herre dømme paa Havet og i Jndustrien; den store Forandring i alle Handelsforhold paa Jorden; Skabelsen af saamange nye Søemagter. Udviklingen af de store Begivenheder i Amerika, de politiske Planer og Formaal, som ere eiendommelige og arvede i visse Stater, hvilken rig Kilde til politiske Beskuelser, Jstedet for at meddele sine egne Beskuelser vil Redacteuren af dette Blad hellere meddele andres; der staae i det nyeste Hefte af Jenaisches Minerva nogle politiske Betragtninger, om Grækernes vil dere Fremskridt, som fortiene al Opmærksomhed. Forfatteren er af den Mening, at det Engelske Kornhandels System har svækket Storbrittanniens Jndflydelse paa Fastlandet; eftersom de nordlige Magter nu ikke saameget som i forrige Tider frygte for en Krig med England; da deres Kornudførsel befordres, ved Freden. (Rusland og Polen ville desuden i Aar finde overflødig Afsætning af deres Kornvarer paa det sorte Hav) saa at Englands Handel vil nu lide meere end Rusland ved et Fredsbrud, især da hiint Land tager i Fredstider meere Tømmer fra Canada og Hamp fra Jrland end fra Rusland; og naar Storbrittannien ikke paa indirecte Maader kan afholde Rusland fra at begynde en Krig med Tyrkiet, saa vil det endnu kunne udrette mindre paa de directe; thi det er ikke tænkeligt, at det vil afsende Landarmeer til Tyrkernes Forsvar, og at formeere Coalitioner med Rusland vil kun bevirke Modcoalitioner fra dettes Side. (Men England kan dække Constantinopel med en stor Flaade, og med en anden forhindre den Russiske Flaade fra at agere paa det sorte Hav og at understøtte sin Landarmees Operationer). Den samme Forfatter mener, at England ingen Jnterresthar ved at begynde en nye Krig, og at dets Forfatning absolut udkræver Fredens Vedligeholdelse, (Synsmaaderne herom kunne være forskiellige; thi Tilværten af de Europæiske Fastlands Staters Marine og Jndustrie; Udsigterne og Enehandelen. paa Amerika, Dæmpelsen af den indvortes herskende uroelige Aand aabne modfatte Betragtninger; men som dog alle blive ubetydelige ved en høimodig Regierings Foretagender, der afveier sine Handlinger efter en moralsk Politiks Grundsætninger.)At Storbrittannien tager en meget virksom Andeel i Begivenhederne i Tyrkiet, og formeerer en Opposition ved de Planer, som lægges for at beroe ligge dette Land, maae man slutte sig til af de Engelske Blade selv. Bladet Statesmann betragter besynderligen nok den hellige Alliance, som den største Hindring for Rusland til at gribe til Vaaben mod Tyrkiet; desuagtet siger det, at Kabinetterne i St. Petersborg og Wien udvikle en stor militairisk Virksomhed. 120,000 Mand staae under Greve Wittgenstein i Bessarabien og 100,000 Mand ved Bredderne af Duna og Dnieper. Ved Udviklingen af saa betydelige Stridskræfter kunne Østerrigs og Preussens Cabinetter og selv Englands umuelig blive roelige. Foruden det, at Begunstigelsen af Engelsk Handel i Levanten ved Porten, ikke vilde vinde ved nogen Regierings Forandring, saa er det væsentligt, at Constantinopel forbliver i Tyrkernes Hænder, fordi den er fra Enropas Side det største Pant paa Englands Forbindelse med Jndien. Allerede i lang Tid have Russerne bestræbt sig for at aabne Handelsforbindelser med China; de have bestandig søgt, ved at brække sig en Bane igiennem Persien at trænge ind i Hindostan men skulde den Russiske Regiering faae i Sinde at fordrive Tyrkerne af Europa, saa maae England giøre den stærkeste Modstand. – At Porten veed at man saaledes tænker i England og anvender alt for at vinde dette Lands Regiering, meldes fra Tyrkiet selv; den Storbrittaniske Ambassadeur behandles i Constantinopel med udmærket Agtelse, og den Tyrkiske Regiering har saameget meere henvendt sig til denne, som der for Øieblikket ikke er nogen Fransk Ambassadeur i Constantinopel, og den Franske Legations-Secretair ikke har saa udstrakte Fuldmagter. Englænderne beskyldes endog for, men man troer uden Grund, at have hiulpet Tyrkerne i Patrasso, og frelset den Tyrkiske Escadre i Bugten, ved Lepanto. (Fortsættes.)