Corsaren, 1843-03-24
Er Hoffet oven- eller nedenfor Folket. Den berømte franske Skribent Courier, af hvem en Yttring citeres i den næste Artikel, omhandler (i lettre 8 au redacteur du Censeur) den Foragt, Hoffet viser Folket, den Fornemhed, hvormed det affecterer at see ned paa dette, og undersøger, om Hoffet da virkelig kan see ned: "Da Cardinal Mazarin var paa sin Høiheds Tinde, sagde han engang fortrolig til nogle af de Store, som omgave ham: "For Pokker, J narrede mig godt, signori francesi, før jeg havde den Ære at see Eder saaledes, som jeg nu seer Eder. Jeg vil være fordømt, om jeg ikke, da jeg første Gang kom hertil fra Jtalien, fandt en vis stolt, modig, høisindet Mine hos Eder. J Sandhed, jeg spøger ikke, jeg huster det meget godt, endskjøndt det nu er længe siden." Dette er en Yttring, som vel er værd at lægge til. Mazarin, der kommer hjemmefra med liden Pragt og et lidet Følge, bærer Agtelse for Franskmændene, fordi han seer Nationen. - Da han er bleven Cardinal, Minister, foragter han dem, fordi han seer Hoffet. - Hvad mig angaaer, jeg seer det ikke, jeg har aldrig i mit Liv seet det, og jeg vil, haaber jeg, aldrig faae det at see. Men jeg har hort tale derom af velunderrettede Folk. Alle Udsagn stemme overeens, og ved at lægge dem sammen og ved dertil at føie forskjellige geognostiske og trigonometriske Beregninger, er jeg kommen til at kjende Hoffet bedre end de, der aldrig have forladt det, ligesom man fortæller, at Danville, der saa godt som aldrig havde forladt sin Studerestue, kjendte Ægypten bedre end en indfødt Ægypter. Og ved Hjælpderaf vil jeg kunne sige Eder, at Hoffet ikke er et høit liggende, et ophøiet Sted, men at det ligger lavt, meget lavt, meget under Nationens Niveau. Hvis det Modsatte synes at være Tilfældet, hvis enhver Hofmand troer at staaer nendelig høit over Nationen, saa er det et optisk Bedrag, der er let at forklare. Det er en Følge af Lysstraalernes Brydning gjennem den tykke Atmosphære, der omgiver Hoffet, en Følge af Refractionen, hvorom J kunne faae aldeles paalidelige Oplysninger hos vor store Cuvier eller hos Ørsted, der er en ligesaa berømt Naturforsker og Lærd i det taagede Norden. Men, kunne J ikke skaffe Eder disse Oplysninger, eller ville J ikke nøies med dem, saa har jeg et andet Beviis, som J neppe ville forkaste. Alle vore Penge gaae derhen, alle, lige indtil den sidste Sou. Er det Usandhed, jeg siger, Have I derimod nogensinde hørt, at Noget deraf er kommet tilbage? Men nu spørger jeg Eder, om der er den ringeste Rimelighed for, at vore Penge, vor gode, solide Mynt, kan tynge opad? Og hvorledes er det muligt, da dog Vengene sidde meget løse paa dem og vistnok mangen lille Sum glider mellem Fingrene og falder til Jorden - jeg spørger; Eder i Guds Navn, hvorfor den da ikke faldt ned til os, dersom vi vare nedenfor? Jeg veed ikke, om J synes det Samme, men mig forekommer dette Beviis saa slaaende, at Hoffet absolut maa ansees for et Hul, om end et stort og smukt Hul, nedenfor os, saadant et hyggeligt Hul, hvor man lever godt og kun bilder sig ind, at man ikke er i et Hul men umaadelig høit oppe paa en Bjergtinde. Den Fornøielse, de fole ved at troe dette, er det egenlig Synd at berøve dem, mene J? Værer rolige, J kunne forlade Eder paa, de troe mig ikke, de ville troe, at jeg raaber dette op til dem, endskjøndt det jo er soleklart, at jeg staaer og bukker mig og skriger det nedad.