Berlingske Tidende, 1765-04-08
Under Dato 2den hujus har Hs. Kongel. Majestæt allernaadigst ladet udgaae en Forordning, angaaende Extra=Skatten udi Norge. J samme Forordning yttre, Hs. Majest. Sig saaledes: J hvor vel Hs. Majest. a Høy=Kongelige Naade og uafladelig Omhue for Sin kiære og troe Undersaatteres Beste, allerede har fundet Sig bevæget, ved Forordning af 7de Febr. 1764, at forunde endeel af Bondenstanden, baade for deres Børn og de Fattige, nogen Lettelse udi den under 23de Sept. 1762. paabudne Extra-Skat; Saa har dog Hs. Majests. Landsfaderlige Omsorg for en, i Henseende til Agerdyrkningen og dens Jndflydelse udi alle Stænders almindelige Velgaaende, saa betydelig Stands Understyttelse og Velfært, herudi ikke vildet sætte sig Grændser, men Hs. Majest. haver langt med re af Høy Kongel. Naade fremdeles været betænkt paa saadanne Midler, hvorved den ikkun en Part af Bondestanden i Hs. Majests. Rige Norge bevilgede Forlindring, nu kunde strække sig til den gandske Bondestand der i Riget, og Eierne samt Besidderne af Jordegods saavel i Almindelighed, som i sær af de ikke samlede eller betydelige, men Strøegodser, tillige nyde Forskaanelse. J Følge deraf vil Hs. Majest. allernaadigst, ligesom Hs. Majest. og hermed byder og befaler 1) Alle til Bondestanden henhørende være sig saavel Leylændinger, som Oddels eller Selveier=Bønder, Huusmænd, Jnderster og Bønderkarl, og ey allene for de Fattige, der befindes paa deres Gaarde og Grunde eller i de Sogne samt paa de Godser, hvortil de henhøre, men endog for de af deres Tienestefolk og Børn, som tiene enten hos Forældrene eller andre Bønder, og ikke have til aarlig Løn 10 Rdlr. udi Penge eller Penges Værd, saa at de fra 1ste Sept. 1764 svare det Paabudne ikkun for sig, deres Hustruer og de af deres Børn eller Tienestefolk, som have udi aarlig Løn 100 Rdlr. og derover, nemlig: Pro Persona maanedlig 8 Skilling eller aarlig 1 Rigsdaler, hvilken Skat for saadanne Børn og Tienefolk, hver Hosbond, til sin Erstatning, af deres Løn indeholder, og saaledes ere befriede for videre udi dette Paabud at erlægge. 2) Beneficiarii i Almindelighed, saavelsom og Eierne af de ikke samlede eller betydelige, men Strøegodser, indstaae vel fremdeles for og svare til den udi foregaaende Post anførte Skats rigtige Erlæggelse, hver for saavidt hans Bøndergods vedkommer, men befries i øvrigt for at betale noget for de Fattige, som sig paa bemeldte Godser befinder, da Skatten for disse Fattige og den ved 3die Post udi Forordningen af 7de Febr. 1764 befalede Ansætning, for saavidt aldeles henfalder. 3) Men med Grædskaberne saavelsom andre samlede eller betydelige, endskiønt ikke paa et Sted hos hinanden beliggende Godser, forbliver det ey allene for saavidt ved anførte Forordning af 7de Febr. 1764, dens 2den Art. at hver Eyere for sit Gods indstaaer og svarer til den her udi 1ste Post anførte Skat for deres Bønder og andre, men han betaler endog for de Fattige, som paa samme Gods befindes, uden at nogen anden efter forhen befalet, men nu her ligeledes ophørende Ansætning, derudi tager Deel, da Eieren derimod baade nyder Lettelse ved den deres Leylendinger forundte forbemeldte Moderation, og derforuden fremdeles blive fri og forskaanede for at betale Rangskat, eller det, hvorfor de, som ingen Rang have, ere ansatte eller kunde ansættes. 4) De Personer for hvilke Ska ten herved er eftergivet, maa ikke destomindre udi Mandtallerne og de generale Registere, til Efterretning anføres. Og 5te i øvrigt forbliver det i Henseende til Kiøbstæderne, Rangsskatten og videre ved forbemeldte Forordninger af 23de Septembr. 1762 og 7de Febr. 1764, for saavidt samme ikke herved er modereret og forandret.