JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-15
Hvad der siges om de Hverdagsplager man hjemsøges med paa Skuepladsen, er ganske fortreffeligt. "Hvo vilde ikke betakke sig - hedder det for at være Øie- og Ørevidne til en virkelig Fru Grøndals huuslige Elendighed (i gamle og nye Sæder) – naar man ikke var tvungen dertil især naar man slet ikke kunde hjelpe af blot Lyst til at see Dyden plages Bort, bort med denne hjertebrækkende Sandhed, der blot fordoppler Livets bedrøvelige Optrin, udenat forhøje, forædle, eller forskjønne dem Vi ville ikke see Naturen øget, og dens Jndividuer formeerte paa Theatret - vi ville see den første forvandlet til Kunst og de sidste hævede til Jdealer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-15
Den sande dramatiske Digtning er ikke en blot Sammensætten af Naturens Enkeltheder, og det sande Spil bestaaer ikke i en sammenhængende troe Efterligning af disse; men i en skjøn Overeensstemmelse med sig selv. Jllusionen kan ikke være stor nok; men den maa være og blive Jllusion - og aldrig forvandles til plat Haandgribelighed. Jkke blot noget meere end Orchestret - et svællende Dyb maa skille Theatret fra Parqvettet - og aldrig bør det med Rette kunne falde nogen Tilskuet ind, at kunne sætte derover uden Vinger, end sige med eet eneste Skræv. Men, raaber den hele nederlandske dramatiske Skole, Næst det første store Kunstens Bud, Vær dydig! (hvis i Skuespiller brevene opstilte cathegoriske Imperativ Hr. Rahbeck seenere synes at have forvandlet til det: Vær ærlig!) er dog den fornemste Lov for Skuespillerne, den: at være naturlig - og i Tilfælde, som de gamle Sæders i Sammenstød med de nye, selv at græde, for at faae Tilskuerne til at gjøre det sam mer Si vis me flere, dolendum est primum ipsi tibi! Denne Tilflugt til den misforstaaede Horag redder hverken det grædende Dramas Natur, eller den dramatiske Skoles naturlige Graad. Naar man, betænker, at hin æsthetiske Lovgiver indskjærpede den anførte Regel Skuespillere, der aldrig spillede uden Masker, indseer man let, at han med sit do lendum har villet sige noget ganske andet end flæbe. Maskerne - den fra den almindelige Dragt aldeles forskjellige Klædning - Cothurnerne og Sokkerne - skildte noksom de spillende Personer fra Hoffets og Byens Mennesker, til at de Gamle skulde have kunnet løbe Fare for at forvexle Skuepladsen med nogen anden Plads og Skuespillerne med deres daglige Selskabskreds. Det for Poesien i den dramatiske Kunst, og for den store Virkning af samme, ubodelige Tab af Maskerne - kan allene erstattes og paa en Mande gotgjøres ved et i sig selv meget kunstigere Spil, end de Gamle, med deres Theaterindretninger, havde nødigt. Jo mindre Costumet paa Skuepladsen afstikker med Hverdagslivets, jo meere maa Spillet gjøre det. Raanedsskriftet Athene.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-15
Efterat dette Tidsskrift, under Bestyrelsen af fire blandt vore første Videnskabsmænd, i et halvt Aar. havde været udgivet af Hr. Professor Nyerup, har han ikke seet sig istand til, længere at besørge Udgivelsen. Denne har nu undertegnede, efter Forlæggerens Anmodning, allene paataget sig, og anseer det for passende, ved Begyndelsen af Aaret at henvende det danske Publicums Opmærksomhed paa dette, den danske Litteratur indviede Maanedsskrift. Som Udgiver af samme, er mit Ønske at virke til at danne og vedligeholde et Samlingsted for mindre videnskabelige æsthetiske og historiske Arbeider af Danske Forfattere, og overhovedet for saadanne Afhandlinger, Udarbeidelser, Efterretninger, der allene eller beqvemmest ved et Tidtskrift kunne meddeles danske Læsere. Jeg agter derfor ikke i det Væsentlige at afvige fra den Plan, der fra Begyndelsen var lagt for dette Maanedsskrift, og som det skulde have tilfælleds med det i saa lang Tid paa den danske Litteratur betydeligt virkende Maanedsskrift Minerva; kun at jeg i Athene vil give Plads for en Litteratur=Artikel, hvis Bestemmelse skal være, at optage en og anden Bedømmelse over udkommende mærkelige Skrifter, eller andre Bidrag til vor og den nordiske Litteraturs Historie og Kritik, hvortil ogsaa kan regnes, hvad Udenlands hertil bidrages. Poeste vil Athene, ligesaalidt som Minerva udelukke, og deriblandt ogsaa regne gode Oversættelser af fremmede Digte i nyere Sprog. Oversættelser i Prosa, naar de ikke ere af det græske, latinske eller af de østerlandske Sprog, kunne derimod ikke, uden med ganske sieldne Undtagelser, (f. Ex. et og andet, som Danske kunne skrive udenlands i fremmede Sprog) finde Plads i Athene.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-15
Dette Maanedsskrift vil da, om ikke i hvert Maanedshefte, dog i hvert Bind eller Qvartal komme til at indeholde 3 Afdelinger, den 1ste for prosaiske Afhandlinger og Bidrag; den 2den for Poeste; den 3die for Litteratur og Kritik.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-15
Det udkommer i de sidste Dage af hver Maaned, i Hefter af ubestemt Størrelse; dog saaledes, at ethvert Qvartal af 3 Hefter skal udgjøre fordet første ikke under 16 Ark, og leveres Subskribenterne maanedlig, indheftet i farvet Omslag, for 1 Rigsbankdaler 24 s. S. V. Qvartalet. Jkke paa mine Bestræbelser, men ene paa det danske Publicums Understøttelse, og paa danske Videnskabsmænds Medvirkning beroer det, om et Tidsskrift, der kunde vorde af betydelig Vigtighed for Fædrelandets Litteratur, for hvis Tarv det ene er beregnet, skal erholde Blomstring og Varighed. Hæderlig udmærket i Norden og i Europa er Danmarks Litteratur. Den har i nogle Aar maatte savne det Foreningsmiddel, som et videnskabeligt Tidsskrift giver. Vi mistvivle ikke om, at det igjen vil kunne tilveiebringes, naar kun Fædrelandets Lærde, Digtere og Videnskabsniænd ville skienke dette Maanedsskrift den Medvirkning, hvortil dets Formaal kan gjøre det værdigt. Ligesom Athene er bestemt til, med den største mulige Mangfoldighed i Jndhold, at omfatte alle Dele af dansk Litteratur, (dog med Undtagelse af den streng videnskabelige) saaledes ønsker Udgiveren, at ogsaa yngre Videnskabsdyrkere ville vælge den, til der at nedlægge deres første Aandsarbeider, for saavidt som disse kunne være skikkede for et større Publicum, og henvender derfor ogsaa til dem sin Jndbydelse. Hans Pligt vil det være at sørge for, ved skjønsomt Valg at bidrage til Maanedsskriftets Værd, til dets Jndholds Jnteresse og Mangfoldighed. De Forfattere, som ønske deres Arbeider indrykkede uden Navn i Maanedsskriftet Athene, ville behage i den Henseende at aftale det Fornødne med Udgiveren.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-15
Ethvert Bidrag, hvormed Nogen vil beære Athene, udbedes tilsendt enten den Gyldendalske Boghandling (i Klareboderne Nr. 8), eller undertegnede Udgiver. De Forfattere, der maatte attraae. saadant, er Forlæggeren villig til, efter Aftale at tilstaae et passende Honorarium. Kjøbenhavn den 31te Jan. 1814. Chr. Molbech, Secretair ved det store Kongelige Bibliothek.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-15
Af Maanedsskriftet Athene, udgivet af Chr. Molbech, er udkommet Januarheftet for 1814, som indeholder: Om Statens Væsen, Statskraft, Nationalaand, og om det, som er Staters Støtte og Nationers Styrke i Farens Tid, af Udgiveren. Udtog af Breve fra Jsland af Bibliotheksamannensis Rask. Til den fædrelandske Clio, den 1ste Januar 1814, af B. S. Jngemann. Walkendorphs Minde, af Samme. Almindeligt Oversyn af den danske Litteratur i Aaret 1813. - Dette Hefte faaes og Subskription paa Maanedsskriftet Athene modtages i den Gyldendalske Boghandling, Klareboderne No. 8.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-15
(Jndsendt.) Flere af Hr. Pastor Molsteds Tilhørere, der vare tilstede ved hans hjertelige Foredrag den 30 Jan. og 6 Febr. d. A., vilde inderlig glædes ved disses Offentliggjørelse ved Trykken.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-15
Til Ribe Byes Forligelsescommission er i Aaret 1818 indklagede 64 Sager, deraf er 31 forligte eller hævede og 25 til Retten henviste, men hvoraf kun 2 dertil bleve indstevnede. (Ride Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-15
Kjøbenhavns Børs den 15 Febr. J Gaar solgtes her: 1 Kongel. Annitetsbevis L. M. 13 No. 4, stor 600 Rdlr., a 3 PC. Rente, for 29 Rbdlr. pr. 100; 1 Brandcasse Annitet, stor 400 Rdlr., a 3 PC., 1 dito, stor 225 Rdlr., a 3 PC., af 41 Rbdlr. pr. 100; 1 Kgl. Obligation, stor 70 Rdlr., 14 PC., a 55 Rbdlr. pr. 100, 1 Panteforskrivning med 4de Panteret i Huset No. 110 i St. Pedersstrædet, for 53 Rbdlr. pr. 100. Cours. Speciecours 660. Amsterdam a vista 426 1/2. London 2 Maaneder 15 2/5 Rbdlr. - Specier solgtes til 33 3/4 a 38 1/2 Rbmk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-15
Jtaliens Statsindtægter beløb sig 1808 til 12,700,000 neap. Due. (19,228,000 Gl.), nemlig Grundskab 2 Mill., Salt 1,750,000, Stempel 350,000, Douaner 1,860,000, Travoliere 1/2 Mill., Consumstold 300000, Domainer 760,000 Due.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-15
Statsudgivterne beløb sig i samme Aar til 12,696,000 neap. Duc., nemlig Krigsministeren 7,560,000, Marinemin. 1,660,000, Minister for det Jndre 720,000, Justitsminister 840,000, Kultusmin. 36,000, Minist. for de udenl. Anliggender 240,000, Finanz og Civilliste 1,960,000, Politiem, 80,000 Duc. - Ved Kong Josephs Regjeringstiltrædelse var Statsgelden 110 Mill. Sølvduc.; i Nov. 1808. 65 Mill. De sælgelige Godser, der hørte til (89) ophævede Klostere, beløb sig til 15 Mill. De resterende 50 Mill. skulle betales paa følgende Mande: 1) Grundskat ternes Forhøielse; 2) faste Eiendommes nye Beskrivelse; 3) Renternes Nedsættelse fra 6 til 3 PC., der skal punctlig betales, da derimod didindtil tabtes 16 til 20 PC. paa Gieldsforskrivninger mod rede Penge. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-15
Kiøbenhavn, 8. 19de Februar. De Hindringer, som Aarstiden vedbliver at lægge i Veien for Samfærselen med Fastlandet have hidtil forsinket Udvexlingen af Natifictionerne paa den Fredetractat, som d. 14de i f. M. er afsluttet i Kiel mellem Deres Majestæter Kongen af Danmark og Kongen af Storbritannien og Jrland. For imidlertid at tilfredsstille Publicums billige Ønske, at kjende denne Tractats Jndhold, meddeles den herved i Udtog: Fra det Øieblik, da Tractaten er underskrevet, skal der være Fred og Venskab mellem de danske og storbritanniske Stater og gjensidige Undersaatte i alle Verdens Deele. Priser, som efter benævnte Tid maatte være gjorte, gives de giensidige Eiere tilbage. - Saasnart Ratificationerne ere udvexle de, gives fra begge Sider Krigsfangerne tilbage i Masse. - Alle Kongelige Besiddelser og Kolonier, som under Krigen ere erobrede, ved de brittiske Vaaben, gives tilbage. Herfra undtages blot Øen Helgoland. - Ved Koloniernes Tilbagegivelse følges de samme Regler og Grundsætninger, som den Henseende bleve antagne i Aaret 1801. Anholt gives tilbage inden en Maaned efter Ratificationen, med mindre Aarstiden og Skibsfarten Vanskelighed giøre det umueligt. - Kongen af Storbritannien forpligter sig til at anvende Sine bong officia hos Sine Allierede, Keiseren af Rusland og Kongen af Preussen, for at deres Forbindelser med Kongen af Dannemark kunne fornye paa samme Maade, som før Krigen. J Tillid den til samtykker Kongen af Dannemark i at lade Fiendtli hederne mod begge benævnte Magter strax ophøre, Alle Priser, der ere gjorte efter denne Tractats Underskrift, skulle gives tilbage, i Forventning af en julekommen Reciprocitet i denne Henseende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-15
Hs. Majestæt Kongen af Dannemark samtykker i at tage virksom Deel i de allierede Magter nærværende Krig mod Frankrige, og at stille et Corpaf 10,000 Mand, der forener sig med den nordtydske Armee, under umiddelbar befaling af Sverrigs Kronprinds, og som sættes paa samme Fod, og i alle Henseender behandles paa samme Maade, som de svenske Tropper, der udgjøre en Deel af benævnte Armee. Kongen af Engelland forpligter Sig til fra Sin Side at udrede til Kongen af Dannemark, for bemeldte Corpies Sold og Underholdning, en vis Sum, som bliver at betale maanedlig i indeværende Aar, i et Forhold af 400,000 Pd. Sterl. aarlig, at regne fra den Dog, da det sættes under Kronprindsen af Sverrigs befaling. Handels forholdene mellem begge Staters Undersaatter indtræde paa ny i den sædvanlige Orden, ligesom før Krigens Begyndelse, og man vil, saasnart mueligt, enes om at give disse Forhold meer Fasthed og Udvidelse. - Kongen af Danmark vil, saavidt det beroer paa Ham, bidrage til Kongen af Engellands og den brittiske Nations Ønske, at see Slavehandelen for stedse afskaffet, og vil til den Hensigt paa den kraftigste Maade forbyde alle Sine Undersaatter at have Deel i denne Handel. - Kongen af Storbrittannien lover, at ville i Forening med Kongen af Sverrig anvende Sine bong officia hos de allierede Magter og ved den almindelige Fred, for at forskaffe Danmark en passende Skadesløsholdelse for Kongeriget Norge. - Strax efter denne Tractats Ratification skal det Beslag hæves, som er bleven lagt paa de af de giensidige Undersaatters Eiendomme, som endnu ikke maatte være blevet confiskerede eller priisdømte. - Ved en Alliancttractat, sluttet i Stockholm den 3die Martii 1813, har Kongen af Sverrig forpligtet Sig til, i en Række af 20 Aar at indrømme de Kongelige brittiske Undersaatter Oplagsret i Stralsunds Havn for alle de Varer, Frembringelser og Handelsartikler enten fra Storbritannien eller sammes Colonier, der ere indladede i brittiske eller svenske Skibe, imod at deraf betales en Oplagsafgivt af 1 Procent af Værdien for Jndførselen, og ligesaa meget for Udførselen. Som Hertug af Pommern lover Hs. Maj. Kongen af Dannemark at opfylde denne Bestemmelse, med den Forandring, at der istedet for spenske sættes danske Skibe. - Alle foregaaende Freds- og Handels-Tractater, mellem Kongerne af Dannemark og Storbritannien ere ved nærværende Tractat fornyede og igjen satte i Kraft, forsaavidt de ei stride mod nærværende Tractat Bestemmelser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-15
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Høeckes Enke
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-19
Efter den skaanske Kirkelov var det overladt til den, der beskyldtes for Helligbrud, enten at ville nægte Gierningen med 12 Nævninger (12 Mænds Eed) eller bære Jern. Ogsaa i Sigtelser for Manddrab blev Jernbyrd brugt. - Man seer heraf, at den, der udholdt Jernbyrd, udstod en langt haardere Jldprøve end den uforbrændelige Spanier, og at det ildmodstaaende Middel, man i Oldtiden kjendte, maa endog have været langt virksommere end det, hiin betiener sig af. Formodentlig har det især været Geistligheden, som var i Besiddelse af Hemmeligheden, og at den betiente sig til sin Fordeel deraf, derom er ingen Tvivl. Hvor let var det ikke derved at blænde Almuen, og at faae den frikiendt, som man vilde, Paa denne Maade blev Loven en Voldt i egennyttige Kierkes Haand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-19
J nyere Tider synes hiin Hemmelighed, at være gaaet i Forglemmelse, indtil en vis Engelsk mand Richardsons Tiener viste i Aaret 1667 den Konst, at æde Jld, og hans Hemmelighed derpaa blev offentliggjort. Den meddeles i Journal de Scavans, for 1680, T. VIII. P. 282. Der siges at man maa gnide Hænderne og vaske Munden, Læberne, Tungen, Tænderne og de andre Dele, der skulle berøres med Jld, med reen Svovlgeist. Denne hærder og udbrænder Yderhuden, indtil den bliver saa haard og lyk som Læder, og jo tiere Forsøget gientages, desto haardere og hornagtigere bliver Huden. Men naar den alt for idelige Gjentagelse gjør den alt for haard og hornagtig, saa maa man vaske de beskadigede Dele med varmt Vand eller i heed Urin, som borttager den rynkede eller fortørrede Hund. Dette Middel kan gjøres endnu stærkere og kraftigere, naar man sammenblander en lige Portion Svovlgeist, Salmiak, Rosmarinessen og Rødløgsaft. De slemme Virkninger, som kunne opstaae i Maven ved hyppigen at nedsvælge brændende Kul, smeltet Lak, Harpix, Svovl og andre ildfængende Materier, forebygges derved, at man, saasnart Selskabet er gaaet bort, drikker meget varmt Vand og Olie, paa det man igjen kan komme til at kaste alt op. Den, som kjender Hemmeligheden, kan gaae paa brændende Kul eller gloende Jern ligesom Emma (?) skal have gjort. Med Tiden kan man faae den samme Grad af Haardhed i Haanden som Grovsmedde og Jernarbeidere, der med blotte Hænder bære det gloende Jern fra Op nen hen til Ambolten. Denne Efterretning er meddeelt i Journ. d. Sc. af Dr. Panthot, der foregiver at have fralokket Tieneren denne Hemmelighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-19
Bidrag til Dagens Historie. (Hertugen af Hohenlinden Moreaul; Fortsættelse.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-19
Moreaus Angivelse, som kom for sildig, lagdes ikke Mærke til, og han blev nødsaget til at trække sig tilbage. Naar Regjeringen siden efter betiente sig af ham, saa skede det ikke fordi den havde nogen Tro til hans Oprigtighed, men fordi den trængte til hans Talenter. 1799 blev han kaldet til Jtalien, ikke for at bøde paa de i Begyndelsen, af Feldttoget indtrufne Uheld, thi man gav ham aldrig Midler dertil i Hænde, men for at forekomme de Følger, de naturligviis kunde have. Han aflagde ved denne Leilighed, efter alle Sagkyndiges Vidnesbyrd, Prøver paa et Genie, der berettigede ham til en Plads ved Siden af de største Hærfs rere, og man maatte billigen beundre ham, naar man saae, med hvilken Konst, han i Spidsen for en Armee, uden Sold, uden Magaziner og uden Haab og Forstærkning forsvarede et Jordstrøg paa nogle Mile, som hele Europa troede, kun vilde koste den seierrige allierede Armee en March. J Schwaden grundfæstede han Aaret derpaa i et nyt Feldttog sin Hæder. Den Maade, hvorpaa han fik General Kray til i Aaret 1800 at indlade sig med ham i en Fægtning paa Slætterne i Egnen af Breisgow, medens han iværksatte sin virkelige Overgang over Rhinen ved Stein, den Konst, hvormed han mandererende tvang dem til at forlade Lech, og endelig hans uforfærdede Overgang over Donam gjorde ham end større Ære end de Slag, han har vundet mod denne General. Blandt alle de Hærførere, som udmærkede sig i Revolutionskrigen, var Moreau, næst Pichegru og Napoleon selv, efter alle Sagkyndiges Dom, den største. En Tidlang levede han i Paris i største Jndgetogenhed, og kjendte ingen større Lykke end den, han fandt i sin Families Skjød. Han havde en Kone, som han inderlig elskede, og en liden Søn, som var Faderens udtrykte billede. Da han ikke længer kunde nyde denne Lykke i sit eget Fødeland, gik han, beklaget og beundret af hele Europa, til en anden Verdensdel - America. Her førte han i adskillige Aar et stille ubemærket, Liv, og skjønt vel een og anden engang imellem drømte om, at han mueligen engang vilde komme tilbage til Europa og atter spille der en vigtig Rolle, saa syntes Verdensbegivenhedernes Gang bog saa ganske at bortfjerne enhver Tanke om en saadan Drøms Virkeliggjørelse, at man tilsidst saagodt som aldeles glemte Moreaus Tilværelse. Men
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-19
efter det uheldige franske Tog til Rusland og de Følger, det drog efter sig, saae man i det i afvigte Foraar aabnede Feldttog i Tydskland Gener. Morenu uformodet optræde igjen paa den Skueplads, hvor han tilforn havde høstet saa mange, Laurbær, men man troede ikke, at han virkelig var kommen tilbage til Europa, førend næsten i det Øieblik, man hørte at han var falden. Han stod bag et preussisk Batterie ved Leipzig, talende med Keiser Alexander, da han blev saaret af en fiendtlig Egnonkugle, og raabte i det samme: "det er min Skjebne!"J Begyndelsen drog han dybe Suk, men saasnart han var kommen til sig selv igjen, talde han med største Fatning og lod sig give en Sigar. Man bragte ham paa Cosakpiker til et nærliggende Bondehuus, og derfra videre. Da Saarlægen, efter at have afsat ham det ene Been, sagde, at det andet ogsaa maatte afsættes, svarede han: "jeg vilde have foretrukket Døden, dersom jeg forud havde vidst det." Alt gik godt, indtil en lang Samtale, han havde havt med nogle af den allierede Armees Generaler, aldeles udmattede ham. Kra dette Øieblik af blev han slettere og flettere, men hans Aandskræfter vedbleve at yttre sig stærkt og frit. Da Prindsregenten af Engelland erfarede hans Død vilde han aflagt et Besøg hos hans Enke, men han fandt hende i stærk Krampe. Keiser Alexander tilskrev Madam Morean et rørende Trøstebrev, hvor han bevidner hende den hierteligste Deeltagelse, lover, hvis det maatte behage hende, at nedsætte sig i Rusland, at forskjønne paa alle Maader hendes Liv, beder hende bestandig at tilskrive ham selv, og forsikkrer hende, at det eneste Middel han har, i det mindste for en Deel, at afbetale sin Gield til hendes Gemal, er det, han kan giøre for hans Familie. - Saaledes døde een af den nyere Tids berømteste og koppreste Hærførere i en Alder af 53 Aar, og det synes som en ubevægelig Skjæbne vilde, at han skulde finde sin Død der, hvor han engang fandt sin Hæder paa Kamppladsen, endog længe efter at han i en fjern Verdensdeel havde ombyttet Sværdet med Fredens rolige Sysler. (Fortsættes.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-19
Med Fornøielse kan jeg nu melde for mine talrige Subskribentere, og for dem, som have bidraget til min norske Prospectsamlings Fremme, at nu det første Exemplar, som er Throndhjem, optagen fra Stadens østre Side, med Fæstningen Christianssteen i Forgrunden, liggende paa en steil Klippe, hvor man tillige seer Munkholmen midt i Fjorden, den største Deel af Staden med Rheden og Kirkerne, hvoriblandt den berømte Domkirke, er nu færdig og vil om nogle Dage udkomme, og de øvrige Prospecter følge efterhaanden. Nærværende er udført med Figurer i nørst Kostyme, af den duelige Kunstner Hr. Portrait- og Landskabsmaler F. Lund, og stukket af Flindt. Grundede Aarsager, foruden en langvarig Sygdom, have hidindtil, desværre, hindret Udførelsen af min Plan. Jeg tager mig altsaa nu den Frihed, at bede DHr., som endnu ikke have tilsendt mig Subskriptionsplanerne, at de, med det allerførste, vil tilsende mig samme. Hos mig, ligesom og hos Hr. Bogtrykker Jrgens, boende i Knabrostræde No. 113, modtages endnu Subskription, og er tillige nogle Subskriptionsplaner at erholde for Dr. som maatte ville uleilige sig med at samle Subskribentere mod sædvanlige Fordeele. Prisen paa Kobberet, der er 16 1/2 Tom. langt og 12 Tom høit, er for de sorte og brune Aftryk 6 Rbdlr., og for de illuminerede 10 Rbdlr. - Det er tilsidst nu ikke meere end min Pligt, at aflægge offentlig min forbindtligste Taksigelse til alle dem, som paa nogen Maade have bidraget til ovennævnte Subskriptions Fremme. S. Schjødt, Lieutenant. Borgergaden No. 169, Stuen til venstre. Til Digteren X.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-19
(Jndsendt.) Exegisti monumentum ære perennius, Regaliqve situ Pyramidum altius. Sak, at Du endnu engang din herlige Sang os vil qvæde, At, som en Hymne den kan tone ved Oldingens Grav. Nu er den endelig kommen, Tiden, for hvem den bør sjunges: Thi, da den førstegang lød, var den for god for sin Tid.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-19
Nu kan ei Religion og Sæder mere besmittes, Dertil for oplyst man er, dertil for christelig nu Og hvad man fordum har troet, - kunde fortjene, Der nu fortjener en Krands, flettet af evige Løv Tak, da, herlige Skjald, for dine evige Sange, Høit, som en Hymne, de skal tone engang ved din Grav. Til en alt for stræng Criker Hvad ingen Siel kan see, det seer du saare grandt, Kun et hvad alle see – at Du er en Pedant.