Viborger Samler, 1849-03-01
Det hedder i Hertugen af Augustenborgs i denne Tidendes Mandagsnumer omtalte Protest, at han ikke kan tie til de Udtryk, som den danske Udenrigsminister, Grev A. W. v. Molke, har brugt i den, den danske Befuldmægtigede ved Centralmagten, Baron Dirckink=Holmfeld, tildeelte og i Berlings Tidende meddeelte Jnstruction, hvori der udhæves, "at Oprøret i Hertugdømmerne fornemmelig fremmedes og lededes af ærgjerrige, deres Pligt ganske forglemmende, Kongehuset saa nærstaaende Prindser." – "Forsaavidt jeg her skulde være meent, siger Prindsen i sin Protest til Reichsverweser, hvilket vel ikke er at betvivle, saa protesterer jeg imod Alt, hvad der i denne Jnstruction siges om mig, og erklærer Enhver, der tillader sig saadanne ubeviste Beskyldninger imod mig, for en Bagvasker. Fremdeles seer jeg mig foranlediget til hermed at erklære, at jeg hverken directe eller indirecte har havt nogensomhelst Andeel hverken i de slesvig-holstenske Deputeredes Sammenkomst i Rendsborg og i den der fattede Beslutning af 18de Marts om at seende en Deputation til Kjøbenhavn, ei heller i Dannelsen og Jndsættelsen af den provisoriske Regjering under 24de Marts og den derved foranledigede Bevægelse i Hertugdømmerne; endnu meget mindre har jeg fremmet og ledet denne Bevægelse." – Efter denne Erklæring hedder det fremdeles: "Da i Marts Maaned 1848 Efterretningerne fra Kjøbenhavn løde stedse meere og meere betænkelige angaaende Stemningen af det daværende Bevægelsesparti imod Hertugdømmerne og disses uadskillelige Forbindelse med Tydskland, og lode slutte til hiint Parties Hensigt at ville udføre et coup d'etal imod Hertugdom merne, da ansaae jeg det for min Pligt at søge Beskyttelse hos den competente Auctoritet, for at afværge enhver Forholdsregel, der kunde true saavel Hertugdømmernes som mit Huses Rettigheder. Denne Auctoritet var Forbundsdagen i Frankfurt. Forbundsdagen var, som bekjendt, i Marts Maaned ifjor i en meget critisk Tilstand; neppe kunde den beskytte sig selv, meget mindre yde Andre Beskyttelse. Derimod havde Hs. Majestæt Kongen af Preussen erklæret under 18de Marts (altsaa under Blodbadet i Berlin) at ville til Beskyttelse af Alles Rettigheder stille sig i Spidsen for Tydskland. Støttet paa denne Erklæring, begav jeg mig til Berlin for at gjøre Krav paa det preussiske Cabinets Mægling i det Tilfælde, at der fra Danmarks Side maatte skee Noget, der kunde true Hertugdømmernes og mine Rettigheder. Preussens høihjertede Monark tilsagde mig ligesom og Hertugdømmerne i den bekjendte Skrivelse af 24de Marts denne Mægling ligesaavel som sin Beskyttelse, og da jeg derefter vendte tilbage den 25de Marts, erfarede jeg først i Hamborhvad der under min Fraværelse var foregaaet den 21de Marts i Kjøbenhavn, og som en Følge deraf hvad der den 24de var foregaaet i Hertugdømmerne. Da nu det kgl. Rescript, dat. Kjøbenhavn den 24de Marts udkom da tillode Ret, Pligt og Ære mig, som Medlem af det Oldenborgske Huus og som tydsk Fyrste, ikke at tie længere, og jeg udstedede da hosfølgende Proclamation. (Proclamationen dreier sig om: at de fjendtlige Forholdsregler imod Hertugdømmerne ere paatvungne den danske Konge-Hertug, at Kongen er i sin vild bevægede danske Omgivelses Magt, at Kongens Beslutninger ere ufrie, at man betjener sig af hans Auctoritet for at paatvinge Hertugdømmerne uretfærdige Love, at der under saadanne Omstændigheder har dannet sig en provisorisk Regiering, at Hertugen vil offre Gods og Blod for Opretholdelsen af Landets Rettigheder, og at, naar Landsherren atter bliver fri og vil anerkjende og garantere Hertugdømmernes Rettigheder og Nationalitet, vil Hertugen saavelsom Alle med Glæde atter understøtte ham i Udøvelsen af hans Functioner og Rettigheder som Landsherre). - J Slutningen af Protesten hedder det: .... Det var en Ulykke, at Kong Frederik den Syvende af Danmark blev den 21de Marts 1848 af Bevægelsespartiet i Kjøbenhavn, der marscherede i Spidsen for 15000 Mennesker til Christiansborg, tvungen til Skridt, som stode i Strid med Christian den Førstes Huuslov, i Strid med Hertugdømmernes Rettigheder, i Strid med det Oldenborgske Huses Arverettigheder, og ved hvilke Hertugdom merne bleve tvungne til at gribe til Vaaben for at forsvare sig selv." Den danske Befuldmægtigede, Kammerh. Gen. Orholm afreiste den 24de Febr. fra Hamborg for over Ostende, at begive sig til London.