Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1840-05-06
Af alle Landets Kiøbstæder kan Thisted vist ansees forat være blandt de Faa, som ikke endnu har fundet sig foranlediget til at indføre en eller anden af de mange Goddædighedsanstalter, som i Mængde findes rundt i Landet. Arbeidsanstalter, Velgiørenhedsselskaber, Bespiisningsanstalter, Børnensyler, Fattighuse, Liigkasseselskaber, a. a. kjende vi her kun af Navn, naar det ikke vil falde vanskeligt, at paavise Kjøbstæder af lige Størrelse, ja gar mindre, i hvilke findes een eller flere af de nævnte Jndretninger, Alle sigtende til Medborgeres Gavn, og ikkun beregnede paa, at bestaae ved smaae Bidrag, som det staaer i den mindre Formuendes Magt at yde. Hvorledes skal man da forklare sig denne Ulyst hos Thisteds Jndvaanere til at gavne sig selv, De kan ikke undskylde sig med Uformuenhed; thi saavel Jndskud, som det der er bestemt at erlægges for hvert Liig, er sat saa lavt, at selv den meest uformuende Dagleier, uden Savn vil kunne udrede denne Ubetydelighed af sin Ugeløn. Ei heller kan den almindelige, uklærlige Jndvending fremføres: "at Jndskud og Contingent ikke vil komme Yderne til Nytte, men at han blot skal opspare til Andre:" thi omhan end ikke selv modtager Udbyttet, saa modtages det dog af Personer, hvis Fordeel han ogsaa maae betragte som sin egen. Hvor trøstende maae det derfor ikke være enhver tænkende Familiefader, at have den Overbeviisning, at naar han kaldes herfra, hans Begravelse da ikke aldeles skal sluge den Smule, som maatte være tilbagetil Familiens Underhold; thi Udbyttet af Ligkassen vil dog immer formindske Familiens eget Bidrag til Begravelses-Omkostningerne. At, som nogle mene, den Post i Lovudkastet, hvori den afviger fra Lovene for det Aalborger-Selskab, og som indeholder et Forbud mod de fordærvelige og kostbare Gilder, som finde Sted, selv ved den Fattigstes Begravelse, at den siger jeg, skulle være Anstødstenen, kan jeg ingenlunde antage; til var der end- ogsaa nogle Svaae, som ikke for det saa mægtige Folkesaaks Skyld, turde gribe denne Leilighed til egen Fordeel, saa maae man dog ikke tænke sig, at alle Jndvaanerne skulle være beslælet af en saa daarlig Ængstelse forat hæve en Uskik, som har kostet og koster flere bittre Taarer, end selve Savnet af den Afdøde. Desværre er det i slige Tilfælde meget almindeligt, stedse at tage Exempel af sine Overmænd, og gjøre sig selv til Slaver af de urimeligste Skikke, men man seer dog ikke sielden Mænd med Kraft, sætte sig ud over slige Daarligheder, og foretage Handlinger, som, om de endogsaa ere en himmelraabende Afvigelse fra den antagne Mode, dog vise, at man ikke længere vil erkjende en slig Modes Tyrragne, og for at skaffe en slig Afvigelse Borgerret, behøve ikkun nogle Faa at foregaae med Exemplet, og Snakkerne vil snart snakke sig trætte over disse, og inden man seer sig for, har den nye Skik erhvervet Hænd, og vækker ingen Forundring. Og derfor! J bæderlige Medborgere af Haandværkernes og den arbeidende Classe, thi kun for Eder er Jndbydelsen skeet, og ikke for de Rige, hvis Pragt endogsaa bringer Eder Gavn. O. 1 og iler med at lade Eder optage i Selskabet. Tover ikke; thi betænk, at hver Dag J lade gaae hen inden J lade Eder optage, komme J nærmere Eders Grav, og formindske Eders Udbytte. Lader Eder ikke skuffe af det, at Udbyttet er sat saa lavt, thi jeg kan meget godt tænke mig, at Jndbyderne af fra Vaersomhed med Villie ikke have sat det høiere, for ikke at paadrage sig og Eder større Forpligtelser end de kunne opfylde; men jeg troer ogsaa at de, naar de see en talrig Mængde har tegnet sig, og at Selskabets Bestaaen er betrygget, ikke vil opsætte at forstørre Udbyttet. Gid jeg nu ikke maae have talt forgiæves til Eder kjære Medborgere, men snart maae erfare, at J. paa gammel Stendrians Bekostning, have tilkæmpet Eder en hæderfuld og gavnlig Seier.