Københavns Adresseavis, 1777-02-25
Slutningen om Levcojer. (See No. 28.) En tredie Befrugtningsmaade, paa hvilken jeg er kommen af en Hændelse, er denne: Paa nogle Blomstere, aabner Bægeret sig paa Siden og ligesom revner langs af, førend Blomsteret springer ud, og de ligesom sønderrives. Naar man paa saadant et Blomster varsomt bøyer, Bladene fra hinanden, faaer man Frugten med sit Ar at see, saavelsom og de endnu umodne Støvkolbe. Adskillige saadanne Blomstere paa en lyseblaa og paa en Mortborfarvet Stok har jeg befrugtet med Frøet af hvide Levcojer. Af nogle kunde jeg, uden Fare at beskadige Blomsteret, udbøye og afskiere de umodne Støvkolbe, eller med en fiin Kniv udskiere dem, uden først at udbøye dem, og om disse veed jeg vidst, at de ikke ere blevne befrugtede af deres eget Støv, fordi dette endnu ikke var mødent, og at de har Støvet af den hvide Levcoye, hvormed jeg befrugtede dem, at takke for deres Vext. De aabnede sig vel siden; men jeg blev ved, at strøe dem med Støvet, og, dersom disse unge Frugter giver modne Bælge, og af deres Frøe ingen spragtede Stokke fremkomme, vil jeg gandske opgive al Forhaabning dertil. Jeg troer, jeg tilstrekkelig har retfærdiggjort min Formodning, at det vel ikke maatte være saa gandske rigtigt med den ubenævnte Forfatters Anviisning, at faae et større Antal fyldte, og spraglede Levcojer, og beder dem af mine Læsere, som ere opmerksomme Blomsterelskere, endnu om Tilladelse, at forelegge dem nogle Spørsmaale over de Midler, at faae flere stærk fyldte Levcojer, hvilke jeg anmoder dem om at besvare, om de kan besvare dem med ja efter udtrykkelig og med Flid anstillede Forsøg, eller, om de ikke med physicalsk Vished kan nægte dem, og endnu ere uvisse derom, at de da med mig ville anstille Forsøg derover, paa det endelig Sandheden kan komme for en Dag, og Blomsterelskere ikke længere maa giøre sig forgieves Umage. Det første Spørsmaal, Veed nogen virkelig af et med Flid anstillet Forsøg, at nogle Aar gammelt Levojefrøe, giver flere fyldte Stokke, end det som er aargammelt? Jeg veed, at adskillige af de nyeste Skribentere paastaaer, at man af saadant Frøe, som er nogle Aar gammelt, og er blevet liggende i Bælgene, faaer flere fyldte Blomster, end af Frøe, som ikkun er et Aar gammelt. Den Tvivl, som jeg har derimod, er følgende: Man foregiver til Aarsag, at det svage og ey til ret Modenhed komne Frøe forderves inden nogle Aar, og allene det ret moedne, kommer op, og bringer de fyldte Blomstere. Nu vil man dog vel tilstaae, at Levcojerne i deres Fæderneland, hvor de voxe vildt, nemlig i det sydlige Europa, bærer fuldkommen moedent Frøe; Og dog har jeg endnu ikke læst, at man der paa den vilde Mark fin der fyldte Levcojer. Og dersom det skulde være de umodne Krøekorn, af hvilke der falder enkelte Stokke, saa maae jeg spørge, om da umoedne Korn kan komme op, Jeg kan ingen anden Forestilling giøre mig, end at de Korn, som kommer op det første Aar, ogsaa i de sælgende Aar ville komme lige saa længe op, som andre Korn af selvsamme Bølg. Desuden findes de Korn, som ikke ere blevne moednerenten i Bælge for sig selv; og saa kan, som jeg holder for, ikke heller i det første Aar et eneste Korn deraf komme og Aller de findes i saadanne Bælge, hvis øvrige Korn ere blevne moedne. Men dette sidste har jeg endnu ikke fundet, og naar nogle Korn ere moedne i en Bælge, saa ere de alle moedne. Man vil vel beraabe sig paa Erfaring, og sige, at man paa Farvens Forskiel kan see, at der i en og samme Bælg kan sidde moedne og umoed ne Korn. Men naar vi nøye betragte saadanne Bælge, saa finde vi Vildfarelsen. Naar man lader Bælgene hænge for længe paa Stokken, saa springe de op paa Siden, enten gandske eller tildeels, eftersom det har regnet meget eller lidet. Dersom nu en Bælge faaer endog ikkun den mindste Sprekke, saa trekker Regnvandet sig derind; de Korn, som deraf ere blevne vaade, faaer da en umoeden Farve, og blive uduelige til at komme op, men derfor vare de dog i sig selv ingenlunde umoedne. Og dersom Levcojefrøets fuldkomne Moedenhed og dets Alder skulde være Aarsagen, hvorfor der falder flere fyldte Stokke, hvorfor bringer da Frøet af enkelte Nelliker og gule Violer, som mange Bønder ofte af en Hændelse lader ligge i flere Aar ikke ogsaa fyldte Stokke? – Om to og tre Aar gamme til Frøe kan jeg nu, af omhyggelig anstillede Forsøg, med Vished sige, at der af samme ikke falder flere fyldte Stokke, end af det som er eet Aar gammelt. Endnu i dette Aar har jeg af et, og to, og tre Aar gammelt Frøe af fem adskillige Slags Sommerlevcojer, men som hvert af stammede fra et fælleds Stammefrøe, faaet fyldte og enkelte Plan er i lige Proportion. Og i Stedet for, at jeg af en kobberfarvet Sommerlencojes Frøe i de forrige Aar. dog vel har faaet een eller to fyldte Stokke, saa har jeg i dette Aar ligesaa lidet af et som af tre Aar gammelt Frøe faaet endog ikke en eneste fyldt Stok. Man seer altsaa hvor lidet man kan troe Skribenterne, skiønt de forsikkre at de har det af Erfarenhed, at to Aar gammelt LevcojeFrøe bringer flere fyldte Stokke, end et Aar gammelt. Gandske vist har nogen engang faaet to og flere Aar gammelt Frøe af et af Naturen godt Slags til at give foldte Stokke, og nu har han troet, at de deraf i større Antal faldende fyldte Stykke havde Frøets Alder til Grund, da han dog af et Aar gammelt Frør af dette samme gode Slags skulde have faaet ligesaa mange fyldte Stokke. Denne formeentlige Erfaring er bleven trykt, antagen for Erfaring, er af en Skribent troelig efterskrevet en anden, og derved blevet til en herskende Meening. Og hvo veed ikke, hvor vanskeligt det er, endog ofte for de forstandigste Folk, at løsrive sig fra antagne Meeninger, Det andet Spørsmaal. Er det i en med Flid anstillet Erfaring grundet, at man faaer flere fyldte Levcoje=Stykke, naar Frøet er avlet paa et 30 til 50 Mile fraliggende Sted, Dette paastaaer ligeledes de nyeste Skribentere. Jeg har derimod denne Tvivl: At en Plante i en Fraliggenhed af saa mange Mile arter sig bedre, kan finde Sted, naar den sammesteds finder en Jordbund, som er beqvemmere for den; ligeledes kan maaskee Jordbundens Afvexling (jeg siger maaskee, thi jeg holder det for ugrundet, bidrage noget dertil, at en Plante trives bedre paa eet Sted end paa et andet. Men naar jeg nu selv saaer mit Frøe i en forandret Jordbund, Jeg saaer mine Leveojer som det falder, snart i almindelig Havejord, snart i sigtet Vegjord, snart i Ukrudsjord, snart i saadan Jord, som omhyggelig er bleven tilberedet til fine Blomster og s.v. Unægtelig er dette gandske forandret Jord, og dog faaer jeg fyldte og enkelte Stokke stedse i lige Proportion med Udsæden i andre Aaringer. Faaer jeg i en Sommer engang et større Antal af fyldte Stokke, saa kommer det af den rigeligere Udsæd, og ikke af Jordens Beskaffenhed. Jorden kan desuden være Aarsag til, at en Plante faaer en bedre eller slettere Vext, og bærer større eller mindre Blomster, hvilket man tydeligst seer paa Nelliker. Men Blomsterets indvortes og væsentlige Beskaffenhed bliver den selvsamme ved saadanne Blomsterplanter, der ikke forandre deres Farver, som Nelliker og Tulipaner. Dog vil jeg i næste Aar giøre Begyndelse med, at sende af det Frøe, som jeg selv hidindtil har avlet, til opmerksomme Blomsterelskere, som boe 30 til 60 Mile fra mig, og aarligen ombytte med dem. Men jeg tvivler, at vi faae flere fyldte Stykke. Det tredie Spørsmaal. Er det i Erfaring grundet, at det Frøe, som er voxet paa Hovedgreene af en Leocojestok, eller det Frøe, som er af de nederste Bælge paa samme bringer flere fyldte Blomster, Og bringer det Frøe som er voxet paa Sidegrenene, eller høyere op paa en Green ey saa mange fyldte, Ogsaa dette paastaaer adskillige Havebøger. Jeg tvivler derom. Først, fordi jeg endnu ingen Forskiel har kundet merke derpaa ved al in i tre Aar anvendte Opmærksomhed; og dernæst fordi jeg veed af tolv Aars Erfaring, at Salatfrøe af Sidegrenene giver ligesaa gode Hoveder, som Frøet af Hovedgrenene, uagtet den endnu hidindtil i mange Have bøger og hos de fleste Folk herskende Meening, at Frørt af Sidegrenene giver ikke gode Hoveder, men allene det Frøe, som er voxet paa Hovedstammen, af et Salat Hoved. Jmidlertid tilstaaer jeg meget gierne, at jeg lader ikke Levcojerne beholde alle Sidegrene, men ikkun de stærkeste, og saasnart en Green har 12 til 15 Bæl ge, brekker jeg alle de Blomster af, som endnu florere yderst i Toppen paa den; men dette skeer ikke for at faae flere fyldte Stokke, men deels for at forekomme, at Stokken skal ikke fattes Næring, og at den kan tilføre Bælgene alden Næring, som den finder; deels fordi de sildig storerende Blomstere, især naar de først florere efter Midten af Julii Maaned, dog ikke pleyer at bringe modne Sælge. Det fierde Spørsmaal. Er det grundet i Erfaring, at der af en to Aar gammel Vinter=Leocoistoks Frøe falder flere flyldte, end af den, som florerer første gang, som nogle Skribentere paastaae, Bærer da en Stok som er Aar gammel ikke ligesaavel fuldkommen moedent Frøe, som en der er to Aar gammel, Hvad for Grund kan det altsaa have, at der af den sidstes Frøe skulde falde flere fyldte Stokke, Jeg troer endnu stedse, at nogen, som ikke har havt gode og i det fyldte faldende Levcojer, og som af de Aar gamle Stokke har faaet faa fyldte (men af to Aar gamle Stokkes Frøe af den samme Sort formodentlig heller ikke havde faaet flere fyldte Stokke, har engang af nogen faaet en to Aar gammel Stok af en godt i det fyldte faldende Sort, og derefter har holdt Stokkens Alder forAarsagen, hvorfor han har faaet flere fyldte, og at det, efterat det engang er udgivet for en Erfaring, er derefter blevet til en almindelig Meening; da dog ikke Stokkens Alder, men sammes Art, til at falde godt i det syldte, var den rette Aarsag. Om to Aar vil Erfarenhed i min Have nok kunne bestemme noget derom. Jeg har paa fem i forrige August saaete, og i frie Luft i Haven overvintre de Vinter=Levcojestokke, af forskiellige Sorter, ladet paa hver Stok en Blomstergreen voxe i Veyret. Det Frøe, som jeg faaer deraf, vil jeg saae i tilkommende Aar; og i den tilkommende Sommer vil jeg atter lade disse somme Stokke bære Frøe, og saae det deraf forventende Frøe i det derpaa følgende Foraar. To af disse Sorter, en høyt voxende violet, og den lille engelske lylerøde Dværglevcofalder altid sterkt i det fyldte; men tre af dem, en hvid, en kjødfarved, og en kobberfarved, falder saa sielden i det fyldte, at jeg i de tre Aar, jeg har havt dem, endnu aldrig har faaet en eneste fyldt Stok af dem. Og just disse tre Sorter ere meest skikkede til at afgiøre Sagen. Det femte Spørsmaal. Er det grundet i Erfaring, at Frøet af en overvintret Sommer=Levcojestok falder sterkere i det fyldte, Dette synes næsten at ville blive den almindelige Meening, siden det i nogle Flyveblade er paastaaet Men jeg tvivler om, at den er grundet, og har ei heller befundet den bestyrket ved tre Stokke, en violet, en hvid og en rød, som jeg af en Hændelse fik overvintrede, paa et Kammer, satte dem i Haven, hvor de Aaret derefter atter bare Frøe. Thi jeg faaer af sammes Frøe ikke flere fyldte Stokke, end af det, som disse Stokke bare første Gang da de florerede. Jeg holder det altsaa for unyttigt, enten med Fliid at overvintre saadanne Stokke, eller allerede i August at saae Frøet, og derpaa overvintre dem. Den eneste Fordeel derved er at Frøet tidligere modner, thi paa de ommeldte ere overvintrede var det allerede ved Jacobi Dag moedent. Men hvorfor vilde man med saa stor Umaa ge søge at faae tidlig moedent Frøe, naar det slet intet bidrager til at Blomsterne blive meere fyldte? Det sidste Spørsmaal. Er det grundet i Erfaring, at Frøet af de Levcojer, som seer noget krusede ud, falder mere i det fyldte, Jeg tvivler meget derom; Thi den uordentlige, krusede, forroxne, monstrøse Anseelse af saa danne Levcojer, kommer enten af en Jnsekts Bid, eller af andre tilfældige Aarsager, f. Ex. af Meeldug, og del.