Viborger Samler, 1829-10-15
Udenlandsk. I engelske Blade læses følgende interessante Skrivelse fra Constantinopel af 3die Septbr.: Min dyrebare S. Jeg skrev til *** da jeg var i Begreb med at stige i Land ved Dardanellerne, omtrent den 21de August, og da jeg nu ikke har Tidtil at vedblive dermed, beder jeg Dem at sige ham, at jeg er lykkeligen ankommen, og for min Person befinder mig ret vel i den tyrkiske Hovedstad. Min Vanskjebne forfulgte mig, hvad Modvinde angaaer, saa at jeg fra Dardanellerne hertil har tilbragt 6 Dage og Nætter i aabne Baade, hvorved vi næsten anløb enhver Stad paa Veien, saa at jeg havde fortræffelig Leilighed til at gjøre mig bekjendt med Krigens sande Tilstand. Paa den hele Strækning af omtrent 160 Miles vare Landeveiene, Fodstierne, Baadene bedækkede med Tyrker, fornemmeligen Asiater, som flygtede fra Krigsskuepladsen, solgte deres Vaaben, Heste o. s. v.; ja selv Bonderne flygtede, hvor de kunde finde Leilighed dertil, med deres Eiendomme til Asien, og vi vare ofte nødte til, hurtigt at forlade de Steder, hvor vi vilde tage Vand ind eller gaae i Land, for at man ikke skulde fratage os vor Baad, som jeg ved Hjælp af min dobbeltlobede Flint og mine Pistoler vidste at forsvare. Jeg var forundret over at see en saa almindelig Flugt blandt Tyrkerne i et Øieblik da den hellige Fane, er plantet; men denne Krig er i Almindelighed, Tyrkerne høist forhadt formedelst Janitscharernes Tilintetgjørelse og Jndførelsen af den europæiske Disciplin; den græske Befolkning har Forkjærlighed for Rusland, og Sultanen staaer ikke vel anskreven formedelst de sidste haarde Paalæg; ogsaa have Russerne, hvem Tingenes sande Tilstand (ved Grækerne er bleven bekjendt forøget Misfornøielse derved, at de i den sidste Tid ingen Fanger have gjort, men sagt til Tyrkerne, at de vare i Krig med Sultanen, men ikke med Folket, hvorfor de gjerne maatte gaae hjem. Da jeg kom forbi, benyttede de troligen denne Tilladelse; thi jeg har ikke alene været imellem dem, men ogsaa hyppigt talt med de flygtende Krigere, der vare for talrige til at behøve at skamme sig; ogsaa bleve de vel modtagne i Stæderne paa den europæiske Side, hvor de indskibede sig, da Beboerne her allerede tidligere havde opført sig paa samme Maade. Under disse Omstænvigheder kunde det ikke meere undre mig, ved min Ankomst hertil den 30te f. M. at finde, at der ikke vare over 8000 Mk. samlede omkring Sultanen og den hellige Fane; Storherren har sin Leir, ligeover for mine Vinduer i Nærheden af Staden, medens Russerne ere i Besiddelse af den gamle Hovedstad, Adrianopel. Den Styrke, som occuperede hiin Plads, beløb sig i Begyndelsen kun til 911 Mand, og General Diebitsch holdt det forrraadeligt i to Dage at opholde en fra General Müffling afsendt Con reer, for at hans svage Antal ikke skulde røbes. Han har nu imellem 30 og 40,000 Mand, Alt, hvad der er kommet over Balkan en Operation, som maatte falde ud til hans Fordærvelse, naar han havde mødt en nogenlunde ordentlig Modstand; tvertimod viste Alt sig søvnigt og efter de russiske Beretninger er der i de sidste Maaneder ikke faldet over 300 Tyrker. Det er øiensynligt, at Sultanen ikke ventede, at blive saaledes forladt; ellers vilde har have laant Øre til Baron Mufflings Forslag, førend Russerne kom over Balkan. Han har nu næsten bønfaldet Russerne om selv at foreskrive deres Betingelser, hvilket de nu kunne gjøre uden nogen anden Skranke, end den, ikke at vække de andre europæiske Magters Skinsyge. Man hører nu at Præliminairerne virkeligen ved Baron MüfflingsMellemhandling ere undertegnede, paa en Maade under Englands Sanction, og at Fjendtlighederne ere op borte. Om Betingelserne ere moderate eller ikke ville vi snart erfare, og sandsynligviis vil De allerede videdet i det Øieblik, da De erholder denne Skrivelse. At Tyrkerne ville faae en haard Pille at synke, kan man vente, hvis der ikke maaskee i det afgiørende Øieblik har viist sig en erklæret Ven som ikke har villet tillade, at Tyrkiet blev saaledes lemlæstet, at det ved det næste Angreb maatte blive et let Bytte. Med Statsskatten skal det see meere end svagt ud, og Porten vil vel nødes til at give Provindser som Skadesløsholdelse istedet for Penge. Stor Skade, at Krigen blev paanødt Sultanen, just i hans Re formers Barndom; han blev angreben, just da har begyndte at danne sit regulaire Mandskab der ifjor gjorde Underværker; men nu er det udmattet, og de øvrige Tyrker ville ikke opretholde denne Tingenes Orden. Janitscharerne staae i frisk Minde, og endnu i forrige Uge forsøgte de en Revolution, som blev undertrykket i kraftig Stiil, og nu anseer man Roligheden i Hovedstaden for sikkret, endskjøndt der dagligen forefalder Henrettelser. Faa Dage for min Ankomst var der antændt en betydelig Jldlos i denne Deel af Staden, for at begunstige een eller anden Hævnplan; men nu er Alt igjen roligt. Denne Rolighed vil befæstes ved Afgjørelsen af den store Sag, hvis denne ikke bliver alt for haanlig for Tyrkiet. Skulde Freden blive aldeles vanærende, saa maatte der tidligt eller sildigt opstaae en rædsom Gjæring; men jeg troer neppe at dette vil skee thi de England tager Deel i Sagen, saa vil Tyrkiet ikke ganske gaae til Grunde, som europæisk Magt.