Aalborg Stiftstidende, 1841-10-16
Den 30te Septbr. mønstrede den i Hertugdømmerne commanderende General, Prinds Friedrich til SchleswigHolstein=Sønderburg-Augustenburg, tilligemed de af det tydske Forbund til Jnspection af det holsteenslauenborgske Contingent beordrede Generaler, det i Jtzehoe garnisonerende Livregiment lette Dragoner. Mønstringen, der lededes af Regimentets allevegne høitagtede Chef, Generalmajor Bardenfleth, synes i høi Grad at have tilfredsstillet de inspicerende Herrer. Den preussiske Generallieutenant, Grev Dohna, sagde i sit og i den nassanske General Prehns Navn til det forsamlede Officeercorps, at de trods den dem af det tydske Forbund givne Jnstrux, ikke at maatte give nogen Roes eller Daddel, dog ikke kunde andet end udtale den store Jnteresse og Fornøielse, hvormed de havde seet Regimentet i dets mindste Details." For Overretten verserer i denne Tid en af Justitien mod Arrestanten Tømmermester, Johannes Fick af Nakskov, anlagt Sag, under hvilken denne blandt andet sigtes for falskeligen at have efterskrevet Hofjægermester Baron Knuths Navn og eftertrykt hans Segl under en Qvittering, og derefter med Trudsel om Vold tvunget Sidstnævnte til at underskrive et Beviis for, at nysmeldte Document var underskrevet af ham selv. Arrestanten, - der iøvrigt ved Underretten (Lollands Sønder-Herred, for andre ham under samme Sag imputerede Delicta, er dømt til 4 Aars Forbedringshuusarbeide i Moens Tugt- og Forbedringshuus, har vel ikke tilstaaet denne Forbrydelse, hvorfor han ogsaa i denne Henseende er frifunden for videre Tiltale, men en Mængde under Sagen oplyste Jndicier gjøre det høist fand synligt, at det hermed er gaaet til paa følgende Maade, Paa en ved Slutseddel eller skriftlig Contract af 7de Marts 1840 afsluttet Handel om et Parti Træer skyldte Arrestanten til ovennævnte Baron Knuth paa Rudbjerggaard 160 Rbd. 24 s., til hvilken Sums Betaling han omsider sagt søgtes af Baronen, mod hvem han derfor besluttede at begaae den ham imputerede Forbrydelse. Han henvendte sig derfor den 16de Marts d. A. til sin i Nakskov bosatte Broder Fick - om hvem det iøvrigt maa bemærkes, at han aldeles ingen Andeel har i Arrestantens Forbrydelse - og foregav for denne, at han vilde tilskovs, hvortil han efter nogen Overtalelse formaaede denne sin Broder at kjøre sig Underveis medtog Arrestanten to Saugskærere, med hvem han forud havde truffet Aftale om Udarbeidningen af et betydeligt Qvantum Egetræer, som han foregav at have af kjøbt Baron Knuth, og med dette Følge ankom han saaledes til Rudbjerggaard. Under Paaskud af at ville tale med Baronen, stod han her i bygningen paa Sidstnævntes Contoir, hvor Jngen var til stede, men hvor strax efter en Pige kom og henviste ham til Baronen, der befandt sig i en Lade paa Gaarden. Efter her at have truffet Baronen, yttrede Arrestanten strax, at han idag var kommen for at betale sin Gjæld, hvorpaa de begge vendte tilbage til Contoiret. Her fremtog Arrestanten nu det under Sagen omhandlede Beviis og opfordrede i en bydende Tone Baronen til at underskrive samme; men da denne vægrede sig og gjorde Mine til at aabne et Vindue, og kalde paa adskillige af sine dengang i Gaarden værende Folk, sprang Arrestanten til, satte igjen Krogen paa Vinduet og holdt Baronen en spændt Pistol for Brystet med den bestemte Trudsel, at hvis denne ikke vieblikkeligen underskrev, skjød han ham og sig selv bagefter. Saaledes blev Baronen nødt til at underskrive, hvilket han først prøvede paa at gjøre med Blyant, men maatte imidlertid, paa Arrestantens yderligere Trudsel, udføre Navnet med Pen og Blæk, hvorefter Arrestanten tog Beviset til sig, idet han betydede Baronen, at, saafremt denne nogensinde med et eneste Ord udlod sig for noget Menneske, om hvorledes Arrestanten var kommen i Besiddelse af Beviset, skulde han være sikker paa at miste Livet, hvor Arrestanten traf ham. Det er Næringssorger, - tilføiede Arrestanten - der har bragt mig hertil; faaer De en Kugle, er der en til mig med, hvorefter han stak Pistolen i Lommen, og idet han befalede Baronen at forblive i Contoiret uden at give et Gny fra sig, aabnede han Døren, idet han tilkaldte sin Broder, uvist i hvilken Hensigt. Baronen fik imidlertid Leilighed til gjennem Vinduet at give sin Ladefoged Christen Pedersen, et Vink, hvorefter denne ogsaa kom op til ham, som Ladefogden imidlertid fandt i en saa forvirret og altereret Tilstand, at han hverken saae sig i Stand til at give en sammenhængende Forklaring om det Passerede, eller til engang at give de fornødne Ordrer til Arrestantens Anholdelse, hvilket havde til følge, at denne ikke alene aldeles uhindret forlod Rudbjerggaard, men endog havde den Fripostighed, paa Ladefogdens Forespørgsel om, hvad han havde havt for med Hofjægermesteren, blot at svare: "Han er tosset; jeg troer, han bliver snart gal, hvorpaa han leende kjørte bort med de Andre. (Forl.) Ove Thomsens Avis, kalder den nuværende Tid for Journalisterne 4de syv pharaoniske maare Aar. - Meget rigtigt bemærket siger, Corfaren") Lignelsens Sandhed gaaer saa vidt, at Provindsernes syv magte Blade hver Postdag opspise Hovedstadens syv federe, og - blive dog ikke federe. Aalborg, den 16de October. Ved den paa Lundgaard den 29de f. M. afholdte Præmiepløining mødte 18 Præmie=Concurrenter, hvoraf dog 3 ikke vedbleve Prøven, tilende. Af de øvrige 15 erholdt Niels Andersen i Ræbild i Gunderup Sogn, 1ste Præmie 30 Rbd.; Gaardmændene Mikkel Larsen i Skibsby, 2den Pr. 26 Rbd., og Bertel Larsen i Beicht, 3die Pr. 16 Rbd.; Tjeneste karlene Anders Christensen i Moldrup, 4de Pr. 14 Rbd., Peder Aarup paa Østergaard, 5te Pr. 12 Rbd., og Peter Møller i Hornumbro Mølle, 6te Pr. 10 Rbd.; Hans Christensen i Oppelstrup, Gunderup Sogn, 7de Pr. 8 Rbd.; Gaardm. Christen Jensen i Moldrup, 8de Pr. 6 Rbd.; Tjenestekarlene Niels Hulleborg paa Lundegaard, 9de Pr. 5 Rbd. og Christen Christensen i Lillearden, 10de Pr. 4 Rbd.