Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-01-02
J. P. F. Suhm fik Danmark en Historiograph, hvis udbredte Kundskaber, Grandskningslyst, Uegennyttighed i at almindeliggjøre vigtige Bidrag til det historiske Studium, ikke allene er uden Exempel i vort Fædreneland, men næsten uden Mage i Europa. En Mand, hos hvem den indvortes Ævne saa nøje er forenet med den udvortes, har man aldrig seet og vil man neppe saa let faae mere at see hos os. Men hvor store hans Fortjenester end vare, som Historiegrandsker, Historiesamler og det historiske Studiums Opmuntrer og Understøtter, vil dog neppe nogen Partisk betragte hans udførlige historiske Værker som andet end høist vigtige Materialier til et hidtil u opført Saga=Tempel. Naar jeg seer hans Værker, saa tænker jeg altid paa den ufuldendte Marmorkirke paa Amalienborg. Med Veemod, hviler Øiet paa den stolte Cuppel, de majestætiske Søiler, den store Portal, og alle de Brudstykker, der kun vente paa den Mester, der vilde samle alt det Enkelte til et herligt Heelt. Danmark eier i sin nærværende Historiograph en Mester der allerede ved sit første historiske Arbeide for fyrgetyve Aar siden viste, at han var Manden, der engang kunde sætte Krandsen paa det stolte Tempel, hvortil Suhm har lagt en saa fast Grund. Maatte Forsynet skjænke ham Aar, og Statsforretningerne levne ham Tid til at fuldende et Hverv, hvortil Sag har givet ham et saa helligt og udelukkende Kald! Vi troe ikke bedre at kunne slutte disse Betragtninger, end med følgende Tanker om Historiographer af Voltaire. "Det er meget vanskeligt, siger han, at anvise Videnskaberne, Konsterne, og literaire Arbeider deres sande Grændser. Maaskee en Historiographs sande Grændser ere at samle Materialierne, og man er da Historiker naar man bearbeider dem. Den Første kan samle Alt, den Anden vælge og ordne. Historiographen ligner mere Annalisten, og Historikeren har en videre Mark for Veltalenheden. Det er unødvendigt at sige her, at baade den Ene og den Anden bør i lige Grad holde sig til Sandheden; men naar Cicero fastsætter den store Lov, Ne quid veri tacere non andet, at man maa vove, ikke at fortle nogen Sandhed, saa er denne een af de Love, der trænge til en Fortolkning. Jeg sætter, at en Fyrste betroer sin Historiograph en vigtig Hemmelighed, som denne Fyrstes Ære er afhængig af, eller at endog Statens Vel kræver, at den aldrig skal aabenbares, bør da Historiographen svigte sin Fyrste, bør han forraade sit Fædreneland, for at adlyde Cicero. Den offentlige Nysgierrighed synes at fordre det; Æren, Pligten forbyder det. Maaskee man i dette Tilfælde bør give Slip paa at skrive Historien. - Bør Historiographen underrette Almeenheden om en Sandhed, der er vanærende for en Familie, upaatvivleligen ikke; det paaligger ham, ikke at blotte enkelt Mands Skjændsel, og Historien er ingen Satire. - Men naar denne forargelige Sandhed staaer i Forbindelse med offentlige Begivenheder, naar den griber ind i Statens Tarv, naar den har fremvirket Ulykker, hvis Aarsag det er vigtigt at vide, da bør Ciceros Grundsætning iagttages, thi denne Lov bør, som enhver anden, enten fuldbyrdes eller formildes, eller tilsidesættes efter Omstændighederne. 4 Lader os være forsigtige med denne menneske kjerlige Agtelse, naar det gielder om offentlige erkjendte Feil, om Overtrædelser og Uretfærdigheder, som Tidens Ulykker have aftvunget altid tilværende, agtværdige Collegier; man undlade ei at bekjendtgjøre dem; de ere Fyrtaarne, som advare disse Collegier for at strande paa de samme Klipper. Naar et engelsk Parlament har dømt en retskaffen Mand til en Straf, naar en geistlig Forsamling har forlangt en Ulykkeligs Blod, fordi han ikke tænker som den, saa er det Historieskriverens Pligt, at indgyde alle Aarhundreder Rædsel for disse juridiske Mordere. Man burde stedse bringe Athenienserne til at rødme over SocratessDød. Det danske Sprog mishandlet. udsendt.)De Sproget er det helligste og kjæreste Klenodie en Nation eier, er Forgribelse paa sammes Hæder og Majestæt en Misgierning, som det litteraire Politie, ikke bør lade gaae upaatalt hen. Derfor henvender Undertegnede sig til Skilderier med en Denunciation, som Harme over en sinefaldende Ringeagt for vort kjære Modersmaal. har aftvunget.