Aarhuus Stifts-Tidende, 1815-06-24
Mortier, Hertug af Treviso, har vel ogsaa slaaet sig til Napoleons Partie, men hans Opførsel har i det Hele dog været temmelig uplettet. Han var een af de første, der hyldede Ludvig 18de, som gjorde ham til Pair af Frankrig og Gouverneur over den 14de Militaidivision. J denne Divisions Hovedstad, Lille havde Bonapartisterne opspundet et Complot. Morter tilintetgjorde det ikke allene, men forebyggen og, saa længe som mueligt, Troppernes Frafald i det nordlige Frankrig, og ledsagede Kongen til Peronne. Her vilde Ludvig oprette et Reservekorps og give Mortier Overkommanden derover. Han frelste Kongen, ved bemmelig at holde en fra Paris ankommen og af Davoust gientagen befaling, at arrestere Kongen, Heltagen af Orlen og alle franske Prindser i Lille, indtil Bourbønnerne lykkeligen havde naaet Grændserne. Han gik derpaa til Paris. - Ney, Hertug, af Elchingen, Prinds af Moskma, tilsvar i forrige Aar Ludvig Attende Troskab, blev derpaa udnævnt af : ham til Pair af Frankrig og Gouverneur over den 6te Militairdivision. Han lovede først at bringe Kongens og Frankrigs Fiende i et Jernbuur, og vendte den 24de April tilbage til Paris for at modtage befalinger af Napoleon, der bestemte ham Overkommanden overden franske Armee i Flandern, lige for Hertugen af Wellington. - Davoust, Hertug af Auerstadt, Prinds af Eckmühl, var indtil det sidste Øieblik Napoleons ivrigste Tilhænger. Da denne udnævnte ham til Krigsminister, talte han, for at etectrisere Soldaterne, og Jerngrændser, der skulde modsættes i Frankrigs Fiender. Europa kiender ham som Hamborgs Forsvarer, og Hamborgerne ville ikke saa let glemme, at der har været en Davoust til. - Victor, Hertug af Bellund, blev Ludvig troe, og fulgte denne til Nederlandene, hvorfra han, i et særeget Hverv, i blev sendt til Keiser Alexander. - Medens Victor var Capitain i fransk Tieneste, tiente Napoleon under, ham som Lieutenant. Siden skal han have paadraget sig dennes Ungade, da han engang over Taflet vovede: at erindre Keiseren om en Ret, han pleiede at holde i saa meget af som Lieutenant. En Virkning, deraf : var, at han blev sat ud af al militair Virksomhed og sendt som Gesandt til et udenlandsk Hof. Da der udbrød Krig mod Preussen og derpaa mod Spanien, blev han igien ansat i Armeen, og for sin udviiste Tapperhed ophøiet til Rigsmarschal. - Marmont, Hertug af Ragusa, beskyldtes af Napoleon for Forræderie, og allerede førend dennes Tilbagekomst betiente hans Tilhængere, især blandt Soldaterne, sig af det Udtryk ragusere istedet for narre eller bedrage. Marmont fik heller ikke, da Napoleon ankom paa fransk Bund, nogen Kommando, formodentligen fordi Tropperne paa re alt formeget stemte imod ham. Men sin Konge glev han tro. - Dudinot, Hertug af Regio, hvidede i J Ludvig i afvigte Foraar. Han blev udnævnt til Pair af Frankrig og Gouverneur over den 3die Militairdii vision i Met. Efterat alle hans Tropper vare faldn. i fra, gik han til Paris, for at sværge Napoleon Troskab, men dog under den Betingelse, ikke at tage nogen Kommand under nærværende Omstændigheder, . - Macdonald, Hertug af Tarent, Pair af Frank sig og Gouverneur over den 21de Militairdivision i Nøgges, gav samme Erklæring. Han ledsagede Ludvig indtil Lille, og da denne heller ikke fandt nogen Sikkerhed der. indtil Portene af Menin, den første i belgiske Grændsestad. - Suchet, Hertug af Albu fera, tog tidligere end de fleste Marschaller Napoleons Partie. Ludvig havde gjort ham til Pair af Frankrig, og Gouverneur over den 21de Militairdivision, og betroet ham Nøglen til Riget, Strasburg og hele Elsatz, men disse overgav han til Napoleon. Da Lyon truedes af Royalisterne drog han fra Strasburg did og undertrykte deres Bevægelser. - Grev Gouvion Saint Cir forsvarede trofast Ludvigs Sag, men, forladt at sine Soldater, maatte han trække sig tilbage. Midt i April gik han til Paris og tilsvor Napoleon Troskab. - De fire sidste af de 20 Marschaller, Hertugerne og Pairerne Kellermann af Valm, og Lefebre af Danzig, Greverne og Pairerne Perignon og Serrurier, have ikke spillet nogen Rolle i den nye Revolution, og ligesom de i afvigte Aar gik overtil den Kongelige Regiering, ere de nu igjen gaaede over til Napoleon. - Af franske Generaler maa her endnu nævnes: Vandamme, der er bestemt til Marschal, den ligeledes til Marschal udnævnte Gen. Grev Bertrand, Generallieutenant Grev Loison, Greverne Erlon og Drouot, Gen. Lieuten. Greve af Lobau, som har Kommandoen over en Reservearmee, der danner sig ved Paris; Gen. Lieut. Clauzel, der opretter et af fem Divisioner bestaaende Armeekorps, under Navn af Girondocorps; General=Lieutenant Grev Gerard, der anfører Tropperne ved Saar og Mosel, og den igien til Commandant i Paris udnævnte General Hulin. Ogsaa Moreaus Ven, den af Napoleon saa hadede Gen. Lecourb, har Napotion søgt at trække til sig, ved at kalde ham fra en lang Hvile til Commanden over et i Belfort oprettet Opservationscorps. Gen. Lieut. Grev Motand udnævnte Napoleon til Anfører for Garde Chasseurerne og til sin Alde de Camp. Samme Post fik hos ham den til Narschal udnævnte Oberst la Broyeret den første Troppeanfører, der forenede sig med ham. J Spidsen for sit Regiment brød han op fra Chambery, forstærkede Napoleons endnu ringe Magt, og gav det første Exempel paa Frafald. Ganske anderledes handlede den udmærkede Generallieutenant Grev Maison, Gouverneur over den første Militairdivision, og i denne Egenskab Overanfører for alle Tropper og omtring Paris. Da han ikke kunde forhindre sine Troppers Frafald, forlod han Paris, og trak sig tilbage paa sit Gods ved Rhinen. Efter polit. Journal for Mai d. A.)