Aalborg Stiftstidende, 1838-03-08
Orienten. De directe Efterretninger fra Ægypten, af en noget ældre Datum, end den Skrivelse fra Constantinopel, der omhandlede den Sensation, som Efterretningerne dertil med en Tartar havde vakt i Divanet, give meer end Formodning om, at Portens Bekymring snarere maa være grundet paa dens egen Bevidsthed om dens Undersaatters Tilbøielighed til at laane Øre til Jbrahim Paschas Machinationer, end paa nogen egentlig Frygt for Vicekongens egen Magt. Naar man blot skal troe en liden Deel af de Jobsposter, som indeholdes i en Skrivelse fra Cairo af 20de Januar, saa er Ægyptens politiske Forhold meget nærved at antage en anden Skikkelse. Mehemed Alis Stjerne tindrer ikke meer, i det Jndre af hans vidtløftige Stat hersker Hunger, Elendighed og Forvirring, og overalt paa Rigets Horizon, stige mørke Skyer i Veiret. Arabien, hvor en stor Deel af Ægyptens Marv er bleven fortæret, reiser sig nu meer truende end nogensinde. Allerede i Efteraaret havde 5000 Mand af Hæren banet sig Vei henimod Bjergene ved As sit. Man trængte videre frem i Ørkenen, og dens Beboere, samtlige Vichabitter, trak sig tilbage og ventede Fjenden i Nærheden af deres Hovedstad Derrach. Her kom det til en Fægtning, men den afbrødes strax af Beduinerne, som overlode Tyrkerne Staden til Plyndring. Neppe havde disse, efter Sædvane, adspredt sig til alle Sider, før de, paa eengang, angrebes paany af de tilbagevendende Beduiner, og et saadant Nederlag har ingensinde været bibragt Mehemeds Hær, som det vel overhovedet, i Forhold til Styrken, er uden Exempel; thi af de 5000 Md. undkom kun 6, blandt hvilke dog Anføreren, Jsmael Bey, befandt sig. At Efterretningerne om et saadant Tab maatte udbrede Skræk i Cairo, er naturligt; en Omskjærelsesfest, som var berammet, blev udsat; alle Tyrker, der vare uden Tjeneste, bleve strax udskrevne og paa Stedet afsendte til Arabien, tilligemed et Jnfanteri-Regiment, som indskibedes i Suez. - Paa samme Tid søgte en anden Jbrahim Pascha, en Brodersøn, af Mehemed og Høistcommanderende i Yemen, at bemægtige sig dette Lands Hovedstad, der af Araberne betragtes som Jordens Paradis, men i Egnen af Taas blev han af en talrig Horde Cabyler, under Anførsel af en Scheick Hassan, der paa eengang afkastede Masken, angrebet, total slaaet og kastet tilbage til Kysten, hvor han siden har ligget med Levningerne af et Par Regimenter, som, maadelig klædte og slet eller aldeles ikke betalte, befinde sig i maadelig Forfatning og hvert Øieblik maae være belavede paa, ogsaa snart at blive forjagede derfra, hvilket upaatvivlelig ogsaa vilde skee, hvis Araberne forstode sig noget meer paa Krigen. Denne Jbrahim Pascha er saaledes ganske det Modsatte af den anden bekjendte Jbrahim, der seirede over Vechabitterne, Grækerne og Tyrkerne, vandt Slaget ved Koniah og erobrede Sennaar, og han har kun gjort sig bekjendt ved Nederlag. Først lod han en Armee ødelægge ved en ubesindig Fremtrængen i Assits Bjergegne og nu kan sandsynligviis Mehemed Ali takke ham for, at Kysten ved Yemen ogsaa gaaer tabt. Saaledes kan et Øiebliks Misgreb nedrive, hvad Klogskab i flere Decennier har opbygget. J Syrien og paa Rigets nordlige Grændser seer det ligeledes meget uroligt ud og Utilfredsheden har naaet den høieste Spidse. Vel have Jbrahim Paschas Afvæbnings=Forholdsregler saa temmelig forebygget Utilfredshedens Udbrud, men derimod har Oprørsaanden forplantet sig til Tropperne, hvilket tydeligt viste sig, da et heelt Cavalleri-Regiment i denne Vinter, med fuld Bagage og Commandeuren i Spidsen, deserterede fra sin Garnison i Egnen ved Haleb, for at begive sig overden syriske Grændse til Anatolien. Paa Syriens Grændser, har man daglige Kampe med de omsværmende Kurder, som i tusindviis falde ind i Syrien og ofte tilføie Paschaens Cavalleri betydelige Tab, og i det Jndre behøves der kun et lidet Stød udenfra, for at vække en almindelig Opstand. Dette indseer Jbrahim nu ret godt og det er da nu hans Taktik, at affolke Landet saameget som muligt, efter tidligere at have afvæbnet det, til hvilken Ende der nu overalt foretages tvungne Hværvinger. Saadanne ere for Øieblikket den nye Satrapstats udvortes Forhold, og hvad Ægypten selv angaaer, har Mehemed Alis System baaret meget sørgelige Frugter. Hele Landet plages af Dyrtid og der er kun ringe Udsigt til, at den vil faae Ende, da Nilen i forrige Aar kun oversvømmede en liden Deel af det dyrkede Land. Vel har Regjeringen aabnet fine Magaziner, men dette har vel neppe anden Virkning, end at aabne de derved ansatte Tyrker en beqvem Leilighed til at tilfredsstille deres Lyst til smudsig Vinding. Dronning Victorias Levemaade.