JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-14
Lieutenanterne Halling og Klaumann saavelsom de øvrige Officierer maa jeg anbefale for deres Nøiagtighed i at holde Linien, der er yderst svært i Farvande, hvor der er Ebbe og Flod. Mandskabet har ogsaa udmærket sig ved at roe hele Natten og 4 Timer imod den Mossin. stærkeste Flod. Underdanigst Forestaaende kundgjøres herved i Følge allerhøieste befaling, ligesom at Hans Majestet Kongen har ladet Chefen samt de øvrige Officerer og Mandskab tilkjendegive Sin allernaadigste særdeles Tilfredshed for deres udviiste Activitet og Anstrængelse. Kiel Slot den 9de October 1809. F. Bülow, General=Adjutant og Chef for General=Adjutant Staben, Ridder af Dannebroge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-14
Ved en af Overcriminalretten for Norge under 16 Aug. d. A. afsagt Dom er Delinqventen Peter Vesterstrøm, Svensk af Fødsel, for begaaet Mord paa Johannes Jensen med 3 andre Personer tilfunden at miste sin Hals og Hovedet at sættes paa en Stage.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-14
Af Overcriminalrettens Jndberetning erfares blandt andet følgende: Delinqventen, som er 30 Aar gammel og i 3 Aar har opholdt sig i Norge, hvor han levede af Skræderhaandværket, havde, efter egen Forklaring, da hans Kiereste slog op med ham, besluttet at hevne sig ved at skyde hende først og siden sig selv ihiel, i hvilken Hensigt han, forsynet med 2 Pistoler, forgjeves søgte hende. Da den siden myrdede Jensen, hos hvilken han engang var, sagde til ham, at det var vel Pigen ikke tog ham, da han, naar han havde faaet hendes Penge, havde forladt hende, blev han fra dette Øieblik af saa opbragt, at han bestemte sig at dræbe ham. Efter at han adskillige Gange havde været hos ham i dette Øiemed, forsynet med et Gevær, kom han Nytaarsaften til ham, medhavende en Øxe, indknappet i hans Ridebuxer og fandt, ved sin Ankomst Kl. 9 1/2 om Aftenen, Jensen og hans Pige endnu oppe, men Tienestekarlene havde lagt sig. Efter hans Begjering tillod Jensen ham at blive der om Natten, da han foregav at ville gaae til Kirken om Morgenen. Forend han lagde sig, tog han Øxenfrem af Klæderne, og satte den over den yderste Dør, hvorefter han, da alle vare i Seng, endnu talede nogen Tid med Jensen. Omsider sov denne ind og nu stod Delinqventen op, men uden strax at kunne udføre Mordet, formedelst en indvortes Strid, saa at han adskillige Gange lagde sig, men stod op Kl. 2 1/2 om Natten, da han gik hen til Jensens Seng og gav ham et Hug, som han mener, i Halsen, hvorved Jensen reiste sig, men uden at give en Lyd fra sig; han hug derpaa anden Gang til ham, hvorved han styrtede ud over Sengen mod Gulvet. Saasnart Jensen var dræbt gik han lige ud i Kammeret, hvor Tjenestefolkene laae, til Pigens Seng, og gav hende 2 Hug med Øxen, uden at høre andet end at det rallede i Halsen paa hende; siden gik han til Tienestekarlenes Seng og hug den fremmest liggende saaledes, at han hverken rørte sig eller gav Lyd fra sig; derpaa hug han til den ved Væggen liggende Dreng, som sparkede noget og gav lyd fra sig, hvorfor Deelinqventen gav ham endnu et dug, og han blev da liggende ubevægelig. Alt dette er skeet uden andet Lys end det Maanen gav. Delinqventen tændte nu Lys, og stial 20 Rdlr. i Sedler og Smaapenge og adskilligt Tøi. Efter hans Forklaring havde han udøvet Tyveriet for at være forsynet med det Fornødne til hans forehavende Reise til Sverrig, og dræbt de øvrige tre, foruden Jensen, for ved den ikke at blive opdaget. Han har ogsaa tilstaaet, at, da han ikke kunde soutinere sig som skikkelig Meu neske, men maatte nødvendig blive en Forbryder, vilde han blive det i den Grad, at hans Navn skulde blive bekjendt; men ikke destomindre kunde han dog ikke opdages førend paa 6te Uge efterat Mordet var begaaet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. ads ForstacherSyvende Aargang. No. 3. at Tre a 2 Udgivet og forlagt af J. Werfeldtstrykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Höeckes Enke. Tirsdagen den 7 October, 1809. Breve til en Ven paa Landet. en Bedste Ven! Den Taushed, jeg saa længe har iagttaget, maaDe ingenlunde tilskrive en Lunkenhed i Venskab eller Ligegyldighed for Deres Velyndest, som altid skal være mig lige dyrebar. Den maa søges i langt andre Aarsager. Deels ere vore Dages vigtige Begivenheder ofte saa gaadefulde, at der hører mere end et sædvanligt Overblik til at kunne tale om dem med nogen Grundighed, deels er Alting i en saa besynderlig Stemning, at man gjør rettest i for en Stund at opsætte sin Dom. Den Tid er forbi, da man uden Tilbageholdenhed kunde tale om saa mange Gjenstande, der vedkomme Menneskehedens store Anliggender, og være viis paa, at det, man talede om, værdigedes Opmærksomhed; da der endnu gaves en Almeensands for det, der ligger uden for det ubetydelige Hverdagslivs Dunstkreds, og da man satte een af Livets ædleste Nydelser i fornuftig Læsning. Det er kommet saavidt, at Mængden næsten ikke kjender nogen anden Litteratur end den, Aviserne indeholde, og at alting synes at hvile i en aandelig Lethargie. Jeg vil ikke trætte Dem med noget udførligt Malerie af den sørgelige Forfatning, hvori vor Litteratur befinder sig, deels som en Følge af Krigen, deels som en Virkning af foregaaende litteraire Uaar. Kan det vel andet end smerte Dem, at see en Plante, som De har lovet Dem saa skjønne Frugter af, visne og hentørres som Pode. Det Lidet, der i denne Tid skrives, er beregnet, ikke blot efter Tidens Tarv, men efter den herskende Tone. Vore Skribenter ligne hine Spillemænd, der holde sig til de bekjendteste og meest yndede Melodier, som kildre Mængdens Øren. Man higer kun efter at behage og gjøre Lykke, men bryder sig saare lidet om, hvad Sandheden, fordrer, hvad en kommende Slægt engang vil dømme om denne underlige Musik. Jeg er overbeviist om, at man engang vil falde i Staver over meget af det, der skrives og siges i vore Dage.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Om vort Theater, som en Green af Litteraturen, har jeg intet Nyt at sige Dem. Det synes at gaae samme Vei som hiin. De faa gam Skuespillere og Skuespillerinder, som Tiden og Omstændighederne have levnet os, holde den brøstfældige Bygning lidt sammen. Men dens Fald nærmer sig dagligen saa meget mere, som man har ingen ny Støtter at sætte derunder, og de gamle bestandig blive ældre. Vort Publicum synes imidlertid i sin Troskyldighed at være temmelig fornøiet med denne Rønne. Det tænker, bedre noget end intet, og hvor man ikke har Karper der smage de tørre Jyder. Maven og Smagen have meget tilfælles med hinanden deri, at man ret godt kan vænne begge til de besynderligste Retter. Som det gaaer med Skuespillerne gaaer det ogsaa med Skuespilforfatterne. Man har indført en saadan Gallicomanie, at den, som nu vil gjøre Lykke hos vort skuespilyndende Publicum, maa vælge de nyere Franske Stykker til Mønster. Jntet er mere forhadt end Been af vore Been og Sæder af vore Sæder. Borgermesterfamilien ansees nu for et ganske andet Stykke end Gulddaasen og Picard for en ganske anden Forfatter end Holberg. At man paa saadan en Tid og under saadanne Omstændigheder kan ønske en offentlig Theaterkritik maa forekomme Dem og enhver, der har et høiere Begreb om hvad et Theater og dets Bestemmelse egentlig er, høist besynderligt. Hvor mange gide vel spilde deres Tid paa at læse Kritiker over Stykker, som ingen alvorlig Kritik fortjene, Og hvor mange have vel endnu nogen Tillid til Theaterkritikers Apartiskhed, efter de mangfoldige Exempler man har havt paa Konstdommeres Eensidighed, Partiskhed og Vægelsindighed. De ønsker at erfare hvad der især i denne Tid er Gjenstanden for Samtalerne i Kjøbenhavns selskabelige Kredse. Det er et Spørgsmaal, som ikke lettelig lader sig besvare; thi jeg veed næsten ikke at nævne en eneste Gjenstand, som i de sidste Tider har opvakt nogen ret levende Jnteresse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Paa politiske Verdensbegivenheder have de senere Aar været saa særdeles frugtbare, at man næsten kan sige at være bleven overmæt af dem. Man har seet gamle Troner falde og ny reise sig, Armeer, paa nogle hundrede tusinde Mand tilintetgjøres i faa Dage, og mægtige Monarkier forvandles til smaa Førstendommer, kort, man har seet og hørt saa meget, at man er bleven ligegyldig ved at see og høre mere. Selv det Store og Overordentlige maa ikke komme for ofte, naar det skal vedligeholde sin Jnteresse. Hvad vor egen Stilling angaaer, da føle vi i egentlig Forstand ikke Krigens sædvanlige Onder. Jngen Fiende forurolige vore Grændser, ingen besværlige Gjennemmarcher forstyrre Landmanden i hans fredelige Sysler, og det bør vi takke Landets Fader for, som ved en Muur af kjekke Mænd beskytter vor Øe. Men hvad der egentlig trykker os er alle Fornødenheders daglig stigende Dyrhed. Provideringscommissionen, en Jndretning, som vore sildigste Efterkommere endnu ville erindre med Taknemmelighed, har gjort meget for at bøde paa dette Onde. Men den maa desværre indskrænke sig til Livets vigtigste Fornødenheder, og overlade de mindre vigtige til deres egen Gang. Dog to Ting vilde det være at ønske den maatte henvende sin Opmærksomhed paa: det er Smør og Salt, to Fødemidler, som end ikke den Fattigste kan undvære, og som have naaet en alt for overdreven høi Priis. Et Forbud mod Smørrets Udførsel fra Hertugdommerne, fra Fyen og Jylland vilde maaskee nøde Holstenerne, Jyderne og Fynboerne til at føre det til Sjælland istedet for til Tydskland, og dette vilde bringe Priserne meget til at falde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Jmidlertid sporer man dog ikke blandt alle Stænder Virkningerne af den overdrevne Dyrhed. Tvertimod synes endnu mange at leve paa en langt ødslere Fod end førend Krigen. Ved alle offentlige Forlystelser kappes man endnu, ligesom før, om at blive af med sine Penge. Skræderne og Modehandlerne have fuldt op af Arbeide, og Conditor boderne mangle sjelden Søgning, uagtet et Glas Punsch koster 24 s. og en Kop Chocolade 20 sk. Hovedaarsagen til den herskende Dyrhed er vor ufordeelagtige Cours. Den er et Kræftsaar, som desværre griber alt mere og mere om sig, ramme alle uden Forskiel og skaaner end ikke dem, der ønske dens Forværrelse. Men det er ikke allene alle Livets Fornødenheder, som den fordyrer, den standser tillige mange tusinde Hænder i deres Virksomhed, fordi de raa Materialier, der til mangt et Arbeide behøves, deels ere i alt for høi en Priis, deels slet ikke ere at faae mere. Jmidlertid aabner der sig dog blidere Udsigter for os. Freden med Sverrig er vel endnu ikke sluttet, men Underhandlingerne fortsættes med Jver og ville, efter alt hvad man hidtil veed, lede til gode Resultater. Disse fredelige Udsigter have allerede bragt adskillige Varer, om just ikke til at falde, saa dog til en vis Standpunct, over hvilken de neppe ville hæve sig saasnart igjen. Jsær er Tjære, som var stegen til den uhyre Priis 70 Rdlr., sjunken til 30 Rdlr. Ogsaa Caffe= og Sukkerpriserne ere faldne noget. Caffe, som den Vestindiske Handel lader sig betale med 12 Mk. 8 s. for Pundet, er ved Auction, nylig solgt for 10 Mk. 11 s., og Havanna Sukker, som for ikke længe siden betaltes med 94 1/2 s. Pundet, er ved samme Auction bleven solgt for 87 og 88 s. Men bedre vilde det være og Fødevarer, som ikke kunne undværes, vilde falde noget istedet for Caffe og Sukker, som ret vel kunne undværes. Smør, Ost og andre Nødvendighedsartikler stige ikke allene i Kjøbenhavn, men ogsaa i Provindserne, Skulde Devel troe, at selv Høkerne have betalt 15 Mk. for et Lispd. Holsteensk Ost og at et Pd. Brunsviger Pølse endog i Qvantiteter er blevet betalt ved Auction med 5 Mk. 12 s. Pundet, Smaat Salt, som i Fjor solgtes for 6 Rdlr. Tønden, betales nu hos Hørhandlerne med 4 Rdlr. Skjæppen, og man troer at det vil blive endnu dyrere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
J Handelen hersker den største Uvirksomhed. Mange ruge over deres opdyngede Vareforraad, og vente paa bedre, det er i deres Sprog; dyrere Tider. Mange solide Kjøbmænd have reent trukket sig ud af al Handel og ville heller sidde ganske stille end ved halsbrækkende Speculationer sætte alt, hvad de hidtil med Møie og Anstrængelse have erhvervet, paa Spil. Endeel kjøbe faste Eiendomme, men til uhyre Priser, og troe derved at kunne gjøre deres Penge, efter Omstændighederne, meest frugtbringende. En Følge heraf er, at Jordegodser, Gaarde og Huse betydeligen ere stegne i Prisen, og at alle Jordens Frembringelser saavelsom Huusleien dagligen stige med hine. Hvad er Oprindelsen til Ordet Elendig? Elende skal paa gammelt Dansk især have bemærket et fremmed Land, hvori man en vis Tid er nødt til at opholde sig. I en gammel Kirkepsalme hedder det: "naar vi skal heden fare af dette Elende. J Oldtiden ansaae man det for den største Elendighed, at være i fremmed Land, skilt fra Arne, Hustrue og Børn. En, som sukkede i fremmed Krigsfangenskab, kaldte de gamle Tydske en ellenter, og Fangenskabet selv ellentuom (Elendom) *). En Tydsk Forf. anmærker i Wielands Merkur for Oct. 1808, ved at omtale dette Ord, meget rigtig. Den gamle bemærkelse giver Anledning til den Jagttagelse, at de nuværende Tydske (mom man ikke ogsaa kan sige Danske?) og deres Forfædre ere saa forskjellige som Dag og Nat. Disse var det Fædrenelandske kjerere end alt, de vare kun hjemme lykkelige og tilfreds; hine give kun det Udenlandske Fortrinet, ikke allene i Sæder, Moder og Ord, men ogsaa i vigtigere Ting, og de betegne det Slette og Foragtelige med det sig selv ganske betegnende Udtryk, das ist nicht weit her. *) Det Monschese Gloss., Side 337.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Jnden- og udenlandske Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Jndenlandske Efterretninger. Udtog af et Brev fra Professor Sneedorff. til Sekretair Nyrup, dateret Geneve d. 20de Sept. 179. D."¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
J Bonnets Huus er en dansk Mand ved Navn Pløs, der besidder sjeldne Naturens Gaver. Hr. Clemens havde i Berlin givet mig et Brev til ham, og jeg kan ikke nok takke ham for dette Bekjendtskab. Han var 1772 i Capellet, da han forlod Dannemark, og kom til Geneve, hvor hans Talenter gjorde ham bekjendt med Bonnet; han blev denne store Mands Ven, og har i 17 Aar udgjort hans daglige Selskab. Han er agtet af de bedste Konstnere her som et fortræffeligt mechanisk Genie. Han har nylig overleveret Konstakademiet i Geneve en ny Art Pantograph eller Storkesnabel, som er hans egen Opfindelse. Ligeledes har han under Arbeide en Phystognograph, hvormed han copierer Ansigter i 5 Minuter. Han tegner efter Kienderes Dom fortreffelig paa Email, og ved en ikke bekjendt Maade at præparere Elfenbeenet overgaaer hans Miniatur=Malerier i Skjønhed de fleste, jeg har seet af samme Slags. Han forstaaer at behandle 10 Slags forskjellige Jnstrumenter. Han har havt anseelige Tilbud af Fyrst Reus, af Hertugen, af Modena, men af Kjærlighed til Bonnet, hvor han er fuldkommen som Søn, har han afslaaet dem. Han har tegnet Jnsekterne for Bonnets Værker."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Til latinsk juridisk Examen havde i dette Qvartal meldt sig 11 Candidater, af hvilke imidlertid ikkun 10 have underkastet sig den mundtlige Prøve. Jblandt disse erholdt 7 Caracteren laudabilem og 3 hand illaudabilem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
En af de Gjenstande, som mange i denne Tid betragte med et haanligt Sideblik, og adskillige endog have fundet værdigt til Satire, er Salts Tilvirkning af Tang. Men ingen Konstflidsgreen fortjener imidlertid større Opmuntring, end denne, og Dannemark eier i sin Tang en Nationalskat, som er det mere værd end Kongsberg Sølvgruber, thi deels er Tang en Naturfrembringelse, som ikke vil ophøre saalænge Dannemark har Søkyster, deels kan man ogsaa der af vinde J See Sneedorffs Skrifter 1ste Deel. Sølv og det med langt mindre Møie end det der med Livsfare udgraves af Bjergenes Jnd volde. At man endnu har Fordomme, store Fordomme, imod Tangs Afbenyttelse, maa ikke afskrække Patrioten. Ogsaa mod Kartoffelavlen har man havt Fordomme, men de bleve alligevel bortryddede. Bønderne ved Strandkanten, særdeles i Vendsyssel, paa Læsøe og adskillige andre Steder, have allerede for længe siden søgt at bøde paaSaltmangel ved at virke Salt af Tang, og paa Læsøe især har denne Saltkogningsmaade allerede givet de Viborgske Kanniker i lang Tid en aarlig Jndkomst. Den 12. d. M. om Eftermiddagen vare de stemmeberettigede Medlemmer af den Franskereformeerte Menighed, Familiefædrene &c., Sognepræsten og de syv Kirkeældste iberegnede, ialt 37, under Hr. Pastor Mouriers Forsæde, forsamlede i Kirken, for atter at vælge ham en Embedsbroder, og Valget faldt paa Hr. Carl Ludvig Vien.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Sverrigs Statskræfter ere ved den sidste Fredsslutning med Rusland betydeligen blevne svækkede, og det bliver nu et Spørgsmaal, hvorvidt det i Fremtiden vil kunne hævde sin Rang blandt Staternes Tal. Et fattigt og forarmet Land kan kun ved Tarvelighed vedligeholde sig, og Sverrig vilde maaskee ogsaa, selv i sin nærværende svækkede Tilstand, i det mindste kunde vedligeholde et Slags Tilværelse, dersom Overdaadighed og Yppighed ikke havde grebet ligesaa stærkt om sig hos de Svenske som andre Nationer, og dersom den indenlandske Konstflid hidtil ikke var bleven saa forsømt hos dem, at de trænge alt for meget til udenlandske Fornødenheder. Vel har Sverrigs Pengecours hidtil holdt sig temmelig godt, som en Følge af dets hidtil uafbrudte Søfart og de Penge, Engellænderne tilførte det, men der er ingen Tvivl om, at det nu, da det nødes til at afbryde al Handelsforbindelse med Engellænderne, ogsaa vil see sin Cours forværres. Følgende Udsigt over den aarlige Jndførsel i Sverrig fra fremmede Lande, efter et Middeltal af 10 Aar, beregnet efter de lave Priser i Aaret 1790, viser hvor meget dette Rige behøver og at det især nu, da det har mistet Finland, maa betragtes som een af de Stater, der trænge meest til andre Lande og ere meest udsatte for at synke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Af Nødvendighedsartikler indførtes: Alle Sorter Kornvarer 800,000 Tønder a 2 Rdlr. Ost 65,000 Lisp. a 24 s. Smør 12,000 Lisp. a 1 R. 24 s. - Talg 40,000 Lisp. a 1 R. 24 s. Flesk 7,000 Lisp. a 1 R. 24 s. Salt Kjød 1,000 Lisp. a 8 R. Hamp 15,000 Skipp. a 16 R. 32 s. 250,000 Hør 7,500 Skipp. a 20 R. - Heste for en Sum af : - ialt 2,179,000 R. Af Overflødighedsvarer indførtes: Caffe 1,400,000 Skaalp. a 8 s. Raat Sukker 4,500,000 Skaalpd. a 8 s. Tobaksblade 1,200,000 Skaalpd. a 4 s. Silke 30,000 Skaalp. a 4 Rdl. 24 s. Silketøier angivne for en Værdie af Vine 8000 Ahmer Fransk og Piccadon a 10 Rdlr. Hvortil kan regnes indsmuglede Varer efter en maadelig Beregning. Jalt. 1,432,916 R.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Udenlandske Efterretninger. Freden imellem Frankrige og Øster tige er nu virkelig undertegnet d. 27 Sept.,men endnu ikke ratificeret. Fredsvilkaarene ere hidtil ikke officiel bekjendtgjorte, men det hedder, at Østerrige slutter et Forbund med Frankrige og overlader samme 100,000 Mand til fri Raadighed; at det mister en Deel af det vestlige Gallizien, Jnnqvarteret, Salzburg og Littoralet (Kystlandet) Triest og Finme iberegnede; at det betaler 40 Millioner i klingende Mynt og indrømmer en Militairvei igjennem Ungern til Tyrkiet. Der er altsaa nu ingen Tvivl mere om, at Krigsskuepladsen snart vil forflyttes til det sidste Rige, der saa meget lettere vil kunne angribes, som det nu hedder, at Frankrige, Rusland og Østerrige ville slutte en trefold Alliance. Vel synes Porten at ville undgaae det Uveir, der trækker sammen over dens Jsse, og har endog nylig negtet Engellænderne fri Gjennemfart gjennem Dardanellerne, men dette vil neppe frelse den fra den Lod, som allerede synes at have været bestemt for den. Den Franske Armee troer man vil med det første rømme Nedre-Østerrige, og marchere til Spanien, som Keiseren nu med Eftertryk synes at ville bekrige. J et geheime Conseil i Thuillerierne har man d. 2 d. M. foreslaaet et Senatus Consultus til 36,000 Mands Udtagelse af den Conscription, der er bleven tagen til Reserven. Dette ny Mandskab skal være marchfærdigt til 1 Nov. En Trediedeel gaaer til Brüssel og de øvrige to Trediedeele marchere til Bayonne. Desforuden ere nu over 26,000 Mand paa Veien til Spanien. - Keiser Napoleon ventes snart tilbage til Paris. Ligesaa trøstende som hiin Fredsefterretning maa være hele Fastlandet, saa glædelig er den Tidende, som Moniteuren af 6 Oct. har medbragt at være for hele Handelstanden. Den levere nemlig et Brev fra Ministeren for de udenlandsk Anliggender, dat. Altenburg d. 22 Aug. til den Americanske Minister, Hr. Armstrong, hvori han bringer de af Frankrige fastsatte Grundsætninger for Neutraliteten i Erindring, og tilkjendegivet ham: at naar Engelland ophæver sit Blocade=Decret mod Frankrige vil og saa Frankrige ophæve sit Decret mod Engelland.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Fra London haves Efterretninger, der gaae til d. 28 Sept. Lord Wellington har faaet en befaling, at forsvare sig i Portugal, og oppebie den Forstærkning, der er bestemt for ham. Flaaden i Ferrol er udrustet paa Engelsk Regning og skal føres til Cadix. - Det hedder endnu bestandig, at de syv hidtilværende Medlemmer af Cabinettet vedblive og at de sex andre skulle tages af Oppositionen. Hertugen af Richmond, Vicekonge af Jrland, nævnes som Lord Cathams Efterfølger. Parlamentet skal atter samles sidst i October eller først i November. - Den Americanske Regjering skal efter de nyeste Efterretninger, have erklæret sig imod Engelland. – J the Star gives det Raadat sprænge Viessingens Fæstningsværker og ganske at rømme Walcheren, for at redde den Engelske Armee fra den visse Død. Det samme raader Admiral Strachan.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Hertugen af Dalmatien (Soult) er bleven udnævnt til Major General over den Spanske Armee i Marchal Jourdans Sted. DivisionsGeneral Laborde skal commandere Hertugen af Dalmatiens Corps, som Chef.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Den Franske Flaade i Toulon, bestaaende af 17 Linieskibe og Fregatter, er tilligemed et stort Antal Førselskibe beredt til at gaae under Seil.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Fra Amsterdam skrives under den 7 October, at Marchal Dumonceau har ladet opføre en Skibsbro mellem Øen Zandvliet og Bergen og Zom til Den Sydbeveland, som alle Slags Tropper let kunne gaae over paa og som er henved 1/2 Miil lang. Den beskyttes af Flottillen, Fortet BatzFastlands Batterierne og Øen Sydbeveland. Ogsaa Bergen op Zoom bidrager til dens Forsvar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Jøvrigt høres intet til Krigsbegivenheder hverken til Lands eller Vands. Walcheren er endnu besat af de Engelske, men Sygdommene tage bestandig til der. Garnisonen faaer Vand og Levnetsmidler fra Engelland. De Franske Tropper paa Sydbeveland og Schouven skaanes vel heller ikke ganske for Sygdommene, men lide dog langt fra ikke saa meget som Engellænderne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Fra London skrives, at man endnu ikke veed bestemt og Regjeringen vil beholde eller give Slip paa Øen Walcheren. Nogle troe, at det er en alt for bekostelig og vigtig Erobring, til saaledes at forlades, og troe, at den lader sig forsvare naar den omgives med Canonbaade. Andre paastaae, at det usunde Clima, Mangelen paa drikkeligt Vand, som man er nødsaget til at lade komme fra Engelland, men især den smitsomme Syge, der anretter saa stor Ødelæggelse paa Øen, vil snart tvinge Engellænderne til at forlade den. D. 6 Sept. taltes i Sygehusene 5000 Syge, og dagligen døde 50.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Man har ophørt at begrave de Døde med Krigs ære. Til Deal ankomme dagligen Syge, og man tæller der allerede over 6000. Man lader dem campere af Frygt for, at Smitten maatte udbrede sig endnu mere. Feberen er ondartet og dræber den Syge ofte efter 24 Timers Forløb. Gen. Mackenzie Fraser, der commanderede i Vissingen, er død, efter hans Tilbagekomst til Engelland.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Gener. Picton og adskillige andre Generaler er kommen did farlig syge. J Vlissingen har en Oberst Overcommanden. Dødeligheden skal imidlertid begynde at aftage.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-17
Siden de Franske have besat Triest og Engellænderne ere udelukkede fra denne Havn lider Handelen paa Maltha særdeles meget. Assurancecompagnierne have liidt et overordentlig Tab ved denne Begivenhed. Varemagazinerne ere opfyldte med Levnetsmidler og Colonialvarer, som ingen Afsætning finde; de ere sjunkne til de laveste Priser.