Ribe Stifts Adresseaviser, 1830-01-05
Det i forrige Uge udkomne 9de Bind af Foreig, Review indeholder en særdeles mærkelig Artikel om den græske Revolution og de europæiske Magters Forhandlinger desangaaende. Deri findes adskillige hidtil ubekjendte Bidrag til at oplyse Anledningen til Slaget ved Navarino, hvilket Admiral Codrington selv, med et besynderligt Udtryk, offentlig har kaldet "det fortrædelige Slag ved Navarino!" Her documenteres, at Adm. Codrington var bemyndiget til det Skridt, som atte til hiint Slag. Han havde nemlig befaling, at beskytte Grækenlands Kyster i en bestemt Strækning, og tillige visse navngivne Øer, imod Tyrkernes Angreb, og til den Ende opfordre Grækerne, i Samfund med de forenede europæiske Magters Eskadrer, at blokere de tyrkiske Skibe i Havnene indenfor det betegnede Tertitorium. J de engelske Admitalets Jnstructioner siges udtrykkeligen, at de tyrkiske Skibe, dersom disse ville blive i Modons og Navarinos Havne, skulle udsættes for alle en Krigs Farer. Derfor seilede Admiral Codringion med de forenede Flaader ind i Navarinos Havn og søgte derved, ifølge sin Jnstrux, at formaae Vicek. af Ægyptens Søn, Jbrahim Pascha, til at forlade Moren. Kunde han ikke i Mindelighed eller med Magt formaae Jbrahim dertil, saa blev det ham og de andre Admitaler umueligt, at bidrage til Opfyldelsen af Hovedpunktet i den bekjendte Londonske Protocol, nemlig at afværge Blodsudgydelse, da de, som siden factisk viiste sig, ikke kunde fæste Liid til Jbrahims Ord. At Admiral Codrington to Gange maatte bortvise Jbrahims Flaade, ja endog een Gang skyde paa den, uden at Ægypterne gjorde mindste Modstand, endskjøndt deres Krigskibes Antal var ti Gange større end Admiralens, er en Omstændighed, der, hidtil aldeles overseet, er af største Vigtighed, thi den gav Admiralerne Haab om, at Paschaen, naar han saae deres forenede Stridskræfter, vilde være desto tilbøieligere til at føje sig i Nødvendigheden og antage de Forslag, hvilke, som Depeschen til Codrington i almindelige Udtryk antyder, vare gjorte til selve Portens Fordeel. Under disse Omstændigheder kan Admiral Codringtons Adfærd ikke dadles; hellet ikke vovede Ministeriet, for Søeslagets Skyld, at tilbagekalde ham; Paaskudet til hans Tilbagekaldelse var, at han, imod de allierede Magters Hensigt, havde ladet Jbrahim Pascha bortføre græske Fanger til Slaverie. Admitalen erklærede, at han ingen Fuldmagt havde til at visitere tyrkiske Skibe og med væbnet Haand befrie de Fanger, der fandtes paa disse. En lignende Erklæring gav baade den russiske og den franske Admiral. - Historien om Underhandlingerne angaaende den ny græske Stats Grændser, som der udførligen fortælles, er af høi Jnterresse. Thi af den skjønnes klarligen det Resultat, at vort Ministerium vilde indskrænke Grækenlands Grændser, saa meget mueligt var, og først beqvemmede sig til disses større Udvidelse, da de russiske Vaabens Overlegenhed ikke længere kunde drages i Tvivl. Jkkun efter mange Jndvendinger og Vanskeligheder gav det sit Samtykke til en fransk Expeditions Afsendelse til Morea, men forhindrede dog, at den ikke ogsaa befriede Attica. Det er jo noksom bekjendt, at det i Foraaret 1829 opfordrede Grækenlands Præsident, Grev Capodistrias, til at lade de græske Tropper indenfor Pelopones drage bort, og tillige befalede Gouverneuren paa de joniske Øer, at forhindre Prevesas Blokering. Dette gav Anledning til en bitter Note fra Frankrige, som her anføres, hvori England gjordes opmærksomt paa, at det ikke uden at ophæve Alliancen, kunde handle paa denne egenmægtige Maade. Svaret paa denne Noto anføres vel ikke, men det er jo i det mindste bekjendt, at vort Ministeriums Fordring i Henseende til det græste Fastlands Rømning er blev opfyldt, og at Grækerne siden havde udvidet deres Erobringer. - Hele hiint mærkelige Stykke bærer Authenticitetens Præg, og man veed fra en aalidelig Kilde, at dets Ægthed, forsaavidt det angaaer Admiral Codrington, er erkjendt af Perloner, der ifølge deres Stilling maa være nøje bekjendte med Begivenhederne.