Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-01-13
Det har behaget Hans Majestæt Kongen allernaadigst at resolvere, at Gebyhrerne for de Expeditioner, der skee fra det Slesvig=Holsteenske Canrellie, skulle fra den 1ste Januari 1810 være bestemte paa følgende Maade: I. Rang- og Caracteer Bestallinger for 1ste og 2den Classe i Rangen 294 Rdlr., 3die Classe 236 Rdlr., 4de Classe 207 Rdlr., 5te Classe 178 Rdlr., 6te Classe, 149 Rdlr. 24 s., 7de Classe 120 Rdlr. 24 s., 8de og 9de Classe 91 Rdlr. 24 s. 2. Bestallinger for Stadtholder og Kantzlere i Hertugdom merne 294 Rdlr., for Vicekantzler 120 Rdlr. 24 s., for Generalsuperintendent, Professor ved Gymnastet i Altona, Stadspræsident, saa og Confirmation paa Testamenter, og Dispositioner imellem Børn 62 Rdlr. 24 s., Bestalling for en Landkantzler, Kirkeprovst, Hovedpastor og Compastor i Kjøbstæderne, Rector ved Gymnasiet i Altona og ved Domskolen i Slesvig 51 Rdlr., for en Borgemester, Overrets=Advocat, Stads= og Landphysicus, Archidiakonus og Diakonus i Kjøbstæderne, Pastor og Diakonus paa Landet, Rector ved andre end de ovennævnte Skoler, Conrector og Subrector ved Skolerne i Slesvig og Altona, Syndikus i Altona, Politiemester i Kjøbstæderne 33 Rdlr. 24 s., for en Raadmand, Byefoged og Landskriver 28 Rdlr., for Landnotarius i Pinneberg, Stadsecretair, Postmester, Herreds- og Birkefoged, Tingskriver, Conrector uden for Slesvig og Altona 22 Rdlr., foren Procurator og Fiskal i Kjøbstæderne og Amterne, Underrets Advocat, Notarius, Sogne eller Kirkeskrivere, Veiinspector, Auctionsforvalter, Land og Districts-Chirurg, Catheket, Cantor, Organist, Degn, Skrive- og Regnemester 16 Rdlr. 24 s. 3. For en Bevilling til at gjøre Testament 149 Rdlr. 24 s., for personlige Privilegier, Bevillinger til Ægteskab i de ellers forbudne Grader, for Rangspersoner og dem af borgerlig Stand 33 Rdlr. 24 s., for Bevilling til Ægteskab i de ellers forbudne Grader, for Folk af Bondestanden, Dispensation for heelt og halvt Sørgeaar, Bevilling til Ægteskab mellem en Lutheran og en Catholik eller en Mennonist, Dispensation fra offentlige Forretninger, Bevilling til at kunne komme paa Valg, Frietagelse for Vandring og for Lærebrevs Foreviisning, Bevilling til Vielser i Huset, til Fuld myndighed, til medicinsk eller chirurgisk Praxis, til Opvartning med Musik, til at være Friemester, tilHøkerie, et Legitimations-Patent, et Bygnings Frieheds Privilegium, en Dimission eller Decharge, et sikkert Leide, en Fiskal Processes Abolition, Leidebrev for Jøder, Bevilling til at drive Haandværk, 16 Rdlr. 24 s., for et Reisepas, Decret, Reskript om en Auscultants Jntroduction i Over-Dikasterierne 5 Rdlr. - Forestaaende allerhøieste befaling bekjendtgjøres herved for alle Vedkommende til vedbørlig Efterlevelse, og skulle forommeldte Cancelliegebyhrer alle erlægges i Slesvig-Holstensk Courant. - Det Kongelige Slesvig=Holstenske Cancellie i Kjøbenhavn d. 30 Dec. 1809. Mösting. Jensen. Jensen. Rothe. Hammerich. Spies. (L. S.) adegar D. 20 Dec. f. A. var i den jødiske Friskole?) i Kjøbenhavn offentlig Examen. Den varede i fire Dage i Rad og holdtes i Overværelse af mange af Statens ypperste geistlige og verdslige Embedsmænd og udmærkede Lærde, blandt hvilke man under den hele Examen med Glæde dagligen faae Odingen Biskop Balle, dette Mønster for sand christelig Dyd. Lærlingerne aflagde de umiskjendeligste Prøver paa deres gode Fremgang og Skolens tiltagende Flor. Paa Skolens Stiftelsesdag d. 10 Jan. d. A. bleve Belønninger uddeelte til de Lærlinger, der meest havde udmærket sig ved Flid og Sædelighed. Ved denne høitidelige Leilighed holdt Hr. Etatsraad og Notarius, Publicus Olsen en ligesaa passende som skjøn Tale. Forsamlingen var meget talrig og man saae ogsaa her mange af Statens første Embedsmænd og Lærde. Taleren gjennemgik korteligen med philosophisk Skarpsindighed og veltalende Fynd Jødernes Skjebne i de forskjellige Stater, især i de nyere Tider; viste, at de overalt, hvor de mødte Overbærenhed, og Humanitet, gik med stærke Skridt deres Forædling i Møde; kom tilbage til vor Regjering, der, ligesom den gav de øvrige Christne Stater Exemplet paa at bryde Negerens Lænker og Bondens Aag, ogsaa var den første, der tilstod Jøderne en almindelig Næringefrihed, at Regjeringens Bestræbelser have baaret skjønne Frugter, og at man blandt de jødiske Troesbekiendere i Dannemark nu finder heldige Videnskabsmænd, Konstnere, Fabricanter og 80 Professionister a.; at lige saa lidet som de nyere Grækere, under en dum og despotisk Regjering eller fanatiske og udartede Medborgere, kunne ligne de gamle, saaledes kunne Jøder i Rom og Algier eller hine Tydske Rigsstæder, hvis Handelsmænd saa gjerne ville tilbede Guldkalven allene.) – lige deres Medbrødre i America &c. 2) En udførlig Efterretning om denne Stiftelse findes baade i Collegialtidenden og Penia. 17) En stor og dyrebar Sandhed. Det er overalt Anmelderen tilstaaer, at han ikke erindrer sig nogen Fest, der opvakte hos ham taknemmeligere og sødere Følelser end denne. Det frydede ham, i sit Fædreneland at see opgaae og straale et stadigt Lys, der vel adskillige Gange tændtes, men lige saa ofte igjen slukkedes i mangt et andet Land; at see Christne og Jøder i festligt Samfund række hinanden Haanden og sige: vi ville være Brødre, Saaledes, og ikke anderledes, bør de Skranker lempeligen og gradviis sønderbrydes, der skille Menneske fra Menneske, Broder fra Broder, Nation fra Nation. Christne og Jøder, begge bør gjensidigen virke til fælles Forædling og fælles Held. Den christelige Religions Stifter sagde: "Jkke enhver, som siger til mig: Herre, Herre, skal indgaae i Himmeriges Rige; men den, som giør min Faders Villie, som er i Himlene." Og er det ikke denne himmelske Faders Villie, at vi skulle elske vor Næste og vise Overbærenhed mod anderledes, Troende? Den christelige og jødiske Tro, ere de ikke begge to Grene af en fælles Stamme, To Floder, der udspringe fra en eneste Hovedkilde? Sagde ikke Christus: "J skal ei mene, at jeg er naturligt, at Handelsnid, der forleder Menneskene til saa meget, gjerne bruger hævdede og indgroede Religionsfordomme til at besmykke sine egne slette Handlinger. De tydske Rigstæder: Hamburg og Lübeck, stadfæste noksom denne Sandhed. Lasten bor fordømmes hvor og hos hvem den end findes; men det er og bliver dog kun altid Jndivider, der fortjene denne Fordom melse. Et heelt lastefuldt Folk gives der ikke paa Jorden. Kun en Daare kan negte, at viere Mennesker forend vi ere Christne eller Jøder, Lutheraner eller Catholiker. Apologier for hele Nationer synes derfor ligesaa unødvendige som Angreb paa hele Nationer ere latterlige. Er et heelt Folk da en Planteart, en Dyreslægt, som man kan tillægge almindelige og uforanderlige Egenskaber og Caracteertegn, Men vi laste Tyrkerne fordi de bruge Ordet Christen som et Haanudtryk, lader os ikke glemme, at der gives Mennesker i det christelige Europa, der bruge det Folks Navn, i hvis Religion den christelige Religionsstifter fødtes, til at betegne alt Slet og Uværdigt. Men jeg siger her med den værdige Etatsraad Olsen: "Lader os glemme de Uslinger, som enten i Digtningens Rige eller i Virkelighedens Verden kunne nedlade sig til at "haane deres jødiske Medborgere, – lader os glemme dem, siger jeg, thi Revselse fortjene de ikke kommen, at opløse Loven eller Propheterne; jeg er ikke kommen at opløse, men at fuldkomme? Den jødiske Tro hviler, ligesom den christne, paaen sund Morals urokkelig Grundvold. J begge Religioner ledes man, skjønt paa to forskjellige Veie, kun igjennem Dydens Tempel, til den sande Sallighed. Sine Fædres hellige Pagt tro, følge derfor enhver standhaftigen og roligen den Vei, Forsynet har sat ham paa, tilsidst naae vi alle eet Maal. - For Menneskevennen aabner sig næsten i hele Europa glade Udsigter. Snart vil den Tid komme, da man ikke vil spørge meere til hvilken Kirkes Lære Statens forskjellige Borgere bekjende sig, men da man ene vil agte og hædre Mennesket i Mennesket og Borgeren i Borgeren. Vee enhver, der med sine ryggesløse Hænder afpiller Barken af det spæde Træ, som en oplyst Slægt og en ædel Regjering med saa megen Anstrængelse har plantet og saa megen Omhu freder! Og dobbelt Vee enhver, han være saa ond som en Gratteenauer, eller saa vittig som en Voltaire, der, mod en bedre Overbeviisning og fri for de Fordomme, der føde Ufordragelighed mod anderledes Tænkende hos den vankundige Hob, blot af Skumlesyge, ved alskens Logne, Opdigtelser og Pøbelagtigheder, bruger et af Fanatismen vanhædret og i Mørkhedens Dage misbrugt Religionsnavn, til at forplante og nære tilvante Fordomme hos den mindre Oplyste og Jntolerance hos den mindre Gode!