Berlingske Tidende, 1773-11-22
Paa Pladsen Storbachen, Tolgens Præstegield og Øster dalens Fogderie, er ved Døden afgangen en Pige navnlig Marit Embrets Datter, hvis Efterladenskab forlængst er registeret og ved Auction bortsolgt, og som hendes der efterladte Broder Jens Embretsen beretter, at hun desuden haver haft en Broder navnlig Ole Embretsen, som for endeel Aaringer siden er henflyttet til Kongsberg, der skal være bleven gift, siden ved Døden afgangen og efterladt sig Børn, som der skal opholde sig, uden at han veed, hvor mange, deres Navne eller Alder; saa bliver fornævnte afg. Ole Embretsens Børn og Arvinger, de Umyndige med Værger, 3de gange udi de Kiøbenhavnske Tidender herved indkaldede at melde sig hos mig underskrevne Sorenskriver og Skifte Forvalter inden den i Loven foreskrevne Tid, da de kan vente at nyde, hvad Lov og Ret medfører. Moen i Aamodt Sogn, den 1ste Octobr. 1773. J. C. Schulz. Ligeledes er paa Huusmands Pladsen Krog=Stuen, under Gaarden Krogen, i store Elvedalens Anner, Aamodts Præstegield og Østerdalens Fogderie, ved Døden afgangen Embret Knudsen, og Skifte efter hannem taget under Administration, hvorved er bleven anmeldet, at den Afdøde skal haft en Søn navnlig PederEmbretsen, som har boet paa Bergstaden Kongsberg, været Arbeyder ved Sølværket, er død og efterladt sig Born, hvis Navne- og Alder jeg efter mueligste Flid ey har kundet at vide; altsaa bliver disse fornævnte afgangne Peder Embretsens Børn og Arvinger, de Umyndige med Værger, herved indkaldede hos mig, som Sorenskriver og Skifte Forvalter, at melde sig inden den Tid Loven foreskriver. Moen i Aamodt Sogn, den 1ste Octobr. 1773. J. C. Schulz. Endelig averteres, at Pigen Rønnov Ols Datter, som havde sit Ophold paa Gaarden Berver i Aamodt Sogn og Øster dalens Fogderie, ved Døden er afgangen; ved det efter hende begyndte Skifte, er, iblandt andre Arvinger, ogsaa anmeldet en Broder, navnlig Otter Olsen, som for lang Tid siden var flyttet til Bergstaden Kongsberg, der bleven gift, og nu skal være død, men vides ikke, hvad enten han har efterladt sig Børn eller ikke, thi bliver bemelte Otter Olsen, om han er levende, eller hans Børn og Arvinger, om de ere til, de Umyndiges med Værger, hermed indkaldede at melde sig hos mig, som Sorenskriver og Skifte Forvalter inden saadan Tid som Loven byder, og forsynede med lovlig Legitimation, da der kan ventes al lovlig Medhandling. Moen i Aamodt Sogn, den 1ste Octobr. 1773. J. C. Schulz. Min Herre! "J Fior havde jeg den Ære, at skrive dem et Brev til, af følgende Jndhold: Har de mærket, at Sekretæren ved at opregnede Priis=Materier som Landhuusholdnings Sælskabet udsætter for dette Aar, under 12te Post ligesom frygter for, at den sammesteds til Spinderier givne Opmuntring skulde forlede Proprietærer til Hoveri og Pligt Arbeide over deres Bønder, der vilde, som han siger, gjøre dem aldeles uværdige til Premien. J Almindelighed er det en Ynk, at høre denne gode Mand, der har leveret os nogle ganske upasselige Tanker og Brændeviinsbrænderie paa Landet om Qvæg- og Sviin Fiedning, med mere, ræsennere om Landvæsenet; og hvorledes vil han vel i sær rede sig ud af denne sidste Tanke Hvad Begreb giør han sig vel om Hoverie Bønder, Siden han ladet at være af en anden Verden og ikke vide, hvorledes staae til vores: saa tænker han nok, det forholder sig med dem, som med Bremerholms Slaver, der for en vis Forbrydelse, maa foruden Betaling, arbeide lidet eller meget, ligesom man vil og tilsiger. Det lader ikke til, han skulde vide, at Bonden ikke omsonst, men for Betaling, eller god Vederlag, der ofte er bedre, end den rigeste Daglon, giør Hoverie, og det paa Grund, ikke af Forbrydelse, men af en lovlig, og paa begge Sider i Mindelighed indgaaet For ning. Jkke heller maa han vide at Regieringen har foreskrevet hvor mange Hoverie Dage maa tages, hvilke ingen kan eller maa overskride, og selv kaldt saadant Hoverie billigt. Naar nu en Proprietær vilde bruge sine Hoverie=Dage heller til Spind, end til andet Arbeide, hvad uværdigt mon da deri maatte være? Dette burde denne Menneske Ven have forklaret os, at mangen een ikke skulde gaae hen, og i sin Uvidenhed begaae noget Uværdigt. Dersom denne Forfatterens, med saa mange fleres, Jvrighed grunder sig paa Kierlighed til Publikum, da maatte man nok sporge, hvad det skieller Publikum, enten Bonden spinder eller arbeyder for sig selv, eller for andre, naar han kun, uden nogens Fornærmelse (som enhver nok selv skal passe) spinder og arbeider, og Tiden ikke drive unyttig hen. Dog, vi ville ikke engang gaae saa vidt. Vi ville blive ved det, som enhver kan tage og føle paa, nemlig: Bonden, selv skulde langt heller see, at kunne slippe med, at sende til Hove en Pige til at spinde, end en Karl til at heste eller terske. Skulde da vor Forfatter være saa fremmet i vor Verden, at han end ikke dette skulde vide. Med et Ord, det er uægteligt, at kan dette, at Regieringen har sagt, saa og saa er billigt Hoverie, endnu ikke stop pe Munden paa vore Antiproprietærer, formaaer ingen Ting det, men man faaer at giøre ved dem, som Vandringsmanden ved Bondens Vogter. Hvad gjorde han, han gik sin Vey ligefrem og lod den b...... Jylland, den 17de August. 1772.