Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-06-26
Pairsretten fortsætter langsomt sine Forhører i Nærværelse af de 24 føielige og adskillige andre Anklagede, som med Magt ere slæbte for Retten. Af disse udmærke sig især Carrier, som bragte meget Liv i Forhandlingerne den 16de. J Begyndelsen vægrede han sig ligesom de Andre ved at give nogetsomhelst Svar og gjentog sin Protestation. Da Præsidenten desuagtet vedblev med Vidneforhøret, og der som saadan optraadte en Picot imod ham, og de Anklagede erklærede denne for en Politiespion, der havde blandet sig imellem dem, for at forraade dem, kunde Carrier ikke længere afholde sig fra Deeltagelse i Debatterne, som han sagde, ikke for sin egen Skyld, men for Landets og de Medanklagedes, hvem det maatte være magtpaaliggende, at slige Udsagn bleve satte i det rette Lys. Han viste herved et stort Talent og en imponerende Værdighed i Karakteren. Han er en simpel Haandværksmand fra en af Lyons Forstæder. Selv den Grund, paa hvilken han var sat under Tiltale, var af den Art, at den gjør ham Ære; han er nemlig anklaget for, at have forskaffet flere Personer, især Fruentimmer, ved et skriftligt Beviis frit Leide igjennem Jnsurgenternes Rækker, hvoraf Man har draget den Slutning, at han maa have beklædet en Kommando hos dem. Men det synes virkeligen, at hans blotte moralske Jndflydelse, da han nød en høi Grad af Agtelse og længe havde været Officeer i Nationalgarden, formaaede saa meget. Flere Vidner, hvoriblandt Mairen i hiin Forstad, afgave Vidnesbyrd omham og hans Færd ved Bevægelserne i November 1831 og i April f. A., der gjøre hans Karakteer den største Ære, og vidne om en blid Tænkemaade, Mod og Selvfornægtelse. Af sine republikanske Grundsætninger gjorde han iøvrigt ingen Hemmelighed for Retten, men bekjendte sig med Stolthed dertil. Det eneste Vidne, som optraadte imod ham, var bemeldte Politiespion Picot, som endog under selve Jnsurrektionen havde ophidset adskillige Jnsurgenter til at skyde Carrier, fordi han havde sat nogle fangne Officerer i Frihed. Denne fordeelagtige Situation vidste Carrier saavelsom hans talentfulde Forsvarer, Advokat Favre, fortræffeligen at benytte og det paa en Maade, som bragte Regjeringens Advocater i megen Forlegenhed og Beskjæmmelse, saa at de meget maae have angret, at have betjent sig af et saadant Vidne. Picot blev saaledes bragt i Knibe ved Carriers Spørgsmaal, at han ikke kunde andet end bekjende, at han, i den Hensigt at spille en Angivers skjønne Rolle, havde blandet sig iblandt Jnsurgenterne, og det blev høist sandsynligt, at han ikke har overtaget en slig Rolle af egen Drift, men paa given Anledning ovenfra. Et andet Vidne optraadte imod Picot; Generalfiskalen Hr. Chegaray vilde gjendrive ham ved at oplæse en tidligere skriftlig Forklaring. af ham, hvori han ikke havde nævnet Picot; men da han udelod den ene Halvdeel af Forklaringen, foredrog Hr. Favre Resten, hvoraf Man erfarede, at Vidnet virkeligen havde betegnet Picot, om ikke ved Navn, saa dog paa en Maade, som ikke tillod nogen Forvexling. (Picot er nemlig eenarmet). Dette Kunstgreb af Hr. Chegaray vakte naturligviis ikke liden Forundring hos Publikum, ja selv hos Pairerne, paa hvem Carriers Adfærd i det Hele har yttret stor Jndflydelse. Man troer endog, at snart ville saaMange af Pairerne blive borte, at Retten ikke længere vil være fuldtallig. Forhandlingerne have afsløret Meget, som vil bidrage til at mange Dommere ikke ønske længere at deeltage i Sagen, Oppositions=Tidenderne vise af Carriers Exempel, hvor samvittighedsløst det er, at dom fælde en Anklaget, som afholder sig fra Debatterne af en saa antagelig Grund som den, at Man har nægtet ham hans forlangte Forsvarer; hvor let kan ikke paa denne Maade en Fordømmelsesdom fældes over en Uskyldig? J Mødet den 17de var Touren kommet til 6 Anklagede, som Alle havde vægret sig ved at møde, hvorpaa de med Magt bragtes for Retten. De republikanske Blade give Skildringer, der vække Gysen og Afskye, af de Scener, hvormed deres Transportation var forbunden. En af dem, Pradel, udsagde selv for Retten, at han var blevet reven udaf Sengen, ved Fødderne slæbt ned af Trapperne, hvor der da havde regnet en Hagel af Prygl over ham. J Retten forholdt de sig iøvrigt tause; de vilde hverken svare paa Præsidentens Spørgsmaal, eller indlade sig paa at gjendrive Vidnerne. Paa lige Maade gik Man frem den 19de med 5 andre Anklagede, som heller ikke vilde svare, saalænge Man ikke vil give dem deres selvvalgte Forsvarere. En af dem vilde forlade Retten; Municipalgardisterne forhindrede ham deri; der opstod en levende Kamp, men han maatte naturligviis bukke under for Overmagten. J dette Møde afhørtes Oberst Caron, som havde tjent i Lyon. Carrier forekastede ham, at han havde behandlet ham slet ved hans Fængsling, at han havde ladet ham binde, og truet med at Sæ Sal ville skyde ham, hvilket Obersten nægtede, hvorimod han tilstod, at Picot var en slet Karl, hvis Udsagn Man ikke kunde troe.