Politivennen, 1806-01-01
Svar paa det i Politivennen No. 450 indførte, angaaende Enke-Pensions Forsørgelse og Godtgjørelses-Selskabet. Saa rigtige de af Herr Forfatteren anførte Aarsager ere, som foranledigede at Selskabets Kasse kom i Underballanse og en Forvirring fremstod i det hele, saa urigtig er det, hvad hanlanfører ihenseende til det til Selskabets Love gjorte Tillæg, da det virkelig indeholdt væsentlige Forbedringer, og som naar det var bleven fulgt, vilde have havt Selskabets Opholdelse og Varighed til Følge i det mindste i en Række af Aar, da samme ej kunde tænkes at vedblive for bestandig, saalænge Planen var ilde beregnet, og Lovenes Tillæg ej kunde være fuldkomment, naar Lovenes Grundsætninger ej blive forandrede. Selskabets Embedsmænd, eller Direkteurer og Repræsentanter, vare ikke, som Herr Lieutnant Krohn siger, de, der foreslog eller foranstaltede en ny Plan for Selskabet udarbeidet af 2de dertil af Selskabet authoriserede Kommissarier, men det var 3de af Selskabets Jnteressentere, som dertil gjorde Forslaget, og med Jver drev det igjennem. Vel kan det ikke nægtes, at den ny Plan var bygget paa faste og varige Grunde, men vilde derhos for Jnteressenterne have blevet saare bekostelig ja næsten trykkende, og for de Pensjonerende kun lidet indbringende, saa at den, fra denne sidste Synspunkt, var, idetmindste med Hensyn til Pluraliteten af Jnteressenterne, uantagelig og uanvendelig. Følgen blev derfor Selskabets Opløsning, og at den paa hin Plan anvendte Udgivt blev uden Nytte. Det bliver først til 2 Maj 1807, 2de Aar siden, at den af Herr Li utnanten anmeldte Generalforsamling blev afholdet. - Endel af de Kontingenter, som efter den da vedtagne Beslutning skulde refunderes Jnteressenterne, ere vel betalte, men ikke Alle, som dertil have Ret, have endnu ifølge den derom skete Bekjendtgjørelse, mældet sig. Saavel paa Grund heraf, som for at betrygge os og enhver Vedkommende for Krav i Fremtiden, ansøgte vi Kongelig Bevilling til en peremtorisk Jndkaldelse til Enhver, som maatte formene at have Fordring til Selskabet, og for, saa meget det stod til os, at spare Tid og Bekostning, ansøgte vi derhos, at Jndkaldelsen maatte blive med 3 Maaneders Varsel og Bevillingen dertil gratis forundes, men ifølge det Kongelige Danske Kansellies Skrivelse til Kødenhavns Magistrat af 15de f. M., som os derfra er bekjendtgjort, kan den ansøgte Bevilling ej erholdes uden imod Betaling og til Jndkaldelse med Aar og 6 Ugers Varsel, som vi derefter paa ny har ansøgt og daglig vente expederet, hvilket med det første vil sees i de offentlige Tidender. Det følger altsaa af sig selv, at førend den omtalte Jndkaldelse er udløben der ej kan skee førend omtrent i Foraaret 1808, kan ingen Udbetaling skee til Pensionisterne eller Andre, ej heller offentlig Regnskab aflægges. Denne Beholdning have vi imidlertid indskudt i Depositokassen, saa at den ej allene er sikker, men endog giver Renter, hvorved samme, indtil den Tid den kan Udbetales, bliver forøget. Vi formode, at Herr Lieutnant Krohn, - som vi nu for Tiden ej engang vide, om bar været Jnteressent i Selskabet - og enhver Upartisk, ville finde den af os her meddeelte Oplysning fyldestgjørende, samt at vi have gjort alt, hvad der stod til os, til Enkernes og Jnteressenternes Gavn, og vi ansee derfor Opfyldelsen af den Trusel, hvormed Herr Lieutnanten har behaget at slutte sine Bemærkninger, ligesaa unødvendig som overflødig.