Berlingske Tidende, 1836-03-23
som de, der ere foranledigede ved Cholera, det Holsteen-Lauenborgske Corpses Mobilisering og den nye Chaussee fra Kiel til Hamborg, der af særegne Grunde er anlagt ganske paa Finantsernes Bekostning, ere saadanne overordentlige Udgifter, der ikke, fordi de vare forfaldne i det tilmeldte Qvinqvennium, kunde ansees som præsumtive Udgifter i 1835, er indlysende, og hvad det paatænkte Chausseeanlæg mellem Lübeck og Hamborg angaaer, da maa, foruden det i Meddelelsen Anførte, bemærkes, at denne Udgift uden Tvivl rigelig vil dækkes ved Veipenge og Transitiold. Man maa heller ikke glemme den betydelige Formindskelse, der Tid efter anden maa finde Sted i de 416,000 Rbd., der ere opførte i Finantsetaten for den aftagende Pensionsliste. Hvad de Anker angaaer, som ere førte over de mange specielle Fonds, der ere unddragne, den almindelige Finantsforvaltning, saa vil det i Almindelighed ikke kunne føre til nogen mærkelig Hielp for Finantserne at inddrage de af disse, der virkelig kunne ansees som Statens Eiendom, da de paa den anden Side ogsaa maatte bære de derpaa hvilende Udgifter. Hvad i Særdeleshed Justitsfondet angaaer, saa vilde vist Jntet bespares med Hensyn til Administrations-Bekostningerne, ved at samme henlagdes under noget af de finantielle Departementer, da den Control, der maa føres med, at Qvartals extract og Regnskaber ere indkomne, og det Gjennemsyn disse ere underkastede, vel endog vilde blive vidtløftigere end nu, da det skeer gjennem det Collegium, hvorunder Jnstitsembedsmændene. høre, og som baade kan afgjøre de Spørgsmaal, der idelig opstaae angaaende Jndtægternes Beregning, og umiddelbart anvende de fornødne Tvangsmidler mod de forsømmelige Embedsmænd. En Kasserer maatte der dog for de collegiale Sportlers Skyld være ansat i Cancelliet, om end alle de samme underlagte Fonds gik derfra. At et Fond, hvis Jndtægter ere saa ubestemte, ikke bruger sin hele Jndtægt, men oplægger en Kapital, indtil den med Sikkerhed kan overtage sig forøgede faste Udgifter er vistnok i sin Orden, og de Lønningstillæg, som det i senere Tid derved er blevet istand til at udrede, turde indeholde en god Anvendelse af samme. Hvorledes Amtsprovsternes Lønningsfond kan nævnes blandt dem, der kunde tilbyde Finantserne nogen Ressoure, indsees ikke, da de samme tillagte Jndtægter af nogle fra enkelte bedre Embeder tagne Tiender skulle bortfalde, naar Fondens Gjeld er betalt. Ligesaalidet indsees, hvorledes Cancelliets Depositofond og Branforsikkringskasserne her kunne nævnes, da sammes Midler tilhøre enkelte Personer, Stiftelser, Communer og Jnteressentskaber. Ei heller kunde den almindelige Enkekasse retfærdigen inddrages under Statskassen; thi vel har Kongen paataget sig Garantien for Enkepensionerne, men herfor hefte dog først og fremmest samtlige Kassens Activer, og en Cautionist kan dog ikke være berettiget til at bemægtige sig det tillige givne Pant, under Forpligtelse at gjøre sig selv til Hoveddebitor. Det synes iøvrigt at være en temmelig udbredt Mening, at den almindelige Enkekasse modtager uforholdsmæssigt høie Jndskud for de Pensioner, som Nogen der vil forsikkre sin eventuelle Enke, og at den derved accumulerer for store Kapitaler. Men ligesom dette, hvis det forholdt sig rigtigt, ingen anden Følge kunde have, end en Forandring i Forholdet mellem Jndskud og Pension, saaledes er hiin Mening neppe grundet paa nogen nøiagtig calculatorisk Overveielse. En Enkekasse maa, naar den skal være sikker, naturligviis samle Kapitaler, da Jndskuddene gives længe, førend de paa Grund deraf paadragne Forpligtelser gaae i Opfyldelse, og, naar det paaberaabes, at Mortalitetsforholdene betydeligt have forandret sig, siden Tarifen, der i sin Tid blev anseet for særdeles vel beregnet, under 24de Februar 1785 udkom, saa vilde denne Grund kun betyde noget, hvis det blot var i Mandkjønnet, at Dødeligheden var aftaget, uden at et lige Forhold fandt Sted med Hensyn til Qvindekjønnet. Jøvrigt skal det, ved den i Anledning af Norges Afsondring gjorte Deeling der forberededes ved nøiagtige Undersøgelser af de sagkyndigste Mænd, være befundet, at Kassen ikke eiede meere, end der til Udredning af de tegnede Pensioner var fornødent.) Endog *) De i den norske Departements-Tidende for 1836, Nr. 9, meddeelte Oplysninger om den norske Enkekasses Tilstand, i Særdeleshed forsaavidt en forholdsmæssig Deel af den forhenværende fælles Enkekasses Fonds tilligemed de tilsvarende Pensioner, er gaaet over paa samme, ville, naar Alt nøie overveies, findes at bestyrke det Ovenanførste. Det er iøvrigt bekjendt, at den almindelige Enkekasse, siden Deelingen med Norge foregik, har havt betydelige Tab paa mange Panter, som i en forEiendomsbesiddere uheldig Periode ikke længer gave tilstrækkelig Dækning for de derpaa, i heldigere Tid, laante Kapitaler. Ogsaa leed bemeldte Enkekasse Tab derved, at en Mængde Pensioner, der, som forhen kun betalbare i Slesvig=Holstensk Courant, blive at udbetale med 1 1/2 Rd. Sølvmynt for hver Courantdaler, var bleven erhvervet ved Hjelp af Jndskud i Dansk Courant og udlaante i denne Valuta (efr. Pl. 3die Octbr. 1808 og Communefonds ere ved denne Leilighed omtalte paa en Maade, som om disse rettelig burde henlægges under den almindelige Finantsbestyrelse, hvilket dog vist ikke kan være Meningen. Men heller ikke fortjener det Misbilligelse, at enkelte Communer have capitaliseret, navnlig at der for Hovedstaden af visse Jndtægter er dannet et extraordinært Fond til at afholde alle Statens extraordinære og uforudseelige Udgifter; thi det er dog vistnok overensstemmende med en god Huusholdning, at henlægge Noget, især af extraordinære Jndtægter, til de overordentlige Udgifter, som Omstændighederne af og til medføre og derved undgaae at tage sin Tilflugt til overordentlige Ligninger, eller til Laan, der bebyrde den tilkommende Tid. Hvad det omtalte Reservefond ved Kjøbenhavns Overformynderi, der skal have en Jndtægt af 10000 Rbd., angaaer, da er dette en Feiltagelse; hiin Sum er derimod det omtrentlige Beløb af det Administrationsgebyr, som Overformynderiets Jnteressenter, have at erlægge, og ved den overordentlige Tiltagen af Kapitalerne under Kjøbenhavns Overformynderi afgiver hiint Gebyr et Overskud, der anvendes til et Reservefond. Dette har den saare gavnlige Bestemmelse at dække de mulige Tab, der, al Forsigtighed uagtet, kunde lides paa enkelte af Overformynderiets Panter, istedetfor at Tabet ellers skulde, forsaavidt den almindelige Masse angaaer, lignes paa samtlige Jnteressenter, hvilket ikke kunde skee uden største Vidtløftighed, ei heller udelukke Vilkaarlighed og derved give Anledning til Misfornøielse. Det er derfor Overformynderiets Jnteressenter, der selv betale den Assurance, der ydes dem, og de ere vistnok bedre tjente med denne end det lidet Afslag, der ellers kunde gives dem i Administrationsgebyrerne, hvilket Afslag endda kunde have sine Betænkeligheder, da hiin Jndtægt kunde 26de Juni 1810), saa at den i det heldigste Tilfælde kun havde 1 Rbd. for hver Rdlr. Courant; men dette Tab dækkes af Finantserne, hvorfor der i den kundgjorte Finants-Etat er opført et Bidrag af 32000 Rbd. (Coll. Tid. for 1835, S. 636.)de undergaae en betydelig Formindskelse, hvis nemlig en stor Deel af Kapitalerne gik ud, uden at en forholdsmæssig Tilgang fandt Sted.