Aarhuus Stifts-Tidende, 1829-04-07
Den lange Jordtunge, omstrømmet af Kattegat og Vesterhavet, hvormed Jylland ender, og som udgjør Skai gen og Raaberg Sogne, er paa faa Strimler nær sandsugen. Disse Egne ere vistnok mærkelige, men de ere sørgelige. Man vandre paa Strandbredden, som fører til Skagen. Fra den 3 Mile lange Kyst seer man kun til Venstre det store Occan, som ruller sine skummende Bølger op for vor Fod, og til Høire de hvide Bakker, hvor Vinden piber i det lange blaalige Klittag (en Sandvært), ikke en eneste Hytte, ikke en eneste Plovfure vidner om, at Mennesker boe i disse Egne, af nei, Døden har her trykt sit Stempel paa mange stakkels Sømænd, medens hans Kone og Venner hjemme talte Dagen til hans Hjemkomst, thi Vrag ligger paa Vrag paa den øde Kyst, og kun skrigende Maager kredse sig om de sorte Stavne, som halvt ere nedborede i Sand. Vi man, længselfuld efter kjerere Gienstande, igjennem Klittag og Marhalm, trænge sig op paa Klittens Ryg, da seer man ofte Strækninger af sneehvide Miler, der uhyre i Omfang, kneise i sørgelig Pragt. Jkke er det den snart hensmeltende Vintersnee, der dække disse Flader, nei, Foraaret vil ei smykke dem med et eneste Græsstraa, og deres Beplantning overskrider Menneskekraft. Møder jeg da endeligen en Fisker, og vil opmuntre mig ved Samtale med ham, da gyseer jeg ved at bemærke hans Længsel efter Skibbrud og Vrag, eller jeg dybt maa røres ved Fortællingen om de sørgelige Tildragelser, disse Kyster have været Vidne til. Henimod Skagen liggenByens forrige Kirke, som Sandflugt har forstyrret, rundt omgiven af Flyvesand, men paa den ene Side har Stormen bortført Kirkegaardens øvre Jordlag, og Dødningehoveder og Menneskebeen ligge omstrøede paa Sandet, dem en utaknemlig Efterslægt stundom skal bringe i Handelen. Dog, jo sørgeligere Egnen er omkring Skagen, desto mere overraskes man, naar man naaer Byen, og seer der, midt i Klitten, en Have og en Plantage, hvor flere Sorter Træer kappes i frodig Væxt, og med tætte Kroner udbrede Skygge; man glemmer alt ved Øieblikkets Nydelse, og kan ei andet end glæde sig ved den Mand (Cancellieraad Lund), som dannede sig en hyggelig Bolig i Danmarks Siberien. Han og hans Colleger vise ufortrøden Flid, for at vedligeholde de gamle Plantninger i Klitterne og anlægge nye. De Vexter, som bruges her, ere Klittag, arundo arenaria, og Marhalm elymus arenarius, Planter, der ere fortrinligen skikkede til Flyvesands Standsning. Begge voxe de villigen i den løseste Flyvesand. Klittag med sine 20 til 30 Alen lodret nedstigende Rødder, og sin tykke Busk, der voxer frodigere jo mere Sandet lægger sig op mod den; Marhalm med sine skraaløbende Rødder, der har det Fortrin for hiin, at den i betydelig Omfang fæster Sandet, men derimod maa staae tilbage i Henseende til Toppens Størrelse og Styrke. Ogsaa findes i nogle Klitter Havtorn, som paa høie hvide Bat ker give med deres mange gule Bær et usædvanligt Syn. Ebeltofts nye Havne Anlæg. Det i Aarene 1826 og 1827 ved Cheltoft udførte Havnearbeide, for hvis Forbedring der ogsaa blev sørget i forrige Aar, er hidtil kun blevet løseligen berørt i offentlige Blade, men fortjener vist nok med Hensyn saavel til den Hurtighed, hvormed dette betydelige og solide Værk er udført, som til den Nytte det allerede afgiver, og fremdeles maa stifte, videre Omtale. Allerede i Aarene 1815 og 1816 blev dette Værk begyndt, men efterat mange Omkostninger derpaa vare medgaaede, maatte man ophøre uden at have bragt det videre dermed, end til en 450 Alen lang Grundvold til en Broe, der ikkun opnaaede et Par Fods Høide og neppe var tilstrækkelig bred for en Vogn, ja endogsaa gandske upas sabel for ethvertsomhelst Kjøretøi. Men ved igjen at paabegynde dette Arbeide i Aaret 1826 har Broen derimod nu erholdt en Høide af 4 Fod over daglig Vande, den er blevet forlænget indtil 500 Alen, og da den allevegne er 9 til 10 Alen bred, kunne tvende Vogne mageligen passere hinanden forbi paa den. Den er blevet forsynet med et Broehoved, som er anlagt paa 6 Fods dybt Vand, og fuldkommen rummeligt til Vendeplads for Vogne. Fra denne, fra Landet af mod Vesten udløbende Broe er igjen udbygget en ved Steenfylding understøttet Træbroe, mod Sønden, 100 Alen lang, indenfor hvilken Havnen nu afgiver Sikkerhed for de der beliggende Fartøier. Rummet kan derfor, naar Havnen dertil faaer Evne eller Understøttelse, fremdeles udvides saavel i Længde, som i Brede, og det kan uden Overdrivelse siges, at det hidtil udførte Værk, forholdsviis med Hensyn til Tiden hvori det er fuldbragt, den Bekostning det har foraarsaget og dets Almeennyttighed, kan taale Sammenligning med hvilketsomhelst offentligt Arbeide, der hertillands er udført i vor Tidsalder. Ved Ebeltoft, hvor tilforn ikke engang en Fiskerbaad kunde ligge sikker om Vinteren uden at drages paa Land, overvintre nu Fartøier paa 24 Læster, og derover, og mange af disse kunne vel allerede takke denne Havn for deres Frelse. Tilendebringelsen af denne forlængst ønskede Jndretning, har saaledes gjort en glædelig Ende paa den Bekymring, som man tilforn, enten under heftig Storm, eller naar Søen tilfrøs, næsten hver Vinter følte der paa Stedet for de Skibe og Søefarende, som havde søgt Tilflugt i Vigen, og hvor ofte maa man ikke beklage saadanne Seilere, som, naar Jsen først er lagt, forgiæves søg Muelighed i at naae en eller anden Havn til at indløbe. Sikkerligen vil derfor enhver Kyndig, som har havt Leilighed til at gjøre sig bekjendt med dette Havneanlæg, erkjende det Fortrinlige og Nyttige deri, og de Mænds Fortjeneste, som, ved at udføre det, ikke allene have virket til at frelse Menneskers Liv og Gods, men ogsaa bidraget til at forøge Antallet af Fædrenelandets nyttige og gavnlige Indretninger.