Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-28
Den anden Port eller Jndgang bærer endnu adskillige tydelige Spor af den gamle hinduiske Architectur, som udmærker sig her, saavelsom paa Øen Java, ved Levninger af store Bygninger. sammensatte af smukt udhugne Stene og nøie forenede i hinanden, uden nogen Slags Kalk eller, Kit. Opgangen fra denne Port til den Tredie, skeer med langt større Lethed end til den Foregaaende, og fra denne ophøiede Deel af Klipper sees den høieste Muur, hvilende paa et tyk Lav, af haard Sand= eller Qvadersteen, som paa sine Steder synes færdig at falde, og frembyder for Tilskueren, et rædsomt, men skjønt Syn. Her har Indbildningskraften frit Spillerum, og en Kjede af romantiske Jdeer, strømmer glad ind paa Sielen og hensætter Vandreren i Tankerne til et af Oldtidens ensomt liggende Kjempeslotte, som Fortidens Sager beskrive os saa indtagende og skjønne, medens vidtudstrakte Enge og Sletter, rigelig bedækkede med Grønt, og veldyrkede Marker og maleriske Høie, bedækkede med Skov sees gjennem Aabningerne i Muren og frembyde en fortryllende Udsigt, som de intet Begreb kunne danne sig om, der komme til Jndien, forblive begravede inden for de eensformige Grændser af Maratternes Land eller bedømme dette skjønne Lands Natur-Skjønheder og Hielpekilder efter de smudsige Stræder i Nærheden af Cossitullah, Auctionssalene eller Bazarerne i Calcutta. Naar man passerer gjennem den tredie Port, nogle Trin op ad, er Resten af Veien beqvem, og medens Klipper, hvis Flade ved Meiselen er bleven prydet med billeder og Figurer, forkynde os SivasDyrkelse; nærme vi os nu den sidste eller Hoved porten, som fører strax ind i det Jndre af Fortet; her er den indmurede Slette, der optager hele Høiens Top og indeholder de offentlige Bygninger, Officerernes Bopæle og Sepoyernes Hytter, en skjøn Paradeplads, en Spillebane, en svær Bazar og flere store Vandkummer, der ofte ere fyldte og altid indeholde Overflødighed. af Vand. Fladen eller det Jndre af Fortet, er omtrent fem Mile (engelske) i Omkreds, er aldeles indsluttet af en Muur eller Vold, af det Slags, som allerede er beskreven, og bestaaer, med Undtagelse af Grundlaget, allene af saracenisk Arbeide. Volden er af betydelig Tykkelse, og danner en Platform, der i Følge den Ujevn hed man seer paa Bjergets Rand, er til den Ende hævet flere Fod over den almindelige Grund, og findes paa andre Steder lige med Jordbunden. Den ydre Rand af Muren, er bedækket med en Rad Brystværn i Form af gamle gothiske Buer eller Biskopshuer, hver syv Fod høi og omtrent fem bred, med et Mellemrum af en Fod og en halv mellem hver og med en lang, smal Aabning i Midten, for at sætte Lunten i. Den ydre Overflade af Murens Tinding er bedækket med Chunam, ) men Muren selv bestaaer deels af raae, udhugne Steen, og deels af Steen, hvori er udhugen Billedhuger-Arbeide, tagne fra hinduiske Bygninger, af hvilke ethvert Spor er forsvunden. Den lavere Deel af denne uhyre Muur, er bleven opsat, i en Alder saa langt tilbage i Tiden, at man her kan anvende en Anmærkning, som ofte er bleven gjort med Hensyn til Roslin Borg, og andre gamle Bygninger i Scotland: det er overmaade vanskeligt, om ikke umueligt, med Nøiagtighed at kunne bestemme den Linie, hvor den naturlige Klippe slutter og den konstige Vold begynder, da den Ene synes saa at sige at være sammensmeltet i den Anden. Det overstiger næsten Jndbildningsskraftens Grændser, at kunne forestille sig hvorledes et saa uhyre Arbeide. er udført, som udfordredes til at opføre en Bygning, af en saa umaadelig Viide som Kallingurs Mure og de Grene af denne, der danne Fortets Jndre og Ydreværker, gaae i forskjellige Retninger langs Siderne af Høien, og holde ved lange Rader af Trappetrin, der gaae i Zig Zag Communicationen aaben imellem de forskjellige Qvarterer (saavidt jeg kan erindre den nordlige, vestlige og østlige Deel) paa Toppen af Høien i det Jndre af Fortet. Den hele Fortification, som den nu er, afgiver det meest umodsigelige Beviis paa, at den er bleven opført under Over opsigt af mahomedanske eller saraceniske Jngeniører, og det ikke meget langt tilbage i Tiden, sandsynligviis i de sidste fire Aarhundrede. Men1) En sei Masse, der gjøres af stødte Østers, skaller, ligner Kalk, har et glindsende, Skin, og bliver naar den tørres saa haard som Steen; den bruges til Muurarbeide og paa Skibe, som Kit til at dække Naderne med. Braminernes Punditter hellige Bøger og Moraler, og Andre som boe paa Høien, og med megen Veltalenhed foregive at kunne opgive Fortets Oprindelse og de forskjellige Omvæltninger det har været underkastet i Verden, under Hinduernes Sut ter, Treta, Duoapar og Kali Aldre, ere saa utilgivelig uvidende, at de ikke kunne anføre andre Bygmestere end Guderne, eller de sortfjæsede Marekatte som beboede Buske, der voxe paa Bjergets grønne Sider, og om Aftenen sees i Flokketal springende mellem Træernes Grene, eller flyvende langs Voldene med en Behændighed, saa let som Steengeder over de steile Klipper, og gjør den Fremmede svingel blot at betragte dem. Disse Kreaturer dyrkes og holdes hellige, formedelst den dumme Overtroe, at de nedstamme i lige Linie fra de Ramaiske, simianske Helte, hvilke foretoge Laucas Erobring; men forskjellig fra deres Forfædre, have deres Ansigt forandret sig fra en rød til en mørkebrunu Ansigtsfarve, som en Følge af, at deres Ansigt er bleven forbrændt ved Jld, som blusser frem af deres Slangeformige Hale, hvilket de i forvoven Trods, engang fandt for godt, i ugudenlig Dumdristighed at løfte lige høit med Skyerne. Paa Fladen af Bjergtoppen, i enhver Retning: indenfor Fortet, seer man Brudstykker af Bygninger, og Afgader af alle Slags ligge adspredte paa Jorden, samlet sammen under Træerne eller skjulte, ved Græs og Ukrudt, som indtager en betydelig Deel af den Flade Volden indslutter. Den ødelæggende Haand, hvorom Alt bær Mærke, har været ligesaa samvittighedsløs, som fuldkommen fordærvelig, og synes at have funden Sted paa een Tid. Jkke et billede af de Myriader, som vare, og endnu existere paa Toppen og Siderne af dette hinduiske Olymp, har undgaaet at blive lemlæstet, men det største Antal er aldeles ødelagt. Det sees naar man undersøger de forskjellige Reliqvier, at Fordærverne i deres vilde Vrede have gaaet over hele Bjerget, og ere trængte endog indtil de inderste meest skjult Steder, med Hammer og andre ødelæggende Instrumenter i deres Hænder, brudt i Stykker og tilintetgjorde en hver udgravet Steen eller billede, som de stødte paa eller som tiltrak sig deres Opmærksomhed, ikke en Steen, med Undtagelse af Siderne af Vand kummerne, er bogstavelig talt, bleven staaende paa den anden. Tradition fra Fortiden giver den mindste Hentydning om en Tidsperiode, hvori denne forskrækkelige Ødelæggelse indtraf, men i et levende Lys sees den Aske, hvoraf en mægtig og blodtørstig Overtroens Phænix fremstod paa den Forriges Ruiner. Afgudernes fuldkomne Ødelæggelse skal være fuldført af Alumgeer Aurungebe, som med hiint blinde Raserie, der caracteriserer mørk Overtroe og Bigotterie, nedrev med en ødelæggende Haand hans hinduiske Undersaatteres Templer, fra den ene Ende af Jndien til den anden. Men Begyndelsen af Forfølgelsen mod Kallingurs Afguds billeder maa have funden Sted i en meget tidligere Periode, den Hindostanske Historie, oversat af det Persiske ved Oberst Dow, siger os, at Mahumeds krige, riske Caracteer tillod ham ikke længe at leve i Fred, han marscherede gjennem Lahore i Aaret 414 efter Hegirah (1023) imod Nunda Prinds af Callinger med en stor Armee. Kongen rettede strax sin Marsch mod Callinger, indtog denne Bye og Nun da tilbød ham tre hundrede Elephanter og andre Foræringer for at gjøre Fred. Kongen indgidisse Forslag. Længe efter Mahumed den Første Regjering, finder man at Kallingur forblev afhængig af det mahumedanske Herredømmes tiltagende Magt, vi see ogsaa at i Shabon Maaneden 645 (1247) kom Keiser Mahumed den Anden til bage med hans Tropper gjennem det Land, der ligger mellem Floderne Ganges og Jumna, hvor Fortet Tilsinda efter en haardnakket Beleiring! overgav sig til ham. Han fortfatte derpaa sin Marsch mod Kurrab; Balin commanderede Avantgarden. J Kurrath stødte han paa de indianske Prindser Dilleri og Mellek, som han slog, udplyndrede deres Land, og tog mange af begges Familie til Fange. Disse to Ravahs havde bemægtiget sig hele Landet syden for Jumna, ødelagt Keiserens faste Garnisoner lige fra Malara til Kurrat, og residerende i Callinger. Det er sandsynlig, at det indtraf i denne Periode, eller næsten syv hundrede Aar fra det nærværende Aars tal, at dette gamle og vigtige Fort for første Gang faldt i Musselmændenes Hænder; da vi ikke see at nogen Krig er ført mod dets hinduiske Gouverneurer, eller nogensomhelst Notice taget af Steder i Historien, førend Aaret 92 efter Hegirah, 1516)