Københavns Adresseavis, 1799-01-11
Da min Pige navnlig Birthe, nylig kommen fra Sverrig, i hertil, er sidste Søndag bortgaaet af sin Tieneste uden Aarsag, saa bedes at ingen vil tage hende i Tieneste, men tilmelde mig hendes Opholdsted i St. Pederstræde 155 i Solen hos Weise, J No. 348 af Adresseavisen for forrige Aar har Forfatteren af ædle Handlinger, som han selv kalder sig, søgt at forstærke den Skygge, der i hans Tanker var kastet paa Frue Sogns Pleiekommission, som Følge af dens Forhold mod forrige Tobaksfabriker Kroll med fattige Familie. Da nu denne Forfatter visen at han ikke er skaanende i Valget af sine Midler, thi da kunde han jo haver meldet os den formeentlige Opdagelse i et Brev, førend han overgav sin Klage til Trykken, og da han forresten røber, at han anseer Medmenneskers Rygte som et Legetøi, for Kaadhed at tumle sig med, eller som en Vare=Artikel for Speculanter at giøre i Penge, saa vilde Forfatteren af ædle Handlinger ikke tage fortrydeligt, at man gand skee forbigaaer ham og henvender sig allene til et upartisk Publikum, for at giøre samme opmærksomt paa tvende Omsterdigheder til nærmere Oplysning i Sagen. Den første af disse Omstændigheder lod Frue Sogns Pleiecommission være uberørt i sit Avertissement indrykker udi Adresseavisen No. 347 for forrige Aar, fordi denne Omstændighed som en Artikel i de seenere Dages Lovgivning maatte formodes at være bekiendt for enhver oplyst Borger i Staden, men allermeest for den, der træder frem som offentlig Klager. For imidlertid at rydde bort al Anledning til Anke, skal nu her vorde anført hvad vil set blev holdt tilbage. Tingens Natur tilsiger, at de til Almisse trængende Fattige ikke ville forsømme at melde sig for ved kommende Pleiecommission, og om end disse forsømte saadant da vilde Huusverterne, som i forarmede Logerendes Understøttelse finde alt for megen personlig Jnteresse, ikke forsømme af lære dem det. Ogsaa vil enhver der besidder Sag= og Menneskekundskab letteligen indsee, at saa ganske besynderlige Tilfælde fraregnede, blant hvilke den Krollske Families Forfatning endnu ind til Dato ikke kunde regnes, vilde det blive ligesaa umueligt som lidet raadeligt, at paalægge Sognecommissionerne selv at lede efter og fremkalde de Fattige. Herudover befaler Forordningen af 9 Martii 1792, ikke at Commissionen skal opsøge de Fattige, men at de Fattige skulle søge Commissionen. Enhver, hedder det Cap. 251, som søger Understøttelse hos den almindelige Foranstaltning, skal først melde sig hos en af de i Sognet ansatte Fattigforstandere, som efterat have indhentet den fuldstændigste Oplysning om den Søgendes Tilstand og Trang, fremstiller ham for Sognecommissionen m.v. Saa vist som det altsaa ikke er Pleiccommissionerne i Almindelighed befalet, selv at opsøge de Trængende, saalidet har Frue Sogns Pleiecommission i Besynderlighed forsømt at efterkomme sin Pligt saasnart Vedkommende havde meldet sig, hvorom ovennævnte Avertissement giver Efterretning. Den anden Omstændighed er intet mindre end paagieldende Families egen ud trykkelige Erklæring, der gandske modsiger Klagen fra Forfatteren af ædle Handlinger. Paa Spørgsmaal til Krolls Hustrue, hvorfor hun ikke havde søgt Almisselsør, blev Commissionen givet dette Svar, vi syntes selv endnurikke at trænge dertil. Om, foruden 50 Rd. erholdt i Brandhielp, maaskee andet mere har afnødet saadant Svar, er Sagen uvedkommende. Nok, Svaret er bleven givet. Men om end denne Omstændighed, der imidlertid mærkeligen forandrer Tingenes Udseende, ikke havde fundet Sted, om altsaa Kroll selv eller ved nogen af sine havde anmeldet sig som trængende længe førend skeet er, saa kunde dog ingen Pleiccommission efter hidindtil gieldende Anordninger tillægge Manden Krolleller hans Hustrue Almisse, saalænge de have funde og arbeidsføre Lemmer, uden derved at opmuntre til det Modsatte af alt fornuftigt Pleie væsens Øiemed, til Ladhed. Og at Leilighed til Fortieneste ikke er savnet og ikke savnes for dem der ville arbeide, kan kunden paastaae, der ikke veed, hvor haardt det som oftesigholder, at finde det fornødne Antal af arbeidende Hænder, som til denne eller hiin Næringsdrift behøves. Disse tvende Omstændigheder, hvilke som vi mene, sætte vor Handlemaade i et Lys, vi tør være bekiendt, var det vi troede at skylde Publikum Underretning om. Med Forfatteren af ædle Handlinger derimod er det, som sagt, af gode Grunde vort faste Forsæt, ikke videre at indlade os. Thi at ville tale sig til rette med denne Mand er efter al Anseelse ligesaa forgieves som at ville beholde sidste Ord i Samtale med Scho. Hvis dette ikke forholdt sig, saa, vilde vi raade Forfatteren af ædle Handlinger, at, naar endelig skal skielves, han da vilde behage at skielve der, hvor noget er at skielve for, for Exempel, ærekrænkende Beskyldning uden Anledning og uden Grund. Endnu til Slutning een Anmærkning: Uagtet man fandt Fader og Moder af omtvistede Familie uqvalificerede til Almisse, forsikres dog og bevidnes herved, at intet om denne Familie er os bekiendt som kan gergade dem til Meen paa Rygte og Ære. Frue Sogns Pleiecommission den 10 Jan. 1799. Bast. Friborg. Lyngbye. Hammerich. Jessen. Fallesen. Clausen. Afg Hygoms Collections Frilodder omvexles dagligen Myntergaden No. 49, hvor ogsaa nye Loddelt det 46 Classe de lotterie bekommes for 1 Rd. Stk. P. C. Koefoed, Classelotterie-Collecteur.