Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1823-05-23
For omtrent et Aar siden maatte vi, som bedrøvede Øienvidner til den store Nød efter hiin voldsomme Jldebrand her i Byen, offentligen kalde Manges Medlidenhed til Hjelp, da de Faa her nærmest omkring ikke vare i Stand til at tilveiebringe den uundværligste Lindring og Understøttelse. Men med Beundring og henrykkende Glæde modtoge vi de skjønneste Beviser paa de gode Fyenboers Menneskekjerlighed. Jnden faa Dage og Uger var der Huuslye, Spise, Drikke, Linned, og Klæder af alle Slags til de Nødlidende, der vare blottede for Alt. Og Tid efter anden, lige indtil nu nyeligen, ere Bidrag indkomne fra alle Stænder og Egne, selv Tjenestefolk, den unge og barnlige Alder meddeelte mange og skjønne Gaver. Foruden den tilstrækkelige Alimentation for de 132 brandlidte. Personer i de paafølgende 5 Maaneder, indtil Høst= og Slagtertid igjen var for Haanden, indkom der i rede Penge, Korn, i Klædningsstykker, Huusgeraad, Langhalm m.m., saa betydelige Gaver, at Alt, beregnet i Penge, omtrent beløber sig til halvsjette Tusinde Bankdaler Sedler, der udgjør henved tre Femtedele af det hele Tab, der er bleven bekjendtgjort i No. 96 af denne Adresse-Avis for forrige Aar, og hvorunder de 11, Huse ikke ere indbegrebne, som ei vare assurerede; men som Eieren selv ganske bekostede opførte inden 5 Maaneders Forløb, uden at forbeholde sine Fæstere anden Bygningshjelp, end den dem tilkommende Andeel, i de mange Spand= og Gang dage, hvilke Gaardmænd og Huusmænd i de 9 nærmest liggende Sogne, paa Hr. Kancellieraad Friesteds Opmuntring, vare beredvillige til at afgive i den forønskede Orden. Det har stedse været vort Ønske og Forsæt, at aflægge i denne Tidende et detailleret Regnskab, men dets store Omfang formener os det. Vi have derfor maattet indskrænke os til at indlægge det, paa Adressekontoiret hos Redakteuren af dette Blad, Hr. Forligelseskommissair Hempel, der med samme redebonne Velvillie, hvormed han har været vore Brandlidtes Talsmand og Velgiører, ogsaa har tilladt, at det her maa henligge en 3 Maaneder til uformeent Eftersyn for Enhver - Da der gives dem, der ville udlede farlige Følger i Eftertiden af den store Gavmildhed, som er bleven beviist imod de Brandlidte i Hundsløv, bør vi ikke tilbageholde et Par bemærkninger til Beroligelse i denne Henseende. Da Brandkassen ikke har erstattet de afbrændte Bygninger i Hundsløv med den Sum, de vare assurerede for, men ikkuns med den Sum, som de gjen opbyggede ere blevne taxerede til, og da de indkomne Gaver kun have skjænket Enhver af det øvrige lidte Tab, saa har, ingen af de Brandlidte kunnet lucrere ved denne Jldebrand om endog nogle af dem have faaet et eller andet lille Tilstøfra Familie og Venner, som ikke er gaaet igjennem vore Hænder. Lader da noget slettænkende Menneske sig forlede til at sætte Jld paa sin Vaaning af den Deeltagelse, Hundsløverne have funden, handler han tilvisse aldeles uoverlagt med sin onde Villie, thi, om Man end ikke vil regne, at der sjelden kan ventes den Hjelp, der er bleven rakt til den store og udbredte Nød i Hundsløv, saa bliver der med en ligge saa stor Hielp endnu en betydelig Rest tilbage af Tabet, der ei opnaaes Erstatning for, og langt mindre noget Overskud til Vederlag for den høist elendige Tilstand, hvori enhver Brandlidt og især den selvforskyldte Brandlidte befinder sig. Skulde de brandlidte Hundsløver i Tiden komme i bedre Forfatning end de før Branden vare, da kan det meget naturlig udledes af andre Aarsager. De Fleste have været saa fornuftige, at bygge de nye Steder midt paa deres Jorder, og hos dem Alle maa dog vel Guds Tilskikkelse og Menneskevenners Gavmildhed have vakt eller styrket Lysten og Jveren for Sædelighed og Ædruelighed, Tarvelighed og Huuslighed, Vindskibelighed og Driftighed, disse skjønne Hielpekilder, hvoraf saa mange glemme at øse, der dog høiligen klage over Savn og Nød. Gid kun disse Hjelpekilder maatte kjendes og afbenyttes i alle de herlige Vaaninger, der have reist sig af deres Aske i Hundsløv, da ville denne Byes ædle Taalmænd og Velgjørere vist nok finde langt kjærere Løn for deres hæderlige Daad, end vor hjertelige Taksigelse her kan bringe dem. Hundsløv den 16 April 1823. Rosenørn. F. H. Larsen. J. C. Bloch. D. C. Friis. Ole Larsen. Søren Nielsen. Anders Madsen. Rasmus Nielsen. Peder Nielsen. Lars Larsen Høibjerg af Odense Amts 39 Lægd No. 296, som uden befalet Rigtighed har forladt Lægdet, hvorunder han henhører, bliver herved efterlyst, med tjenstlig Anmodning til Vedkommende, som maatte vide nogen Oplysning : om hans Opholdsted, at meddele Stiftet Underretning herom. Odense i Fyens Stiftamtmandskab den 18 Mai 1823. Cederfeld de Simonsen.