Aalborg Stiftstidende, 1830-03-10
Debatterne om de græske Anliggender have her vakt levende Jnteresse, fordi man ved dem turde haabe, at erfare noget Nærmere om de hemmelige Underhandlinger om denne Gienstand og deres Resultat, hvilke vore Blade kun have været meget lidet omtalte. J Særdeleshed var man opmærksom paa de Spørgsmaale, som af Lord Holland forelagdes Ministrene i Parlamentet, angaaende Candia, hvilke øiensynligen vare anlagte paa, at bringe dem i Forlegenhed, og Jnteressen for denne Sag var langt almindeligere, end for de derpaa følgende Forhandlinger om Portugal. Det synes imidlertid ikke, at man vil indlemme Candia i den nye græske Stat, som iøvrigt, efter Ministrenes Forsikkring, erholder en fuldstændig Uafhængighed. Regjeringen skal være monarkisk og arvelig efter Førstefødselsretten, selvstændig og fri fra al fremmed Jndflydelse, hvilken idet mindste Ministrene i Parlamentet formelig have frasagt sig, og Dynastiet begynder med Prinds Leopold af Sachsen-Coburg. Prindsen vil som Grækenlands souveraine Fyrste erholde en vid Mark til at stifte Godt, baade for Nutid og den til digste Fremtid, og paa Evne og fast Villie dertil vil det vist ikke mangle denne i Tydskland dannede Fyrste. En skjøn Begyndelse er allerede forberedet hans Regjering ved de seneste difinitive Bestemmelser imellem de fire forbundne Magters Befuldmægtigede, i hvilke der ler vedtaget, at en fuldstændig Amnestie baade fra græsk og tyrkisk Side skal aabne hans Regierings Tiltrædelse. Fri Religionsøvelse for alle Religioners Bekjendere skal ligeledes være et af Grund principerne i det nyfødte Grækenlands Regjerings-Forfatning. De græske og tyrkiske. Undersaatter erholde gjensidig Frihed til at nedsætte sig i de respective Staters Gebeet. Grændserne, som efter Herr Pecis Forsikkring vel ikke blive saa udstrakte, som man tilsigtede i Protocollen af 22de Marts, men desto hensigtsmæssigere med Hensyn til Forsvaret, skulle nøie afstikkes og bestemmes af Commissairer fra de tre contraherende Magter, saavidt man veed, skal den nordlige Grændselinie strække sig fra Mundingen af Asproputamos til Bugten ved Zeitoni. Enhver af de tre contraherende Magter vil desuden forbeholde sig Ret til at garantere den nye Stat, og som det hedder, skulle de nærmere Bestemmelser udgjøre Gienstand for en formelig Tractat, som afsluttes i London, og som meddeles de andre europæiske Hoffer med Jndbydelse at tiltræde den. Om Prinds Leopold allerede har antaget det ham af de tre Magters Befuldmægtigede gjorte Tilbud, derom erfarer man endnu intet, men der synes ikke at være nogen Tvivl om, at Prindsen, som allerede tidligere privatim havde tilkjendegivet sin Beredvillighed til at sætte sig i Spidsen for den græske Regjering, ogsaa snart offentlig vil sauctionere det saa ærefulde Valg. Hvorvidt denne Slutning vil gaae i Opfyldelse, derom synes Meningerne endnu at være deelte. Et fransk Blad, som staaer under Fyrst Polignaes særegne Beskyttelse, har idet mindste følgende Tirade: "Prinds Leopold af Sachsen-Coburg har nu erklæret sig bestemt til at afslaae Souverainiteten over Grækenland, saafremt man ikke indrømmer ham udvidede Grændser, og desuden stiller Flaader, Hære og Millioner til hans Disposition, hvilket de 3 Magter, som have undertegnet Londoner-Tractaten, ikke synes findede at anvende derpaa. Det lader til, at Prindsen i Begyndelsen har anholdt om Sonverainiteten uden nogen anden Betingelse end Uafhængighed af Porten. De tre Magter maatte forudsætte og tage Hensyn paa, at han ikke var uden Pengemidler. Vor Correspondent i London, vil paastaae, at en meget anseet Person i den brittiske Regjering har yttret, at Hans Durchlauchtigheds Adfærd er fuldkommen uforstaaelig. Hvorvidt den Lod, at bestige den græske Trone, for Øieblikket kan være misundelsesværdig, derom maa man bedst dømme ved at læse følgende Skildring i en Skrivelse fra Nedre-Donauen, af 5te Febr. Den bedrøvelige Tilstand paa det græske Fastland, overgaaer al Beskrivelse. Jngensteds er den mandlige Befolkning halv saa stor, som den qvindelige; hele det græske Fastland har tabt sine herlige Olivenskove, en Skade, som er meget seent at erstatte. Det forarmede unge Mandskab udvandrer tildeels til Candia, for der at fratage Tyrkerne Canca og de øvrige Fæstninger, hvor Pest og andre Sygdomme have svækket tyrkiske Besætninger betydeligt. - Erholder Grækenland ikke det sydlige Epirus, saa ere Sulioterne med deres ringe Magt ikke istand til at holde sig imod Klephterne og Schypedarerne i Albanien og selv Sultanen med sine Paschaer vil neppe formaae at afværge de talrige Arnauters evige Jndfald.