Aarhuus Stifts-Tidende, 1831-09-20
Marschau, den 8de September. Polen har igjen underkastet sig sin retmæssige Souverain, Den 5te September sendte Feltmarskal Paskewitsch en betroet Officeer til Warschau, for i Hs. Majestæt Keiserens Navn at fordre Stadens Underkastelse og derimod love Amnestie og Tilgivelse. Med en Forblindelse, der ikke noksom kan beklages, forkastede Revolutionens Høvdinger disse Fredens Ord. Den 6te September ved Daggryet rykkede de russiske Tropper frem til Storm. Efter den meest haardnakkede og blodige Modstand erobrede vore tappre Soldater med sjeldent, uforfærdet Mod, fire Skandser, der laae paa vor Angrebslinie, tilligemed den første Række af de Forskandsninger, der omgive selve Warschau, og hvoraf Wolaer et fuldkomment Fort. Hermed var Sagen imidlertid ikke afgjort, endnu blev en Række af Forskandsninger og en bred Grav omkring Staden, forsynet med Bastioner, tilbage. Den 7de Septbr. Kl. 4 om Morgenen, var Feldtmarskalken i Begreb med at overvinde denne sidste Hindring, da General Krukowiecki sendte General Prondzinski til ham, for at forkynde ham den polske Nations Beredvillighed til at underkaste sig dens retmæssige Konge. Dette Sindelag bekræftedes dog ikke at Regjeringens Chef, da han kort derefter selv kom til Feldtmarskalken. Han paastod nemlig, at Rigsdagens Samtykke fordredes til en saadan Underkastelse. Efter de kraftigste Advarsler og Forestillinger og det Unyttige i et længere Forsvar, og om den Ulykke, som et saadant uundgaaeligen maatte have til Følge, begav Generalen sig bort Kl. 10 om Formiddagen. Derefter bevilgedes General Krukowiecki endnu 3 Timer, inden hvilke han skulde melde Marskalken sin Beslutning. Da denne ikke Tiltroe, indløb til Kl. 1, lod Marskalken forkynde, at han vilde angribe. Nu forlangte man en halv Times Betænkningstid; men da denne ogsaa forløb, uden noget tilfredsstillende Svar, gav Marskalken Ordre til Angreb. Dette var skrækkeligt og meget heldigt; der kom Parlementærer, som dog ikke bragte andet end forhalende Svar. Stormen begyndte altsaa paa den anden Skandserække, der erobredes med Bajonetten. Fjenden, som imidlertid havde faaet Succurs, forsvarede endnu haardnakket Haugerne og Kanten af Gravene henimod Jerusalems Barrieren, ja nødte endog vore Tropper til at vige for et Øieblik; men disses Kamplyst vaagnede snart igien; hurtigt Bestege de Byens Volde, der endnu frembøde den sidste frygtelige Forsvarslinie; Underværker af Tapperhed, som allerede havde betegnet de to foregaaende Dage, fornyedes, og Kl. 9 om Aftenen vare Skandser, Hauger, Grave og Volde i vore Troppers Besiddelse. Tre stormede Skandserækker, sex Tusinde Fanger, og henved et hundrede Stykker Skyts, vare disse to mindeværdige Dages Trophæer. Jntet kunde redde Byen og den fjendtlige Hær. Begge bønfaldt derfor Keiserens Naade, og denne Omstændighed gjorde det til Pligt for Marskalken, at holde Soldaternes hævnfnysende Forbittrelse i Tømme; de vare opbragte til det Yderste over saa stor en Modstand. Jdag staae vore Tropper i Warschau, den polske Armee og Nation har underkastet sig deres Monark; den første begiver sig, ifølge Keiserens Manifest til Plozk, for der at oppebie hans Befalinger. Om nogle Dage ville vi kunne meddele udførligere Efterretninger om disse vigtige Begivenheder. De ærefulde Resultater, som vi tilkæmpede os, ere kjøbte med smertelige Tab. Marskalken selv har faaet en Contusion paa den venstre Arm og paa Brystet. General Krukowieck har nedlagt sit Embede. General Malachowsk i har i to Breve, begge forsynede med hans Underskrift, underrettet Marskalken om, at han fører Armeen til Plozk i den Hensigt, der at vente Hs. Keiserlige Majestæts Befalinger. Man maa haabe, at den polske Armee bevarer denne gode Stemning og lukker Øinene for de troløse Vink, man (Pr. Statst.) maaskee vil give den.