JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1839-06-24
Hvad nu angaaer den anden Post om almeen Værnepligt, da er jeg ikke meget tilbøielig til at tage denne Sag fra en løierlig Side, eftersom den stedse forekommer mig meget alvorlig og meget vigtig. De Jndvendinger, D. V. i Spørgsmaalsform herved har opkastet mig, troer jeg mig virkelig istand til at kunne besvare ganske tilfredsstillende; men saalænge denne Sag ikke vorder Gienstand for offentlig og anthoriseret Behandling, men kun for Spasen og Skolen, troer jeg ikke, at dens Tid er kommen. Deres Velbaarenheds behagelige Skjemt i denne Anledning opfordrer just ikke heller til alvorlig Besvarelse. Jeg maa derfor blot indskrænke mig til nogle bemærkninger ved det Spørgsmaal: "Skal vito med? For det Første takker jeg skyldigst for den store Ære, De viser mig ved – saa at sige – at tage mig gamle røgede Landsbypræst under Armen, og saaledes tilbyde mig et Slags Kammeratskab. Thi, at De saaledes spørger, for at have Løier af Præsten, og more Andre paa hans Bekostning, det vil jeg ikke tillade mig at troe. Ligesaalidet troer jeg, at De, som jeg antager ikke kjender mig personlig, skulde ville giøre Dem lystig over min Alder eller Sundhedstilstand. Thi De veed rimeligviis ikke – hvad jeg her beder at maatte oplyse Dem om – at jeg nærmer mig stærkt de 60ve, og at jeg nu i to Aar ved Væltning og paafølgende langvarigt Sygeleie har været saaledes lammet i den høire Arm, at jeg ei eengang kan holde en Pistol ud; og saaledes i min venstre Hofte, at ingen paa Marschen kunde være glad ved at have mig til Sidemand i Geleddet. At jeg i militær Detaille er en Sinke mod Dem, baade inddrømmer jeg og troer for ramme Alvor, og hvad Modet angaaer, da kan jeg som Præst vistnok ikke stille mig ved Siden af den, der i Medfør af sit Embede nødvendigviis maae være vant til Jlden.
Jyllandsposten, 1839-06-24
Hvad nu sluttelig anbelanger Deres gunstige Skjemt, over min Virksomhed i Fag, som De ikke synes vedkomme mig, da maa jeg desværre bekjende, at jeg ofte tærsker Langhalm, og spilder mangfoldige Timer, som maaskee vare bedre anvendte til Spiisning, Søvn og hombre. S. S. Blicher,
Jyllandsposten, 1839-06-24
Almindelig Commissions-Tidende for Nørrejylland. vil fra 1ste Juli d. A. udgaae een Gang ugentlig, 1/2 Ark stor, i samme Format som den "Berlingske Tidende. Alle Slags Avertissementer optages i det første Qvartal aldeles uden Betaling, naar de indsendes portofrit til undertegnede Udgiver eller en af "Jyllandspostens", tillige Commissions-Tidendens, Commissionairer i de forskjellige Byer, hvorfra de igjen ville blive mig tilstillede. Commissions-Tidenden vil indeholde følgende Afdelinger: Jndenlandsk, Blandinger og Avertissementer. Abonnementsprisen er 48 s. Qvartalet. Bestilling paa Bladet modtages i alle Boglader i Jylland og hos "Jyllandspostens øvrige Commissionairer. Lesagergaard ved Randers, i Juni 1839. C. G. Clausen. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1839-06-24
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1839-07-02
Finantsporen, Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Mandag den 2den Juli. Nr. 7. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1839-07-02
(Jndsendt.) Paa Grund af en Søbataille, der for kort Tid siden har staaet i Liimfjorden, ikke langt fra Øen Mors, hvorom Publicum siden tør forvente nøiagtigere Oplysning, ønsker Jndsenderen foreløbig efterstaaende Spørgsmaalle besvarede: 1) Bør 16 fattige Hanboere uden Modstand lade sig fratage deres Fiskergarn ude paa Fjorden af nogle Drabanter, naar Sligt skeer efter Ordre af vedkommende Foged eller Fuldmægtig, og denne ikke derved er tilstede, betegnet med de sædvanlige Jnsignier, 2) Kan en Øvrighedsperson lade Fiskernes Garn og Eiendomme anholde paa Vandet? 3) Hvem skal erstatte de i Slaget saarede Morsing boere Tabet af deres Hoved og Arme i paakom, mende Tilfælde? 4) Er det ikke notorisk vist, at Hanboerne ofte forhen, endog logerende i Nykjøbing Kjøbstad, have fisket Aal i Liimfjorden med Pulsvaade før St. Hansdag, (Jndsendt.)¬
Jyllandsposten, 1839-07-02
Man kunde vel ønske, at Hallebestillingen i Randers ikke just blev et fast Embede, men at Mesterne vexelviis, Een det ene, en Anden det næste Aar omskiftede med Nytiltagne; man vilde da ikke faae Grund til at befrygte Pengeprellerie, Underslæb o. s. v., som saa let kan berøve en saa gavnlig og udmærket Jndretning det rette Anstrøg, det er ikke godt, at Folk blive for gamle i Lectien!
Jyllandsposten, 1839-07-02
Nyheds Post. Ifølge Generalpostdirectionens Foranstaltning skal der fra 1ste October d. A. gaae en kongelig Brevpost mellem Byerne Aarhuus, Ebeltoft og Greenaa 2 Gange ugentlig frem og tilbage, den ene Gang om Ugen i Forbindelse med en Pakkepost, hvorimod den hidtil bestaaende Postroutefra Aarhuus over Randers og Greenaa til Ebeltoft fra samme Tid ophører. Saa hensigtsmæssig og gavnlig denne Foranstaltning maa være for Forbindelsen mellem de 3 førstnævnte Stæder indbyrdes, saa uhensigtsmæssigt synes det paa den anden Side at være, at den hidtil bestaaende umiddelbare Postforbindelse mellem Randers og Greenaa nu skal ophæves, og i Følge heraf saavel Breve som Pakkepostsager mellem disse 2 Byer, der kun ligge 7 1/2 Miil fra hinanden, gaae over Aarhuus og Ebeltoft og saaledes tilbagelægge en Vei af 15 1/2 Miil. Vel er denne Omvedjust ikke saa betydelig, som den Posten forhen gjorde f. Ex fra Hobro til Holstebro, (der over Randers og Viborg kun ligge 16 3/5 M. fra hinanden) idet den, saa at sige, i egentligste Forstand gik nedenom hjem, nemlig fra Hobro ned af den østlige Route til Haderslev og derfra over Ribe op af den vestlige Route til Holstebro, eller en Vei af fem og halvtredsindstyve Mile; eller som den endnu for kort Tid siden gik f. Ex. fra Ringkjøbing til Randers nemlig ned til Ribe og derfra over Haderslev op til Randers, eller 44 1/2 Mile, endskjøndt disse 2 Byer over Viborg og Holstebro kun ligge 20 Mile fra hinanden; men den forlængede Postroute mellem Randers og Greenaa vil dog bevirke en sildigere Ankomst af begge Poster, end man hidtil var vant til, og desuden med Hensyn til Pakkeposten en høiere Porto, da Pakkepost=Taxten, som bekjendt, beregnes efter Længden af den Vei, Posten gaaer, uden Hensyn til Stedernes kortere Afstand fra hinanden ad den lige Vei.
Jyllandsposten, 1839-07-02
At Postvæsenet endnu bestandig paa de Dage, Posten afgaaer, har Eneret til at befordre Pakker under 50 Pds. Vægt, er saavel i oven omtalte Tilfælde som andensteds en for Publicum meget følelig Byrde, der baade medfører Tidspilde og større Bekostning; og endskjøndt der tidligere i offentlige Blade har været ført Klage derover, seer man endnu ingen Forandring heri. Skjøndt der f. Ex. fra Nakskov tilsøes til Rudkjøbing kun er 10 Mile, maa man den Dag, Pakkeposten afgaaer fra Nakskov, ikke afsende en Pakke paa mindre end 500 Pd. med en Skipper, som med gunstig Vind kunde være i Rudkjøbing 10 Timer efter Afreisen, eller med en Færge, som efter 2 Timers Seilads kunde være ved det kun 1 Miil fra Rudkjøbing beliggende Færgested; men man skal sende Pakken med Posten, som gjør en lille Diversion gjennem Laaland, Falster, Sjælland og Fyen til Langeland, i Alt 40 3/4 Mile! Posttaxten beregnes naturligviis efter Veilængden.
Jyllandsposten, 1839-07-02
Det erfares nu, at Hr. Oberstlieutenant, Lehnsbaron, af Adeler til Katterup under 20de f. M. har overgivet sit Boe til Skifterettens Behandling. Eftersom mangfoldige forskjellige Rygter i denne Anledning ere bragte i Omløb, som væsentligen gaae ud paa at beklage, at denne Mand skulde falde i Hænderne paa den bekjendte Godseier, Kammerjunker Mylius, vilde det være af sand Jnteresse for Mange, af en eller anden Velunderrettet at erfare, hvilke Midler her ere anvendte, for at skille Hr. Baronen, ved sin Eiendom, hvilket man vil paastaae, atter vilde kunne afgive et forøget Supplement til den Mands Characteristik, som fornylig indtog en Plads i vor Stænderforsamling. Den kgl. svensk norske Vice-Consul i Grenaa, Hr. Jahnsen, har nu for sit Vedkommende, i Aarhuus Stiftstidende oplyst Publicum om, at han ei var Strandingscommissionair paa den Tid, Udløsningen af omtrent 500 Sække eller Tønder Hvede foretoges efter Skonnerten "Paradises Stranding. Da et almindeligt Rygte siger, at et Overmaal af 50 Tdr. Hvede ved haardt Maal, med fuld To paa Tønden, foruden endnu en Rest, skal have fundet Sted, maa man nu forvente, at Hr. Kjøbmand Hartvigson i Greenaa, som var Districtets eneste Strandingscommissionair paa den Tid, bemeldte Strandingshistorie passerede, vil oplyse det Offentlige om denne Sags rette Sammenhæng,
Jyllandsposten, 1839-07-02
Ifølge Beretninger fra det Eiderstedtske af 15de f. M. erfares det, at Havlen iaar kun formenes at ville afgive et middelmaadigt Udbytte, da Græsværten var sat saa meget tilbage af den vedholdende Tyrke og Kulde. Samme Klage har været ført næsten overalt i Jylland, men den frugtbargjørende Regn, som i Slutningen af Juni næsten faldt overalt, fremhialp Engværten betydeligt, som Følge af, at Vegetationen her er saa meget sildigere, hvorfor man med Grund formoder, at Engsletten i Jylland iaar bliver jevn god.
Jyllandsposten, 1839-07-02
Almindelig Commissions-Tidende for Norrejylland. vil fra 1ste Juli d. A. udgaae een Gang ugentlig, 1/2 Ark stor, i samme Format som den "Berlingske Tidende". Alle Slags Avertissementer optages i det første Qvartal aldeles uden Betaling, naar de indsendes portofrit til undertegnede Udgiver eller en af "Jyllandspostens", tillige Commissions-Tidendens, Commissionairer i de forskjellige Byer, hvorfra de igjen ville blive mig tilstillede. Commissions-Tidenden vil indeholde følgende Afdelinger: Jndenlandsk, Blandinger og Avertissementer. Abonnementsprisen er 48 s. Qvartalet. Bestilling paa Bladet modtages i alle Boglader i Jylland og hos "Jyllandspostens øvrige Commissionairer. Lesagergaard ved Randers, i Juni 1839. C. G. Clausen. Aunonce.
Jyllandsposten, 1839-07-02
"Jyllandsposten, vil fra Nr. 27 herefter udkomme hver Tirsdag ligesom Nørrejyllands Commissions Tidende. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1839-07-02
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1839-07-09
anovposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Tirsdag den 9de Juli. Nr. 27. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1839-07-09
Om Præmie-Uddelinger for Heste efter Skuet uden Præstationer.
Jyllandsposten, 1839-07-09
J Nr. 20 af Jyllandsposten findes indført et aabent Brev Nr. 17 af en senere sluttet Correspondance, som en Major og Branddirecteur C. C. Schwartz har ført med Hr. Pastor St. St. Blicher. At han fik Svar af denne, som forskyldt, var let at forudsee, men det er derfor alligevel ikke overflødigt at spørge; hvem er den Mand, og naar er det Stykke skrevet? Da han meest omtaler Jylland og Amtet, saa antog jeg, at han var Branddirecteur i et Amt i Jylland.
Jyllandsposten, 1839-07-09
Ved at eftersee Collegial=Tidenden for ikke saa kort siden, fandt jeg da, at han var Branddirecteur i Aalborg, Amt, men derved tillige, at han havde været Branddirecteur i Hjørring Amt (vide Statskalenderen 1838).
Jyllandsposten, 1839-07-09
Naar Branddirecteuren i Aalborg Amt altsaa omtaler Amtet, hvori han i 3 Aar har været Branddirecteur, saa mener han dermed Hjørring Amt, paa hvilket maaskee de fæle Beskrivelser om Solskin, Vand og Lyngbakker mere hentyde, end paa det Sted, hvor han nu er ansat, og hvilket tjener til behagelig Efterretning forden eller dem, der ikke vide det eller nogensinde have seet bemeldte Branddirecteur, skjøndt han nu alt længe har været ansat i Aalborg Amt. Sagen er da, at han nok fremdeles boer i Hjørring Amt, fremdeles bestyrer dette Amts Branddirecteur-Embede, og tillige hæver Jndtægterne af det i Aalb. Amt, uden saa godt som alene at udføre alle de med et saadant Embede forbundne Arbeider, Farer og Skriverier. Heraf kan da udledes den Moral: Vel kan det ikke være saa gandske ligegyldigt, hvorledes Branddirecteur-Embederne forvaltes, og til hvem et saadant Embede betroes, men ligesaavel som Branddirectoratet i Aalborg Amt i mere end eet Aar er blevet bestyret og Forretningerne besørget af constituerede Embedsmænd og deres constituerede Fuldmægtige, saaledes kan det ligesaagodt endnu og fremdeles, Gud veed hvor længe, bestyres af hvemsomhelst, der uden nogensomhelst idetmindste offentlig Bekjendtgjørelse anmelder sig som Constitueret, naar Major og Branddirecteur C. C. Schwartz er den, der faaer Jndtægterne deraf. At dette ikke skal i nogen Henseende hentyde paa eller forkleine den nu for Tiden, som Constituerede, der i en Række af Aar til vistnok Alles Tilfredshed har udført de fleste af Aalborg Branddirectorats Forretninger, undlader jeg ikke at tilføie.
Jyllandsposten, 1839-07-09
(Jndsendt fra Kjøbenhavn.)¬ J et i Aalborg Avis Nr. 110 indført Jnserat undertegnet: "Billig Harme, har en Anonym, ved i Almindelighed at yttre sig over de fordærvelige Følger af Embedsmændenes Uredelighed, tillige gjort Hentydninger af en saa speciel Natur, at det ikke kan betvivles, at det er hans Hensigt at stille en i den Egn nøiere bekjendt Embedmand frem i den offentlige Gabestok, Ligesaameget som det nu maa billiges, at man igjennem Pressen drager den uredelige og vilkaarlige Embedmand, hvor høi end den Stilling er, han indtager, til Regnskab for hans Handlinger, i ligesaa høi en Grad misbilliger vistnok enhver rettænkende Mand og betragter det som feig og nedrig Niddingsfærd, at en Embedsmand angribes paa en saadan Maade, som tilsigtet er ved det ovennævnte Jnserat i Aalborg Avis, hvor Menneskelighedens simpleste Ret, nemlig Forsvar, betages ham, og hvor Publicum aldeles bliver afskaaren Oplysning om det Sande og Rette. Den Person, der saaledes misbruger Pressen til lumskelig at snigmyrde en Mands Ære og Agtelse, hører til de Øgler, der forgifte det Gode (Pressen) og qvalificere sig til Bøddelens Øxe. Ved Optagelsen af fremsendte Annonce skylde Aum.
Jyllandsposten, 1839-07-09
vi at bemærke, at det stedse har været vor subjective Overbeviisning, den vi trolig formene at have lagt for Dagen, at hvor personlige Hentydninger ei kunne undgaaes ved Blottelsen af een eller anden Skurkestreg, der burde det stedse være en ubetinget Pligt at navngive den Paagieldende, for derved at undgaae at stille hædrede Medborgere i Skygge, ligesom den Antastede derved stedse gives Leilighed til at forsvare sig; hvorvidt imidlertid den aalborger Redaction i omspurgte Tilfælde har forseet sig ved mulig i en aldeles bekjendt Sag at finde Navngivelsen overflødig, derom vil denne i nærværende Anledning selv vide at udtale sig. Red.
Jyllandsposten, 1839-07-09
- En Jnconsequence af paafaldende Art er det, at den offentlige Licitationsforretning over en Vases Opførselse ved Aabro, mellem Kroen og Guden, først den 22de Mai blev forsøgt efter Overslag af en bestemt Jordopfyldning, der har været anseet for uundgaaelig for at standse Vandet fra at oversvømme Veien, naar Aaen opstemtes over sine Bredder og senere atter at see en Licitationsforretning af 19de f. M. afholdt, hvorved den Forandring skal være skeet med det første Overslag, at Vasens Opfyldning nu blev berammet 3 Alen lavere. Hvad enten nu det første eller sidste Overslag af Kyndige maa tillægges Prisen, er det dog stedse mærkeligt, hvorledes der fra det Offentliges Side ved saadanne Leiligheder kan foretages Forandring i en Bestemmelse, som engang tagen, maa ansees ei alene hensigtsmæssig men endog aldeles nødvendig. At Entrepreneurerne under saadanne vaklende Forholdsregler blive tvivlraadige og uvisse i at indlade sig paa et Foretagende, som ei er støttet paa en fast Plan, er altfor indlysende, ligesom forud Velunderrettede derved aabnes ønsket Leilighed til at benytte sig af slige Alternativer. Saavel af denne Grund, som fordi bemeldte Vase skal være afstukken i en aldeles feilagtig Retning, uden at den lige Linie er tilsigtet, maa man haabe, at denne Licitationsforretning ogsaa dennegang af høiere Autoriteter bliver nægtet Approbation, idet Birkecontoiret i Hammel, efterat have afstukket Vasen i ligeLinie, formeentlig omsider bliver paalagt at offentliggjøre de bestemte og uforanderlige Conditioner, hvorefter en 3die Licitation hensigtsmæssigen vil være at afholde. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1839-07-09
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1839-07-16
de Fran sten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Tirsdag den 16de Juli. Nr. 28. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1839-07-16
Dom.
Jyllandsposten, 1839-07-16
Jfølge det kongelige danske Cancellies Ordre af 7de Juli f. A. er Redacteuren af Jyllandsposten, Exam. juris Clausen, sat under Justitiens Tiltale for et i samme Blad Nr. 23 indført Stykke, betitlet "Bidrag til en Skildring af National-Aanden i Danmark, fordi han der skal have givet en nøiagtig Fremstilling af det i Viborg Domkirke den 21de Mai f. A. Passerede, samt deraf taget Anledning til i en høist utilbørlig Jndklædning at opmuntre til Modstand mod Øvrighed, i Almindelighed og navnlig brugt upassende Yttringer mod Stiftamtmanden i Viborg, Kammerherre Ahlefeldt Laurvig; for hvilket Forhold den i Sagen beskikkede Actor, Landsoverretsprocurator Jespersen, har paastaaet ham anseet efter Lovgivningen med en arbitrair Straf foruden at være Censur undergiven efter Placat af 1ste November 1837, samt tilpligtet at udrede alle Actionens Omkostninger og derunder et passende Salarium til Actor, hvorimod Defensor, Krigsraad Deigaard, har paastaaet ham frifunden og fornemmelig grundet denne Paastand derpaa, at det under Sagen er beviist, at Clausen ved den nævnte Kirke høitidelighed tildeels er bleven upassende behandlet og at han, som Følge heraf, havde god Føie til at omtale, hvad der i Kirken var passeret, som en Sandhed, der burde være Enhver, ikke alene de tilstedeværende Tilhørere, men og det Almindelige bekjendt, samt at han ikke har havt til Hensigt, at fornærme Stiftamtmanden, der ikke kan antages at være Politiøvrighed for Kjøbstæden, samt fornemmelig, at Clausen formeentlig i den Omstændighed, at han tidligere, ifølge Bestemmelserne i Forordningen af 27de Septbr. 1799, efter den under Sagen fremlagte Dom er dømt til at erlægge Mulct for Overtrædelse deraf og underkastet Censur, efter Ret og billighed ikke nu kan undergives noget Ansvar, da Bladet, hvori Skildringen er indført, af Censor er paategnet om, at det maatte trykkes, hvoraf maatte følge, at Censor var den, som stod til Ansvar. Den sidst gjorte Paastand, som vore theoretiske Jurister i enkelte Tilfælde have anseet som afgjørende foren Frifindelse, vil først komme under Overveielse, til Skjøn over, hvorvidt den maatte kunde have den Følge, at den Saggivne ifølge samme kan tillægges den paastaaede Frifindelse.
Jyllandsposten, 1839-07-16
Da den censurerende Embedmand imidlertid ikke kan kjende de af Forfatteren opgivne Facta saaledes, som de i et givet Tilfælde med Grund kan opstilles, saa er det klart, at hans Dom over, hvorvidt disse ere opstillede efter den strænge Sandhed eller udenfor samme, maa blive af indskrænket Natur og kun kan omfatte, hvorvidt der hos Forfatteren befindes at være saadanne Udladelser, som i og for sig selv ere fornærmelige enten i Henseende til Personen, som de opstillede Facta skulle angaae, eller det Almindelige; hvorimod han, forsaavidt Opstillingeen og Fortællingen af det Passerede angaaer, maa indskrænke sig til at stole paa den Fortællende, hvad enten denne har fulgt Gangen i det virkelig Foregaaede eller er gaaet uden for Samme.
Jyllandsposten, 1839-07-16
Som Følge heraf og da Clausen som Redacteur, af Jyllandsposten har vedkjendt sig det incriminerede Jnserat som tilhørende Redactionen, vil det være at undersøge, om der i Stykket, betitlet som ovenanført, indeholdes noget Fornærmeligt og Strafværdigt.
Jyllandsposten, 1839-07-16
Efterat Forfatteren af fornævnte Jnserat havde beklaget, at Stændersalens Dørre vare tillukkede for Landets Børn, og derhos yttret den Formodning, at det ikke vilde vare længe, for denne formeentlige Mangel vilde blive afhjulpen, gaaer han i Jnseratet over til at paastaae, at om denne Lukkelse af Stænder dørrene end har Hjemmel i Lovgivningen, har det i Domkirken den 21de Mai f. A. Passerede, at Menigheden gjennem tvende pludselig aabnede Porte blev udjaget af Kirken, det ikke.
Jyllandsposten, 1839-07-16
J Forfatterens Bemærkninger i Sagen har han til Fordeel for den yttrede Mening sagt, at det ved flere Vidner var oplyst, at Portene paa begge Sider af Kirken vare aabnede, og Meningheden paalagt at forlade samme; men, efter hvad der i den Henseende ved Vidnerne er beviist, er det blot for tidligen, og inden den anordnede Bøn var bleven læst, af Rector Hasselbalch tilkjendegivet Forsamlingen, at den maatte forlade Kirkens brede Gang saaledes, at de Deputerede ved Udgangen fra Kirken kunde have den fornødne Plads til at forlade samme i Procession; og deri kan der efter Udtrykkene i Annoncen ikke indbefattes, at Menigheden var udjaget, da dette Udtryk efter den almindelige Sprogbrug indbefatter noget mere end en Anmodning om at forlade en engang indtagen Plads.
Jyllandsposten, 1839-07-16
Af Rector Hasselbalch, der ifølge Biskop Øllgaards i Viborg Samler Nr. 64 for Fredagen den 18de Mai f. A. indrykkede Bekjendtgjørelse, var antaget til, i Forening med Kirkens Betjente og nogle flere af Byens Borgere, at have Tilsyn med Ordens Vedligeholdelse i Kirken den 21 f. M., er det vedgaaet, at han har averteret flere af de i Kirken værende Tilhørere om, at forlade deres Pladser, for at der kunde være Plads for de Deputerede til i Procession at forlade Kirken; og af Renteskriver Monnier er det bevidnet, at denne Anmodning ikke blev fremført paa den Maade, den kunde ventes; men om end Maaden, hvorpaa Anmodningen skete, ikke var aldeles passende, skjønnes det dog ikke, at Jnseratets Udtryk derved erholde nogen Hjemmel, hvorfor Actor ikke kan Andet end antage, at Jnseratets Fremstilling af det Passerede er urigtig og strafbar, og det saameget mere, som den omhandlede Fremgangsmaade er betitlet som en Fornærmelse og Ringeagt mod Menigheden, Danmark stedse hædrede Borgerklasse. Jdet Forfatteren derefter erklærer den hele Scene for Nationen uværdig og som givende et Beviis paa, hvor liden Æresfølelse der besjæler Nationen, og hvorlidet den kjender de Menneskerettigheder, vore retfærdige Love hjemle og som kun den uværdige Statsborger med Lunkenhed og Ligegyldighed vil kunne taale at see krænkede, opfordrer han paa 3die Side af Bladet Folket til, snarere at vove Liv og Blod, naar der ei var Tid til at erholde Øvrighedens Assistence, end at lade sig offentligen og uden Anledning forhaane, hvormed ikke kan andet end forudsættes som afgjort, at Statsborgeren, i det Tilfælde, at Øvrigheden ikke handlede aldeles lovmedholdelig, burde sætte sig til Modværge ved at bruge de Midler, der ere den givne og altsaa ved at bruge Magten. Det kan derfor ikke skjønnes rettere, end at Forfatteren ved at fremsætte denne Lære i et Blad, derkan falde i Hænderne paa Enhver, som ikke nøie kjender sine og Øvrighedens Pligter og Rettigheder, har handlet uforsvarligt, da deraf kunde tages Anledning til at foretage Handlinger, som ikke vare rigtige, og med Hensyn hertil og den urigtige Fortælling af hvad derer passeret i Domkirken d. 21de Mai, findes det, at dette Opraab til Publicum er utilbørligt og strafværdigt. Actionen indbefatter endvidere nogle Yttringer mod Stiftamtmand Grev Ahlefeldt-Laurvig, om hvem der er sagt: og alt dette seer nu Stiftamtmand Ahlefeldt, paa; ligefor hans Øine blive Folket og dets helligste Rettigheder saaledes krænkede, som endelig høverste Politiøvrighed lader han her Folkets Godmodighed og Forsagthed sætte paa en haard Prøve. Dog, vi ville henstille denne Fremgangsmaade til det Offentliges Bedømmelse og allermindst adAmtsveien klage, da saadant muligt ei vilde hielpe stort.