Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-03-15
Nyeste Post-Efterretninger. De Efterretninger, som den udenlandske Post i Dag har bragt os, handle fornemmelig om to Hovedgienstænde, nemlig Kongen af Spaniens Strid med sit Ministerium om Forlæggelsen af Regieringens Sæde, og Tumulten af de Deputeredes Kammer angaaende Hr. Manuel. - Hvad den første af disse Begivenheder angaaer, saa meldes: at da Ministrene giorde Kongen deres Opvartning for at raadslaae med ham om Forlæggelsen af Regieringens Sæde i det Tilfælde, at Hovedstaden skulde blive truet af en fremmed Armees Jndmarsch, saa yttrede Hans Majestæt en uovervindelig Modbydelighed derimod, og beskyldte Ministrene for at de havde aldeeles handlet imod hans Befaling ved at gjøre dette Forslag, som nu havde erholdet den lovgivende Magts Sanction. Efterat Høistsamme havde erklæret, at han ikke vilde efterkomme dette Dekret, saa forlangte han af Ministrene, at de skulde aflevere deres Embedsjegl (det er derfore urigtigt at Ministrene have frivilligen villet resignere). Kongeriget var saaledes i dette kritiske Tidspunkt, nær ved at komme til aldeeles at være uden Ministerium, eftersom de Cortes have anordnet, at Statsraaderne vel kunne modtage en militairisk Ansættelse; men ikke intere mistisk fungere som Ministere. Det officielle Blad Universal, som beretter dette søger omstændeligt at godtgjøre, at Kongen har havt fuldkommen Frihed til at handle, Af denne Aarsag havde Ministrene indbyrdes aftalt med hinanden, at ingen af dem skulde vægre sig ved at underskrive befalingen til de øvriges Afskedigelse, for at man ikke skulde sige, at de havde i Sinde at tvinge Kongen til at han skulde beholde dem i deres Poster; derimod vilde det have været en Svaghed af Ministrene, om de i dette kritiske Øieblik vilde have frievilligen frasagt sig deres Embeder. – Man læser nu en Skrivelse fra Communeraadet til Kongen dateret Madrid den 19de Febr., det hedder deri, at det har forsamlet sig til et permanent Møde, fordi den offentlige Rolighed var bleven forstyrret paa en betænkelig Maade, som Hs. Majestæt ikke har kunnet undgaae at bemærke. Nu forklares udførligt de militairiske Forholdsregler, som Raadet har truffet for at holde Roligheden i Staden vedlige. Derpaa hedder det videre. Commune raadet troer at ville handle forræderisk imod Hs. Majestæt, naar det ikke aabenhiertigen vilde underrette ham om, at Aarsagen til Forstyrrelsen, af den offentlige Rolighed har været det Rygte at Ministrene vare blevne afsatte. Den Mængde af Borgere, som Hans Majestæt har seet forsamlet, troer ikke at Afskedigelsen af de forskiellige Ministre, som siden 181, just hvergang har fundet Sted i det Øieblik, da de skulde aflægge de Cortes Regnskab om Nationens Tilstand, kan være Deres Majestæts Værk, dette Folk veed, at det er Regieringens Formaal at ville giøre dets Lykke og det maae synes det umueligt at troe, at Deres Maj. kunde ville det Modsatte; men det Modsatte deraf vilde være en Følge, naar Ministeriet skulde absolut afskediges i det Øieblik hvori det skulde indgive Jndberetning om sine Handlinger for at modtage den Belønning eller den Straf, som det kunde have fortjent. Folket grunder sin Meening derpaa, at Hs. Maj. har i 1820 høitidelig gjort Spanien det Tilbud, at ville være den, som skulde gaae foran paa den constitutionelle Bane, og at man ogsaa vanskelig kunde tiltroe en Konge, for hvilken dette tappre høimodige og ædele tænkende Folk har gjort saa store Opoffrelser, et andet Sindelag. Communeraadet vil derfore lade sig nøie med at sige Hs. Majestæt at de vil opoffre sig for at vedligeholde den offentlige Rolighed, og at det Øieblik nærmer sig efter dets Meening, som udkræver dette Offer, naar man vil slutte sig dertil af den Tilstand hvori Folket befinder sig J denne Tilstand, da Hs. Majestæt kan selv see det nærværende Onde, og Communeraadet endnu ikke kan forudsee hvilken Grad det endnu kan opnaae eller være sikker paa at forebygge det, vil det ansøge Hs. Majestæt om at betiene sig af sin constitutionsmæssige Magt for at anvende de hurtigste og virksomste Hielpemidler, som Omstændighederne kunne udkræve, og som de heeltemæssige Opoffrelser, fortiene, som Nationen har bragt og endnu bringer Hs. Majestæt. – Den 19de og 20de hørte man lydelige Raab uden for Raadhuset om, at man skulde udnævne et Regentskab; men ved fornuftige Mænds og Communeraadets Tiltale blev Urolighederne dæmpet, og den 24de var det igien fuldkomment roeligt i Madrid, men Sagen var imidlertid ikke afgjort, Ministeren for det Jndenlandske Hr. Gascohavde forlangt og erholdet sin Afskeed. Hs. Majestæt har forlangt af Communeraadet, at det skal foreslaae ham nye Ministre; men det har vægret sig derved; men Kongen vedbliver endnu at paastaae det. Paa Kongens Spørgsmaal, om Communeraadets Mening om Afreisen, svarede dette: at man endnu holdt den for tidlig. Kongen skal især være misfornøiet med Ministeriet, fordi det uden hans Samtykke har indgivet til de Cortes Forslaget om denne Gienstand og erklæret i en Samtale med Beltram de Lis, at han ikke vilde afreise fra Madrid førend en paatrængende Fare, nødte ham dertil, da en for tidlig Afreise vilde kun tiene til at svække den offentlige Tillid og give Anledning til den Beskyldning, at han ikke nød en fuldkommen Friehed. – J Bladet Universal fortælles: at man paa samme Tid har ogsaa i Lissabon gjort et Forsøg paa at styrte Ministeriet især Ministeren for det Udenlandske Don Pinheiro Ferreira; men at dette Forsøg er aldeles mislykkedes, da Ministeriet var indbyrdes enigt. Man maae dog bemærke, at de Spanske Ministre have paa nye tiltraadt deres Functioner; men som man troer ikke længere indtil de ordentlige Cortes Møde er blevet aabnet. Ministrene skulle have feilet i det at de have gjort Tilberedelser til at Kongen skulde strax afreise og han derimod har sat sig bestemt for ikke at ville giøre det førend fremmede Tropper ankomme i Nærheden af Madrid.