Berlingske Tidende, 1810-11-26
Stockholm, den 19de November. Da Hs. Majestæt Kongen havde adopteret Kronprindsen af Sverrig, og givet saadant tilkiende ved en aaben Act; holdt Hs. Kongl. Høihed, derpaa følgende Tale: Stormægtigste allernaadigste Konge! Da Jeg i Dag fremtræder for Eders Majestæts Throne, omgivet af Rigets forsamlede Stænder, er det Min første Skyldighed, som ogsaa første Trang for Mit Hierte, at nedlægge for Eders Majestæt et offentlig Offer af de hellige og uforanderlige Følelser, som saa længe jeg lever skal knytte Mig fast til Eders Majestæts Person. Denne Tribut skyldes Min Konge; men endnu mere den Fyrste som længe før han opsteg paa Thronen, ved sine Dyder havde tilvundet Sig Nationens Kierlighed og Tillid. J de allervanskeligste Enstændigheder har Staten altid taget sin Tilflugt til Eders Majestæt. 2 Gange har Thronen været ledig og 2 Gange har Eders Majestæt udøvet Kongemagtens byrdefulde Pligter, uden at have anden Ærelyst til Formaal end det almene Vel. Men hastig udbrød en af de Statsomvæltninger, som Himlen imellem synes at tillade til en Advarsel for Konger; og den svenske Nation besvoer Eders Majestæt at bestige den Throne, som Eders Majestæt saa længe og saa tappert havde forsvaret. havde jeg vel nogensinde kunne forudseet, at den Dag skulde komme, da ogsaa Jeg skulde vorde deelagtiggjort i en saa ærefuld Skjebne, og at, Eders Majestæt, efterat have henledet Deres Folks Opmærksomhed paa Mig, ydermere skulde forøge Maalet af saa meget Godhed, ved at optage Mig til Deres Søn, Et saa ømt og helligt Navn opfylder Min Siel med den ædleste Ærelyst. Hvor stor bliver i nu et Min Forpligtelse til at fortiene og vedligeholde det ærefulde i Navn Edees Majestæt i Dag tillægger Mig. Det er ei uden stor Mistillid til min egen Evne, at Jeg modtager et Kald, paa een Gang saa stort og hædrende. Da jeg fattede denne Beslutning, var det i den Tanke at Jeg i Alt skulde følge Eders Majestæts Raad, og ved Deres Side lære Mig selv den store og ansvarsfulde Kunst at regiere. Maatte Himmelen længe unde mig den Lykke at oplyses af Eders Majestæts Lærdomme, Give Gud at min Søns endnu unge Siel maatte dannes efter Eders Majestæt, og dybt hos ham indprentes det store Exempel Eders Majestæt efterlader til Deres Efterkommere: Gode Herrer, af Ridderskabet og Adelen, Kaldet til at være Thronens og Statens første Forsvarer haaber Jeg at faae Understøttelse af Eder i saadan ædel Jdræt. J vide, gode Herrer, at det oprindelige Adelskab har været en Belønning for store Tienester mod Fædrenelandet - - og hvilke Forpligtelser have ei de imod Staten, som fødes til at nyde hvad deres Forfædre have erhvervet - - Opofrelse af deres Liv, i ethvert Tilfælde, er den ringeste af deres Pligter; det er ikkuns ved Exempel paa en fuldkommen Uegennytte, en uindskrænket Underdanighed mod Kongen og Loven; det er endeligen ikkuns ved et ustraffeligt Levnet man hævder sin Byrd Adel. Gode Mand af den værdige Præstestand, Evangelii guddommelige Lære, hvis Tolke J ere, bør tiene alle Mennesker til Lys og Veiledelse, 4 Det indbefatter Lærdomme for Kongerne som for Folket. Jeg skal med Glæde omgive Mig med Eders Kundskaber, og Mit Hierte skal giengielde Eder det Gode J giøre, naar J, som værdige Lærere, ud drede Jesu Kristi Ords Forskrivter og Husvalelser. Gode Mænd af den lovlige Borgerstand, Jndustrie, Handel og Næring befæste Tiltagelsen af Statens Velfærd, da de forøge den private Velstand. Hos et frit Folk og under en retviis Regiering føre Snille og Fortieneste til alt; og de, som udmærke sig blandt Eders Stand, have stort Krav paa Regentens Agtelse og Taknemmelighed. Og I redelige Mænd af Bondestanden, Overalt har jeg hørt de Egenskaber prises som udmærke Eder. Jeg skuer med inderlig Glæde den særdeles Agtelse Fædrelandet har for Eder. De fortiene ogsaa denne Aarelse, de Mænd, hvis Arm enten underholde den eller tiene til dens i Værn. Vedbliver formedelst Virksomhed og christelige Dyder at hædre den nyttige og agtværdige Stand hvortil I høre i Eders Konge vaager som i a. en Fader over Eders Anliggender. Hr. Majestæt skal tillade M.s. deeltage i hans ømme Omhue for Eder. Sverrigs Folks Deputerede, Til Eder er det Jeg nu taler. Kon har behaget at foreslaae mig til en Arving af Sin Threde; J havkræftet dette Valg ved en frie og enstemmig Beslutning, og Hs. A. jestæt trykker i Dag Uopløselighedens Segl paa de Baand, som en i rede forenede Mig med Eder. En saa udmærket Gohed og Tillid, . lægger Mig store Forpligtelser. Jeg kiender og føler dem ; at op dem er min faste Beslutning. - Opfødt i Leirene medbringer Je Eder en aaben og redelig Siel, en uindskrænket hengivenhed mod 3 gen, en varm Jver for at bidrage alt til Mit nye Fædrelands 3 Med saadan Tænkemaade haader jeg at kunne udrette meget godt Den sande Statslære, den eneste, som Guds Love erkiende for at bør være grundet paa Retfærdighed og Sandhed. Saadanne ere Ka gens Grundsætninger; de skulle ogsaa blive mine. Jeg har seet K. gen inden dens Grændser; Jeg kiender alle dens skrækkelige Føl Der gives ingen Erobring, som kan skiænke Fædrelander Trøst for de Sønners Blod, spildt paa fremmed Enemærkt. Jeg har seet de Fraskes store Keiser saa ofte kronet med Seirens Laurbær, og omgivet Sine uovervindelige Hære, at sukke efter Fredens Oliearten. Ja, at Herrer og svinske Mænd, Freden er det eneste ærefulde Maal for viis og oplyst Regiering; det er ikke en Stats Storhed, som udgi dens Lykke og Selvstændighed; det er dens Love, dens Handel, der Arbeidsstid, og fremfor alt, dens National-Aand. Det er saa Sverrig har lidt betydeligt; men det svenske Navns Ære har alligen intet lidt derved. Vi ville underkaste os Forsynets Beslutning, og en indre os, J gode Herrer og svenske Mænd, at den gav os Jord i strækkelig til vort Ophold og Jern til vort Forsvar! Den 23de November. Følgende er den Tale til Rigste, derne, hvormed Hs. Majestæt Kongen endte Rigsdagen den 12te N. vember 1810. Velbaarne &c. Da jeg aabnede det Rigsmøde, som nu ved Eder enige Bestræbelser lykkeligen er fuldendt, var det baade mig og Ede blot tilladt at haabe Sikkerhed for Rigets fremtidige Tryghed. De haarde Slag, som Tid efter anden havde truffet Fædrelandet, faldt tungere og føleligere paa allerede lidende Hierter; hos hvilke den mis trøstende Forestilling forøgedes, aldrig at naar det sikkre og lykkelige Maal, hvortil Vore forenede Ønsker stundede, men hvorfra de uhedigste Skjebner syntes at fierne Os. En stum Bedrøvelse havde indtget alles Hierter; selv Haabet, de Ulykkeliges sidste Trøst, indhyllede i samme Mørk som Fremtiden. J denne sorrigfulde Stilling behøvede Jeg at see mig omgivet af Eders Hengivenhed, at veiledes af Eders Raadslutninger, og at paakalde Eders vante Fædrelandskierlighed. have ei sveget de forøgede Forpligtelser denne min Tillid har paalagt Eder. J troefast forening med en velvillig Konge have J sluttet et Forbund mod Ulykken og seiret over den. J have opløftet Eders Rør mod Egenmægtighedens og Lovløshedens vilde Udbrud - og Roligheer vendt tilbage og Orden gjenoprettet. I have hyldet den begrædte Fyrstes Erindring, som blot blev seet i Stras Land for at elskes og fo svinde - og delende Eders Savn opfordrede det svenske Folk Eder paa Hans Grav til værdigen at besætte hans Plads. Med en Enighed der forhøier Eders Valgs Vard have J til Min Efterfølger kaldet er Fyrste, hvis Navn, Æren og Seieren tolkede Eder; og det svenske Folk giver, oplivet af de opmuntrende Udsigter i Fremtiden, med forenet Røst sit Biefald til Eders Beslutnings Viisdom og Eders Hensigters Reenhed. Men da nu Farerne ere bortvegne og Fædrelandets tilkommende Skjæbne opklaret for vore Blik, tilkommer det Eder, gode Herrer og svenske Mænd, at fuldbyrde og vedligeholde det Værk, hvis GrundvorJ saa heldigen have lagt. Bringer tilbage med Eder til Eders Hien stavn den Tænkemaade, der har veiledet Eders Beraadslagninger Viser ved Eders Exempel, at ikkun ved at opoffre sine private Tilbøieligheder for Statens almene Fordringer, ved Fornægtelse af egen Fordeerfor Fædrelandets Tarv, ved Tillid til egen Kraft, hvorved denne saa meget forøges, ved Mod til at vove alt, hellere end at bære et TrældomsAag, ved den varme Nidkierhed, som udvider Hiertet og gyder Liv og Kraft i hvert et Foretagende, skal Sverrig vedligeholde sin Ære og Selvstændighed. Uden at misunde andre Folk færd deres lykkeligere Forfatning under en blidere Himmel skal den svenske Nation, betrygget ved sit Mod, sin Enighed og de have som omgive dets Strande, blot henvende sin Opmærksomhed og anvende sin Formue paa Rigets indvortes Forfatning: og vinde sine Laurbær i Frembringelsers=Kampe. Om det engang skulde fornødent giøres at værge for sin Frihed og Religion, de dyrebare Gienstande for dets Kierlighed og de usikkre Nærings=Producter det aftvingen et haardt Luftstrøg, skal dette Folk, værdig sin gothiske Oprindelse, gienkalde fine Fædres Minde og fæstende sine Blik paa deres Grave, under Ledsagelse af den Helt, som nu er en Gienstand for dets vare meste Forhaabninger, vise en angribende Fiende, at Smeas Land endnu eier Krigere og Sværd. Gode Herrer af Ridderskabet og Adelen. Jmodtager min inderlige Taknemmeligheds Yttring for Eders Bestræbelser ved dette Rigs=Møde I have viist Eder værdige den Tillid Jeg nærer til Eder, det Navn J. bære, de forøgede Forpligtelser samme paalægge Eder og de høiere Fordringer Fædrelandet giør paa Eder. Gode Mænd af den værdige Præstestand, Benytter det hellige Kald, J saa værdigen opfylde, til at nedkalde den Almægtiges Beskyttelse og Velsignelse over den nye Samfundsbygning, til hvilken at opføre I have bidraget. Oplyser den Vildfarende, meddeler Religionens Trøstegrunde til den Lidende, og indprenter i Folkets Hierter, den af alle Tiders Erfarenhed bekræftede Lærdom at Ærefrygt for Gud, Kingen og Lovne, er Vilkaaret for Nutidens Lyksalighed og Fremtiden ædle Forhaabninger. Gode Mand af den lovlige Borgerstand, Værer overtydede om den Velvillie Jea har til Eder - om den Opmerkiønhed Jeg stedse skal fæste paa Eders Jdrætter og Eders navnlige Forretegenders Fremgang. Det er ved Handelen at foreningsbaandet bliver knyttet imellem Ber dens særskildte Folkeslægter: det er den som forædler Samfundsordenen og giver det min neskelige Snille nye Anledning til at have sig. Maatte ikkun en almindelig Fred snart give Eder Leilighed til at erholde Erstatning for Eders Møie og de uundgaaelige Jndskrænkninger Europas nærværende Stilling kræver af Eder: Gode Mænd af den hæderlige Bondestand, Tvivler aldrig paa den ømme Omhue Jeg har for Eder og Sverrigs Almue. Denne Tænkemaade er undskillelig fra en svensk Konge. Den bør opfordre Eder til paa Eders Side at opfylde de Pligter I ere Mig og Riget skyldige den bør overtyde Eder om, at Rettigheder aldrig bevares uden Lydighed mod Loven, og at den sande Frihed, den som opretholder Statens Tryghed, er uvilkaarligen grundet paa Retfærd og Orden. Eder Stand er agtet og misundt i Europa; mellem Nordens Fielde er Landmandens Værdighed, som Lovstifter og Medborger, erkiendt. Fortiener derfor altid det Fortrin J nyde, og giører da altid Regning paa Eders Konges Velvillie Gode Herrer og svenske Mænd, Lægger Mærke til Eders Konge Røst, Maatte dog iblandt Eder al indbyrdes Misundelse forsvinde Maatte Eders Hierter blot koppes om at fremme og befæste Fædrelandets Held, Bliver værdige Eders Fædre og det i Aarbøgerne hæddede Navn de have efterladt Eder! Deres Frihed var deres Ære, deres Tarvelighed deres Rigdom. Værer altid et Folk af Brødre, Eder Enighed skal da udgjøre Eders Styrke. Med samstemmige Hierter og sammenholdne Vaaden skulle J roligen gaae de kommende Skjebne imøde, og om J. for et Øieblik skulde mistrostet, fæster da blot Eders Blik paa den ædle Fyrste, hvis Røst med Topperhedens seirende Kraf nyeligen paa mindede Eder am at Forsynet gav Os Land, tilstrækkelige til at bærge os, og Jern til dets Forsvar. Jeg forbliver &c.