Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-09-12
Beretningen om dette Folkemøde ville vi helst lade en Deeltager fra Lolland give med følgende Brev til en Falstring, til hvilket vi ikke ville have synderligt Mere, at føie, end de afholdte Taler, forsaavidt vi efterhaanden maatte kunne erholde dem meddeelte: "Jeg behøver da vel neppe at fortælle Dig, kjære Ven, at Festen den hele Dag begunstigedes af det smukkeste Veir, vi kunde vente os; thi Solen har vel sagtens skinnet ligesaa varmt paa de kjære Falstringer, der bleve tilbage i Hjemmet, som paa os, der vare komne ud forat forfriske os ved dette nye og storartede Jndtryk af en Folkefest. Klokken 6 om Morgenen løsnedes Kanonerne fra Bakken; det var en Anmodning til Folk, at holde deres Høitidsdragt rede, at forberede deres Sind til Glæden og det store Møde; det var et Varsel om at Livet nu var vaagnet deroppe, der hvor det havde ligget dødt, og slumret, gjennem Aarhundreder, og Folk, ja, de forstode godt Tegnet; thi lidt efter lidt blev det levende der i Egnen; man muntrede sig; overalt, hvor man saae hen, det samme Syn, fra Huse og Gaarde, i Dal og paa Bakke, overalt den mylrende Mængde, der bestandigt trak sig nærmere og nærmere sammen, bestandigt blev tættere og tættere, indtil Kl. 10, da løde Kanonerne atter, og brølede deres Velkomst ud i den klare Luft, og da vi saae os omkring, al da havde vi bragt 6000 Landsmænd vor broderlige Hilsen. Saa spillede da Musikken op til Visen om ham, den tappre Konge, der stod ved høien Mast i Røg og Damp.; men har Alting sin svage Side her i Verden, saa stod vor Folkefest sandelig heller ikke tilbage heri, og dette svage Punkt ved Festen, see, det var dens Sang. Den Nydelse, at høre 6000 Mennesker af deres fulde Bryst og af Sjælens dybe Grund at istemme deres nationale Melodier, denne Nydelse, den blev os ubekjendt. Denne Tonernes Tale til Poesien i vort Jndre, den maatte vi undvære, af dette Jndtryk bleve vi uberørte; men saa kom Talerne, og dem kunde vi høre, dem forstode vi Alle. Hvad nu imidlertid Talerne angaaer, da kan jeg kun, og det endda tildeels, meddele deres Hovedindhold; jeg kan kun meddele det Jndtryk, de have gjort paa mig. Først kom Comiteens Formand, Hr. Skolelærer Henningsen i Hillested; ham var jeg imidlertid saa uheldig ei at komme til at høre; men af Andres Mening veed jeg, at han indledede til Festen og at han gjorde det paa en smuk og passende Maade. Men saa kom Wegener, Præsten i Halsted, ham hørte jeg, og ham forstod jeg, og ham hørte og forstode vi Alle; han kunde fortælle os, hvad et Folk er, og hvad en Folkefest betyder, og han fortalte det uden Snirkler og Kruseduller, saa det gik lige til Forstanden og lige til Hjertet, som om det havde hørt hjemme der længe, som om han havde taget det fra os igaar og givet os det tilbage igjen idag; men det var et lyst og klart Hoved, der gav os det igjen, der saaledes forklarede os, hvad vi selv følte og tænkte, og han gjorde det med et Humor og et Lune, saa det var en Lyst. Mængden blev varm om Hjertet derved; den blev munter, naturlig, folkelig; den raabte Bravo saa det havde Fynd, og et enkelt Hør ham, det fik vi da ogsaa at høre, og jeg, ja jeg reiste i Tankerne til Jrland; det forekom mig et Øieblik, som var det Jrlands O'Connell der talte fra Ravnsborg Slotsbakke. Dernæst kom H. Olesen i Sæddinge; han fortalte Bønderne, at de trængte haardt til en Agerdyrkningsskole, og at det heller ikke kunde være saa galt for dem, at træde ind i Bondevennernes Selskab, og jeg er viis paa, at Bønderne forstode baade at de trænge haardt til en Agerdyrkningsskole, og at Bondevennernes Selskab heller ikke kunde være saa tosset endda; thi han sagde dem det tydeligt nok. Naar blot hans Tale maa bringe ham større Glæde og meere reelle Resultater, end de Hurraer, man sendte ham. Dette ville vi Alle haabe. Saa kom Skolelærer Rasmus Sørensen, og i et smukt og fortrinligt ordnet Foredrag mindede han den lollandske Almue om den Mand, hvem den skylder Meest af Alle, om ham, hvem den kan takke for det Trin af Oplysning og Cultur, hvorpaa den fortiden staaer, han mindede den om Reventlows Navn og Gierning; men han mindede den ogsaa om de Mænd, med hvem han i alsin Gierning gik Haand i Haand, om de Mænd, der utrættelige, opoffrende, med deres Sjæles høie Evner, stode ved Siden af ham i hans høie og ædle Stræben; han erindrede den om to af Landets afdøde fortjenstfulde Mænd. Biskop Boisen og Seminarilærer Hansen. Dernæst betraadte Magister Boisen i Vesterborg, Talerstolen; men her maa jeg atter beklage, at der skal være et Hul i min Beretning, og det endda et Huul, som jeg gjerne vilde reise til Vesterborg for at see udfyldt; thi Magisterens Tale blev saa almindeligen rost, at jeg nok kunde ønske at faae Fingre i den. Jmidlertid vil maaskee Chr. J. i saa Henseende være heldigere end jeg, og da faae vi jo vel Alle godt deraf. Endeligen samlede vi os da ved Middagsbordet, og her gik det muntert til Glæde, Vid og Lune forkortede os Tiden, der ilede saa hurtigt for os, at 3 a 4 Timer, bleve borte for os, uden at vi ret mærkede, hvor de bleve af; men Folket udenfor, ja det vidste det ret godt, og vi fik det da ogsaa at vide; men der skal dog ogsaa Tid til Alting: der skal dog Tid til at drikke Skaaler, og der skal dog bruges Tid – til at stifte et dansk Samfund. Først udbragtes da en Skaal for vor Konge, og den drak vi Alle, og da vi drak, saa tænkte vi paa Slesvig, og vidrak ud til den sidste Draabe, og Hurra raabte vi, saa det kunde høres langt borte at det var Kongens Skaal vi drak. Vi tænkte paa de slesvigske Pulterkamre, hvor der rømmes op i denne Tid, og vi tænkte paa de slesvig-holsteenske Embedsmænd, der ere færdige at tabe Veiret i denne danske Tid, af Hastværk, med at søge deres Afsked, og vi tænkte paa Flaget paa Bakken, hvori der stod skreven: "Alt for Kongen" – og saa gik det af sig selv. Saa kom Kronprindsens Skaal, og saa Drewsens J Christensens; de to Herrer, følges altid ad, det gjør kun ondt i Hjernen at tænke paa den Ene uden at tænke paa den Anden. Dernæst kom Professor Clausens Skaal, og derpaa Damernes, og saa Lehmanns, Grundtvigs, R. Sørensens og Comiteens, og dermed var da det forbi.