Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-05-01
Storfyrst Constantins Besøg i Frankrig og hans pludselige Afreise derfra er, næst Mordattentatet paa Kongens Liv, den Begivenhed, som for Tiden gjør størst Opsigt dertillands. At Prindsen af Jonville, skulde have modtaget Storfyrsten i Toulon og der gjort Honneurs for ham, var saa afgjort, at Guizot havde underrettet den russiske Gesandt derom. Men imidlertid havde Prindsen faaet Skrupler og erklæret, at han under den nærværende Stemning for Polakkerne ikke ved et saadant Skridt vilde gjøre sig upopulair, og vægrede sig ved at reise, og da Kongen alligevel paastod det, havde Prindsen, i Discussionens Hede, taget den lille Greve af Paris ved Haanden, og udraabt: "Lad mig dog beholde den Smule Popularitet, jeg har, den kan engang komme dette Barn til Nytte!" Da Storfyrsten ankom til Toulon, var hans første Spørgsmaal efter Prindsen af Jonville, og paa Søpræfectens forlegne Svar, at han var i Paris, erklærede Constantin, at han vilde forblive der i det strængeste Jncognito, og kort efter gik han ombord igjen. (Man fortæller, at Guizot, da den polske Agitation culminerede, henvendte sig til Kongen og spurgte, om man ikke skulde søge at dæmpe den, hvorpaa Ludvig Philip havde som Svar sagt til Hertugen, af Remours: "Nei. Det er et Element, som jeg efterlader Dig! Det kan endnu blive Dig, som Regent, og min Sønnesøn til megen Nytte.") Mordattentatet paa de Franskes Konge er endnu Gjenstanden for Avisernes Fortællinger. Det er oplyst, at Mordforsøget var især mislykkedes derved, at Grev Montalivet, ved Tilbagetouren, sad paa det forreste Sæde istedetfor Kongen, der havde skiftet Plads med ham. Lecomte maatte hurtigt forandre sit Sigte; derfor feilede begge Skuddene. Vognen kjørte i Trav, og Morderen, der sigtede paa første Bænk, saae pludseligt Montalivet i Sigtelinien; han maatte nu tage et nyt Sigte, men tillige ikke forsømme Forbikjørselens Øieblik og trykke løs. To Kugler fore igjennem Vognens øverste Drapperi. Kongen tilraabte Dronningen, som udstødte et høit Skrig: "Vær uden Frygt; jeg har ingen Skade taget." Da faldt endnu et Skud, og en Kugle med grovt Skraa streifede tæt forbi Kongens Hoved. Hestene bleve staaende; men Kongen tilraabte Kudsken: "Det er Jntet, Kjør kun til!" Kongens Koldblodighed bliver almindelig beundret. Da den lille Prinds af Würtemberg, Kongens Dattersøn, hørte det første Skud, raabte han: "Hør, hvor man hilser Bedstefader!" Rideknægten Millet, som reed foran Vognen, havde først seet Lecomte og hans Gevær, og idet han svang sig fra Hesten op over Muren, raabte han: "Enten fanger jeg Dig levende, eller Du ombringer mig." Lecomte svarede: "Tilbage, eller Du falder for min Haand!" og tog Sigte paa Millet. Denne faldt ham i Armene, og nu begyndte en rasende Kamp. Den herculiske Lecomte havde nær myrdet Millet; men da kom der nogle Officierer til Hjælp og overvældede Morderen. Han tilstod strax, og beklagede, at det var mislykkedes. Samme Dag, han udøvede Gierningen, havde han hævet sin Qvartals pension. Prindsen af Salerno blev saa rystet over denne Begivenhed, at han strax reiste til Jtalien. Millet er senere bleven udnævnt til Piqueur med 4000 Fr. Gage. Da Hr. Sauget, Deputeretkammerets Præsident, havde sagt til Kongen: "Ved sin underfulde Beskyttelse salver Forsynet det franske Folks Udkaarne og gjør ham usaarlig!" svarede Hs. Majestæt: "Jeg lever og vil leve for Frankrigs Lykke og Opretholdelsen af alle dets Friheder." Om Aarsagen til Kongens Ophold i Fontainebleau gaae de forskjelligste Rygter, blandt hvilke det: for at have en Samtale med Narvaez incognito om de spanske Anliggender. Denne Begivenhed har allerede havt til Følge, at Dronningen af England har opgivet sit Besøg i Paris. Kongen har selv skrevet hende til, at hun ikke bør udsætte sig for Faren af et gjentaget Attentat, som hun jo aldrig kan være sikker for.