Viborger Samler, 1849-07-03
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. (Nationalforsamlingens Møde den 25de Junii. Odilon Barrot bestiger under almindelig Opmærksomhed Tribunen. Man venter, at han vil anmelde Roms Jndtagelse af de Franske; men istedet fordenne med Længsel imodeseete Efterretning oplæser han Udkastet til en ny Presselov, der paa en mere virksom Maade end hidtil skal undertrykke Angrebene imod Præsidenten, imod den militaire Disciplin, imod de bestaaende Love m.m. Da Ministeren erklærer, at Andragendet er af paatrængende Vigtighed, og at det skal erklæres som saadant, saa antages det ogsaa strax af den Høire med den sædvanlige compacte Majoritet. Den venstre Side reiser sig ikke engang. Derefter tager Mauguin Ordet. Hans Foredrag i det danske Spørgsmaal er noget con fust; han taler om at England, Rusland og Sverrig beskytte Danmark, for at Tydskland ei skal occupere Havnene ved Østersøen. Han formener, at Frankerig strax i Begyndelsen burde have sprængt det danske Spørgsmaal; nu lod Frankerig Leiligheden gaae forbi uden at indtage en holdning, der var det værdigt. Det var Ruslands Hensigt at gjøre Østerrig afhængigt af det vældige Car dømme ved at nedlægge i Østerrig en Spire til dets Opløsning - en Spire, der snart vilde udvikle sig. Nationaliteternes Betvingelse, Tilintetgjørelsen af den lovede Forfatning, endelig Forbundet med Rusland; Alt dette vilde efterlade en Forbittrelse iblandt Østerrigs Folkefærd, som Rusland hvert Øieblik kunde ved sine Agenter bringe til Udbrud, naar det var fornødent at realisere dets Planer imod Orienten. Andre Hensigter havde Rusland ikke med sin Jntervention i Ungarn; thi den europæiske Ligevægt kunde kun ved en Sønderlemmelse af Østerrig forstyrres til Fordeel for Rusland; imod Polakkerne i den ungarske Hær kunde Rusland let sikkre sig ved en Troppecordon, og det Anarchie, som Keiserens Manifest omtalte, herskede ikke i Ungarn, hvis Opstand meget mere var en reen national, der begeistrede hele Folket. Hersom stedse tænkte Rusland kun paa at bringe Nabolandene i moralsk Afhængighed for at kunne forfølge sine vidtgribende Planer imod Orienten. J denne Henseende var Frankerig den eneste Stat, der var bestemt til at sætte en uoverskridelig Dæmning imod Rusland, da England, der stod under Borgerdommets Herredømme med dettes udelukkende Handelsinteresser, hverken vilde opstille en Hær eller udtælle Subsidier. Jmod Frankerig har Rusland, desuden et gammelt Had paa Grund af Frankerigs Sympathier for Polen og dets Tilslutning til England, og naar Rusland uafbrudt ruster sig, naar det bringer Østerrig i Afhængighed af sig, og lader Preussen, der allerede er at ansee som en russisk Provinds, erobre Tydskland, da skeer dette blot for med Tiden at marschere imod Frankerig, der siden Slaget ved Novarra har mistet sin eneste Allierede (Sardinien). - Hvilken vil da vel blive Frankerigs Skjebne, naar det heeltemodige Ungarn – saaledes som det er at forudsee – bliver bragt under Aaget, naar Tydskland bringes under Preussens, og Jtalien under Østerrigs Magt; disse tvende Magter - Preussen og Øster der mere end nogensinde tidligere staae under moralsk Afhængighed af Rusland, England, Frankerigs nuværende eneste Forbundsfælle, vil ingensinde indlade sig i Krig for Frankerigs Skyld, meget mere stedse i den afgjørende Stund vende sig imod Frankerig. – Frankerig, afskyet og hadet af de Folkeslag, det har forraadt, forjaget af Kongernes Raad, der hade dets Principer om Frihed og Uafhængighed, vil staae allene ligeoverfor Europa og det maa da taale, at man uden det og til Trods for det forandrer Europas Kort, at man skjænker Jtalien til Østerrig, Tydskland til Preussen, og at Rusland uhindret forfølger sine Planer imod Orienten. – Taleren forlanger af Regjeringen - ikke øieblikkelig Krig, men en imponerende Stilling og en krigerisk Holdning, og i dette Tilfælde vil Regjeringen have alle Partier for sig. Mødet afbrydes et Qvarteer, efterat Udenrigsminister Toqueville har udtrykt Ønsket om at besvare Mauguins Jnterpellation tilligemed Savoyes. Savoye bestiger Tribunen og adspørger Ministrene, hvorledes de have udført den constituerende Forsamlings sidste Dagsorden, hvori Opmærksomheden henledes paa de truende Troppebevægelser i Europa, om hvad Ministeriet har foretaget sig i Anledning af Preussernes Nærhed ved Grændsen, og om hvorledes Ministeriet forholder sig imod de tvende provisoriske Regjeringer i Baden og Pfalz? J sidstnævnte Henseende syntes Ministeriet at have viist sig meget fjendsk: man har lagt Hindringer i Veien for de Tydskere, der vilde vende tilbage til deres Fædreland; man har ikke villet lade de Ungarer, der vilde kæmpe imod deres Fædrelands Fjender, passere Rhinen; man har interneret dem; man har endog auctoriseret den preussiske General Hirsch feld til at bebude i en Proclamation de Franskes Medvirkning for at cernere Pfalz. (Toqueville raaber: "Det erkjender jeg ikke!) De tvende Afsendinge fra den provisoriske Regjering ere bleven forfulgte af Politiet og kastede i Fængsel; de Vaaben, Folket havde kjøbt for sine Penge, ere blevne anholdte og de ere indtil dette Øieblik endnu ikke udleverede, en Sum af 180,000 Fres., som en Agent for Regjeringen i Baden havde nedlagt hos en Banquier, er efter Forlangende af Storhertugens Agent belagt med Beslag, og hine Agenter arresterede. Om disse Anliggender interpellerede han Ministeriet. Toqueville reiser sig: "Savoye er berettiget og forpligtet til at forsvare de Revolutionaire fra Baden og Pfalz, som han har hvirvlet ind i deres fordærvelige Foretagende; thi dette fremgaaer af en Tale, han har holdt i Offenburg. Den preuss. Generals Dagsbefaling er opdigtet. Forhindringer af væbnede Skarers Jndfald i Tydskland og af Transporten af Vaaben til Tydskland er begrundet i Folkeretten. Hvad angaaer Arresteringen af Agenterne, da vil Undersøgelserne i Anledning af Pariser-Ementen den 13de Juni godtgjøre, at de ikke vare Afsendinge, men Sammensvorne. Gesandterne have vi ikke modtaget, fordi vi ikke anerkjende de revolutionaire Regjeringer. Borttagelsen af de 180,000 Fres, grundede sig paa Meldinger om at de hidrørte fra et Tyveri. Hvad er det iøvrigt for Mænd, der staae i Spidsen for Bevægelsen i Baden? Det er de Selvsamme, som for 6 Aar optraadte saa fjendtlig imod Frankerig, og som paa det Heftigste angrebe Frankerigs Udvidelse imod Rhinen, – det er de Selvsamme, som aabent yttre deres Sympathie med de Sammensvorne af 13de Juni, og nære det Sindelag, som vi hos os bekæmpe som farligt. Toqueville oplæser nu den pfalziske Regjerings bekiendte Manifest til det franske Folk, og Brentano's Ord, i hvilke han bebuder Forsamlingen i Karlsruhe den forventede Revolution i Paris. Hvad angaaer Preussernes Bevægelse, da have disse Ret til at understøtte den lovmæssige Regjering i Baden imod Jnsurgenterne. Dette er mit Svar til Savoye, jeg gaaer nu over til Mauguin. Hvad er Resultatet af hans Tale, Selv lader han os i Uvished derom. Her opdukker Spørgsmaalet: Krig eller Fred, Nogle ville Krigen for at realisere deres anarchiske Planer. Disse Nogle bekæmper jeg. Andre, som Mauguin, ville Krigen, fordi de mene, at Frankerig er omgivet af Staal og Brand. Denne Forudsætning er urigtig. De fremmede Magters Stemme var ingensinde meere velvillig imod os, end nu. Mauguin erkjender, at vi Jntet have at frygte af England. De tydske Magter ere saa adskilte ved saa mange og saa store Jnteresser, at vi nu mindre end nogensinde tidligere have at befrygte fra deres Side et fælleds Foretagende imod os. Rusland har ved Jntet lagt for Dagen, at det nærer en fjendtlig Hensigt imod os; dets Erklæringer godtgjøre tvertimod det Modsatte. Kun i eet Tilfælde vilde en Krig og en Coalition fra Ruslands Side være sikker, nemlig i det Tilfælde at den democratisk socialistiske Revolution seirede hos os, naar Regjeringen hos os gik over i andre Hænder, Jeg troer endog, at naar den demagogiske Tilstand i Tydskland vedvarede endnu i nogen Tid, da turde en ganske anden Coalition blive mulig. (Hentydning paa et Forbund imellem Rusland og Frankerig: Fra venstre Side: "Som i Jtalien; som imod Rom!" - Omstyrtes Forfatningerne i Tydskland, da ere kun Demagogerne Skyld deri, der ved deres uafladelige Jnsurrectioner sætte Tydskland i Anarchiets farlige og utaalelige Tilstand. Værer overbeviste om, m. H., at Republiken, som jeg tjener, og som jeg har svoret Troskab, behøver, for at bestaae, 2 Ting: Orden i det Jndre; Fred i Udlandet. Hele Samfundet er afhængigt deraf i dette Øieblik, da Borgersamfundets Grundpiller, Religion, Familie og Eiendom - ere rystede i deres Fundament. Saalænge Freden er mulig og ærefuld, vil jeg forsvare den; og jeg troer at den blive begge Dele." Savoye tog til Gjenmæle, da Ministeren, ikke havde udtalt sig om Jtalien; men Forsamlingen udsatte Debatten indtil den 26de Juni, og i denne Dags Møde afskar Nationalforsamlingen Debatten ved, saaledes som anmeldt er i Stifts-Tidendens Gaarsnummer, at gaae med en Majoritet af 200 Stemmer over til Dagsordenen. Ledru-Rollin er lykkelig undkommen til London.