Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-12
Blandt Catholikerne var han maaskee bleven canoniseret. Carl 12 Ophold kostede Tyrkerne uhyre Summer, og endnu efter hans Afreise maatte det tyrkiske Til den geistlige Mand, som i mere end 30 Aar har havt Opsyn med Almue skolevæsen. Deres i Skilderiet No. 35 d. A. indrykkede Bemærkninger ere affattede i en saa ikke geistlig Tone, at jeg maae fristes til at troe De ikke er nogen geistlig Mand. Er De det virkelig, saa er Anonymitet ligesaa uværdig for Dem og Deres Stand, som den vilde være det for mig og min Stand; og det især naar det gielder Behandlingen af en Sag som den af mig i Forslag bragte. Jeg opfordrer Dem derfor til at navngive Dem, for at jeg kan vide, med hvem jeg har at gjøre; og jeg skal da paa behørig Maade, Punct for Punct besvare Dem Deres skarpsindige bemærkninger, uden at tilsidesætte den Agtelse, jeg skylder Dem som Lærd, og som Medlem af en saa hæderlig Stand. - Men skulde De virkelig ikke være den geistlige Mand, eller ikke ville ud af Deres Baghold, hvorfra De har angrebet mig; da maae De undskylde, om jeg nødsages til at antage Dem for et Sidestykke til hun maskerede Person, der paa Pladsen St. Germain i Paris morede sit Publikum saalænge han havde Masken paa; – og i saa Fald vilde jeg hverken finde Dem eller Deres Bemærkninger noget Svar værd. For Resten er jeg ingen Ven af Avisfeider; Skatkammer betale hans private Gield, som han under Portens Guarantie havde contraheret hos græske og franske Handelshuse i Constantinopel. Da efter hans Død Pengemangelen i Sverrig var overmaade stor, saae den følgende Regjering sig nødt til at indlade sig i Underhandling med Porten om at betale Carls Gield med Vare. Porten indlod sig paa at at modtage et fuldrustet nybygt Linieskib paa 74 Canoner, som fuld Betaling; men ligesom det var en Bestemmelse, at Carl baade levende og død kuns skulde foraarsage Tyrkerne Ærgrelse og Bekostning, strandede Linieskibet paa Reisen til Constantinopel i Strædet ved Cadix. Og nu lagde Achmed 3 den Velgierning til alle de øvrige, at han eftergav det ved Carl forarmede Sverrig Gjelden. er De virkelig en geistlig Mand, ere de desuden ligesaa upassende for Dem som for mig; jeg foreslaaer Dem derfor enten en Brevvexling eller et Møde, hvor jeg da skal overbevise Dem om, at det nok, – fordi jeg bærer en rød Kjole, kan være mig tilladt at føle og ønske for en Sag, som De med saa odløse Kraftgrunde vil tilintet gjøre. – Navngiven, kunde denne Behandling af Sagen maaskee blive Dem behageligere end den offentlige, Catechisme a Pasage de tontes etc. etc. er mig aldeles ikke ubekjendt; men den indeholder ogsaa andre Spørgsmaal og Svar end det anførte, hvad synes Dem f. Ex. om Pligterne mod Geistligheden og dens besoins" – Den er da ogsaa skrevet for unge Catholiker, og Gud bevare mig fra at ville ønske for det lykkelige protestantiske Danmark, hvad Catholicismen kan finde anvendeligt for dens Tilhængere. Har De iøvrigt havt isinde at belære mig, saa burde De have talt i en artigere Tone, Deres bemærkninger vilde derved Intet have tabt i Vægt, – og jeg vilde derfor have takket Dem, det klæder altid godt at tale i en artig Tone, især for en sig undertegnende geistlig Mand; men under alle Omstændigheder burde De ikke have overseet, at der til at belære hører Mere end en Mængde Ord, krydrede med latinske Phraser. - Har De villet sætte mig i Forlegenhed, da burde De have givet mig haardere Nødder at knække end dem, Dehar præsenteret mig; thi de ville ikke skade mit Foretagendes Fremme, – i hvor lidet det end synes at interessere Dem, og i hvor imodtagelig De end fremstiller den danske Nation derfor. Og nu min Herr N. N. vil jeg til Slutning ønske, at vi virkelig maae være hinanden saa ubekjendte, som De i den ømme Indledning til Deres Bemærkninger med saa megen Bestemthed, erklærer. Ta H. C. v. Riegels, Capitain i det fyenske Jnfanteri Regiment, Ridder af Dbr.