Jyllandsposten, 1839-11-05
Politivæsenet paa Landet. J G. L. Badens Kong Christian den Syvendes Regjerings Aarbog, 1833 nævnes Kabinetsordren af 20de Octbr. 1777, der blev communiceret samtlige Norges Stiftamtmænd og Bisper, om at hæmme de natlige Sammenkomster af de Unge af begge Kjøn, som sædvanligt kaldtes Nattefrierier, der ofte bidroge til Usædeligheds Fremme. Noget Lignende finder imidlertid endnu efter hele 60 Aars Forløb Sted hist og her paa Landet i vort kjære Danmark, i det Karle og Piger samles paa Gaden i Landsbyerne om Søndag Aften hele Sommeren igjennem, hvor de tilbringe største Parten af Natten med Legen og Harcelleren, ja med en saadan Hujen og Skraalen, der, akkompanieret af Hundetuden og Hundeglam, vanskeligen tillader nogen Anden at sove end den, der har Sovesyge. Stundom blive disse natlige Sammenkomster Nattevandringer i Skovene. Nu mener vel den ærede Forfatter, at de Uordener, som bemeldte Kabinetsordre gik ud paa at hæmme, vilde kloge Religionslærere bedre kunne afskaffe end alle Øvrigheder, og vist nok maae samme kunne virke meget til at hæmme Uordener; men disse ere stundom af det Slags, hvortil de omtalte og lignende maaskee høre, at blotte Forestillinger og Formanninger ikke udrette, hvad de skulle, uden Øvrighedens og Politiets Mellemkomst. Herskende Uordener ere ofte for stærkt rodfæstede i Sædvaner og Tilbøieligheder. Mange Forældre, og især Huusbonder, er det meest om Arbeidet at gjøre; de tillade derfor deres Børn og Tyende, for at disse skulle blive saameget flinkere og villigere til samme, uden Betænkning en og anden Frihed, der ikke burde tilstedes dem. Forældre, der tænke lidt klogere og bedre, erkiende vel, at mange Friheder, der tillades Ungdommen, kunne være farlige nok for samme, men imidlertid ere de ofte svage nok, til at give efter for Omstændighederne, eller for deres Børns Ønsker, naar det hedder: "J vil vel ikke være strængere end andre Forældre. De har jo Lov til det baade hist og her. Hvorfor skal vi være mere af de Hellige end alle Andre? Det har men ingen Fare. J har jo ladet os lære vor Børnelærdom, J kan troe, det gaaer intet saa haardt til, som Præsten præker." At Præsten kan, som sagt, rette mange Uordener, er vist, men kunde han rette Alt, behøvedes der jo intet Politivæsen, ingen Politimester. Han virker meest, naar man veed, at han har en god Politimester i Baghaanden. Sognefogederne have ikke Autoritet nok. Jmidlertid ønskede jeg for min Part, ikke aftakkede Underofficerer til Sognefogeder, saaledes som der har været foreslaaet, da man har dem ret gode, og kunde have dem i større Antal, af Bondestanden selv, men man er ikke altid nøie regnende og omhyggelig nok i sammes Valg, og Herredsfogeden, der skulde assistere dem, er ikke altid ved Haanden, boer oftest i i Kjøbstaden, ja stundom endog udenfor Herredet, hele 45 Mille borte fra enkelte Punkter i samme. Selv har en af vore Herredsfogeder for 3 Aar siden i et offentligt Blad tilstaaet, at Politivæsenet paa Landet var høist maadeligt, samt, at det ligger i Tingenes Natur, at Herredsfogederne bør boe i deres Jurisdictioner. J Anledning af disse og flere Yttringer af denne anonyme Forfatter, fremsatte jeg i dansk Almeenlæsning; Nr. 21 og 22, 1836, under en fingeret Bondes Navn en Deel bemærkninger, af hvilke jeg tillader mig her at igjentage nogle samt tilføie andre og navnligen Fortegnelsen over de Uordener og Misligheder, der, som en Følge af det af ham antydede høist maadelige Politivæsen paa Landet, derfor sammesteds hyppigst finde Sted. Og hertil kan da regnes: 1) Omflakkende Kræmmere, der forstaae at benytte Leiligheden til at paaliste Qvindfolkene det Alenkram, Jeg vil som saadanne f. Ex. blot nævne Niels Taarup i Vinge og Kristen Tind her i Hjermind. Sidste er som Sognefoged, Skolepatron og Fattigforstander lige retsindig og upartisk Tilsynsmand. hvortil de ellers mangen Gang ikke udgave deres Penge, da de saaledes faae Stadsen bragt i Huset, uden at de have nødig at uleilige sig efter den, og faae den, som de troe, for bedre Kjøb, end om de skulde hente den i Kjøbstaden. Det er disse sig paa Landet omlistende Kræmmere, mod hvilke der meget er bleven ivret og hvorom der skal være et Forslag iværk, og da de meget skade Kjøbstæderne, saa er det intet Under, at hiin Randers Borger nylig i et Nr. af Commissionstidenden, yttrede Længsel efter at erfare, hvori saadant Forslag mod disse, som de kaldes, Bissekræmmere bestaaer. Og vistnok vilde saa mangen Mand paa Landet ei mindre glæde sig ved et probat Middel til deres Fordrivelse. 2) Den Skade, som de mange saakaldte Smut kroer, hvoraf der ofte ere flere i een Bye, anrette Her sidde Drankere, hvoraf der desværre endnu stedse ikke gives faa, og suppe, eller herfra hente de den Brændeviin, der snart skal føre mange af dem med Familier paa Fattigkassen. Ja her eller herfra drikke ofte de, der allerede ere blevne Almisselemmer, op, hvad saa mangen ædruelig og arbeidsom Mand havde ondt nok ved at udrede til sammes smaae Børn. Tør Krommanden ikke saa lige lade dette godt Folk sidde og drikke hos sig, eller lade dem hente Brændeviin hos sig, saa forstaae samme, at faae den hentet paa anden Haand. Herforuden handle dette Slags Kromænd og stundon med Thee, Kaffe, Sukker m. m., hvor da Konerne kunne for Uld, Hør og Andet faae sidstnævnte Varer, og Mændene for Korn faae Brændeviin og Tobak, naar den rede Skilling just ike er ved Haanden. Jeg kjender Byer, der ved saadanne Kroer ere gaaet saare meget tilbage. 3) Den Brændeviinsbrænden, der ei alene er til Tab for Kjøbstæderne, men der, for ikke at tale om Andet, bidrager Sit til Udbredelse af BrændeviinsdrikJ et Huus, hvor man brænder, vænnes Ungdommen ret tide til denne Drik. Tyendet kjøber man ofte ved samme til at tie. Lod der sig ikke, istedetfor Anlæg af Brænderier paa Landet, anlægge, hvad der er talt og skrevet om, Ølbryggerier, hvorved dog Landalmuen endeligen kunde faae Smag paa en velsmagende sund, nærende og styrkende Drik Øl, istedetfor det usle nuværende og usunde, nær havde jeg sagt, Karvand af Øl, hvormed samme i mange Egne tager tiltakke, naar der kun vanker Brændeviin. Herved vilde man vel afvænnes fra det Værre til det Bedre, fra Brændeviin til Øl 4) Kaartspil og Sviir, hvortil især Karle og Drenge saa mange Steder samle sig, og skammeligen forøde baade deres Løn, de lange Vinteraftener og stundom Helbreden med, imedens de derimod i andre Egne dele Karten, Spinden, Binden (Strikning) med Qvind folkene til Midnat, som f. Ex. her i Byen, hvor man, som jeg i et foregaaende Nr. af dette Blad erindrede, forfærdiger aarligen Uldtøi for 3000 Rbd. til Salg, uden at forsømme sin Avl, hvorom deres Marker vidne, især efter at der ved det Høikongl. Rentekammers priselige Foranstaltning forundtes dem baade Hoverie frihed og en ny Udskiftning. Ja vilde end hine, der enten saa uordentligt tilbringe Aftenen, eller hendøse den i Kakkelovnskrogen og langs ad Bænke lade haant om at deeltage i bemeldte for qvindelige anseete Sysler, hvor mangehaande mandlige Haandarbeider gives der da ikke, hvori de saavel til deres Huusbonds som til deres eget fremtidige Vel kunde øve sig. 5) Fornævnte Karles og Pigers natlige Sammenkomster, Nattevandringer eller Nattefrierier, hvad man vil kalde dem. At disse let kunne vorde farlige for Sædeligheden, behøver vel ingen Erindring. Jøvrigt bestaae Ungdommens Forlystelser paa Landet, som bekjendt, gjerne i de endnu som oftest saakaldte Legestuer, med hvilke det i vore Dage har taget den gavnlige Forandring, at de fra de fordums ofte flau og usædelige Lege- og Julestuer ere blevne til blotte Dandsestuer. Mod disse vil der da vel ikke være synderligt at indvende; thi nogen Fornøielse maa man jo dog ville unde dem, som en Opmuntring, og et Slags Vederlag for deres Arbeide. Kuns, at der med samme haves tilbørligt Tilsyn, 4, at Alt gaaer anstændigt til b) at ingen Svirre- og Spillelaug forbindes med disse Dandsestuer; c) ikke holdes nogen Nat før Søn, og Helligdage, hvilket dog mange Huusbonder gjerne see, for at de ikke nogen Søgnedag skal savne fuldt Lige af dem, men hvorimod da følgen gjerne bliver, at Gudstjenesten maa holdes for tomme Stole, da, imedens Ungdommen udsover, de Ældre maae forrette sammes Gjerninger; d) at de ikke vare forlænge af Gangen, c) ikke finde for hyppigt Sted. Hvad sidste Punkt angaaer, da kan vel ved Politiplakat det aarlige Antal af Legestuer i et Sogn bestemmes; men man forstaaer ret godt at illudere og narre Plakaten, snart samles man mangen Aften i en Gaard, og faaer sig nogle Timers Dands, der i Modsætning til en af de ordentlig Legestuer hedder en Mørknings Sierrom c: Rundar snart gaaer man, foruden til Legestuerne i Sognet, saa til dem i Nabosognet. Snart igjen tinger man sig en Legestue udenfor Sognet, i en af de nærmeste Gaarde af et saadant Nabosogn. Saaledes veed man da ofte at skaffe sig det dobbelte Antal af de Legestuer, Politiplakaten tilsteder. Og hvad er følgerne heraf uden disse, Ungdommen henrives til at lade sig beherske af Forlystelsessyge, der indgyder den Modbydelighed og Lede for alvorlige Sysler. J den Tro, at kun Dagen hører deres Forældre eller Huusbonder til, men Natten derimod dem selv, skulle de i enhver Legestue, om de saa skulle stiæle sig dertil. Hvoraf Følgen atter bliver ubehagelige Optrin imellem dem og Forældre eller Huusbonder, og, at da de springe Søvnen bort om Natten, gaae de og sove over Arbeidet om Dagen; at de svække Helbred og Kræfter, jaske og slide Klæderne op, og slænge, uden ofte engang at kunne overkomme at anskaffe sig en Psalmebog, end sige et Nyt Testammente, med en saa let Haand, den Løn hen, som saa mangen sparsom og stræbsom Mand har saa ondt ved at yde dem. (Fortsættes)