Berlingske Tidende, 1767-02-20
Efter skeete Oplæsning af den Forestilling, som en stor Deel Jndvaanere og Borgere den 22de Decbr. have overleveret de Herrer Syndici, er det, ved 2 Stemmernes Omgange, besluttet at give dem følgende Svar: "Raadet, som er inderlig bevæget over den Tilstand, hvori vores Fæderneland befinder sig, og som forudseer de skadelige Følger, som ville flyde af de Uroligheders Vedvarende, hvilke nu tumle os, ønsker intet mere heftig, end at see den Fredelighed oplivet igien, som allene er kraftig til at giøre Ende paa vores Onde. Republiken roede sig ved den allerønskeligste Rolighed, og ved allerstørste Velstand, i Aaret 1763, da dens Lyksalighed blev forstyrret ved Forestillinger, som sigtede til at indføre ny Skikke. Og da samme Forestillinger ere bleven fortsatte med Haardnakkenhed, have de endelig ført os i den beklagelige Tilstand, hvori vi nu befinde os. Da Raadet blev forfærdet over de Grunde, hvorpaa bemeldte Forestilling heldede sig, troede det sig uforbigængelig forbunden til at sætte sig imod endeel af sine Medborgeres Paastand. Da det endelig, ved en Rad af Tildragelser, hvilke her at oprippe ville koste dets faderlige Hierte alt for meget, saae sig nødet til at tage Tilflugt til de garanterende Magter for Reglementet af 1738, havde det dermed ingen anden Hensigt, end, om mueligt, at standse et Ondes videre Fortgang, som det saae at tiltage Dag fra Dag; og paa en trofast Grund igien at oprette den Fred, hvortil dets Omsorg og Ønsker utrættelig havde sigtet. Saasnart som disse Magters Ministere havde indhentet en tilstrækkelig Kundskab om vore Usomdrægtigheder, og igien givet Raadets Forvaltning den Ret, som de erkiendte det burte have, erklærede Raadet, "at det var reede til at give efter i alt det, som den høye Mediation fandt for got til at kunne oprette Forstaaelse og Fortrolighed imellem os igien;" og da disse Ministere, i Haab om at opnaae dette Maal, have foreslaget et Udkast til Forligelsemaal, hvorved Raadet var frataget adskillige af sine Herligheder, har det eenstemmig villet opofre samme Herligheder for dets Længsel efterFreden. Efter dette Forslags Forkastelse, som var en værdig Frugt af de høye Mægleres Retsindighed og lange Arbeyde, og som var bestyrket ved hver deres Herrers agtbare Bifald, er det at de forestillende Jndvaanere og Borgere, komme og indbyde Raadet til at give Fædernelandet Freden, ret ligesom man kunne beskylde Raadet for at have forstyrret Freden, eller som om det ikke ved denne vigtige Leylighed havde givet skinnende Prøver paa, hvor høyt det skatterede den, eller at det havde sat sig imod nogen af de Opoffrelser, som vore Mæglere foresloge for at tilveiebringe os den. Ved saadanne Omstændigheder troer Raadet sig forbundet til at paaminde sine Medborgere om, hvilken er Fædernelandets sande Fordeel. Vi have det uskatteerlige Fortrin, at see vores Grund Forfatning, vore Friheder, vores Jndepedance garanterede af 3 Potentater, som til alle Tider have ladet sig vores Velstand være angelegen. Skulle vi vel ville skille os ved et saa uskatteerligt Gode, Disse Potentater kiende vore Misforstaaelser med deres Aarsager Deres Ministere have nylig erklæret for Raadet, at udi Sagernes nærværende Tilstand, kunne de ikke befatte sig med nogen anden Bilæggelse. Raadet troer, at det skulle være at forringe den Tillid og dybe Respect, som disse velgiørende Potentater i saa mange Henseender fortiene, dersom det ved noget andet Middel søgte Fredens Opretning og denne Republikkes Velgaaende. Raadet beder Jndvaanerne og Borgerne paa det indstændigste, at de alvorlig ville overveye den store Fare, som overhænger vores Fæderneland; at de ville betragte af hvilken lyksalig Tilstand de have udtrædet, hvorhen de træde, og hvad Følger ville flyde af vore fordærvelige Bevægelser. J. J. de Chapeaurouge.