Aalborgs Stifts Adresseavis, 1826-05-11
En Slags Tartarchan eller arabisk Scheik har givet det spanske Monarki i Amerika de haardeste Stød, nemlig Mulatten Paer. J Spidsen af nogle Tusender af sine vilde Landsenerer har han ofte slaaet Ferdinand den syvendes disciplinerede Eskadroner, især Husarerne. Denne Mand kunde let ved Orinokos Bredder have spillet den samme Rolle, som Artigas ved la Plata, men han blev Bolivar tro, da denne indtog ham ved sin ædle Opførsel. Paes viser megen Opmærksomhed og en vis Artighed mod Fremmede, og uagtet hans vilde naturlige Forfængelighed lever han fuldkommen paa samme Fod med sine Ryttere; naar han er imellem dem, tager han Deel i deres Maaltider, Lege og Øvelser. Jngen rider bedre, bruger Landsen meere haandfast, eller angriber Fjenden mere rasende, end han. Saaledes er han almægtig i sin udisciplinerede Skare, og Soldater, som i Alt rette sig efter en Anfører, der giver Modets Exempel, følge ham saa underdanige som Slaver. Man har forøget hans Formue ved talrige Foræringer, og berøvet Spanien en Mand, der er og bliver en Skræk for dets Tropper. Montilla er denne Anførers Medbeiler i Sletterne. Tidligere var han Garde du Corps i Spanien, og troede i Revolutionen at finde et Middel til at forøge sin Formue. Den Jndflydelse han har, er i Regeringens Øine farlig, og, skjønt man derfor har ansat ham i Carthagena, saa anseer man ham dog for at være for nær ved Caracas, hvor Adelen gjerne vilde opstille en Anfører imod Bolivar og ønsker at udvælge Montilla. J sin Omgang udmærket han sig; opdragen i Europa, veed han med Lethed at udtrykke sig, hvilket falder de fleste Colombier vanskeligt. Man beskylder ham for Falskhed, man betragter hans Stiltienhed og hans tilsyneladende Modsigelse som et Beviis paa at han bærer Kappen paa begge Skuldre; men det er kun Ærgjerrighed, som søger at skjule sig og frygter for at blive opdaget. Man veed iøvrigt at han har en Aarsag til Had, som ikke let forglemmes. Han mindes vist nok, at Bolivar i 1811 i et Vredens Øjeblik svor, at ville lade ham skyde, saasnart han fik fat paa ham. Og holder han General Miranda og Patrioternes Parti for et og det samme, saa vil han vist ogsaa huske, at denne General forsikkrede, at han 24 Timer vilde give ham til Priis for Folkets Øjne i et Jernbuur. Mulatten Padilla er ingenlunde den Hærfører, hvis Tjeneste mindst har nyttet de uafhængige Amerikanere. Denne Lods fra Carthagena, som ved Revolutionen blev befalingsmand over en Flotille, har mere end nogen anden bidraget til at Carthagena blev taget fra Spanierne. Sildigere blev man ham Erkjendtlighed skyldig for Maracaibos Erobring. J Begyndelsen maatte han blive et Offer for det Partii, som vilde udmærke Montilla, men siden kom han igjen i Agtelse, hvilket foraarsagede de Farvede en almindelig Glæde; thi man vidste meget vel, at Striden mellem de to Hærførere gjaldt Farven. Nu synes alle disse Mænd at være kun Bolivar undergivne, og mindre at være hans Lige end hans Underfeltherrer. Jmidlertid kunde det ved hans Død eller selv efter et Nederlag let hænde sig at de stillede sig i Spidsen for et Partii, af hvilke enhver har sit. Heri har Bolivar Lighed med Alexander. Paes kunde man tænke sig at indtage med sine Negre Sletterne, Montilla Staden Caracas, Padilla Kysterne, Sucre Provindsen Quito. Saaledes beroer Colombials Rolighed, saalænge indtil den nye Tingenes Orden med Tiden vinder mere befæstelse, paa Bolivars Livs=Varighed.