Berlingske Tidende, 1792-12-03
Paris, den 16de November. General Dumourier har skrevet følgende til Præsidenten : Borgere, jeg er nødt til ufortøvet offentlig at bekiendtgiøre høit Forhold og mine Grundsætninger. Her er et Udtog at in Skrivelse til Krigsministeren den 30te October. Frenlag det for Conventen. Jeg erklærer som Philosoph og som hos Republikaner, overbeviist om den Nødvendighed at under holde Ligheden blandt alle Borgere, at, saasnart denne Fria er bragt til Ende, vil jeg være frie og uden Embede. De stoer de Rølle er, som jeg under Krigens Førelse har villet, demmere maae Nationen og dens Repræsentante, hiefalde denne min Deslutning at tage Afskeed. De maatte giøre mig den til en Løn, dersom jeg ikke selv fordrede den. Efter denne in Afskedigelse behøve de ikke at betænke sig paa sit give General Valence Titel af General en Chef over Ardenner: Armeen, hvilken Ministeren Lebrun har tilbude, ham. Haad mig angaaer, værdige Minister i saa erklæret. dem endnu, at, den jeg har viist, at jeg forstaaer at strig, afsiner gen den, og saasnart Freden bliver sluttet, leghangs Kaarde paa Sommer, og ikke igien tage den førend Despoterne endnu engang vilde sætte Republiken. i Fare. Ved Slutningen af Forsamlingen den 14de bleve decreterte følgende Undtagelser fra Lovene angaaende Emigranterne: De, som ere forviste Landet paa en bestemt Tid de Bortforte, og de, som i Følge Forordningen af 26 August, som ikke er afskaffet, eller efter det forvaltende Corpses befaling ere bortbragtet ligesom ogsaa de Franskmænd, hvilke for den 1 Julii. 1789 have boesat sig i fremmede Lande, eller ere der naturaliserte og de som kunne bevise at de ere bortsente af den nationale fuldbyrdende Magt, saavelsom deres Koner, Fædre Mødre, Børn og hos dem værende Betiente, - skulle ikke betragtes som Emigrerte. - Tvende Deputerte fra Staden Frank surt med en Adresse til Conventen, og tillige General Kellermann, forlangte at træde frem. - Begge Deputerte bleve først indladte i Salen. Den ene af dem sagde Republiken Frankfurt er den første, som udbeder sig Conventens Beskyttelse; General Custine tager Feil, naar han anklager Jndbyggerne i Frankfart for at have viist sig gunstige imod de Emigrerte, og taget en aristoeratisk Tidende i Beskyttelse; og kun formedelst denne urigtige Meening har han paalagt dem den svare militaire Brandskat, om hvis Ophævelse de dermed bede. - Den Memoire, vedblev den Deputerte, som vi her nedlegge, vil overbevise Dem om, hvor lidet ved have begunstiget de Emarerte. - Ar ikke tillade, at de forsamlede sig i et militair Corps, at de hvervede Recruter, at de antoge nogen Titel, det var alt hvad Magistraten i Frankfurt kunde giøre. Ethvert andet Foretagende havde lignet en Jnqvisition, og havde afskrækket Handelen fra vore Muure. Hvad den Bebreidelse for en aristoeratisk Tidende angaaer, saa var Trykkefriheden indført hos os, da man Frankrig begyndte igjen at fremkalde den; og den frankfurtske Tidende var ikke meere aristoccatisk, end Halvdelen af dem, som bleve skrevne i Paris. - Denne Tidende kunde forekastes os, dersom vi tillige havde standser Omløbet af patriotiske Blade. Men disse Blade ere stedse ubehindrede komne til Frankfurt, og fra vores Stad ere udgaaede mange philosophiske Skrifter. Vi haabe altsaa, De ville undersøge denne vores Forestilling, og anordne Gotgiørelsen af den og med Uret aftvungne Brandskat. Memoiren blev tilsendt de forenede diplamatiske og Lovgivnings-Commissionerne, og de Deputerte bleve indbudne til den Ære at tage Sæde.