Berlingske Tidende, 1807-05-29
Skrivelse fra Paris, den 18de Maji. I Gaar bragdes de erobrede preussiske Faner og Frederik den Stores Kaarde i Procession til Invalidernes Kirke. Allevegne, hvor Processionen gik forbi, løb det Frydeskrig, Keiseren leve! Armeerne leve! J den Tale, Præsidenten Fontanes holdt, sagde han: "Aldrig har Lykker, viist et mærkværdigere Exempel af sine Catrastropher. Alle Stemmer talede i 50 Aar for det preussiske Monarkies Ære. Dets Armees Tactik, dets glimrende Finantser, dets Regierings Viisdom fremstilledes som et Mynster for alle Stater, Neppe ere 20 Aar forløbne og ved det første Stød har denne Regiering, hos hvem man meere fandt er Armee, end et Folk, ladet sin sande Svaghed see. En eneste Slag overvandt disse saa ofte seierrige Skarer, som i syvaars Krigen modstode det forenede Østerrigs, Ruslands og Frankerigs Anstrengelser. Ventede man det af Europas ældste Generalers prøvede Talenter og lange Erfaring, af hine aarlige Leire, hvor alle Militair=Theorier udvikledes, af hine lærde Maneuvres, til hvis Studiun de kyndigste Generaler kom fra alle Europas Egne til Breden af Spree, Denne ny Krigskonst, hvis Hemmeligheder man søgte i Potsdam, har maattet vige for en kjekkere og mere omfattende Konsts Combinationer. Lader os nye de en saa stor Triumph, men lader os ogsaa, efterat vi have erobret dem, ære disse Levninger af den preussiske Storhed, paa hvilke endnu saa mange heeltemæssige Erindringer ere indprægede og over hvilke den store Frederiks Skygge synes at sukke. Da fordum en berømt Romer ophængte Bytter fra Kongeriget Macedonien paa Capitols Mure, kunde han ikke afholde sig fra en dyb Bevægelse ved at tænke paa Alexanders Bedrifter. Frankerigs Helt var ikke mindre rørt, da han traadde ind i de sørgelige og øde Palladser, som Preussens Helt fordum opfyldte med saa stor Glands. Han greb med en religiøs Enthusiasmus denne Kaarde, med hvilken han giør sine Veteraner en saa ædel Foræring: men han forbød, at føre de erobrede preussiske Ørne og Trophæer igiennem det Sted, hvor den store Konges Ask hviler, for ikke at bedrøve hans Skygge og beskiemme hans Grav." - Marschal Serrurier sagde i sin Tale: "Vi erher endnu 900 Mand af dem, der have fegtet mod den stor Konge, hvis krigerske Bytte vore Børn have erobret Lykken understøttede dengang ikke vort Mod. Fædrenvare ikke mindre brave, end Børnene, men de havde ikke samme Anfører. Jkke uden Stolthed erindre vi os den store Mands Ord: "Var jeg i Spidsen af det franske Folk skulde uden min Tilladelse intet Kanonskud skee i Europa. Statsraadet har paa det Spørgsmaal, om de militaire Straffelove kunde anvendes paa Nationalgarden, naar den er i activ Tieneste, erklæret: "At Nationalgarden i activ Tieneste er ved Decretet af 12te Novbr. 1806 underkastet de almindelige Militairlove og skal altsaa i Tilfælde af Desertion stilles for Speciel=Krigsraad og for andre Forbrydelser for de bestandige Krigsraad eller den competentMilitaircommission. Statsraadet er ogsaa af den Mening, at naar Lovene tilkjende Nationalgarderne Legemsstraf eller vanærende Straffe, bør Generalerne, naar Sagen ikke angaaer Ulydighed eller Opstand, opsætte Dom mens Fuldbyrdelse og giøre Jndberetning derom til Krigsministeren, der har Ordre, at indhente Hs. Majestæts befalinger.