Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-05-16
Forsaavidt Huusmændene, som have Jordtillæg, angaaer, da have de indtil Mai 1841, af et maadeligt Huus med 3 Tdr. Lands Tillæg, svaret i Afgift (der var bestemt før jeg 1830 modtog Gaarden) 2de Ugedage hele Aaret om, paa egen Kost, og 12 Pligtdage til Møgstrøning og Kornindtagning, hvilke sidste kunne forrettes af Konen, samt præsteret alle offentlige Afgifter og Paabudde, med Undtagelse af kgl. Skatter paa Amtstuen. Denne saaledes præsterede Afgift anslaaes: 104 Ugedage a 12 s. for Vinteren, og 24 s. for Sommeren. . . 23 Rbd. 80 sk. 12 Pligtdage, som Konen forretter a 20 s. . . . . . . . . . . . . - 2 - 48 - 26 Rbd. 32 s. Drages herfra Skatterne til Amtstuen, som er iberegnet denne Afgift. . . . . . . . . . . . . kommer Eieren til Jndtægt 22 Rbd. - s. For at faae sine 3 Tdr. Land dyrkede af Bønderne, maatte Huusmanden ikke alene arbeide for Bonden hele Høsten igjennem, med Undtagelse af sine Ugedage, men derhos staae paa rede Haand til enhver Tid, saasom: i Høhøsten, ved Møgagningen, til Gjerdelukning og andet forefaldende Extra-Arbeide. Hertil kommer, at disse Huuslodder som oftest bleve dyrkede slet og til ubetimelige Tider, hvorved de bleve forqvaklede og afgave kun et ringe Udbytte. For at forandre dette Forhold for Huusmændenne, fra en tvungen til en friere og meere selvstændig Stilling, ønskede jeg ikke alene Ugedagsarbeidet ophævet, men jeg vilde hertil have, at de med egne Kræfter kunde dyrke deres Jorder, nemlig: ved at pløie med deres Køer. Det befandtes imidlertid ved tvende af de dygtigste Mænd, som i Aaret 1839. med Velvillie toge fat paa dette Forslag, at 3 Tdr. Land ikke er tilstrækkeligt, for derpaa at kunne holde 2 Køer uden fremmed Hjælp. Ved heldigviis paa et nærliggende Sted at komme i Eiendomsbesiddelse. af 18de Tdr. Land, fik jeg det i min Magt, at om dele Huusmændslodderne saaledes, at jeg kunde give hvert Huus et Tillæg af 4 Tdr. Land, med Undtagelse af tvende Huse, som ere langt fraliggende Denne Forandring convenerede mig saameget mere som jeg alt var i Begreb med at om og opbygge alle mine Huusmændsboliger. Ved atter senere at have tilkjøbt mig Aunbøllegaard og inddraget dens Areal under Nøbbøllegaard, er jeg endvidere kommen i Besiddelse af fire Huse med Tillæg til hvert Huus af 3 2 Tdr. Land, saa at jeg nu ialt har 17 28de. Huse med Tillæg af Jord, og hvoraf de 15 deels ere deels ville blive istand til at holde 2 Køer, og som Følge deraf, at kunne dyrke deres Lodder med egne Kræfter, 9 af disse Huusmænd pløie allerede med deres Køer og dyrke saaledes deres Jord uden fremmed Hjælp; fire andre ville til Efteraaret 1841 ogsaa kunne holde 2 Køer hver, hvorimod tvende gamle Fæstere ikke hidtil have villet indlade sig herpaa. Paa meget saa nær ere alle mine Huusmænds boliger om og opbyggede til beqvemmelige og solide Huse. Ved Husene ere Haver anlagte, hvori der er plantet 14 a 16 unge Frugttræer, Lodderne ere indgrøftede og Jorddigerne overhovedet beplantede med Piil og andet levende Hegn. Til hvert Huus er leveret som Besætnings-Jnventarium, en lille amerikansk Plov, en Harve og nogle smaa Tromler, hvilke sidste til fælleds Brug, samt Kartofler og Vikkerhavre til første Foraars Lægning og Saa ning for at komme i Gang med Fødens Anskaffelse. til Køerne. Endvidere har jeg laant hver Huusmand et Forskud af Penge, til herfor at kjøbe en Ko til den, han allerede havde, hvilket Laan succes siv afbetales i 4 a 5 Aar - ligesom jeg ogsaa hvert Efteraar leverer dem en gammel Hest og en Mergelkasse, hvormed de alle mergle hver en Femtedeel af deres Jorder. En bestemt Drift, deelt i 5 Dele, er foreskrevet, og maa ikke uden Tilladelse fraviges. Af disse Huse, som i Brandkassen i Gjennemsnit ere assurerede for 300 Rbd. hvert, og ere beliggende paa Jordlodderne, er til Eieren fastsat en Afgift, foruden kgl. Skatter og Tiender, af 30 Rbd. og 5 Mk., der er beregnet saaledes: Af Huusleiligheden: en Ugedag, eller 52 Dage a 20 sk., er . . . 10 Rbd. 80 s. og af hver Tde. Land god Jord 5. Rbd. er . . . . . . . . . . . . . altsaa som anført 30 Rbd. 80 sk. som efter fri Erklæring af Beboerne kan afgjøres enten med Penge i 4 Terminer eller præsteres som følger: Hver Huusmand høster for Eieren, hvis Marker ligge tæt ved Husene, 8 Tdr. Land Sæd a 1 Rbd., er . . . . . . . . . . . . 8 Rbd. - s. 4 Tdr. Land Kløver= eller Vikker havre a 5 Mk. er . . . . . . . forretter 18 Dage efter Tilsigelse, Konen 12, og Manden 6, a 20 s., er . . . . . . . . . . . . . . vedligeholde aarlig 600 Favne god Hegnsgrøft og 150 Favne Vand grøft a 1 s., er . . . . . . . . betaler contant i 4 Terminer. Balance 30 Rbd. 80 sk. Naar man til den gamle Afgift: 22 Rbd., lægger Afgiften for Tillægget af 1 Td. Land meer: 5 Rbd. i Alt 27 Rbd., saa synes ved første Øiekast, at Huusmandens Afgift under det nye Forhold bliver høiere, end under det gamle, men dette er ikke saa sig selv, thi nu beboer han et Huus, der er af dobbelt Værdie imod det gamle, og efter Eiendommens Værdi maa Afgiften regnes. Det er ei heller Jord og Huusafgiften, der er høi, enten under det nye eller gamle Forhold, thi der haves ikkun simpel Rente af den Capital, 400 Rbd. for Jordlodden og 300 Rbd. som staaer i Eiendommen; men det er Maaden, hvorpaa den gamle Afgift blev præsteret, der gjorde den besværlig for Huusmanden at udrede. Tager man Hensyn til, at en Huusmand med sin Kone i Gjennemsnit kan høste en Tde. Land med Sæd eller Kløver daglig; at Vedligeholdelsen af Grøfterne aarlig neppe vil medtage for ham flere en 10 a 12 Dage; at han selv uden synderlig Tidsspilde kan dyrke sin Lod ved at pløie med sine Køer uden fremmed Hielp, saa bliver han herved i Stand til, ikke alene at kunne offre meere Tid paa sin Lods bedre Cultur end hidtil, men han kan desuden til enhver Tid af Aaret paatage sig lønnende Accord arbeider uden at være forhindret heri ved det moralsk fordærvende og sløvgjørende Ugedagsarbeide til Eieren, og Pligtarbeide til Plovmanden. For endnu meget bedre under det nye end under det gamle Forhold at kunne præstere sin Afgift med sin Hænders Gierning, er han af Eieren sikkret et fast- og lønnende Accordarbeide, hvorved hans Flid vil komme ham selv tilgode, og dette maa absolut have en væsentlig Jndflydelse paa hans hele Huusholdning. Og idet at Huusmanden ikke alene faaer en bedre og beqvemmeligere Bolig for sig og Familie, men tillige en god og rummelig Jndretning for sine Kreaturer og sin Sæd, vil saavel hans Kone som han selv faae meere Smag for Orden og Reenlighed, og som frie og lykkeligere Folk ville de herved vinde i Agtelse for dem selv. Lægger man endvidere til, at idet Huuslodden er forøget i Størrelse, hvorved der nu kan holdes to, i Stedet for een Ko, vil Jndtægten af Kreaturerne og Avlinger blive forholdsmæssig forøget og give et tilsvarende Udbytte til Underholdning for Familien. Min lang Erfaring har lært mig, hvor fordærveligt Ugedags arbeidet er, saavel for Modtageren som for den Præsterende, og min Bestræbelse har derfor i lang Tid gaaet ud paa, at udfinde en Maade, hvorpaa Forholdet eller Vilkaaret kunde forandres. Denne Maade troer jeg at have fundet og tillige, ved fornævnte mit Forsøg, praktisk at have beviist den at være til begge Parters Tilfredsstillelse. Vel har jeg offret meget paa disse Huse for om muligt dog at kunne fremstille et Exempel til Huusmandens Selvstændiggjørelse, og hvorved hans Flid og Virksomhed vil komme ene ham selv tilgode (thi Valger imellem at paatage sig mit Accordarbeide, eller betale mig hele Afgiften med Penge, staaer ham frit) men jeg vil igjen haabe, at det givne Exempel vil gavne saaledes ved sine Følger, til disse Huusmænds forbedrede Tilstand, at man om ikke mange Aar vil paa flere Steder see Huusmandshoveriet forvandlet til frit Accordarbeide, og derved see en Classe af Medborgeres Kaar virkelig forbedret til Gavn for dem selv og for hele Statssamfundet. Jkke vi man indvende mig, at Ugedagsarbeide er absolut nødvendigt saavel til en Hovedgaards Drift som til Huusmandens Existents, da han paa anden Maade ikke kan præstere sine Huusafgifter; thi den Eier eller Forpagter, der betjener sig af Huusmændenes Ugedagsarbeide, eller af andet dem paatvungen, Høstarbeide osv., kan lade det samme Arbeide udføre af de samme Huusmænd, som frit Accordarbeide, uden at Forskjellen bliver anden end den, at han faaer sit Arbeide gjort med Liv og Lyst, Kraft og Velvillie, til sand Nytte og Velsignelse, saavel for ham som for Arbeideren, og hvad herved er vundet, troer jeg tilstrækkeligt forud at have godtgjort. Fuglsang, i Mai 1844. J. Frederichsen.