Ribe Stifts Adresseaviser, 1839-12-27
Følgende Adresse, underskreven of 108 Borgere og Eiendomsbesiddere i Corfør og Omegn, er d. 21. ds. bleven overrakt Hs. Majestæt af en dertil hidsendt Deputation, bestaaende af Borgerrepræsentationens Formand, Kjøbmand Krencheel, Kjøbmand Møller og Proprietair Jacobæus: "Allernaadigste Konge! Overbeviste om at det er Fyrsterne gavnligt umiddelbart at fornemme Folkets Røst, og at dette kun kan skee, naar de enkelte Communer, der udgjøre Bestanddelene af det store Hele, gribe Leiligheden til aabent at udtale sig, tillade et Antal Borgere fra Corfør og dens Omegn i disse for vort Fædreland saa vigtige Øieblikke, ærefrygtsfuldt at tolke vor ophøiede Monark de Følelser, af hvilke de besiæles. - Her, som trindt i det hele Land, modtoges Efterretningen og Frederik den Sjettes Død med Vemod. Hvad denne vor forhenværende saa elskede Konge under sin lange Regjering har virket for at emancipere Bondestanden, oplyse Nationen, opvække Almeenaand, samt den politiske Dannelse, ved at skjænke Stænderinstitutionen, vil til de sildigste Tidet hædre hans Minde blandt taknemlige Efterkommere. - Vor Sorg over Tabet af denne Fyrste mildnes imidlertid af Glæden over hans Efterfølger, en Konge, hvis Sjæleadel, dybere Jndsigter og Kiendskab til Landet ere almindelig bekjendte. Vi frydes derfor ved at kunne lykønske Dem som Konge over et Folk, der til DMs. Thronbestigelse knytter de gladeste Forhaabninger. - Allernaadigste Konge! Uagtet det saare meget Gavnlige, Siette Frederik med utrættelig Jver udrettede for sit Folk, kjende vi ingen Dansk, der mener, at Danmarks Tilstand ikke endnu skulde lade meget tilbage at ønske. At fortie dette, forekommet os, vilde være at vigte Konge og Fædreland, at tilintergjøre den Samvirken mellem Konge og Folk, der ene er istand til at fremme Landets sande Torv. Aabent vedkjende vi os derfor de mange oplyste Mænd Anskuelser, der antage, at Danmarks politiske Frihed ikke ganske svarer til Folkets Oplysning, der ønske og haabe, at under D. Ms. Scepter vil Nationen erholde de Baand løsnede, som maatte befindes at hæmme Pressens Brug, Stænderinstitutionens Udvikling, Nationalaand og Nationalvelstand. Og Held os dette Folkets Haab er blevet styrket ved dets Konges om sine Regjeringsgrundsætninger offentligt udtalte Ord. Og skjøndt vi af D. Mes Yttringer i Anledning af flere allerunderdanigst indgivne Adressers Lovpriisning af den norske Constitution erfare, at D. M. ikke anseer denne for ganske passende for Danmark, saa udelukke disse Deres ophøiede Yttringer dog ikke Haabet om, at en noget lignende, til Landets Tarv mere svarende, fri Forfatning vil i D. M.s Regjeringstid vorde vort Fødeland tildeel. D. M., med dette Haab smigter den danske Nation sig, dette er dens inderligste Ønsker, hvad enten de gjemmes lønligt i Hjertet, eller, som her, aabenlyst fremtræde. - Med den Tillidsfuldhed og Frimodighed, med hvilken det Aarhundreder igjennem var de Danske egent at nærme sig deres ophøiede Monark, have vi her folket vor allernaadigste Konge Nationens Ønsker og dens Forhaabninger, og vi have saa meget mindre taget i Betænkning at tilbageholde disse, som vi vide, at det er til en Fyrste at vi have henvendt Ordet, i hvis Bryst en hellig Lue brænder for vort fælles Fædrelands Held, en Fyrste, hvis allerhøieste Mishag det vilde vække, dersom troe Undersaatter frygtede for med Tillid og Frimodighed at nærme sig Majestæten. Gud bevare Kongen og Fædrelandet!"