Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-08-17
(Jndsendt.) Den 13 Aug. høitideligholdtes en ligesaa skjønsom sjelden Fest paa Hverringe, da Besidderen Hr. Kammerherre Oberst Rudolph v. Juel, Ridder af Dannebrogen og Dannebrogsmand, paa denne Dag fyldte det 68de Aar og tillige feirede sit Jubilaum som halvhundredaarig Besidder af Stamhuset Hverringe. Allerede om Morgenen vækkedes han ved en skjøn Musik af blæsende Jnstrumenter, udført af Dilettanter fra Kjerteminde. Seenere hen paa Formiddagen indfandt Kjerteminde Søfolk sig i et smukt Optog med Flage, og bragde Hr. Kammerherren deres Lykønskning, hvorefter alle Flagene plantedes ved Steenpilarerne, som omgive Borggaarden og varede derfra den hele Dag til Ære for den hædrede Mand. Derpaa optraadte Godsets samtlige Bønder, hvis Ordfører den agtværdige syv og halvejersindstyveaarige Olding Anders Poulsen af Midskov, der just havde tiltraadt sin Fæstegaard paa samme Tid som Kammerherre Juel tiltraadte Stamhuset, tiltalede ham saaledes: Hr. Kammerherren tillade at vi komme til Dem for at lykønske Dem til denne Dag og takke Dem for de mange Velgierninger, De i 50 Aar har beviist os. De har befriet os fra Hoveriet; De overlader vore Børn Gaardene i Fæste paa billige Vilkaar, vi tør komme til Dem og søge Raad og Hjelp, og De raader og hjelper os med Velvillie og Godhed: derfor takke vi Dem Alle hjertelig og bede Dem at modtage med Godhed dette ringe Beviis paa vor Taknemmelighed." Derpaa overrakte han Kammerherren en smagfuld udarbeidet Gulddaase med følgende Jnskription: "Til Rudolph Juel fra Hverringe Godses taknemmelige Bønder. "Den 13 August 1811. Opot rørt ikke alene ved dette Beviis paa sine Underhavendes Erkjendelse af hans Virken for deres Vel, men især ved at see saamange Taknemmelighedstaarer perle i de jævne Landboeres ærlige Øine, takkede Kammerherren dem i de hjerteligste Udtryk, og forsikkrede dem, at denne Gulddaase stedse skulde opbevares i hans Familie fra Søn til Søn, baade som en kjær Erindring om denne Dag, og tillige som en Paamindelse for hans sildigste Efterkommere om at stræbe efter at fortjene deres Underhavendes Kjærlighed og Hengivenhed ved at virke til deres Velfærds Befordring. Forsamlingen afsang derpaa følgende skjønne Sang af Pastor Schmidth i Mesinge: Ei piinte Du ved Fæste udVor sidste Skjærd, Ei fordred Du ved Hovebud, J Vaar og Sommer, Vinter, Slud, Kom, træk for mig, glem Gaard og Brud Og eget Hværv. Nei, tænkte ømt din ædle Sjæl Min Bonde skal ei være Træl, Men fri. Og Frugten af vor Flid og Sveed, Ei kræved Du J aarlig Afgift; thi Du veed, At hver vor Dønt kun lykkes ved En næringsforgfri Virksomhed, Og muntert Hu. Den Tanke troner i din Sjæl Min Bondes Vel er just mit Vel, Min Lyst. Efter Sangen udbragdes et længe leve for Kammerherre, Juel, som derpaa indbød Bønderne og Søfolkene tilligemed de tilstedeværende Godsbesiddere, Embedsmænd og Kjøbmænd at deeltage i en Frokost, som i 3 Sale paa Gaarden var foranstaltet paa 159 Couverts, hvor man da tog Sæde uden Hensyn til Stand. Under megen Begeistring udbragdes Hr. Kammerherrens Skaal, som Kjerteminde Søfolk ledsagede med Salut af 9 Kanonskud; endvidere udbragdes Skaal for hans Siø- Søn, Hr. Kammerjunker og Ritmester v. Juel, R. af Dbr., hvis hele Færd bærer det umiskjendeligste Præg af, at han stedse vil virke til det samme Maal, som hans hædrede Fader; endelig ogsaa for de øvrige Lemmer af Hr. Kammerherrens Familie. Til Slutning udbragdes af Kammerherren en Skaal for hans Godses Bønder, hvorved han i saa, men hjertelige Ord takkede dem for den ham ved denne Leilighed udviste Hengivenhed. - Noget efter afreiste Gjæsterne samt Søfolkene, hvorefter Bønderne sluttede Festen ved endnu en Gang at bringe et hjerteligt længe leve for det elskede Herskab. At Veiret ikke var gunstigt, bemærkedes neppe formedelst Alles glade Stemning og Festens hele skjønne Holdning, som især fremkaldtes ved den hædrede Godsbesidders faderlige Forhold til sine Bønder, og disses tilligemed Søfolkenes beskedne Selvstændighed, der var lige fjern fra støiende Jndbildskhed og taus Frygtsomhed. - Hvilken Tillid Kammerherre Juel iøvrigt besidder blandt Bønderne, endog udenfor hans Gods, viser den Omstændighed, at det Valgdistrikts mindre Eiendoms besiddere, hvorunder dette sorterer, ved det første Valg af Stænderdeputerede udbade sig hans Tilladelse til at maatte vælge ham til Deputeret, hvilket ene hindredes derved, at han valgtes af de større Godsbesiddere. Om Aftenen blev alene Familien tilbage tilligemed nogle saa af Kammerherrens nærmeste Venner og Omværende, hvilke under Maaltidet overraskedes af en skjøn Taffelmusik, som ved Hr. Kammerherre Baron Juel Brockdorffs Godhed foranstaltedes udført af hans Orchesterversonale fra Thorseng, under hvis Accompagnement en vakker Sang blev afsjungen i Anledning af Dagens Høitidelighed.