Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1837-10-12
Budenlandsk. J et af de senere No. af Kjøbenhavnsposten har Hr. Prof. Hjort i Sorø udtalt sin individuelle Anskuelse om Bladets Tendents og Væsen. Han indrømmer, at det ikke har kunnet iagttage den tilbørlige Gratie i sine første politiske Aargange, og at det unge Blad maa, ligesom det unge Menneske, indrømmes en Lapseperiode. Derimod antager han, at der med mere Grund klages over, at Bladet har troet ligesom regelmæssigen at burde holde Magthaverne i Aande ved Drillerier, samt over den høist ukloge Jlliberalitet, der næppe vil undgaae sin Remesis, at det undertiden slet ikke berigtiger feilagtige Efterretninger. Bladet kunde, troer Hr. Professoren, have de dygtigste Penne i Landet, som en Rad fældede Landser, paa sin Side, hvis Man blot udstædte en hæderlig Parolle, hvis Man blot skrev mere loyalt, mere humant, mere aabenhjærtet. Alligevel har Bladet allerede indlagt sig sande Fortjenester. Det har været som et langt Talerør hele Landet over, hvorved den Ligesindede ofte hørte sin egen Tanke uventet gjenlyde, og hvorved Truslens Bassunlyd, undertiden ramte den Jldesindede saa nær, f. Ex. i Stykket og Repotismen, at han virkelig bragdes til Eftertanke. Ved sine idelige Gjentagelser har Bladet udbredt og rodfæstet flere vigtige Sætningers Antagelse; ved sine drøie, men retfærdige Angreb har det upaatvivlelig forhindret adskillige Skurkestræger; ved sine velrettede Stød har det kastet meere end eet kunstigt Skjærmbrædt overende, saa at Vedkommende i det mindste mere skjult maa foretage sine Hocuspocus. Bladet har faaet adskillige Dørre op, det har aabnet ikke faa Ører for Sandhedens Stemme, og det har lukket mere end een Haand for Bestikkelsens tusindprægede Mynt. Bladet har gjort adskillige Smaatyraner betænksomme; det har upaatvivlelig lært en og anden Supplicant Forsigtighed, ja maaskee Anstændighed; det har øiensynlig gjort den offentlige Smigrer mindre rundhaandet og tvungen ækle Krydere til imellem at stikke i deres Hul, istedetfor altid at liste sig op ad visse Trapper. Langsomheden har faaet Hastværk paa flere Steder, ved at høre den Musik, som Bladet spillede op, og Fingrene skulle have faaet travlt i et Par støvede Contoirer af Angest for den kjøbenhavnske Feiekost. Hr. Professoren troer, at Tidspunctet just nu er kommet til et stort Fremskridt for Bladet. Vi have siger han hverken Tid eller Raad til Splid; Samdrægtighed ene kan og frelse os. Derfor burde Bladet opgive sine ensidige Oppositionscaracteer og hæve sig til at blive et alsidigt Nationalblad, til at være en ærlig Tolk for den danske Samvittighed. En Omstændighed indeholder, efter Hr. Professorens Skjøn, Noget til Forsvar for Kjøbenhavnspostens" Udskeielser, den næmlig, at den danske Regiering ikke har anseet det for passende at lade skrive imod Bladet, og at Regjeringsmænd saa lidet ere optraadte imod dets Artikler. En Beretning, en Erklæring, en Oplysning, meddeelt i det rette Øieblik fra Regjeringen, kan være af den meest slaaende Virkning. Et Regjeringsblad kunde udentvivl have hindret Kjøbenhavnsposten", i meere end een Udskeielse. - J et følgende No. har Redacteuren, Hr. Cand juris Gjødvad, besvaret Prof. HjorthsForegaaende Artikel. At der ikke skulde vave været mislykkede Artikler i Bladet, vilde være urimeligt at nægte, siger han; men at Alt hvad Man vil henføre til Bitterhed ubetinget skulde forvises af Bladet, kan han ikke billige; thi det Bittre er jo ingenlunde noget Slet. Hos ingen af Medarbeiderne, paastaaer han, kan der være Tale om nogen personlig Uvillie mod Regjeringen eller Autoriteterne, og det er, mener han, netop den skarpe Tone, hvori flere af Bladets Artikler have været skrevne, derhar holdt Vedkommende i Aande og navnligen holdt Eet og Andet tilbage, som maaskee ellers vilde have seet Lyset. Redacteuren af et Blad som Kjøbenhavnsposten," troer han, maa om alle Hovedmaterier eller Livsqvæstioner have en bestemt Mening, som han ikke kan tillade at Nogen benytter hans (Rd. Av.) Tidende til at nedbryde.