Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-05-13
Disse Efterretninger haabe vi at ville være Læserne saameget mere velkomne, som dette fortrinlige Skrift, der udkom i en urolig Tid, ikke er saa bekjendt som det fortjente at være. Skriftet handler om Islands physiske, occonomiske, litteraire og politiske Forfatning i det 18de Aarhundrede. Climatets Indflydelse skildrer Hr. Forfatteren i enkelte Phænomener. Uaarene ere hyppige og meget sørgelige i deres Følger. J det 18de Aarhundrede havde Island 43 saadanne Aar, 14 af disse havde en almindelig Hungersnød tilfølge. J de 2de Aar, 1784 og 85, omkom af Hunger og Elendighed over 9000 Mennesker en Femtedeel af den hele Befolkning - 2800 Heste, 11,461 Hornqvæg og 190,488 Faar. De fornemmeligste Aarsager til disse Uaar ere 1.) Overordentlige strenge Vintre og den grønlandske Driviis. Man har Exempel paa at Frosten, det hele Aar igjennem, ikke er kommen af Jorden. Drivisen omringer undertiden det hele Land. 2) Mislykket Fiskefangst, Oversvømmelse og anden Søskade. J Aaret 1799 bleve Islands sydlige og vestlige Kyster oversvømmede og bedækkede med Sand, 1500 Favne op i Landet, og 200 Baade mistedes. Ved saadan Leilighed sætte de bedste Fiskere Livet til, ofte 50 til 80 i en Aar. Overhovedet er Forholdet af de Druknede i Island meget paafaldende. Baadenes slette Bygning og den almindelige Uvidenhed i Svønning er vel fornemmeligen Skyld heri. 3.) Jordskjælv og vulcaniske Revolutionen Disse bidroge ogsaa meget i Aarene 178385, til den almindelige Ulykke. Fortvivlelsen gil dengang saavidt, at Man var betænkt paa af forlade Landet med de tiloversblevne Mennesker. 4.) Pestagtige og farlige Sygdomme. Disse ere for størstedelen Følger af saadanne ulykkelige Aaringer. J forrige Tider foraarsagede Kopperne en stor Dødelighed; nu er dette Onde, ved Vaccinens Indførelse, meget aftaget. Landets occonomiske Forfatning behandler Hr. Forfatteren fuldstændigt. Mange Hindringer staae iveien for Agerdyrkningen, og hverken Opmuntringer fra Regjeringens eller fra private Mænds Side, have hidtil kunnet overvinde Beboernes naturlige Træghed. Kornavlen gaaer derfor mere og mere Krebsgang, og Kartoffel tilførselen tager aarlig til, uagtet Befolkningen ikke har tiltaget. J Aaret 1779 bleve 14,264 Tdr., og i Aaret 1806, 180,000 Tdr. Kornvare. indførte. Havedyrkning finder endnu mindre Bifald *), endskjøndt man har Exempler paa, at Blomkaal og Agurker kunne godt trives. Kartoffelavlen er ganske standset. Islænderen døer heller af Hunger, end han spiser Haveværter, for ikke – som han i sit Sprog siger – at æde Græs med Fæet. Tobaksplantning hørte snart op, men havde den slemme Følge, at der nu forbruges tredobbelt saa meget Tobak, som forhen.) Skovculturen er, i de sildigere Tider, ligeledes i Forfald, forhen fandtes hele Birkeskove, Faare og Qvægavlen har til alle Tider været Islands *) "Det Kongel. danske Landhuusholdningsselskab opsendte en kronet Afhandling: Om de opmuntringsværdigste Naturproducter i Jsland; af Jslænderen Olavius. Men strax i Begyndelsen blev et saa velsignet Foretagende for Jsland, som Havedyrkningen, ligesom stedse enhver ny, endog den nyttigste Forandring, Forbedring og Underviisning af en uvidende og raa Mængde skammeligen modtaget der, med Foragt og Spot og pøbelagtige, forhaanende Viser, aldeles i Gadedrenges Smag. S. Forfatt., Side 61. Tobaksplantning lykkedes vel, men ved Erfaring herom holdt man op, og blot lagde sig tre Gange saa stærkt som før paa al Slags Brug af Tobak. Side 64. eneste sikkre Næringsgreen; dog ogsaa denne bliver dreven efter lidet oeconomiske Grundsætninger. Faarene fortiente, fremfor Alt, en særdeles Opmærksomhed, for endmere at fremme de vævede og strikkede Uldvarer, Qvægavlen lider især derved, at der holdes overflødige Heste *) Rensdyret lykkes ikke i Island. Høns, Ænder og Gæs træffer man yderst sjeldent, endskjøndt de i forrige Tider fandtes i Mængde.