Berlingske Tidende, 1835-10-15
Jndenlandske Efterretninger. J No. 82 af den vestsjellandske Avis findes følgende Udtog af en meteorologisk Dagbog for September Maaned: Naar man betænker, at man i denne Maaned kun havde i sex Dage Nordenvind og derimod i 26 Søndenvind, Østenvind i 21 og kun i 16 Vestenvind, saa kan man i Forveien forestille sig, at Vejrliget maatte være mildt. Det var ogsaa i den Grad, isani den sidste Deel af Maaneden, at man fik en sand Eftersommer, mere qvalm og brændende end den første, og som endelig havde et Tordenvejr tilfølge, som medbragte en Overflødighed af Regn hvorefter Jorden havde længe sukket. Den vedholdende Tørke Juli og August, som var udbredet over hele Europa og foraarsagede en almindelig Vandmangel, vedvarede i September. Fra den 1ste til den 8de faldt ikke en Regndraabe, og det var meget varmt; den 9de, og især den 10de, fik man med Sydostvind nogle Regnskyl om Eftermiddagen, men som ikke formaaede tilbørligt at lædske den fortørrede Jord; men de afkjølede Luften. Fra den 12te og til den 19de indfandt Varmen og Tørken sig paa nye paa nogen ubetydelig Ruskregn nær. Var ogsaa imellem Luften kold, saa var dog Solen heed; Østenvinden varede uafbrudt ved, og gik den 16de og 17de over til en Storm, især indfandt voldsomme Vindstød og Middagen. Luften var kjendeligt elektrisk, thi Fløiet kastede sig hyppigt fra den ene Side til den anden uagtet det vedblev at være det samme Vejr, og selv med stille Vejr Den 19de gik Vinden om til Sydvest, og det var meget koldt. Men den 20de blev Luften lummer og qvalm; det regnede jevne den hele Dag; mod Aftenen udbredte sig et ægyptiskt Mørke over Jorden; man kunde ikke see en Haand for sig, og Regnen skyllede paa Natten ned som en Vandflod. Oven paa dette Uvejr fik man tre klare Dage; Naturen var som oplivet paa nye; mange Træer og Buske, som havde mistet deres Blade i Stormen den 8de August, fremskjøbe paa nye; en fortryllende Skjønhed udbredte sig ved Solens lave Stilling over Skovene og Haverne, som næsten hele Dagen vare iklædte Sommeraftenens Ynde; men Solen var brændende heed, og det blev umaadeligt varmt; Luften blev opfyldt af en saadan Qvalme, at man knapt kunde drage Vejret; man tyede hen til Skyggerne og længtes efter Solens Nedgang; men Varmen opfyldte Værelserne, og Natten formaaede ikke at afkjøle den Det var forunderligt at see, at i to af disse solklare Dage, i hvilke Fløiet kastede sig imellem Sydost og Sydvest, trak der om Middagen en Dunst og fra Vesten, næsten op imod Vinden, som truede med Regn; men som snart fordeelte sig; den var ogsaa efter de Fornemmelser den frembragte, udentvivl eletrisk. Den 24de syntes denne Elektricitet at ville komme til Udbrud; man saae om Aftenen vedholdende Lynglimt ved Horizonten, som bebudede et svært Tordenvejr i en stor Afstand; Barometrets lave Stand i disse varme og rolige Sommerdage havde allerede bebudet der. Den 23de om Morgenen havde Veiret forandret sig; Vinden var bleven Nordvest; Regnen skyllede ned den hele Dag; fra nu af regnede det hver Dag, meere eller mindre med afvexlende Vinde, indtil Maanedens sidste Dag, da Sydostvinden blæste med klar og tør Luft. Naar man regner de Dage med, paa hvilke der faldt Ruskregn eller nogle Vindtaarer, saa havde man vaadt Veir i 14 Dage, klar Luft i 23 og bedækket i 21, i fire Dage Storm og i syv Vindstille, i det Hele taget vare Vindene svage. At Luften var meget elektrisk kunde ogsaa sees deraf, at Barometret stod bestandigt lavt, selv i de Dage, hvori Luften var klar, tør og roelig; det naaede aldrig op til smukt Veir. Den fortørrede Jord grønnedes paa ny, og Pløiningen kunde nu blive fuldført. Veiret var langt hedere i den første Halvdeel og langt koldere i den sidste Halvdeel af September Maaned end i 1834. Kometen var bleven forventet; men var endnu ikke bleven synlig for de blotte Øine.