Jyske Efterretninger, 1776-08-09
Schwezingen den 20. Jul. Sidstafvigte 17, hujus saae man om Morgenen tidlig et Uveir at trække sig op fra Vesten. Klokken 6 om Morgenen havde det allerede naaet Mannheim. Klokken halv gaaen 7 begyndte det her sterk at regne, og efter 1 Times Forløb vare vi og alle heromkring liggende Egne, saa vidt man kunde see, overtrakte med Tordenskyer. Klokken henimod 8 hørte man et hæftigt Tordenslag, og kort derefter den sørgelige Efterretning, at en Pige, 18 Aar gammel, var bleven slagen i Marken, ikke langt fra Landsbyen, Brühl. Hun var i Arbeide med at afskiære Korn, da den sterke Tordenregn kom. For at gaae i Skjul, løb hun hen under et ved Veien enkelt staaende og med Greene tæl voxet Pære Træe, hvorunder en Bondekarl kort for var ankommen. Neppe var hun kommen der at staae, saa foer Lynilden oven fra ned igiennem en af Træets Hoved greene, slog en anden derved siddende Green bort, og kastede den langt hen over Veien, slog derpaa ned i Stammen paa Træet, deelte sig i 2 Straaler, hvoraf den ene faldt lige paa Pigens Hoved, og den anden Straale strøg imellem hende og Bondekarlen. Saa snart den sidste Straale kom der, hvor Pigens Hoved vendte hen, forlod den Træet, og faldt tilligemed den første paa hendes Hoved, adsplittede hendes Hue, som foran var sammenføiet med Hægte, smeltede den, uden at beskadige begge Enderne, rev hende det Fløiels Halsbaand samt Halstørklædet fra Halsen, splittede Bryststykket af i 2 Stykker, hvoraf det ene blev slængt paa Jorden, og det andet drevet ind under Barken af Træet, hvilken Straalen havde opreven. Hendes Hud var fra Halsen af, over Brystet ned, og lige indtil Navlen, 8 Fingersbred forbrændt og udtørret. Derfra foer Straalen henimod hendes høire Hofte, hvor hun havde noget Metal i sin Lomme, igien til Træet slog Skiørtet og Forklædet af hende, gjorde et stort Rift omtrent en Haandbred, i Forklædet, og forbrændte det, og kastede Pigen, som ikke havde andet paa sig end Særken og Livstykket, over 20 Foed ned i Veien, død. Karlen faldt, skiønt allene af Skræk og Svimmelse, efter hende og befinder sig nu, undtagen en stor Mathed, som han føler i Lemmerne, igien vel. Dette samme Veir har ogsaa gjort undsigelig Skade andre Steder, og fra Overamtet Lautern er indløben følgende Beretning: Natten imellem den 16 og 17 hujus viiste sig Klokken henimod 10 om Aftenen et fra Vesten opstigende Torden. veir, det naaede vel ikke til Egnen her, men det trakte sig til den venstre Side, og tog sit Strøg over de Churphaltiske Steder i dette Overamt, Steinvenden, Obermohr, Reuschbach, Kottweiler, Schwanden, Miesenbach, Meckenbach, Pørbach og Erzenhausen, hvor det trakte sig over et Bierg i det paa denne Side Churphalziske Underamt, Wole, stein til Rothselberg, Frankelbach, Kaulbach og Kraimbach, nedslog alle Væxter, afrev Tagene paa mange Huuse, Læder og Stalde deels ved Vinden, deels ogsaa omkastede dem I begge de 2 sidste Stæder, Kaulbach og Kraimbach, strømmede Vandet af den overmaade Regn saaledes, at i Kaulhach maatte 2, og i Kraimbach 11, Mennesker elendigen drukne, tilligemed meget Fæe. Elendigheden i alle disse Stæder, og særdeles i de 2 sidste, hvor det stridende Vand har bortrevet 14 Bygninger, foruden dem, som ere blevne beskadigede, er overmaade stor.