Berlingske Tidende, 1810-03-09
Frankrig haabede, at Engelland vilde fra nu af indsee det Frugtesløse i en fortsat Kamp og laane Øre til Forsyningens Ord, men dette Haab forsvant snart. Ligesom dette forsvandt lagde Engelland, ret som om Toget til Kiøbenhavn havde betaget det af Undseelse og sønderrevet alle Baand, fine Planer for Dagen, og bekiendtgjorde sin Cabinetsordre af November 1807, en tyrannisk, egenmægtig Act, som opfyldte Europa med Harme, Ved denne Act fast atte Engelland, hvilken Maade fremmede Magters Skibe havde Tilladelse at gaa frem paa; paalagde dem den Forpligtelse, at indløbe i dets Havne, førend de forføiede sig til deres Bestemmelse, og foreskrev dem at erlægge en Told. Det gjorde sig til Herre over den almindelige Skibsfart, erkiendte intet søfarende Folk mere for uafhængigt, gjorde alle Nationer skatskyldige, underkastede dem sine Love, tillod dem kun at drive Handel til dets Fordeel, grundede sine Jndkomster paa Nationernes Konstflid og deres Jordbunds Frembringelser, og erklærede sig for Verdenshavers Enevoldsherre, hvorover det kunde skalte og valte som enhver Regiering skalter over de Fløder, der løbe i det Jndre af dens Rige. Ved Synet af denne Lovgivning, der ikke var andet end Universal herredømmets Proclamation, og som udvidede det brittiske Parlaments Jurisdiction over hele Jordkloden, følte Keiseren, at han var nødsaget til at gribe til det Yderste, og at hellere alting maatte anvendes end at Verden skulde bøie sig under dette Aag, der paalagdes den. Han udstædte sit Decret i Malland, der erklærede alle Skibe, som havde betalt den af Engelland paalagde Tribut, for denationaliserede. Amerikanerne, i Fare for paa ny at see sig bragte under Engellands Aag, og miste deres saa hæderfuldt erhvervede Uafhængighed, lagde en almindelig Embargo paa deres egne Skibe og gave Slip paa al Skibsfart og Handel, saaledes opoffrede Øieblikkets Tarv, for det, som er deres hele Fremtids Tarv : Vedligeholdelsen af deres Uafhængighed. Udfaldet af disse Forholdsregler beroede, især paa deres Udførrelse i Holland. Men Holland lagde samme en hindring i Veien, det vedblev at drive Handel med Engelland. Alle Frankrigs Forre stillinger i den Henseende have været forgieves. Hs. Keiserlige Majestæt er bleven tvungen til at vælge Strængheds Midler, der offentlig vidnede om hans Mishag. To Gange er den franske Told linie bleven lukket for den hollandske Handel, den er det endnu i dette Øieblik, saa at Holland ikke har meere nogen lovmæssig Samfærsel med Fastlandets Folkeslag. Det er Keiserens Beslutning: ikke igjen at aabne disse Skranker saalænge Omstændighederne et have forandret sig; det vilde i Grunden være det samme som at aabne dem for den engelske Handel. Den hollandske Nation, langt fra at efterligne Amerikanernes Fædrenelandskierlighed, synes i den Henseende kun at ledes af ussel Kiøbmands-Jnteresse. Fra en anden Side seer Keiseren Holland uden Krigsmidler og næsten uden Hielpekilder til sit eget Forsvar. Det har ingen Marts ne; de 16 Skibe, det skulde levere, ere aftaklede. Det er uden Energie. Ved den sidste Expedition har den vigtige Plads Veere, der var provianteret og bevæbnet, ikke gjort nogen Modstand, og den vigtige Post Batz, paa hvilken Udfaldet af saa mange Begivenheder kunde beroe, er 6 Timer førend de fiendtlige ForpostersAnkomst bleven rømmet. Uden Armee, uden Douaner, næsten kunde man sige uden Venner og Bundsforvandte, ere Hollænderne et Samfund af enkelte, ene af deres Handelstarv besielede Handlende, og udgiør et rigt, nyttigt og agt værdigt Selskab, men ingen Nation.