Norske Intelligenssedler, 1774-09-07
Paa den Bekiendtgiørelse som jeg under 2 Aug, sidstleden har ladet indrykke udi Jntelligenz Sedlen No. 34, behagede Uhrmagerne J. Rømer, H. Haavelsen og T. Frogner at svare noget i No. 35. Hvor artigt og vittigt dette deres Svar er, og om det kand forringe min Agtelse eller forhøye deres egen, det overlader jeg roelig til alle Veltænkendes og Fornuftiges Bedømmelse: men, at det er baade ubilligt og urigtigt, det agter jeg allene her i al Sagtmodighed at forklare. De begynder med at nævne mig som forhen værende Grenadeer, og fejler jeg ikke gandske, da skal dette nok betyde saa meget som en Slags Bebreidelse; men, fortiener man nogen Bebreidelse uden for en skammelig og uanstændig Gierning, og, er det en Skam at tiene Kongen J det mindste er jeg for min Part uden Skam kommen ind i Kongens Tieneste, og uden Skam, er jeg igien derfra avskeediget. Jeg var fød paa Landet til Soldat, og dette maa Naturen undsee sig ved om det behøves, thi deri har jeg ingen Skyld; men, jeg ville ikke vanære Naturens Anviisning og unddrage mig for Pligterne, i hvilken Fald jeg og maatte have forladt mit Fæderneland, og skildt det ved en Borger, som havde været en dobbelt Forbrydelse. Dog ønskede jeg det snareste mueligt at løse mig af det Baand, som Fødselen havde paalagt, for siden videre at forfremme min Tarv i Verden efter mine Ævner. Saaledes gav jeg mig, uden anden Tvang, til den gevorbene militaire Tieneste, og ved den Anledning kom jeg til Holsteen, hvor jeg fandt Leilighed til at hielpe Naturens Lyst og Villighed ved Kunstens Anbringelse. Er det og nogen Skam for en Militair, at lære noget, som i sin Tid kand giøre ham dueligere end til at blive en Pensionist, eller, ere Kunster og Haandværker saadanne Helligdomme til hvilke en Krigsmand ikke maa nærme sig, Saalænge at dette ikke med Kongelige Bogstaver og Fornuftens Grunde bekræftes, saalænge troer jeg at have Ret til at føre mig mit fortiente Lære-Brev til Nytte, og at kalde mig, da jeg kom her til Byen igien, en udlært Svend. Derfore har det lovlige Smede-Laug her i Christiania ligeledes antaget mig, og de som ville modsige eller ere berettigede til at fordre Regnskab, dem maa jeg henvise til samme Laug, som ventelig nok baade forsvarer dette, saavelsom mit Mester-Stykke, og min Optagelse til Laugs Mester. Jmidlertid maa jeg erindre de trende ovenmeldte Uhrmagere om, at de har begaaet en stoer Feiltagelse i det de behager at fortælle mig om Uhrmagere og sammes Mester-Stykke, men hvilket lættelig kunde hende dem, da de selve intet Mester-Stykke have gjort, og da det ikke saa egentlig er deres Sag at kiende saa nøiagtig de Love i hvilke de ingen Andeel have som Kongelige privilegerede. Uhrmagerne ere vist ikke skildte fra Smede Lauget den 11te Aug. 1752, tvertimod, de ere just da paa nye forbundne med samme Laug, hvilket nærmere er at see i de Artikler som under samme Dato allernaadigst er givne; men MesterStykket er rigtig nok forandret, dog maa jeg her bede de privilegerede Uhrmagere laane mig deres Agtsomhed til en nødvendig Anmærkning. Artiklerne af 11te Aug. 1752 ere kun for Smede Lauget i Kiøbenhavn, hvilket endog staaer paa Titel-Bladet med store Bogstaver, og, det er kun Uhrmagerne i Kiøbenhavn, som den 18de Julii 1755 haver faaet separate Laugs-Artikler for dem selv. Hvor mange Mille maatte altsaa disse Artikler ikke udtrækkes, naar de skulle række til Christiania, og med hvilken Vold maatte dette ikke skee paa de Kongelige Laugs-Artikler af 4 Novembr. 1682, som vare for begge Rigerne, og endnu hos Os allernaadigst befaler med en usvækket Magt, og fordrer en allerunderdanigst Lydighed? Følgelig, da Smedene i Christiania og i Kiøbenhavn ikke ere et og det samme, men udgiøre tvende forskiellige Laug, og ethvert af disse Laug nu har sine egne særskildte Artikler, samt, da de Uhrmagere som her gaae den ordentlige Vej til at blive Mestere, og saaledes ville blive værdige til Laugets Fordeele, allene haver at giøre MesterStykke efter bemeldte Artikler af 4 Nov. 1682, og andet Mester-Stykke end ikke her av Lauger modtages for gyldigt; saa bør der i mine Tanker ikke saa dristig spøges med Kongelige Ord som med et Drenge-Arbeide, og det bør ej lastes hos mig at jeg kun har gjort hvad jeg ikke maatte eller skulle giøre anderledes. Artiklerne befaler i min Profession som Mester=Stykke at giøre Et Hiul med et Uroe til et Seyer-Verk, dette har jeg gjort, og saaledes meener jeg at kunde overbevise bedre om, at jeg har opfyldt oven anførte Laugs-Artikler, skiønt jeg Sandhed ønskede at jeg heller maatte have gjort et otte Dages Stue-Uhr, hvilket da igien, som meere afsætlig, kunde have erstattet mig Omkostningerne. At jeg kand forfærdige saadanne og fleere andre Slags Uhrer, det har jeg udgivet mig for i min forrige Bekiendtgiørelse, og det maa komme an paa mit Arbejde, men ikke paa løse Jndfald og et misundeligt Skiemt, om jeg praler og giør Vind, eller om Kunsten skal hædre Mesteren og vanære Dadleren. Er i det mindste en god Villie roesværdig, og tør et norskt Begreb og en patriotisk Tænkemaade vente sig nogen Ag- og Understøttelse hos sine oprigtige Landsmænd, hvilke begge Deele jeg haaber; saa skal jeg alletider bestræbe mig for at være en retskaffen Medborger og en værdig Laugs-Mester, hvilket jeg vist nok giør mig en Ære av, og glæder mig ved hidtil at have fortient; men fandelig, jeg har ikke fortient at forhaanes fordi jeg vil arbeide mig selv op ved Flid og Duelighed, og fordi jeg tillige har en god Hensigt til Professionens og følgelig de andre Uhrmageres Beste, som baade sees av min forrige Bekiendtgiørelse, og at andre mine Forsøg vil erfares, om de ellers ere saa lykkelige at trænge igiennem. De andre Uhrmagere, som jeg ikke med et Ord eller en Tanke har fornærmet, og hvilke jeg allermindst kunde tilføye nogen Skade i deres Næring ved en større Plan, og naar de, som jeg tiltroer dem, stedse vil beflitte dem paa at trætte min Flid og fixere den i at naae deres Fuldkommenhed, de skulle maaskee have været fornuftigere end de vil udgive mig for at være, naar de havde snarere hiulpet min Meening end modstræbet den. Christiania den 3. September 1774. Christopher Larsen Lund.