Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-08-10
Fædrelandet. Blandinger. Hs. Maj. Kongen af Sverrig og Norge har med Dampskibet Gylse, sendt den Efterretning til Stockholm, at han med sin høie Familie endnu vil opholde sig et Par Uger i Skaane, hvorfor Talsmændene have underrettet Rigets Stænder om, at de endnu maa forblive nogen Tid samlede. Samme Dampskib havde Ordre at hente tilbage til Malmø Udenrigsministeren Friherre Stjerneld og Statsraaderne Gunther og Genberg. De norske Statsraader, der befinde sig paa Reisen til Stockholm for at afløse de hidtil derværende, have erholdt befaling til at forblive i Carlstad, indtil de faae nærmere Efterretning, om de skulle begive sig til Stockholm eller Malmø. - Med "Gylse vil Man i Stockholm have faaet det Rygte, at baade Engelland og Frankerig vare optraadte meget energisk hos den tydske Centralmagt for Vaabenstilstand, og Fred med os. Berl. Tid, finder, at der bør gives en fuldstændig Forklaring angaaende General Hedemanns Fratrædelse fra Kommanden over den danske Hær. Om Udygtighed eller og Mangel paa Tillid fra Regjeringens Side kan der ikke være Tale, da Generalen med Besindighed og Selvopoffrelse i en lang Tid har holdt en overlegen Fjende Stangen, og Krigsministeren efter enhver Træfning, hvad enten Lykken begunstigede vore Vaaben eller ikke, i de meest ubetydige Udtryk har forsikkret ham om sin Tilfredshed. Artiklens Slutning er vist talt udaf enhver dansk Mands Sjæl; den lyder: "Jdet vi sige, at General Hedemann har holdt den overlegne Fjende Stangen, kunne vi, som Organ for den offentlige Mening, ikke undlade at opkaste det Spørgsmaal, hvorfor er Fjenden endnu stedse overlegen, Ministeriets seneste Erklæring i Frankfurt, betræffende den tydske Armees betydelige Forstærkning, er endnu kun en Trudsel, vi vide derimod, at fyrretyve tusinde erobringslystne Tydskere have overskredet de danske Enemærker, men der behøves ogsaa kun et Vink, for at fyrretyve tusinde gode danske Mænd skulle reise sig og jage dem ud over Grændsen. Man forsyne dem blot med Geværer, for alt det Øvrige vil Nationen nok selv sørge. Naar der er Spørgsmaal om Danmarks Bestaaen eller Undergang, vil enhver Landsby forvandle sig til et militairt Varedepot. Man indvende ikke, at Tydskland kan reise endnu flere Hære, thi hvad enten Enhedstiden i Tydskland bukker under eller gaaer sin Opfyldelse imøde, saa er det dog vist, at en Gjæringsperiode som den nærværende er ugunstig for erobringslystne Planer, og at Man ikke let stiller store Hære paa Benene, naar en Stat skal skabes, og det ovenikjøbet af modstridende Elementer. Man indvende eiheller, at vi mangle Officerer, thi Begeistring føder Mænd, og et begeistret Folk har endnu aldrig savnet Ledere. Der findes vel dygtige Underofficerer, der som Løn for udviist Tapperhed kunne blive forfremmede til Officerer, og Menige, der kunne optages i Underofficeersklassen. Vi kjende ikke nøie til de diplomatiske Forhold, men det vide vi, at diplomatiske Underhandlinger aldrig have lidt Skade ved at understøttes med 50,000 Bajonetter. Nationen har Tillid til den nærværende Krigsminister, hvis organiserende Geni, hvis Utrættelighed og Energi ogsaa har bestaaet sin Prøve. Men det kunde være et Spørgsmaal, om Krigsministeren nærer samme Tillid til Folket, som dette til ham, om han ikke har været for betænkelig ved at paalægge det for store Byrder eller at gjøre Fordringer, som kunde synes overdrevne. Han kan være forvisset om Nationens trofaste Bistand og uforgjængelige Taknemlighed, hvis han træffer saadanne Foranstaltninger, at vi med Haab om et heldigt Udfald kunne forfægte vor gode Ret, hvorledes den diplomatiske Traad end udspinder sig. Naar hele Folket reiser sig, naar der indføres en fuldstændig Almeenvæbning, først da kan Danmark siges at være sikkret mod alle Skjæbnens Tilskikkelser, og rustet til at forsvare sig mod ethvert Overgreb. Claus Harms, den bekjendte Prædikant i Kiel, har endnu bestandig vedblevet, trods alle Slesvigholstenernes Demonstrationer, at bede for Frederik den Syvende fra Prædikestolen, samt for den provisoriske Regjering, forsaavidt den handler efter hans befalinger. Man drister sig ikke til at antaste den vakkre Mand for denne hans ædle Haardnakkenhed.