Aalborg Stiftstidende, 1836-01-30
Blandede Efterretninger. Om en, som det synes, først i den sildigere Tid i Hovedstaden opkommen, men endnu mindre bekjendt dansk Jndustrigreen indeholder et stockholmsk Blad af 16de Decbr. følgende Artikel: "Faa af vore Læsere turde være ubekjendte med Tilværelsen af de saakaldte, fordeelagtige danske Varelotterier, hvorom de svenske Blade næsten dagligen indeholde Annoncer, der paa den meest lokkende Maade indbyde Almeenheden til at kjøbe Lodder deri og derhos love Lodeierne, saa at sige, Guld og grønne Skove. Disse Lotterier, hvis Gevinster falde efter de Nummere, som udtrækkes i det hamborgske Classelotteri, ere nemligen, efter den derover trykte Plan, saaledes indrettede, at ikke et eneste Lod bliver uden Gevinst, thi de, der have arrangeret dette Lotteri, Oplaget af franske Fabricater, Contoir: Pustervig Nr. 193, Kjøbenhavn, have lovet hver Lodeier, hvis Lod ikke der blevet udtrukket i Lotteriets 6 Classer, en Erstatning, eller et saakaldt Nith, som sædvanligen bestaaer i en eller handen mindre Luxus=Artikel. Saaledes har det 10de Vare=Classelotteri i Planen lovet alle Jkke Vindende - mærk vel! - en Guldring med tre deri indfattede Rubiner; et Stykke, som synes idet mindste at burde svare til en 34 Rbdlr. Værdi. Ihvorvidt nu dette Løfte er blevet opfyldt, har man Leilighed til at bedømme af en nylig paabegyndt Retssag, angaaende disse Ritgevinsters, som vi nu skulle omtale. - Stadsfiskalen, Hr. Assessor Salomonsen, havde nemlig hændelsesviis fæstet sin Opmærksomhed paa en for nogle Dage siden i Aviserne indført Annonce om, at berørte i det 10de Vare lotteri lovede Guldringe nu vare hidkomne og bleve udleverede til vedkommende Lodeiere i den Albergske Boglade. Hr. Assessoren blev sandsynligviis nysgierrig efter at see disse Ringe; han begiver sig derfor ind i Bogladen og forlanger at see Rubinerne. Hr. Boghandler Ahl berg er artig nok til at opfylde hans Forlangende. Men vips, opdager Hr. Assessorens Falkeblik, at Ringene, skjøndt meget blanke og vel polerede, mangle Prøvestempel, hvissaarsag Hr. Assessoren var folesløs nok til, at tilkjendegive Hr. Ahlberg, at han, i Anledning af denne Mangel, ansaae sig foranlediget af sin Tjenestepligt til, paa Embedsvegne, at lægge Haand paa Ringene. Hr. A. forklarede vel, at Ringene ikke vare hans, men bestemte til at trøste de Personer, der havde været saa ulykkelige i det 10de Varelotteri, ikke at faae Andet end Nitter; - men Hr. Assessoren vilde ikke høre med det Øre, men fuldførte min Embedspligt, d. v. s. han lagde 25 Ringe under Beslag og tog dem med sig, da han gik ud af Bogladen. Men ikke nok be med; Hr. A. fik ogsaa, hvad der var værre end et Rit, nemlig en Stævning til den 14de D. at indfinde sig i Stadens Kæmnerret, for at svare paa Hr. Assessorens Paastand: at Ringene, fordi de ikke havde den Guldgehalt, de gjældende Love foreskreve, skulde være forbrudte og tilfalde, ikke Lodeierne, men Hr. Assessor Salomonssen. - Ved Retten blev det oplyst, at Ringene kun vare af 9 Karat 11 Grans Guldgehalt, istedetfor 18, som er det Ringeste, der maa forarbeides i Sverrig, Sagen blev udsat i 8 Dage. - (Efter Kjøbenhavnsposten, - Bemeldte Contoir, Pustervig Nr. 193 i Kjøbenhavn, havde i Slutningen af forrige Aar begyndt paa ogsaa her i Danmark at organisere 3de Vare=Lotterier efter samme Maalestok, kun vare Præmierne forskjellige. De mindste Gevinster eller de saakaldte Nitter bestode i enten 2de Servietter, 2de Par Porcellains Kopper eller 2de moderne broncerede Spillestager. De større Gevinster bestode, efter Planerne, i fuldstændige moderne Ameublements i Taffeluhre, Fortepianoer, Spisesteller, Dækketøier med mange flere herlige Sager, men, da første Trækning var endt, skeete Forbud derimod, og de, der paa denne Maad havde lovet sig nye Meubler istedetfor gamle, bleve skuffede Kjøbenhavns flyvende Post har begyndt en meget droiPolemik imod Kjøbenhavnsposten, i et Fragment af et Brev (der i Julen har været paa Landet, men er kommet tilbage igjen for at aftrykkes i Flyveposten)." Ved at omtale Blade, hvis Hovedindhold er Nyhedsartikler, hedder det: Redacteuren vælger, hvis han blot vil mele sin egen Kage og gjøre sit Blad søgt, ligesom Restaurateuren, der vil gjøre sin Mad søgt, saadant Jndhold, saadanne Retter, som de Fleste, der kunne og ville betale, holde af, ubekymret om, hvorledes det bekommer deres Hjerne, Hjerte eller Mave." - Om en saadan Redacteur hedder det endvidere at han,fortjener - Penge; men hvad han ellers fortjener, er Noget, han, skjøndt Ven af Offentlighed, ikke om sker at høre nogen offentlig Dom om." - Om dem, som abonnere paa Bladet, skjøndt de i høieste Grad misbillige Redacteurens Færd og Bladets Aand, yttrer Brevskriveren: De gjøre sig selv og det Almindelige megen Skade ved at holde Bladet, da Pelikan-Redacteuren ogsaa regner dem for sine Slægtninge og Blodsforvante, fordi han seer, at de tage den givne Føde i Munden, men derimod ikke seer, at de spytte den ud igjen, naar de mærke, at den er bedærvet. Artiklen slutter saaledes: Sandelig: man kansk blive bange over at tænke paa, hvad der endnu kan fore bringes os af Dem, som have udelukkende Privilegium paaat kjende, Tidens Fordringer, da, liberale Anskuelser, Tidens Aand, Folkets Tarvl, jo endnu kunde gjøre dem det til en hellig Pligt, at - - - Dog - jeg har allerede seet nok i det Nærværende, til at ville see ind i Fremtiden, hvad enten mit Øie saa der træffer, eller ikke træffer, Firmaaet Liunge & Comp., blandt Dem, der gjøre i - Pressen. - Man skulde formode, at denne Artikel vilde fremkalde en langvarig og heftig Polemik. Dette synes dog ikke at ville blive Tilfældet; idet mindste har Kjøbenhavnsposten hidtil blot svaret: "At vi ikke ville indlade os paa den lyvende (ic) Posts ligesaa uvidende som lave Polemik, behøver ingen Undskyldning." Det turde imidlertid hænde, at Flyveposten atter greb til, hvor den slap.