Aalborgs Stifts Adresseavis, 1821-04-16
Dagsbefaling: Ved et allerhøieste Dekret er jeg udnævnt til Krigs- og Marineminister og i denne Egenskab holder jeg mig forpligtet til, at sige mine Vaabenbrødre, hvad en tro Undersaat og lydig Piemonteser maa føle ved Landets skrækkelige Stilling. Prindsregenten har forladt Hovedstaden, uden iforveien at underrette Juntalen eller Ministrene om sin Beslutning. Jngen brav Piemonteser maa miskiende en Prinds, der altid har været alle velsindede Mænds Haab, i det han viste de liberaleste Grundsætninger og megen Kiærlighed for de italienske Anliggender. Nogle Fædre landsforrædere have, bestukne af Udlandet, ved underfundig og bedragersk Tale forledt den unge uerfarne Prinds til dette Skridt. Vel er der udstædt et Dekret, underskrevet af vor Konge Karl Felix; men en piemontesisk Konge, der befinder sig midt blandt Østerrigerne, vore nødvendige Fiender, er kun at betragte som en kongelig Fange. Hvad han end maa befale, kan ei ansees for hans egen Villie. Naar han taler til os som en fri Mand, ville vi lystre hans Bud, men før ingenlunde, J piemontesiske Soldater, J Nationalgarder, vil J, at Eders Land skal overfaldes af fremmede Folkefærd? Ville J tabe Eders Hæder, vanære Eders Bannere, Officerer og Soldater, J have kun det eneste Redningsmiddel, at samles ved Eders Faner; skynder Eder at plante dem ved Bredden af Po og Ticino! - Lombardiet venter Eder, og saasnart Eders Avantgarde viser sig i Landet, vil Alting reise sig og marschere mod Fienden. Vee den, der bliver tilbage, Han fortiener hverken at kaldes Piemonteser, eller at føre Piemontesere, an. - Vaabenbrødre, Denne Epoche vil vække Opmærksomhed i hele Europa. Vi ville ei staae ene. Frankrig reiser sig paa ny, og vil være beredt til, at staae os kraf tigen bi. Soldater og Nationalgarder, Overordentlige Omstændigheder fordre overordentlige Forholdsregler, Nøle J, da vee over Eder og Fædrelandet, Fatter Eder, opfylder Eders Pligt. National-Juntalen og Ministrene opfylde deres. Prindsregenten vil atter fatte Mod og Kongen vil engang takke Eder for, at J have bevaret ham hans Trone. Af denne Proclamation, der er æltet af samme Dei som hine neapolitanske Fanfaronader, tog ingen Moders Siel mindste Notits; den betragtedes kun som et utidigrevolutionairt Produkt. Ved Siden af den kan følgende Bekiendtgiørelse fra Sardiniens nye Konge stikke godt af "Vi have tilforn yttret Vor Mening med Hensyn saavel paa vore rebelske og oprørske Undersaatter, som paa Regieringsformen, der efter vor Villie ingen Anden skal være, end den, der bestod før vor Broders Tronfrasigelse. Hermed beskikke Vi nu provisorisk og indtil videre Ordre tre Generalgouverneurer, den Ene i Hertugdømmet Savoyen, den Anden i Hertugdømmet Genua, den Tredie i vore øvrige Provindser paa det faste Land. Disse Gouverneurer skulde forene al Civil- og Militairmagt og kun være afhængige af vor umiddelbare Villie." - En Bekiendtgiørelse fra Prindsen af Carignan lyder i det Væsentlige som følger: "Vi havde kun overtaget Regentskabet af Lydighed mod Kongen og Kiærlighed til Fædrelandet. En Borgen for Vor Troskab mod Hiin er det, at vi med Tropperne have forladt Hovedstaden, hvorhos vi tillige erklære, at Vi hermed aldeles frasige Os Regentskabet og begive Os under Kongens Myndighed.