Ribe Stifts Adresseaviser, 1811-07-12
Aalborg, den 7de Julii. Hr. Skuespiller og Dannebrogsmand rudsen har i disse Dage opført tvende Forestillinger Bedste forde Saarede i Krigen og de Faldnesterladte. Den første Forestilling holdtes Sandagen 130 Juni, og efterat den havde gjort det Jndtrik, man let kunde smode, gientages den efter almindeligt Forlangende Tirsdagen den 1 Julii, ligesom første Gang paa Kiøbmændenes Compagni huus. Dele, hvoraf Forestillingerne vare sammensatte, vare aldeles be lede paa at opvække Tilskuernes varme Følelse og hiertelige ltagelse. Efterat en stor Symsonie var opført, declammerede Hr. sen Prof. Oblenschlægers aanderige Digt til Mindet og Phoeder bebudede, at vor tabte Søeværn fremstaaer af sin Aske. denne Declamation fremstilledes billedet af Skibet, der gav til dette Digt. Med denne Derlammation afverlede en cert, hvortil Hr. Knudsen sang det cantable af Oblinuhonir. Derefter opførtes den lykkelige Skomamet Udtog af Dragedukken. Derpaa gaves atter en Concert, Jtil Slutning fremfortes af Hr. Knudsen det dellige Digt Ol gen af Hr. N. T. Bruun. Den første Forestilling forskiøn af 14 Møer, som bekrandsede Hæderminderne for de i Krigen faldsædrelands=Forsvarere. Fire qvæstede Krigere, der vare tilstæde ogsaa mod Slutningen toge Deel i Handlingen, mindede omden af Danmarks tabte Sønner, siden denne Krig begyndte. - den sidste Forestilling, efterat en Epilog - forfattet af danselærer Bagge - var fremsagt og Dækket var faldet, lodhudsen atter Dækket gaae op og paa en behagelig Maade over Tilskuerne med at lade uddeele nedenstaaende skiønne SøeFøsang af N. T. Bruun, som derpaa af ham blev afsiunistemt af den hele Forsamling, og derved til Slutning under den Hurraraab erindret Søepremierlieutenant Wigelsen og i Roestotillen under hans Command værende Søe= og Land krigere, som i disse Dage med den Udbybøiske Roeslotille have erobret den Engelske Krigsbrig Safe guard. - Jndtægten af begge Forestillingerne var 1122 Rd., den første Aftens 560 og den anden Aftens 362 Rd., af hvilke den sidste Gang 150 Rd. vare sammenskudte af Byens borgerlige Jægerkorps. Hil Julernes Sønner, til Tordenskjolds Ært Hil Daniens Flag, hvor det vaier, det beises for Frederiks Krone og Ret: derfor giver Herren det Seier. Det Hvide i Flaget er Uskylds Mod det Røde er Mærker af Hvidtfelts Blod. Ei Sømanden frygter den bædrende Død! frimodig han gaaer den imøde, At døe for sin Konge, den Tanke er fød Hver Dansk vil for Dannemark bløde, opskylles hans Liig af det fraadende Hav, Medborgeres Taarer vil væde hans Grav. Til den vandrer Daniens trofaste Mø, og siger: Gud signe Din Hvile, i Kamp for Dit Fædreland maatte Du døe dets Skytsaand Dit Støv vil tilsmille - Hver Helt, som Alfader i Striden, har kaldt, sit Gravmæle har i det Sted, hvor han faldt: Dag, Roes og Belønning var aldrig det Meed, som Dannemarks Søn har for Øie opflammet af Fædrelanskierlighed. han trodser hver Fare, hver Møie; hans Løn er kun Tanken: "Jeg handlede Rets den styrker ham vaagen; hans Søvn giør den let. Hil Dannemarks Kiæmper paa Land og paa Søen som Guld Alle holde de Prøve; for Konge og Land vil enhver blandt dem døe rei, Fiende, Du Dyst mod dem prøve! thi Dovrefield lig de urokkede staae, og Tordenskjold lig de for Dannemark staae