Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1844-08-15
Discussionen i Anledning af Sagen angaaende Opkjøb af Landmandens Producter er interessant, desværre tillader Pladsen kun løselig at berøre samme: "Kammerraad Aagaard bemærkede at det glædede Ham, at Committeen har erklæret det uovereensstemmende med det almindelige Vel, og ødelæggende for Kjøbstæderne, at Handelen med Landmandens Producter aldeles frigives, og det er glædeligt, at det af Regjeringen er erkjendt, at Kornvarer ikke skulle være Gjenstand for frie Handel. Apotheker Dahlerup bekjempede den Formening af Justitsraad With, at Kjøbstæderne ikke ville lide ved at Handelen frigives, da Varerne alligevel blive bragte til dem. Fra Skagen indtil Varde gives der et Slags Handlende: Skudehandlerne, og til disse Handlende bringes Landmandens Producter til stor Skade for Kjøbstæderne, der desværre ogsaa daglig maa see, at Cancelliet udsteder den ene Bevilling efter den anden til andre Handlende paa Landet, hvorved de tilsidst ville blive reducerede til Jntet. Overkrigscommissair Qvist, fraraadede Lovudkastet, da Politiet ikke kunne paasee, at Handelen ikke drives i et større Omfang end selve Udkastet, tillader, og Trangen for Landboerne til at blive af med dets Producter er afhjulpet derved, at Kjøbmændene paa de fleste Steder benytte deres Ret til ved Opkjøbere at gjøre Jndkjøb paa Landet. Proprietair Boserup derimod forsvarede Lovudkastet, og sagde, at det ikke gik ud paa at indskrænke de Rettigheder, som ere erhværvede af Kjøbstæderne, men paa at legalisere det factiske Forhold, som i hele hundrede Aar har bestaaet i Provindsen med Hensyn til Landets Producter. Jeg har temmeligt stort Kjendskab til Provindsen, især til den vestlige Deel, og jeg tør paastaae at den væsentlige Grund til, at der skeer Opkjøb paa Landet, retteligen maa søges hos Kjøbmændene selv, og Kiøbmændene, paa Vestkysten ikke i Almindelighed have Commissionairer til at opkjøbe Landmandens Producter, men de nøies med at benytte Prangerne selv, som de derved tolerere, og til Hvem de søge at afsætte Kjøbmandsvarer. De opkjøbe og samle de vigtigste Producter i store Qvantiteter mod contant Betaling, i de smaae Kjøbstæder i Vesteregnen gives ikke mange Kjøbmænd som kunne give denne contante Betaling, Kjøbmændene have saaledes den Fordeel at Landprangerne staae i Forskud for dem. Oberst Brock bemærkede, at naar Taleren yttrede at Kjøbmændene ikke kunne betale contant, men at dette var Tilfældet med Landprangerne; da turde den større Formue hos disse Sidste være vundet netop ved Handel paa Kjøbstædernes Bekostning. Skal det blive saaledes ved, vil al Kjøbstæd-Næring efterhaanden flyttes ud paa Landet, og Kjøbstæderne maae da tilsidst nødvendigen falde. Vi see at der nylig er bleven meddeelt Bevilling til Anlæg af 27 store Brænderier paa Landet, i sin Tid var dette en udelukkende Næringsvei for Kjøbstæderne og der er i den senere Tid gjordt alle Anstrængelser for at afskaffe den overhaandtagende Brændeviinsbrænden paa Landet, fordi den er funden skadelig for det Almindelige. Men nu giver man i dets Sted Bevilling til at drive en Mængde større Land brænderier, uden at Kjøbstæderne engang kunne opnaae det billige Ønske at deres Brænderier maa blive i Henseende til Afgiftsforholdene satte paa lige Fod med samme. Apotheker Dahlerup bemærkede i Henseende til Proprietair Boserups Yttring med Hensyn til Kjøbmændenes Forfatning i Kjøbstæderne paa Vestkysten, at disse Byer opvise Kjøbmænd, der contant kunne betale hvert Opkjøb, uden at de behøve at tye til Gaardmændenes Godmodighed. Kjøbmand Ree yttrede sig temmelig vidtløftig om denne Sag, og et Resumee af samme er, at det er ikke nok at Landmanden, tilveiebringer Productet, men det er Kjøbmændene der skulle sørge for Productets Behandling, Sortering og Forædling, i det Hele taget staaer Productionen i Sandhed ikke paa et saa høit Trin her i Provindsen, men samme staaer, navnlig Hvad Korn angaaer, saa betydelig tilbage for Sjælland, og de øvrige Øer, at der vistnok for Landmanden maa være størst Opfordring til at foretage Alt, Hvad der kan hæve Productionen paa et høiere Punct, istedet for at fremme Midler til dets Fordærv. (Heri har Kjøbmand Ree Ret, Hvor usselt bliver f. Ex. ikke Ulden behandlet her af Landmanden, den kan ikke concurere med noget andet Lands Under Discutionens Løb, ville Legationssecretair Hvass udlede af Kjøbmand Rees Yttringer; at Varenes Behandling, er slet bestilt under nærværende Forhold, fordi han havde sagt at slette Producter af Opkjøbere bringes og afsættes, og han fandt der noget Modsigende; Hr. Ree svarede dertil, at han ikke havde sagt, at der ikke skulle holdes fast ved Privilegier, men han havde blot undladt at tage Hensyn til dem, idet han havde holdt sig til Hovedsagen, nemlig hvad der, stemmer med det almindelige Vel. Legationssecretair Hvass replicerede. Naar Kjøbmand Ree formener at han ikke har gjort sig skyldig i nogen Selvmodsigelse, veed jeg ikke om jeg muligen har forstaaet, eller hørt hans Foredrag urigtigt, og jeg kjender endnu ikke hans Sandhedskjerlighed, nøie nok til, at jeg deraf kunne slutte mig til, om han har tilstaaet, hvorledes Kjøbmændene behandle, eller rettere sagt ikke behandle Vahrerne, men det er desværre Tilfældet under de nærværende Forhold, at Kjøbmændene skille Sælgerne ved gode og slette Producter, ligesom de ere, og det næsten til lige høie Priser. Landsoverretsprocurator Jespersen, bemærkede, at hvad der er yttret om en Deputerets Sandhedskjerlighed er af den Beskaffenhed, at den ei kan hengaae upaatalt: Præsidenten bemærkede, at det neppe havde været Talerens Mening at yttre en Tvivl om Hr. Rets Sandhedskjerlighed i Almindelighed. Legationssecretair Hvass erklærede, at det heller ikke kunde falde ham ind, hans Foredrag havde et spøgefuldt Anstrøg, Kjøbmand Ree "Spøg er et, Alvor et Andet, men skjøndt jeg er noget ung i det Parlamentariske, forekommer det mig høist uparlamentarisk, at gjøre en Deputerets Sandhedskiærlighed til Gjenstand for Omtale i Forsamlingen" Ree sluttede med, at det var en Yttring, for hvilken Taleren fortjente at kaldes til Orden. Præsidenten sagde at han meente, at den ærede Taler maa finde sig fyldestgjort ved Legationssecretair Hvasses Erklæring, at det aldrig var faldet ham ind at yttre nogen Tvivl om hans Sandhedskjerlighed. Legationssecretair Hvass sagde nu som Deputeret have vi endnu ikke den Ære at kiende den nylig ankomne Deputerede, og hans hidtilværende offentlige Stilling, giver altsaa ikke Anledning til at drage hans Sandhedskjærlighed i Tvivl, det eneste hvoraf man kjender hans offentlige Færd, er hans Virksomhed, som Redacteur, Præsidenten erklærede nu, at Hr. Hvass havde overskredet Grændsen for det Passende, og Hr. Ree yttrede, det forekommer mig at min private Stilling aldeles ikke kan komme under Forsamlingens Bedømmelse, og jeg hverken ønsker eller forlanger noget Vidnesbyrd derom af den ærede Deputerede, hvilket er mig fuldkommen ligegyldigt etc. Efter det Passerede kan man ikke andet end gratulere Hr. Kjøbmand Ree til at være kommet godt fra sin første Debut