Den Vest-Sjællandske Avis, 1839-09-17
Efterretningerne fra China ere vigtige. Endelig synes man at ville for Alvor undertrykke Opiumshandelen. En stor Mængde Opiumshandlere ere blevne arresterede og hængte. En, med hvem Enropæerne især havde drevet Handel, blev beordret hængt i det Europæiske Factorie. Europæerne samlede sig og modsatte sig denne Ordre og, forunderlige nok, de hindrede dens Udførelse; Synderen blev hængt noget derfra. Men ikke nok dermed, de ind gave en Protest til Gouverneuren og frabad sig slige Ordrer for Fremtiden; de fik et meget grovt, men velfortjent Svar, han vilde hænge Forbrydere, hvor han fandt for godt, og han havde netop, sagde han, givet denne Ordre, for at de skulde see Folgerne af deres ulovlige Opiumshandel. Samme Dag bleve Europæerne angrebne af Pøbelen, men frelstes ved de Militaires Mellemkomst. Kort efter blev endeel Opium, som man var ifærd med at bringe Land i Canton, paagreben. Nu blev der lagt Beslag paa Skibet, og al Handel med de Engelske Skibe blev forbuden. Det hialp. Den Engelske SuperinTiendent i Canton, Elliot, som nogen Tid iforveien Akeses havde strøget det Engelske Flag og var gaaet til Macao, skrev derfra til Gouverneuren og tilbød ham sin Assistance for at undertrykke Smugleriet. Gouverneuren modtog hans Tilbud og tillod ham for Eftertiden at henvende sig directe til ham (ikke som forhen igjennem de faste Kjøbmænd, Hong-merchants) dog at hans Breve bleve stilede i Form af en Ansøgning. Elliot har nu atter heiset Flaget i Cantor og har udstedt et Forbud mod al Handel med Opium. Du seer, at det er gaaet, som man havde ventet: man vilde holde paa Opiumshandelen, saalænge man kunde; men naar Theehandelen kom Fare, saa maa Opiumshandelen opgives. Naturligviis skrige Opiumshandlerne skrækkeligt; betydelige Falliter ventes hver Dag. Prisen paa Opium i China var kun nominel, da man Jntet kunde sælge circa 450 Dollars pr. Kasse; ved forrige Auction betalte man her 840 Rup. pr. Kasse, ved sidste kun 600; men naar man slet ikke kan sælge det – hvad saa Man kan neppe forestille sig, med hvilken Uforskammenhed de Engelske hidtil have opført sig. Det fortælles, at Mr. Junes har indført Opium aabenlyst i Canton, staaende med en Sæk Piastre i den ene Haand og en Pistol i den anden, sigende til Toldbetjentene, hvilken Haand ville J have, De toge naturligviis Piastrene, og Opiummet spadserede Land. Man har bevæbnede og af Europæere førte Baade, som krydse rundtom med Opium og som i paakommende Tilfælde levere en formelig Bataille Toldvæsenet er naturligviis saa bange for dem, at det sjeldent vover at angribe dem. Saavidt har den Engelske Regjering tilladt sine Undersaatter at gaae for at have den skidne Fordeel at dyrke Opium Bengalen og ødelægge Chineserne saavel i physisk som i moralsk Henseende. Opiumshandlerne ere blevne til en Art af Fribyttere. Vil nu et blot Forbud kunne hæve det? Jeg tvivler. Fordelen er stor, og ligesom man har trodset Chineserne hidtil, vil man nu trodse den Engelske Regjering, da man naturligviis ikke troer, at det er Alvor, og hvad saa, Ville Englænderne virkelig forfølge deres egne Undersaatter, som deeltage i en Handel, der ikke alene har for Rækker af Aar været anseet for lovlig, men paa mangfoldige Maader er bleven understøttet af dem, og hvoraf de hidtil have havt en Jndtægt af 20 til 30 Mill. Rupier, Ville de hænge Smuglerne? jeg tvivler. Hvis de gjøre det, vil da ikke hele Verden med Rette foragte dem, og hvis de ikke gjøre det, ville Chineserne da blive ved at taale det, ville de ikke, nu da de har seet en Prøve paa, hvad de kunne udrette ved at forbyde al Handel med Englænderne - ville de ikke igjen prøve dette Middel og ikke saa let lade sig stille tilfreds ved Løfter, Vil en Krig da ikke være uundgaaelige Tiden vil vise det.