Berlingske Tidende, 1790-10-08
Moss, den 18de September. Tirsdagen den 14de i denne Maaned, blev Hs. Kongel Høihed Kronprindsens Formæhlings=Fæst af dette Stads Borgere og Egnens Beboere høitidelig holdt paa følgende Maade. Hs. Excellence Hr. Generallieutenant von Brokkenhuus, beværtede til Middag et talrigt Selskab, der udgjorde et Taffel paa 45 Couverts, anstændig Pragt og Orden viste sig her, i Hensigt til Dagen, med al muelig Smag i det Hele. Den Siæle Munterhed, hvormed Hs. Excellence viste sig ved Taffelet, frembragte Skaalerne og sit var me Ønske for det høieste Par, til Selskabet, var et ærværdigt Syn for alle Tilstædeværende, hvis Hierter brændte af en lige Jld for en elsket Fyrste og hans Gemahlinde. Kl. 6 1/2 Slet Eftermiddag samlede alle Damer sig hos hendes Naade Frue Generalinden, hvorfra i Procession blev draget hen til Byens store Raadstuesahl. Her blev Selskabet under Paukres og Trompeters Klang modtaget af de til Ordens Udførelse valgte Herrer Directeurer. Over Indgangen til Sahlen var anbragt en Altann, paa hvis Midte stod det danske og norske Vaaben, holdendes af tvende Vildmænd, ligesom ved Indgangen var opført tvende store Pyramider, beklæd med Gran og behængte med Blomster Girlander. J Tranperant saaes paa Pyramiderne de høie Formæledes Navne me Kongelig Krone over, og neden under følgende Jnskription " Til den for Fyrsten sieldne Lod hans kiekke Aand ham kaldte " Han Selv Maria hørte, saae, beundred, elskte, valgte Den ædle Daad, hvortil Du stemmer Frederichs Siel"Langt meer end Landes Arv, befordrer Statens Vel. Efterat Fæstligheden med 27 Kanonskud, som blev besvar af de paa Byens Torv plantede Kanoner, havde taget sig Begyndelse og Damerne saavelsom Chapauerne indtaget de dem anviste Pladser øverst i Sahlen, fremtraadte Hans Ve ærværdighed Hr. Thaulow, og tilkiendegav Selskabet i hvi Øiemeed man havde samlet sig, og derefter holdt en for Dagen passende og med sand Philosophisk Aand og Styrke fortræffelig Tale, hvis Hoved-Jndhold vedrørte Gienstande, af: Staternes rimelige Forventning af Fyrsternes personlige Forbindelser. Ved dens Slutning da Taleren er fordrede enhver til varme Bønner og Ønsker for de Høistsormæhlede, blev atter 27 Kanonskud løsnede, som blev besvaret af de for ommeldte paa Torvet plantede Metalkanoner, og det hele Folks Fryderaaab under Paukernes og Trompeternes Lyd. Efter et høitideligt stille af 10 Minuter, begyndt det i Midten af Sahlen anbragte Orchester at spille en sagte Symphonie, ved hvis Begyndelse Teppet, (inden for den gjorte Afdeeling af 6 Alens Længde i Sahlen) blev optrukket. Her var anbragt efter Rummets Størrelse et Theater, hvis Forgrund forestillede paa den ene Side en Niche, med Corinthiske Søiler ved Siden, en ung Mand, klædt i Martisdragt, og øvrige Attributer, holdende det danske og norske Vaaben med følgende Jnskription hængende over Hovede mellem Søilerne: "Held følge Friderich Dine Dage!" Paa anden Side saaes ligeledes i samme Smag et ungt Fruentimmer, klædt i Minervædragt, og øvrige Attributer med det Hesselcassiske Vaaben, over hvis Hoved i Transparent hængte som Fæstons mellem Søilerne, i Continuation til første Jnskription, denne: "Dit Smiil Maria dem ledsage!" Den øvrige Deel af Theatret forestillede en dunkel Lund, omringet af tykke Ege og Grane, og i Baggrunden Perspectiver af anbragte høie Klipper, som ragede frem over Træetopperne i Skoven. J Midten af Lunden saaes en Pyramide paa Trappetrin opført, mahlet i antiqve Smag, der forestillede store Kampestene i Qvadrat huggne. Paa Pyramidens Midte saaes vor elskede Kronprinds og høie Gemahlindes Navne i Ciffre brændende i Jld Couleurs, der var ompunden medden Egekrands. Toppen paa Pyramiden var ei tilsyne, da samme af en klar Skye blev indhyllet; i hvis Midte Alfaders alseende Øie med klare Jldstraaler udbrød, der Tid efter anden meddelede sit Skin paa de nærmeste anbragte Skyer, Under Navnene var i Transparent anbragt den store Formehlingsdag i Ciffre, og ved Foden laae begge Rigerne i tvende Geniers Gestalt, om Hovedet og Beltet omvundet, nemlig Norge med Grankrandse og Danmark med Egekrandse, hol ende i Hænderne det danske og norske Vaaben, og for Resten klædt med de øvrige Attributer. Foran Pyramiden saaes et Aller som af Graasteen, opført i antiqve Smag. Da det paa ovenmeldte Theater opførte og i Anledning af Dagen forsattede Syngestykke, (Nordens Offring kaldet, forestillede, at Handlingen tog sin Begyndelse ved Solens Opgang, saae man desaarsag ei heller Solens Straaler for det første at vir ste, ikkun i Baggrunden paa Biergtopperne, hvorimod Lyset al meer og meer tiltog, og da klar Dag ved Symphoniens Slutning overalt var anbragt, fremtraadte imellem Træerne Baggrunden, Musen Clio, der under den sagte Musiqve, heels leder efter sin Søster Etatho, deels beundrer med glad Henrykkelse det elskede Pars Navne, og endelig begynder at sale, og derefter fremkalde Eratho, som hun i Skoven faaer Øie paa. Under Handlingens 4de Scene gaaer Eratho, efter foregaaende Aftale med Clid om at offre, ud efter den hellige Bid, som skal antænde Ofret. Jmidlertid blev Ofret paa Alteret Nilberedt af Clio; Eratho saaes derpaa i Baggrunden af Lunden, at komme ind med en brændende Fakkel, der var anbragt i et forgyldt Horn, som under at fortælle Clio, hvorfra den Jld var hentet, tager hende ved Haanden for at føre hende hen til Alsteret; hvorpaa de nærmer sig med hellig Gysen, da de bleve vaer Alfaders synlige Nærværelse i Skyen, imellem Pyramiderne og Alteret. - De anstikke da Oftet, som med høi Lue stigen op til Skyen; der brændte imedens de synge den i Stykker Forsattede Aria. Mod Slutningen af Sangen bryder pludsegigjennem Skyen en stor Straale frem, som neddaler paa de Elskedes Navne, og oplyser samme endnu stærkere end forhen. Efter Sangen nedknælede Clio og Eratho paa hver Side af Alteret, hvis Lue endnu flammede høit, da efterskort Pause, et Chor, som ei saaes, lader sig høre i Skoven. Teppet falder; Orchestret spiller Slutningesymphonien, Hassende til Handlingen, og det derved forestillede, og Fol ses Ønske, om Hæld og Velsignelse for Friderich og Maria, sammede høit til Aldfaders Throne, som Offer Luen steg teen og klar. Derpaa blev løsnet 27 Skud, og Luften opgyldt med igientagen Fryderaab. Een Fjordedeel Time derEfter begav endeel af Selskabet sig ud, paa et paa den vestlige Side af Raadhuset opført Gallerie, for at see paa det, paa sin Slette uden for afbrændte Fyrværkerie, som ved Signal af 9 Kanonskud begyndte, ved Fyhrværket saaes brænde de høie Formæhiedes Navne, der gjorde med det øvrige anstille gen i den dunkle Skumring en herlig Virkning til alle tilstæde hørendes Fornøielse. Da dette var til ende, begav Selskadet sig ind paa den store Sahl, hvorefter Kl. 11 blev efter de meddeelte Nummere til Damerne og til Chapanerne, Selskabet fremkaldet til Taffels der var med Orden, Ziirlighed og Smag serverede i 3de Værelser. Disse Bunterads=TafleUdgjorde 80 Couverts. Under Kanoners Løsning, Pausters og Trompeters Lyd, bleve med Pocaler vor elskede Kronbrinds og Gemalindes sande Held og høieste Velgaaende paa Nordmands Viis med troe Oprigtighed erindrede, tilligemed Hs. Majestæts vor allernaadigste Konges og der gandske Konbehusets. Over Taffelet blev istemt de til Høitideligheden forfattede Sange. Efter Taflet blev Selskabet af de Herret Directeurer indkaldet paa den store Sahl, hvorpaa Ballet blev aabnet, der vedvarede til Kl. 5 om Morgenen, og tog Ende under 9 Kanonskud, som blev besvaret fra Torvet. Da denne Dags Fæst var tilkiendegivet at være fuldendt, begav Selskabet sig glade og fornøiede til deres Boeliger, medbringende i deres Barm Erindringen af den høie Anledning, der havde kaldet Folket i Norden paa denne Dag til fæstlig Fryd, til luende Bønner og Ønsker for Nordens Thronfølger, og dets tilkommende Moder; og bønhørt, (ved det faste Haab, at Alfader vil endnu i de henrullende Secler lade Dans og Nordens Throne bestiges af Frederichers og Christianers Stamme, der skal føre Zepteret til Velsignelse for Norden, og Herthædalen) skal den Sneehviide Olding, ved at fortælle sin Søn og Sønnesøn Frederichs Valg og den Dags Fæst lighed, kalde tilbage i sin Siæl ungdomlig Jld, og hans sidste Erindring til hans Afkom skal ligge vægtig paa Slægterne, denne nemlig: Elsker Eders Konge, som jeg og Samtidige elskte Konge og Kongesøn. Uden for Raadhuset var i Anledning af denne Dag følgende festlige Foranstaltninger føiede: hele Raadhuset var beklædt med Gran, ziiret med BlomsterGirlander og Lamper, som gav det behageligste Syn for Øiet. Hele Byen var illumineret, og saavel de Formuendes Huse, som den Fattiges Hytte har vidne om den Glæde, der flammede høit i enhvert Barm. - Torvet ved Byens Kirke, hvorpaa var plantet Metalkanoner og Lamper, var overalt ziiret med Lygter, ligesom Skibene i Havnen paa samme Maade illumineret. Jblandt Jlluminationen udmærkede sig Hr. GeneralAuditeur Fleischers Huus, da paa Midten af Huset i Transparent de høie Formæhledes Navne en Ciffre i Jld=Couleur brændte med Kongelig Krone over, og neden under følgende Jnskription. "Du fulgte Hiertets Drift, Du hædret Fædres Dyd; "Som Du var Norges Ven, Maria blev dets Fryd. Det Forsyn, som Dig lod Stammoders Sted indtage, "Det skal ved Folkets Bøn velsigne Dine Dage. Fra Jernværket, som ligeledes var illumineret, hørdes og Kanoners Torden, blandet med Folkets Fryderaab. Jkke blev den Huusarme og Fattige paa denne glædes Dag forglemt; man søgte at forlage Elendigheden fra den usle Hytte. Vederqvægelse raktes den Sengeliggende; Gaver meddeeltes efter Skiønsomhed de Nødlidende. Blidhed i Sialen og Fryd, var det man søgte at udbrede overalt. Man fandt den, og forde, Armod og Sorgen i disse frydefulde Øabls, lænket i Triumph.