Ribe Stifts Adresseaviser, 1817-04-04
Jens Kleinberg har folt sig truffen ved mit Avertissement af 1ste d. M., taget til Gienmæle og notorisk beviist at han ligesaa lidet rødmes ved offentlig at staae som en Logner som at være Lovforbryder og Bedrager. En saadan Fremgangsmaade er ubegribelig med mindre hans Concipist ikke har forklaret ham hvad det er at laane sit Denne sidstnævnte en Helt Navn til at underskrive. der ved Skolestuens Begeistring har fundet sig dygtig til at sætte mine Kundskaber som Dyrlæge i et tvetydig Lys - er ei at spase med. En Mand der har sligt et Formaal for Øinene kan heller ikke veie sine Ord saa nøie aldenstund han kan laane en anden Mands Underskrift. Skomager pas din Læst kunde her anvendes; hans Dommer=Embede er i dette Tilfælde overflødig. Min Duelighed som Dyrlæge, beroer Gud være lovet, ikke paa en Mands Dom hvis Uvidenhed i den Sag han har paataget sig at forsvare er exemplarisk. Jeg har helbredet over 500 skabbede Heste, været indsendt fra Veterinærskolen paa Hestemarkeder for at lagttage denne Sygdom, været overdraget Curen ved 2de Regimenter hvor denne Smitte var almindelig udbredt og endelig aflagt Dueligheds=Prøver for Mænd som vel ere saa competeente Dommere som denne mageløse farlige Herre, der allene ved sin Klage troer at sætte sig istand til at sætte mig i Vanære. - Hiin Mand i Nustrup Sogn der havde faaet den Hoppe af mig der tales og i Jens Kleinbergs Oplys lysning kom over et Fierdingaar efter - ikke længe hedder det hos denne forhærdede Løgner - da den endeel Uger havde staaet paa Græs i den vaade Sommer og Efteraar en Tid efter at den var opstaldet, og klager over at den havde Kløe. - Et, meget almindelig Tilfælde denne Vinter og en naturlig Følge af Hudens Ureenlighed, som enhver der har mindste Erfaring har iagttaget især ved Heste som denne der vel ikke i 10 Aar havde været paa Græs. - Jeg raadede han at vaske den med Arsenikvand og nu hørte jeg ikke fra ham i lang Tid. Hen i Vinteren fremkommer han atter og beretter at Hoppen gned sig endnu. Jeg foreslog da han kunde lade den staae hos mig til dette uberydelig Tilfælde forsvandt der ogsaa ved at vaske den et par Gange var Tilfældet Men da den allerede forhen havde gnedet endeel Haar at sig og Huden af den første Arsenikvaskning var meget beskadiget som nu begyndte at afløse sig, ønskede jeg at Hoppen maatte forblive hos mig til Haarene vare udvorne. Men Tiden bliver Manden for lang han ønskede Hoppen hiem. Jeg skrev ham da til i en fortrolig Tone, spads viis, at den blev jo længere jo galere, det vil sige de saarede Stæder af Arsenikvaskningen afløste sig nu fuldkommen; og føiede jeg til Lat ingen burde see den paa hans Stald førend Haarene vare udvorne - (denne sidste Sætning Jens Kleinberg meget viselig har glemt at anføre) da det mulig kunde give Anledning til den Tanke at hun var befængt med Skab, kan nogen med sund Sands og Dømmekraft udlede af disse Ord at hiin var befængt med Smitte og at hun ei var fuldkommen restitueret naar Haarene vare udvoxne. At jeg som Ven raadede ham at sætte den Afsides til Haarene vare udgroede, tænker jeg ikke var urigtig. Enhver, som kiender Al mens Begreb om denne Sygdom der saasnart de seer Huden saaret og Haarene afgnedet strax erklærer det for Skab; vil hartad ikke finde denne Anmodning overflødig og at fligt et Rygtes Udbredelse er et Onde enhver bør vogte sig for behøver neppe nogen Forklaring. At Jens Kleinberg saa fræk kan paastaae at jeg havde behandlet bemeldte Hoppe 7 Uger forgiæves giver en heslig Oplysning om Mandens Caracteer, hvorved især er at mærke at han ikke saae Hoppen da den kom i Kuur, følgelig for at bedømme dette maae dan være Alvidende, da han umuelig af Hoppens Tilstand nu, kan bedømme hvorledes den var beskaffen da den kom til mig, ligeledes fordrister denne Jdeot sig at paastaae, at det Middel der blev anvendt paa Mandens øvrige Heste var uden Nytte uden at han saae dem. - Er det mueligt at en saa monstrøs ulogisk Concepist er vel forvaret i Hovedet eller selv veed hvad han skriver. Mandens øvrige Heste var efter J. Kleinbergs Oplysning bleven besmittet - uden meget forsigtig at melde naar og hvor - Han forlangte rigtig nok i Vinter af mig da alle hans Heste havde Kløe, at befrie dem for dette, som jeg ogsaa paatog mig og forsikkrede at dette ubetydelige Tilfælde let kunde hæves ved at vaske dem engang eller 2 med Træaskelud og grøn Sæbe som vi foretog. Efter nogen Tid kommer jeg igien til Byen, seer ind til Manden for om behøves at vaske Hestene endnu engang. Manden erkyndiger sig hos Tienestekarlen om Hestenes befindende som erklærer: at 2de havde Kløen gandske forladt, 2de Andre, gned sig ubetydelig og det 5te et gammel Folog havde det ei hiulpet noget, hvortil jeg da ordinerede det Nødvendige. - Heraf haaber jeg kan skiønnes hvorvidt Jens Kleinberg staaer til Troende i dette Stykke. At kalde den Mand en Daare som hans Forfægter J. Klein berg og Consorter frygter for - saa stor en Formastelighed, bevare Gud mig fra, skiøndt jeg ikke kan faae i Hovedet af hans Handlemaade røber megen Viisdom. At søge Raad naar man troer sine Heste har Smitte hos en Mand hvis Qvalsalver Vankundighed Egnen lykkeligviis ikke kan vise Mage til, troer jeg er lovstridig, upatriotisk og uklogt. Vi have Dyrlæger nu i Mængde, det staaer ham frit at vælge men til Dyrlægen bør og skal han i Følge Forordningen tve naar han troer sine Heste har Smitte: Vilde alle som har være Qvaksalvere maatte den unægtelig gode Jndretning med Dyrlæger snart ophøre og at troe at en Dyrlæge ikke forstaaer saa meget som en Mand der vel ikke kan læse Prent uden end og det allermindste enten Theorie eller Erfaring, røber i mine Tanker Dumhed og Overtroe. At denne Mand ikke skammer sig ved at udlaane mine i en venskabelig forttoelig Tone skrevne Breve til en Anden for deraf at udville Sætninger der paa Qvaksalverviis skal tiene til at nedsætte mig, caracteriserer ham og har havt den slemme fatale Virkning at Penselen der skulde bruges til at sværte mig har dreiet sig og givet ham selv saa hæslig en Pleat end ikke J. Kleinberg eller hans Forfatter med deres tykke Uvidenhed skal kunde afvaske den. En saadan Mand er Jes Nielsen i Gabel - har han eller nogen - Skoleholders inclusive noget ved dette Avertissement at erindre, da træk frem, kryb ei i Skiul bag en Mand som Jens Kleinberg, at lade os see om de kan taale Dagslyset. Stendrup, den 24de Marts 1817. P. Jversen.