Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1837-07-21
Videnskabelighed. Den 10 d. M. indsattes Nykjøbing Kathedralskoles nye Rektor Hr. Rosendahl i sit Læreembede ved denne Skole. Høitideligheden, som foregik i Skolens Solennitetssal, bivaanedes af Stiftets Øvrighed, Forstanderskabet og et talrigt Auditorium fra Byen og Omegnen. Derpaa besteeg Rektoren Kathedret, og udviklede i et latinsk Foredrag det Glædelige i Skole mandens Stilling i Almindelighed, saavelsom hans egen i Særdeleshed baade med Hensyn til alle ydre Forhold, som og til det eiendommelig Behagelige i selve Underviisnings Gjenstandene eller Humanitetsstudierne, der er den skjønneste Syssel, hvormed Læreren kan beskjæftige sig selv, idet han danner og forædler Andre. Efterat denne Tale var endt, modtog Stiftets høiærværdige og høilærde Biskop, Hr. Dr. theol. R. Møller, Kom. af D. og D. M., Eden af Rektoren, der fremsagde den paa Latin. Hs. Høiærværdighed, som havde indledet denne høitidelige Handling ved en Tale i samme Sprog, viste dernæst i en Tale i Modersmaalet, efterat han med nogle hædrende Ord havde henvendt sig til den fratrædende Rektor, Hr. Prof. Trøiel, at Man ligesaa lidet burde foragte som forgude de gamle Klassikeres Studium, men benytte dem for det Gode de virkelig indeholde, hvorpaa han gik over til at vise, at den sande Christendom bør være den videnskabelige Uddannelses Grundvold. Til dette Foredrag knyttede sig den ind atte Rektors Slutningstale (i Modersmaalet), hvori han udtalte ogsaa sin Overbeviisning om, at han ikke paa nogen fuldkomnere Maade kunde opfylde sit Embeds hellige Forpligtelser, end ved i Forbindelse med god Opdragelse og grundig Videnskabelighed, fremfor Alt at stræbe efterat fremmelske og nære den christelige Aand, som giver Alt andet Liv, Værd og Bestandighed. Saavel for som efter Slutningstalen bleve Sange, forfattede i denne Anledning af Hr. Prof. Jngemann, afsjungne af Skolens Elever. H. H. Hr. Stiftsprovst Ortwed har vistnok forekommet mange saavel af sine nuværende, som af sine forrige Menighedstilhøreres Ønsker, idet han i Trykken har udgivet en Samling af Prædikener, holdte ved forskjellige særegne Leiligheder. Det er ikke alene det ophøiede Foredrag og den sande christelige Belysning, der hviler over disse Prædikener, som udmærker dem, men deres Jnteresse stiger for os Danske, saa at sige, af statistiske Grunde, idet de ere blevne holdte i tre forskjellige danske Provindser, paa St. Croix, paa Bornholm og her i Fyen, og Man virkelig kan spore, hvorledes de tre Provindsers saa høist ueensartede Natur hvergang paa en forskjellig Maade har indvirket paa Talerens Sjæl og dog een og samme trøstende Fredens 3de, Tone gaaer igjennem det livfulde Foredrag, enten dette saa høres under Vestindiens brændende Sol, eller paa Bornholms nogne Klipper, eller her i vort frugtbare Fyen. Frimodigt og med et godt og sundt Judicium har Justitsraad Molbech senest i et lidet Skrift udtalt sig om den beklagelige Meningsforskjel og Selskabets Grundformaal og Grundlov, som er opstaaet blandt Trykkefriheds selskabets Medlemmer. Det er imidlertid at haabe siger Forfatteren - at Man vil tilsidesætte private Anskuelser og Jnteresser, naar det kommer an paa Selskabets Vel og Tilværelse. Da tør Man ogsaa haabe, det vil erkjendes: at Kjøbenhavn vel er Danmarks Hovedstad, men ikke Danmark alene, at den vel er Jntelligentsens Hovedpunkt, men at der ogsaa er Jntelligents, Fædrelandskjerlighed, Nationalaand og fornuftig Frisindighed i Danmark udenfor Kjøbenhavn. Henved 3000 Medlemmer, som Selskabet nu tæller udenfor Hovedstaden, vente sig noget andet og mere af dets Virksomhed, end evindelig Strid om Kompetence=Spørgsmaalet, om den kjøbenhavnske Generalforsamlings Souverainetet, om Selskabets Petitionsret, og andre Yndlings=Materier for enkelte Talere. Den store Pluralitet af Medlemmer, baade i og udenfor Hovedstaden, vil see flere og bedre Frugter af Repræsentanternes Virken for Selskabets Vel og Jnteresse, end Debatter, som Man saa tidt, af Mangel paa reelle, Selskabets Virken umiddelbart vedkommende Gjenstande, maa henlede til en trættende Gjentagelse af Strid om Principer. Selskabet har kaldt sig og har hidtil været: et Selskab for Folke=Oplysning gjennem Trykkefrihedens rette Brug. En saadan Brug er det netop, hvorpaa dets hidtilværende Virksomhed har gaaet ud, paa denne Bane kan Selskabet skride frem, forædle sig, og vinde en høiere, mere velgjørende Virkekraft. Enhver anden Vei vil derimod upaatvivlelig føre det bort fra Maalet; vil splitte dets Kræfter, berøve det mange af dets virksomme Medlemmer, standse dets Tilvært, og afkræfte dets Blomstring. En saadan Afvei vilde det i Særdeleshed være, om den Mening fik Indgang: at Selskabet skulde have en umiddelbar politisk Retning; at det skulde opreise sig som en Magt, et Samfund i Staten, til at forsvare og udvide Trykkefriheden paa andre Maader, end ved at fremme denne Friheds rigtige Brug, vække Jnteresse for dens høie Værd, og aabne Forfattere Leilighed til at oplyse og paatale dens naturlige Rettigheder. En saadan Afvet vilde jo snart fore, ei alene til Selskabets Aftagelse, men til dets Opløsning. Jeg haaber, at den store, den forstandige Mængde af Selskabets Medlemmer vil erkjende det Gode i den Aand, der hidtil har ledet dets Bestyrelse, og at dette vil bevirke, at Man, ved Bestyrelsens Omskiftning og Fornyelse gjennem frie Valg, aldrig vil glemme: at Selskabet, overhovedet behøver tænkende, retsindige, modne og kundskabsrige Mænd af forskjellig Stand og Syssel, til Bestyrere; men ogsaa blandt disse et ikke for ringe Antal af videnskabeligt dannede Mænd, dersom dets litteraire Virksomhed fremdeles skal have den gode Fremgang, som hidtil. Opnaaes disse to vigtige Betingelser, da vil den Overbeviisning mere og meere rodfæste sig: at et Samfund for Trykkefrihedens rette Brug er det samme som et Samfund, der vil fremme Aandens Frihed; et Samfund, hvori Man erkjender, at enhver redelig Overbeviisning har Ret til uhindret, ukrænket Yttringsfrihed; men at enhver saadan Frihed maa kunne bestaae ved den hellige Agtelse, der skyldes Statens, Regjeringens og Lovenes Rettigheder; endelig at et Samfund som dette, i sit nærværende Formaal forener en stor og vigtig Deel af det, hvad aandelig ere ES Stræben og Samvirken kan bidrage til Borgerheld, Borgerenighed, Folkeoplysning og Nationalaand; og at det er ønskeligt: at Jngen vilde begynde paa at svække og nedbryde, hvad der er i saa god og frodig en Opblomstring.