JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Det er den offentlige Skribents store Kald, at understøtte den udøvende Magt i Staten, paa alle muelige Maader i at opretholde den saa nødvendige gode Orden, og nærværende Forfatter benytter sig derfor af denne Leilighed til at yttre sine Tanker om Nutidens Børnetugt. At slippe den ene Yderlighed, for strax at gribe efter en anden, er een af vor Tidsalders Skjødesynder. For neppe fire Decennier siden var det en almindelig Skik, at holde Børn i største Tvang, saavel i som udenfor Skolen. Skolelærdommen blev indpidsket af en tvær Skolelærer, og Belevenhed og Artighed indpryglede af Forældre, der practisk havde lært denne Konst af deres Forældre. Sit Føl og sit Kid lod man gjøre sig saa lystig som de vilde paa Marken, men sine Børn vilde man voldsomt betage deres medfødte Munterhed, ved at betvinge og kue deres ungdommelige Natur. Artighed blev til pedantisk Ængstelighed, Belevenhed til frygtsom Stivhed, og Beskedenhed til utidig Forsagthed. Børnenes Opdragelse lignede Datidens Haveanlæg. Alting skulde beklippes, indsnæres og indtvinges i gothiske Former, og man behøver kun at see en af vore gammeldags Haver med sine snorlige, afpælede Alleer, med sine stive, i groteske Skikkelser beklippede Træer, og man har et billede om fordums Opdragelse. - Skarpsindige Forfattere indsaae Feilen, og tilraadte en Forandring i et Opdragelsesvæsenet. Locke og Roussean havde begyndt Bygningen, og endeel duelige Mænd fortsat den. Opdragelsen, fik nu efterhaanden en ganske anden Skikkelse. Frie skulle Menneskene være, ligge fra det Øieblik af de indtraadte i Verden. Svøbet blev kastet som et unødvendigt Baand, for Legemet skulde der ligesaavel sørges som for Sielen; thi kun i et fundt Legeme kan en sund Siel boe; legende skulde Barnet lære hvad man hidtil havde bibragt det med Fexlen i Haanden. Barnet skulde ikke være Mand, førend det endnu var blevet Yngling. Det Nyttige og Gode i denne Forandring var saare aabenlyst. Men selv det Nyttige og Gode vanslægter i Menneskenes Hænder, og man gik nu over til andre og nye Yderligheder. Frugterne af disse Yderligheder ligge aabenbare for vore Øine. Fra Vuggen af forkjæle Forældre deres Børn; de kunne hverken skaffe dem Frihed eller Fornøielser nok, og neppe har Drengen faaet Buxer, eller Pigebarnet forladt sin Amme, førend de allerede tale om at more og kjede sig i Selskaber. Uartighed gielder i Forældrenes Øine for Naivitet, og Kaadhed for naturlig Munterhed. Den barnlige Ærbødighed for Forældre og Foresatte forsvinder med Aarene, ligesom Jndbildskhed og tøileløs Overgivenhed tiltage. De forfængelige og ufornuftige Forældre see i en saadan vildt opskudt Unge en haabefuld Pode, og ver den, der vover at gjøre dem opmærksomme paa de giftige Frugter, som den vilde Stamme engang vil bære. Er den huuslige Opdragelse i mangfoldige Familier vanslægtet, saa er Skoledannelsen det ikke mindre. Neppe er Drengen fem Aar gammel, saa maa man sende ham i Jnstitutet, ikke for at lære der noget, men blot for at have Ro for ham.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Det muntre, endnu ufordærvede Drengebarn lokkes med Rosiner og Mandler til det unaturlige Sted, hvor hans Moder, for at skaffe sig Huusro, lader ham før Tiden, til ingen Nytte, indspærre 6 til 8 Timer om Dagen. Man mærker snart en Forandring hos Barnet; det bliver med hver Dag blegere og magerere, en naturlig følge af den indspærrede, usunde Luft i Skolestuen. Her kommer Stakken, i Let meest brogede Selskab; her træffer han Kammerater og Legebrødre blandt Børn af den meest forskjellige Opdragelse; her har han meget ofte Leilighed til at lære Skjældsord, Uartigheder, Pobelagtigheder og de unaturligste Laster. O, J. Mødre, som saaledes sende eders Børn fra eder. blot for at have Huusro, hvor vilde Haarene ikke reise sig paa eders Hoved, dersom J følte, hvor dyrt denne Huusro ofte kommer eder at staae? Jkke mindre ivrigt sørger man for, saa tidligt som muelig at udvikle Forfængelighedens og Egennyttens Sæd i de Unges Bryst, deels ved Uddelingen af Præmier, som kun Sieldenheden og Upartiskheden kan give noget Værd, til dem, som ofte mindst fortiene dem, men hvis Forældre give gode Nytaarsgaver til Lærerne og Bestyrerne; deels ved saakaldte Fødselsdagsfester, hvor man, førend Børnene endnu have lært ret at skjønne, bidringer dem Begreber om Skjænk og Gave, og vanner deres unge Siel til den laveste Egennytte. Saaledes opdrages mange Tusinde af vor Tidsalders Børn. Kan man undres over, at Lapser og Flaner aldrig have været almindeligere end i vore Dage, – Fordum fandtes saakaldte Gadedrenge kun blandt Børn af de laveste Folke classer, nu er det omvendt, skikkelige Folks Børn ere blevne til Gadedrenge, og Gadedrenge til skikkelige Folks Børn. Skeer der uanstændige Optøier, saa er det sjeldent Haandværksdrenge o. s. v.,men snarere meget fiint og anstændigt opdragede Personer, der have taget vigtigst Deel deri. Bliver man paa offentlige Spadsereveie forfulgt af Drengekaadhed, saa er det hverken Skomager= eller Nyboersdrenge, men, som oftest, de gallanteste Straajunkere, der have gaaet i Jnstituter, vundet Præmier for Flid og god Opførsel, og lært det hele Moralsystem udenad. Hvor grove, hvor tølperagtige, hvor uanstændige i deres Udtryk ere ikke ofte endog de bedre Stænders Børn, Hvad der maaskee har bidraget meget til den afskyelige Tølver- og Lapseaand, der i vore Dage er blevet saa almindelig, ere, næst de anførte Aarsager, uden Tvivl de mange liderlige Fruentimmer og Kipper, Hovedstaden tæller. Endnu er det Tid at arbeide mod denne Sædernes Fordærvelse blandt vore unge Mennesker, snart kunde det maaskee være for sildigt. Fædre, Modre! Lærere, Opdragere! Mindes eders store Kald. Hvortil nytter det, at de Unges Hoved fuldproppes med alskens Kundskaber, naar deres Hjerter blive udannede og deres Sæder raae, Skal Efterslægten da rødme over eders Værk, og engang sukke og vride Hænder over eders utilgivelige Efterladenhed? Skulle eders egne Børn og Lærlinger engang paa Bredden af deres Afgrund raabe Ak og Vee over Eder, som den første Kilde til deres Ulykke?
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Til Udgiverne af Landoeconomiske Tidender.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Jndenlandske Efterretninger. Under Titel af Musikalsk Theaterjournal, agter Hr. S. Sønnichsen at udgive et periodisk Værk af udvalgte Theaternyheder for Sang og Klaveer, indrettede af Hr. Syngemester. L. Zinck, i samme Smag, som det af ham forhen udgivne Maanedsskrivt Apolle, der ophørte formedelst Krigsurolighederne og Papirets Kostbarhed. Hele Samlingen, som udgives Arkeviis, vil udgjøre 32 Ark i stor Qversoliv Format, paa Elephantpapiir. For Dem, som subskribere inden førstkommende Nytaar, bliver Prisen, 40 Rbs. N. V. for Arket, som betales ved Modtagelsen; siden forhøies Prisen, ifald der skulde blive nogle Expl. tilovers. Subskribentsamlere bekomme de sædvanlige Fordeele. Subskriptionen modtages hos Hofboghandler Schubothe paa Børsen Nr. 9, og hos Udgiveren, paa Vesterbroe No. 71.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Blandt en afdød Oldings efterladte Papirer er funden følgende: Observatio in Majo 1798.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Af alle Klokker i Kjøbenhavn er der ingen, som faaer flere Hammerslag, end Frue Kirkes, da den i 24 Timer af tre forskjellige Hammere faaer følgende Slag: Af den største Hammer 156 Slag, som i et Aar er 66,940; af den mindre Hammer 624 Slag, som i et Aar er 227,700; af den mindste Hammer 240 Slag, som i et Aar er 87,600. Jalt hver 24 Timer 1,020 Slag, og hvert Aar 372,300 Slag. - De andre Kirkeklokker i Byen faae de samme Slag, med Undtagelse af dem, den mellemste Hammer giver denne. Nogle Taarne have ogsaa 2de Knebel=Klokker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Den omtalte Klokke i Frue Taarn havde nemlig ingen Knebel, men bibragtes Slagene af tre Hammere, der ellers ingen Forbindelse havde med den stillehængende Klokke. Af disse Hammere slog den første og største Timer eller Fuldslag; den anden og mindre repeterede Timen, saavel ved Qvarteer, som ved Fuldslag, og den tredie og mindste slog Qvarteer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Mariede, den 11te September. Afvigte Fredag den 8de September mønstrede Borgerskabet. her i Mariboe, under Hr. Borgercapitain og Kunst snedker Goewertz's Commando, med udmærket Bifald for Hs. Høivelbaarenhed Hr. Stiftamtmand og Ridder v. Jessen. (Mariboe Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Odense, d. 12 Septbr. Et Pienvidne har venskabeligst beæret Udgiveren med følgende Beretning om Virkningen af den store Orkan den 29 f. M. ved Assens: "Den 28 August om Aftenen havdes stærk Lynild fra flere Retninger, stærkest var den i Sydvest, dog efter Mellemtiden imellem Lynilden og Tordenen at regne var den fjærn, og ubetydelig var den Regn, som dermed fulgte. Det lod, som om den Mængde Electricitet, der opfyldte Luften, ikke udviklede sig, og jeg er af den Formening, at dette har bidraget til at forstærke Orkanen, som Dagen derpaa, den 29 August, fandt Sted omtrent Kl. 2 om Eftermiddagen, og værede 1 1/2 Time. Vinden var om Morgenen S. S. V.,men imod Middag. V. N. V. Mærkeligt var det, at nogle Timer før Ørkanen reiste sig, faae jeg Vildgjæssene og andre Strandfugle trække fra Stranden hen over Landet, som er udsædvanligt paa den Tid af Dagen, og den Aarsens Tid, Stormpletterne paa Vinduerne bebudede ligeledes dens Komms. Her ved Assens har den nok været hæftigst, og har ikke strakt sig vidt; thi fra Kiel veed jeg bestemt, at de der et har sporet den, og i lille Belt var den ei saa stærk som her, dog frygtelig. Saalænge Orkanen rasede, stod en Veir staae i N. O., og havde en usædvanlig Klarhed, og Glands. Luftens Fugtighed har altsaa forstærket dens Magt. Her bleve 2 Galleaser, 1 Brig og 2 Jagter, som laae uden for Havnen, drevne paa Grund. Færgesagterne og Baadens som nylig vare afseilede og fulde af Folk, maatte midt paa Overreisen til Aarsesund vende om, og i en frygtelig Skikkelse kom de lændsende for Takkel og Toug tilbage; Skibsfolkene landsatte Fartøierne, og reddede saaledes Folk og Skib, hvilket næsten var et Mirakel, og vidner om disse Sørmænds Duelighed; da i den Tid de saaledes maatte kjæmpe med Stormens Magt, var Orkanen saa stærk, at den i mindre end et Minut nedstyrtede et grundmuret Huus paa omtrent 10 Fag, der for 7 Aar siden var opbygt. Vel hvilede dette Huus kun paa Egestolper til Gaarden, men de vare 10 Tommer i Qvadrat, og Grundmuren, vendte imod Vinden, tilmed, den nordre Ende af Huset var i 2 Fag grundmuret til begge Sider, og der tæt lukket. Jkke allene Taget og Spær værket sloges i Stykker, men Muren lige fra Grunden af kastedes endog over 1 1/2 Alen høi liggende Stabel Planker ind i Gaarden. Strax efter at Huset var faldet, faldt den ligeover forstaaende Brandmuur, som strakte sig fra S. til N. Kirketaget og flere Bygninger led Skade, ved at afrives Tagsteene, og fra Skovene hører Man, at mange store Træer deels ere brækkede, deels kuldkastede, men Gud være lovet, til Søe skade spores endnu intet. Folk her i Byen forsikkre at Strandvandet, som en Støvregn, pidskeede over Bygningerne igjennem Gaderne næsten hen til Østerport. (Hempels Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Kjøbenhavns Børs den 15 September. Cours. Hamb. 2 M. 617, a vista, 626. Amsterdam 2 M. 586. London 2 M. 243 Rbdl.,a Nista 25. Spec. 61. - Specier solgtes til 37 3/4. Rbmk., for Committeesedler blev givet (med Rente) 70 pr. 100; Oblig. 200. Norske Sedler 593.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Blandede Efterretninger. J den norske Rigstidende læses følgende: Et Par Ord til nærmere Eftertanke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Da Regjeringen, efter hvad man i den senere Tid har seet og hørt desangaaende, skal være betænk paa at lade forlægge Universitetet fra Christiania, saa var det at ønske, at Valget maatte træffe paa et fordeelagtigt Sted, og at denne Forandring maatte iverksættes jo før jo heller. Men, paa hvilket Sted skulde da vel Universiteret etableres, Man nævner Kongsberg, Skien, Molde s. fl. - Efter min ringe Formening gives der fornemmelig to Fordele, som man bør søge paa det Sted, hvor Universitetet skal opreises: først og fremmest et let Levested, og dernæst en isoleret Beliggenhed, der ikke indbyder formeget ved Adspredelser; - den centrale Beliggenhed anseer jeg som et mindre vigtigt Moment, som først da skulde komme i Computation, naar det kunde forenes med de tvende førstnævnte. - At der nu til alle Tider paa Østlandet har været og endnu er langt dyrere og kostbarere at leve, end paa Vestkanten, derom ere alle Reisende enige, og den daglige Erfaring bekræfter det; og, at Adspredelserne ere forholdsviis langt flere, er ligesaa unegteligt. - Hverken Aggershuus eller den østlige Deel af Christiansands Stift ere derfor beqvemme til Universitets-Sæde. - Molde forekommer mig at ligge altfor nordlig og afsides, og det letteste Levested er det vist heller ikke. Er det altsaa vist, at et let Levested og en isoleret Beliggenhed ere de Hovedfordele, Universitets-Sædet bør eie, saa foreslaaer jeg Stavanger, som det, i disse Henseender, fordeelagtigste Sted, jeg kjender. - Herer ogsaa, saa at sige, aller de opført en Universitets Bygning: Den gamle, ærværdige Kongsgaard - fordum Amtmændenes Residence – beliggende midt i en stor, smuk Hauge, vilde, ved fornøden Reparation, afgive det skjønneste og beqvemmeste Locale, der kunde tænkes. Og jeg vil troe, at nærværende Eier, den brave Hr. Agent, Ridder Kielland, uden Overvindelse overdrog Regjeringen Samme til dette værdige Øiemed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Jndsenderen har med dette Forslag, mutatis mutandis, samme Hensigt som Forfatteren af Jndrykkelsen i Rigstidenden No. 60, d. A. - At et Universitet ei, som en Huusleier, bør være udsat for den Ubehagelighed, hver Fløttetid at forandre Bopæl, er vist og sandt – men denne Sandhed vil tillige bevæge Regjeringen til, med det modneste Overlæg at vælge det et varigt Sæde. At ophjælpe Konster og Videnskaber, og til den Ende at gjøre Veien let til Studeringer, maa unegteligen være et af Regjeringens kjæreste Ønsker; men dette Ønske vil aldrig kunne realiseres, medmindre det gjøres mueligt for Enhver, den Fattige som den Rige, at danne sig dertil. Og saalænge et Universitet er placeret paa det dyreste Levested i Landet, ville kun faa Andre, end Millionairers Sønner, kunne lægge sig efter Studeringerne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
J Vestminster Abbedie i London er nylig Pitts Monument bleven opreist. Det har en udvalgt skjøn Plads. Naar man kommer tilbage fra Choret har man Statuen lige for sig. Den er af hvidt Marmor, og iført hans Kappe som Cantsler, hans høire Arm er udstrakt, som om han talte i Underhuset. Paa høire Side sidder Historien med en Bog i Haanden, hvori den optegner hans Fortjenester, og tillige opmærksom og med udtryksfuld Mine seer paa Pitt. Paa Plebestalen staaer følgende Jndskrivt: "Dette Monument er opreist af Parlementet til Ære for William Pitt, Søn af William, Greve af Chatham, som et Vidnesbyrd om Taknemmelighed for de store Tjenester, han har vist Staten, og om Smerten over denne store Ministers urstattelige Tab. Han døde 1806, i sin Alders 47 Aar." (Hamb. Corr. Mungo Park (Fortsættelse; see No. 70.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
J Chatam løb nyligen Skibet Howe, paa 120 Canoner, af Stabelen, i Overværelse af 20,000 Mennesker. Lasten var 8501 Tønder, hver Tønde til 20 Centner, hvilket udgjør 52,020 Centner eller 6,902,000 Pund. Ankerne veiede 9500 Pund; Ankertouget var 85 Tommer i Gjennemsnit.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
J Hall. Litteraturzeitung for Juli M. d. A. recenseres den nylig udkomne Geschichte Napoleon Buonaparte's, v. Friedrich Sal feld, Prof. zu Göttingen." "J dette Skrift, siger Rec., ere de bekiendte Begivenheder, i Frankrig, under Napoleons Regjering, fremsatte med stor Flid, og Tidsangivelser nøje bemærkede, saaledes at Skriftet er meget beqvemt til at slaa efter i. Men Napoleons Levnet synes det ikke at indbefatte, og endnu mindre de Omstændigheder, der begunstigede hans Foretagender; de Midler, som ledte og tjente dertil, endskiønt disse Omstændigheder og Midler betegnes i Fortalen som Hovedsynspuncterne. Allermindst synes os fremdeles Bogen at være forfattet i den store Romers (Tacitus's) Aand. Vi tilstaae gjerne, at ved nedrige Konster Historiens Sandhed ikke er vanhelliget; men om hiin store Konst, at fremstille Mændenes Aand og Hu i deres Handlinger, og udvikle deres Handlinger af Omstændighederne; at bevare de store Tanker og Følelser, som Begivenhederne opvække i det fulde Bryst, ved Fortællingen, og, uden at udtale dem, at indaande dem med hemmelig Vælde Sam- og Efterverdenen, om denne Konst, eller rettere, dette Kald, synes os Skriftet ikke at vidne."(Af Hamb. Corr.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Paris, den 1ste September. Om Spaniernes Fremrykken over vore Grændser indeholder Journal des Debats for i Dag følgende Artikel Adskillige Journaler paastode for nogle Dage siden at Hertugen af Angouleme var reist tilbage fra Borbenux til Paris. Denne Paastand var falsk. Det Sande ved Sagen er, at denne Prinds, som førte Forsædet i Valgcollegiet i Bordeaux, saasnart han erfarede at en spansk Armee var gaaet over Grændsen, strax reiste til Perpionan, for at modsætte sig disse Troppers Jndmarsch, hvilke vel ikke komme i fiendtlig Hensigt, men ikke desto mindre vilde blive en trykkende Byrde for Landet. Man veed allerede, at Hertugens eftertrykkelige Forestillinger have havt god Virkning, og at den spanske Armee er bleven staaende ved Testos Bredder. – Jfølge Efterretninger, som man har faaet ved Reisende, vil ogsaa Hertuginden af Angouleme reise til Toulouse. - Den 2den Division af den engelske Armee, som var kommen fra Canada, og siden, 6000 Mand stærk, marscherede ad Paris til, har den 18 f. M. faaet Ordre at gjøre Holdt, da dens Fortropper allerede vare ankomne til Roye og Pont St. Maxence. - Fra Chambery meldes, at 11,000 Østerrigere skulle marschere gjennem denne Stad, til Jtalien. - Fregatten Africaine, under Capitain Juriens Commando, er ankommen til Brest med Den Bourbons Civil og Militairautoriteter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
- Hs. Majestæt Kongen har givet en udførlig Forordning angaaende Cavalleriets Organisation. Det skal for Fremtiden bestaae af 25,000 Heste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Journal de France indeholder følgende om det allerede anførte Retfærdiggjørelsesskrivt for Marschal Ney, "Til 13de Marts gjaldt han for en Mand af Ære. Den 7de Marts havde han af Hs. Majestæt faaet befaling at marschere mod Bonaparte og bekjæmpe ham. Til bemeldte Tid tjente han Kongen oprigtig. Men Natten mellem den 13 og 14 Marts ankom Emissairer fra Bonaparte til Marschallen. De fandt ham i yderste Uro, ja endog i et Slags Aandsforvirring, som gav ethvert Jndtryk Rum. Han skjælvede for Frankrigs Skjebne. Disse Emissairer overbragte ham et Brev fra General Bertrand, hvori denne forestillede ham, at han umuelig kunde forsvare sig, men at Bonaparte vilde seire over alle Hindringer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Marschal Ney, hedder det endvidere, vil forgjeves stræbe at gjøre Modstand; han har ikke mere de fornødne Midler. Det er Soldaterne og Underlieutenanterne, som have ført Bonaparte tilbage (hvorpaa denne siden ofte har beraabt sig), og om det end lykkes Marschallen at gjøre et Slags Modstand, hvad vil da vel Følgen deraf bliver ingen anden end at udsætte Frankrig for en Borgerkrigs Nædsler. - Disse sidste Ord hialp til at overvinde endog det bedste Forsæt hos Marschal Ney. - Marschal Souchet, Hertug af Albufera, er for nærværende Tid i Clemont Fer rand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Paris, d. 2 Septbr. De største Uordener finde endnu stedse Sted i det sydlige Frankrig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Den 25. f. M. forefaldt en Fægtning mellem Rebellerne og et østerrigsk Regiment. Sidstnævnte havde 18 Døde og Saarede. Hine havde 60 Døde, og mistede tre Fanger, som strax bleve skudte. - Kongen har igaar udstædt en Proclamation med Hensyn til de Uordener, som ere forefaldne i det sydlige Frankrig. Han befaler deri sine Ministre og Embedsmænd "at lade Lovene strængt fuldbyrde, og hverken at vise Skaansel eller Svaghed i at forfølge dem, der have overtraadt eller herefter maatte overtræde Lovene."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Paris, d. 4 Septbr. Blocaden af Slottet Vincennes er ophævet. - Det er en falsk Efterretning, at Marschal Moncey frivillig har indstillet sig som Fange. Han skal føres til Bitsch. Den Krigsret, for hvilken Marschal Ney er stillet, bestaaer af Marschallerne Jourdan, Angereau og Massena, samt af Generalerne Maison, Vilatte og Clavarede. - Præfecten i Seinedepartementet har kundgjort, at Pariserne fra idag af ikke meere ere forpligtede til at forpleie de hos dem indqvarterede preussiske Officierer og Embedsmænd, da de nu faae Kostpenge. - Hertugen af Angouleme er for nærværende Tid i Perpignan. Den 27 August havde han en Conferents med den spanske General Castannos. Dagen efter havde sidstnævnte ladet de paa det franske Gebet fremrykkede spanske Tropper gaae tilbage. - General Gilly har i Cevennerne samlet en Hob Oprørere, 7000 Østerrigere, forfølge ham.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-19
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Tolvte Aargang. No. 75. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 19 September 1818.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-19
Etatsraad Thorkelin seer gjerne, at Her Grundtvig fremkommer med sin metriske Oversættelse af det Angelsexiske Digt, og deri udelukker (som han i Prøven har gjort) alt hvad der likke vil falde i Vers. Han har heller ikke noget imod, at Hr. Sr. (hvortil han noget nær bliver nødt) overspringer, tilsætter og ganske forhutler Digtet, hvorpaa hans Prøveoversættelse giver det uomstødeligste Beviis, og hvorfra hans ny Bekjendtskab med Sommer og Hicks vist ikke kan befri ham. Kundskab med det nordiske Sprogs ældste Levninger paa Island kunde maaskee været ham behielpeligere. Kun gjør det Th. ondt, at Hr. G. nærværende Sindsstemning tillader ham ikke saa hastig at lære de Forkundskaber, han til sit ny Fag behøver. Aandsro og Fred med sig sølv ere nødvendige for den Studerende. Det fattes Hr. Sr. som oftest (hvilket han selv maae længe have erfaret, og hans Læsere ikke mindre, men især nu Han nages (efter egen Tilstaaelse Skilderiets P. 946 og 1946) af Harme over Andre, og overhoved af en trættekjer Aand, der driver ham til at anfalde Venner og Fiender (P. 1045 velter han sig saaledes ind paa sin fordum retskafne Ven, som han selv heelt pittig kalder det: i Athenes Baggaard), og glæder sig over at kunde give den samlede Vrede Luft. J saadan Forfatning kaster han alt, og griber gridsk efter Verdens Historie, Schellings Philosophie, angelsaxiske Grammatiker, og læser Nat og Dag (saa godt et uroeligt Gemyt tillader), for at han flux kan træde frem som Trer i det, han for et Par Uger siden, efter sin egen Tilstaaelse, ikke forstod. Christendom glemmes da aldeles; Beskedenhed trædes under Fødder. Saaledes kommer han frem med et Mod, der viser, at han forud veed, at han træffer ikke sin Ligemand; thi hvo kan ligne ham i Trætte lyst, i Skadefryd og Foragt for den Beskedenhed, der giver en Christen. Et saadant Menneske bør man overlade det sidste Ord. Man bør ikke læse hvad han skriver, og endnu mindre besvare det. Oprindelsen til den nærværende Strid har Hr. Sr. (ventelig i Overilelse) givet os selv. Man seer deraf, at intet mindre end Jver for det angelsaxiske Digt har ægget ham til Strid. Hævn gierrighed over Recensenten i Litteratur=Tidenden, hvis Fornemhed han vil skruppe (Skild. P. 1014). "Af Agtelse", siger han: "har jeg end ikke hidtil paatalt den Usømmelighed, at jeg er den eneste Forfatter, han (Recensenten) tillader grovelig at udskieldes og belyves i sit Blad, efter det Forhold han, som Recensent, selv har sat sig i til mig, kunde han ikke engang efter Verdens Dom forlange, at jeg skulle tage fiint paa en saadan Recension i Bladet, den være saa af hvem den vil." Kan man bere sig for at smille ved Ordene, ikke engang efter Verdens Dom,