Corsaren, 1843-02-10
Artikler efter "le Charivari". IX. Et Brev fra den Øverstkommanderende i China, Lord Pottinger, til Medlemmerne af det engelske Admiralitet. Naukin, d. 31. i Maaneden Kiang-Ski. My dear Lords! Mit sidste Brev, skrevet paa Bredderne af den gule Flod, har bragt Dem Nyheder, som ikke vare Nyheder. Deres engelske Hjerter have frydet sig ved at erfare, at Blokaden paa Theen er ophævet, og at Opiumet er sikkret en fri Circulation. J Fremtiden ville de engelske Soireer ikke mangle Thevandoversvømmelse, og Chineserne have nu Frihed til at forgive sig i saameget de lyste. Det kan man kalde at faae Sagerne til at gaae. Jeg har nylig redet den chinesiske Stolthed til Vands... Men til samme Tid som jeg har lagt Strikken om Halsen paa den Tartar, der regerer i det Himmelske Rige, har jeg erhvervet mig Ret til Hosebaandsordenen. Jgaar har jeg modtaget 6 Millioner Dollars, det er dog immer Noget. Samtidig dermed har jeg lagt Garnison i Ningpo og Chusan; som et Tegn paa en evig urokkelig Besiddelse har jeg omdøbt Hong-Kong og kaldt den fremtidig "Victoria-Town". Jeg har belæsset et Dusin Skibe med alle de Kasser Peko og Souchou, som jeg har kunnet finde i Landet, og Altsammen, Dollars, Byer og Varer, er særdeles gode Ting, der ere ligesaa behagelige at bevogte som at tage. Lad os nu tale lidt om vor Handel. Det er nok Umagen værd, siden der er adskillige Millioner at tjene derved. Vi ere her fire til fem tusinde Mand, irlandske Grenaderer, skotske Volontairer, høilandske Skytter og indianske Cipayas; desuden have vi her syv til otte tusinde engelske Matroser eller Lascarer, som holde meget af at erobre eller rapse. Dette aldeles engelske Ønske maa man benytte. Denne Armee er indskibet paa en Flaade, som ikke tæller mindre end 72 Skibe, befatte med et skjønt Antal Kanoner. Jeg har desuden en deilig Provision af Kugler, Bomber, Granater, Congreviste Raketter o. s. v. som det vildevære uforsigtigt at lade ruste. Jeg har nu faaet den fortræffelige Idee, at Flaaden og Armeen kunde være meget nyttig. Japan er ikke opfundet alene for at fabrikere Porcellain. Det er et Land, der er fortræffelig skikket til at gjøre skattepligtigt. Om vi nu bombarderede det en Smule? Hvad mener De om denne Idee, der, skjondt den er udtænkt i Nærheden af Pekin, ikke er synderlig chinesisk? Japan er et velhavende Land; det er begavet med Diamanter, Guld og Rupier. Mener De ikke, at de Bomber, man vilde anvende paa det, vilde bringe skjønne Renter. Endnu har. Jngen paataget sig at aarelade dette Land, der er dristig nok til at være en Øeligesom England. Ville De autorisere mig til at være dets Læge? Man siger, at Appetiten kommer, mens man spiser. Ved at spise af China har jeg faaet en frygtelig Sult efter Japan. Nu ville De maaskee sige mig, at denne Handelsoperation bør have et Vaaskud. Denne Jndvending er jo rigtignok kun lidet engelsk, men jeg vil svare derpaa. Naar der ikke er noget Vaaskud, maa man finde paa et. Orientens Sol giver Jndbildningskraft, og vi ere i Orienten. Og desuden have vi en Mængde væsenlige Grunde. For det Første understaae Japaneserne sig til at bære Rankinsbuxer, ligesom der ikke var Calicot i Manchester; de have den Frækhed, at fabrikere Silketøier, ligesom der ikke var Fabrikker i Speatfjeld; de tillade sig at at gjøre smukt Porcellain, medens England besidder Etablissementer, hvor der gjøres deilig Fajance. Finde De ikke, at disse Grunde ere vægtige? Jdet Japaneserne ikke betjene sig af vore Jndustriproducter, synes de at troe, at vore Vare, ere af en slet Qvalitet, og en saadan Krænkelse bør vi ikke taale. Og naar De endda ikke troe, at disse Grunde ere fyldestgjørende, saa kunne vi jo sende en behændig Agent til Japan. Denne Agent kan hurtig finde Middel til at lade sig, fornærme. Vi fordre Revange, vi angribe, bombardere, ødelægge, indtage . . . og saa er den Ting gjort. Frugterne ere iøinespringende: en fordeelagtig Fred, hundrede Millioner, et halvt Dusin Havne og en eller anden lille Ø. De seer, at den Handelsoperation, som jeg foreslaaer Dem, er ligesaa simpel som productiv. Da jeg ikke tvivler om, at De jo samtykker, vil jeg strax gaae under Seil for at føle paa Japans Puls, idet jeg venter paa Tilladelse til at aarelade det en Smule. Lord Pottinger.