Berlingske Tidende, 1771-05-31
Til Travemünde indkomne fra 21de til 24de hun fra Apenrade: J. H. Sager; Odense : L. Natsen; Heiligenhasen: H. Arendt. Efterretning fra det Kongelige Danske Landhuusholdnings Selskab. Nyligen haver Selskabet erfaret en ypperlig Tænkemaade, og et særdeles patriotisk Foretagende, i Overeensstemmelse med dets egne Hensigter, af en Norsk Præstemand, som det troer, at gjøre Publicum en Tieneste med, naar den meddeeler den samme. - Manden er Hr. Mentz. O. Rynning, Sognepræst til Winger og Mitschoug i Aggershuus Stift. Da han ankom til sit Præstegield. befandt han Agerdyrkningen hos de allerfleste Bønder formedelst idelig Skovs Brug og Drift, saaledes at ligge under, at naar man undtog 3 a 4, havde hver eneste Gaardmand i de sidste 7 Aar, aarlig i det mindste kjøbt Korn for 20, 30, 40, 50 Rdlr. og derover, Huusmænd ligesaa efter deres Omstændigheder, ey at tale om den Nød mange Gaard= og Huusmænd har lidt, naar deres Qvæg og ringe Eiendeele var gaaet i Løbet ; men allermeest den elendige Inderste. For at anbringe hans Sognefolk til nogen større Erfaring om Agerdyrkningens Nytte, og for noget at formindske den almindelige Mangel paa et Sted, hvor efter hans egen Erklæring dobbelt saa mange Mennesker kunde rundeligen underholdes, begyndte han, ved sin Ankomst til Embedet, at udsætte smaae Opmuntrings Priser, som om Høsten blev uddeelt, efterat enhvers Arbeyde af 2 vittige og retsindige Mænd tilforn var bleven betragter og bedømt. For 2 Aar siden hindrede publique og private Udgifter ham fra at give bemelte Premier. J Aar derimod seer man dem igien udsat. Som Selskabet haver baade Copie af de for Aaret 1768, som de for i Aar udsatte, og begge ere hver i sin Henseende heel merkelige, saa lader det her begge indrykke. - Forat skaffe fattige Folk, (siger den første Fortegnelse paa Premier, noget at fortiene, og tillige at opmuntre Almuen i Vinger Præstegield, til at anvende des meere Flid paa Agerdyrkningen, hvorved den i sin Tid torde spares, for at kjøbe saa meget Korn uden Boiges, og den Fattiges Nød ikke blive saa stor i dyre Aaringer, saa udsættes en Priis paa 16 Rdlr. for den Gaardmand, som befindes at have i denne Sommer anvendt meest Arbeyde paa at optage nye Ager, og gjort den beste Anstalt til at blande og formere Giødningen. For den, som gjør det best dernest 10 Rdlr. For den tredie 5 Rdlr., og for den fierde en nye Lænd Plov. Ligesaa for den Huusmand, som ved ovennævnte Handtering viser sig vinstidenligst, 6 Rdlr., den anden 5, den tredie 4 Rdlr., den fierde en nye Lænd=Plov. Hvorhos dog bliver at mærke, paa det en fattigMand ikke skal lade sig afskrekke ved sin Uformuenhed, og tænke, at andre meere formaaende skulde blive sig langt overlegne, at er allene hver Gaards Skyld og Leylighed i Betragtning, som de forrige Aar; men fornemmeligen Opsidderens Vilkaar og Evne, saaat en Formuendes og fattig Mands Arbeyde bliver anseet efter enhvers Hielp og Kræfter. Ligesaa og Huusmands Pladsen betraates ey allene efter deres Vidde og Godhed, om der kan holdes Hest eller ikke, men og efter Beboernes Evne og Leylighed. Saa bliver og seet paa Rodnings Landets Beskaffenhed; saasom et Stykke nye Ager kan formedelst Træer, Rødder, Steen eller Tuer, og paa sidlændt Jord, fornødne Grave, ofte blive dobbelt saa kostbart, som et andet lige stort Stykke paa beqvemmere Grund. - Endelig de Børn, som i mindste Alder med største Færdighed kan læse, og tillige gjøre nogen nyttig Haandgierning, nyder det første 2 Rdlr., det andet 2 Kroner, og det tredie 1 Rdlr. - Ovenmelte Priser skal rigtig blive dem betalte, som, ved alle Helgens Tider ved sædvanlig Eftersyn befindes at have fortient dem. Vinger Præstegaard, den 10de Junii 1768. M. R.Den anden lyder saaledes: For den Gaardmand eller Huusmand sammesteds, som efter sin Evne og Leylighed opbygger det beste Fæehuus af Graaesteen inden Alle Helgens Tid tilkommende Aar 1772. 30 Rdlr., og for den, som bygger næst beste Huus af samme Materie 20 Rdlr.; dertil behoves kun liden Kunst. Adskillige Bønder, der aldrig har lært at mure, har i GuldbrandsDalen selv opsat saadanne Huse, har alt i mange Aar fundet, at deres Qvæg der i trives ganske vel, og forsikrer troværdig, at hvor man ey har for langt at hente Steenen, koster saadanne Bygninger just ikke saa ganske meget mere, end af Træ. Man har 2de Fordeele derved: Først spares Skoven mærkelig, da der kan neppe nægtes, at der jo paa ethvert Hjem paa Landet forbruges næsten ligesaa meget Tømmer og Træværk til Fæehuse, saasom de saa hastig forraadner, som til alle de andre fornødne Huse, naar de ikke ved Jldsvaade lægges øde; saaledes kommer og den Steen, som ellers er til Hinder baade i Eng og Ager, til Nytte. Dernæst, naar et Fæehuus af Træ om en føye Tid forfalder, ja ofte inden 14 Aar, saa er et af Steen næsten uforgængelig, og kan komme Børn og Børne=Børn &c. til Gavn. Herimod kan vel indvendes: Den som ey beboer sin egen Jord, en Leylænding eller Huusmand, tør neppe for sig end sige Børn ved Fravigelsen vente meer Opretning for saadan Bygning, end for de Omkostninger, han anvender paa Eng og Agers Formeerelse, der ligesaa snart skal bane ham Vey til Fratrædelse, som til sikker Beboelse. Dertil svares: Skulde end nogle kunde have Aarsag at befrygte saadan, saa dog ikke alle, og ligesom den høyeste Øvrighed allernaadigst nyelig har betrygget alle, som beboe Odelsgods, saa kan det formodes, at ommelte kan blive sat te paa en sikrere Fod i Henseende til en billig Opretning for mærket lige Forbedringer enten paa Jord eller Huse. - Ved Fæhuse forstaaes vel egentlig de til Stor=Fæet; men samme kunde næsten med en Bekostning giøres saa store, at der tillige kunde rummes baade Faar og Geeder; jeg vil ikke tale om Hester ; i hvor vel der og findes de Bønder her i Landet, som have sine Stalde af Steen. - Er farenhed har lært, at den udvendige Muur maa i saadanne Huse i det mindste være 5 a 6 Qvarteer eller Fierdedeel Alen tyk, at ikke Vinter=Kulden skal trænge igiennem og foraarsage Fugtighed. Naar en Steen er saa lang, at den naaer tvers igjennem Muren lægges den heller langs Muren, end tvers over; saasom den ellers forvolder Kulde og Fugtighed. Runde og ellers til Muur uskikkede store og smaae Steene, anvender man inden i eller midt i Muren, Kalk behøves ikke, og maa ingenlunde bruges indvendig; thi mankunde træffe an for saadan Kalk, som var Qvæget skadelig og foraarsagede Sygdom. Hvad Leerrt angaaer, saa er det snart got nok, ja nogle har brugt ligesaa meget Jord, som Leer til at fylde med midt i eller inden i Muren, men da i Særdeleshed maa Stenen lægges vel bindende og sammenhængig. For at undgaae Røstninger eller saa høy Muur paa Enderne af Huset, kan man gjøre Taget saa, at det slutter ned paa alle 4 Sider. Vil man have Loft, indrettes Muren saaledes, at man uforhindret kan, uden at røre den eller Taget, naar det første forraadner, indlægge nye Bielker og Loft. Man kan vel og undvære Loft; men da kan Taget af den af Qvæget opstigende Damp og Varme, og Huset af Vægge Slag, som ved alle Slags Fæehuse, hvor intet Lofter, en almindeligt, snarere tage Skade. Skulde nogen behøve videre Veyledning, vil den underskrevne, der og indestaaer for, at ovenmeldte Priser til forsagde Tid skal blive dem, der fortiene dem ud tællede, efter sin ringe Insigt raade saa got han ved, da han, ved at besee saadanne Huse, og spørge andre, har omsider selv saaet nogen Kundskab derom. Vinger=Præstegaard, den 21de Febr. Menz Rynning.