Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1836-12-08
Af alle foranstaaende Citater og deres Gjendrivelse seer man altsaa, at en samvittighedsfuld, omhyggelig Bestyrelse af det skiænkede Legat og Gaarden vilde have formindsket vores Tilskud til en nye Skolebygning betydeligt; i det Sted have vi nu Jntet; men maae, som jeg i mit Forrige sagde, betale hver Hvid. Er end Tanken om uredelig Bestyrelse fjern; den om Pligtforsømmelse ligger saa meget nærmere, og paatrænger sig os. Jeg paastaaer at Capitalen er ikke alene tabt; men, at kaldes Eier af den, har kostet Byen flere Hundrede, Rigsbankdaler. Naar der havde været Noget tilbage af den, af hvad Grund skulle da Cancellieraaden saa have sikkret sig Capitaler til Licitationssummens Beløb, hvilket han gjorde, ved at lade tilføre Forhandlingsprotocollen, at Dhrr. Justitsraad Caroe og Krigsraad Wittendorff havde givet deres Tilsagn, i Forening med Cancellieraaden, at ville indsætte en Capital af 1200 Rbd. paa anden Prioritet i Bygningen, naar Vedkommende vilde tillade, at 2500 Rbd. af det holsteske Legat blev anbragt paa første Prioritet. Er her ikke hele Bygningssummen, Vi kunne havt største Parten selv, naar de til 500 Rbd. omskrevne 3000 Rdlr. d. C. vare blevne anordningsmæssig behandlede. Disse, med 23 Aars Renter, uden at regne Rentes Rente, ville have udgjort 960 Rbd.; de 1500 Rbd., som de usolgte Steen beløb til, vilde med 20 Aars Renter have udgjort 2700 Rbd., og saa endelig det, som kom ind for nedbrudte og solgte Materialier, saa vilde Ma havt nok at bygge for, og ikke en Gjæld af flere Hundrede Rigsbankdaler, som Jndkiøbet af Stenene paad og os; men nu - og saa vover Man dog at snakke om, hvilket Held Byen kan rose sig af, at der ikke kan være Tanke om Tab, og a. s. m. Jeg er endelig kommet til det Punct, om den famøse Plade over Døren. Jeg lovede for at bevise, at Forfatteren ikke var nogen Jndvaaner af Thisted, og det troer jeg at kunne gjøre fyldestgiørende her. Mit første Beviis for min Paastand er hans Snak, om den Jnteresse, som Jndvaanerne, nu da vi see at vi saae en smuk solid Bygning for vore Penge (det var snart sært, Man vilde give os den saa smuk og solid, fole for den. Hvilken af Byens Beboere monne have mærket anden Jnteresse, end den Bygherren og hans Haandværksfolk nødvendigviis, maa føle, Men dette skal jo ikke være rigtigere eller sandfærdigere end alt det Foregaaende. Mit andet Beviis er det: han kunde ikke være Jndvaaner af Byen, og dog tale med saamegen Ligegyldighed om en Skam, som rammer Alle lige meget. En Slavesjæl er det som taalmodig vil lade sig betage sin lovlige Ret, som vil lade sin, for egne, redeligt erhværvede Penge, kjøbte Eiendom stemple som Gave af anden Mand. Eier Forfatteren Andet, end den usle Pen, hvormed han har sammensmurt sit nu af mig Punctum for Punctum gjennemgaaede Product, saa gad jeg vidst, hvorledes han vilde optage det, om Nogen paabæftede det en Seddel med Paaskrivt, at denne hans Eiendom var ham skjænket og givet af en Anden. - Et Jndgreb i den hellige Eiendomsret er Anbringelsen af denne Plade, og en forgyldt Løgn sætter vi over Døren til det Huus, hvor den vigtigste Dyd, Sanddruhed, skal indpræntes Ungdommen. Man indbilde sig dog ikke, at om den nuværende Slægt skulde være saa høflig at troe al den Snak, Man kunde faae i Sinde at opvarte den med, om redelig Bestyrelse, uheldige Conjuncturer, Arvens Tab &c. &c.,at de kommende Generationer skulle være bange forat nævne Tingen med sit rette Navn. Medborgere, lader os betænke, det er ikke vores egen Ære, vi give til Pris; ogsaa vore Efterkommeres vil plettes. Lad deres Forbandelse ramme den, der fortjener den; men lader os afværge den fra os Selv, og det kan vi saare let. Vores elskede, for sin høie Viisdom som ikke mindre høie Retfærd berømte Konge vil ikke, naar vi for hans Fødder nedlægge en varm indstændig Bøn om Forskaanelse for denne Skændsel, nægte os sin hulde Naade; men her, som overalt, bruge sin Herskermagt til at fritage os fra en saa nedværdigende Behandling. Sluttelig skylder jeg Beviis for min Paastand, at Raadstuesamlinger, de aarlige ved Nytaarstider undtagne, ere en stor Sjeldenhed. Jeg kan ikkun tale om den Tid jeg har tilbragt her paa Stedet, og da faaer jeg ud, at i et Tidsrum af 14 Aar er, foruden de nævnte 2de, den 11te og 17de Juni) afholdt - 2, Den ene den 3die Mai 1825 og den anden den 1ste Juni 1827. Tvende andre for at vælge Forligelsescommissairer, regner jeg lig de ved Nytaarstider. og nu har jeg, uden at spare Nøie eller forlade Sandheden, i disse Linier viist hvorledes den anonyme Forfatter har vovet at gjække et heelt Publicum, og villet gjøre Sandheden i mit Forrige mistænkelig. Hans Fremgangsmaade i denne Sag er af den Natur, at jeg aldrig vil bryde mig om at erfare hvem han er. Jen skylder at tilføie, at Hs. Høiærværdighed Hr. Provst Hertel er ganske udenfor denne Sag om Legatets Bestyrelse, da Virvarret var fuldkomment inden han tiltraadte Embedet. Thisted, den 22de November 1836. Dahlerup. Thisted.