Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-05-29
Medicinalvæsnets nyeste Historie. (Fortsat) Jmidlertid er dog en meget ædel Mand bleven nyelig et Offer for denne skrækkelige Sygdom, som havde gjort sig nøie bekiendt med den, og bestræbte sig for ved at forsøge ved dens Jndpodning at betage den sin Kraft og giøre den uskadelig; denne Menneskelighedens Helt var den tydske Læge Hr. v. Rosenfeld, som i December f. A. gjorde Forsøg med at indpode sig Pesten i et græst Pesthospital i Constantinopel, han troede, at besidde et Forebyggelses Middel, som kunde forhindre dens Angreb og som han vilde forsøge; han gik i et Dampbad inden han begav sig til Hospitalet, for at faae Port aabnede og ret at blive disponeret til at modtage Smitten, han berørte i dette de smitsomste Syge, bragde sig tillidsfuld paa alle Maader i Berørelse med Sygdommen, opholdt sig i 38 Dage i Hospitalet uden at blive smittet; men den 19de Januar angreb Pesten ham, og den 21de var han bleven dens Offer, døende anbefalede han sin trængende Familie til den østerrigske Keisers Naade. Saaledes ligger Dyden under for den blinde Naturs Vælde, naar den viger af fra Fornuftens Bane; men det ædle Forsæt vil derfore ikke blive overseet af Naturens Herre. Hvilken Velgierning er ikke Pesten for de Dødelige, naar den kan blive et Middel til at opvække saa høie Dyder i deres Hierte, Det er af en ubegrundelig Mærkværdighed, at den nye Verdens Deel har en saa væsentlig forskiellig Charakter fra den gamle; den er enten af en ganske forskiellig Beskaffenhed, eller hvad den har tilfælles med den, har den dog paa en anden Maade; den har f. Ex. Aber, Papegøier, Tigere og løveagtige Dyr, ligesaavel som den gamle Verden, men de ere dog af ganske forskiellige Arter. I Amerika ere Biergene høiere, Floderne større, Jordbunden, fugtigere end i de ældre Verdens Dele; hvem kan tvivle paa, at naar en cultiveret Menneskerace, faaer taget Landet i Besiddelse og faaer Tid til at udvikle sig, saa vil ogsaa Menneskeslægten vise sig her fra en ganske anden Side, end den hidindtil har gjort det; det er mærkeligt, at Amerika ogsaa har en anden Slags Pest, end den gamle Verden. Den gule Feber, eller som Spanierne kalder den: den sorte Brækning, som først udviklede sig i Vestindien, udbredte sig siden derfra til de nordligere Egne, og har derfra siden forplantet sig over Havet til Spanien, i Aaret 1810 bortrev den 30000 Mennesker i Staden Mallaga, og den synes at have fæstet Rødder i dette Land. J 1816 udbrød den stærk paa de franske Øer i Vestindien, Martiniqve og Guadeloupe og anrettede store Ødelæggelser; det er paafaldende at en anden Læge, Doctor Valli, den foromtalte Doctor Rosenfelds Lærer, er bleven i afvigte Aar paa samme Maade et Offer for den gule Feber, som hiin blev det for Pesten; han komtil den vestindiske Stad Havannah den 7de September 1816, for at giøre Forsøg med den gule Feber paa sit eget Legeme, det gik i Førstningen meget heldigt; Smitten syntes ikke at virke paa ham; men da han siden blev bestandigt dristigere, og endelig gik saa vidt, at han tog Skiorten af en Matros, som var død af denne Sygdom, rullede den sammen og gned dermed sit Ansigt og sine Lemmer, og selv bragte den Afdødes Liig i nogle Minuter i Berørelse med sit blotte Legeme, saa blev han, uagtet al sit Mod og sin Tillid, smittet af Sygdommen, Og tre Dage derefter var han død. Hanhavde udgivet i 1803 en Bog om Pesten, og troede at forstaae at bekæmpe den. (Forts.)