Aalborg Stiftstidende, 1839-12-30
Allerede i mange Aar have vi medrette forlangt Besparelse, Orden og Regelmæssighed indført i Finantserne; nu, eller ingensinde, er det paa Tiden at gjøre Brug af denne Rettighed." "Jmorges - hedder det endvidere modtoge vil et nyt Andragende, hvori, ligesom til Haan imod denne Forsamling, netop de samme Ting blive gjentagne, der meest have bidraget til Laane-Forslagets Forkastelse. Vedbliver Regjeringen saaledes – da, ja da gaaer jeg mit Fædrelands Fremtid med mørk Anelse imøde. Man nægter Generalstaterne, hvad de i Statsvellets Jnteresse forlange. Fremturer Regjeringen saaledes, da forudseer jeg Urolighed, Forvirring, Spænding og Tumult i mit Fædreland. Udenfor denne Forsamling har man spurgt mig, hvorfor jeg under saadanne Omstændigheder ikke bringer min Anskuelse til Offer, hvorfor jeg ikke føier mig i Regjeringens Ønsker, Svaret paa dette Spørgsmaal har den Deputerede v. Utrecht i sin Tale forrige Fredag givet: "Jeg kan ikke sagde han, fordi jeg ikke vil." Træffende Ord for os, men ogsaa for Regjeringen. Maatte de kun ikke gaae tabt, maatte de trænge op indtil Statens Overhoved. Jhukommende maatroskab og min aflagte Hyldingseed til Kongen erklærer jeg, at vi ikke kunne antage Budgettet, fordi vi ikke ville, fordi Eed og Pligt forbyde os det Endnu faa Dage, og Aaret er udrundet, et Aar, der begyndte med saa stor Glæde over Fredslutningen) og som nu skal ende med en Uenighed imellem Statens Bestyrelsesdeele. Men skulle virkelig saa mange Beviser paa den Troskab, det Mod, den Opoffrelse, den Kjærlighed til det Huus, der regierer os, have saa sørgelige Følger, Nei, vi kunne ikke troe det. Nei, Regjeringen vil give efter. Den vil sætte, Generalstaterne istand til, at opretholde Statscreditten og befæste det nederlandske Folks Lykke. Vi have kastet al Ansvarlighed fra os. Grændserne for vor Magt ere foreskrevne. Dem kunne vi ikke overskride. Det Forbigangne ville vi forglemme og tildække med Kjærlighedens Kaabe; kun for Fremtiden ville vi sørge; men skulde, hvad Gud forbyde, et Udbrud paafølge, da vil jeg, med blødende Hjerte, men med rolig Samvittighed, oppebie Følgerne af min Pligts Opfyldelse. Men jeg slutter med de Ord af en stor Statsmand, hvilke de Regjerende ikke noksom kunne holde sig for Øie "J de store Revolutioner er det ene Nationerne, som ikke gaae til Grunde." – Colonialministeren var den Bosch har strax efter at Forslaget om Laans Optagelse blev forkastet i Kammeret, begivet sig til Kongen og taget sin Afsked, Efter at nu ogsaa Budgettet er forkastet, vil vel ogsaa det øvrige Ministerium opløse sig. Portugals Utilbøielighed til at indgaae paa Englands Forslag om Slavehandelens Ophør har allerede i længere Tid frembragt en Spænding imellem disse 2 Riger og som man frygter, ved en indtraadt Begivenhed, vil blive end mere udvidet. Tvende portugisiske Slaveskibe ere nemlig af engelske Krydsere borede i Grund i aaben Sø og Portugal. vil nu fordre stræng Satisfaction for denne udøvede Vilkaarlighed. De lissabonske Blade udtale sig paa det Heftigste imod den engelske Regjering, især beklager Nacional, ikke at kunne tage personlig Hævn over den troløse forræderske Lord Palmerson" og opfordrer endog sine Landsmænd Brasilien, Afrika og Portugal til at udruste Skibe for at bore alle britiske Fartøier, hvor de finde dem, med vaiende Flag i Grund."¬