Berlingske Tidende, 1836-09-26
Spanien. – Bordeauxer-Blade af 15de d. M. ville vide, at en Forandring er foregaaet med det spanske Ministerium; Herr Arguelles skal nemlig være udnævnt til Conseil-Præsident, og Herr Mendizaval til Finantsminister. Herr Calatrava havde kun beholdt Justitsministeriets Portefeuille. Jmidlertid trænger denne Efterretning meget til Bekræftelse. Gaceta af 7de d. M. indeholder følgende Svar til de franske Journaler, der have antaget en saa fjendtlig Tone mod den spanske Regjering: "Vi ere bemyndigede til, for Europa og den hele Verdens Øjne at gjendrive de forfærdelige Usandheder, de franske Journaler, deri indbefattet "Moniteuren" af 28de August, uafladeligt udsprede om Spanien. Disse Usandheder ere saa haandgribelige, at de kun aflokke, saavel Madrids ringeste Jndvaaner som den kongelige Families Medlemmer et medlidende Smiil, Hine Journaler fortælle, at Dronning-Regentinden, og dennes ophøiede Datter holdes fangne i det kongelige Pallads, at deres Opholdsted hvert Øjeblik foruroliges af Soldater, ja, vilde man troe dem, saa blev Madrids hele Befolkning bestandig truet af Mordernes Dolke og levede i uophørlig Angst og Skræk. Med et Ord de fremstille vor Forfatning paa en saadan Maade, som kun vore bittreste Fjender kunne ønske det, til Bedste for Prætendentens Usurpation. Sandheden, saaledes som den er alle Madrids Jndvaanere bekjendt, lægger det Usande i disse Angivelser for Dagen. Siden Constitutionen er blevet beediget, er ikke den ringeste Uorden forefaldet, alene med Undtagelse af et Slagsmaal blandt nogle Soldater, der som en Følge af en Misforstaaelse brød løs den 18de August, men strax blev undertrykt. Som til alle Monarkiets Epoker, er det kongelige Pallads blevet respecteret med Ærefrygt; den Ærefrygt og Kjærlighed, som Spanierne stedse have næret for deres Monarker, have ogsaa nylig atter tilkjendegivet sig paa det Utvetydigste. Hverken Soldaterne eller noget Parties Emissairer, have – som dog "Moniteuren" paastaaer – traadt den Agtelse, der skyldes det kongelige Pallads, under Fødder. Jngen Rebellion, men et Bønskrivt have Soldaterne foranlediget, i Anledning af det slette Brød, og stilet det til General Seoane. Generalen undersøgte Brødet, og kastede det foran en forsulten Hund, der dog ikke vilde æde deraf. Skylden var altsaa hos Commissairerne, der havde at sørge for Soldaternes Underholdning. J denne Anledning udstedtes nye Reglementer, og som forhen spise Soldaterne endnu det af Regjeringens Embedsmænd leverede Brød. (Moniteuren" paastod, at de havde til trodset sig Penge, for dermed at kunne kjøbe fiint Brød.) Hvorledes kan da "Moniteuren" skildre hiin Begivenhed som en Jnsubordinations-Handling, da det dog til alle Tider og under alle Omstændigheder, er Regjeringens Pligt at sørge for, at Soldaterne faae Mad, som de kunne nyde. Vel anstod det Spanierne at stræbe efter en ny Garantii for deres Frihed og at tilkæmpe sig den, vel tilkom det dem, ligeover for Fjenden at plante den constitutionelle Fahne, der engang, anerkjendt og velsignet af hele Europa, reddede Spaniens Uafhængighed og dets Kongers Trone, og mægtig virkede med til det undertvungne Europas Befrielse. Ligesaavel havde de Ret til at fordre, at en sikker Grundvold blev givet deres Jnstitutioner og deres Frihed, og at denne blev discuteret og stadfæstet af de forestaaende Cortes. Men aldrig have de ophørt at være de loyale Spaniere, der yde deres Monarker og disses hellige Personer saavelsom Alt, hvad der omgiver disse, deres Hyldings Tribut. Vi raade derfor de franske Blade til ikke at besudle deres Spalter med saa uforskammede og saa let gjendrivelige Logne; de maae ellers ved enhver Lejlighed være fattede paa det Svar af os: "J have løjet!