Berlingske Tidende, 1836-07-09
London, den 1ste Juli. – Ved en af Underhuser, i dets Gaarsmøde taget Beslutning, der atter har givet et Beviis paa det ministerielle, det herskende Parties Maadehold, er Stridsspørgsmaalet om de irske Municipaliteters Reform for det første blevet jevnet, rigtignok med den ilde Omstændighed, at de nuværende, i Almindelighed for aldeles fordærvede anerkjendte Municipaliteters Vedbliven i Jrland for nogen Tid er sikkret, hvorimod dog det Haab er reddet, at det vil vorde muligt at fremføre en Overeenskomst, uden at anvende en organisk Forandring, et Middel, hvis Anvendelse under alle Omstændigheder vil være et voveligt Experiment, og som i det mindste ved den eneste Erfaring, man i de nyere Tider har havt Lejlighed til at gjøre over Udfaldet af en saadan Forholdsregel, nemlig ved det franske Pairs-Kammers Omdannelse, ikke synes at være Anbefalings værdigt. J Overhusets Gaarsmøde aflagde Lord Ellenborough Beretning fra Committeen, der har havt det Hverv at redigere Grundene, ifølge hvilke Husets Majoritet ikke troer at kunne bifalde Underhusets Amendementer til den irske Municipal-Reform Bill. Beretningen antoges uden Afstemning, efterat Lord Melbourne udtrykkeligt havde protesteret mod al Deeltagelse i Overhusets Adfærd, af hvilken Grund da ogsaa Deputationen, der skulde conferere over Beretningen med de dertil bestemte Medlemmer af Underhuset, blev sammensat af Lorder af Tory-Partiet. Da Conferentsen var endt, oplæstes i Underhuset, paa Lord John Russells Forslag, den saare udførlige Beretning, der medtog over en halv Time. Derpaa reiste sig Lord John Russell og udviklede sit Forslag, med Hensyn til denne Beretning, hvilket ikke gik ud paa, uden videre Overveielse at forkaste samme, men derimod at fastholde det engang grundede Princip af Municipaliteters Jndførelse, samt, for at give Lorderne Tid til at forandre deres Beslutning, først om trende Maaneder at drage hiin Beretning under Overveielse. Lord John Russell grundede sit Forslag især paa et Sted i Beretningen, i hvilket Lorderne udtale det Ønske, at den gode Forstaaelse mellem begge Husene, ikke maatte blive forstyrret, og at der ved en ivrig Samvirken af samme i kort Tid maatte blive udfundet saadanne Forholdsregler til Local-Forvaltningens Reform, der kunde egne sig til at frembringe. virkelig Forbedring og Tilfredshed, og befæste Jrlands Rolighed paa sikkre Grundlag. Lord John Russell meente nu, at Lorderne ikke havde kunne udtrykke sig saaledes, da de kjende det Princip, Underhuset har sanctioneret, hvis de ikke selv havde i Sinde, om nogen Tid at føje sig i dette Princip under hvilke Modificationer end saadant maatte skee og det var derfor kun at beklage, at Lordernes Huus ikke allerede benyttede den nuværende saa gunstige Lejlighed. Om disse Ministrens Forventninger ville vorde opfyldte, maa Tiden lære; Husets radicale Parti, saasom de Herrer Hume, O'Connell og Roebuck, syntes ikke at fæste stor Liid til nogen Føjelighed, og tilskrive en Deel af Tingenes Stilling for Øjeblikket den Omstændighed, at Ministrene for overilet havde indvilliget i Antallets Nedsættelse til tolv af de Stæder, hvilke der skulde meddeles Municipaliteter. O'Connell lovede en Fornyelse af den meest levende Bevægelse i Jrland, og opstillede atter Alternativet mellem Unionens Repeal og fuldkommen Retfærdighed. Hr. Roebuck indrømmede, at den største Deel af Englands Befolkning endnu var imod en Reform af Overhuset; dog forandrede Meningen sig snart, og det endelige Resultat kunde ikke blive noget andet, end en aldeles Ophævelse af Peerernes Ansvarlighed. Sir Robert Peel gjorde endnu et svagt Forsøg paa at forsvare Lordernes Forhold, ogsaa forfægtede han Lord Lyndhurst's nye Lære, at Peererne ere i Ordets egentlige Forstand Folkets Repræsentanter, og erklærede, at de ere Gud, deres Samvittighed og de Oplyste blandt deres Landsmænd Ansvar skyldige, et Ansvar, som O'Connell meente lignede det Ansvar, der paaligger Mehmed Ali, som ogsaa kalder sig Folkets Repræsentant og vil være Gud ansvarlig. – Hvad den Dom angaaer, som Ministrenes Adfærd har faaet i de forskjellige Partiers Blade, da kunne de Radicale ikke godt dølge deres Utilfredshed, medens de af Tory-Partiet glæde sig over Sejren, som Lordernes Standhaftighed skal have vundet, og forekaste Ministrene Fortnythed og Feighed. Times" mener, at det nu viser sig, at Ministrene under deres Vedholden ved det af dem opstillede Princip egentlig ikke havde forstaaet andet end en Fastholden af deres Poster.