Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-02-28
Man læser saa ofte om engelske Stratenrøveres (Higheway-mens) Høimodighed. En engelsk Forfatter, Lewis, viser, at Aarsagen dertil ligget især deri, at disse Stratenrøvere ere ganske forskjellige fra dem i Tydskland, Jtalien og Spanien, hvilke gjerne bestaae af det menneskelige Kjøns Afskum, der gjør Plyndring til sin bestandige Næringsvei. J Engelland derimod er Stiemandshaandværket kun saa at sige midlertidigt. Den Hest, en Higheway man rider paa, er sjelden hans egen; men sædvanligen har han laant den af een af de mange Stalde, hvor de engelske Godseiere, lade Vinteren igjennem deres Heste staae paa Kost. Har han udført sin Streg, saa vender han tilbage til Selskabet, og der kan forløbe adskillige Maaneder, ja hele Aar, førend han igjen gaaer ud paa Ran. Endeel af Highwaymen ere Postillioner eller Tienere, som ingen Plads have; de øvrige bestaae af unge Folk der ere komne fra Provindserne, for at gjøre deres Lykke i Hovedstaden, og i en kort Tid saaledes have udtømmet sig ved Spil og Udsvævelse, at de have intet andet Valg tilbage. end Søen eller Landeveien. Hos saadanne Mennesker kan følelsen for Retskaffenhed og Ære ikke være uddøet i saadan Grad, som i det Hjerte, der ved den lange Vane til Forbrydelser, er blevet forhærdet. Anderledes er det med Røverne til Fods. Disse bestaae af Folk af den laveste Pøbel, Matroser, Deserteurer, liderlige og drikfældige Arbeidsfolk. Men sjelden ere de grusomme, og de afskye gjerne Blodsudgydelse. - En MareChausee, som uden Tvivl vilde være det virksomste Middel til at standse Stiemandsvæsenet i Engelland, mangler her ganske, fordi: "en Jndretning af den Art, hedder det overalt, er ufordragelig med den personlige Frihed." Derimod er man faldet paa Noget, som mere befordrer end forebygger Røverier. Der afgaaer nemlig næsten hver Aften fra det engelske Politiebureau Postchaiser, fulde af raske Folk, bevæbnede med Espingoles, og disse kjøre igjennem de Sogne, der meest besøges af Røverne. Naar saadan en Vogn anholdes, give de, der sidde deri, paa Øjeblikket Jld, hvorved det ofte lykkes dem, at saare eller dræbe Røverne. J Engelland er der sat Dødsstraf paa Stratenrøverie, og det er Domstolene paalagt, at rette sig efter de Eedsvornes Kiendelse. Men saadanne Privatfolk ere langt fra ikke i den Grad, som Dommere af Profession, ubevægelige. De ansee næsten alle den Lov, der dømmer den, som har stiaalet en Guinee og den, som har myrdet sin Broder, til een og samme Straf, ikke allene foralt for stræng, men endog for grusom. Dette Misforhold er Aarsag i, at den ubetydeligste formildende Omstændighed, eller den mindste Forseelse i Procedurens høist indviklede Formeligheder, er nok til at frikiende en Skyldig. Angivelserne, hvortil Loven opmuntrer ved at love den, der anholder en Røver, som bliver overbevist om Gierningen, 40 Pd., medfører altid noget Forhadt. Saaledes som Tingene nu staae kan man egentligen betragte Tyverierne som en Skat, Forvovenheden lader sig betale af Uforsigtigheden, thi, for at være betrygget imod ethvert voldsomt Angreb, behøver man kun at lade sin Vogn ledsage af en Mand til Hest, hvilket ogsaa hver bemidlet Engellænder pleier at gjøre, naar han vil reise om Natten. (Efter Morgenblatt.)