Berlingske Tidende, 1788-03-01
den Hverken Kongen eller det Franske Ministerium havde endnu for gjort det ringeste for Prinds Edvard. Paa denne eventyr ligelige Reise til Skotland mødte ham den 20de Junii 1743 for 3 Engelske Krigskibe, som ledsagede en Koffardieflode. Et sel af samme angreb Prindsens Linieskib, og satte det i en saa slet ster Tilstand, at det maatte seile tilbage til Brest. Ved en selsom Lykke blev Fregatten, hvorpaa Prindsen befandt sig, fuldeles ikke angrebet, og undkom lykkelig. Man seilede af alle Kræfter til Skotland, og Edvard landede paa den nordvestlige Kyst ved Lochaber den 27de Julii 1745. Strax gav han sig tilkiende for nogle Jndvaanere, som kastede sig for hans Fødder, og inden kort Tiid bragte alle Biergskoter, ne i Oprør. J kort Tiid havde han 1500 Mand samlede: men de sagde ham: "Vi have ingen Vaaben, vileve i yder, 1ste Armod og kun af Havrebrød, og dyrke et ufrugtbart Land." - "Jeg, svarede Prindsen, vil hielpe Eder at dyr ske dette Land; jeg vil spise Havrebrød med Eder; jeg vil deels Eders Elendighed med Eder, og Vaaben bringer jeg Ede med." Saadanne Tanker og Udtryk forskaffede ham Tilløb fra alle Steder i Skotland. Men de vare for det meste Folk uden Buxer, i lange Skjorter og Kitteler. Jmidlertid blev der nu udstædt Manifester igiennem hele Kongeriget, og der libe kom efterhaanden Lorder og Hovedmænd for den Skotske Nation til Prindsen. Fregatten, som havde bragt ham til Skotland, sendte han selv tilbage til Frankrige, og meldte og Kongerne af Spanien og Frankrige sin Ankomst og hvad han foretog sig. Begge Kongerne svarede ham skrivtlig, og kaldte ham deres Broder. Hele Europa forundredes over dette dristige Foretagende, der var saa meget farligere, da de Engelske Skibe, som krydsede ved den øst= og vestlige Egn, af Skotland, gjorde Hielpen fra Fremmede meget vanskelig. 3de Jmidlertid kom dog fra Spanien og Frankrige adskillige Gange nogen Bistand af Penge, Ammunition og Vaaben. J Skotland gik det Prindsen lykkeligere end man troede. Den første lille Corps, som man fra Edinborg sendte mod ham blev slaget. 30 Biergskotter gjorde 80 Engelændere til Fanger. Mod og Haab forøgede Edvards Krigshær, som stedse marcherte videre, uden at holde Hviledage, og Prindsen var altid til Fods i Spidsen for sine Biergskotter. J Engeland fandtes den Gang neppe 6000 Mand regulaire Tropper. De andre gjorde Tieneste i Krigen mod Frankrige. Selv Georg den Anden var i Tydskland. M.. han ilede tilbage, og for og efter ham Engelske og Hollandske Tropper, for at redde Engeland, som var i Fare for at blive kuldkastet af Ge væhre og klædeløse Folk, thi denne vor vandrende Ridders Armee var ligesaa comisk som hans hele Foretagende. Men det blev snart Alvor. Den unge Helt fik stedse større Tilhæng, endog iblant de Store i Engeland og Skotland, og hans Krigshær blev nu frygteligere. Han marcherte til Perth, en af de vigtigste Stæder i Skotland, gjorde sig til Mester af Staden, og lod sig der høitidelig udraabe for Konge af Engeland, Skotland og Jrland, i Steden for hans i Rom værende Fader, Jacob den Tredie. Hertugen af Perth, Lord Murray og andre Store tilsvore ham Troe skabs Eed og bragte ham friske Folk. Edvard marcherte til Edinburg, gjorde sig ved Overrumpling til Mester af samme den 19 September 1745, og lod sig der endnu engang udraabe for Konge. Han havde nu Geheimeraader, Ministre, et Statsraad og Generaler i sin Tieneste, og Kongen af Frankrige sendte ham en Gesandt, nemlig Marquis d'Ar gens, som medbragte Penge og Vaaben, og lykkelig løb indi Havnen ved Montrose. Edvard vilde fortiene sin Lykke ved Mod og Tapperhed. Fra Edinborg marcherte han et Corps Engelske Tropper i Møde, som under Commando af General Cope rykte frem imod ham. Den 21de September greb han det an ved Preston Pans, 12 Engelske Mile, fra Edinborg, og slog Engelænderne. J 1/4 Time var Seieren afgjort. Saa snart han havde stillet sin lille Armee af omtrent 4000 Mand i Slagtorden, trak han sin Kaarde, kastede Skeden langt fra sig, og sagde: "Mine Venner, denne Kaarde vil jeg ikke igien stikke i Skeden, førend jeg har gjort Eder frie og lykkelige." Hans Tropper, som førte Sækkepiber i Steden for Trommer, styrtede med utroelig Hidsighed ind paa Fienden og bragte den snart til at vige. Engelænderne mistede i denne Action over 500 Mand, 2000 bleve tagne fangne, og alting gjort til Bytte. General Co pe undkom med 14 Mand. Fangerne satte han igien paa frie Fod, da han ikke vidste, hvad han skulde giøre med dem, marcherte igien tilbage til Edinborg, og forstærkede sin Krigshær til henimod 7000 Mand.