Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-11-10
Paa Salling Herredsting er den 3 April d. A. af Herredsfogden Auditeur Dedlau i Sagen afsagt Dom, at vel en Jndstævntes Handlinger meget mistænkelige, og altsaa uden Betænkning lettelig kunde henføres til det Loven kalder Falsk, hvoraf vilde følge, at Lovens 6 - 18 - 4 vilde blive anvendelig til Straffen, men da det ikke er beviist at Kiødet virkelig er bleven solgt til og fortæret af Mennesker, hvilket vilde have medført Næstens Skade paa Liv eller Helbred, uagtet der haves de største Formodninger at saadant er skeet, saa dristede Dommeren sig ikke til at følge Actors Paastand, som synes temmelig stræng; men Postmester Brandt og R. Eilersen bør, een for begge og begge for een, betale en Mulct af 300 Rd. til Kongens Fiscum, samt til Jordløse Sogns Fattige, hvorunder Søeboe er beliggende, 50 Rd., samt betale Sagens Omkostninger skadesløs efter billig Regning. Landsdommerne have ikke funden det paa nogen Maade oplyst eller beviist, at de Tiltalte virkeligen have til Nogen solgt det nedsaltede Kiød, eller udgiven det for at være andet Kiød, end af de af Blodvis bortdøde Kreature, altsaa findes intet Bedragerie af dem forøvet, eller i Kiøb og Salg det Falsk, hvorfor Loven har bestemt i dens 6 Bogs 18 Cap. 4 Art. Straf, og hvilken Straei kan anvendes imod de Tiltalte, naar de ei om Forbrydelsen af Actor lovlig er overbeviist. Naar nu hertil kommer under Betragtning, saavel den ved Hiemtinget fremlagte Betænkning fra Provincial=Medicus, som den ved Landstinget fremlagde fra det medicinske Facultet med ved følgende Betænkning fra de 2de kyndige Dyr=Læger, hvorudi disse udtrykkeligen sige: at de af megen Erfaring, vide, at Qvæg, som er død af Blodpis kan uden Skade, fortæres af Mennesker og Dyr, endog uden at være saltet, men derhos formeene, at det ei ubetinget bør tillades de med Kiød Handlende, at sælge Kiød af Kreature døde af Blodpis, som sundt Kiød og for samme Priis. som et Bedragerie imod den Kiøbende. Saa stadfæstet dette ikke allene den almindelige, iblant Almuen værende Formeening, at Kiød af slige Kreaturer uden Skade kan nydes, skiøndt det hos andre foraarsager en Ækelhed, men endog, at de Tiltalte, som ei ere overbeviiste at have solgt Kiødet, eller indbildt nogen Kiøbende, at det var aldeles sundt Kiød, ei kan ansees strafskyldige; Ligesom det ei heller efter Fr. af 31 Jan. 17945 i kunde formenes dem, at anvende Kiøbet, i Tilfælde at det ei befandtes saa godt, at det kunde tiene til sund Spise, til andet nyttigt Brug, saasom til at legge ud for at skyde vilde Dyr, eller at føde Hunde dermed; Og ingen utilladelig Handel eller Brug af Kiødet, eller engang Kiødets virkelige Uduelighed eller Usundhed til Føde, under denne Action er oplyst eller lovligen beviist. Thi blev af Hr. Etatsraad Koefoed, Hr. Landsdommer Bendz og Hr. Landsdommer Uldall kiendt saaledes for Ret Søeboe Eiere, Postmester Brandt og Rasmus Eflersen bør for Actors Tiltale under denne Sag frie at være. Processens Omkostninger ophæves. De opsatte Sager fra forrige Landstinge vare ialt 4. og følgende nye blev indstævnt: Kammerraad Hans Bagger paa Brahesholm, contra Examinatus Juris Andreas Lerke i Kiøbenhavn (b. s.) Citanten paaanker til Underkiendelse en Dom, af Sættedommeren, Byefoged Bluhme i Kierteminde, afsagt paa Baag Wends Herredsting den 28 April d. A., angaaende et Testamente, underskreven af Citantens Søn, nu ved Døden afgangne Viintappersvend Christian Bagger i Kiøbenhavn, den 4 Mai 1796, hvorved A. Lerke er indsat som Executor og af ham paa egne og øvrige i Testamentet Benævntes Vegne er bevirket confirmeret. Og uagtet at Citanten skal have beviist, at Testammentet i Formalitet og Realitet er løvstridig, og Confirmationen, erhvervet paa urigtige Grunde, er han dog tilfunden at udbetale den Afdødes Møderne=Arv 1000 Rdlr. med Renter fra 11 Junii 1795.