Viborger Samler, 1787-05-07
(Slutning af No. 18. Proprietærer har faaet mange Bønder til at handle nyttigere og bedre for deres egen Velfærd, ved at vænne dem til ordentlig Arbeide paa Hoved=Marken, hvorved de er viist Prøver paa, at Fliid bliver ikke Ubelønnet, og fulgt det hiemme til stor Nytte for dem Selv. Proprietærer som har kiendt deres Bønders Jorder som deres egne Hovedgaards Marker, har kundet veilede dem hiemme og faaet dem til at bruge Jorden den tienligere til Sæd end forhen, de har og holt Bønderne byeviis til at holde over den, saa kaldte, Bye=Lov; hvorpaa ere mange Exempler: at hvor saadan Orden og Enighed har hærsket i en Bye, er den almindelig tiltaget i Velstand, Naar den Bye derimod, hvori har været Uenighed, ikke har kundet bestaae, skiøndt med bedre Jorder. De Jordegods Eiere, som ikke har seet eller seer paa, hvorledes Hor arbeidet forrettes og hvorledes Bønder handler Hiemme; men lader alt passere, som det kan, ere uægtelig de skadeligste for den danske Bønde, og kan nogenledes sættes i Ligning med Menneske=Fienden, men giør, efter mine Tanker, større Skade for det almindelige; Thi den sidste kan blive bunden ved Lovene, men de første passerer for gode men er det ikke i Virkningen. Jngen tænker jeg enten er Jordegods-Eiere eller Forvalter, mindre en Bonde=Hader. Nei men saamegen Kundskab har jeg tilveiebragt mig i Landvæsenet, at jeg veed. a) Bønder behøver Raadsering og Anviisning for at handle Vel og Nyttigere. b) At Bonden bør handthæves ved Lovene, og paalægges at holde Orden, Skik og Enighed. c) Deraf faaer Bonden Fortrolighed til Hosbonde eller Forvalter; Og fra denne følger d) At Bonden tør raadføre Sig med Hosbonde og Forvalter, som Ven, og betroe Ham alt sit Anliggende. Faaes da Bonden saavidt, at Han faaer noget at giemme over de nødvendige Udgifter, arbejder han han med Fliid for at samle meere, og da er Administrationen nyttigere end han var fri Saaledes før jeg trygelig fastsætte, eendeel retsindige Proprietærer har handlet for Bondens Beste: Og andre i Statens Tieneste forhindrede eller fraværende havt samme Tanker, som, om de ikke ere udførte, har dependeret af dem, de har betroet Godserne at bestyre. Jeg kiender af det Slags under Navn af Forvaltere, der handler fuldkommen som Eierne ønsker. Men der gives vel og de, hvis Opførsel, har Kierlighed til sig selv fornemmelig i Sigte, og som hiin sagde: formaaer at høste Hvede af Bøge=Topper &c. og det sidste Slags giør Skade. Maatte det derfore fra den høie anordnede Commission blive fastsat 1) At Jnquisition skulde aarlig skee, paa foromtalte Maade, og hvor Lovene ikke stricte var holdet over, komme paa Proprietærernes An= og Til, svar. 2) At Bonden stedse maatte modtage sin Gaard ved lovlig Taxation af uvillige Mænd, og være pligtig at aflevere den forholds mæssig derefter. 3) At Rettens Betientere overvare Skifterne, saavelsom Beskrivelserne paa en øde Gaard; Og udmeldte Mænd, for at Taxere Bygningen. 4) Om Fæste Penge kunde bestemmes, drister jeg mig ikke til at sige formedelst den mangfoldige Forskiel der er paa Hartkornet: Men at det kunde være nyttig, seer og finder den Kyndige. 5) Forordninger af 12 Aug. 1773 har den rette Bestemmelse, for Hov=Folk, at møde og arbeide efter men om det ikke var got, at Bonden stedse fik bestemt Arbeide, naar Han kom til Hove, overlades til nærmere Bedømmelse. 6) At bestemme vist, at pløie og saae, er ligesaa umuelig uden nogles Fornærmelse som at bestemme Hoveriet efter Hartkornet; Thi paa visse Stæder kan en Bonde, af 3 og 4 Td. Hartkorn, bedre forrætte sin Part, end en anden af 6 a 8 Td. der dependerer, deels af nær Beliggenhed ved Hovmarken, deels af disses Forskiellighed med let eller besværlig Drift, Som meere retter sig efter, hvorledes Situationen er, end Leer=Jorder, m.v. Spørsmaal, om ikke kunde fastsættes, at meere Jord, end denne Tiid var (efter Qvantitet) skulde Bonden ikke dyrke, om endog Hovedgaards Marken blev udvidet: 7) Naar Bonden havde ret grundet Klage, maatte den skriftlig indleveres Amtmanden, at resolvere over Og var Klagen af denne Beskaffenhed, den, ikke uden ved Dom kunde udgiøres, da Bonden beskikkes frie Prokurator, og føre sin Sag paa slæt Papiir uden Rettens Gebyhrs Erlæggelse, om han vandt: Hvis ikke da ved Dom, tilforpligtet at betale alt, og i Mangel af Formue, afsone Dommen, med at sidde paa Vand og Brød, efter Forordningen af 6 December 1743, efter de idømte Bøders Størrelse, troer troer jeg det var fuldkommen; thi i Henseende Tiendens Ydelse in Natura, har Bonden al den Medhold, ham kan gives, og vist ikke lider betydelig Ophold: men om han almindelig var frie for Tiendetagere troer jeg og det almindelig vilde indtræffe (som skeer i visse Byer, hvor de ere acorderede om Tienderne, so at de faaer ikke et tør Neeg Korn i Huusene, naar ustadig Høst=Værlig indfalder. Og Aarsagen begribes lettelig, da de ikke kand blive enige om at give sig Tiid. Disse mine Tanker, har jeg yttret efter beste Overbeviisning, da det forekommer mig: at Bondestanden ikke trænger til meere almindelig Forbedring end derudi: "at Lovene holdes, og Adgangen til sin et at søge, bliver gjort ham meere let end den er, naar Bonden treffer en ubillig Hosbonde,, J det øvrige er og den Danske Bondes Forfatning, i lykkelige og gode Aaringer saaledes, som er nyttigst for Staten og ham selv. Han har og efter min Formening den største Friehed nogen Forpagter kan have, og i trykkende Tiider og Misvært Aaringer Hielp af Hosbonden, frem for andre i Staten, der maae betale enten de kan eller ikke. Landet har ikke tabt ved nærværende Indretning, som de citeerte allernaadigste Anordninger bære Vidne om og Spørsmaal da, om og Tid nu er at reformere. Saaledes har jeg da skrevet i velsindet Oprigtighed, og den eller de, som ikke biefalder mine Tanker, underkaster jeg mig en beskeden Dom, og oplysende Grunde til fuldkomnere Tanker at Attraae.