Jyske Efterretninger, 1770-01-12
Følgende er indsendt.) Til Vublicum. en, som ey selv tør være sit Navn bekiendt, fortiener vel intet Giensvar i en agtbar offentlig Tidende; thi slige Folkes Skrifter have alt for fælt et Navn at nævnes, meget mindre bør det for Personens Skyld besvares. Efterfølgende skrives derfor allene, for at vise det ærede Publicuni, at denne Mand er nu, som forhen, af en Character, just modsat hans opdigtede Navn; thi hvem seer ikke, at han vil være en Græker af Navn, skiønt han sikkerlig ikke kiender et Græsk Bogstav, og lad ham endog paa Græsk. Græsk kalde sig Sanddrue, paa Dansk er man dog bleven alt for overbeviist om, at hans Navn ey er saaledes. Jeg troer neppe, nogen er saa ilde tænkende, paa saadan en Mands løse Ord at troe, det jeg enten directe eller indirecte har selv ladet sætte den Bekiendtgiørelse i de Berlingske Tidender No. 35. eller i de Jydske Efterretninger No. 19, som den erfarne Frimuurer bruger til sit rokkende Huuses største Grundstøtte. Jeg declarerer saadan beskyldning for en aabenbar Usandhed, og Skriverne af de offentlige Tidender skal være mine Vidner; Jeg vedkiendes intet Skrift fra min Haand, uden det nødtvungne Giensvar, som er indført under min Haand i de Jydske Efterretninger No. 39. dette Aar. Man maae lade Alethes denne Sandhed, at han forfægter sine forrige Satzer, det beste han kan, men enten har han aldrig læst sin Logica, eller ham fattes den uforbiggængelige Egenskab, som hører til hans Character, og er, at have en god Jhukommelse, thi overalt seer man, hans Satzer modsige sig selv. Først skriver han, Det er Bondens og Landvæsenets sande Opkomst, at en Bondegaards Jorder bør samles i en Strækning, hvilket hedder paa andet Dansk, at hver Gaard bør have alt sit Jord paa et Sted. Derefter vil han paabyrde Verden at troe, det just er en Feil ved min Indretning, at Jorden er deelt Faldeviis blandt Bønderne, saaledes, at hver i et Stykke har al sin Jord i Faldet; og da der i et Fald, ja udi en Ager, kan være god og ond Jord, saa var det til den Mands Skade, i hvis Lod samme faldt Dette er omtrent Meeningen af hans vidtløftige Tilførsel. Men er det til Bondens Skade at have ikkun en Ager ond Jord? Hvad vilde der da blive af, naar Bonden fik al sin Jord paa et saadant Sted, hvor intet godt Jord var, ja endogsaa Flyve=Sand, hvoraf desverre findes alt for meget paa mine Godser. Denne Casus maatte jo absolut indtreffe, naar den Regel skulde følges, at hver Bonde i en Bye skulde have alt sit Jord paa et Sted. Hr. A. Spørsmaal er rigtig: Hvad forstaaer Wester vigs Besidder ved et Fald, Men Svaret er ganske seil, og hvad Under, thi han svarer sig jo selv. Bro Maae det derimod mig tillades at svare paa det fremsatte Spørsmaal, da bliver samme saaledes: Vangene eller Faldene ere lige paa den samme Maade deelte paa mine Godser, som i Sielland og Fyen, nemlig, en Rug en Byg og en Havre Vang, allerne med den Forskiel, at vi tage 5, i Stedet for hine ikkun to Kierve af Jorden, da derimod vor Jord hviler i 5 a 6 Aar. Og udi saadant et Fald, hvoraf til hver Bye ere 8, har hver Mand sit Jord udi et Stykke, i Stedet for han før havde sin Jord i 5, 6, ja 8 Stykker paa samme Sted, og desuden smale og brede Agre imellem hinanden. Hidtil kan jeg spore, den gode Herre har været iiskold, men nu kommer Blodet i fuld Bevægelse med eet, da han begynder at tænke paa mine Tiender, og jeg fortænker ham ikke; thi han skal vise Verden et Document, som aldrig er, eller har været til. Dette bringer denne Al. i Forvirrelse til at invitere mig til at see alle Documenter, Fæste Protocoller og Fæste=Brevene igiennem; Men min gode Hr. A** jeg bør giengielde deres Heflighed, og derfor herved vil initere Dem til mig, hvor dog saadanne Dacumenter burde findes, om de vare til; dog kan jeg ikke nægte, at jeg jo hellere seer Venner af det ærede Publicum bevise mig denne Ære, og giennemsee paa deres Vegne alle mine Papiirer, Fæste=Breve &c. Enhver skal det fra Dato være tilladt; meere kan man jo ikke forlange af mig. Befindes ved slig Eftersyn i mine Papiirer mindste Spoer, til det, Hr. Alt foregiver, da vil jeg være det, han er, endskiønt enhver seer lettelig, at intet Fæstebrev kan ansees for nogen Forbindelse længere, end den Person lever, samme er indgaaet med, og følgelig veed jeg ikke, hvad Nytte, Hr. A. kan have af de Fæste Breve, som for 500 Aar siden ere af min Farfader udgivne, saasom Fæsterne ere døde. Og jeg sætter, mine Formænd havde gandske eftergivet Tienderne paa Godset i deres Tid, det kunde jo ey prejudicere mig, helst da jeg har kjøbt Westervig Konge=Tiende siden min Ankomst til Stamhuuset, og den Allernaadigst paabudne en Fierdedeel pro Cento har paalagt mig en stor aar aarlig Udgift, som mine Formænd ey have vidst af at sige.