Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-09-11
J alle disse protestantiske Stater, hvor Regieringen tænker saa fornuftigt og liberalt og før ger for Undersaatternes Vel, vil, som Erfaringen nu allerede har udviist, saadanne revolutionaire Foretagender aldrig kunne lykkes, anderledes er det beskaffen i de Lande, hvori et indbyrdes Nationalhad ophidser Jndvaanernes Aand. eller en frygtelig Aandstvang og enkelte Classers Tyrannie nedtrykke Landets Jndvaanere. Af den første Aarsag tager Revolutionen i Belgien en meget alvorlig Vending. Prinsen af Oranien var med en anseelig Troppemagt rykket imod Brüssel, da han ankom til Vilvorde, saa afsendte han sin Adjutant, Greve Cruikenburg, med Depescher til Hr. Hooghvorst, som er Chef for Borgergarden i Brüssel. Han forlangte at de Brabantske Farver skulde aflægges førend Prinsen rykkede ind; men Hr. Hooghvorst tilligemed nogle andre begave sig til Prinsen med den underdanige Bøn: at han og hans Broder vilde, blot ledsagede af Commissionen, holde deres Jnd og i Brüssel, for at give Beviis paa deres Tillid til Folket og deres Biefald til den Tænkemaade, som hersker i Staden. Commissionen kom tilbage, og da Borgerne erfarede af den, at Prinsen vilde rykke med Tropper ind i Staden uden at give noget Løfte og at han forlangte at Borgerne skulde aflægge de trefarvede Faner og Baand, saa reiste Folkemassen sig, brøde Broestenene op, huggede Træerne om i Alleerne og sværrede og forskandsede Staden paa alle Kanter. Commissionen bekiendtgjorte om Aftenen Kl. 10 den 31te August, Resultatet af deres Underhandlinger med Prinsen, og sagde: at en nye Deputation skulde afsendes til ham. Denne kom tilbage imod Midnat, og en nye Proclamation blev bekiendtgjort, som indeholdt, at Prinsen vilde den 2den Sepember rykke ind i Staden med sin Stab og uden Tropper, at han forlangte at Borgergarden skulde rykke ham imøde, og at de Deputerede havde forpligtet sig til at indestaae for hans Persons Sikkerhed og Friehed. Ved den første Underhandling skal Prinsen have viist sig meget rørt; den anden Deputation derimod blev meget koldt modtaget; Pernserne syntes ikke at være villige til at forandre deres Beslutnig. Deputationens Medlemmer bade ham om ikke at drive et resolveret og modigt Folk til det yderste; Fyrsten af Lig ne raabte med stor Sindsbevægelse: at vil man med Magt rykke ind i Brüssel, saa maatte det skee over hans Liig. En anden giorde Prinsen, personlig ansvarlig for det Blod, som kunde blive udgydet. Han syntes at være ubøielig; men efterat han havde holdet en privat Samtale med Prins Friederich og siden med Ministeren Hr. v. Gobbelschroy, saa gav han efter. Havde han vedblevet at paastaae at Tropperne skulde marschere ind i Staden, saa var det kommen til et skrækkeligt Blodbad. Da det varede 4 1/2 Time inden den første Deputation kom tilbage, saa løde Raabet: til Vilvorde, lader os befrie vore De put rede! Da den anden Deputation afgik, saa var Folkets Sindsbevægelse steget til det høieste. Man trykkede hinanden i Hænderne; man greb til Vaaben, og man svoer paa for at ville døe end tillade Tropperne at rykke ind; men da den denne Deputation kom tilbage, saa blev Folket toeligt. – Den 1ste September Kl. 1 1/4, holdt Prinsen af Oranien sit Jndtog, efterat hele Borgergarden, over 10,000 Mand stærk, havde opstillet sig i Slagtorden. Prinsen var kun ledsaget af 4 til 5 Adjutanter; talte milde Ord til alle Sider. Ja mine Venner, sagde han, Frie heden leve! J skulle erholde den, men ved disse Ord stod Taarerne ham i Øinene. (Ondt giorde det den ædt Fyrste at betragte Nationernes indbyrdes Had, og den Nederlandske Statskrafts Svækkelse.) Om Aftenen udstædte han en beroeligende Proclamation og nedsatte en Commission for nærmere at underhandle og Sagen. - De nyeste Efterretninger man har fra Amsterdam af 4de September indeholde at Begivenhederne i Brabant ere mere alvorlige end man havde troet og at Prinsen af Oranien skal være reist tilbage fra Brüssel med det Forslag, at skille Administrationen af de sydlige Provinserfradenordlige (det vil sige at hine faae en særskilt Repræsentation fra disse. Ogsaa faldt Statspapirene paa Børsen i Amsterdam samme Dag, fordi, som det hedde, Efterretningerne fra Brabant, vare ikke gunstige. Man seer nu hvad Belgierne ville, og hvorfor de have foretaget Opstanden; de ville ikke have noget med Hollænderne at giøre. Hollænderne ere derfor i høi Grad forbittrede, og de Amsterdamske Blade prædike paa den haardeste Maade om at man burde tvinge Belgierne til Raison med det skarpe Sværd. J mange Belgiske Stæder har Pøbelen, ruineret de derligste Fabriker.