Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-10
Nogle af de Sange, Færøeboerne fra Oldtiden mundtligen have forplantet til Nutiden, synes at være digtede i selve Danmark, og derfor især at fortjene ved en Oversættelse at blive danske Læsere igien bekiendte. Blandt disse synes Sedla Ruma at have givet Stoffet til 2de Jslandske Sager, nemlig Heding og Hagnes, samt Sørle stærkes Sage, begge indførte i anden Deel af Hr. Professor P. C. Müllers Sagabibliothek, og da intet af det Fabelagtige, som Saggerne indeholde, findes i Sangene, maa de sikkert være ældre end disse. Ligeledes synes Ebbe Galts Vise at være en troere Efterklang af hvad danske Oldfædre digtede og sang, end den i Peder Syvs Samling om Hr. Tidemand indførte Vise: "De Hovmænd de sidde i Roeskilde Bye". Begge ere derfor oversatte, saavidt mueligt, ordlydende med Originalerne. Oversætteren, som aldeles ikke gjør Fordring. paa Digternavn, vil som en Prøve fremstille disse, for om de finde Bifald, da at udgive Oversættelser af alle ham bekiendte Oldtidsviser, hvilke troes at være digtede og i Brug i Danmark, men endnu synges paa Færøerne. Sedla Ruima kaldes af andre Sadli Ruma; om den færøiske Talebrug, at kalde den ain Sedlisom er stor af Væxt, og ansees fortrinlig stærk, er opkommen ved Sangene, eller Navnet Sedliikke er et egentligt Egetnavn, men skal betyde den fortrinlig stærke, maa Oversætteren lade ubestemt. Almindeligen bruges til Sedla Ruima et Omqvæde, som hører til den adstadigere Maade at danse Kredsdansen paa, hvilken synes især at have været brugelig, naar Ynglinger beredte sig enten til Krigs- eller Vikingstog, saasom Oldtidskrigerne ei vare fremmede for den Tanke, at stille sig frem til Fald, naar de kun faldt for kjekke og hæderligen. At Valfruen, Valkyrien, ved Dansen udkaarer dem, som skulle fældes, synes at vise, at Omqvædet i det mindste er fra den hedenske Oldtid. Dansemaaden kaldes a stuja, som omtrent svarer til det danske stige, nemlig træde højt op, hvorfor Ordet er beholdt i Oversættelsen. Sedla Ruima. 1. Eilandt nævner jeg Konningen, Som raader for Oplands Rige; Mere eier Han Guld og Fæe, End fleste af hans Lige. Omqvædet. Lader Dands dundre Drenge! Nu stadseligen stiger! staaer ved Kredsen Valfruen. 2. Han eier sig den unge Søn, Arving til hans Evne, Væn er han og voxen vel, Sedliskal vi ham nævne. 3. Han var ikke ældre end Vintre tolv, Ham lystede ud, at ride, Kiøbte sig Sverd og Brynie blaa mod kjække Kiæmper at stride. 4. Han var ikke meer end Vintre tolv, Skib lod han udrede, Agtede sig i fremmede Land, Bytte at oplede. 5. Mældte Eilandt Konge selv. Brat bryder Havets Bølge; Jeg skal dig min kjære Søn, Paa dette Krigstog følge. 6. Bedre var dig hiemme at blive, Raade for Guld og Lande, End at drage i Viking ud Og volde dig større Vaande. 7. Bedre var dig hiemme at være, Giemme Guldet rød, End at fare i Hærsen ud Og komme i større Nød. 8. Saa lader Sedli Kongens Søn, Sine Skibe udrede, At den hele Skiærstab var Prydet med Guldet røde. 9. Saa ruster Sedli Kongesøn, Ud sit Skib saa froe; Alle lader han Tougene Med røde Guld omsnoe. 10. Sedlig lagdes i Havet ud fulde Maaneder tre, Jngen Vætter finge de fra noget Land at see. 11. Jngen Vætter kunde de fra Land i Syne faae; For de høie Grundebrud, saa faldt den Bølge blaa 12. Halfdan seiler af Dannerige med tolv Hundred i Tallet, Selv saa styrer han Langskib sit ned til Vandgangen malet. 13. Halfdan havde inden Borde femhundrede denne Sinde, Brat saa brød den Vestenbølge. i begge Borde ind. 14. Halfdan seiler af Dannerige hiin den lange Strække, Jngen styrer af Syderlande Høvdingsligere Snekke. 15. Sedlisaa til Orde tager, freidig var han i Hu Hvem styrer dette malede Skib som vi nu fik at skue? 16. Svarede Sedlis Mærkemand, kiæk men ilde tilmode, Halfdan styrer dette Skib, Dannerkongen den gode. 17. Vide skal alle høviske Svende, i Lunden Viin tør drikke, Jeg skal styre dette Skib fro og frygte ikke. 18. Vide skal alle høviske Svende, i Lunden tør yppe Kiv, Jeg skal styre dette Skib eller miste Liv. Svarede Sedlis Mærkes Mand: Godt er at agte sin Evne; Halfdan eier tvende Sønner, begge kan jeg vel nævne. 20. Haagen hedder den ældre Broder, vel maa jeg ham nævne, Han er sig baade flink og snar, Han tør vel Drenge stevne. 21, Høgni hedder yngre Søn, Jngen hans Styrke kiender; Guld giver han med begge Hænder, Saa Hirdmænd sig tilvender. 22. Høgni, som vi tale om, naar til Hest han sidder; Smal i Midle og Hærdebred, saa tykkes alle den Ridder. 23. Sedligsaa til Orde tager, vant til Skioldegnye, Eier han end femten Sønner, for ingen vil jeg flye. 24. Halfdan bandt sine Skib tilsammen kort fra Øresund, Did kom Sedlisønden fra samledes klække den Stund. 25. Hør det Halfdan, Dannekonge, Skibet sælge du mig, Sommer ikke saa gammel Mand. Guld og Skib tillige? 26. Svarede Halfdan Dannekonge næsten vandt Vreden Seier. Saa siges i alle gamle Sagn. "Sommer den best som eier", 27. Vidste det alle høviske Svende i Lunden Viin torde drikke, Jeg skulde styre dette Skib froe og frygte ikke. 28. Vidste det alle høviske Svende, i Lunden yppede Kiv, Jeg skulde styre dette Skib eller miste Liv. 29. Bedre var dig at bie, end bradligen at ride; Jeg sælger ingen Snekken min, medens jeg er i Live. Saa tæt da Skibene lagde sammen, som man Skjolde kan knuge; Da var der intet andet for, end træde paa Faldnes Buge. 31. Sedli trænger i Hoben frem, ivrig Han det gjorde, Saa hug han til Halfdan Konge, at død faldt han til Jorde. 32. Sedli monne sit blodige Sværd høit i Luften svinge; Her skal du Haagen skue det Blod dig ofte Sorg skal bringe. 33. Haagen sprang i Skaren frem, vred og ivrig tilmode, Saa slog han til Eilandt Konge, død faldt han ham for Fode. 34. Haagen monne sit blodige Sverd høit i Luften føre: Her skal du Sedliskue det Blod, dig ofte Sorg maae giøre. 35. Jeg seer saa mangen høvisk Dreng stille sig frem for Fald, Jeg kalder det intet Hædersværk at fælde en gammel Karl. 36. Sedli trænger i Skaren frem, af ivrigt Mod det gjorde; Saa hug han paa Haagen unge at død faldt han til Jorde. 37. Sedlimonne sit blodige Sverd. høit i Luften føre: Her skal du Høgni skue det Blod, hvis Minde dig ofte maae røre. 38. Høgni sprang i Skibet frem Haand paa Sedlig at lægge, Du tør ikke Sedli Kiæmpe stærk til Kampen saa mig ægge! 39. Hvad heller vil du med Skibene stride lægger jeg Kaar til dig, Eller vil du i Landet op at prøve Styrke med mig? 40. Lader os gaae i Landet op, vel monne det mig lige; Jeg vil spare mine Mænd, øde ej Karle slige. 41. Ginge de i Landet op saa rask en Kiæmpe hver, Det kunde ingen Levende see, at nogen blegnede der. 42. De sloges i fulde tvende Dage, Jngen Seier vandt, Jndtil paa den tredie Solen af Veie randt. 43. Jndtil paa den tredie da Soel mod Nedgang randt, da faldt Sedlig Kiæmpen stærke, han den raske Mand. 44. Sedlisaa til Orde tager: Und mig nu den Vælde, Skiøndt vi have Styrke prøvet, lad ingen det undgiælde. 45. Høgni saa til Orde tager: Det volde dig ingen Vaande, Jeg vidste ingen Tolvaaring. bedre mod mig stande. 46. Du var ikke ældre end Vintre tolv dig lystede ud at ride, At kiøbe Sverd og Brynie blaa mod mig selv at stride. 47. Det var paa en Helligdag saa vel gik det i Lav; Begge svore de Kongesønner dem i Staldbrødre Lag. 48. De vore sig i Staldbrødre Lag og lagde saa vel i Minde. Maatte den ene ei ude være medens den anden var inde. At jeg har beholdt Ordet Mærkesmand er skeet, fordi jeg ei kiendte noget dansk Ord, som fuldeligen udtolkede Meningen af samme, da det ligesaavel indbefattede Kyndighed i Heraldiken som i Lodsvæsenet og forskiellige Sprog. Flere af Oldtidens Talemaader maatte beholdes, da jeg ei besidder Færdighed nok i Sproget, for ziirligen at forandre dem.