Ribe Stifts Adresseaviser, 1835-08-21
Placat. Jfølge Vedkommendes Begjæring, bliver Fredagen den 28de denne Maaned Formiddag Kl. 9 og følgende Dage, i Gaarden No. 322 paa denne Byes Storegade, ved offentlig Auction bortsolgt, afdøde Bispinde Middel boes efterladte Jndboe, bestaaende af Sølvtøi, Borde, Stole, Skabe, Speile, Dækketøi, Linned, Sengeklæder, Steentøi, Kiøkkentøi af Kobber og Messing, en Deel Træekar og Ballier, en stor Kobber Bryggerkiedel, en Rulle, samt forskjellige jern Kakkelovne, m.m. Naar Auctionen herover er endt, bortsælges en Deel gode Bøger. Conditionerne vil paa Auctionsstedet blive bekjendtgjorte. Lysthavende indbydes, hvorhos det bemærkes, at et Catalog over det som agtes bortsolgt, er fra i Dag af til Eftersyn hos Hr. Stempletpapiirsforhandler Warming her i Byen. Ribe den 14de August 1835. Paa Hr. Cancelliesekretair Tranbergs Vegne, i hans Fraværelse, og efter Constitution Steenstrup. 1835. Tillæg til Ribe Stifts Adresse-Avis No. 67. Forlangt indrykket. Til de for Klassen af de mindre Landeiendomsbesiddere i Jylland til Stænder=Forsamlingen. i Viborg valgte Deputerede og Suppleanter, især med Hensyn til de for Ringkjøbing Amt valgte Mænd. Frederik den 6te har givet sit Land en Jnstitution; raadgivende Stænder ere tilladte, og en stor Nationaltildragelse tilendebragt. De Ord: Menneskerettigheder, Folkerepræsentation, m. m. som hidtil have været uforstaaelige for saa mange Mennesker, ville herefter begynde at blive forstaaelige for Uvidenheden selv. Nationen har valgt sine Repræsentanter ved Stænderforsamlingen. Mænd, der ere bestemte til, ikke alene at handle og virke til deres Districts Fordeel, men for Almeenvellet. Kongen har indkaldt den ene Afdeling af disse Mænd til at sammentræde den 1ste October d. A., og den anden Afdelings Jndkaldelse kan vel snart ventes. Med spændt Forventning seer Nationen Resultatet imode, og det vil da vise sig med hvilket større eller mindre Held Valgene ere skete. Paa hele Jyllands Vestkyst har ve Valgene af forbenævnte Klasse til deres Repræsentar, ter valgt Møllere og Bønder, og disse uden Undtagelse modtaget Valget. At Bonden i Almindelighed, vælger sin Ligemand til en repræsenterende Stilling er noget Begribeligt; af denne venter han nøie Kundskal med sin Stands Kaar og Stilling, og har, som Følge deraf, den Tillid til ham, at han efter bedste Evne vil virke til fælles Gavn. Anerkjendt indsigtsfulde og retsin: dige Mænd have imidlertid fundet det betænkeligt at modtage det paa dem faldne Valg, ja endogsaa efter Modtagelsen frasagt sig dette. Vistnok maae de have havt grundige Aarsager, der have bestemt dem til at resignere paa denne Hæderspost. Mon de valgte Jordbrugere og Møllere allesammen alvorligen have overveiet og hos dem selv undersøgt: "om deres Aandskraft, Kundskaber, Jndsigter og Taleoner ogsaa staaer i det rigtige Forhold med deres vistnok meget gode Villie, for derefter at have den fuldkomne Overbeviisning, at kunne udrette Noget til deres Medborgeres Nytte, " Vidste de iforveien hvad der kan forefalde ved den raadgivende Stænderforsamling, saa troer Jndsenderen, at endog de mindre Oplyste kunne virke Noget. De kunne da hjemme overveie, raadslaae, komme til Resultater, og fatte Beslutninger. Men nu da de ikke vide hvad Kongen vil forlange Raad og Beslutning over, heller ikke vide hvad deres Medborgere kunne forlange fremlagte til Overveielse, maa de vide sig duelige til at afgive deres Betænkning over saadanne Gienstande, som de i Forveien ikke have kunnet overveie. En Deputeret, af hvilken Klasse han er, maa have Jndsigter i flere Ting, end hans egen Virkekreds fordrer; han maa, med en lys og klar Anskuelse og fast Selvstændighed, kunne begrunde den Menin han fremsætter, med Retsind, Frimodighed og uden Undseelse maa han udøve den Ret, Kongen har givet ham han maa endelig, som forhen er sagt, handle, ikke for enkelt, men for det Heles Vel. Udrustet med disse Evner, vil han fortjene og erhverve sig sine Medborgeres Høiagtelse, og svare til den til ham satte Tillid, da han i modsat Tilfælde bliver at ansee som et passivt Nul og simpel Bekræftelses=Maskine, der til ingen Nytte tærer paa sine Medborgeres Bekostning. Ved en klog og ædel Samvirken kan der nu ved Stænderforsamlingen udrættes meget Godt for Statslegemet, hvis Hovedlem Klassen af de mindre Landeiendomsbesiddere er. Agerdyrkning er Modet til Jndustrie, Handel og Nationalvelstand, og bidrager mere end alt Andet til, at Landets Jndvaanere ere virksomme og kunne blive rige. Den retskafne Statsborger er den, der ikke paastaaer nogen Rettighed for sig, som han ikke vilde deel med sin Naboe. Mange Misbrug kunde blive forebyggede, og mange ufuldstændige Jndretninger blive forbedrede, naar Stænderforsamlingens Medlemmer ville handle med Kraft, Enighed, og efter begrundede Grundsætninger. Jndsenderen har nu, over tre Decenier, som Jordbruger, boet i flere af Jyllands Amter og ved denne Leilighed, saavel i Henseende til Jordsmonnet, som Lokal og Afsætnings Forholdets Forskjellighed erhvervet sig en temmelig nøie Kundskab; ligeledes, under mange forskjellige Conjunkturer i dette Tidsrum, betalt sin Andeel i Skatter til Statskassen og Communeafgifter af 7 til 800 Tdr. frit og ufrit Hartkorn, og kjender af Erfaring hvad Udredelsen af disse, og andre for Landmanden absolut nødvendige Udgifter, koste at tilveiebringe for den uformuende Jordbruger. Kongens ædle og vise Hensigt med den nye Jnstitution er vistnok denne: derved at aabne sine Undersaatter en directe Adgang til sin Trone, for der at kunne nedlægge og andrage deres Ønsker og Besværinger. Med Hensavn hertil er det, at Jndsenderen til de Deputerede i det Hele, men især for Ringkjøbing Amt, anbefaler efterstaaende Gienstande, til nøiagtig Overveielse, Drøftelse og Paatale ved Stænderforsamlingen, nemlig: Jndførelsen af den nye Matrikul. Ringkjøbing Amt er vel det største af alle Amter, men af Naturen i alle Henseender meest stiimoderlig af: fundne Amt, har baaret og dærer endnu den høist ulige og uforholdsmæssige Byrde af Hartkornets sidste Fordeling tungest, og trænger meest til Lettelse. Ved at sammenholde dette Amts Jordbund, Taxation og Areal fordelingen af de boniterede Jorder til Tønde Hart torn med de øvrige Amter, vil man meget snart komme til en fuldkommen Overbeviisning berom. Desuden er Produktion og afsætnings Forholdet ogsaa her det allerringeste. Der findes, som bekjendt, i hele Amtet kun een Kjøbstad med Skibsfart, og Sammes Jndseiling er meget vanskelig. Samme Kjøbstad har næsten ingen Brænderier og ingen Kornhandel af nogen Betydenhed. Lige Rettighed med Hertugdømmenes Beboere i Henseende til Consumtionens Afskaffelse og Brændeviinsbrændens Frihed. J Ringkjøbing Amt er Afstanden for Landmanden til en Kjøb stadt Almindelighed fra 3 til 6 Mile. Afsætningen af sine Produkter, naar han endelig med Besværlighed har aftounget sine Jorder noget Oversind, ligger paa en Maade ganske i Kjøbmandens Hænder, der som oftest gjør det til en Betingelse ved Handelens Slutning, at Sælgeren i Betaling skal modtage en Deel Vare, hvormed han er ilde tjent, da han for det første af disse til eget Brug kun anvender hvad den høieste Nødvendighed udfordrer, og for det andet dermed ikke kan klare Skatter eller Renter m.m. Jngensteds kunde det være billigere og nødvendigere at tillade Producenten den bedst mulige Anvendelse af sin Production, som ved Consummering af Kreaturene paa Stedet, og Brændeviinsbrænden vilde aabne ham en Udvei til fordeelagtig Afsætning af sine Kreaturer eller Tillæg, og desuden ved en kraftigere Gjødning give hans trængende Jordeiendom en radikal og varig Grundforbedring. Enhver vilde vist gjerne for denne Tilladelse, efter Forhold af sit Hartkorn, svare en bestemt Afgift i Penge, og denne sandsynlig convenere Statskassens Jngtægt ligesaa godt som Underholdning af en talles Mængde Over- og Underbetjenter, hvis undertiden inqvisitoriske Fremgangsmaade vel kan ansees som et Jndgreb i Eiendoms=Retten. Almindelig Værnepligt. Til Landets Forsvar bør enhver retsindig Undersaat være ligesaa villig som pligtig og er det ubilligt, at denne Byrde næsten udelukkende hvilet paa den Stand i Staten, der med Rette kan ansees som Statslegemets Hovedlem, og til Udredelsen af de i Statskassen flydende Penge, haardest trænger til den materielle Hielp af sine Sønner og Tvende. Desuden kunde det blive en stor Lettelse for Ringkjøbing AmtsConskriberede, og Udrederne af National-Remotheste, om en passende Kantonsforandring kunde finde Sted, hvorved de Første kunde blive fritagne for, til Møde ved de aarlige Mønstringer at spadsere fra Vesterhavets Klitter til Østerhavets Bredder, og de sidste, nemlig Hestene, til Troppesamlingen ved Aarhus, for den største Deel af den dobbelte Marsch af 80 til 100 Mile, med Frem og Tilbagetour, som de nu maa gjøre. Filialbankers Oprettelse og Understøttelses=Kassers Jndretning. J Ringkjøbing Amt ere meget faa Capitalister, og disse have i Almindelighed en anden Anvendelse for deres Penge, end som at udlaane disse i Landeiendomme, allermindst i 2den Priotitet. Den eneste Tilflugt er desaarsag denne: at ansøge hos de Kongelige og offentlige Kasser om Laan, hvor Betingelserne deels ere temmelig byrdefulde, og de fornødne befalede Erklæring er undertiden saa ufuldstændige, at Ansøgeren endog med god Sikkerhed og Beviis for, at han ikke ved en urigtig Oeconomie eller forsømt Arbeide er kommet i Pengeforlegenhed, dog ikke kan naae et heldigt Resultat, og ofte med Kone og Børn maae gaae til Grunde. Enhver Embedsmand i Staten har en bestemt Jndtægt, og kan af Regjeringen vente Tillæg eller Gratification, naar han beviislig giør sin Trang dertil; hvorimod Landmanden, hvis Jndtægt altid berder paa Stigen og kalden i Conjunkturer, ne, men hvis Afgifter hidindtil snarere ere blevne forstorrede end formindskede, slet ingen Tilflugt har af den Natur, og kunde ved slige Jndretninger erholde et fast Støttepunkt, der sikkrede ham for, ikke paa eengang at tabe den suurterhvervede lille Formue, der er Frugten af hans egen Anstrængelse. J det mindste ligesaa stor Sikkerhed for Overformynderiets Midler, som den, der ved de offentlige Kassers Overtagelse er betinget og maae stilles af vedkommende Embedsmænd. Vel have flere Lovbud gjort Bestemmelser, der tilsyneladende skulde garantere Sikkerheden for disse Penge, men en sørgelig Erfaring, har i flere Aar beviist Urigtigheden af, uden fuldkommen betryggende Sikkerhed, at betroe Enkers og Faderløses Formue i Hænder af skjødesløse, uvidende og undertiden slettænkende Embedsmænd, og lade den der forsvinde eller ogsaa fortæres ved langsomme, men sikkert ødelæggende, Processer. Reform i Fattig og Skolevasenet. De for Tiden ved begge disse vigtige Jnstituter antagne Principer synes ved det Første at det fordre Dovenskab og Fattigkassens Forstørrelse, og ved det Sidste, at tage mere Hensyn paa Ungdommens phvsiske som moralske Uddannelse. Fast Gagering af alle Embedsmænd efter deres Embedsforhold, og Afskaffelse af Tiender, Naturalpræstationer, Offere m. m. imod bestemt Afgift i Penge, saasom ogsaa af Sportelreglementet. Det første ville bevirke en mindre afhængig Stilling paa begge Sider, og give Embedsmanden Leilighed til at handle med mere Kraft og Eftertryk. Det Sidste give den Uformuende Adgang til sin lovlige Rets Erhvervelse, hvilken han nu som oftest maa give Slip paa, da han i Forveien kan beregne Umuligheden af, at tilveiebringe de saakaldte Gebybrer. Nedsættelse af Comuneafgifterne. Med Undtagelse af de Sogne, der i Ringkjøbing Amt umiddelbar grændser til Vesterhavet og sammes Fjorde, hvis fortrinlige Enge aarlig, ved Tillægning fra Havet, forstørres, uden at dette hidindtil har havt Jndflydelse paa deres Hartkorns Forhøielse, saa er det næsten ubegribeligt, hvorledes de øvrige Sognes Beboere endnu kunne udrede Skatter og Communeafgifter. Hovedindtægten for Landmanden: Korn og Tillægskreature, have de kuns lidet af: det Første paa Grund af Jordbundens Bonitet, det Sidste, som en følge af Lokalforholdet, og begge Dele ere des- uden for Tiden, som bekjendt, i en maadelig Priis.