Berlingske Tidende, 1836-03-16
Bemærkninger. angaaende Huusfliden paa Færøerne. angaaende Huusfliden paa Færøerne. Det maa vel glæde Enhver, at læse hvorledes Færingerne ved deres Huusflid have i Aaret 1834 ved Uldens Forarbeidning forhøiet dens Værdi henved 150 pCt. Efter Handelstidenden er ved de forskjellige Auctioner over de færsiske Handels-Varer udført over 120,000 Pd. Fabricata, der, solgte i uforarbeidet Tilstand, kun vilde udgjort lidt over 35,000 Rbd. og derimod udbragtes til 82,000 Rbd., altsaa vundet 46,000 Rbd. Ligeledes er i Aaret 1835 efter Handelstidenden Nr. 55 og 74 solgt omtrent 77,600 Strømper og 32,470 Trøier, hvilke indeholde 107,000 Pd. Uld, og dog vil end flere udføres. Af disse ere især 86000 anden Sorts Trøier, som veje 12,900 Pd., udbragte til 1150 Rbd. Sedler, hvorimod samme Parti Uld efter høieste Bud af 3die Juli, 28 s. pr. Pd. Uld, kun vilde udgjort 3758 Rbd. 24 s., altsaa vundet 3791 Rbd. 72 s., hvilket er henved 200 pCt. Men endnu større og for Færingerne gavnligere vilde Huusfliden blevet, hvis den meest tidspildende og besværligste Deel af samme blev lettet den arbeidende Classe med Spinde-Maskiner. Qvindearbeidet at strikke, eller, som det almindeligen benævnes, at binde Trøier og Strømper, hindres og standses alt for ofte ved Mangel af spundet Garn, thi Jorddyrkning, Fiskeri og Faareavlen, optager saa ganske duelige Mænds Tid at Spindingen maa tilsidesættes, eller hvis de ej kunne eller ville undvære Fordeelen af Uldens Forarbeidning, da skader Uldens Spinding alle disse Næringsgrene. Man kan vel indvende, der indfalder saa ofte Uvejr, og Vinteraftnerne ere jo lange, dette er vel sandt, men Søidemanden maa ei ændse Uveir, hvis hans Faar ei skulde lide altfor meget og i Overhaands sneefog, Storm og Brænding, kræve Huusdyr, Bygninger og Fiskerbaade saa stadigt Tilsyn, at raske Mænd maae tilsidesætte Spindingen, om de ei vilde tabe tidobbelt. Endog den Fattige er i sligt Tilfælde ei Herre over sin Tid. Elvbrud, Snee, Laviner, Kastevinde og Tilsyn med Baad og Nøst, hvori han fisker, hindrer ofte hans Spinding saavel Nat som Dag, desuden er den Fattiges Huusleilighed ei skikket til at fremme Spindingen, der forrettes i Røgstuen, hvor Røgen, hvergang Mad skal koges, tvinger Manden at forlade Skotrokken og sætte sig ned; ved visse Vinde, naar Boligerne ligge under Fielde, hindres Arbejdet end længere. Den fattige Mands Arbeide er desuden uundværligt, thi af arbejdsføre og kyndige Mænd findes neppe over 2000 paa Færøerne, dette er kun omtrent 8 Mand paa hver Miil, hvorfra man regner Embedsmænd og de egentlige Fiskere, der maae tilsidesætte Landarbejdet; Spindingen er derfor den Deel af Huusfliden, som, naar den nøie overholdes, meere skaber end gavner, derfor er det ogsaa at drivtige Mænd kun lidet ændse samme, og derfor kunne de færøiske Uldvarer ei erholde den Bonitet, som de ved Spinde-Maskiner kunde opnaae; – derfor lide ogsaa saa mange andre Grene af Huusfliden, og Arbeider maa til Skade for Producterne opsættes, for ej at berøves Tiden for Spindingen; Faaretæller, smeltes derfor ei saa hastig som den bør, den gjemmes for at kunne paa engang slippe af med Arbeidet, bliver harsk og taber sin Værdi; Trannen koges ogsaa desaarsag mindre end den bør, og flere slige Misligheder. Paa den anden Side kan man vel beregne hvor stor Fordeel Huusfliden indbringer, men ikke saa let, hvor stor Skade Afsavnet af det Arbejde som er nødvendigt, foraarsager, og Værdien af det Tab som Spindingen forvolder; dog ville følgende Beregninger give et Slags Begreb om Vigtigheden. For 100 Aar siden bleve neppe 70,000 Pd. Uld i Alt udførte. J Landets Beskrivelse Pag. 419 læses, at aarligen fra 1707 til 1789 udførtes 116,420 Par Strømper og 1340 Skind, hvilket neppe udgjøre 87,000 Pd. Uld. Efter den i Conferentsraad Collins Samling indførte Beregning Pag. 77, 112,956 Par 640 Trøier og 1520 Skind, ligeledes omtrent 87,600 Pd. aarlig indtil 1807. Efter Nathansons Skrift om Danmarks Handel, Pag. 59, er i de sidste 10 Aar til 1832 udført 61,754 Par Strømper og 33,674 Trøier, er 96,819 Pd. Uld, det er derfor beviisligt, at Udførselen aldrig har oversteget 100,000 Pd. Uld, og dog var Forbruget, i Landet selv mindre, siden Folkemængden kun var omtrent 5000, nu paa det nærmeste 7000 Personer. Uldproductionen er derfor formeret med henved 1/2. Ligeledes Tællen fra 41 1/2 Skpd. 1789 til 123 Skpd. 1807, – 143 Skpd. 1832, og omtrent 180 Skpd. 1834. Af Tørfisk anføres til 1789 115 Skpd., til 1807 omtrent 130 Skpd., 1834 580 Skpd. 1835 den 3die Juli 26 Skpd., den 5 September 165 Skpd., og vil blive solgt over 100 Skpd. flere, altsaa omtrent 300 Skpd. Aarsagen er naturligviis: at Arbeidernes Antal nu staaer i et bedre Forhold til Arbejdet. Men først efterat Erfaring har viist, hvormeget Arbejde der spares ved Spinde-Maskiner, vil Efterslægten kunne beregne, hvor meget der vilde være vundet, og det især ved den forbedrede Bonitet af de færøiske grove Uldvarer, der nu maae spindes med toløbig Garn, hvorimod samme, naar Spinde=Maskiner indføres, ville fabrikkeres af tre og fireløbig Garn, hvorved en dobbelt Styrke erholdes Færingerne bruge derfor ogsaa tre og fireløbig Garn i deres egne Trøier, og den danske Almuesmand vil i Tiden befinde, at der neppe gives et beqvemmere Klædesmon til Arbeide ved sin Elasticitet, end en velbundet færøisk Trøie, naar Garnet ved en Maskine er spunden med lige Traad af fireløbig Garn. Men dette kan nu ei erholdes for ringere end 7 til 8 Mk. pr. Pund, da Spindingen paa Skotrok optager saamegen Tid, og den Mand, som har gaaet i Snee op til Beltestedet med sin 3 Alen lange og tunge Fieldstav, flere Miil, er ligesaalidt som den, der har roet sex til otte Miil, og trukket Fiske 60 til 80 Favne, istand til at spinde grovt Garn vel end sige fiint, og dog maa det ofte skee, ja 1/3 Deel og derover af Ulden tabes, fordi man ei har Folk nok, naar Ulden skal tages af Faarene, endnu mindre til at sortere den tilbørligen, og lade den i Marken tabte Uld opsamle, inden den ved Kastevinde blæser tilsøes eller ind i utilgængelige Bjergkløfter. Dette kan ei engang den Fattige have Tid til; thi hvis han vil faae Kjød i Slagtetiden fra den Rige, maa han spinde, medens hiint kunde skeet. Men Spindemaskiner ville jo berøve den Fattige dette Erhverv, For at besvare dette, maa man først overveie, hvor stort hans Erhverv er med Spindingen. Man antager i Nutiden, at den bedste Spindeløn erholdes for at spinde Teppe garn, eller andre især af Hr. Provst Struer prøvede Fabricata, og den er 6 s., høist 7 s. pr. Pund Uld. Skal en Mand karde, spinde og tvinde to Pund Uld om Dagen, maa han arbeide fulde 18 Timer, og skal Konen hjelpe ham, saa fortjene dog begge neppe een Rigsbanmark om Dagen, det er da kun Halvdelen af en Karls Dagleie. Tager man tillige i Betragtning, at naar den Fattige skal spinde i sin Røgstue, maa han have stærk Jld paa Jldstedet, saasom Skottrokken almindeligen staaer paa Væggen, men den Fattige maae nøjes med liden og oftest daarlig Tørv, hvorpaa Mangelen bliver meer og meer følelig. At man nu arbeider i Stuer med Ovne, er en af Hovedaarsagerne til den større Fabrikkation, men disse blive sjelden den Fattiges Lod, og hans Huusfliid beroer ofte paa Naboens Tjenstvillighed. Man tager Feil hvis man formener, at der er gives fordeelagtigere Arbeider for den Fattige end Spinding; Foraar- og Høst-Arbeiderne kunne beskjæftige ham den Tid udelukkende, og det er til stor Skade for alle de øvrige Landbrugets Næringsgrene, at den Rige ei er forpligtet til at betjene sig af den Fattiges Arbejde, og at dette kun skeer, naar høieste Nødvendighed udfordrer det. Man bemærker derfor ofte, at en Kongsgaard, der er fæstet til en svagelig eller tilsyneladende uduelig Mand, holdes bedst vedlige og indbringer mere end hos en anden, om hvilken man troer det Modsatte. Forstaaer hiin ved Tjenstvillighed at vinde og hensigtsmæssigen at betjene sig af sine fattige Naboers Hjelp, seer man ham, at lægge Penge op, og kjøbe Jordegods; hvorimod den Jnteresserede, om end hans Kongsgaard er nok saa god, sjelden lægger sig noget til Bedste, ansøger ved enhver Leilighed om Understøttelse til ubetydeligt Arbeide, eller Erstatning for ubetydeligt Afbræk, Mangel paa Tjenestefolk er den sædvanlige Grund og Klage. Men betragtes Sagen nøie, er det ligesaa ofte Huusbondens Skyld. Har en Tjenesteledig bragt i Erfaring, at Bonden vil drive en stor Gaard ved eget Arbejde, kan han let beregne, hvor meget der kommer paa hver Tjeners Anpart. Erfarer han især, at Spindingen er et fastsat Aften-Arbejde, om end Dagarbejdet har været tungt nok, saa tager han er godvillig i slig Tjeneste, eller bliver længe i den endeel Huusbonder maae derfor ideligen skifte, hvorimod andre beholde Tjenerne en Snees Aar og dog staae sig bedre. Utidig Strenghed i Spindingen er som oftest Aarsagen, og derfor forrettes de øvrige vigtigere Landarbeider med Ulyst, især hvis fattige Naboers Hielp ej benyttes. Nogle Spindemaskiner ville derimod skaffe fattige Familier et langt mere indbringende Arbejde, som er Garnets Farvning, Binding og Valkning. Dette kunne Fattige forrette ved en liden Jld, endog ude i Solen, og Mændene spares for de vigtigere Arbeider. Men man vil vel indvende, der læses i Muhles Skrift om Emancipationen, Pag. 33: at Færøe, Land, endog i de allerbedste Aar, ikke er istand til at frembringe meere Uld, end der af Jndbyggerne fabrikkeres, og at den i Thorshavn boende talrige Hob Fattige, ei fra Landet har kunne forsynes med tilstrækkeligt Uldarbejde." Beretningen er vel sand, men eensidig, og Anskuelsen urigtig, thi Huusfliden paa Landet blev da anvendt til Tab for saa mange andre Næringsgrene, og det var ligesaalidet til Fordeel for det kongelige Monopol, som det skadede Thorshavns Fattige, at man ej i hiin Tid sørgede for tilstrækkeligt Uldarbeide, ved at anskaffe Uld fra vore Medundersaatter i Island, hvorfra saa betydelige Qvantiteter raa Uld udføres; den islandske Uld egner sig just til Fabrikkering ved Binding, naar den blev vel spunden paa Maskiner, og det er at beklage, som læses i Handels-Tidenden, at flere 1000 Centner Uld udføres fra Kjøbenhavn til fremmede Steder, hvoraf en stor Deel ved Jndførelsen af Spinde maskiner vilde kunne fabrikkeres paa Færøerne. Beregner man end, at en Pige behøver to Dage for at binde og tilberede en Handelstrøie, og at hun kun 200 Dage om Aaret kan anvende Tiden til Binding, saa kan man i det mindste regne 2000 Mennesker, der saaledes kunne anvende Tiden, og at følgeligen 100,000 Pd. islandsk Uld ved Spindemaskiners Jndførsel vil kunne forarbeides, foruden den færsiske Uld, og det uden at skade Landarbeide og Fiskeri, der nu ofte maa lide. Kan der for en af toløbig Garn bundet færøisk Trøie nu erholdes 1 Rbd. 26 s. Sølv, saa vil vist ingen, der prøver Styrken af en tre til fireløbig Garns Trøie, betænke sig ved, at give 8 Mrk. for samme, hvilket med 25 pCt. Afdrag vil give 1 Rbd. pr. Trøie eller 4 Mrk. for et Pund Uld paa Færøerne; den islandske Ulds Kjøbere kunne saaledes vel staae sig ved at give 24 s. Sølv for et Pund uvadsket islandsk Uld, hvorved 1 1/2 Pd. vadsket Uld omtrent vilde, Umagen iberegnet, komme til 60 s., og om end til Spindingen paa Maskinen blev beregnet 12 s. for 1 1/2 Pd., vilde dog 24 s. pr. Trøie blive anvendt til Bindeløn, og Bindingen bedre betalt end i Nutiden, desuden vilde vindes ved de 25 pCt. 22,500 Rbd, der kunde afholde andre Bekostninger, eller tilflyde Statskassen. Overveier man, at en Mands Dagsarbeide og tvende QvindeDagarbeider nu udfordres til Fabrikationen af en Trøie og betales med 24 s. i det Hele, saa vil ingen have Føje til at misunde den Fattige Lønnen for denne hans Huusfliid, eller ansee den hævet ved Jndførelsen af Spindemaskiner. Færingerne nære derfor ogsaa det Haab, at vor naadige Landsfader, som har forsynet Thorshavns Arbejdskole med Dugmager=, Stol- og Strømpe-Væv, ogsaa allernaadigst vil forsyne samme med en Spinde og Karde Maskine, hvorved Færingerne kunne faae Underviisning i disse gavnlige Maskiners Brug, og naar de behørige Foranstaltninger ere føiede, blive istand til selv at anskaffe og benytte slige Maskiner. Uden disse Maskiner er det at befrygte, at Arbeids Skolen ej vil kunne opfylde dens Hensigt, ligesaalidet som Steenkulværket har kunne opnaae samme, fordi der aldrig har været sørget for, at bevare Kullene fra Forvitring, og Planen derfor kun blev halv udført, hvorimod Arbejdskolen, om den end ej, som Fabrik betragtet, kan blive indbringende, dog som Underviisnings-Jnstitut indirecte vil yde Statskassen betydelige Fordele, og i Tiden give Beviis paa, at Lands faderens veldædige Naadesbeviisninger i Grunden have været velberegnede Forskud, hvorved Færøerne kunde blive en for Moderlandet vigtig og indbringende Coloni. Om vore Fæstebøndergaarde bleve forvandlede til Forpagtergaarde. Som bekjendt er der betydelig Forskjel i daglig Tale imellem, at drive en Gaard slet, og drive den som man siger til Upligt." Slet drives en Gaard, naar man iblandt Mere ikke pløier, saaer, høster &c. tilbørlig; til Upligt derimod, naar man f. Ex. især efter Mærgling, udpiner Jorden ved mange Aars langstraaet Sæd, saalænge indtil man først ved lang Hvile, eller anden Forbedring, kan gjengive den Kræfter til paa ny at bære Korn eller Græs. At Bondegaardsforpagteren nu, efter dette Begreb, skulde drive sin Gaard slet, fordi han ikke havde Vished om at beholde Gaardens Brug længere end var det endog ikkuns en halv Snes Aar, skjøndt om man havde frie Hænder, en længere Tid vistnok vilde blive sædvanligst, kan jeg ikke indsee, saadant vilde stride alt formeget imod Bondens egen Jnteresse, ja selv imod de Erfaringer, man skal kunne hente fra Hovedgaadsforpagterne, hvor Ejerne vist alene behøve at foreskrive Drivtsplan, for at man ikke skal udpine Jorderne til Gavn for sig selv, men til Skade for Eiendommen, ikke behøver at gjøre det for at faae Gaarden dreven paa en Maade, at det kan være til største Fordeel for Forpagteren, det han nok vil sørge for, om han forstaaer sin Dont. Skulde Eieren nu, i Lighed med hvad der saaledes skeer ved Herregaardsforpagtninger, ville foreskrive Bonden en Drivtsplan, indeholdende saavel Sædskiftefølgen som Dyrkningsmaaden herved, som jeg finder meget rimeligt, da var Overholdelsen ham vist ikke noget større Onde, end som den Dag i Dag vederfares de større Pagtere, overalt en Betingelse, som, naar den indgaaes, han naturligviis burde holde sig efterrettelig ligesom Controllen hermed fra Eierens eller Forvalterens Side ikke kunde være besværlig, naar man ikke foreskrev flere Drivtsplaner paa Godset, end som efter Jordernes Beskaffenhed var absolut nødvendig, at Regjeringen skulde ville indlade sig paa at foreskrive Regler for Enhvers Drivt kan vist Jngen ønske, da dette formeentlig vilde gjøre et betydeligt Jndgreb i Eiendomsrettens Udøvelse og desuden være uoverkommeligt, efterdi at hvad der paa det allernøieste kunde passe et Sted i Landet, ofte, efter Jordernes og Klimatets forskjellige Beskaffenhed, ikke kunde det paa et andet : Allerhøistsamme vilde vist ikkuns virke ved populaire, vel udtænkte Skrivter af kyndige Mænd, maaskee i Forening med et Agriculturs-Jnstitut for Theori, og, om det lod sig gjøre, Exempelgaarde for det Praktiske.