Kiøbenhavns Extraordinaire Relation, 1730-11-27
Kiøbenhavn den 27 Novembr. Min Herre, Paris. skrives, at Conferencerne der var begyndte med saadan Jver og Nidkierhed, at mand har at haabe et Forliig imellem de contraherende Parthier, ja at de Catholske Puissanter efter at have bielagt deres indbyrdes Stridigheder vil faae lige Handel med det Romerske Hof som vel lader som det lader sig være angelegen at forskasse og tilveye bringe en almindelig Fred udi Europa, men derfor vil det dog ej sacrificere sine Rettigheder for at faae Freden, da Paven ligesom sine Formænd beklager sig over det Jndbrud som giøres i Pavens Rettighed til Dominium directum over Parma og Placentz, tilraadende det Franske Hofe, at bemenge sig med at foruroelige Paverne derudinden, da alle som ere u-interesserede, ej kunde disputere derimod, hvilken Rett det Keiserlige Hoff i saa mange Tider havde erkiendt, og som er grundet paa den 1521. af Pave Leone med Keiser Carl 5. sluttede Forening, ved hvilken denne Rettighed er confereret den Pavelige Stoel og Forleningen af Paven givet over begge Hertugdommene til Franciscum Portia. Da den Store Britanniske Minister ellers saaofte har paastaaet at det dog maatte behage Kongen af Frankerige engang foralle at raade Boed paa de af den Engel ste Nation giørende Besværinger over det at Planen til Haunens og Festningens Nedbrydelse ved Dyn-Kirken ey var efterlevet i følge af hvis ved den Y trechtske Tractat var vedtaget, har Kongen af Frankerige ladet samme Minister svare, at hand har alletider satt Priis paa den Engelske Nations Venskab, og søgt med samme at leve i en god Forstaaelse, hvilket hand har holdt langt kostbarere end at ville derudi giøre mindste Skaar eller Forandring, allermindst over en Ting, hvoraf hand ey kunde vente sig saa megen Fordeel som hand allerede havde nydt ved den Alliance som var imellem begge Kroner, til hvilken Ende Hans allerchristeligste Majestet havde for lengst foreslaget ja tilbuddet alle de Midler og Udveie i denne Handel som H. M. af Store Brittannien kunde holde for at være fornøden og tienlige til at hæve alt hvis som maatte være stridig, eller det Udi som forlanges, at vorde afgjort. Vien taler mand om, at med det første skal derfra afgaae en Ambassade til Constantinopel for at fornye den med Sultanen 718. til Passarovitz sluttede 24 Aars Stilstand. Ellers berettes, at der endelig omsider var ankommen en Coureer fra den Kejserlige Gesandt udi Constantinopel, som har medbragt Confirmation paa de Tidender om den store Rebellion sammesteds var, da de Misnøiedes Tall allerede udgjorte over 100000 Mand, som forlangte at Krigen mod de Christne maatte vorde declareret, saa at den nye Store Sultan for at stille den rasende Pøbel tilfreds og at holde dem fra at plyndre, havde maat love dem med det første at opbryde med en Armee til Adrianopel. Mand har tillige Efterretning fra Muscau, at Carinden er ved disse Tidender og Tilfelde meget opmerksom, og har ladet paa de Persiske Grændser foranstalte alting saaledes, at i fald noget fiendtligt paa den Kant maatte fore løbe mand da kunde være i stand til at forsvare sig og des uden assistere Keiseren. med en anseelig Magt. Fra det Meklenborgske meldes, at Posteringen ved Banschau er ophævet, og var den der commanderende Wolfenbyttelske Oberst-Lieutnant Sommerlat med 2 Compagnier marcheret udi Hoved-Qvarteeret til Parchim, de øvrige 2 Compagnier ere indlogerede udi Sternberg, Gadebusch, Crivitz og Neustad, i hvilke hidtil ey forhen nogle af Executions-Trouperne have været forlagte, efterdi Hertug Carl Leopold havde holdt dem besat med sine Folk der have taget Anledning deraf at vise sig imod Kreds-Trouperne saa fiendtlige. Jmidlertid blev Tiden Adelen meget lang forinden de Keiserlige Conclusa, som vare expederede udi Faveur af Hertug Christian Ludvig, kom for Lyset, da heele Hoved-Væsenet i de Meklenborgske Sager derefter skal vorde dirigerede.