Berlingske Tidende, 1770-03-30
Da min Sviger=Moder Borger og Apotheqver=Enke her udi Friderichshald, Ahlet sal. Niels Sædes, den 28de Februar. h. a. ved Døden er afgangen, saa, endskiønt jeg, som eeneste Arving er belendt al den Afdødes Gield, og det altsaa kunde være ufornøden at udstæde noget ordentlig Proclama, har jeg dog alligevel anseet de for sikkerst at følge den almindelige Skik og Coutumme, paa det af Uleilighed i sin Tid kan forekommes, saafremt der (imod Formodning) skulle findes nogle mig ubekiendte Creditorer: thi bliver herned indkaldet samtlig afg. Ablet sal. Sædes Debi= og Creditorer hos mig her udi Frederichshald at indfinde sig forinden den i Loven foreskrevne Tid, de første at betale hvad de til Boet maatte skylde, saafremt de ellers ikke vil underkaste sig Tiltale efter Lov og Ret, og de sidste at indgive deres Krav og Fordring for Tilgodehavende, saaledes som Loven paabyder, da enhver, i Følge samme, skal nyde og blive tildeelt den Ret dem tilkommer. Frederichshald, den 18de Mart. 1770. Peter Ancher. Besvarelse paa Brændeviinsbrænder Sr. Christian Lihmes ud Aviserne indførte Bekiendtgjørelse, angaaende hans Sukker Brændeviin : Brændeviinsbrænder Sr. Christian Lihme roser sit Sukker Brændeviin og foregiver, at det overgaaer Korn=Brændeviin, baade i Kræfter og Sundhed, og man kan ikke fortænke ham, at han i saa Fald giør sit Beste; thi det er et gammelt Ordsprog, at det er taabeligt at laste fine egne Vahre: Men naar Sr. Lihme, paastaaer at kunne gotgiøre sit Foregivende ved Prove af KornBrændeviin imod Prove af hans Sukker=Brændeviin, og derhos sige: "at den af disse 2de Prover som erkiendes for tienligst i Medicinen, og følgelig sundest til Menneskenes Brug, skal billigen beholde Prisen; saa synes det, at han ved Prøverne vil søge Reideret og afgjort noget langt andet enddet der egentlig hører. til Sagen; thi hvad kommer det Sagen ved, hvilken Sort Brændeviin der er den tienligste til Medicinen, og hvorledes kan den drages den Følge, at fordi en Ting er tienlig eller tienligst i Medicinen, derfor er den og sundest til Menneskets Brug, Jeg forstaaer hverken Medicinen, Chymien eller Physiqven, og det synes, at Lihme, eller den som har skrevet for ham, ikke heller forstaaer saadant. Naar her skal handles saavel om Korn=Brændeviins som om Sukker=Brændeviins Brug, da bør det betragtes i Henseende til dets almindelige og daglige Brug som et Vederqvægelses= og Recreations=Middel for almindelig Mand og friske Mennesker, som maa arbeyde med Legems Kræfter og udstaaer Strabatzer og Fattiguer, og i saa Fald meener jeg det ikke meere kan komme under medicinsk Betragtning, end got Flæsk og Rug=Brod, saa meget mindre, som Korn=Brændevinet tilforn, lige saa vel som Sukker=Brændevinet nu omstunder, har været brugt til Medicinen; (Misbrug kommer ikke her i Consideration, thi det kan skee ved begge Sorter, og fast alle Ting kan blive skadelig ved Misbrug. og om endog Sukker=Brændevinet, foruden det at det kan haves for bedre Kiøb, virkelig var meere beqvem til Medicinen, saa er det (i mine Tanker) dog ikke en Følge, at det derfor ogsaa til ovenmelte almindelige og daglige Brug er sundt og tienligt: thi hvor mange Ting er der ikke, hvilke ere tienlige til medicinske Brug for syge Mennesker, men ved daglig Brug for friske Mennesker ville giøre slette Virkninger. Det er altsaa i mine Tanker klart, at den Prøve, som Sr. Lihme forlanger anstillet, ikke vedkommer den rette og egentlige Sag, eller Korn=Brændeviinet i Henseende til dets almindelige og daglige Brug, til hvilket Brug almindelig Mand; eller Arbeyds Folk, som behøver Brændeviin, præsererer KornBrændeviin for Sukker=Brændeviin, skiønt det sidste kan haves for bedre Kiøb end det første, naar de raader for Valget; thi nogle Exempler, som maaskee kunne foregives til Indvending herimod, kan ikke klare Sagen, og allermindstede, som finder sin Grund Pungen. Sluttelig, siden det er Sr. Lihmes egen Profit og Fordeel at faae Publicum til at troe, at hans Sukker=Brændeviin er lige saa got og bedre end Korn=Brændeviin, vil det vel og blive hans Sag at see begge Prover anstillet, for ved et authentiqve Beviis at see sin Paastand bestyrket, hvortil han kan anvende de 500 Rdlr. han ellers tilbyder at udsætte til Gevinst. Kiøbenhavn, den 29de Mart. 1770.