Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-03-19
Da Keiseren erfarede de Voldsomheder, som Engelland tillod sig imod Dannemark, saa lod han med Føie opbragt derover og stedse betænkt paa sit Riges Vel, Kongen af Storbritannien vide, at han ikke kunde blive ligegyldig ved den skjændige Fremfærd, og det mageløse Røn, som Engelland har tilladt sig mod en Konge, der er hans Frænde, hans Ven, og Ruslands gamle Allierede. - H. Maj, meddeelte Kongen af Sverrig denne Beslutning i en Note, som d. 24 Sept. f. A. blev overgivet Sammes Ambassadeur. – En i Aaret 1780 mellem Keiserinde Catharine og Kong Gustav den Tredie sluttet Tractat, og en anden, der blev sluttet 1800 imellem Keiser Paul og den nuregjerende Konge indeholdt den formelige Forpligtelse: at forsvare den Grundsætning, at Østersøen skal være en lukket Sø, at bevare denne Sø og dens Kyster fra alle Fiendtligheder og Voldsomheder og at anvende til den Ende alle de Midler, der staai deres Magt. Ved at overveis begge disse Tractater holdt H. M. sig ikke allene beføiet, men end- og forpligtet til at fremæske Sverrigs Medvirkning mod Engelland. - Kongen negtede ikke de anførte Forpligtelser, men vægrede sig ved en hver Medvirkning, saalænge de Franske Armeer ikke havde forladt Østersøens Kyster og Tydsklands Havne ikke stode aabne for den Engelske Handel. Spørgsmaalet var her om at undertrykke den af Engelland begaaede Voldsomhed, som har forbittret hele Europa. Keiseren forlangte af Kongen af Sverrig den paa hans Tractater grundede Medvirkning, men istedet for Svar, foreslog han denne Monark, at opsætte Opfyldelsen af den anførte Tractat til en anden Tidspunct, og nu at giøre Forestilling om, at forskaffe Engelland Handelen paa alle Tydske Havne, med eet Ord, at tiene det samme Engelland, mod hvilket der skulde føies Forsvarsanstalter. Det er følgeligen vanskeligt at bevise Kongen af Sverrigs Partiskhed for Engelland kraftigere end det af ham selv skeer. Under den 16 Nov. lod H. M. overlevere en anden Note, hvori Kongen paamindes om, at Allerhøistsamme havde brudt med Engelland, og hvorved man paa ny anmodede Kongen om hans Medvirkning. - Denne Note blev næsten to Maaneder ubesvaret, og Svaret, som overleveredes d. 9 Jan. H. Keis. M. Ministerium bærer Præget af det foregaaende. - Langtfra at bebreide sig sit Maadehold, er det ydermere Keiseren behageligt, hidtil at have udtømmet alle muelige Midler, for at bevæge H. Svenske Maj. til det eneste System, der er passende for Sammes Stater, men Keiseren skylder endelig sine Folkeslag den Sikkerhed, som er den høieste Lov, ikke at lade Sverrigs Medvirkning med Rusland og Dannemark blive længer et uafgjort Spørsmaal. - Keiseren af Rusland er bleven underrettet om, at Cabinettet i St. James har ved Frygt søgt at ville forbinde Dannemark igjen med sit System, og truet det med at Kongen af Sverrig vilde sende Tropper til Sjælland, hvor imod denne igjen skulde forsikkres Besiddelsen af Norge. - Da Keiseren fremdeles har erfaret, at, Kongen, medens han ikke gav ham noget Svar, underhandlede i London hemmeligen om en Alliance, saa har H. M. indseet, at Hans Riges Vel kun vilde være lidet sikkret, dersom Kongen af Sverrig, naar Kampen mellem Engelland og Rusland begyndte, under Neutralitetens Skin skulde en Tidlang skjule Sindelavet af hans bekiendte Hengivenhed for Engelland. H. Keis. M. kan ikke lade Sverrigs Stilling i Henseende til Rusland blive ubestemt, og følgelig ikke tilstede dets Neutralitet. – Da Kongens Sindelav tydelig er godtgjort, saa bliver Hs. Keis. Maj. intet tilovers mere end ufortøvet at skride til alle de Midler, som Forsynet har betroet Ham tilat sikkre Sit Riges Vel, og han kun gjør dette for Kongen og hele Europa. – J det Keyseren saaledes opfylder de Pligter, som Hans Riges Vel paalægger Ham, er han beredt til at forandre de Forholdsregler, der skulde tages til en Klogskabs Forskrivt, naar Kongen af Sverrig ufortøvet vil forbinde sig med Rusland, og Dannemark, og indtil Sø-Freden lukke Østersøen for Engelland. Han indbyder derfor selv og det for sidste Gang, sin Svoger med Venskabs hele Varme, til ikke længer at væle med at opfylde sine Forpligtelser, og at antage det System, der er passende for de nordiske Magters Jnteresse. - Hvad har iøvrigt Sverrig vundet fra den Tid af, dets Monark har været Engellands Jnteresse hengiven? – Jntet vilde bedrøve Keiseren mere end at see Sverrig og Rusland i Uenighed, og det beroer endnu paa Hs. Svenske Maj. at tage, men uopholdelig, et Partie, der vilde holde begge Stater i en nøie Alliance og i fuldkommen Samdrægtighed. Givet i St. Petersborg d. 10 Febr. 1808.