Berlingske Tidende, 1772-08-01
Paa det at dette exclusive Monopolium, som under Compagniets Direction var oprettet af Mylord Clive, kunde have Sted, kaldte Raadet alle de Europæer tilbage, som vare adspredte overalt i Provintserne, og forbød alle sine Betienter at begive sig ind i Landet uden dets foregaaende Tilladelse. - Denne Indretning syntes fornøden og beqvem for at opnaa den vise Hensigt som man havde fattet; thi ved Lord Clives Ankomst havde den vaklende og fra Gouvernement blottede Stat opmuntret mange til at benytte sig deraf, og da de havde adspredt sig udi Provincerne, dreve de Handelen med Fyrighed overalt hvor de komme frem. Men de Midler, som bleve brugte til at rette denne Uleylighed, foraarsagede ulykkeligviis et endnu farligere Onde deres Thi det Monopolium. ), som blev drevet i Compagniets (tere) Jeg kan ikke troe, at de, der have opsat Planen tildette Monopolium, have forudseet den heele Strækning af disse fortrædelige Følger. Planen var for det første et udelukkende Compagnie til at handle med Salt, Jndianske Planter og Tobak. Det skulle bestaae af alle dem, som man kunde ansee som Personer, der havde gyldige Titter til at participere derudi. Planen bestemte dernæst et Establissement af en Fond til at understøtte Compagniet ved et Laan, hvoraf skulle svares Rente. Dette Compagnie skulle kiøbe alt det Salt, Jndianske Planter og Tobak, som avles i Bengalen eller indføres der, alle andre skulle derfra være udelukte. Man skulle giøre Paastand hos Nabob, for at bringe ham til at lade i den Henseende udgaae et Forbud ud alle de Districter, hvor disse Handels=Artikler voxte, eller hvor de bleve tilvirkede. Man skulle sælge samme efter Contract paa de billigste Vilkor. Disse Vahre, som bleve kiøbte af Compagniet, skulle transporteres til visse Stæder for der at være under Compagniets Agenters Disposition. Kiøderne skulle have Frihed til igjen at lade dem transportere, hvorhen de fandt for godt. Det Jndianske Compagnie skulle ansees som Eiendoms Herre af denne Handel, eller man skulle betale samme en aarlig Afgift, eftersom man ansaae det beqvemmest for dets Jnteresse, ved at combinere alt det sammen, som Handelen udkrævede af dette Establissement Nabob skulle og ansees, ligesom man maatte holde det for beqvemmest, enten som Proprietair, eller som den, der ligeledes modtog en aarlig Afgift, som skulle taxeres efter hvad som Taxten paa Saltet havde i de foregaaende Aar indbragt ham. Efterat man havde bestemt, paa hvilken Fod det Jndiske Compagnie og Nabob skulle participere udi Mouopolium, skulle Resten af Fordeelen deeles imellem Compagniets Betientere i Forhold til deres forskiellige Classer. Man skulle sætte en Handels=Commission til at udføre denne Plan. Da dette Compagnie havde faaet Duans Samtykke, efter at denne Plan saaledes var forfattet, blev den Post angaaende. Navn, blev 10 Gange skadeligere, end den fri og for enhver aabne Handel havde været. Provindserne bleve neppe forsynede med de til Livet nødvendigste Ting, og Priserne stege meget høyt. Det Salt, som blev ført fra fremmede Steder, eller tilvirket i de længst bortliggende Deele af Provinzerne, kunde ikke sælges uden til dette paa Monopolium privilegerede Compagnies Agenter. Alle Nødder af Jndianske Planter og Tobak bleve solgte paa samme Maade. De Kiøbmænd, hvi Handel bestod i disse Artikler, vare forbundne til uden Undtagelse at kiøbe al deres Forraad af Compagniet. Denne Tvang havde saa slet en Virkning, at Priserne for Forbrugerne steg til en umaadelig Høyde. Til Exempel herpaa vil vi anfør Saltet. Den samme Qvantitet, som førend Monopolium blev med god Fordeel solgt for 24 Roupies, kostede siden henimod 200 Roupies. Den Maade, som man brugte til at oprette dette Monopolium, er besynderlig mærkelig. De Europæiske Compagnie havde Rettighed til at hæve en Afgifte35 pro Cento af Salt, vurderet efter dets Værdie. Monpolisternes Compagnie satte i Salt Minerne saa lav en Priis paa Saltet, som det fandt for got. Da samme saaledes har de faaet Eiendoms Ret dertil, solgte det Saltet igien til en langt høyere Priis end det satte derpaa, til dem, som i Landet igien solgte det ud i smaa Partier. Paa saadan Maad blev Saltet, en saa uomgiængelig og almindelig fornøden Sag, og som førend denne Rettighed var blevet indført, var den allerlætteste Slags Vahre i Priis, strax efter Compagniets Oprettelse det allerdyreste Kiøbmands=Gods, som nogen Tid der havde været. Den urudeblivelige Følge af saadant Forhold var Forhøye, paa Manufactur Vahrenes Priis, saasom den der forarbeyde, samme maatte betales i Proportion af denne høye Priis, og at Compagniets Jnteresse saaledes maatte opofres for nogle er kelte Personers Fordeele, som ved dette Middel vilde deel imellem sig en Profit af 100 pro Cento, en Profit, som siiger langt over den Gevinst, som man med billighed kan har af de høyst nødvendigste Artikler, og som formedelst den store Forbrugelse af enhver Slags af disse Levnetsmidler maatte ste ge til en umaadelig Summe. Paa den Tid, da Europæerne, førend dette Monopolium blev oprettet, dreve Handelen med langt større Fordeel endde Jndfødde, ved det de fritoge sig fra at betale alle Afgifter, le heele Landet intet derved. Den Skade, som flød deraf, var at Nabobs Jndkomster vare langt mindre, og at de Jndfødgaaende de Rettigheder, som skulle betales til Nabob, igien kaldet. Det Jndiske Compagnie blev altsaa anseet som en neste Superieur, og i denne Qvalitet skulle samme ikke dele Gevinsten af Monopolium med fine Betientere, som udgjorde et Societet, men de skulle nyde følgende aarlige Afgifter, nemlig 35 pro Cento af Saltet, 10 af de Jndiaske Nødder, og 25 af Tobakken. vare udelukte fra Handelen, saasom de ikke, naar de havde betalt Afgifterne, kunde sælge deres Vahre for den Priis, som de Engelske, som ingen Afgifter betale; thi naar den Europæiske Kiøbmand da havde forhøyet Prisen paa de forbrugende Levnetsmidler over deres virkelige Værdie, og de derpaa lagte Afgifters Beløb, skulle de Jndfødde snart igien have bemægtiget sig denne Handel. Af den Aarsag kunde Prisen paa disse Artikler da ikke bringes til en Høyde, som kunde have nogen Jndflydelse paa Manufactur Bahrenes Priis. Derimod, efterat Monopolium blev indført, har det haft de skadeligste og meest ødelæggende Følger. Det skadede tillige Landets Afgerdyrkere, det svækkede Jntradernes Sikkerhed, det bragte alle Manufactur=Vahre i Provintserne til at stige i Priis Det er læt at slutte, til hvad Høyde Manufactur=Vahres Priis maattestige, saasnart som de til Livet nødvendigste Ting bleve saa overmaade dyre, ey at tale om, at Landet blev blot tet for Jndvaanere, da en stor Deel af dem heller ville forlade deres Fædreneland, hvor Arbeyds=Lønnen var saa lidet proportioneret efter Levnetsmidlernes Priis. Man maa imidlertid befri Directeurerne fra en Blame, som saadant et Foretagende kunde sætte dem udi. De samtykte det aldrig, og i mindste 2 Aar efterat dette Monspolium var oprettet, befalede de sammes Ophævelse ved at fornye nogle gamle Love, som udtrykkelig forbød alle Engelsmænd at handle med disse Artikler. Sagen ophørte paa den Maade; men saasom man ikke tog de rette Messyrer til at opmuntre denne Handels Frihed, iblant Landets rette Kiøbmænd, har dog Europæerne, endskiønt dette Monopolium er ophævet i Engeland, altid kunden og kan endnu, om de finde det for got, have en Hoved Part i denne Negotte ved deres sorte Agenter, og de kan efter eget Behag lægge alle Slags Hindringer i Veyen for al den Handel, som en Jndfød ville foretage for sin egen Regning.