Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-07-18
– J flere Blade har været omtalt, at der med Hensyn til de bestaaende Tractater skulde have fundet Vanskeligheder Sted med Hensyn til Fregatten Thetis's" Gjennemfart gjennem Dardanellerne. Af de idag ankomne Postefterretninger erfare vi nu, at Hs. Høihed Storherren skal have erklæret, at der vel ikke kunde afviges fra de gjældende Regler, men at han, for at give Hs. D. den danske Prinds et Beviis paa sin Agtelse og Velvillie, vilde imodesende Samme et storherreligt Dampskib, der skulde føre Hs. D. gjennem Strædet til Constantinopel, og paa hvilket Høisamme kunde medtage saa mange Personer af Fregattens Besætning, som han behagede. (Dan.)- Den Tale, hvormed Ørsted aabnede Stænderforsamlingen i Roeskilde, er vel et af de skjønneste Foredrag, denne udmærkede Mand har holdt i sin Egenskab af kgl. Commissarius. En rolig og fleersidig Prøvelse – sagde han - har overbeviist ham om, at Forholdene ingenlunde ere saa betænkelige som de synes Mange at være; han er endnu ligesaa langt som i det Øieblik, da han førstegang traadte frem i Stændersalen, fra den Frygt, at den nye Indretning, som da blev indviet til sin Virksomhed, enten vilde blive et tomt Skyggebilled, eller at den omvendt kunde udarte til en fortærende, Landets rolige Lykke forstyrrende Kraft. - De ere ikke saa eller af ringe Betydenhed, de Forbedringer i Landets Love og Jndretninger, som ere foregaaede i de Aar, hvori Stænderne have været i Virksomhed og som i større eller mindre Grad ere blevne fremhjulpne ved disse, og af ikke mindre Vigtighed er, hvad de aabne Meddelelser, mellem Regjeringen og Folket have bidraget til at udbrede Lys over mange vigtige Forhold. Vel er der adskillige Fædrelandsvenner, der, i deres levende Jver for raske Fremskridt, ikke finde, at det, der saaledes er udrettet, gjør Fyldest for, hvad de af Stænderinstitutionen havde ventet, men disse torde ikke tilfulde have sat sig ind i de Vanskeligheder og Farer, som vilde være forbundne med den Retning i disse Fremskridt, de have tænkt sig, og der er al Udsigt til, at hiin Mening efterhaanden vil tabe sig, og at alle Landets hengivne Sønner ville forene sig i en fælles Erkjendelse af, hvad Stænderne have udrettet, og hvad de, under en fortsat Udvikling af deres indvortes Kraft, endvidere kunne udrette for Folkets Hæder og Held, naar kun fuld gjensidig Tillid mellem Konge- og Folk, der er denne Jnstitutions Livsprincip, bevares og næres. - Hvor Kongen ikke ganske har fulgt de Erindringer og Forslag, hvormed Forsamlingen var fremkommen, ere de Grunde, som have været i Veien herfor, ikke blevne skjulte. Alle Stændernes Petitioner har Kongen ikke seet sig istand til at indvillige. Men ved rolig Eftertanke vil det skjønnes, at det er vigtige, veloverveiede Grunde, som have bestemt Ham. Adressesagen var dog endnu ikke endt dermed (see Av. N 123), thi i det tredie Møde fremlagde Præsidenten en Skrivelse fra Lehmann, hvori han erklærte, at hans Ord ikke havde tilsigtet nogen personlig Fornærmelse; det havde ikke været den Paagjældendes Caracteer, men Vægten af hans Autoritet, hvorom han havde villet yttre Tvivl. Præsidenten yttrede, at han havde ønsket denne Sag maatte have hørt til Forsamlingens indre Historie, men da dette nu ikke lod sig gjøre, vilde Erklæringen komme i Stændertidenden, og hermed erklærede Kmh. Castenschjold sig tilfreds. Saaledes endtes denne Contro vers, der naturligviis har givet Bladene Stof til mange piquante Artikler.