Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-03-16
Jordeiendommene i Jrland ere forholdsviis i langt færre Personers Hænder end andensteds; at de ere blevne saa uhyre store er en naturlig Følge af, at Landet er et erobret Land, og at saamange Jordeiendomme ere blevne confisquerede, derved er opstaaet et Oligarchie i Landet, eller Magten er kommen i enkelte Personers, ikke altid Adeliges, Hænder; da der endnu gives flere raadne Flækker i Jrland end i England, som laae i de store Grundeieres Besiddelser, saa bestemte de for det meste Parlamentsvalgene. Deres Rigdom tog efterhaanden overordentlig til ved Handelens Tilvæxt, Jordernes bedre Opdyrkning, Folkemængdens Tilvært og Produkternes høiere Priis. Men hos de lavere Folkeclasser tiltog blot Folkemængden, men ikke Velstand, som var en Følge af den Maade hvorpaa de store Grundeiere, benytte deres Jorder, disse forpagtede dem for det meste bort i det Store, Forpagterne forpagtede dem igien bort til Underforpagtere, og disse inddeelte atter deres Parcel i meget smaae Stykker, som den store Folkemasse erholder til Dyrkning, imod svære Afgivter. Da det er en Grundsætning i England, at benyttelsen af Eiendommen er frie, saa kunde en saadan Brugsmaade af Jorderne ikke forhindres (men naar Godseiere ikke administrere deres Jorder med det ædle Forfæt at de ville at alle deres Undergivne skulle leve i en vis Velbefindelses Tilstand, men undertrykke dem og giøre dem til Stoddere, saa kommer det, ligesom al Udaad, tilsidst til at gaae ud over dem selv). Da Jordeierne for det meeste depenserede deres Penge i England, saa havde de meest for Øie at erholde sikkre Jndtægter. - Landalmuen ernærede sig af sine Kartofler, overgav sig til Brændeviinsdrikken, arbeidede kun naar Sulten tvang dem dertil, og sank hen i Dovenskab og Ureenlighed. Efterhaanden opstod et Had hos dem mod Godseierne og den forventede allene sin Frelse af, at Jorderne kunde blive benyttede paa en anden Maade, og en saadan Forandrings Jværksættelse kunde den allene forvente af en Parlamentsreform, hvori ogsaa den talrige katholske Folkemængde kunde blive repræsenteret. Fra Aaret 1784 fandt mange forskiellige Associationer imellem Katholikerne Sted. Fra Aaret 1789, da den Franske Revolution tog sin Begyndelse kom Gemytterne i en stedse større Bevægelse; de Franske Republikanere ophidsede dem hemmeligen. -J 1791 opstod en meget talrig Association under det Navn af United Trishmen, som havde en dobbelt Plan, først at løsrive Jrland fra Storbrittannien og derpaa at indføre et fuldkomment Demokratie i Landet. Planen kom til Modenhed i Aaret 1795, over 100,000 Mand af de laveste Folkeklasser bleve underhaanden forsynede med Vaaben. Man ventede kun paa Hielp fra Fransk Side og i 1798 skulde Rebellionen paa engang udbryde, en Theobald Wolf Tone stod i Spidsen for den. Regieringen forekom Udbruddet af et almindeligt Oprør ved hurtige og strenge Forholdsregler. Lord Fitzgerald, een af de Sammensvorne, blev pludselig fængslet. (Efter 35 Aars Forløb er Tilstanden endnu den samme, er det endnu fornødent at tage de samme Forholdsregler. Skaffer Storbrittannien sig ikke denne Byld af Halsen, saa kan den engang blive en Anledning til dets Undergang, dersom i Tilfælde af en Krig det kunde lykkes en Fiende at kaste et Troppecorps ind i Landet, som det Franske Directorium forsøgte engang paa ved i December 1796 at afsende General Hoche med en Flaade og 25,000 Mand til Øen; men Expediditionen mislykkedes formedelst Modvind og Storm. Hvor ulykkeligt er forresten ikke det Jrlandske Folk, hvormeget er det ikke at beklage?) Dog udbrød Oprøret hist og her og Oprørerne udøvede skrækkelige Grusomheder; ved Vinegar Hill i Grevskabet Vaxford bleve 400 Mand skrækkeligt mishandlede. Regieringens Tropper bleve ogsaa forledte til at begaae store Voldsomheder. Landets Ødelæggelse, Menneskedrabet var i denne Revolution meget stor. Det er mærkværdigt at den udbrød uagtet Regieringen (ligesom nu havde kort i Forveien taget sig meget af det Jrlandske Folk og indrømmet Katholikerne store Rettigheder paa det nær, at de ikke maatte udvælges til Medlemmer af Parlamentet og til 30 store Statsembeder. Men Erfaringen har saa ofte lært det, at naar Revolutionsaanden er først opvaagnet hos et Folk, saa er den ikke saa let at dæmpe, selv ved de viseste Forholdsregler, og som meest tiene til at forbedre de Misfornøiedes Forfatning. (Denne historiske Erfaring er ængstelig med Hensyn til hele Storbrittanniens nærværende Tilstand. Desuden hvad Jrland angaaer saa er dets Nød, dets Elendighed ikke hævet og staaer vanskelig til at hæve; det er desuden ikke let at hæve en Folkemasses Nød, som under sin Fattigdom bestandigen og stærkt formerer sig. Alle Enropæiske Lande ville efterhaanden komme til at lide af dette Onde.)