Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-12-08
Den vigtigste Nyhed i vor Kongestad er i dette Øieblik den store Revolution, der er foregaaet. i vor Handel. De veed til hvilken Høide vor Cours i den sidste Tid var dreven. Allerede noteredes den i Hamborg 680, og ved tusinde Misbrug og Cabaler nærmede den sig med stærke Skridt paa vor egen Børs samme gruelige Høide. Agidtagen gik saa vidt, at vi inden faa Uger sikkert havde havt en Cours som Wien, der overalt synes at have været det Maal, Adskillige havde for Øinene. Et kraftig Middel til at standse dette store Onde, der udbreder sin fortærende Gift i enhver af Statslegemets Aarer, var nødvendigt, og udeblev heller ikke. Ved et Kongebud blev bestemt, at ingen Vexel lydende paa Dansk Courant skulde kunne trækkes paa længer Tid end 8 Dage, og at ingen Danske Bancosedler maa forsendes til Hertugdommene eller Udlandet uden med Pakkeposten. Dette rammede som en Lynstraale. Fra nu af kunde man ikke længer lade trække paa sig fra Hamborg og ligesaalidet sende store Summer af Bancosedler did, for derved at trykke vor Cours. Vist nok kom en Deel Handlende, hvis Handel for det meste drives ved Vexler, i stor Pengeforlegenhed, men det Hele vandt derved, og Lovgiveren bør ligesom Naturen bestandig kun see paa det Hele, ikke paa det Enkelte. J Begyndelsen ville Virkningerne af dette Middel velvære følelige for mange, og maaskee endog foranledig, adskillige Fallissementer, men i Tiden vil det ogsaa have saa mange desflere velgjørende Følger for hele Handelen, som derved vil blive langt solidere end før. Jngen vil i Fremtiden handle over sine Kræfter, enhver vil indrette sin Handel efter Størrelsen af den Capital, han har mellem Hænderne. Med Udlandet have vi ingen Handel af Betydenhed og bør under Conjuncturer som de nærværende heller ingen have. Vi maa søge at indskrænke os til os selv, og blot stræbe at bevare, ikke at forøge hvad vi eie. Den ny Forordning vil, som vi allerede have seet, ikke allene virke velgjørende paa Coursen, men den vil tillige udrydde een af de vigtigste Aarsager til dens Fordærvelse, de saakaldte Ryttervexler. Allerede, før Krigen har jeg i en Undersøgelse om Vexelcoursen anført følgende som Aarsag til dens Slethed: "For at tilfredsstille sine udenlandske Creditorer maa man skabe sig et Slags Valutta, som uden at forøge den virkelig existerende Penge masse, svækker den offentlige Credit og med den vor Cours. Denne indbildte Valuta bestaaer i et Slags mercantilske Vanskabninger, der i den nyere Tid, som har avlet saa mange Misfostere, ere fremkomne under Navn af Ryttervexler. Den uhyre Mængde, der Aar ud og Aar ind circulere af disse i Handelen, maa, selv under de gunstigste Conjuncturer, skade Coursen uendelig meget *)." Selv de, der i dette Øieblik virkelig lide noget ved hiin Forandring, ville i sin Tid føle, at den sigter til deres eget Gavn. Jngen vil herefter kunne indlade sig i vidtløftige og ødelæggende Speculantioner, og lykkelig havde maaskee mangen en Mand under nærværende Krig været, om Vexler, der have længere Løbetid end 8 Dage, allerede for længe siden havde været forbudne. Dette evige Vexelrytterie gaaer dog kun til en Tid og for enkelte Mennesker maa den dog engang, som Erfaringen viser, briste, og hvilke ulyksalige Følger vilde og maatte det ikke have havt om en pludselig Fred bragte Varerne igjen til de gamle Priser. Bedre altsaa at lide noget nu end siden, naar det bliver aldeles umueligt at finde ud af den Labyrinth, man frivillig har forvildet sig i. "Men