Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1831-10-25
Politiske Efterretninger. Engeland. Det er høist mærkeligt, at derpaa en og samme Tid, finder en saa hæftig Kamp Sted, baade i Frankerig og Engeland, mellem Folket og Pairerne, eller den høiste Adel; men Aar, sagen til samme, synes at være uden Grund i Frankerig, hvor man har en saa liberal Constitution, som den nærværende, og Pairskammeret, ikke vel kan taale at tabe meere af sin Magt, uden at Folket faaer en alt for betydelig Modvægt mod Regjeringen, hvorfor ogsaa Pairsrettighedens Arvelighed understøttes af den. J Engeland derimod, er det en underknet Nations Kamp mod dens Undertrykkere: "Adelen." eller det mægtige Aristokratie, der ikke alene er i Besiddelse. af de betydeligste Jordeiendomme og den største Formue, men som endogsaa vil foreskrive dets Konge, hvilke Ministre han skal vælge, og som ved Forbud mod frie Jnførsel af Kornvahre, paa lægger den arbeidende Klasse blandt Nationen, at betale Brødet dobbelt saa dyrt, som det ellers kunne faaes, for at hine mægtige adelige Godseiere kunne faae deres Producter tilstrækkelig betalte. Den saa ofte ofte omtalte Reformbill, har til Hensigt, ved en forandret og forbedret Repræsentation at forskaffe Folkets Stemme mere Vægt i Parlamentet, for at Regjeringen derved kan erholde Leilighed til at fremme den fattigere. Deel af Nationens Tarv. Hvem skulle derfor have troet, i denne for revolutionaire Bevægelser, saa farlige Tid, at det engelske Overhuus havde forkastet Reformbillen, og dog meldes der nu fra London. Efter en Forsamling, som varede til næste Morgen, er Reformbillen bleven forkastet i Overhuset med et Fleertal af 41 Stemmer. Hertugen af Glocester, Ærkebispen af Canterbury, Grev Harewood og Flere talede mod Billen; Lordkantsleren, Hertugen af Susser, Marquis Hastings, Lord Barthon og Lord Grey talede for samme. Den Sidste bemærkede i Løbet af sin Tale, at den Formening var kommen i Omløb, at Folket, i Tilfælde af at Billen blev forkastet, ville nægte at betale Skatterne. Sandsynligheden af en saa betænkelig Omstændighed, ville han ikke nægte; men han nærede dog der Haab, at det ikke ville komme dertil. Ligesom han allerede for har erklæret, var han afhængig af den foreslagne Forholdsregel, eller af en af samme Virkning, og aldrig vil jeg indvige i et Forslag af et ringere Omfang. En Stemme af Oppositionen: "Saa resignerer De!" En ædel Lord sagde, at jeg skulle resignere, men jeg maae sige ham, at det ville fra min Side, være at tilsidesætte min Pligt mod Kongen; hvad jeg selv har at gjøre, overlades til mig selv at overlægge: men aldrig vil jeg forlade min Konge, saalænge jeg kan være ham nyttig. ReformbillensForkastelse har vakt en uhyre Senlation, saavel i London, som overalt i Engeland, og man frygter med Grund for at Folkets Lidenskaber vil blive sat i den hæftigste Bevægelse, ved at see en Bill forkastet, hvortil det synes at have sat sin hele Lyksalighed - og Ansvaret for Følgerne har et Par hundrede Aristokrater at tage paa sig; virkelig synes i Tien selv, Sørgeslag, sorte Rand om forskjellige Tidender o. m., endnu mere at oprøre Folkets Stemning. Skulle det blot lykkes Ministrene at holde Roligheden vedlige, og det ikke skulle falde Birminghamerne ind, forstærket fra andre Grevskaber, at rykke løs paa London, for med Magt at gjennemsætte Reformen, saa kunde Overhuset have skadet sig selv meest. J de agtværdigste politiske Circter nærer man den Formening, at Ministrene ikke ville vige, men ved Udnævnelsen af en Mængde liberale Pairer, drive Billen igjennem. Lord Grey havde den 10de October en 2 Timers Audients med Hs. Majestæt.