Viborger Samler, 1849-02-22
Værnepligtsloven. (Fortsat.) Andet Capitel. Om Værnepligten i Henseende til Land=Krigstjenesten. § 12. Udskrivningen til Hæren skeer paa de anordnede Sessioner i Overeensstemmelse med de Forskrifter, som nu ere, eller i Fremtiden maatte blive givne. For Landets Vedkommende tiltrædes disse Sessioner af et Medlem af Amtsraadet, som dette selv dertil udvælger, eller, hvor et Amt har flere Amtsraad, af et Medlem af hvert af disse. For Kjøbstædernes Vedkommende tiltrædes de af et af Communalbestyrelsen i den Kjøbstad, hvor Sessionen afholdes, valgt Medlem af sammes Midte. § 14. Med 22 Aars Alderen indtræder den almindelige Forpligtelse til Landkrigstjenesten, til hvilken Ende i Reglen enhver Landværnepligtig har personlig at fremstille sig for den med Hensyn til Udskrivningen anordnede Session, til Bedømmelse og Behandling i Overeensstemmelse med de i saa Henseende foreskrevne Regler. Afholdes den Session, paa hvilken Udskrivningen af Mandskabet for et vist Aar finder Sted, forinden dette Aars Begyndelse, er det en Selvfølge, at Mandskabets Alder beregnes saaledes, som den vil være ved Tienestetidens Begyndelse. – § 15. For den almindelig anordnede Undersøgelse af Sessionslægerne blive de at fritage, som selv anmelde sig som fuldkommen tjenstdygtige og derom medbringe en autoriseret Læges Attest. – § 16. De, som ved dette Møde befindes at have saadanne Svagheder eller Mangler, der gjøre dem for stedse uskikkede til al Krigstjeneste, har Sessionen strax at udslette af Rullen og at meddele Fripas. – § 17. De, der med 22 Aars Alderen ei endnu befindes at have en Høide af 61 Tommer eller den fornødne Legemsdygtighed, eller som lide af nogen Svaghed eller Legemsfeil, der antages at kunne hæves, og som af den Grund forbigaaes ved Udskrivningen, have atter at møde med 23 Aars Alderen, og, hvis de da findes at være i lige Tilfælde, med 24 Aars Alderen. Befindes de da at være tjenstdygtige, behandles de lige med det 22aarige Mandskab; men de, som ei endnu til den Tid befindes at være tjenstdygtige til den staaende Hær, blive enten at udslette af Rullen, saafremt de findes uskikkede til al Krigstjeneste, eller, forsaavidt de maatte findes brugbare til anden militair Tjeneste, at behandle i Overeensstemmelse med 633. – § 18. J Fredstid kan Enhver, naar han med den sædvanlige Udskrivningsalder for Sessionen derom fremsætter eller lader fremsætte Begjering, erholde Udsættelse med at behandles til Udskrivning for eet eller flere Aar indtil hans 25de Aar. Med Udløbet af den tilstaaede Frist har den Vedkommende personlig at fremstille sig og bliver da at behandle lige med de 22aarige Værnepligtige. Den, som da uden lovligt Forfald udebliver fra Sessionen, betragtes som forlods udskreven; men saafremt han ved senere Undersøgelse skulde befindes at være utjenstdygtig til Soldat, bliver han at tiltale ved Politiretten til at erlægge en Mulct af 10 til 20 Rbd. – § 19. Det tillades Enhver, som ei har opnaaet Udskrivningsalderen, men er 18 Aar eller derover, at indtræde i den staaende Hær som Menig paa de sædvanlige Vilkaar, forsaavidt han har det fornødne Maal og ellers er fuldkommen tjenstdygtig. Derimod kan den Værnepligtige først med det 21de Aars Alder, naar han saaledes anmelder sig for Sessionen, stedes til Lodtrækning og behandles lige med det 22 aarige Mandskab. – § 20. Overhovedet tillades det unge Mennesker, som have opnaaet 18 Aars Alderen og have paataget sig 8 Aars stadig Tjeneste i Hæren i Underofficeers=Classen eller som Menige, paa denne Maade at udtjene deres Værnepligt; men den Tid, i hvilken Nogen, alt forinden det 18de Aar, maatte have været ansat i saadan Stilling, skal ikke i denne Henseende kunne komme ham tilgode. Skulde den Paagjældende udtræde af sin Stilling, forinden han har gjort de 8 Aars Tjeneste, bliver han, hvis han har tjent 5 Aar eller derover, at overføre til Forstærkningen, men i modsat Fald at behandle lige med den Aldersclasse, til hvilken han efter sin Alder hører. – § 21. Der udskrives aarlig saa meget Mandskab, som Loven fastsætter. Fordelingen paa de forskjellige Udskrivningsdistricter skeer i Forhold til det Antal af tienstdygtigt Mandskab, der ifølge de paa Sessionen erholdte Oplysninger staaer for Udskrivning. Det udskrevne Mandskab benyttes i Overeensstemmelse med Armeens Organisationsplan. - 22. Af det tjenstdygtige Mandskab, der staaer for Udskrivning, antages først de, som frivilligt melde sig for at forrette Tjeneste paa de sædvanlige Vilkaar. – § 23. Forsaavidt den tjenstdygtige Udskrivningsmasse er større end det Antal, som skal udskrives, bliver det at afgjøre ved Lodtrækning mellem de Paagjældende, hvo der strax skal udskrives og hvor der skal forbigaaes indtil videre. Lodtrækningen indrettes saaledes, at der for hele Udskrivningsdistrictet trækkes Nummere, fra Nr. 1 opad. De, der erholde de lavere Nummere, udskrives fremfor dem, der erholde de høiere Nummere. Hver Mand er berettiget til selv at udtage sit Nummer. For dem, der for Sessionen anmelde og behørig godtgjøre at være forhindrede fra at møde paa Grund af Sygdom eller andet lovligt Forfald, som Sessionen har at bedømme, trækkes Lod af Lægdsmanden. (Fædrelandet af 20de Febr.) Kammerherre, General Oxholm afreiser, efter Forlydende, imorgen til Frankfurt, et Rygte siger, for at overbringe Vaabenstilstandens Opsigelse, i alt Fald vel i Anledning af sammes Udløb. Som bekjendt har Student F. Barfoed udgivet en personalhistorisk statistisk Aarbog under Titel af "Danmarks Geistlighed." Om denne Bog hedder det i Kjøbenhavnsposten" bl. A. saaledes: "Forf. fortæller heri paa Prent Alt, Løst og Fast, som han har hørt om de i de sidste 7 Aar afdøde Geistlige, og fortæller om En, at han fik Bank af sin arrige Kjælling, der lever endnu; om en Anden, at han pimpede, om en Tredie, at han var sophilistisk, om en Fjerde, at han var gjerrig; om en Femte, at han løi; om en Sjette, at han var et Sviin, osv. Barfoed afklæder dem Alle i deres Grav; han skjuler Jntet, ikke engang det, han kun har fra løse Rygter; han er den meest suffisante Dommer over de Afdøde, og de Levende maae kunne indsee, hvad der venter dem, hvis Barfoed overlever dem." Som et mærkeligt Sammentræf henleder Flyst. Opmærksomheden paa følgende ganske særegne Omstændighed ved den i saa mange andre Henseender skjæbnesvangre Malmø=Vaabenstilstands Udløb. Det er vel nemlig neppe faldet ret Mange ind at lægge Mærke til, hvilken Dag det er, Vaabenstilstanden udløber paa. Det er Gabriels Dag, og Gabriel hedder paa Dansk: Min Helt er Gud! Men endnu mindre har man vist lagt Mærke til at netop i Aar er denne Dag den første Søgnedag i den femte Fasteuge, som er en af de faa, der have et andet Evangelium i Danmark end i Tydskland. J Tydskland har man nemlig i denne Uge det Evangelium, hvor Christus bebreider de hyklerske Pharisæere at de have forkastet den sande Gud, som altid havde viist sig som deres og Folkets Frelser, og havde givet dem hedenske Afguder og deres egen Lyst i Vold under den sande Guds Navn. Men her i Danmark have vi det Evangelium, hvor Gabriel kommer ned fra Himlen for at forkynde Guds Folks og Verdens Frelse, Vi ville ikke lægge større Vægt paa dette Tilfælde, Sammentræf, eller hvad man nu vil kalde det, end Sligt i Regelen kan gjøre Fordring paa; men vi finde det dog under alle Omstændigheder mærkeligt noktil at kunde betragte det som et godt Omen for den retfærdige Sags Seir over hine hyklerske Pharisæere, der i saa lang Tid have vovet at trodse Alt hvad der er Sandhed og Ret, og at udgive Lognens og Egvismens Hjernespind for Frihedens og Menneskelighedens retfærdige Krav. Paa en Tid som denne da der er Spørgsmaal om Næringsfriheds Jndførelse her i Landet, hvilket som bekjendt har foranlediget et Andragende i modsat Tendents fra eendeel af den jydske Haandværksstand til Rigsforsamlingen, turde det ikke være urigtigt at henlede Opmærksomheden paa Preussen, hvor ubegrændset Næringsfrihed i længere Tid har fundet Sted, men hvor man er kommen til det Resultat, at ubunden Næringsfrihed er aldeles fordærvelig for Staten og dens Borgere, navnlig for den dygtige Deel af Haandværksstanden, og at man dersteds for Alvor tænker paa, som den eneste Maade at frelse Haandværkssagen, at indføre den gamle Orden med Mester- og Svendeprøver, omtrent som den bestaaer her i Landet. En Jndstilling desangaaende af det preussiske Statsministerium til Kongen er saaledes lydende: Haandværkerstandens Klager gaae især ud paa den Lethed, hvormed Enhver uden Undtagelse kan nedsætte sig som Haandværker, uden ved tilfredsstillende Forberedelse og Paaviisning af virkelig beføielse at frembyde en Garanti for sikkret borgerlig Existents, ja endog uden at have naaet den behørige Modenhed i Alder. Følgen heraf er, at slige Personer altfor ofte kun bortødslede Arbeide og Penge, for at opretholde sig eller bringe sig iveiret ved grændseløs Priisbilligheds Concurrence, men at de deels snart selv gik tilgrunde og med deres Familier faldt Communal-Fattigkasserne til Last, deels ved denne deres fordærvelige Concurrence beredte de solidere Haandværkere og deres Familier en lignende Skjævne, saa at Haandværkerstanden truedes med den Skjæbne, at opløse sig i en uselvstændig Arbeiderstand, naar ikke Foranstaltninger bleve trufne derimod. Man ønsker derfor fornemmelig at en tilfredsstillende Forberedelse og Dygtighed gjøres til Betingelse for Haandværtsdrift, fremdeles at Haandværkerstanden erholder Midler til at haandhæve Tugt og Sædelighed blandt Mestere, Svende og Lærlinge; men at der ogsaa bliver taget tilbørlige Hensyn til Svende= og Arbeiderstanden og at samme beskyttes for Undertrykkelse og at det bliver muligt for den selv at varetage sine Jnteresser; at endelig de forskjellige Jndustriers Stilling til hinanden og til Fabrikvæsenet og Handelen, navnlig til Holdning af Magasiner, bliver ordnet. Derhos bliver der i Særdeleshed lagt Vægt paa, at det ved Jndførelsen af Jndustri-Raad bliver gjort muligt for Jndustristanden, ved Sagkyndige af dens Midte at varetage og ordne Jndustri-Forholdene i Almindelighed og de enkelte Jndustridrivendes, og at der ved Jndførelsen af Jndustri-Retter gives samme Leilighed til, ved saadanne Sagkyndige at bilægge og afgjøre Stridigheder mellem de Jndustridrivende."