Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-06-20
J Henseende til de offentlige Donationer, som ere oprettede i Staten for at afhielpe Menneskelivets Elendighed, eller som ogsaa kaldes de offentlige Stiftelser, ere fra Regieringens Side i anførte Tidsrum endeel nye Bestemmelser udkomne. – Det Kongelige Danske Cancellie har i Aaret 1816 fundet det nødvendigt, af de gieldende Love og af de offentlige Stiftelsers Beskaffenhed, at udlede de fornødne Bestemmelser for de Embedsmænds Pligter og indbyrdes Forhold, til hvis Omsorg og Ansvar de offentlige Stiftelsers Bestyrelse er overdraget, nemlig Directeurernes, Jnspecteurernes og Forstandernes, og at indskiærpe Vedkommende disse Regler; de findes meddeelte i Collegialtid, for 1818 No. 33 Side 45157, og hvilke Bestemmelser ogsaa ere gieldende ved de offentlige Stiftelser, som ikke have egentlig Velgiørenhed til Formaal. Denne Jnstruction bestaaer af 3 Deele, den første handler om Forstandernes, den anden og Jnspecteurernes og den tredie Directeurernes Pligter og Rettigheder. At meddeele her in Extenso dette Reglement vilde blive for vidtløftigt, og vilde tillige være unødvendigt. Nogle enkelte bemærkninger kan man allene herved tillade sig; først at Forstanderne ere satte i et aldeles subordineret Forhold mod Jnspecteurerne; men som dog blot maae forstaaes, naar de betragtes som et samlet Corpus, og ikke med Hensyn til hvert Medlem af Jnspectionen særskilt, hvilket ogsaa vilde have de skadeligste Følger. Det havde maaskee derfore været at ønske at det Udtryk Jnspection havde været brugt istedet for Jnspecteurer; endskiøndt det er let at fatte, hvad der skal forstaaes derunder. – Jnspecteurernes Pligter ere meget omstændeligt foreskrevne, de ere af et Omfang, og forbunden med en Ansvarlighed, som gjøre dem til nogle af de byrdefuldeste og undertiden ubehageligste Forretninger i Staten, naar de skulle iagttages aldeles overeenstemmende med Pligt og Samvittighed; det er imidlertid et Spørgsmaal om saadanne specielle Controller imellem Embedsmænd, som staae i en lige Stilling i det borgerlige Liv, ere i det Heele til Fordeel for Stiftelsernes sande Tarv, naar ikke en sand liberal og ædel Tænkemaade besiæler saavel Jnspectionen som Forstanderne; saa strenge Controller finde ikke Sted ved andre ikke mindre vigtige Embedsførelser, og naar Mænd af Anseelse og ikke simple Personer besættes til at være Forstandere ved de offentlige Stiftelser, som ogsaa nu er sædvanligt, saa synes denne specielle Contollering ikke at være fornøden, og at Forstanderne uden Betænkelighed kunde sættes under Directionernes umiddelbare Opsyn, da den Jndretning, som nu finder Sted, i det mindste giver Anledning til en ofte unødvendig Vidtløftighed i Forretninger; dog er det mueligt, at der gives Grunde for de Auctoriteter, som overskue disse Stiftelsers Bestyrelse fra en høiere Standpunkt, til herom at dømme anderledes, og at man af specielle Erfaringer og hiines Ufornødenhed, forledes til at giøre for almindelige Slutninger. Forresten kan man ikke nægte at disse Bestemmelser indeholde en meget giennemtænkt og dybt gaaende Beskuelse af Sagen, naar man først gaaer ud fra det Princip at den specielle Controllering er gavnlig, og i det heele udførlig. Denne Cancellie Skrivelse, som er udfærdiget under 6te Juli 1816, indeholder til Slutning nærmere Bestemmelser og Regnskabsvæsnet.