Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-02-22
Altona, den 14 Febr. 1797. Altona er bleven en Gienstand for nye Aands Kultur og kan endnu blive det mere. Siden den 1ste Septbr. er her aabnet et Theater under Doktor Albrechts Direktion, hvis Kone var længe i Dreden en berømt Skuespillerinde. Dette Theater har i denne korte Tid opsvungen sig til en temmelig Grad af Fuldkommenhed; i det mindste tør det nærværende Hamborger ikke maale sig med samme. Jsær er Orchestret saaledes besat, at ikke let noget tydsk Theater kan rose sig af, at have dets Liige. Det ere lutter Virtuoser, enhver paa sit Jystrument. Krigens Forstyrrelse i Tydskland er Anledningen til, at just de beste Subjekter af nogle tydske Fyrsters Kapeller, især det Manheimer, træffe sammen her. At høre en Koncert af disse Personer er sand Vellyst - men giet engang hvad der fattes, Altonaerne have ingen Ører for Musik, De skiønneste Koncerter mangle Tilhørere; men das nene Sønntagskind (en elendig Viener Opera, eller rettere - Farce) finder altid Huset fuldt. Det er vel ogsaa at formode, at disse Musici ikke ville blive her længere, ind til de finde et bedre Sted for sig. Albrecht havde ogsaa gierne givet en Maskerade, og Publikum ligesaa ivrigt ønsket den, men det vilde ikke gaae an. Han er derover kommen i et ubehageligt Forhold med Ober=Præsidenten, som reent ud ingen Maskerade vil te Udtog af en Tale, holden i Paris i Anledning af de afbrudte Fredsunderhandlinger. Det, som de kaaliserede Magter frygtede meest fordet, som gjorde dem saa meget forpikkede paa Krigens Fortsættelse, var Frygten for at Frankernes Exempel, maatte virke paa andre Nationer. For at afværge dette, gik deres ganske Bestrædelse ud paa at martre os med Vaaben, med Hunger, med Fanatiemme, med Forrædere, med Faktioner, med Deforgantsationer, og at bringe vores Elendighed til dens høieste Spidse, for at kunde optræde og sige til Nationerne: Seer Frihedens Frugter, De troe, at være nær ved Maalet, men ikke beregne de, at 18 Millioner Bønder, som tilforn neppe eiede en Seng. at legge deres trætte Hoved paa, naar de vendte hiem fra Nattevagterne ) imod deres Tyranners Vildt, nu leve i blomstrende Lykke og Velstand, ikke beregne de, at Erstatning for alt det Tabte, Rigdom under Landmanden, Liv i Handelen, evig Fred, trøstelige Udsigter for alle Forulykkede, allerede nu aabenbarer sig, og efter Freder maae endnu aabenbare sig meere, ikke beregne de, at de menneskelige Ideers Omløb er uafhængig af alle Hændelser, og at Menneskehedens Erfaringer ere frygteligere for deres Troner, end Helten Buonaparet og Flaaden, bestemt til Jrland, De regne paa vores Alkræftelse efter saa mange Kampe, og tænke ikke paa, at de ved deres Forbittrelse, ved deres Stolthed, give vores Kræftenyt Liv, og derimod affløve deres Undersaatters! - Franker, vi behøve blot at ville, og vi kunne undertegne Freden i Cork og i Vien! Endnu meere, der gives ingen varig Fred, førend Albions Satrap er faldet, og Tydskland, befriet fra et stolt Huses Jndflydelse, hvilket fornedrer Germanerne til Slaver, og siden det begyndte at herske, ikke 10 Aar i Rad har under dem Roe for fremmede og borgerlige Krige, Lad os ville og snart vaer den trefarvede Fane fra Tover og fra Vien. - Det er bekiendt, at, efter Loven af 10de Brumaire i den franske Repupliks 5te Aar og det fuldbyrdende Directoriums Beslutning af 1ste Frimaire næstefter, vil ingen Varer, som udføres fra neutrale til franske Havne der blive imodtagne med mindre derved følge Certificater fra Republikens Ministre, Consuler, og andre Agenter. J Følge heraf tilkiendegiver Borgeren Laville, Consul i Dannemark, de Herrer danske Handlende og andre, som ville afsende Vare, at de kan henvende sig til ham, saavel for at erholde saadanne Certificater, som og hvad Underretninger de maatte ønske dem i Henseende til de Formaliteter, som bør lagttages. Han boer i store Kanikestræde Nr. 46.