Ribe Stifts Adresseaviser, 1816-07-19
Afvigte Onsdag den 10de Julii indtraf ved Sandbye (beliggende i Kundbye Sogn 2 Mile fra Holbek) følgende her til Lands temmelig usædvanlige Naturbegivenhed; Om Aftenen nemlig mellem Kl. 8 og 9 trak et Uveir op, sydost for bemeldte Landsbye og nærmede sig strax til Stranden, hvor det aldeles ødelagde en ved samme liggende Udflyttergaard. Sammes Beboere vare gangne ind i Stuen, da de mærkede Luftens Urolighed, men styrtede kort efter pludselig ud, forfærdede af et klart Skin, der oplyste hele Værelset, i den Formening at Gaarden var antændt, og forbansedes ei lidet ved derimod at see de tre Udlængder liggende i Gruus, saa at kun enkelte Fag af Underdelen endnu stod. Af Stuelængden var bior det Øverste borttaget; Kornet, som laae paa Loftet var bortført og adspredt paa Marken; en Vogn og andre Redsenber deels skilte ad, deels brudte i mange Stykker. Dog vaagede Guds Forsyn over Menneskenes Liv, saa at Jngen kom til mindste Stade; endog to, der paa deres Vei fra Stranden til Gaarden mødte Uveiret, reddede sig ved at kaste sig næsgruuus paa Jorden. Da de stod op, saae de Gaarden nedstyrtet og Skyepompen at rase ude i Stranden, hvor den formodentlig har ophørt, da man Jntet har hørt fra den anden Side og anrettet Skade. Gaardens uformuende og retskafne Beboer, Hans Christensen, har ved denne Tildragelse lidt er for sig og Familie meget føleligt Tab. Skilderier indeholder noget og pædagogiske Drivhuusplanter. Overalt, siger Forfatteren, unde vi Mistbænke, Drivhuse og konstig Varme. Mangfoldige af de unge Menneskeplanter have neppe begyndt ret at skyde, førend vi med største Anstrængelse indpode dem alskens Frugt grene af Kundskabens mangfoldige Træer. Vi bebyrde kun alt for ofte de Unges spæde Hukommelse med tusinde Gienstande, ligesom den ufornuftige Gartner, der besaaer et Blomsterhed med saa meget og mangehaande Frø, at den ene Spire maa dræbe den anden. Grundige Kundskaber ville og maa derfor med hver Dag blive sieldnere, og Fleerviderie, om jeg saa maa kalde det, almindeligere. Ogsaa heri berøre Yderlighederne sig. J fordum Tider klagede man over formegen Eensidighed; i vore Dage kan man med Føie anke over for megen Fleersidighed. - Men dette er ikke den eneste Skade, der flyder af mange Menneskers overfyldte Opdragelse; vi giøre saa mange af vore Unge til hoffærdige og frække Halvvidere, til tøileløse og vanartede Halvmænd; og det er endnu værre. Deri, og intet andet, maa vi søge Grunden til den Selvfølelse og Driftighed, hvormed den neppe fuldvoxne Dreng taler til Mænds Nedværdigelse, der kunde være hans Fædre i Aar og Kundskaber. Hvad andet en den Jndbildning, at man ved at nippe af Kundskabernes Bæger har lædsket for bestandig sin Tørst, kan vel give den dunhagede Knøs Mod og Dristighed til, at fremtræde endog som Arestarch, Men det er naturligt, at skiønt Ungdom og Viis dom, som bekiendt, ikke følges af, vil dog den Unge gierne synes viis, og Higen efter i Tide at udkramme sin Viisdom, avler hos ham Udmærkelseslyst. For den, som med Magt, allerede som Yngling vil udmærke sig, er intet Offer for stort, ingen B de for tornefuld. Nu gives der to Maader at udmærke sig paa een ved at bygge et Dianatempel, og en anden ved at sætte Jld paa det. Til det første udfordres Rigdom, Smag og Konstsands; til det sidste kun en god Lunte. Der medgaaer Aar til at opbygge, men der behøves kun nogle Timer til at af brænde et saadant Tempel. Hvad Under altsaa, at saa mange helst vælge Herostrats Udmærkelsesmiddel, Hvad er lettere for den tøileløsse Yngling, end ved Nidens Morderfakkel at sætte Jld paa FortienesteensHæderstempel, at ødelægge med kaade Hænder den Morthelund, hvori hans Fædre fandt svalende Ly i Livets Trængsler, - Deri og i intet andet maa man søge Aarsagen til den evige Modsigelsesaand, der fra mange Kanter gienlyder som en plagende Dæmon, og den Sværm af Smagsdommere, Critikere og Satirikere, mangt et Land nu vrimler af Aldrig har man med større Ret kunne udraabe med Digteren: Nu skriver hver, som kan tygge en Peen, Plager sin Muse og trætter sin Ven. Ligeledes en Afhandling om Moder. Jngen Despot siger Forfatteren regierer Menneskene meere egenmægtigen end Moden. Frivilligen og med Glæde adlyder man dens Jernscepter i Klædedragten, som i Philosophien, i Levemaaden, som i Digtekonsten, og Mennesket føler aldrig Tyngden af de Lænker, det selv paalægger sig. Efterat have viist hvormange Forandringer ikke allene Klædedragten, men ogsaa Smagens, Forstandens og Videnskabernes Rige, er undergaaet i de sidste 50 Aar, slutter han saaledes: Ogsaa i Sproget og Udtrykkene yttre Moden sit Herredømme. For 30 Aar siden var det en sand Compliment, naar man kaldte en Mand, dervar mere end Jørgen Hattemager, Moss, nu er det en sandt Skiældsord naar man bruger dette Udtryk om en ung Herre. Jo groverre og plumper, man bliver i sine Handlinger, desto finere og artigere bliver man i sine Udtryk. Cours, den 16de Julii. Hamb. 2 M. 682, a vista 690, Amsterdam 2 M. 633, a vista . . London 2 M. - Rbdlr. Spec. 685. - Specier solgtes til 40 enfierdedeel Rbmk.; for Committesedler blev givet (med Rente) 92 enhalv a 93 pr. 100, Oblig. 79 a 80. Norske Sedler 44 enhalv. Svenske Sedler 10 Mk. 8 sk. a 10 Mk. 10 s. Disconto 8 Pd.