Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1815-10-05
lligt. At den ulykkelige Pichegru faldt som et Offer forden bonapartiske Despotisme, under det opdigtede foregivende, at han havde dræbt sig selv i Fængselet. var fra første Øieblik ingen Hemmelighed; men Maaden, hvorpaa dette Mord ful bragtes, er et alt for interessent Bidrag til Despotismens Historie og Bonapartes Kl. rekteristik, at samme ikke fortjente at blive almindelig bekjendt. En Mand, som i 15 Aar daglig har været omkring Bonapartes Person, fortaller i sine i Paris udgivne hemmelige Efterretninger og Napoleon Bonaparte denne Tildragelse saaledes: Endskjøndt Pichegru var mindre berømt og mindre elsket af Folket og Armeen end Moreau, gjorde hans Heftighed, hans Talergaver og sieldne Dristighed ham langt mere frygtelig for Bonaparte. Han var desuden indviet Hemmeligheder, der i høieste Grad kunde kompromittere Førstekonsulen (som Bonaparte den Gang endnu kuns var), og havde næret saa ubesindig, i Engelland at udlade sig med: Han hvis han, efter sin Hjemkomst til Fankerig, blot kunde finde Leilighed til at tale offentlig, da vilde han saaledes afmaskere den Forræder, som tyranniserede hans Fødeland, at Man skulde stene ham. Disse Yttringer erfarede Bonaparte ved sine Spioner, og tilsvor ham Døden. Dog gjorde han først ved Hielp af en Veninde af Pichegru et andet Forsøg paa at afvæbne ham. Bemeldte Dame lod han sende hen i Fængslet med en Alt, som hun skulde formaae Pichegru til at underskrive, og hvori han gjenkaldte alle sine Udtryk mod Førstekonsulen. Men for denne Priis vilde Pichegru ikke kjøbe Livet af sin Fjende; meget mere truede han af at ville, naar han kom for Retten, denunere Bonaparte som Frottes, Hoches, d'Enghjens, Klebers og mange flere ulykkelige Slagtofferes Morder. Ved Spioner, som lurede uden for Fængslet, fik Bonaparte hvert Ord igjen et vide, og i et geh imt Konseil, som tree af hans Fortrolige bivaanede, blev nu eenstemmig besluttet, at Pichegru ikke skulde stilles for Retten, men dør i Fængslet, og en Verbal proces derefter bevidne Selvmordet. Dødsmaaden satte Morderne i nogen Forlegenhed. Een foreslog at betale 4 Gensd'armer for at snigmyrde ham med en Dolk ved Midnatstid; men dette Forslag forkaste i en Anden, med Forsikring at ingen Gensdarme lod sig bruge til denne Exekution. Efterat have gaaet nogentid i Tanke faldt Konsulen dem i Ordet: "Plaa dem ikke længer: Pichearn Liver qvalt i denne Nat. Folkene til denne Exekution har jeg alt sundet. Jeg vædder, Jngen af Dem gjetter hvilke. Det kunde de ikke. "Jeg skikker hen fire Man lukker - vedblev Bonaparte - Jeg har Flere iblandt dem, som ikke forstaae eet fransk Ord; og for Resten skal jeg nok stoppe Munden paa dem. Dette bifaldt Hofsnogene, og samme Nat Kl. 1 bleve robuste Mamelukker med 4 af det høie Polities Draben. tere sendte i al Stilhed til Conciergeriet, og saasnart Pl. chesrus Fængsel vor aabnet, styrtede de fire halvbberusede Mammelukker sig over den Ulykkelige, som ved Dørens Knirren var sprunget op fra Leiet og tumlede sig noget omkring med sine Mordere, inden det lykkedes dem at faae ham Halskluden snæret om Halsen. Neppe fik han givet et Par Skrig inden Bødlerne vare færdige. Politiets Agentere traadte derpaa ind og dreiede med et Stolebren Halsklæder fast omkring Halsen, og samme Dag læste hele Paris Journalerne: at General Pichegru havde qvalt sig selv i Fængslet ved at kneble sig med Halstørklædet. Saaledes døde - Hollands Overvinder, De 4 Mamelukker bleve den følgende Nat skudte paa Grenoble, Sletten. Af slig anvendt Forsigtighed uagtet, ver Bonaparte dog høist forbittret over den usandsynlige Maade, hvorpaa vedkommende Retsbetjente berettede Selvmordet. Hvorledes - sagde han - kan Man indbilde Verden, at et Menneske kan selv knebe sig med et Halsklæde til han qvæles: Saasnart Kneblen tilsnører Struben, forgaaer Kraften til at bevirke Døden. Havde det ikke været langt simplere at bekjendtgjøre, at han havde hængt sig i Fængslet? Har dette plumpe Misgreed sin Grund i ond Villie, da skal jeg nok komme derefter. - En Lykke imidlertid for Menneskeheden, at saavel den store som lilte Forbryder gjerne skal røbes ved slige Feilgreb, Det Latterlige i hiin Opdigtelse kunde ikke heller undgaae at gjøre fortjent Opsigt. Saaledes tillod den bekjendte Kommiker Brünet sig nogen Tid efter PichetrukBanditmord, der ingen Hemmelighed var for hele Paris, i Farcen: "Den fortvivlede Stymper, et Jndfald, der kostede ham 3 Ugers Arrest og en skarp Jrettesættelse.