JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-10-29
Naar det i en Anmeldelse i een af vore Provindsialaviser hedder, at det i Skilderiet, Nr. 82, indførte Forslag om en Forligelsescommission for Huuseiere og Leiere hører til vor Tids mange curieuse Forslag, da veed sammes Forfatter ikke, hvad Anmelderen forstaaer ved curieus, og er heller ikke curieus efter at vide det. Men naar han siger, at man vil, at en saadan Commission skulde kiende enhver Feil ved Bygninger, saa paastaaer han noget, som Forfatteren aldrig har tænkt paa, da han saare vel veed, at neppeHuuseieren selv, mindre en Commission, kan kjende enhver Feil ved et Huus. Men curieust vilde det dog altid være, om hiin Anmelder maatte sætte sine Modgrunde, som han er blevet os skyldig, ud fra hinanden, da Forslagets Forfatter føler sig paa det fuldkomneste overbevist om, at det, baade for Eiere og Leiere, kunde være af største Gavn, naar disses smaa Tvistigheder, paa et dertil bestemt Sted, i Mindelighed kunde vorde afgjorte, og de ofte ved Bygninger værende store Feil, som Leieren sjeldent erfarer, førend han allerede er indflyttet, endnu førend han leier Værelserne kunde blive bekjendt med. Derved vilde Eieren nødsages til at rette de Feil, som, med nogen Bekostning, lade sig hæve, og Leieren forskaanes for mangen en Ubehagelighed. Veritas.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-10-29
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-02
Skiftetiden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-02
(Jndsendt.) Naar der fra Prædikestolen tales om Flytten og Flyttetiden, kan det ikke synes upassende - Jndsenderen troer det endog langt mere passende - i et offentligt Blad at tale om Skifte og Skiftetiden. Hvad han derom, i rette Tid – thi dette No. udkommer just Dagen efter Skiftetiden - har at sige, kunde han gjerne indklæde i Form af en Prædiken, men deels har han en medfødt, fra Tidsalderen ganske forskjellig og denne modsigende, Afsky for miscere sacra profanis at blande Helligt og Vanhelligt med hinanden, deels vilde det neppe tjene synderligt til Stykkets Anbefaling, at det fik denne Form nu, da man har en panisk Skræk for alle Prædikener, der indeholde Meer end de blotte Troes-Lærdomme, især for dem, der gribe ind i Menneskelivet og ryste Menneskehiertet. Altsaa, uden videre Jndledning, til Emnet selv, hvilket dog er af langt mere Vigtighed, end man, ved første Øjekast, skulde tænke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-02
Som det har sig med Alt hvad der hører under Fornuftens, saaledes og med Alt hvad der ligger under Moralitetens eller Sædelighedens Dom. Ogsaa denne har i Tidens Løb skiftet og vil fremdeles skifte. De ærbare Fædres strænge Mening om det Sædelige fortrængtes af nyere Moralister, til liden Baade for Siel og Legeme. Beskedenhed, denne fordums Hoveddyd, afløstes af Fripostighed, Frækhed, Ubluhed. Om det Moralskgode, hvorom vel alle Mennesker, og end mere alle Kristne, borde altid være enige, var der til forskjellige Tider forskjellige Meninger. Sædelighedens Lov var ikke een for Alle; men Hver havde sin Moral. Ja, Man paastod endog paa Prent, at Konger, Førster og Store havde deres; Almuen sin egen Moral; at der for Hine gaves Undtagelser; Disse derimod torde ingen Undtagelser gjøre. Det Gamle: "Nil turpe dictu factuque haes limina intret intra quae puer et (Jntet Skændigt i Tale og Adfærd komme indenfor de Dørre, hvor et Barn er), forhaanedes og forsmaaedes; og det ganske Modsatte lærtes i Ord og Gierning. Egennytten for og Sproget: "Jngen see paa sit Eget!" og det hedde: "Bonus odor lucri ere qualidet!" (Vinding - Vinding ligemeget hvorfra,) Bedste Bedrag blev en ordenlig Leg; Bedragerie fik Navn af Forslagenhed, Rænker af Snildhed og Kløgt; Redelighed af Daarskab og Enfoldighed. Hvilken Skiften, Hvormange Gange i et Decennium eller Centennium de politiske Grundsætninger have skiftet, derom vidner - stundom bedrøveligt nok Historien saavelsom, i vor Levetid, Erfaring om enkelte Landes og Rigers, om hele Europas, ja, hele Verdens Skjebne. Til dens Udsagn og til Erfarings Vidnesbyrd henviser Jnds. sine Læsere i den Overbeviisning, at de, med ham ville udraabe: "Hvilke store Skiftetider!" Om alle disse tre sidstnævnte Skifter gielder det Samme overhovedet som om hin aarlige Det er meget uvist, om de have draget ret megen Fordeel, eller maaskee megen Skade og meget Tab for Menneskeheden efter sig. Det Første er maaskee endnu et fromt Ønske. Fiat!!Alle Helgens, rigtigere. Alle Helgenes Dag (Jndsendt.) Saaledes benævnes endnu, over tre hundrede Aar efter Reformationen, baade i Evangelibøger og Almanak den aarlige Kirkefest, vi nu gaae imode. Hvad betyder dette Navn for protestantiske evangeliske Kristne, Aldeles Jntet, Thi vi have jo, og tør ikke have, nogen Helgene, og altsaa heller ingen Festdag til disses Ære. Hvi skal da dette Navn end beholdes, naar det for os ingen Betydning maa have? Hvi siger man ikke heller Luthers Dag, eller, hvis man anseer den Ære for stor, Reformationsdag, hvori ligger en for os rigtig og ædel Betydning? Enhver Paamindelse om Papismen maa være ukier for den ægte Protestant. Lad derfor og denne, som ligger i Navnet: Alle Helgenes Dag forsvinde, tilligemed alt Papistisk,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-02
Jndenlandske Efterretninger. Tirsdagen den 29de October opførtes paa det Kongel. Theater, i Anledning af Hendes Majestæt Dronningens høie Fødselsdag, og ved Deres Majestæters samt det hele øvrige Kongehuses Nærværelse, Præciosa, lyrisk Drama af P. A. Wolff, med Musik af C. M. v. Weber. Efter at Hds. Majest. Dronningen var blevet modtaget ved Sin Jndtrædelse i Skuespilhuset, med sex Gange igientaget Hurra, blev der afsjunget en til Dagens Høitidelighed passende Sang af de forsamlede Tilskuere. - Saavel Kongens Nytorv, som de Gader, hvori Deres Majestæter, med Fakkelskin og ledsagede af et Detachement af Garden til Hest, passerede, vare smagfuldt illuminerede, og en stor Mængde Mennesker var i Bevægelse, saa at Kongens Nytorv efter Skuespillets Slutning Kl. 9, næsten var ganske opfyldt med Folk. Udenfor det forrige Thottske Palais var anbragt et brillant Transparent, med Hendes Majestæt Dronningens og Hendes Kongel. Høihed Kronprindsessens Navne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-02
J Mariboe Avis af 26 October d. A. læses følgende: J denne Tid har i Nørbeck ved Saxkjøbing i Lolland en Bondedreng, omtrent 12 af 14 Aar gammel, sat Livet til paa en saare ynkelig Maade. Sagen, efter Fortælling, er denne: Drengen var befængt med Fnat, af hvilken Aarsag Moderen greb til det sædvanlige Bondemiddel, indbalsamerede ham med Svovl og puttede ham ind i en heed Bagerovn, hvorudi man kort tilforn havde bagt Brød, og slog derpaa Fiellen for Ovnen. Efter nogen Tids Forløb begyndte Drengen at skrige paa det ynkeligste; hvilket den unaturlige (mon ikke snarere enfoldige?) Moder slet ikke ændsede; men inden man vidste et Ord deraf, var og blev han død. Lægen fra Saxkjøbing blev hentet. Alt omsonst!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-02
J samme Avis læses følgende Bekjendtgjørelse: Skovrider Carl Siefert ved Fuglsang Prierskovs Godser, er, Søndagen den 13de dennes, formodentlig om Morgenen for Kl. 8, bleven dræbt ved et Skud med Rendekugler i Thorebye Fredskov, nær ved Grænge Skjel, og ikke langt fra Stranden. - Den dobbeltløbende Bøsse, som Skovrideren førte med sig i Skoven, og som var saaledes indrettet, at begge Løbene, der laae ovenpaa hinanden, lode sig dreie rundt, saavelsom et fladt Krudthorn, maa af den eller de Myrdende være borttaget, da disse Ting savnedes ved den Dræbte. - Hvoder, i Anledning heraf, kan meddele saadan Oplysning, at Gierningsmanden opdages, tilsiges herved en Douceur af et hundrede og Halvtredsindstyve Rigsbankdaler rede Sølv. - Saxkiøbing, den 23de October 1822. - Hartmann.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-02
Nyborg. Løverdagen den 26de October mod Middagstid blev Man her en betydelig Jldebrand var bag Holkenhavns Skov. Senere erfaredes, at det var to Gaarde i Langeble, under Holkenhavn. Uagtet flere Sprøiter her fra Byen og Omegnen strax ilede til Hjelp, kunde Man ikke standse de fortærende Luer. Den Mand, hos hvem Jlden udbrød, fik næsten Jntet, den Anden kun lidet Bohave reddet. Dette Uheld er saa meget mere at beklage, da de begge vare velhavende Familier, bekjendt for deres Virksomhed, og ingen af Gaarden vare assurerede. Viborg. Ved Midsommers Tid blev i Nærheden af Viborg, omtrent 3/4 Miil herfra, paa Aalemølle Hede, der støder til en Mose ved Rindsholm i Sønderlyng Herred opgravet Steen ved Foden af en liden Høi, som Eieren, Hr. Justitsraad Ridder Bruun lod anvende til sine Fabrikbygninger ved Aalemølle. Man stødte ved den Leilighed paa 2de Gravsteder fra Oldtiden; af det ene er nu ikke at see mere end Indgangen; men det andet har man herfra hele Sommeren gjort Besøg til, for at see dette saa mærkelige Oldminde. En Gang, opsat af svære Kampesteen, 8 1/2 Alen lang, 1 Alen 2 Tommer bred, 1 Alen 18 Tommer høi, fører fra Østsiden derind, selve Gravstedet er 6 Alen lang, 3 Alen 12 Tommer bred. Ved Jndgangen er det opsat af svære Kampesteen af rundagtig Form, og er Høiden der 54 a 58 Tommer eller ikke fuldt 2 1/2 Alen, men inde i Gravstedet selv er Høiden almindelig kun 43 Tommer. Man seer deraf, at det ikke ved slige Leiligheder har faldet vore Forfædre tungt at bukke sig, for at komme derind. Jmidlertid viser hele Strukturen tydelig Oldtidens Kraft og Kæmpestyrke; thi Loftet bestaaer kun af 2 svære Steen, ligesom og alle Stenene have en god Sammenføining, deres Størrelse uagtet. Der fandtes ikke andet i Gravstuen, end en Stridshammer af Steen og nogle sorte Potteskaar, som formodentlig have indeholdt den Afdødes Aske. Det var imidlertid ønskeligt, om denne gamle Kæmpegrav vedligeholdtes i sin nuværende antike Form.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-02
Britten Farquebar, der har kjøbt Fonthill, er en saarig Pebersvend, der eier 1 1/2 Mill. Pd. St., hvilke han, ved sin Flid og Virksomhed, har fortjent, som Læge, i Ostindien. Medens han endnu var der, deponerede han hos BankierHoure i London 1/2 Mill. Pd. Men da han vendte tilbage, kjørte han fra Gravesand til London uden paa Postkareten, og gik ufortøvet hen til Bankieren, hvis Folk troede, at Mennesket i de smudsige, forslidte Klæder var en Betler, og Houre forbausedes selv over at see Naboben i denne Dragt. Han fordrede ikkun 25 Pd., og gik strax hen til en Paarørende; men da denne foranstaltede en Fest i Anledning af hans Tilbage os komst, og lod sig forlyde med, at han dog skulde komme til denne i en pyntelig Kjole, tog han sin Koffert, forlod øieblikkeligen Huset, og saae sin Frænde aldrig mere. Sin eneste Fætter giver han aarligen 300 Pd. St. og lever selv af 200, men i største Ureenlighed; dog har han nyligen smagfuldt indrettet eet af sine Huse. Alle Renterne af sin Formue anvender han især til at kjøbe Grundeiendomme, hvortil nu ogsaa det stadselige Fonthill kommer. Man troer, at han især vil anvende sine mange Penge til milde Stiftelser. Sin Fødestad Aberdeen skal han allerede have tilbudet 100,000 Pd. til en Opdragelsesanstalt men uden at faae Øvrighedens Samtykke dertil, fordi denne ikke vil tilstede meget frie, i Ostindien indsagede, Religionsgrundsætninger, fri Adgang. Jøvrigt skal han være en Mand af megen Aand og Kundskab.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-02
Statspapirerne stige overalt i Prisen. Aarsagen dertil skal være de sikkre Udsigter til en stadig Almeenfred. Paa de spanske Papirer af Laanet i Holland har der været 100 pC. at vinde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-02
Ved Bredden af Champlain=Sø fandt Brit, ten Lambert en ensomt boende vakker americansk Forpagter, der, af Mangel paa Hænder, havde udtænkt en ny Maade at kjærne Smør paa Karret var nemlig anbragt paa en Træhest for Børn, og i det disse, til deres Fornøielse, gyngede sig paa Hesten, forfærdigede de tillige det for Huusholdningen nødvendige Smør. Det kan man kalde at forene Nytte med Fornøielse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-02
Kjøbenhavns Børs d. 1 November. Cours. Hamb. 2 M. 247, a vista 250. Amsterdam 2 M. 240. London 2 M. 1125 Rbd. Spec. 253. - Specier solgtes til 15 Rbmk. 2 1/2 s.a 15 Rbmk. 3 s. Oblig. (med Rente fra 11 Juni 1822) 82 a 82 1/2. Nationalbank-Oblig. (af Laanet d. 2 Febr. 1820) 102 Rbd. r. S. (uden Renter) ell. 129 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S. - Norske Rigsbanksedler 13 a 13 1/2. - Svenske Sedler 60 1/2 s. Disconto 5 pC. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-06
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 7000000 Raa Nittende Aargang. No. 89. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 6 November 1822. Gjensvar paa andiatur et altera pars i Skilderiets No. 87, Træplantningen paa Kongeveiene angaaende. Imod min ærede, mig aldeles ubekjendte, Modstander S. i Skild. No. 87, der har taget Træplantningen paa Kongeveiene i Forsvar, maatte følgende bemærkninger behageligen tjene mig til Forsvar. Min Hensigt med de Bemærkninger, jeg i Skild No. 83 havde gjort over Træplantningen paa Kongeveiene var at vække Opmærksomhed for denne formeentlig ikke uvigtige Gjenstand af Veivæsenet, samt at vise, at samme, efter mine An syn, maatte ansees skadelig. Til den Ende viste jeg ved Kiendsgierninger, hvilke skadelige Følger, Træplantningen paa Kongeveiene allerede havde havt, og sluttede deraf, hvilke skadelige Følge den fremdeles maatte have, saafremt samme blev fortsat, og ansaae det desaarsag gavnligt og til raadeligt, at ingen videre Træplantning paa Kongeveiene fandt Sted, samt at de derpaa allerede plantede Træer bleve enten meget udtyndede eller og aldeles kappede, hvilket sidste jeg ansaae for det retteste. Skaden, Træplantningen paa Kongeveiene foraarsagede, angav jeg at være den, at Veien derved stedse holde i en vaad Tilstand, hvorved den, som anlagt paa leret Bund, opfyldt med lerig Fylding og siden belagt med leerholdende Gruus, meget let, især i fugtige Aaringer, op kjørtes, og jeg formeente, at omendskjøndt man gjorde sig al Umage for at holde den i vedbørlig Stand, saa vilde dette dog ingensinde ret lykkes, men at den efterhaanden, som Træplantningen fortsattes, vilde komme til at ligne vore gamle Skovveje, om faa Aar blive vanskelig at passere, og mange Steder, i vedvarende milde Vintere og regnfulde Sommere, blive ufremkommelig; men at jo tørrere Vejen paa lerig Bund kunde holdes i vort Clima, desto bedre vilde den holde sig istand, samt at dette gjaldt om alle Veie, anlagte paa lerig Grund, ved hvilken Fremgangsmaade det formeentes, at Kongeveien stedse, under behørig Opsigt og aarlige Reparationer, vilde blive brugbarere, uagtet alle Veirligets Afverlinger, paa alle Aarets Tider.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-06
Min ærede Modstander tilstaaer, at alt hvad der opreises ved Veien, som kan forhindre Vind strøget, skader Veien. Han erklærer det uomtvisteligt at Gierder, Bygninger o. s. v., opreiste den saa nær, at de kunne skygge over den for Solen, og forhindre Vinden at virke derpaa, skade den endogsaa langt mere end Træer derved at de endnu mere end disse skygge over den og forhindre Vindstrøget. Han tilstaaer altsaa selv at Træer skade den, hvilket var det, jeg søgte at godtgjøre. Han beviser selv denne Paastand med flere Exempler, som anføres og udvikles samme Sted. Min respective Modstander har altsaa end ydermere bevist det, som jeg søgte at bevise, og ved at tiltræde mine Grundsætninger i denne Henseende, givet mine bemærkninger og Paastande en end større Vægt. Min Paastand er altsaa ikke ved min Modstanders Contrabemærkninger, benægtede eller gjendrevne, men end ydermere beggede og bekræftede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-06
Da det øvrige af min ærede Modstanders bemærkninger enten end ydermere bevise det ovennævnte Skadelige i Træplantningen paa de lerede Kongeveie, eller ikke angaae den omhandlede Gjenstand, saa kunde jeg ansee det Afhandlede for tilstrækkeligt i denne Sag. Men da der dog bliver anført 2 andre Aarsager, hvorfor Kongevejen bør beplantes med Træer, som jeg tilforn ikke kunde formode, maa det være mig tilladt, derover at fremsætte mine bemærkninger. Der formenes, at Træerne bør plantes 1) for at være Veivisere i mørke Nætter, og dernæst 2) for at tjene til samme Brug i paakommende Snefog Jeg formener, at det vil blive saare vanskeligt i Balmørke, at have Nytte af Træerne, som Veivisere, da de kun vanskeligen kunne sees, ligesom man heller ikke vel tør antage, at man, for de faa Reisendes Skyld, der reise om Natten, kunde have gjort disse saare betydelige Bekostninger, og kunne de ikke tydeligen sees, saa synes det ligesaagodt, at de slet ikke vare der. Man maatte kjøre saare uordentligt paa Veien, naar man skulde med behørig Opmærksomhed komme til at kjøre i Grøvten. Men i bælmørke Nætter ville derimod Træerne, ved det større Mørke, de udbrede, lettere kunne foraarsage, at Veifarende kjøre paa hinanden, ligesom og tilholde Omløberen til at forsøge sin Lykke hos de værgeløse Reisende. Det vil derfor let indsees, at Træerne, ogsaa med Hensyn paa deres formeentlige Nytte, som Veivisere i Mørke, snarere fortjene at afkappes aldeles, end nye at plantes. J Sneefog derimod ville Træerne paa Siden af Veien være gavnlige; men man tør neppe antage, at disse med megen Flid og Bekostning plantede Træer, skulde være satte der for enkelte og meget sieldne Gange at tjene til Veivisere i Sneefog, thi længe er et saadant Sneefog ikke vedvarende, og jeg vilde snarere troe, at de bevirkede Sneedynger paa Veien, hvilket gjorde den end mere upasseerlig. Jeg har reist baade i Bælmørke og i Sneefog, men har ikke bemærket den formeentlige Nytte af Træerne, som Veivisere, og med vedbørlig Opmærksomhed og ædruelige Kudske vil man, saavel i Bælmørke som i Sneefog, de allerfleste Tider godt kunne befare Veien, uden at behøve Træerne derpaa som Veivisere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-06
At man i Holland paa det benævnte og flere Steder kan have gode Veie, uagtet de ere beplantede med Træer, tilstaaes gjerne; thi den omhandlede Egn er, saavidt vides, sumpig og sandig, og behøver altsaa Træer paa Dosseringen, for at fæstne og sammenholde den svampede og løse Overflade, hvilket ikkun kunde skee, ved at saadanne Veje stedse holdes i en vis Grad af Fugtighed, hvortil Træerne bidrager meget; Træplantningen tør altsaa der ansees som nødvendig; men dette hæver ikke Træplantningens Skadelighed, med Hensyn paa de omhandlede Veies Underlag og Bestanddele, samt Veirliget hos os. Med Hensyn paa Vandreren (Fodgjængeren) formenes Kongeveiene hos os ikke at være anlagt, men ikkun for Kjørende, og fornemmelig for at Kjøbenhavn kan under enhver Tid faae paa Axelen den fornødne Tilførsel. Skulde Træplantningen være blevet til, for blot at skygge i de faa Sommerdage for Fodgjængerne, eller vogte dem for at blive paakjørt, da var der anvendt store Midler til meget smaa Hensigter, og man havde da sandsynligen anlagt Fodstien paa hiin Side Grøvten og plantet Træerne ved den.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-06
Til Slutning takker jeg min ærede Hr. Modstander for det Bidrag til min Menings Bestyrkelse, som han, sandsynligen mod sin Villie, har afgivet, og det vil være mig kjært, hvis Mænd af Jndsigter med Grunde ville bestride eller bekræfte samme. Jeg har ingen anden Hensigt dermed end det Offentliges Vel, og det indstilles desaarsag endvidere til høie Vedkommendes gunstige Bedømmelse. Halvtredsindstyve Tusinde. Doctordisputatser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-06
Af Catalogen over afdøde Etatsraad og Professor A. Kalls Bogsamling, der skal sælges ved offentlig Auction den 2 December d. A., sees, at her forekommer en Samling af 10,000 Disputatser, og af enkelte saadanne Afhandlinger 50000, som den Afdøde i mangfoldige Aar har samlet paa, og hvoraf det største Antal blev kjøbt af ham paa den Thottske Auction. Betænker man, at ethvert af disse Skrifter har forskaffet sin Forfatter Titel af Magister (d. c. Mester i Lærdom, og forestiller man sig en saadan Hær af 50,000 Magistere med deres Opponenter, Respondenter &c., forsvarende deres Selvopgave baade skriftligen og mundtligen, saaledes, at de altid tilsidst beholdt Ret, og at Lærdommens første Orlogsmænd maatte stryge for deres Argumenters glatte Lag - saaledes paa en eneste stor Valplads, saa kan man ikke andet end blive ganske svimmel, ved Beskuelsen af et saadant Tankebillede. Tænker man sig derhos de 50,000 Doctorsmauser, som ved alle disse Leiligheder ere blevne holdte, saa segner Phantasien tilbage i sig selv ved en saadan Anstrængelse. Campe bemærker iøvrigt i VerdentschungsWorterbuch, 1801, at Ordet Doctor egentligen betyder Lærer, men da ikke enhver Lærer, men kun den, der har faaet Mesterværdigheden i et lærd Laug, og med samme Rettigheden til at lære og udøve de til et saadant Laug hørende Kundskaber, saa kunde man kalde ham Frilærer, d. r. en Saadan, der har Tilladelse til at holde et Værksted og arbeide deri, uden at være egentligt Medlem af Lauget. Miseeller. Hverken Carl den Tolvtes Svoger eller dennes Gemalinde, Ulrika Eleonora, have nogentid ganske kunnet befrie sig fra den Mistanke, at have havt Deel i Carls utidige Død. J det mindste har Fyrstindens Adfærd efter hans Død ikke forringet denne Mistanke. Man fortæller blandt andet, at ved Efterretningen om Heltens Fald, denne hans Søster, som just vaskede sine Hænder, i det første Udbrud af sin Glæde, rakte Overbringeren af det saa velkomne Budskab det kostbart forgyldte Vandbækken som Foræring.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-06
Denne Fyrstindes Sindelav gjør desværre dette Sagn temmelig troværdigt. Paa det Kongelige Bibliothek i Stockholm findes endnu en Bønnebog, hvori hun, for at komme Hukommelsen til Hjelp, med egen Haand havde optegnet enhver Fornærmelse, som hun af adskillige Personer havde maattet taale, for ved Leilighed at tage Hevn over dem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-06
J Martyn's Jagttagelser over den ny Udgave af Polyglotten, som nyligen ved Biskoppen af Durhams Understøttelse er udkommet i Engelland, hedder det: "Vi ville præke ved den for Arabien og Syrien, for Persien og Tartariet for China – for det halve Africa – for alle Middelhavets Kyster og for det brittiske Jndiens vidtløftige Strækninger." Man seer heraf, igjennem hvilke mange Lande den hellige Skrift efterhaanden vil udbrede sit Lys, naar Aabenbaringens Ord gjenlyde fra Millioner Munde i 140 forskjellige Tungemaal!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-06
Jmod den i Skilderiet engang fremsatte Mening, at det gamle Udtryk Glarøine oprindeligen betyder et Øienglas, men ikke Briller, erklærede sig en Ubenævnt i eet af vore Blade, men dog uden at fremkomme med andet Beviis for sin Menings Rigtighed, end at Glarøine bruges i Provindserne istedet for Briller. Langt fra at være af lige Tanker med den Ubenævnte troer man, at det aldrig vilde være nogen Vinding for Sproget, om Udtrykket Glarøine indførtes istedet for Briller, da allerede Ordet Glar viser, at Sammensætningen er fra en Tid, man ikke kjendte Briller, uagtet man vel kjendte Øjenglas, og det i vore Dage vilde være saa meget mindre brugeligt i hiin Betydning, som man nu har virkelige Glar, eller Glasøine. Nelson f. Ex. havde et Glasøie. Briller kunne iøvrigt ikke betragtes som noget fremmedt Ord, er det fremmedt i vort Sprog, saa er det ligesaa i Tydsk. Egentligen kommer det af Lat. Barb Berillus. At Mange i comisk Stiil have brugt Glarøine istedet for Briller, og andre af Mangel paa Eftertanke betjent sig deraf for Alvor, beviser ikke at det er brugt rigtigen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-06
Jndenlandske Efterretninger. Aalborgs dramatiske Selskabs nye smagfulde Theater blev første Gang aabnet den 27de October d. A. Høitideligheden begyndte med en Prolog, efter hvilken en Sang blev afsjunget. Efter Skuespillet fremsagdes, i Anledning af Hendes Majestæt Dronningens og Hds. Kgl. Høihed Kronprindsessens høie Fødselsdage, en Epilog, som ligeledes sluttedes med en Sang og samtlige Tilstedeværendes gjentagne Hurraraab.