Viborger Samler, 1841-07-19
Fra Algier høres Jntet med Bestemthed. Detaillerede Efterretninger og Generalerne Bugeauds og Baraguay Hilliers's Expeditioner mangle, fordi Communicationerne imellem Mascara og Mostaganem næsten ere ganske afbrudte. Man veed imidlertid, at Colonnen under Gen. Bugeaud indskrænker sig til at udføre Razzias, at Fienden ikke vover nogen afgjørende Træfning, men kun foruroliger Hæren i Skjermydsler, og at Gen. Baraguar dHilliers er vendt tilbage til Blidah, hvor han har indledet Underhandlinger med de to mægtige Stammer, Soumalas og Mouzaias. Disse Stammer tilbøde frivillig deres Underkastelse, men vægrede sig ved at stille Gidsler, og saaledes afbrødes de indledede Underhandlinger, Umiddelbart derefter rykkede denne General Generalgouverneuren imøde. Garnisonen i Mostaganem havde gjort et natligt Udfald (d. 22de Juni, i hvilket det lykkedes den, at tage tilfange en af Abdel Kaders fornemste Officierer, en Aga for en af Selifdalens Stammer, som havde 4000 Ryttere under sin Commando. J Løsepenge, havde hans Stamme tilbudet 300 Heste og 1000 Stykker Hornqvæg. "Hvilken siger Journ. d. Deh., er vor Rolle imellem Porten og dens insurgerede christelige Undersaatter, Det er en Selvfølge, at den christelige Befolkning besidder hele vor Sympathie; thi vi see i den de ulykkelige Levninger af en stor, tilgrundegangen Civilisation og om Gud vil – Spiren til en stor tilkommende Civilisation. Men er det overeensstemmende med den christelige Befolknings Jnteresse, at vi opmuntre og tilskynde den til at forfølge en Uafhængighed, den ei vilde kunne taale, Vi spørge, om ikke Frankerig, ved at tage de Christnes Jnsurrection under sin Beskyttelse, mere vilde skade end gavne de Christnes Sag, Er det den Jntervention, Menneskekjærlighed, Fornuft, sunde politiske Grundsætninger forlange af os. Naar vi have at opfylde imod de Christne Pligter, som Deeltagelse, Ædelmodighed og Broderkjærlighed imod Orientens Christne paalægge os, have vi da ikke ogsaa at opfylde de Pligter, som Retfærdighed, imod Tyrkiet paalægger os, i Forening med de Pligter, vor egen Jnteresse paabyder os, Vi have Valget imellem to Ting; men Valget maa være klart og bestemt. Fordømme vi uden Forbeholdenhed Jnsurrectionen, da kunne vi betjene os af vor Jndflydelse hos Porten, for at erholde for den christelige Befolkning bedre Betingelser, en meere liberal, retfærdig og mild Administration, - virkelige Rettigheder med eet Ord – istedet for den chimæriske Uafhængighed, efter hvilken den stræber. Vore Reclamationer ville da have mere Vægt, fordi de indeholde en klar og formelig Anerkjendelse af Portens Souveraitet, og hele Europa vil understøtte dem. Men naar vi give og Skinnet af at tilskynde Jnsurgenterne til at gribe til Vaaben, da vil man ikke høre os: Porten vil med Ret ansee os som Fiender. Der vil da kun være tilbage for os at intervenere med væbnet Haand til Fordeel for den christelige Befolkning, eller og at forblive ørkesløse Tilskuere til dens fuldstændige Udryddelse. Hvo vilde vel tilraade Regjeringen at intervenere med væbnet Haand. J Jnteresse af den Befolkning, vi ville og maae beskytte, i vor egen Jnteresse, i den europæiske Freds Jnteresse maa Regjeringen handle; dens Politik er fore tegnet den. J dens Mund tør det osmanske Riges Jntegritet ikke være et tomt Ord. De Provindser, der have grebet til Vaaben, tilhøre unegteligt Porten. Naar den skjebnesvangre Time for det tyrkiske Rige skal slaae, saa tilkommer det os ikke at paaskynde den. Jnsurgenterne have som Jnsurgenter ingen Bistand af os at haabe; deres Uafhængighed er en Chimære; de ere Portens Undersaatter; Frankerig er Portens Allierede, og vil ikke frarøve Sultanen hans Besiddelser. - Men ligesaa lidet tør vi forglemme, at Spørgsmaalet angaaer undertrykkede Christne, der som Undersaatter have Ret til at vorde regjerede med Retfærdighed, Mildhed og efter europæiske Civilisations=Principer. Den Jnsurrection, Frankerig kan byde de Christne, bestaaer i at anvende sin Jndflydelse hos Porten, – og en saadan Jntervention vil derom ere vi forvissede, ikke være uvirksom Porten vil indsee, at den offentlige Mening - den uimodstaaeligste Magt – taler for Jnsurgenterne. Garantier for deres Personers Frihed, Sikkerhed for deres Eiendom retfærdige Domstole og en uafhængig Administration: Alt dette er den christelige Befolkning berettiget at fordre, og dette er og den franske Regjering redebon til at forlange for den. J denne Sag ville alle christelige Magter forene deres Anstrengelser med vores. Naar Europa garanterer Porten dens Besiddelser, da maa Sultanen føle, at han maa garantere sine Besiddelser en mild og moderat Regjering. Tractaten af 15de Julii har viist, hvad der er at vente af en bevæbnet Jntervention; kun en fredelig Jntervention kan sikkre Alles Rettigheder og Jnteresser, og tilveiebringe Orden i saadanne Egne, i hvilke Anvendelse af physisk Magt kun har saaet Uorden og Anarchie