Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-02-16
(Jndsendt.) Valglov - Formueskat. Told og anden indirekte Skat gaaer for en stor Deel tabt i Oppebørsels=Omkostninger, og kan ikke begrunde politiske Rettigheder. De, der ville have saadanne, maae finde sig i direkte Beskatning, og betale ligefrem. Ellers maae de betragtes som umyndige, umodne, uværdige til Friheden. Valgloven er da let dannet, naar Antallet af Deputerede og Stemmeret til at vælge disse afhænger af den direkte Skats Størrelse, som ydes af Enhver. J Hertugdømmerne gives forholdsviis meere direkte end inddirekte Skat. Beboerne der faae derved Adkomst til større politiske Rettigheder end de Danske; men de ville snarere vindes ved en friere Handel med de Danske end ved mange Stænderdeputerede. J Danmark er det især Herremændene der opirre Folkestemningen, og standse Fremgangen ved et stort Antal Stænderdeputerede, mange Forrettigheder og ved forholdsviis at bidrage mindst til de offentlige Byrder. Saalænge dette varer ved vil Bondeagitationen tage til, og blive mer betænkelig. Nu har Kongen for det almindelige Bedste, som Gave, opoffret vigtige Forrettigheder. Nu kommer Touren til Rigets øvrige Privilegerede at gjøre ligedan. Hvad der da tabes paa een Maade, kan vindes paa en anden. Det Hele vil da gjøre større Fremgang, og den Enkelte, der lider for meget derved, bør da have Erstatning af det Hele. Formueskat af synlig Eiendom, fælleds for Land og Kjøbstad - ikke den forhadte Jndkomstskat - maa da til, for at udjævne alle Misforhold. For Tiden kom vel Landbeboerne da til at betale mere Skat; men Kjøbstæderne ville især hæve sig ved den friere Omsætning, samle større Formue, og da komme til at give mere Formueskat. Og denne kunde muligen blive betalt ved Udbyttet af et bedre indrettet Bankvæsen i Forbindelse med Creditfor eninger, Laane= og Spare=Kasser, hvorved den synlige Eiendom ligeledes blev brugt, nemlig til Actiecapital. Almeenbevæbning - Høiskole. Kjøbstadens og Landdistriktets Beboere maatte da danne en almindelig Væbning med hinanden, der især blev forsynet med Officerer af den staaende Hær. Denne maatte da bestaae af saa vel øvede og dannede Folk, at selv de Gemeene kunde bruges som Underofficerer og Exerceermestere ved den almindelige Væbning; men lønnes og behandles saa vel, at de selv søgte Tjenesten, og Ansættelse deri være en Belønning for dem, der udmærkede sig. Enhver der aflagde de fornødne Prøver, maatte da kunne stige til de høiere Grader. Standsforskjellighed maatte da høre op, og Alle have lige Rettighed. J fredelige og rolige Tider maatte de ringere Grader af de faste Folk besørge Garnisonstjenesten, men der behøvedes kun Faa af dem, naar den almindelige Væbning var saaledes organiseret og indrettet i Klasser, at der øieblikkelig kunde kaldes flere til, naar dette gjordes fornødent, og disse da kommanderes af de meere Øvede. De faste Folk kunde lønnes bedre, naar Antallet var mindre, og Enhver blev øvet saa vidt muligt i Nærheden af sit Hjempaa egen Regning. Dog dette er kun tænkeligt under en folkelig Regjering, der ikke mistænker Landets Børn. Oprørske Bevægelser stilles bedst ved at kalde Folket sammen til at opretholde Orden. Regjeringen kan ikke hindre revolterende Forstyrrelser eller stillestaaende Forraadnelse, undtagen ved at lede Bevægelsen, og stille sig i Spidsen for den. Væbningen vil da tillige meere end hidindtil kunne benyttes som en Dannelses skole for Folket, og den aandelige Væbning faae mere Betydning end den legemlige med Bajonetter og Kanoner, der sjeldent blive anvendte i vore Dage. De, der ville udmærke sig ved Væbningen, maae da og kunne bruge Tunge og Pen, kunne benyttes som Diplomater og Publicister, hvortil vi især have følt stor Trang i Striden med Tydskerne.