Aarhuus Stifts-Tidende, 1839-05-14
Til det engelske Parlament var indgivet Klageover den af den danske Regjering paabudne Transit Told paa Vare, som forsendes over Land imellem Hamborg og Lübeck, hvilken Afgivet fandtes at stride ei alene mod Aanden, men ogsaa mod Bogstavet i de mellem England og Danmark afsluttede Tractater, og det saameget mere, som der af hver Centner Gods, som forsendes fra Hamborg til Lübeck, skal betales 10 s. Cr., medens der i modsat Retning, fra Lübeck til Hamborg, kun erlægges 5 s., hvorved alt saa de brittiske Producter komme til at svare en høiere Afgivt end de russiske og preussiske, i Modsigelse med de tidligere Tractater, til Skade for Engelland, især da alle Stapel-Artiklerne af russiske og preussiske Producter forblive aldeles toldfrie. Rigtignok har den danske Regjering erklæret, tilføies der, at Transittolden skulde blive sat paa lige Fod for begge Sider, men alligevel vedblev Toldfriheden til Fordeel for de russisk preussiske Hovedproducter, medens derimod der maatte svares Afgivter af alt brittisk Gods Hvorvidt denne Afgivet lader sig retfærdiggjøre er det hvorom man nu forlanger Regjeringens Erklæring. Ved samme Leilighed blev bragt paa Bane, hvorlunde flere Stater i denne Tid besvære sig over den høie Sundtold, som formenes at blive hævet efter en høiere Tarif, end der er fastsat i den oprindelige Tractat, hvis der existeret nogen saadan. Herpaa har Udenrigsministeren Lord Palmerston svaret, at Regjeringen har alt i flere Maaneder beskjæftiget sig med denne Gjenstand, og hidtil udbragt følgende Resultat deraf. Det kan ikke hindres en uafhængig Stat paa sit Gebeet at paabyde en billig Afgivt, paalagt alle Nationer i lige Forhold. Den brittiske Regjering havde gjort Jndvendinger mod Uligheden, der var til Skade for den brittiske Handel, og havde af den danske Regjering faaet det tilfredsstillende Svar, at den lavere Afgivet (5 s. pr. Ct.) skulde gielde baade frem og tilbage. Angaaende det andet Ulighedsprincip, at nemlig Afgivterne ikke blive hævede af alle Gjenstande uden Undtagelse, og navnlig saadanne Artikler ere frigivne som udgjøre Ruslands Hovedudførsel, medens alle brittiske Udførsels=Artikler derimod ere belagte med Afgivt, derom er nu Underhandlinger i Gang med den danske Regjering. Paa Klageover, at denne Hoved Handelsvei mellem Østersøen, og det vestlige Europa, der indtil de nyeste Tider har været været aldeles afgivtsfri (en vigtig Omstændighed, da Skibsfarten gjennem Sundet paa visse Tider af Aaret er meget forefuld) uagtet den nu paalagte Afgivt befinder sig i den afskyeligste Tilstand, svarte Ministeren, at man var berettiget til at fordre Anlægget af en taalelig Landevei, til Erstatning for Transitafgivten, hvilket Danmark desuden burde gjøre for sin egen Skyld, da Hamborg og Lübeck staae i Begreb med at anlægge en, rigtignok noget, men dog ikke stort længere, aldeles afgivtsfri Vei, saa at Danmark, naar det vil vinde altfor Meget, let udsætter sig for at tabe Alt. Jøvrigt var det endnu et uafgjort Spørgsmaal, om Danmark, efter de imellem det og Hansestæderne bestaaende Tractater, ogsaa var berettiget til at hæve en saadan Afgivt, hvilket imidlertid ikke vedkom Engelland. Angaaende det vigtige Spørgsmaal, om Sund=Tolden blev hævet efter en høiere Tarif end den, hvortil Danmark ved Hævd og Tractater var berettiget, vilde han for Øieblikket ikke udtale nogen afgjort Mening, men forsikkrede, at Regjeringen havde henvendt sin Opmærksomhed derpaa.