Viborger Samler, 1839-08-27
Udenlandske Efterretninger. Fra den russiske Grændse. August. J den senere Tid findes flere fra London og Paris daterede Efterretninger i Augsb. Allg. Zeit., hvilke synes at have til Formaal at bevirke en Meningsforskjel imellem de store Magter angaaende Behandlingen af det vigtige orientalske Spørgsmaal, og, om muligt, fremkalde en Adskillelse af den hidtil bestaaende Forbindelse. Underhandlingernes Gang, som Magterne fulgte, blev desaarsag afbenyttet, og fremstillet deels rigtigt, deels urigtigt, efter som de Hensigter, der laae til Grund for hine Artikler, syntes at kræve det. En af disse udmærker sig isærdeleshed derved, at den søger at kaste den Mistanke paa det russiske Cabinet, at dette ikke skulde attraae nogen Forbinvelse med de andre Magter, for bedre og udelukkende at kunne drage Fordeel af Portens precaire Stilling; og dog ender Artiklen med den Forsikkring, at alle Magter ere enige med Hensyn til Vedligeholdelsen af Portens Jntegritet og Uafhængighed. Men er dette Tilfældet, og det er saa, da bliver en Divergents i Magternes Anskuelser, kun mulig i Henseende til Formen og Anvendelsen af Midlerne; men ingenlunde er det, hvilket man saa gjerne vilde indbilde det store Publicum, særskilte Jnteresser, der ledede denne eller hiin Magt. Vilde man antage dette saa røber det hverken Talent eller billighed, netop at tage det russiske Cabinet til Sigtepunct; man havde da maattet tale om ethvert Cabinet uden Undtagelse, maale det med samme Maalestok, saafremt man yder Følelse for Upartiskhed den Agtelse, hvormed man koketterer saa stærkt, for destøbedre at skiule sin Hensigt; man havde da med Bestemthed og uden Omsvøb maattet optælle de Hoved momenter, Underhandlingerne frembøde; man havde ikke burdet indskrænke sig til Antydninger og Udeladelser; det havde været Pligt at bringe Alt, hvad tidligere og nu er skeet, for Dagens Lys. Det vilde da have viist sig, paa hvis Side de egne, forbeholdne Jdeer ere at søge, under den Forudsætning naturligviis, at man vil gjøre Magternes Politik anskuelig fra det samme Synspunct, hvorfra de ere betragtede i den anførte Artikel. Vor Dom desangaaende er afvigende; vi sige, at Cabinetterne uden Forskjel hverken havde, eller endnu have for Øie særlige Jnteresser eller modsigende Principspørgsmaal ved Udjævningen af de orientalske Forhold, at Cabinetternes Tendents meget mere var Opretholdelsen af det System, som Europa har at takkefor den almindelige Fred. Undersøgelser og Form og Midler vare nødvendige, og i saa Henseende have Afvigelser fundet Sted, men disse hidrøre ikke fra gjensidig Mistillid, men kun af Frygt for at gjøre altfor meget, eller for lidt, og ere vistnok tilgivelige, naar man erindrer de Tildragelser, som den afholdte Londoner-Conference har bragt for Dagens Lys. Beviset for denne Paastand ville vi erholde, naar vi give et bestemt Svar paa det Spørgsmaal, om ikke alle Cabinetter have billiget de Forslag, som Porten i sin Tid fremkom med for at berolige Orienten, og paa hvilke den Pacificationsplan, byggedes, der af alle Cabinetter ansees at være en vel udtænkt Plan, – en Plan, som de uden Forbeholdenhed ville skienke deres bifald. Er dette sandt, saa behøves der ingen yderligere Deduction, for at godtgjøre Grundløsheden af den Forudsætning, at en eller anden Magt kunde i det orientalske Anliggende have i Sindeat begive sig paa Sideveie eller at besnære de andre Magter. Nei, til ingen Tid er man gaaet aabenhiertigere til Værks, end ved denne Leilighed; enhver Regjering angav sine Grunde, hvorfor den troede sig forpligtet til at handle paa denne eller hiin Maade, uden et eneste Øieblik at frygte for at vorde mistydet af den anden; og besynderligt nok var det netop hiin Note, som det var overdraget Grev Pozzo di Borgo at forelægge det engelske Cabinet –, der ikke alene vandt Lord Palmerstons og hans Collegers fuldkomne Approbation, men der ogsaa i Paris, Wien og Berlin ansaaes for at være fortræffelig affattet, og fuldkommen svarende til Bestemmelsen. Det var denne Note, der gav den første alvorlige Anledning til at betragte og behandle det orientalske Vilderede fra det sande og practiske Synspunct; det var denne Note, der vilde sætte et Maal for enhver Nøllen, og foregribe Begivenhederne, eller søge at gjøre sig til Herre over dem, – og det paa samme Tid, da der i en af Artiklerne i Allg. Zeit. fremsættes den Paastand, at Lord Granville har søgt at finde i denne Note Noget, der ikke fandtes deri. (Eft. Augsb. Allg. Zeit.) Storbritannien og Jrland. Bladet the Courier omtaler, at Rusland for Øieblikket befinder sig i en Kamp paa Liv og Død med Udlandets Handel i Almindelighed, og synes at have til Hensigt at opføre en chinesisk Muur af Toldbetjente langs med den hele Udstrækning af den preussiske Grændse. Det er i dette Øieblik et besværligere Foretagende for en preussisk Kjøbmand i Memel at ride over Grændsen til et Besøg hos en Handelsven i Polangen, endskjøndt begge Stæder kun ligge i faa Miles Afstand fra hinanden, end det er foren Bomulds=Fabrikant i Manchester at besøge sin Correspondent i Staden New-Port. Nogle tydske Politikere troe i dette fiendtlige commercielle Forhold at finde en skjult Anmositet imellem Hofferne i St. Petersborg og Berlin; men Sagen er, saaledes som det er blevet fremstillet for os, kun den, at den russiske Regjering anvender Alt hvad der staaer i dens Magt, for at bringe i Anvendelse det absurde Prohibitivsystem, der patroniseres af Grev Cancrin, den nuværende russiske Finantsminister.