Viborger Samler, 1790-05-17
Fortsættelse af Ragvart. Forgieves umagede jeg mig for at skiule denne min O Forlegenhed; den klarseende Miss Betty opdagede snart med sine Argus Øine min Urolighed, og var snild nok til at gjette sig til dens Aarsag. Desuagtet var jeg dog saa lykkelig, at komme i Erfaring om, at min Beherskerinde var paa en Slags Maade i Slægtskab med vores Vert, for Resten en Datter af en Søe-Officeer, som for tidlig var bortdød og havde efterladt hende uden al Understøttelse, at hendes Navn var Miss Amalie, og det Sælskab, hvormed hun var kommen, en anden Officeer med sin Frue, hvilke havde, skiønt selv i trængende Forfatning, antaget sig den forladte Amalie som deres eget Barn Aldrig var jeg mere glad i mit Liv, end ved disse Opdagelse. Nu vil min Kierlighed blive lønnet, tænkte jeg, og en Ulykkelig faae mig at takke for sin Lykke. Beruset af Glæde lagde jeg Planer, og forkastede dem og lagde atter nye, da Miss Betty efter en kort Samtale med min tilbedede Amalie med eet styrtede mit Mod fra sin Høide, og jammerligen dræbte alle min Jndbildningskrafts søde Fostere ved at give vores Kudsk Befaling, at være færdig til Hiemreisen. Vi droge da bort, men med langt mindre Fornøielse paa alle Sider, end da vi reiste ud. Sir Arthur overgav sig i Morphei Arme, og under Lyden af hans Næses behagelige Orgel landede vi omsider ved vort Hiem, jeg glad ved at søge Ensomheden, og Miss Betty søgende Vederqvægelse i at aabenbare, sin Broder de rigtige Opdagelser, som denne ønskelige Dag havde givet hende Leilighed til at giøre. Jkke desmindre vedblev endnu den gode huuslige Forstaaelse. Sir A. viiste den samme Tillid til mig endnu som før, og Miss Betty syntes ogsaa at skienke mig sin Fortroelighed; Jmidlertid var mit eneste Ønske, at faae nogen nøiere Kundskab om min skiønne Amalie og hendes Opholdsted; men hertil vare Veiene spærrede for mig. Hun levede, som det syntes, meget ingetogen og havde liden Omgang med Verden; jeg var endnu selv lidet kiendt i London, og de Midler, jeg kunde have betient mig af til denne Undersøgelse, vare alt i Miss Bettys Tieneste. Omsider lykkedes hendes Umage saavel, at hun sig til megen Glæde erfarede, at Amalie levede i temmelig trykkende Omstændigheder. Under Skin af at trøste denne ulykkelige Pige, besøgde hun hende personlig, bevidnede hende den største Agtelse for hendes Fortienester, og lovede at bidrage alt, for at giøre hendes Kaar taaleligere. Hun foreslog hende ogsaa virkelig strax en Plads som Sælskabs=Dame hos en Veninde i Sommerset-Shire. Tilbudet blev modtaget og den uskyldige Amalie saavelsom hendes PleieForældre, der ikke vare i Stand til at giøre det for hende, som de ønskede, vare godtroende nok til at ansee Miss Betty, hvis sande Hensigter de ikke kiendte, som en Engel nedsendt fra Himlen, for at trøste den ulykkelige Pige i sin beklagelige Forfatning. Sieleglad over at have allerede gjort saa stor et Skridt til sine onde Hensigters Befordring, tilbød Miss Betty sig, at føre Amalie selv til bemeldte sin Veninde, og da dette Riddertog saaledes inden faa Dage lykkelig var tilendebragt, kom hun tilbage til vort Huus med en Munterhed, som virkelig forekom mig mærkværdig, endskiønt jeg endnu, som uvidende om den hele Tildragelse, ingenlunde kunde slutte mig til dens sande Aarsag. Nu forløb en rum Tid, da jeg uagtet al min møisommelige Eftersøgen intet kunde erfare om Amalie Jeg formodede snart, hvem jeg havde for dette Puds at takke, og det saameget desmere, som Sir A. daglig rykkede nærmere og nærmere imod den egentlige Punkt af hans Andragende, og Miss Betty syntes mærkelig at understøtte hans Plan. Men just denne Tanke, at man paa saa forrædersk en Maade vilde bringe mig i Garnet, giorde mig endnu langt mere halstarrig, end jeg nogensinde for havde været; og hvormeget jeg maaskee endog kan synes at fortiene Daadelfor min Opførsel af de kolde Philosopher, som sætte Lykken i det udvortes Glimrende, saa følte jeg mig dog for stolt til at tage imod denne Lykke, og for ædelmodig, om jeg saa tør kalde det, til at lade den Leilighed gaae forbi, som jeg troede at have til at giøre min tilbedede Amalie lykkelig. Ethver