Berlingske Tidende, 1835-10-21
Den, i Gaar omtalte Skrivelse, Juntaen af Saragossa har stilet til Herr Mendizaval, lyder saaledes: Juntaen har glædet sig meget, da den erfarede, at Dronningen har udnævnt Dem til Finants-Minister, og tillige overdraget Dem det Hverv at danne et nyt Ministerium. Skulde ikke Juntaen ile med at frembære sine Lykønskninger til en Mand, hvis tidligere Forhold giver det bedste Pant paa tilkommende Forhaabninger, Juntaens Glæde har været levende og oprigtig, da den saae hiin forige Patriot fra 1820, Ordneren af de liberale Elementer fra 1830, den vakre Diplomat, der ganske nylig hialp til at befrie og organisere Portugal, komme i Spidsen for Magten. Gjerne knyttede den til disse for Dem saa hæderlige Erindringer Mindet om, at De her i Cadix, den spanske Friheds Vugge, har henlevet Deres Ungdom. Ved at bemærke en gammel Collega, som De, en mangeaarig Repræsentant af Liberalismen, see sig af de bydende Omstændigheder bevæget til at tage Regjeringens Tømme i Hænde, for at beskjærme Fædrelandet mod de bestandig meer og meer truende Storme, har Juntaen af Deres glimrende Egenskaber troet at kunne uddrage en gunstig Slutning for Ærligheden og Tilforladeligheden af den Vei, De i Deres nye Stilling vil betræde, og har i Dem budt Pantet paa en bedre Fremtid velkommen, fordet politiske Parti, hvortil de hører, og som De har at takke for Magten. Saa let vil Juntaen ikke forandre denne sin Mening om Dem. Den holder sig overtydet om, at de Raad, som De allerede har meddeelt Dronningen, have været dicterede af den bedste Villie. Men det er ikke nok: Nu aander De den farlige Hoflugt; De bevæger Dem i hiin magiske Kreds, ved hvilken det pleier at lykkes Hoffet at paralysere Dydens og Redelighedens Anstrengelser. Juntaen haaber, at det ikke vil fornærme Dem, hvis den hentyder paa, at man, endog med de bedste Hensigter, og uden at ville opgive sine hidtil hyldede Principer, ved Hoffets Lugt kan blive forledet til at antage et politiske System, der ikke svarer til Nationens Fornødenheder eller til dens Villie. Ogsaa er det da fremt for Alt indlysende, at Deres Excellentse hverken kan tilfredsstille Dronningens Tillid eller Nationens Forhaabninger, hvis De ikke rigtigt bedømmer Landets Tilstand. Men tør vi slutte fra det Sprog, som Hovedstadens Journaler føre, til Deres Anskuelser, da maae vi vel antage, at de nuværende Forhold urigtigt bedømmes af Dem. Uafladeligt gjentage nemlig hin Journaler, at Bevægelsen i Provindserne ene og alene maa tilskrives Impulsen af en liden exalteret Minoritet. Der ligger en Forbindelse, der kan have de værste Følger for Spanien. Det er ikke nogle enkelte Enthusiaster, fra hvilke Bevægelsen i vor Provinds er udgaaet, neil det er Cheferne for alle Grene af den offentlige Forvaltning, Kjøbmændene, Grundeierne, Familiefædrene, Kunstnerne, Ungdommen, Alle som Een. Derfor erklærer da Juntaen, som Organ for denne Provindses Villie, at den heller vil see Staden Cadix's Mure, falde og Byens Gader opfyldte med Liig, end nedlægge Vaabnene, for en saadan constituerende National-Congres, som den i sin Adresse til Dronningen har forlangt, er blevet nedsat. Provindsen Cadix vil ikke bryde denne ligesaa frivillige som højtidelige Eed Skulde deres Exellentse ikke besidde den nødvendige Kraft og Energi, til at stille Dem i Spidsen for Patrioterne, saa bede Deres Venner Dem paa det indstændigste, atter at nedlægge den Dem overdragne Magt, og at overlade dem, der ville fremme deres Fædrelands Ulykke, til deres egen Skjæbne. Gud beskytte Deres Exellentse! Cadix den 24de Septbr. 1835. Raphael Hore, Præsident. J Garcia de Villatta, Secretair.