Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-04-26
For omtrent 14 Dage siden toge Borgerrepræsentanterne her i Staden under Overveielse, hvorvidt de exempelløst høie Kornpriser maatte gjøre en overordentlig Foranstaltning fra det Offentliges Side nødvendig. Man erkjendte, at der for Tiden fandtes, og efter al Rimelighed indtil næste Høst endnu vilde findes, om ikke virkelig Mangel, dog saadanne overordentlige Forhold, der kunde retfærdiggjøre overordentlige Foranstaltninger, og at Statsfinantserne saameget mere maatte finde sig baade istand og foranledigede til i den Henseende at bringe noget Offer, som den stedfindende Conjunctur, der for saamange Enkelte er en sand Calamitet, ikke blot for Landet i det Hele, men ogsaa for Statsindtægterne har været saa overordentlig fordeelagtig. At Regjeringen vil være redebon til ogsaa for Hovedstaden, og hvad der vel deraf vilde være en nødvendig Følge: for de øvrige Kjøbstæder, at bringe et forholdsviis ringe Offer, derom kunde man saameget mindre nære nogen Tvivl, som den Eftergivelse i Hartkornskatten, der i sin Tid var fremkaldt ved Kornprisernes mageløse Dalen, endnu bestod, efter at disse ikke blot havde opnaaet en meget tilfredsstillende Størrelse, men nu endog i flere Aar har holdt sig i en ganske ualmindelig Høide. Da her ikke skulde være Tale om at overveie det Spørgsmaal, hvorvidt Staten burde beskatte den første af alle Livsfornødenheder, men kun ved en extraordinair Foranstaltning at møde et extraordinairt Tilfælde, kunde Borgerrepræsentanterne ikke indlade sig paa at andrage paa en fuldstændig Ophævelse af Formalingsafgiften og Consumtionen paa Brødkornet; hvorimod de i Erkjendelsen af den Sandsynlighed, at dets Priis ikke for næste Høst kan antages at ville falde til sit sædvanlige Standpunkt, og i Erkjendelse af det Odieuse i, at Staten, uden at dens finantsielle Forhold i mindste Maade kunne gjøre saadant nødvendigt, under saadanne Omstændigheder end yderligere fordyrer Brødet ved at beskatte samme, besluttede at indbyde Magistraten til i Forening med dem at andrage paa en Suspension af de nævnte Afgivter foreløbig til Septbr. Maaneds Udgang, til hvilken Tid det vil vise sig, hvorledes Høsten vil blive baade hos os og fremfor Alt i de Lande, af hvilke Kornprisernes Størrelse er afhængig, og hvorvidt der altsaa maatte være Anledning til at lade en saadan Foranstaltning vedvare. J dette Fællesmøde af den hele Communalbestyrelse kom man til den Erkjendelse, at den Nedsættelse i Brødpriserne, der maatte være en Følge af Afgiftens Ophævelse, ligesaavel vilde være til Fordeel for de Formuende som for de Uformuende, ja endog i høiere Grad, idet Beskatningen paa Hvedebrød, der fortrinsviis nydes af de mere Velhavende, udgjør den langt overveiende Deel af Afgiften, at der altsaa vilde opstaae fort Misforhold mellem det Offer, der fordredes Statsfinantserne, og den Deel heraf, som virkelig vilde tilflyde de trængende Classer. Derimod foreslog Magistraten, at Hovedstaden skulde andrage hos Regjeringen om, at Beløbet af Formaalingsafgiften og Consumtionen for et vist Tidsløb, formeentlig indtil Septbr. Maaneds Udgang, skulde stilles til Communalbestyrelsens Raadighed, for paa den Maade, der maatte befindes hensigtsmæssigst, at komme alle dem til Hjælp, for hvilke den nærværende Dyrtid er meest trykkende. Dette Forslag tiltraadtes af Borgerrepræsentanterne, og Andragendet vil saaledes udentvivl allerede idag være i Hs. M. Kongens Hænder. (Fdl.) Uagtet der og Anvendelsen endnu ikke er taget nogen Beslutning, fremgaaer det dog af Forhandlingerne, at der ikke tilsigtes ved Gratisuddeling at svække Selvstændighedsfølelsen og Arbeidslysten hos de trængende Classer, men kun ved Tilskud fra det Offentliges Side at sætte det størst mulige Antal Jndvaanere i Stand til at kjøbe deres Brød til nogenlunde billige Priser. Da de nævnte Afgifter hver Maaned indbringe omtrent 10,000 Rbd., vil ved en fornuftig Jndretning dette Øiemed kunne opnaaes i en ikke ringe Udstrækning. For Khvns. Vedkommende er her altsaakun Tale om et Afsavn af Finantserne af 60,000 Rbd., eller, da en lignende Foranstaltning naturligviis maa træffes for de øvrige Kjøbstæders Vedkommende, om et Offer af omtrent 120,000 Rbd., altsaa en ringe Deel af hvad Finantserne aarligen skjænke Hartkorns eierne, som vistnok ikke nu kunne klage over at trykkes ved lave Kornpriser, og blandt Hartkornseierne fortrinsviis de meget ærede Herrer Godseiere, som naturligviis i Form af Jndfæstning og Landgilde ene have høstet Fordelen af denne Eftergivelse paa alt Landets Fæstegods, forsaavidt de ikke endogsaa have betinget sig, at Fæsterne skulle betale den fulde Skat, saa at Eftergivelsen bliver reentud en Gave fra de Fattige til de Rige. Dette gjor det forklarligt, at den ellers saa begjærlige Skatkasse har ladet hiin Eftergivelse bestaae, endog længe efter at dens Grund var bortfaldet. Her skal det forøvrigt kun være sagt om en Omstændighed, der gjør det utvivlsomt, at Regjeringen vil være redebon til at komme Kjøbstæderne til Hjælp, da Kornprisernes Høide i samme Grad taler for dem, som i sin Tid disse Prisers Synken talte for Kornproducenterne. (S. Bl.)De mange dybt Bekymrede, de Fattige og Uformuende, som paa Grund af de høie Kornpriser næppe kunne forskaffe dem og Deres det daglige Brød og med sorgfuld Ængstelse see den nærmeste Fremtid imøde, kunne vi fra paalidelig Kilde bringe den Efterretning at der om kort Tid vil komme en betydelig Tilførsel af Kornvarer, navnlig af Rug hertil Staden søværts fra, hvilket naturligviis vil bevirke betydelig Dalen i Prisen, ligesom der samtidig hermed fra Regjeringens Side vil skee Foranstaltning til Stadens tilbørlige Forsyning med Levnetsmidler. Vi haabe, at disse Efterretninger ville virke beroligende og bidrage til at dæmpe den Ængstelse, der uimodsigelig har bemægtiget sig næsten alle Classer af Samfundet, og som tilvisse under nærværende Omstændigheder ikke kan kaldes overilet el(Flyvep., ler grundløs.