Berlingske Tidende, 1825-07-11
Redacteuren af et andet Blad, (Courrier Francais af 10de Juni) beder fine Læsere om Undskyldning for en Trykseil i Udtoget at et af ham den foregaaende Dag meddeelt Brev fra hans Mallandske Correspondent, hvoraf man kunde slutte, at den Engelske Gesandt havde taget Deel i Conferencerne. "Nei, siger Courrier Francais, "England har ikke villet sende nogen Gesandt til dette Slags Congresser. Lord Stewart, Gesandten i Wiin, har ikke fulgte det diplomatiske Corps." Vistnok vilde det være vanskeligt for Lord Stewart, at følge Hoffet som Engelsk Gesandt, da det allerede et to Aar siden han forlod denne Post; men hele Malland veed, at Sir Henry Wellesley befinder sig her, ja var i Malland allerede førend Hoffets Ankomst. Naar Factionerne paa denne Maade skrive Historien, saa ville vi i det mindste levere den nogle bedre Momenter. Vi see i vor Midte en Monark, der besøger een af de skjønneste Provindser i sit Rige, og besøger den som en Fader, der begiver sig iblandt sine Børn, for at være et glad Vidne til deres Velværen Vi have seet Fyrster, som ved Blodets og Venskabets Baand ere forbundne med denne Monark, at benytte hans Reises Tidspunct, for at glæde sig ved hans Nærværelse. Vi have seet Kriseren besøge en Naboefyrste, Fredstifter for sit Land, og Fader for sit Folk. "Vi see et talrigt diplomatisk Corps, men det er det samme, som residerer i Wien, og som har ledsaget Monarken, hos hvem det er accreditteret, Alt, hvad de ovenmeldte Blade have anført, er følgelig ugrundet, og kan ikke være bleven berettet fra Malland. Spørgsmaaler er hvad kunde bevæge dem til med saa megen Jver under alle Slags hyklerske Jndklædninger at udbrede aabenbar falske Kiendsgjerninger: "Svaret paa dette Spørgsmaal er ikke vanskeligt at finde. Fred og almindelig Velstand, den lykkelige Frugt af Freden, en ikke det, som Factionerne attraae. Hvad bekymre de sig om Verdens Lykke, De trænge til Uroligheder, for at forsøge deres egne Planer, Berøvede Midler til at forstyrre den materielle Fred, søge de i det mindste at forurolige Gemytterne; da der ikke vil tilbyde sig nogen Krig for dem, opfinde de Congresser. Løgnen afskrækker dem ikke, den er deres sædvanlige Vaaben. "Hvor meget det endogsaa maa bedrøve deres Chorførere og deres Discipler, maae vi give dem den Fosikring, at der aldrig har været talt hverken om en Kongres eller om diplommatiske Conferencer i Ma land, at man aldrig har tænkt enten paa en Jtaliensk Confordera tion eller en Jtaliensk Central-Jnquisition, og at Monarkernes Viis, dom bestandig vil kunne gjøre alt, hvad Factionerne kunne opfinde, forudsætte eller haabe, tilskamme, Hs. Majestæt Keiseren beærede den 21de Juni, ledsaget af Hs. K. K. Høihed Vicekongen, Frøkenstiftet i San Filippo med et Besøg, og blev der med Ærbødighed modtaget af den K. K. Gubernia, raad og Referent i Studiesagerne, Marchese Feb DAdda, Curator ren ved Stiftelsen, Grev della Somaglia, K. K. Kæmmerer, og Forstanderinden, Fru Grevinde de Ort, og ledsaget igjennem de forskjellige Læresale og Arbeidskamre. Samme Dag behagede Hs. Majest. Keiseren ogsaa at tage den K. K. Mynt i Øiesyn. Under Allerhøistsammes Nærværelse der blev der præget en Skuepenge til Minde om dette Besøg. Hs. Majest. Keiserinden begav sig den 2de d. M. til den qvindelige Normal-Hovedskole i S. Tommase, hvor den ophøiede Fyrstinde behagede at opholdt sig lægge og at værdige alle Ditails i denne Indretning den omhyggeligste Opmærksom hed. Derfra begav Hs. Majest, sig til Kirken Santa Maria alle Scala i S. Fidele, hvor i andt de derværende Konstværker d. nye Høialter især tildrog sig Hs. Majest. ved dets Tgnings Skjønhed, den smagfulde Fordeling af Marmor=Arterne, og de paa samme anbragte Marmor=Intagliver og Basreliefer. Den følgende Dagden 21de Juni beærede Hs. Maj. Keiserinden Arbeids= og Sygehuset i San Vicenzo med et Besøg.