Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-02
Vi have af det foregaaende seet, at Renter og Aager vare, skjøndt under forskjellige Skikkelser, allerede bekiendte i de ældste Tider. Man har anført det som en Besynderlighed, at det næster altid er blevet anseet for en større Brøde, at tage en ublu Fordeel af udlaante Penge, end af solgte Varer. Naar den ene Handlende, siger man, lader sig betale 26 PC. mere for sine Varer end den anden, saa kaldes han det Høieste en ubillig Mand, og al den Straf, han kan vente, er den der flyder af Sagens Natur, at han mister sin Næring, naar Kjøberne erfare, at man kan faae de samme Varer til meget lettere Priis hos Andre men tager derimod Nogen 25 PC. i Rente af Penge, saa kaldes han ikke allene en Aagerkarl men Lovene straffe ham endog som en saadan med hele den udlaante Sums Confiscation. Ved første Øiekast synes der at ligge nogen Modsigelse heri; men betragter man Sagen noget nøiere, saa finder man, at der dog er en stor Forskiel mellem en ublu Handelsfordeel og ublue Renter, maar Ordet Aager tages i sin rette bemærkelse. - Handels manden er udsat for Tab, han kan have indkjøbt sine Varer dyrere end andre Handlende; han maae concurrere med Andre, og han udsætter sig ganske for at miste sin Næring, naar han opskruer sine Priser alt for meget. Dette er i Almindelighed tikke Tilfældet med den, som tager Aagerrenter; han er ikke udsat for Tab, thi han forsyner sig sædvanligen med Underpant; han har ikke saa mange at concurrere med; thi de færreste Mennesker, gide, endog naar de eie Capitaler, give sig af med en saa forhadt Haandtering; Kjøbmanden trænger til Kjøbere, men Laaneren trænger sædvanligst til Aagreren, som derfor ogsaa veed at benytte sig af hans Trang. Man kunde spørge her: hvorfor henvender man sig da til Aagerkarle? Hvorfor tløber man frivilligen i deres Snarer," Men disse Jndvendinger betyde i det Hele ikke meget. Til hvem skal vel den, hvis Credit eengang er svækket, hvis Financer ere i Uorden, vel henvende sig, uden til Aagerkarlen, Og maa han ikke blive dobbelt ulykkelig, naar han, engang ifalden i en saadan Vampyrs Vold, maa synke dybere og dybere, og omsider, udsuet til den sidste Blodsdraabe, nedstyrter i Ødelæggelsens Svælg? - Vistnok er Aagreren, maar han ikke har forsynet sig med Pant, ligesaa godt som Kjøbmanden, udsat for Tab, ja endog for at miste sin hele Capital. Men dette hører til de sjeldnere Tilfælde, og den velstuderede Aagerkarl vil desuden nok vide, hos den En at holde sig skadesløs for det, han taber hos den Anden. En fattig Aagerkarl er et stort Særsyn. Fra den moralske Side betragtet, er der altsaa en væsentlig Forskiel imellem den egentlige Aager og endog den blueste Handelsfordeel. Ogsaa virker Aager meget skadeligen paa Aagertageren selv ved at vænne ham til Ørkesløshed, og giøre ham til et blot fortærende Medlem af Staten. Men betragter man derimod Sagen fra Lovgivningens Side, saa møde vi mange Vanskeligheder, og Moralen kommer her i Sammenstød med Retslæren. Antage vi at det bør være enhver tilladt, at benytte sig af sin Eiendom paa den bedste muelige Maade, saa opstaaer her det Spørgsmaal: bør det være mindre tilladt at drage 28 PC. Fordeel af 100 Rbdlr. i rede Penge, end af 100 Rbdlr. i Varer, Hvorfor Moralen forbyder, det have vi seet; men Lovene kunne neppe indlade sig i de særlige Undersøgelser, der ere saa høiligen nødvendige til at bedømme hvert særskilt Tilfældes saregne Natur. Hvor meget kommer det her ikke an, baade paa Laanerens og Udlaanerens Kaar paa den Anvendelse, der gjøres af Laanet, og paa de Fordele, Laantageren seer sig istand til at høste af det Laante, Den Mand, der anvender den laante Sum saaledes, at han vinder 50 PC., kan gjerne betale 25 PC., uden at dette kan kaldes Aager; derimod ere de 8 PC., som den Fattige, der i det Høieste kun kan fortjene 10 PC. med Pengene, maa betale, i det mindste for ham, sande Aagerrenter. Vil man svare: al Rente, der overstige de lovbestemte, ere Aager, saa opstaae her atter Vanskeligheder; thi Straffen kan da let ramme den Uskyldige og skaane den Skyldige, aabenbart er det, at den der tager 8 PC. af en Trængende, som ikke seer sig istand til at svare saa høie Renter, for Moralitetens Domstoel er langt strafværdigere end den, der tager 25 PC. af en Mand, der kan vinde med disse Penge 50 PC. Førend man altsaa fra den moralske Side betragtet, indlader sig paa at erklære enhver Rente, der overstiger den lovbestemte, for Aager, gjør man altsaa rigtigst i at bestemme Begrebet om Aager. Man maa da først og fremmest tage Hensyn til 1) Udlaanerens og den Laanendes Kaar; 2) Summens Størrelse, 3) Pengenes Anvendelse, og 4) Tidsomstændighederne.