Berlingske Tidende, 1834-06-11
Corfu, den 2den April. Ved en Geheimeconseils-Befaling fra Kongen af Storbritannien, som Protector for de Joniske Øer, er disse Ders Parlament bleven opløst den 28de April. At denne Forholdsregel gjorde et forholdsmæssigt dybt Jndtryk her og anledigede, fra den ene Ende af vor adspredte, Stat til den anden, den meest forskjelligtartede Bevægelse i Gemytterne, er saameget mere naturligt, som Regjeringen, lige fra det Engelske Protectorats første Begyndelse indtil denne Dag, aldrig har seet sig nødt til, at gribe til saadanne Forholdsregler. Tvertimod har en fuldkommen Harmonie uafbrudt hersket imellem den øverste Beskyttelses-Autoritet og Parlamentet, en Harmonie, som den Græske Revolutions truende Epoche ei engang var i Stand til at ryste. Denne Enighed var et Værk deels af den høje Agtelse, som Parlamentet viste mod den styrende BeskyttelsesAutoritet, deels af den Værdighed og strænge, af Enkeltes saavel som af Massernes Lidenskaber uafhængige Holdning, hvilken Lord-Overcommissairerne vidste at vedligeholde som Englands Repræsentanter. Under en saadan Tingenes Forfatning overlod Folke sig gierne til Livets Forretninger; Fred og Sikkerhed sloge Rødder og Øerne blomstrede. Saaledes var det under den fordums meget angrebne Sir Thomas Maitland, hvis Minde nu vorder velsignet, saaledes under hans Efterfølger Sir Fr. Adams. Men en anden Aand foer i Administrationen ved vord Rugents Ankomst. Rygtet om en ivrig Tilhænger af Folkesagen, og overhovedet af nye Jdeer, var gaaet forud for ham og vækkede hos de urolige Hoveder det Haab: at kunne gjøre sig gieldende. At der gives en Folkesag, der er forskjellig fra Statens Vel, ja endog staaer i Modsigelse til samme, var hidtil neppe falden Nogen ind; men nu begyndte denne ulykkelige Jdee at vinde Tilhængere, og den fiendske Stemning imod den styrende Magt blev ogsaa her til Dagens Fortjeneste og til en Kilde, i hvilken Forfængelighed og Ærgjærrighed lædskede deres Tørst og styrkede sig For at udbrede denne fordærvelige Retning, arbeidede Lord Nu gent til aabenbar Fordeel for Folkeførerne; thi desværre bevise allerede hans første Proclamationer, at han ikke stod tilbage for sit Rygte. Disse Opfordringer vare næsten i en Radical Aand. Dersom den Rolighed, Orden og regelmæssige Gang i Landets Forretninger, som hans Formand i Embedet overgav i hans Hænder, havde skullet forstyrres ved ham, da havde han en paa nogen anden Vei kunne med mere Sikkerhed stræbe efter dette Maal, end paa den, som han betraadte. – Opmuntrede paa denne Maade fik de saakaldte Folkevenner snart Overhaand i Raadet. Forbindelsen med England, forhen et Held, blev nu anseet som en Byrde, og Parlamentets Anstrængelser gik efterhaanden ud paa: at unddrage sig Englands Jndflydelse og at tilkæmpe sig en Uafhængighed, der vistnok ligesaa lidet svarer til Øernes som til Englands sande Jnteresser. Adskillige nye Forandringer i denne Aand gik igiennem; adskillige af de Joniske Jndkomsters Kilder stoppedes; Uretfærdighederne i at bortgive Embederne o. s. v. bleve hyppigere; tilsidst udbrøde Uroeligheder og de ulme endnu under Asken. Disse vare de nærmeste Følger af Lord Rugents vaklende, upractiske Administration, der var afhængig af nogle faa Jndividuer, til Almeenvellets Skade. – At blot saadanne Frugter kunne fremspire af en saadan Sæd – imod denne Sandhed, endskjøndt den er Tusinde Gange beviist, opstaaer i vore Dage den revolutionslystne Aand, og den sørgelige Erfaring maa altid paa Nyt gjentages. Vi have nu ogsaa gjort denne Erfaring. Lord Ru gent synes pludseligen at have erkjendt den; thi Jngen tvivler om, at han selv har forlangt hiin befaling fra det Kongelige Geheime-Conseil, som det eneste Middel til at værge sig imod Parlamentet. Han indsaae, at han ei længere var i Stand til at trænge igjennem med den Engelske Regjerings Andragender imod Oppositionen; desuden havde selv deres Mening, der ved hans Ankomst bedækkede hans Vei med Smigerier, allerede forladt ham. - Nu beskjeftiger man sig med Tilberedelserne til de nye Valg. Vi kunne haabe, at de ville have et maadeholdende Resultat; men der vil behøves hele Aar eller en farlig Strænghed, for at tæmme den ondartede Oppositions=Aand, og at lade Regjeringen gjenvinde den sikkre, faste Gang, som den af Vildfarelse mistede.