Aalborg Stiftstidende, 1829-11-28
J det londonske astronomiske Selskabs Sæde for iaar vandt Dr. Pearson, Prof. Bessel i Kønigsberg og Prof. Schumacher i Altona dets Guldmedaille. De Præsidenten omtalte Sidstnævntes Værker, sagde han iblandt Andet: For de mange talentfulde Jndividuer paa Fastlandet og i England, der beskjæftige sig med Astronomien, er Prof. Schumachers "Astronomiske Efterretninger, et Foreningspunkt, et Unions Baand, hvori vi besidde en Skueplads for det Nyeste og Skarp sindigste i denne Videnskab; som fortreffelig Astronom og Forstander for et Observatorium, der ypperlig er forsynet med Videnskabens Fornødenheder, er han den Mand, som Europa maa give Videnskabens Palme. Derhos har han den store og velfortjente Lykke, at vorde understøttet paa det Virksomste af en Regjering, der inderligst er gjennemtrængt af de astronomiske Videnskabers Vigtighed. Jblandt de flere Danske, der havde staaet Hr. Professoren bi i Hjelpetabellernes Beregning, nævnes Dhrr. Hansen, Clausen, Ursin og andre. Det forhen omtalte Drab, begaaet af trende Bønderkarle i Egnen af Ebeltoft; meddeles nu med sine nærmere sørgelige Omstændigheder saaledes i Randers Avisen: Søren Pedersen Spends, 27 Aar gl., og Broder, Jens Pedersen Spends, 23 Aar gl., Begge fødte i Gravlev Bye, Fugelslev Sogn, ere ved egen Tilstaaelse, der stadfæstes ved Sagens øvrige Omstændigheder, overbeviste om at have begaaet Mordet paa Tjenestekar, Søren Hoemann af Ulstrup, som Tirsdagen den 27de f. M. blev fundet død i en Tørvegrav, i Søeholts Mose. Begge Forbryderne viste under de første Forhører Fasthed i at benægte deres Udaad og forsikkre deres Uskyldighed; men da de hverken før eller efter Gjerningen havde lagt Plan til noget overeensstemmende Udsagn for Retten, bleve de ved Uovereensstemmelser i deres Forklaringer overtydede om flere Usandheder, hvilke først bragte Søren Pedersen Spends til Bekjendelse. Begge Brødrene, som sidde arresterede i Ebeltoft, havde da forklaret: at de Mandagen den 26de f. M., paa hvilken Dag de havde mødt for Landmilice-Sessionen i Ebeltoft, fulgte hjemad med den Dræbte af Aarhuus Landevei, hvor de imellem Egsmark og Ulstrup, under opdigtede Paaskud, bevægede ham til at vige fra Landeveien af en Bleve til Søeholt; men fra denne dreiede de atter om ad en Vei til Ulstrup. Søren Hoemann var til Hest, og havde tilladt Søren Spends at sidde op bag ved sig et Stykke af Veien. Da de vare komne til Trollebækken ved Søeholts Mose, og Søren Hoemann som for at røre sig var gaaet et Stykke af Veien, her atter vilde stige til Hest, stødte begge Brødrene til hinanden, som Tegn paa, at de nu skulde begynde det aftalte Angreb. Søren Spends gav ham strax det første Slag, og inden Søren Hoe mann fik Tid til at sætte sig til Modværge, greb Jens Spends ham med al sin Magt saaledes med begge Hænder om Halsen, at hans Aande stemtes og han ingen Lyd kunde give fra sig. Med en Vognkjæp, som Jens Spends havde medbragt fra Ebeltoft, gav nu Søren Spends den Afdøde 2 a 3 Slag, drevne med al Magt, paa Hovedet. Morderne ansaae ham nu for livløs, slæbte ham derfor fra Veien over Tørvemosen og kastede ham i nærmeste Tørvegrav. Ved hans Nedfald gav han endnu et svagt Raab fra sig, hvorover Søren Spends atter med Vognkjæppen tilføiede ham 2 kraftige Slag paa Hovedet. - Som Motiv til den begangne Forbrydelse, har Jens Spends anført, at Søren Hoemann ved enhver Leilighed søgte at fortrædige ham og bar Had til ham, samt at han ofte uforskyldt havde udskjældt og fornærmet ham; men Gjenstandene for de Stridigheder, de have havt sammen, have kun været af liden Betydenhed. Jens Spends har vedgaaet, at han ved Sammenkomsten med sin Broder i Ebeltoft den 26de f. M., havde tilskyndet og overtalt denne til at være ham behjælpelig med, paa deres Hjemreise at ombringe Søren Hoemann, hvem han allerede over en Maaned havde tænkt paa at myrde; Ved den med Liget foretagne Opduction forefandtes indløbet Blod i Hjernen og 8 betydelige Saar paa Hovedet, hvoraf flere skjønnedes at være dødelige.