Aarhuus Stifts-Tidende, 1820-09-02
Nyheder fra Udlandet. Engelland. Efter at Anklagen imod Dronningen var bleven oplæst i Overhuset, reiste sig Lord Liverlocol og gjorde følgende mærkværdige Erklæring: "Jfolve de høilærde Dommeres Formening kan Hendes Maje, stæt ei vorde anklaget for Majestætsforbrydelse. Jeg tilstaaer frit og aabent, at hvis Regieringen kunde have anklaget hende, jeg da uden Omsvøb havde stemt derfor. Man har paastaaet, at Billen imod Dronningen kun derfor var sat i Kraft, for at Kongen kunde blive sin Gemalinde qvit og atter at formæle sig. Men jeg erklærer høitideligt, at aldrig slige Følelser, med mit Vidende, have fundet Sted hos Hs. Majestæt. Ægte skabsskilsmissen maae gaae for sig, hvis Beskyldningerne bevises, og Dronningen maae fratages alle hendes Rettigheder og Privilegier. Jkke er det min Paastand, at hun skal haardt behandles, men tvertimod er det mit Ønske, at hendes Straf maae vorde saa mild som mueligt Disse Dage ere ret en Glædestid for Londons Po bel, der nu ret har Leilighed til at vise sin Frihedskiærlighed, hvoraf den ogsaa ret tilgavns benytter sig. Saa snart det gryer af Dag vrimler der af Mennesker i tusindviis paa Gaderne mellem Parlamentshuset og Dronningens Bopæl, men det ridende Artillerie for Enden af Gaa derne, Dragonerne paa Torvene og firehundrede ridende Politiebetiente samt over 1000 Konstabler, holder deres Frihedsaand i Tømme, saa den ikke kommer til noget forligt Udbrud for den offentlige Rolighed. Ethvert af Parlamentslemmerne tilkiendegives Folkets Mishag eller Velbehag. Kudske og Tienere blive tvungne til at svinge deres Hatte og raabe: Dronningen leve! Næsten alle Biskopperne bleve modtagne af Pøbelen med den frygteligste Frisen. Dronningens Vogn blev saaledes fra alle Sider klemt af Folket, at det saae ud som den blev baareen. Udenfor Kongens Residents standsede Folket Vognen og gjorde en frygtelig Allarm. Bud velsigne Dronningen!" - Jngen Tvang!" - Dronningen eller Døden! Vi ville forsvare hende med vort Blod!" lød det fra alle Kanter. Skildvagterne udenfor Kongens Pallads præsenterede Geværet, hvilket Folket optog meget vel, og der maatte strax giøres Plads for at Dronningen kunde see den Ære som vederfores hende. Soldaterne vare nær blevne trykkede ihiel ved Folkets Glædesyttringer. Qvinderne omsavnte dem og skrege: "Dronningen for stedse!" Hvor man saae Nogen i Vinduer eller paa Tage med Hatten paa Hovedet, blev der skreget og larmet saalænge indtil de toge Hatten af. Vinduerne vare fyldte med Damer og Herrer med hvide Sløiser paa Brystet og vistende med hvide Tørklæder. Hs. Majestæt smillte og bilsede til alle Sider. Foran Dronningens Vogn, marscherede en Person med en Stang hvorpaa der hang en mægtig stor grøn Pose. Paa Skuldrene af Carl 1 Statue sad en lille Skorsteensfeierdreng med en hvid Fane i Haanden. Hertugen af Wellington og Marqvien af Anglesen modtoges atter med lydelig Frisen; Pøbelen, trængte sig lige den til Hertugens Hest og tilraabte ham: Dronningen for stedse!" Begge Lorderne forfulgtes af Pøbelen lige indtil Parken. Ved Parlamentshuset blev Hs. Majestæt modtaget med militaire Æresbeviisninger, hele Garderegimentet præsenterede og Trommen rørtes, Alderman Wood hialp Hs. M. ud af Vognen, hvorpaa Sir Tyrwitt tog hendes høire Haand, Hr. Brougham den venstre, og førte hende ind i Parlamentsselin, hvor alle Lorderne reiste sig og bilsede hende, saasnart hun traadte ind. Advocaterne ere ved denne Leilighed iførte lange Silkekjoler og Allongeparykker. - Fobelen havde midlertid giennembrudt Barriererne, og hanet sig en Ve til Parlamentets Hovedindgang, just som Dronningen steeg, ud af Vognen. Her blev hun atter hilset med Jubel og tilraabt : "Gud sende Deres Majestæt en hurtig Befrielse!" Dronningen takkede Folket med et buldrigt Smiil.