Aalborg Stiftstidende, 1842-02-18
paa den sidste Grund finde vi ingen Anledning til nu at indlade os, og om den første skulle vi kun bemærke, at Planen for selve Akademiet eller dets Organisation maa erkjendes uhensigtsmæssig, og dette er saameget mere beklageligt, som de betydelige Midler, der dertil anvendes, just bør anvendes med dobbelt Omsigt, fordi der heri Landet forøvrigt ikke ere store Midler til høiere Videnskabeligheds Fremme. Akademiet kan, som indskrænket til kun at give de fra dets egen Skole dimitterede Studenter en noget videre akademisk Dannelse, end der ved Kjøbenhavns Universitet gives til anden Exammen, egentlig ikke fortjene andet end Navn af en gymnasiel Classe, og, selv om Dimissionen til Akademiet blev frigiven, saa at det stød de fra andre Skoler, Dimitterede frit at vælge mellem Kjøbenhavns Universitet og Sorø Akademie, vilde den derpaa anvendte Bekostning dog ikke staae i noget Forhold til den Nytte, som det derved stiftede. Akademiet vilde, selv under denne Forudsætning, end ikke kunne sættes i Klasse med det philosophiske Facultet ved Kjøbenhavns Universitet, thi det vilde kun kunne tilbyde de Studerende de Forelæsninger, i de paagjældende Videnskaber, som henhøre til den saakaldte anden Examen, og hvorlidet dette er, betragtet som Gjenstand for et Akademies Virksomhed, sees let, naar man erindrer, at alle de herhen hørende Videnskabssag doceres i 3 Semestere, og de fleste, for ikke at sige alle, Fag hvert kun doceres i eet eller, i det Høieste, i 2 Semestre, og det endog kun faa Timer ugentlig. Disse Forelæsninger kunne saaledes ikke fore de Studerende langt ind i de paagjældende Videnskabs fag, og naar de Studerende ere beredte paa at fuldende deres Studier ved Universitetet i Kjøbenhavn, er det naturligt, at endnu færre ville søge Sors Akademie. Skulde Akademiet derimod saaledes omstøbes, at ei blot Dimissionen dertil blev given fri, men at ogsaa de ved Samme ansatte Docenter fortsatte deres Forelæsninger ud over den for anden Examen afpælede Grændse, saa at de Studerende, som kun vilde hellige sig disse enkelte Videnskabsfag, kunde fuldende et egentlig videnskabeligt Cursus, da var det ikke det nuværende Sors Akademie med Forandring, men det var et aldeles nyt videnskabeligt Jnstitut der blev oprettet. Vi antage, at Akademiets Ophævelse i dets nuværende Tilstand maa være nær forestaaende, men da Profesfor Hjorth i Sorø, i sin Modartikel i "Berlingske Tidende, mod de ovennævnte Artikler i Fædrelandet, lover en Afhandling om Sorø Akademie, skulle vi saameget mindre nu indlade os i en nøiere Undersøgelse af Akademiets Organisation, som vi antage, at han i det Væsentlige er enig med os. Det som vi derimod tilsigte ved dette Jnserat er at henlede Jyllands Opmærksomhed paa Sorø Akademie og at henlede Prof. Hjorths Opmærksomhed, i hans forventende Afhandling, paa det Spørgsmaal, hvorledes Akademiets Midler bør anvendes, naar den Anvendelse, som nu skeer, erkjendes uhensigtsmæssig. Vi have troet det saa meget mere nødvendigt at henlede Jyllands Opmærksomhed paa Sore Akademie, som der her i Jylland findes en mærkelig Mangel paa Kjendskab til det, og det dog ikke mindre maa interessere Jylland, som en væsentlig Deel af Staten, end Øerne, at Akademiets betydelige Midler erholde den rigtigst mulige Anvendelse, men fornemmelig ønske vi Jyllands og de kommende jydske Stænders Opmærksomhed henledet paa Soro Akademie, fordi vi ansee en Ophævelse af Akademiet nærforestaaende, og det er ved Anvendelsen af Akademiets Midler, at vi antage, at Jylland hør komme i særdeles Betragtning. – Vi vide, at det for ikke lang Tid siden var omtalt, at de overskydende Jndtægter fra Sor Akademie skulle anvendes til Kjøbenhavns Universitet, og endog af Nogle blev troet og vel endnu troes, at Ophævelsen af Sors Akademie tillige skulde medføre, at hvad dertil anvendes, ogsaa skulde henlægges til Kjøbenhavns Universitet. Prof. Clausen har vel skildret os, hvilke Savn der haves ved Kjøbenhavns Universitet, og hvorledes dette trænger til større peciniære Kræfter, og vi ønske dette ogsaa udstyret, som et fuldstændigt Videnskabernes Tempel men vi vide, hvilket Krav Jylland har paa videnskabelig Understøttelse, og vi indsee, at gaaer den Leilighed, som nu synes at frembyde sig, ubenyttet bort, er Sagen for Jylland tabt for lang Tid, maaskee for stedse. Der er vel gjort Noget for Jylland ved Oprettelsen af Realskolen i Aarhuus, men deels er dens Virksomhed for indskrænket, deels dens Virketid endnu for kort til at der heraf kan udledes noget Argument for eller imod. Det maa vel overveies, hvor væsentlig en Deel af det Hele Jylland danner; det staaer i Jntelligents langt tilbage for Øerne, men den, der kjender Jylland, veed, hvilken uhyre død Kraft, der ligger deri, og det er ingen provindsialistisk Eqvisme, naar det paastaaes, at Jylland maa og vil blive hævet til Danmarks Hovedprovinds; de slumrende Kræfter behøve kun at gjennemtrænges af Videnskabelighedens og Jntelligentsens oplivende Aande, og den med Jylland Ukjendte, vil forbauses derover. – men Jylland har i Ordets egentligste Forstand været en Provinds. Det ligger i de foregaaende Yttringer, at det er i Jylland vi ville have de ved Soro Akademies, som vi antage, nær forestaaende Ophævelse disponible Midler anvendte, det være sig nu til et egentlig Universitet eller kun en høiere videnskabelig Anstalt for Agricultur, Forstvidenskab og lignende. Den nøiere Udvikling heraf kunne vi ikke fortiden indlade os paa, men vi have kun villet henlede Jyllands og dets kommende Stænders Opmærksomhed herpaa, vi ville kun nu bringe det dertil, at vort yttrede Ønske, der ikke er nyt heri Jylland, skal ophøre at være et pium desiderium, hvis Realisation ansees uopnaaelig, og vi ønske, at Professor Hjorth vil tage særdeles Hensyn hertil i hans beløvede vidtløftigere Afhandling om Sors Akademie, og at Sagen saaledes maa blive bragt under Discussion. Den 13de Februar 1832.