Jyllandsposten, 1841-05-04
Ved første Jnstants blev, som bekjendt, den Rodske Sag paadømt endnu, forinden jeg fik Tid til i mindste Maade med Vidner og Documenter at bevise mine Paastande. Stiftamtet i Viborg nægtede mig ogsaa de til Sagen fornødne Oplysninger, som dog af Cancelliet bleve mig tilstaaede, ligesom jeg nu erholdt fri Proces for Landsoverretten i Viborg, med Tilladelse til at optage Tingsvidner ved Underretten. Efterat jeg nu en heel Vinter igjennem havde ført Vidner, som hver 14des Dag continueredes, og som hver Gang varede fra om Morgenen Kl. 8 til om Aftenen Kl. 8 og undertiden endog blev fortsat 2 Dage itræk, hvorefter man kjørte hjem fra det 5 Miil bortliggende Herredsting paa en Vei, hvor man maatte takke vorHerre, naar man slap med 2de Ganges Væltning, blev Sagen langt om længe paadømt i Landsoverretten i Viborg. - Dog Udfaldet blev ved denne Overdomstolganske det samme, som vi fornylig i dette Blad have seet i de "Lassenske Sportulationssager, det vil sige, Kammerraad Rod blev total frifunden baade for Straf, Mulkter og Omkostninger for alle samtlige Anklageposter, ligesom Overauditeur Lassen ved samme Overret blev aldeles frifunden for 74 Anklageposter. Jeg behøver her blot at henvise til den Lassenske Dom for at overtyde Publikum om, at der for mig saaledes heller ingen Anledning var til at haabe andet Udfald ved denne Jnstants og det uagtet her, foruden alt Andet, var fremlagt Gebyrberegninger, som efter min Formening viste, at der undertiden end- og var beregnet tredobbelt Gebyr imod hvad man maatte antage der efter Sportelreglementet kunde formenes at være det Rette. Dog at Landsoverretten her skulde dømme Hr. Rod i Mulkt, medens Hr. Lassen ikke blev mulkteret, hvor han directe mod Sportel reglementet beregnede sig 1/2 Forhøielse af Gebyr for foretaget Reqvisition qva Herredsfoged, dette maa ganske billiges og findes i conseqvent Orden. Men saaledes haaber jeg, at Publikum ikke kan taale at see den Rodske Sag nedtrykt, vi have endnu en Høiesteret tilbage og til den maa her alt Haab knytte sig. Jeg har gjentagende for Landets Konge udviklet Sagens Retfærdighed, jeg har med Frimodighed sagt Majestæten, hvad Jndpas Embeds aristokratiet har faaet i Jylland, og jeg har bestræbt mig for at overtyde Allerhøistsamme om det Gavnlige i at give en saadan Sag Offentlighed, som, overgivet til ordinair Action, neppe vilde føre til forønsket Maal. Jeg har derfor ifølge kyndige Mænds Raad appelleret den Rodske Sag til Høiesteret, hvor jeg alt den 24de October f. A. udtog Stævning, som under 31te f. M. lovligen er forkyndt Hr. Rod. At intet Ønske nu er mig kjærere, end at see en Sag paadømt ved Landets Høiesteret, hvor der er al Sandsynlighed for, at den maa faae et heldigt Udfald, efterat alle Oplysninger paa det nøieste ere skaffede tilstæde, dette er begribeligt; men betænkes maa det ved denne Leilighed, at det ei er min Sag mod Hr. Rod, som her er Talen om, nei det er Folkets mod Embedsvilkaarligheden. At jeg derfor paa 8de Aar har offret Tid, Arbeide og Penge paa at kjæmpe for Folkets Ret, er vel maaskee allerede meget mere, end nogen privat Mand bør gjøre, og jeg formener derfor, at Publikum vil finde det aldeles stemmende med billighed, at jeg herved offentligen opfordrer mine Medborgere til at understøtte mig i en Sags Udførelse, jeg, som enkelt Mand, ingen Mulighed seer til at gjennemføre. Jeg er nu for saadanne Sager, som jeg alene har paadraget mig af reen Villie og hellig Bestræbelse efter at befordre Almeenvellet, idømt Mulkter paa over 1000 Rbd., foruden alle de Omkostninger, jeg tidligere har maattet udrede. Jmidlertid er man endog gaaet til den sidste Yderlighed, og har endog under mit Ophold sidstafvigte Vinter i Hovedstaden ladet effectuere Udlæg i mine Eiendele, uagtet disse forud vare pantsatte, hvorved der saaledes er gjort Alt for at trykke mig og den retfærdige Sag. Min Begjæring er det derfor, at de af mine ærede Medborgere, som ønske, at Sagens Retfærdighed, burde prøves ved Landets Høiesteret og mine Udgifter godtgjøres mig, snarest mulig med forenede Anstrængelser ved Bidrag vilde sætte mig istand til at fortsætte den Kamp mod Embedsvilkaarligheden, som Landets Borgere i Almindelighed og alle retsindige Embedsmænd i Særdeleshed med Tilfredsstillelse maae ønske endelig afgjort. Bidragene ønskes tilsendt alle Landets Blad Redacteurer, idet disse ærede Herrer anmodes om, godhedsfuld at være uleiligede med fortsat at annon cere i deres respective Tidender Summen af de indkomne Bidrag, ligesom sammesteds behagentligen at optage et kort Uddrag af nærværende Bekjendtgjørelse.