Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1816-05-06
J nogle opsnappede fortrolige Breve fra Vilson til en Ven i Engelland, forekomme mange kompromitterende, Yttringer. Den 7 Jan. om Aftenen Kl. 10, hedder det angaaende Lavalettes Flugt, indfandt Lavalette sig hos Hutchinson til et Punscheselskab; næste Morgen Kl. 1 kjørte vi bort med ham; men da hans Ansigt har saa paafaldende Træk og hans Figur var bekjendt paa alle Stationer, var den største Forsigtighed nødvendig. Ved at vexle Hest i la Chapelle, patrouillerede 4 Gensdarmer omkring os men Hutchinson forsikrede dem, at vi skulde udsee et andet Kantonnement for den engelske Division. Nærved Kompiegne mærkede jeg nogle hvide Haar stikke igjennem Lavalettes, Paryk, og ved Hielp af en Sax gjorde jeg hans Toilette Det engelsk Vogn, engelsk General, som min Tjener stedse havde tilrede, gjorde en fortræffelig Virkning, saa vi kom lykkelig til Mons, hvorfra jeg vendte tilbage til Paris, efter at have givet ham de fornødne Anbefalingsskrivelser med. J et andet af Vilsons Breve hedder det: "Jeg har aldrig kunnet lide den franske Regjerings Grundsætninger; mit Fædrelands Frihed og Lykke er i mine Øiner langt vigtigere, end Europas Rolighed, som til Engellands Ulykke er vendt tilbage (en herlig Bekjendelse !!). Det indgroede Had imod Frankerigs Kongel og hans Familie, forplanter sig uophørlig, under det østerrigske og russiske Hofs Sanktion, vil Tingene ventelig snart tage en kontrarevolutionær Vending. Selv Lord Wellington begynder at arbeide paa Omstyrtningen af Bourbonnernes Trone. Hver Post fra Tydskland bringer Efterretning og Almeenaandens stærke Fremskridt. Folke massen maa sættes i Bevægelse. Alt bebuder en ny Revolution i Frankerig, ogsaa i Preussen sporer! Man Bevægelser. Lavalette er en vigtig Mand. Mans maa søge at forhindre et andet Snigmord. Soult staaer, ogsaa paa Listen og bør varskoes &c. Paa Spørgsmaal: om han vedkjendte sig disse Breve og Yttringer, svarede han Ja, og lagde til: Man synes at glemme at jeg er en Engellænder og ikke at kjende en Engellænders Rettigheder, (ogsaa i fremmed Land?). Efter at Klagen var oplæst, bleve de Anklagede særskilt, afhørte, af Engellænderne først Bruce. Paa Præsidentens Spørgsmaal, om han havde viist nogen Deeltagelse for Ney, var Svaret, ja megen, og jeg troer ikke at have nødig at rødme derover. - Pr. Var De den første, som Man henvendte sig til om at skjule og redde Lavalette? Br. Ja! jeg troede efter modent Overlæg, at naar Nogen betroede sit Liv til mig, bød Æren mig at reddet ham. Pr. Debar da foreslaaet Hutchinson at modtage Lavalette Br. Nei Hr. Præsident, Wilson. Det har jeg gjort Hr. Præsident, Pr. Har De laant Deres Kabriolet til at bringe Lavalette fra Paris, W. Ja, Hr. Præsident, Pr. (til Hutchinson) De modtog altsaa Lavalette blot for Deres Venners Skyld? H. Neil Menneskelighed bevægede mig dertil. Pr. (til Wilson) De har tjent i Ægypten; er det ikke Dem, som først har beskrevet Bonapartes vilkaarlige og despotiske Handlinger, W. Jo, jeg var dengang Adjutant hos en berømte engelsk General. Pr. Kjendte De Lavalette for nu W. Nei, Pr. Vidste De, at han var dømt til Døde. W. Upaatvivlelig! Pr. De vidste altsaa, at det var fordi han havde forresponderet med Bonaparte, W. Derom ere vi ikke enige og det har jeg aldrig hørt. Pr. Har De ikke bebreidet Bonaparte, at han lod de syge Franskmænd i Jassa forgive? W. Jo, det har jeg, fordi det var sandt. Madame Lavalette vedblev sin for givne Erklæring, (S. 245). og hendes Datter, der er ganske ung og var meget bevæget, blev ikke taget i Eed.