Berlingske Tidende, 1829-09-07
Constantinopel, den 9de August. Efter de nyeste, ved en Tartar hidkomne Efterretninger, vare Russerne paa Halvveien mellem Erzerum og Trapezunt; Kobber minerne i denne Egn havde de allerede bemægtiget sig; hiin Ege er Russerne næsten lige saa vigtig som selve Hovedstaden. Mænd, som nøie kjende Egnen, paastaae, at den sidste Halvdeel af denne Vei vil foraarsage flere hindringer, end den første der stedse gaaer igjennem fladt Land. Den Deel af Veien, som nu er tilbage, kan formedelst Terrainets Beskaffenhed give Tyrkerne mangehaande Leiligheder til et haardnakket Forsvar. Jfølge de samme Efterretninger er Trapezunt blevet haarde betrængt. En Afdeling af den russiske Flaade, bestaaende af 14 Seilere, viste sig og bombarderede Staden. Over 12,000 Kugler skulle være blevne indkastede i Staden, og have voldet megen Skade. Til samme Tid bleve 1500 Mand satte i Land, som dog med et Tab af 500 skulle være blevne nødte til, igjen at indskibe sig. Flotillen afseilede derpaa mod Østen. Den 11te August. - Endeligen seer Porten sig nødt til at antage et andet System, og at agte de Fornuftgrunde, som den i en Række af Aar med utroligt Overmod haanede. General Diebitschs Fremrykken til Kirkilissi, - en nogenlunde forskandse Stad, hvor Veiene fra Balkan til Adrianopel og Constantinopel, dele sig. - hvortil hans Avantgarde den 6te d. M. var ankommen, og Landgangen af et russisk Corps ved Jniiada, have baade paa Hovedstadens Jndvaanere og det ottomanniske Ministerium gjort et saa dybt Indtryk, at en Crisis havde været at frygte, der som Sultanen endnu længere havde vægret sig ved at antage de fremmede Gesandters Forslag, og byde Haanden til mindelig Bilæggelse af de omtvistede Punkter. Sultanen synes dennesinde at kjende sin Stilling og har forpligtet sig til at gjøre Alt, hvad den kan bidrage til Fredens Gjenoprettelse og til sit Folks Beroligelse. Han har antaget Tractaten af 6te Juli og Protocollen, af 22de Marts med Forandring i Henseende til Tributen, dog uden nogen anden Clausul. Han har endvidere tilstaaet det russiske Flag fri Fart gjennem Bosphorus, og givet den Forsikkring, at ville aabne Fredsunderhandlinger efter Conventionen li Akierman; dog har han tillige yttret det Ønske, at Underhandlingerne maatte skee i Constantinopel. Den Preussiske General Müffling, som hidkom den 4de d. M., har allerede Conferentser med Reis=Effendi; disse have vel ogsaa bidraget til Sultanens Freden gunstigere Stemning, og ville vist nok ogsaa fremme de Underhandlinger, der nu skulle indledes. Siden den Tid er Hovedstaden roligere, men i Provindserne, hvor mange Tilhængere af de fordums Janitscharer leve, skal Stemningen være høiest mislig, og man frygter, at Gjæringen her vil begynde paa Nyt, naar General Diebitsch fortsætter sine Opestationer og viser sig for Constantinopel, og at selv Sultanens Kiv da kunde komme i Fare. Der kan derfor ingen Tvivl være som, at Porten jo afsender Commissarier til det russiske Hovedhvarteer, saasnart General Diebitsch ønsker det, for til enhver Priis at opnaae Fred. Allerede nævnes Tilfælde, de Personer, hvilke i dette Tilfælde Underhandlingen i det russiske Hovedqvarteer skal overdrages. Om den tyrkiske Armee veed man Intet, og den synes ei længere existere, da de Tropper, som have faaet befaling, at marschere til Adrianopel, ere vendte tilbage en halv Dags Marsch herfra og indlagte i Leiren ved Ejub, der bestaaer af omtrent 15,000 Mand.