Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-08-06
Det Birmanske Rige er beboet af forskiellige Nationer, hvoraf Pequerne og deres Erobrere ere de vigtigste, hiine ere af en lavere Væxt og en mørkere Hudfarve end disse, som er et kraftfuldt Slags Mennesker af en guulagtig bruun Farve. Mændene udrykke deres Skiæg, de ere modige, lette at opbringe og grusomme i deres Krige; der er ogsaa meget grusomt i deres Sæder, naar de for Exempel bygge et nyt Afgudstempel, saa bliver det første Menneske, som gaaer der forbie kastet ned i Grundvolden og bliver der indmuret. Fruentimmerne blive ogsaa haardt behandlede; dog nyde de imod den almindelige Skik i Asien fuldkommen Friehed i Omgang ligesom Fruentimmerne i Europa. – J de fugtige Egne af Landet ere Husene byggede paa Pæle for at sætte dem i Sikkerhed mod Oversvømmelse og man gaaer op til dem af en Stige; der hersker megen Ureenlighed i dem. J de store Stæder sees anseeligere Bygninger; især anvende de meget paa at giøre deres Templer pragtfulde; men de behage ikke den Europæiske Smag. Birmanerne ere hengivne til Forlystelser, de udmærke sig ved deres Skuespil deres Musik er uharmonisk, deres Dands udføres blot af offentlige Dandserinder; de kiende Schach spillet; men det er meere indviklet end vores. J en Deel af det Birmanske Rige ere Landeveiene meget gode, som vil meget lette Britternes Expedition dertil og hvorpaa Handelen har været i god Gang med Bomuld til den Chinesiske Provins Junnan; ogsaa har Handelen med Englænderne hidindtil været betydelig, da Birmanerne have for deres Manufacturvarer leveret dem det saa vigtige Thiktræe, men som Birmanerne have i de sidste Aar stedse mere struet op i Prisen; allene for at besidde fuld Raadighed over denne Træesort var det Birmanske Rige den vigtigste Acqvisition for Englænderne; thi det er den bedste Træsort til Skibstømmer, som man kiender; vel er det ikke fuldkomment saa haardt som vor Egetræe, men bøieligere, holder længere ud i Vandet, og modstaaer ikke allene Fugtigheden; men ogsaa Skibsormene eller Boreormene (Teredonavalis) ja endog paa Landjorden de hvide Myrer; hvorfor nu ogsaa næsten alle Koffardi- og Krigskibe i Ostindien blive byggede af dette Tømmer; i Bombay have nu Englænderne allerede bygget 8 Orlogskibe. – Birmanerne ere ikke uden al Aandscultur, men paa Orientalsk Maneer, saaledes dyrke de Poesien, deres eget Lands Geographie og Historie; de besidde nogle empiriske Jndsigter i Lægekonsten; men i Astronomien have de ikke bragt det videre end til Kundskab om Maaneaaret. J ethvert af deres Klostere findes et Bibliothek, som gjemmes i lakeerte Kister og i det Keiserlige Bibliothek i Ummerapoora findes 50 til 100 saadanne Bogkister. Dog er Culturen saa vidt udbredet i dette Land, at de fleste Mennesker, kunne læse og skrive; Birmanernes Skrift er smuk og tydelig; de skrive med Griffler paa Palmblade. Englænderne have den Fordeel ved at føre Krig med Birmanerne, og hvorved de maae betiene sig af Seapoys, Hindiske Soldater, at disse ere af en Religion, som er forskiellig fra hines og denne paa en fiendtlig Maade modsat; thi Hinduerne bekiende sig til Bramas Lære, Birmanerne derimod til Budhasligesom Chineserne: deres øverste Gud kalde de Gaudma, som de antage at leve i den høieste Fuldkommenheds og Lyksaligheds Tilstand; men troe tillige, at Verden er evig, at den ødelægger sig selv og igien frembringer sig selv. Deres religiøse Begreber indeholde desuden en Deel besynderligt og mærkværdigt, foruden den øverste Gud antage de mange andre Guder, onde og godes, Tilværelse, som de tilbede i utallige Templer. Deres Præster ere tillige Munke, leve ugifte og boe i Klostere; men Nonneklostere, som tilforn have existeret i denne Stat, har man i de sildigere Tider været klog nok til at afskaffe, som skadelige for den.