Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-01-20
(Fortsat.) Cortes blev rappelleret i Aaret 1532. Nyespanien blev derpaa ophøiet til et Vicekongerige og J. Antonio de Mendoza beklædte denne Værdighed, i 17 Aar, man valgte siden blot indfødte Spanier dertil, og traf den Jndretning, at en Vicekonge skulde afløses hver 5te Aar. Disse Vicekonger anlagde nye Stæder og udvidede Nyespaniens Grændser; men holdt Jndianerne i et saadant Slaverie, at deres Antal Aar for Aar aftog Men Kong Carl den 3die har Omsorg for at forbedre deres Stilling og siden den Tid forøgedes Folkemængden, paa nye og den indvortes Velstand tiltog. Hele Colonien blev behandlet med stor Mildhed og allene trykket af at Spanien forbeholdt sig Enehandelen paa den. Jmidlertid laae der i Mexico en Spire til dens Løsrivelse fra Spanien i Fremtiden (hvilken finder Sted ved alle store Colonier og vil ligeledes engang udvikle sig i de Brittiske Besiddelser i Jndien) Creolerne eller Spaniernes Efterkommere formerede sig stærkt i Landet; den Spanske Regiering vovede ikke at tilstaae dem nogen Andeel i Landets Bestyrelse; men sendte aarligen indfødte Spanier til Mexico for at beklæde alle Embeder. Disse, de saakaldte Chapetons betragtede Creolerne med Stolthed, lode dem føle deres Overmagt og Forbittrelsen imod dem tiltog bestandigt Modsættelsen mod Napoleons Foretagender, som havde bemægtiget sig Spanien, og hvis Herredømme man befrygtede skulde udbrede sig til Mexico, gav Creolernes Følelse Luft. Præsten Hidalge begyndte i Aaret 1810 et frygteligt Oprør, og truede Mexico; men Vicekongen Vanegas slog ham og han blev henrettet. Dog blev Oprøret ikke dæmpet, længe blev det fortsat af Morales og andre Chefer, vel mislykkedes den yngre Minas Expedition til Mexicos Befrielse; men Revolutionen i Spanien selv i 1820 befordrede den. J 1821 giorde Feldtherren Jturbide en heldig Opstand og tvang Vicekongen Juan Odonaja til at erkiende Mexicos Uafhængighed; men hans Ærgierrighed beredte hans Undergang; han lod sig udraabe til Keiser under Augustin den 1ste, og forvandlede ved en Lov af 24de Febr. 1822 Mexico til et indskrænket Monarkie, men blev tvunget i Aaret 1823 at nedlægge denne Krone, og et Forsøg paa at bemægtige sig den paa nye kostede ham Livet. Mexico blev nu omdannet til en Republik, dateret den 31te Jan. 1824; den første Congres blev aabnet den 7de November 1823, og dens første Beskiæftigelse var at udarbeide en Constitution; Republiken blev erklæret for en Forbundstat, ligesom de Forenede amerikanske Stater, og heele Statsforfatningen blev næsten ganske dannet efter deres Mønster, paa nogle uvigtige Modificationer nær, f. Ex. at Præsidenten faaer der i aarlig Gage 36000 Piastere, undtagen med den Hovedforandring, men som Omstændighederne gjorde uundgaaelig, at den Romerske Katholske Religion blev erklæret for at være Statens, og at enhver anden Religions Cultus blev forbudt. Unionen bestaaer af 19 Stater og 3 Districter. Gen. Guadeloupe Vittoria, den Mexicanske Friheds uforfærdede og utrættelige Forsvarer, er dens nærværende Præsident. Unionens Folkemængde blev i Aaret 1825 anslaaet til 6,765,400 Mennesker, dens regulaire Landmagt til 22, 145 Mand, og hele Landmagten med Militserne til 62, 163 Mand. Det er et stort Held for Mexico at det har næsten ingen Negerslaver, undtagen i den nordlige Provins Texos, hvor Jndvaanerne ogsaa ere i høi Grad misfornøiede med Kongressens Decret om deres Frigivelse og giøre Mine til at ville modsætte. sig det. – Det maae endnu bemærkes: at Møderne saavel i Kongressens, som i de enkelte Staters Forsamlinger og i Municipaliteterne holdes offentlige, Forhandlingerne og de tagne Beslutninger blive trykte, solgte og portofrit forsendte.