Aarhuus Stifts-Tidende, 1824-07-08
Blandinger. I Dresoner Abend Zeitung læses følgende høie Karakteer-Træk af vor Konge, der tilfulde bærer Vidne, om de menneskekjerlige Følelser, som besjæle den elskede i Monark. Hr. Schlenkert, Secretair ved det kgl. sachsiske Forst Academie, havde mistet sin ældste Søn, der tiente i et frivilligt kgl. sachsisk Jægerkorps, medens Sachsen var allieret med Frankrig imod Rusland, som, da de Allierede maatte ilende flygte tilbage for Russernes seirende Hære, fandt sin Grav i Floden Main, da Broen brast under de tiltrængende Flygtninger. Endskjøndt denne tunge Tilskikkelse af Skjebnen haardt saarede det ømme Faderhjerte, maatte han kort efter endnu føle det dobbelt, da hans anden Søn, der med et Feldthatterie blev beordret at gaae til Gros Glogau, paa en Recognosering blev opsnappet af Kosakkerne og ført som Fange til Rusland. Nu indtraf den Begivenhed at bemeldte Hr. Schlenkert mod Slutningen af August Maaned erholdt befaling at omvise Hs. Maj. Kongen af Danmark i de nye Forstanlæg. Kongen ledsagedes landt andre af den russiske Fyrste Repnin(Her tillades det at betiene sig af Hr. Schs. egne OrdJeg blev, skriver Denne i sit Brev, Kongen forestilt og af Ham modtagen med den naadigste Mildhed, Godhed og Nedladenhed. Bekjendt med mine tidligere literaire Arbeider nedlod Hs. Maj. Sig til at spørge om min borgerlige og huuslige Stilling. Med et rør Faderhierte fortalte jeg Ham mine Sønners Skjebne. Deeltagende og i en veemodig Tone sagde den eiegode de Konge: "Arme Fader, det smerter mig, jeg hav men derne ønsket at høre noget Glædeligt af Dem, kunne ikke kaldes tilbage, Hvad derimod Deres Søn, som er vang, angaaer, bør de ikke opgive Haabet." Nu vendte Kongen sig til Fyrst Repnin og sagde: "Her kan De hielpe. Deres Deeltagelse i denne arme Faders Skjebne og Deres Medvirkning formaaer muligen at skaffe ham sin Søn tilbage. Jeg beder Dem, anvend Deres Jndflydelse for ham; Fyrst Repnin forsikrede Kongen, at han ingen Umage stulde spare, for et indhente de fornødne Efterretninger, og lovede med næste Depeschers Afsendelse at meddele en vis russisk Fyrste Hs. Maj. Ønske. "Saaledes, ender den af Kummer nedbøiede Fader sit Brev sendtes mig en Talsmand i Danmarks ædle Konge; Fyrst Repnins Anmodning om at anstille de fornødne Undersøgelser, veed jeg fra en sikker Haand at være kommen til Petersborg, om der henlagte, glemte eller min Søn død, veed jeg ikke. Ni sørgelige Aar ere nu henrundne siden; jeg ulykkelige Fader har ingen Efterretning erholdt om min Søn, jeg har Jntet tilbage uden Mindet om Danmarks ædle Sjette Frederik." Ved Hs. Maj. Kongens Reise gjennem Salling den 22de Juni blev, paa Skiftestedet mellem Sallingsund, og Skive, af Hjerk og Harre Sognes Piger, følgende Sag, forfattet af Pastor Mølsted, afsjungen: Felkommen, Konge, til vor Egne Saa glade vi Dit Aasyn see; Frydsrøsten lyder allevegne, Den stiger op mod Skyerne. Guds Fred vor Fader, Konge godt, til Dig, hil Danmarks Dannebod, Paa lange Veie har Du færdet, Maaskee for sidstegang at see, Hvor dybt Du er indgrolt i Hjertet Hos Dine Børn, hos Jyderne. Guds Fred vor Fader, Konge god, vil Dig, hil Alt Dit Kongeblod Og nu Farvel Du Landets Fader Reis under Godheds Varetægt Du her et Minde efterlader, Der vare skal fra Slægt til Slægt, Der eviggrønt fra unge Vaar Til sildigst Alder blomstrende staaer. Hils Hustrue, Børn fra Jyllands Piger, O sig dem, hvor vi har dem kjær Vi heri Ingen, Jngen viger, O vare vi dem ikkuns nær En Blomsterkrands vi for dem bandt, For Dem, som vore Hjerter vandt: For Dig, som vore Hjerter vandt Ved sidste Strofe overrakte en af Pigerne Hs. M. en Blomsterkrands.