Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1834-07-10
Da maaskee flere af Avisens mindre oplyste Læsere, ingen egentlig Jdee eller Begreb have om Provindsial-Stænder og National-Repræsentation i det Hele taget, saa har Udgiveren af dette Blad troet, at det ikke ville være uden Jnteresse at læse nogle Ord desangaaende De fleste Regjeringer have fundet det hensigtsmessigt, saavel til Sikkerhed for dem selv, i Tilfælde af Misfornøielse med en eller anden Forholdsregel, fra Undersaatternes Side, som til Sikkerhed for Nationernes egne Rettigheder, og Opretholdelsen af de bestaaende Love, under Navn af Constitution, Jnstitutioner eller Provindsial-Stænder, at skjænke Folket visse Rettigheder, der haandhæves af Regenten, og derved binder Baandet fastere mellem Regjering og Folk; da det bliver en unægtelig Sandhed, at den Statsborger, der veed sin Person og sine Eiendele sikkrede ved Jnstitutioner og fornuftige Love, dobbelt maae elske sin Konge og den Regjering, der betrygger ham Opretholdelsen af disse. Vores milde faderligsindede Konge, har vistnok villet sætte sine Undersaattere i Stand til, fuldkommen at kunne bedømme og indsee hans Regjerings retfærdige Handlemaade, og tillige uopfordret meddele dem en Garantie eller Sikkerhed, for, at han og Eferkommere ligesom hidtil, ville vedblive at handle efter retfærdige og ædle Principer mod sit Folk. Kun Fremtiden er i Stand til at vise hvilke større eller mindre Fordeele Provindsial=Stænderne ville bringe vort Fædreland, men at det for Nationen er en gavnlig Jndretning, beviser det, at lignende Jnstitutioner, ere med saamegen Velvillie modtagne og opretholdte i de fleste Stater; at de desuden ikke kunne andet, end være af Vigtighed for enhver tænkende Statsborger, der som saadan, bidrager sin Andeel til Stats=Jndtægterne, viser den 4de, 5te og 6te §. af Forordningen af 28de Mai 1831, hvori Hs. Maj. Kongen lover: Forinden vi udgive nogen Lov, der har Forandring i vore Undersaatters personlige, eller Eiendoms Rettigheder, eller i Skatterne og de offentlige Byrder til Gjenstand, ville vi lade Udkastet til en saadan Lov forelægge for begge Stændernes Forsamlinger, eller for saavidt den kun angaaer een eller flere enkelte Provindser, da for de Provindsial=Stænder, hvorunder samme høre, for at Stænderne kunne tage Lovforslaget i Overveielse, og derover afgive allerunderdanigst Betænkning. - Naar Provindsial-Stænderne finde Anledning til at ønske nogen Forandring i Landets almindelige Love, eller de ved samme vedkommende Provindsers særdeles Love eller Indretninger, eller de maatte finde Dem beføiede til at føre nogen Besværing over Maaden, hvorpaa Lovene overholdes, eller Jndretningerne bestyres, kunne De derom gjøre Os Forestilling og Forslag; hvorefter Vi ville tage saadant Andragende under Overveielse, og derpaa afgive Vor Beslutning. – Da Vi ansee det gavnligt, at der indrømmes ProvindsialStænderne Medvirkning med Hensyn til Com get det under Overveielse, hvorledes dette lader sig udføre, og derpaa tage nærmere Bestemmelse i saa Henseende. Og foruden foranførte for Provindsial=Stænderne vigtige Hverv, gives der da ikke fler vigtige Gjenstande, som Nationen ønskede af handlede, forandrede, eller nøiere bestemte Skulle der for Exempel ikke ønskes en Forandring eller Bestemmelse med Hensyn til Brændeviinsbrænden i Kjøbstæderne og paa Landet, med Consumtionsvæsenet i Stæderne, o. s. v. har intetsteds indsneget sig noget Misbrug, der kunne afskaffes, gives der ingen velgjørende Jndretning eller Forandring i Bestyrelsen af Eet- og Andet, der kunne indføres, dette kunne dog maaskee være muligt!! - Lad os derfor, det vi med med inderlig Hengivenhed velsigne Kongen, og skatte den Lykke vi fremfor saamange andre Nationer, nyde under en mild og retfærdig Regjering, dog ikke glemme, at inte her paa Jorden er saa aldeles fuldkommen, at der jo gives Eet eller Andet, der kan medde les en endnu høiere Grad af Fuldkommenhed Lad os betragte, saavel den indre Jndustrie som flere af Statsbestyrelsens Grene og for National-Jnteressen vigtige Indretninger i Staten, saavel i vort eget Fædreland, som i Udlandet; og vi ville forbauses over de Fremskridden menneskelige Aand har gjort blot i det sidst Seculum, Hvilke menneskelige Opfindelser og Forbedringer, har ikke dette Tidsrum været riig paa, og hvilke ligge ikke endnu skjulte i Fremtidens Skjød. - Men paa den anden Side maa ingen gjøre sig alt for store Forventninger om de Fordeele Provindsial=Stænderne ville bringe, og Almuesmanden maae ikke troe, at alle de Byrder der hvile paa ham, derved ville ophøre; men han maae betænke, at enhver Stand i Staten, har sine Byrder og Afgifter at udrede, og at dette er nødvendigt, da Regjeringen ellers ikke formaaede at bestride de Udgifter, som Statsbestyrelsen i det Hele fører med sig; men Kongen vil i Forening med sit høie Raad og Provindsial-Stænderne, bestræbe sig for, som hidtil, ved en klog Sparsomhed i de forskjellige Statsbestyrelsens Grene, og ved en lige Fordeling paa alle Stænder, at gjøre Byrderne forholdsmessig saalidet trykkende, som muligt for enhver Stand i Staten. - Maaskee ville vore National-Stænder, som Hr. Pastor Knap sigen i hans Piece om den danske Landalmues Opdragelse til Nationalitet, med Hensyn til Provindsial-Stænder. J Begyndelsen ligne den meget lovende Yngling, der i sine unge Aar gjør sig skyldig i Et og Andet ganske bagvendt, af Mangel paa bedre Jndsigt og tilstrækkelig Erfaring; men siden viser sig som den fuldendte Mand. - Enhver Statsborger vil Tid efter anden lære at indsee Omfanget af sine egne Rettigheder, en Kundskab, som Pluraliteten, ikke kan siges at være i Besiddelse af, og som den dog burde besidde, da Uvidenhed hos den Underordnede, let avler Vilkaarlighed hos Superieuren, der hvor den ikke burde finde Sted, og føder desuden en servil Aand, som aldrig kan frembringe sand Fædrelands=Kjærlighed! For med Nytte at kunne virke til det store Formaal, som Kongens Viisdom og Liberalitet, anviste Dannefolket, maae Almeenaand bestæde enhver Stand og Klasse i Staten, og priat Jnteresse, maae, hvor det gjelder det Offentlige, overalt vige for det almene Vel! Embedsmændene, siger fornævnte Forfatter med hvilke Landalmuen kommer i Berørelse i alle Stænder og Classer, maae ved deres Mynster og Færd give en intuctiv Forestilling om, hvad Troskab i Statens Tjeneste kræver af Enhver, der med Værdighed, Jver og Maadehold vil rygte sit Kald, ved dem skal Tiltroen til det Offentlige vækkes og vedligeholdes, og Baandet imellem Kongen og Folket knyttes fastere. Seer Bonden og Borgeren i sin Præst den indsigtsfulde, retsindige og i sin Vandel fromme Mand; seer han i Stedets Øvrighedsperson den retsindige ubeskikkelige Dommer, seer han i de civile og militaire Embedsmænd, som have at byde over ham, Statens Tienere, der ikke fordre meere, end der er forordnet, og gjør dem fortjente til den Plads de beklæde, saa fremkalde disse tilsammen hos ham Forestillinger om hvor stort et Gode det er, at være Borger i en velordnet Stat. Paa den anden Side, maae Borgeren, Bonden og hvem det er, ikke glemme: at Embedsmanden handler i Kongens Navn og af ham er anbetroet den udøvende Magt, og ikke allene derfor, men fordi han har opofret flere Aar for at gjøre sig duelig til sit Kald og mange tilbragt en stor Deel af deres Liv paa Videnskabernes Bane, skylder han ham Agtelse og Forekommenhed naar han med Troskab opfylder sine Pligter; ei heller maae han forlange af ham, at han skal antage sig hans Sag eller Privat=Interesse, hvor han mangen Gang i sin Uvidenhed forlanger Ting, der er stridende mod de bestaaende Love og hans Embeds Pligt; men han har Ret til at fordre af Embedsmanden den Bistand Lovene hjemle, og at denne ved selv at adlyde disse, ikke tillader sig nogen, personlig Voldsomhed eller vilkaarlig Behandling, men ved at handle i Regjeringens liberale Aand, med Blidhed og Nedladenhed kommer den om hans Pligter uvidende Medborger imode, og med Velvillie underrette ham om hans Pligter og Rettigheder med Hensyn til hans Jndividualitet og Eiendomme. - Kun naar Embedsmand, Borger, Landmand og enhver Stand i Staten, velvillig rækker hinanden Haanden, og kommer hinanden med Tiltroe imøde, for i Forening at fremme og befordre det almeene Bedste, vil efter min ringe Formening, vor elskede Konges Hensigt med Oprettelsen af de danske Provindsial-Stænder opfyldes. - Af ikke ringe Vigtighed er Valgene af Deputerede til Stændernes Forsamling, De Valgberettigede bør her ikke tage Hensyn til egen Fordeel og af lave Egennytte give deres Stemme til nogen, fordi de troe at kunne høste Fordeel af hans private Jndflydelse og Venskab, de bør tvertimod meget mere efter deres Samvittighed og Overbeviisning vælge den, som de nære den Tiltroe, til, at han upartisk vil antage sig Landets og deres Sag i Stændernes Forsamling, og som foruden de i Valgloven befalede Egenskaber, har nogen Kundskab til Landets Forfatning og Love og er tillige det danske Sprog saa mægtig, at han skriftlig og mundtlig formaaer at fremsætte sine Tanker paa en dannet og passende Maade. Slutteligen bedes bemærket, at langtfra at ansee fornævnte Yttringer om Provindsialstændernes Væsen og Nytte for nogen Norm, har Redacteuren kun derved villet tilkjendegive sin egen ringe individuelle Formening om Sagen, hvilken han beder Læseren bedømme ovenanførte Linier med Skaansel! J. G. Lund.