Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1837-10-17
Indenlandsk. Hr. Orla Lehmann har i Kjøbenhavnsposten indrykket. et Svar til Vedkommende, (en Forfatter i Slagelse Avis), hvori han udtaler sin Glæde over, ved Hages Jordefærd at have seet, hvorledes alle Lidenskaber forstummede, alle smaae Differentser forsvandt ved Gravens høitidsfulde Alvor: i denne Eenstemmighed saae han Humanitetens og Retfærdighedens Triumph. Hr. Lehmann, kalder Forfatteren i Slagelse Avis en advocatus diaboli imod Hages Eftermæle, der vil gjøre ham den Berømmelse stridig, som fra mange Sider er bleven hans Minde til Deel. Det er paa den der indeholdte Opfordring at Hr. Lehmann svarer, at Hage hørte, eller rettere sagt, hører til vore vigtigste offentlige Caracterer; Hr. Lehmann selv har været saa lykkelig at kunne betragte mange af Danmarks udmærkede Mænd i stor Nærhed, deriblandt ogsaa Hage, men han er overbeviist om, at meget Faa iblandt dem med større Ret kunne kaldes store, er det ikke stort, at være Repræsentanten for sit Lands Fremtid. Hvad angaaer Slagelse=Forfatterens Raillerie over, at Fædrelandet, udkom med sort Rand, da meener Hr. Lehmann, at da Hage havde været Fædrelandets Redacteur, saa var dette paa en Maade Sørgehuset og at dette ogsaa ved et udvortes Tegn viser Verden, at dets Herre er død, er en smuk gammel Skik, som i alt Fald ikke kan indeholde noget Stødende. Da Benjamin Franklin var død, da foreslog Mirabeau fordet franske Nationalconvent, at det i 3 Dage skulle anlægge Sorgedragt, og dette Forslag blev eenstemmig antaget. Nu iførte hiin store, evig mindeværdige Borger forsamling sig Sorgens Farve, fordi en stor Borger var død, – det var det første Udtryk af den stolte Tanke: la sainte alliance des peuples Vil Man - siger, Hr. Lehmann tilsidst – see en dybere Betydning deri, at en Form, som efter gammel Skik og Brug i Almindelighed anvendes af Bladene ved en Fyrstes Død, blev brugt, da Hage, vor Journalists Konge, døde, da seer jeg endda intet urigtigt deri. (Hp. Av.)J Anledning af Besættelsen af de to ledige Pladse i Khvns, 32 Mænds Forsamling er den Vedlægt: at ingen Ikke=Indfødt kan vælges. Hvad enten denne Skik grunder sig paa et udtrykkeligt Statut eller blot paa gammel Praxis, er dens Vedbliven saa aabenbar urimelig, ja næsten latterlig, at vi troe ikke paa nogen Maade at sige de 32 Mænd sunde Menneskeforstand eller Uhildethed af gammel Fordom nogen Compliment, ved at yttre, at vi blot behøve at gjøre opmærksom paa denne Vedtægts Tilværelse for at foranledige dens Ophævelse. Den Mand, som Khvns. Borgere ikke vilde betænke sig paa at vælge til deres Deputerede ved Stænderforsamlingen eller nogensomhelst anden Hæderspost, er udelukket fra de 32 Mænds Forsamling, dersom han er fort paa hiin Side Elben eller maaskee endog Eideren, om han end besad aldrig saa megen Retsindighed. Duelighed og Uafhæn dighed, og om han end har boet nok saa længe iblandt os. Det er en Levning af taabelige Fordomme og chinesiske Jsolerings Grundsætninger, der tillige afgiver et Exempel paa den krasseste Nationalstolthed og Jndbildning om egen Fortrinlighed &c. (Khynsp.)Med Gravningen af den artesiske Brønd paa Nyholm i Khvn. er det nu skredet saavidt fremad, at man har boret 334 Fod dybt og har dog endnu ikke naaet Grønsandsmassen, ja man har endnu intet sikkert Mærke paa, snart at skulle naae den. En Omstændighed, der har forsinket Arbeidet, er den, at Boringen oftere har været ledsaget af det Uheld, at Boret er gaaet itu i sine Sammensætninger, saa at en Deel af det er bleven siddende nede i Brønden i en meget betydelig Dybde, hvilket Uheld eengang var af den beskaffenhed, at det kostede et halvt Aars Arbeide, at faae den i Røret tilbageblevne Deel op igjen.