Aarhuus Stifts-Tidende, 1829-07-09
Norge. J Norske Morgenblad No. 148 læses Følgende Længe nok have de heftigste Lidenskaber havt deres Tumleplads i de offentlige Blade. Skulde der nu ikke snart komme Rolighed tilbage efter Lidenskabernes Storm, som Havblik efter den meest rasende Orkan? Hvad er det, hvorover vi troe, at maatte beklage os, "Fredelige Borgere, ere blevne mishandlede og overfaldte af Militairmagt, &c. Det vilde i Sandhed være meget ilde, naar disse Ord vare sande, og ikke blot vare Udtryk at den lidenskabelige Stemning, som er herskende iblandt dem, der endnu ei i denne Time kjende, hvor lidt deres Adfærd var overeensstemmende med en retskaffen norsk Borgers Pligter, og der endnu i dette Øieblik ikke indsee, hvor stor deres Brøde var, da de gjorde sig skyldige i Udvævelser, hvilke, Gud forbyde, nogensinde igjen maatte komme tilsyne, naar vi ønske, at Normænd maatte vedblive at raade i Norge. - Vare det fredelige Borgere, der, uagtet de venskabeligste Anmodninger og Bønner fra den civile Øvrighed om at gaae hjem, i fire Timer, paa den meest haardnakkede Maade, lode disse Anmodninger blive frugtesløse, og besvarede dem med Haan og Hurraskrig, der tjente til et Signal, og satte den hele Masse i Bevægelse, for at gjøre et Tog igjennem Byens Gader, ja endog til selve Vaterland, for saaledes at forøge Massen af de Ulydige og at sætte hele Byen i Allarm, Vare det fredelige Borgere, som, efter at Oprørs=Acten var bleven oplæst tre Gange, vedbleve at haane den civile Øvrighed, ved atter at besvare dens Opfordring og Advarsler med Hurraskrig, Vare, det fredelige Borgere der i den Grad kunde glemme de høiere Pligter, som de skylde Fædrenelandet og Kongen, at de med det forfærdeligste Haab i deres Bryst, 3 kunde vove det farlige Spil, at friste det opmarscherede Militair, ved at oppebie, om det ogsaa vilde gjøre sin Pligt, og efterleve de befalinger, som det erholdt: Vare det fredelige Borgere, der kunde ønske den sørge. lige Katastrophe, at den civile Øvrighed ikke kunde, og den militaire ikke vil de bringe de Modsætsige tilbage til Orden og Lydighed, for saaledes i deres forfærdelige Frihedsruus at bringe Anarkie og Fordærvelse over Norges Hovedstad? – Nei, ædle Medborgere! De enkelte Mænd, uden Samvittighed og Pligtfølelse, der forførte den uvidende Hob til saadanne ulykkelige Udsvævelser, vare saan delig ikke fredelige Borgere, ikke Mænd, der oprigtigen elskede deres Fædreneland, men vare dets afsagte Fjender. Lader os ikke tage deres Partie, men takke den Almægtige, at de bleve bragte tilbage til Lydighed, at Byen kom igjen til Roe og Sikkerhed, og Lovene til at blive respecterede paany. - Man har forfærdeligen dadlet Commandanten, General Wedel-Jarlsberg. At han ulykkeligviis allerede i lang Tid har havt Stemningen imod sig, kan, naar man vil være retfærdig, ved denne Leilighed dog vel ikke regnes ham til Brøde. Skjøndt han maaskee ofte i lidenskabelig Overilelse kan have glemt, at han er Borger af en constitutionel Stat, og derfor maaskee har viist sig udvortes mere despotisk, end han i Grunden er, da han muligens ikke har de meest rensede Begreber og Adelens Værdighed, er han dog en retskaffen og ærekjær Mand. - Medborgere; Lader os ikke være uretfærdige, men lader Lov og Dom afgjøre Sagen i retlig Form. - Med den største Uretfærdighed har man behandlet tvende almindelig agtede, redelige Embedsmænd, nemlig Stiftamtmanden og Politiemesteren. Enhver retsindig norsk Borger bør med Taknemlighed yde dem den største Roes, da de ved den ulykkelige Tildragelse have viist en mageløs Sindighed og Koldblodighed; d. e de have gjort Alt, hvad der stod i deres Magt, for med det Gode at bringe den ved fordærvelig Lidenskab forblindede og forførte Hob tilbage til Orden og Lydighed. Stiftamtmanden, paastaaer man, burde ikke have ladet oplæse Oprørsacten. Øvrigheden, skulde altsaa maaskee have viist den strafværdige Svaghed, at give de Ufornuftige Tilladelse til at rase efter Behag, og maaskee at fortsætte deres farlige Spil hele Natten, igjennem, ja maaskee den følgende Dag til, og saaledes at udsætte den hele Bye for Anarkiets Rædsler, O, til hvilken Grad kan Vildfarelse ikke stige, naar Lidenskaden indtager de oprørte Gemytter. - Medborgere, Maatte dog aldrig den forfærdelige Oprørslov oplæses igjen i gamle Norge, Frihedens og Fredens em!! - -