Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1812-10-06
J Moniteuren læses følgende Brev til Udgiveren, af Kentisch-Gazette: Hr. Udgiver, det er omtrent, troer jeg, et Aar siden, at de londonske Blade talte om en Havfrue, der havde ladt sig see etsteds paa de skotske Kyster. Adskillige tvivle endnu om saa sælsom en Skabnings Tilværelse. Jeg har længe været af samme Tanker, men jeg er nu overtydet om min Vildfarelse. Jeg har selv seet en Havfrue, og jeg kan ikke gjøre mine Dines Vidnesbyrd til Logn. Da Veiret i Forgaars var meget skjønt, gaa jeg mig i Selskab med nogle Herrer og Damer for at gjøre en Søetour. Da vi var kommen en Miil Sydost for Exmonths Rif, blev vor Opmærksomhed fæstet ved en ganske synderlig Lyd, som ikke var ubehagelig for Øret, men som det er vanskeligt at gjøre sig en Forestilling om. Nogle af vore Damer sammenlignede den med de melodiske Lyd af Æolsharpen forenede med en Lyd, som den, en Skylregn giver gjennem et Træes Blade, Snart blev vi i en Frastand af omtrent 100 Alen paa venstre Side Noget vaer, der var i Bevægelse. Vi troede alle at det var en menneskelig Skabning, skjøndt vi undredes ikke at øine nogen Baad deromkring. Vi projede uden at faae noget Svar. Nu nærmede vi os det Sted, hvorfra denne nye Slags Musik kom, da til vor store Forundring Søedyret dukkede under i Vandet. Nogle Minuter derpaa kom det igjen tilsyne. En af Baadsfolkene kastede et Stykke kogt Fisk til det, hvorover Dyret lod til at foruroliges, men det forvandt snart sin Frygt, og tog endog dette Stykke Fisk, som det lod at spise med Velbehag. Herved fik vi Tid at undersøge det omhyggelig, og vi blev meget forundrede ved at erkjende, det var en virkelig Havfrue. Da Havet var klart og gjennemsigtigt, var det os let at see alle Dele af dens Legeme; Hovedet fra Jssen til Hagen var af oval Form, og lignede lidet en Sælhunds, hvorvel Ansigtstrækkene havde et blidt Udseende, og det hele var interessant. Baghovedet syntes beklædt med noget der lignede et Haar. Forkroppen syntes dækket af en meget fiin Duun, der lignede Kjødsarve, som kunde give Anledning til den Tro, at Havfruens Legeme udvortes ligner Menneskets. Dette Dyr har to Arme, med Hænder, der har 4 Fingre, der ere indbyrdes forbundne ved en meget senig Hinde. Det betjener sig af disse Armee med megen Smidighed og dets Bevægelser have Tærke. Fra Midten af formindskes dets Skabning umærkelig, og endes med en Hale, der synes dækket med brede, og glimrende Skiel, der kastede Solens Straaler tilbage og glimrede meget. Bagdelen af Legemet saa vel som Halsen er dækket med smaae og runde Fjedre, af samme Farve som Duernes; den kan være fem Fod lang fra det yderste af Hovedet til Enden af Halen. Ti Minuter efter, vi havde nærmet os, dykkede Havfruen to tre Gange, som den vilde lege, og skjød sig derpaa med Fart bort, saa vi tabte dette vidunderlige Dyr af Syne. J Dag har en stor Mængde Personer til baads begivet sig ud paa det Sted, hvor vi havde dette Møde, i det Haab at være ligesaa lykkelige, En Læge fra Encler havde budt 20 Pund Sterling i Belønning til den, der er saa lykkelig at faae at paa denne Havfrue, som han har sat sig for at an tommere paa det omhyggeligste, hvis hun nogensinde falder i hans Hænder. Følgelig lave adskillige Fiskere alle Slags Garn til, og vil snart gaae paa Jagt efter denne Havnymphe. - Undertegnet J. Joupix. - C. Skr. Man bebuder i Dag, man paa Torbayskysten har seet et ualmindeligt Havdyr. Det kunde vel være vor Havfrue.