Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-02-10
Nyeste. Skilderie af Kjøbenhavn. Moskovstensker Fjerde Aargang. No. 35. Udgivet og forlagt af J. Werfel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Høeckes Enke. Tirsdagen den 10 Februarii, 1807. Gaarde og Huse. Der gives en Handel, som ikke ansees for nogen borgerlig Næring, men som alligevel hen hører blandt de betydeligste Handelsgrene. At sælge og kjøbe Huse og Gaarde er bleven til et stort Speculationssag, og der gives mange, som have fortjent betydelige Summer derved. Hvor ledes man kjøber og hvorledes man sælger med Fordeel, hvorledes man forskaffer sig Prioriteter, og hvorledes man vogter sig for ikke at blive taget ved Næsen, det er altsammen Laugshem meligheder, som man ikke uden Lærepenge kan blive bekjendt med, og som den Jndviede ikke gjerne taler om. Man skulde troe, at der var meget at vove ved denne Handel, og at der paa en Kjøbesum af ti til tyve Tusinde Rigsdaler lettelig maatte kunne tabes meget. Men dette er imidlertid sjelden Tilfældet. J Almindelighed vinder Kjøberen, hvor dyrt han end har betalt Eiendom men, uden at nogen i Grunden kan begribe hvorledes. Førend den sidste store Jldebrand vare Huse og Gaarde i maadelig Priis, men strax efter Branden steg de i faa Dage betydeligen, fordi mangen en Huusvild, for at fortsætte sin Næring, saae sig nødsaget til at kjøbe sig et Sted, og at betale det i dyre Domme. Næsten alle stode i den Tanke, at Priserne nødvendigviis vilde falde, naar Staden blev opbygt igjen, og de afbrændte Bygninger i alle Henseender mere udvidede, og indrettede til flere Familiers Beboelse. Med denne behagelige Drøm smigrede man sig i adskillige Aar. Man vedblev at bygge, men Priserne vedbleve desuagtet at stige. Nu, da Staden allerede i adskillige Aar har været aldeles opbygt igjen, betales det endog meere for Bygninger end strax efter Jldebranden, hvor Antallet af Gaarde og Huse var formindsket til to Trediedele. - Ogsaa Huusleien, troede man vilde falde betydeligen, naar først Staden var opbygt. Man stod i den Tanke, at mange Familier, som efter Branden havde sat sig paa dobbelt saa stor en Huusleie, deels af Nødvendighed, deels formedelst den Glimresyge, som en større Pengecirculation havde opvakt, vilde blive nødte til, at boe mindre brillant; men ogsaa dette var en skuffende Drøm De fleste ere blevne vante til at boe endog til en høiere Priis end de ofte have Ævne til, og mange ere snarere gaaede nogle Trin høiere op paa Yppighedens Trappe end ned af den. Jngen anstændig Familie, der vil leve med og efter sin Tidsalder, kan nu boe under 150 til 250 Rdlr., og langt derover, som ofte er dobbelt saa meget som den betalte forhen. Her gives Familier, som endog betale 800 til 1000 Rdlr. i Huusleie om Aaret. Dette er altsaa et nyt Beviis paa, at det er lettere at gaae op end ned ad Yppighedens Bakke, og Erfaringen læret tillige, at de fleste Artikler derfor hidtil snarere ere stegne end faldne i Prisen. Huusleien og Priserne paa Eiendomssteder ere et talende Exempel herpaa. Vilde man antage, at Handelen virkelig har beriget Kjøbenhavn i de senere Aar i saa høi en Grad, at den forøgede Pragt i Værelser, er en Følge deraf, saa kan denne Berigelse dog umuelig have strakt sig til de mange offentlige Embedsmænd og Militaire, der udgjøre en saa betydelig Deel af Hovedstadens Befolkning. Embedsmændene i det Hele have jo intet vundet ved Handelens Flor, og deres Jndkomster ere jo for det meste endnu de samme, som de have været for Snese Aar. Jmidlertid kan dog ingen Embedsmand, der for femten Aar siden har kunne boe anstændigen for 100 Rdlr. om Aaret, nu faae Værelser under 180 til 200 Rdlr. Hos dette betydelige Antal Medborgere, maa man altsaa antage, at de for største Deelen virkelig ere tvungne til at betale dobbelt saa stor en Huusleie som før, uagtet deres bestemte Løn ikke er forhøiet. Det er altsaa i dette Tilfælde hverken Rigdom eller Beqvemmelig hedslyst, men snarere den bydende Nødvendighed der driver Huusleien og med den Priserne paa Huse og Gaarde saa høit i Veiret. Men dersom man vilde antage, at disse Priser fremdeles ville vedblive at stige saaledes som i de sidste til Aar, saa forudsatte man en reen Umuelighed. Man maa altsaa antage, at der vil komme en Tid, hvor Eiendomstederne, om just ikke ville falde, saa dog maa ophøre at stige i Prisen, fordi intet i Verden bestandig kan vedblive at stige. - At en saadan Tidspunct vil og maa komme inden tyve Aar, det synes man af mange Omstændigheder at kunne formode. Neppe er der nogen Tvivl om, at jo vor Handel og Skibsfart betydelig vil tage af, naar Europa faaer Fred igjen, og evig kan Krigen dog ikke vare. En Periode, som den, vi oplevede strax efter den Nordamericanske Krig, maa atter kunne indtræffe, og naar Neptunus lægger sig til at sove hos os, eller nødsages til at bruge sin gyldne Trefork til at gjøde Marken istedet for at pløie Søen, saa forsvinde alle de Herligheder, han nu gjøgler med for vor Jndbildningskraft, som en broget Sæbeboble. Lægger man endnu hertil, at mange af vore Handlendes Rigdomme ere indbildte, at de deels svømme omkring paa Havet, deels høstes paa Veie, som i det Øieblik, Engellands og Hollands talrige Skibe kunne frit løbe ind og ud i alle Havne, maae blive til Alfarveie, og derfor uden synderlig Værdie, saa er det klart, at ogsaa Handelstanden vil blive nødt til, at spænde Buen lidt ned, dersom den vil bevare den fra at driste. Denne Forandring vil tvinge mange Mennesker til at gjøre en Dyd af Nødvendighed og indskrænke deres Udgivter. Den, som har boet til 600 Rdlr., vil blive nødt til at boe til 400 Rdlr. o. s. s. Naar denne Jndskrænkning er skeet, vil Huuseierne blive nødsagede til at nedsætte Huusleien, og denne Nedsættelse vil have den naturlige Følge, at Priserne paa Gaarde og Huse ville falde.