Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-12-23
Prisernes pludselige Stigen. (Thaer, Mogl. Annaler. 18 B. 2 St.) Hvor afgjort det endogsaa, ved at nedskrive vor forrige Qvartals Beretning, allerede da var, at Vintersæds Afgrøden kun havde middelmaadigt Udfald, men at ydermere i Vaarsæden var, med et Afslag af over det Halve, fuldkommen Misvært over hele det nordlige Europa, saa troede vi dog ikke, at i Priserne vilde indtræde en saa hurtig Stigen. Vi have havt mange Aar, hvor Afslaget i Høsten var ligesaa iøjenfaldende, naar man saae sig Noget omkring; men den forholdsmæssige Prisernes Stigen paafulgte dog først efter St. Mortensdag, naar Landmanden efter gjort Overslag indskrænkede sit Salg. Ved den nærværende Tids Conjuncturer maatte man befrygte, at Pengekniben skulde drive ham strax til Salg ved enhver Prisernes liden Stigen. Kornhandelen var ogsaa kommet saaledes ud af Agt, og dermed den Jndbildning bleven saa indgroet, at de forrige Afgrøders henliggende Forraad var tilstrækkeligt for et halvt Aar *), saa det var neppe sandsynligt, at man i Stæderne vilde tænke paa Indkjøb af betydelige Forraad **) førend virkelig Mangel af Tilførsel paa Markedet indtraadte. Man var altfor meget vant til at det daglige Behov kom mere end rigelig til Torv. Dette var imidlertid ikke Tilfældet; Troen om en virkelig Misvært udbredte sig hastig, og de i Jndbildningen henliggende Forraad vare i Øjeblikket forsvundne. Hertil bidrog vel ikke lidet Efterretningen om den nu virkelig, mod en meget nedsat Afgift, aabnede Indførsel af Rug, Havre og Bælgsæd i England. Dette kaldte Bagere, Bryggere, Brændeviinsmænd, Møllere, og nogle Speculantere frem til at krydse om i Landet, og at søge ihast at gjøre Indkjøb og at slutte Contracter med Landmanden, som de endnu troede mindre underrettet om de forandrede Forhold. Men netop derved blev det ham bekjendt, hvorledes Sagerne stode, og han holdt tilbage med Salg og med overilet at føre til Torv. Saaledes gik ogsaa *) Hvad troede man ikke her Vel knap nok de befalede. Priserne tidligere og hurtigere i Veiret end jeg kan erindre mig det nogensinde umiddelbar efter Høsten. Jndkjøbet for Handel paa hin Side Oceanct var ellers ganske ubetydelig, fordi Speculanterne, sluttende blot i Analogie med de senere Tilfælde, troede Englands Marked snart overfyldt, saa meget mere, da Priserne - sandsynligviis fremkonstlede – der igjen faldt, og det altsaa ikke ved de her stegne Priser kunde ventes, gode Foretagender vare at gjøre. Priserne faldt derfor ogsaa noget mod Enden af September, men hævede sig snart igjen og ville sandsynligviis vedblive dermed. Allerede nu have Stemmer opløftet sig, som ville have Udførselen forbuden. Der bliver, sige de, udført saa meget til England, at her opstaaer Mangel, og der er saadan Overflødighed, at Kornvarene da maa vende tilbage til os. Disse Stemmer komme, som det synes, fra den samme Side, fra hvilken man, for ikke længe siden, fordrede Jndførselsforbud imod fremmede Kornvare, fordi vor Production var for stor til nogensinde at consumeres, og som de tidligere fordrede et Forbud imod Brændevinsbrændning af Kartofler, for at mere Korn kunne vorde forbrugt, saaledes ville de vel nu fordre det, for at vi kunne beholde Noget tilovers til Føde. Gud være lovet, at Statsviisdoms Mændenes Oversigt ikke laaner Øre til denne Reguleringssyge. Den Velgierning, som dette Aar bringer Grundeiendom og Landbrugsbedrivt, bestaaer deri, ene og aleneste, at det igjen opliver Speculation i Kornhandel, i det mindste til Jndkjøb af Forraad, da det tilintetgjør Jndbildningen om Productionens uudtømmelige Overflødighed. Men det ringeste Jndgreb i Handelsfrihed og Bedrivt berøver os igjen denne Velgierning. Den hos os saa ualmindelig tidlig fremdrevne Prisernes Stigen har den store Nytte, at den, hvad haardt behøvedes, gjorde Ende paa den Bortødslen af Kornvare i Landhuusholdningen, hvortil man allerede var bleven saa vant. At dette Aar skulde være et lykkeligt Aar for Agerbrugerne – som Mange mene – er i Almindelighed destoværre ikke Tilfældet. Priserne maa stige meget højt *), naar Høstens Udfald skal vorde dækket, og Agerbrugets rene Jndtægt skulde komme til at staae blot saaledes som med de lave Priser i Aarene 1823 og 24. Om Enkelte er her ikke Tale. For Fremtidens Følge var imidlertid et saadant Mangels Aar, som dette vil vorde, nødvendigt, fordi ellers kunne Indbildningen om Productionens Overflødighed og Producternes derpaa grundede totale Tab af Værd ikke hæves, og fordi vi nu saa meget desto sikkrere kunne gjøre Regning paa at England – Centralpunctet for al Handel – ikke længer vil være spærret for Kornhandelen. Behøvede ogsaa vi et saadant Aar for at agte behørigen vor Kornavl i Landhuusholdningen og vore Kornvare i Handelen, for at gjøre Ende paa den Tanke og Tale vi havde, i omvendt Retning, om hine Emner, for der, hvor Hvor høit, naar Afgrøden ikke dækker Naturalpræstationen og Bedrivts Behovet selve Prisernes enorme Høide er Mængdens Vanheld, der her skal føleligen gjøre den Lære indtysende, at retviis Hielp før er den sande Hjelp, imod Hielp bagester. gjenstanden allerede er, og af sig selv end mere vorder Almeen-Sag, at fremkalde igjen Interesse og levende virksom Interesse; medens vider, hvor Gjenstanden, trods umiskjendelige Værd, efter Omstændighederne kun endnu er og kan være Enkeltes Evne, Fordeel og Lyst, forgiæves stræbte efter at fremkalde den henslumrende Almeen-Jnteresse og efter et sandt Formaal. Vi skulle maaskee igjen efter dette agte det fuldvigtigt at betænke og bevirke Alt, hvad i et fremskridende, aldrig i Hovedsagen temporiserende Landbrug kan bidrages til at fremme Kornavlens altid rigere og fuldkomnere Production, og saaledes, istedetfor at tilsidesætte denne, og at tænke paa endog at fordre dennes Indskrænkning, nu at prøve og omhandle Alt hvad der i Kornhandelen vedkommer Kornvarenes gavnlige Anvendelse og Afsætning, om ogsaa dette maa fremtræde med særdeles Krav til det Almindelige. Landbruget har længe søgt billig Vederlag i Varenes Afsætning; men forgiæves; og nu fordrer det Almindelige forgiæves af Landbruget Brød for en passende billig Priis. Der er Krav for Krav, og det viser nu gjensidigen paa den rigtige Vei.