Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-17
da Lombros Flaade efter Freden var bleven tillintetgjort, toge Tyrkerne Zea tilbage og hængte ved Havnen Øens græske Ærkebisp, mistænkt for at have understøttet Russernes Sag, en Strænghed, som foraarsagede stor Græmmelse hos Jndvaanerne, som bøde mange Penge for at redde Prælatens Liv. Jeg havde ej bestemt mig til Zea, og derfor ei forsynet mig med Rekommendatsionsbreve og jeg var ukyndig i Romækan, *) samt ubekjendt med Grækernes Maade at udtale det gamle Sprog, paa, saa jeg i Begyndelsen ei heller kunde bruge det. Jeg begav mig dog opad Staden fra Havnen, hvor blot nogle faae usle Hytter fandtes; til Følge havde jeg en af Besætningen som noget kjendte Sproget. Ved en Kilde strax udenfor Staden fandt jeg en Mængde Piger, som deels vaskede Klæder i dens Bassin, deels spøgte og sladrede, omtrent som Homer fortæller om Ulysses's første Bekjendtskab med Nausikaa. Da jeg hilste dem, trinede den Fornemste frem og indbød mig i sin Faders Huus. Hun kaldte strax paa sit Selskab, og jeg fulgte med hende og de øvrige Piger, af hvilke de ringere bar det vaskede Tøi, andre derimod paa Hovedet meget smukke Vand kruus fyldte af Kilden. Hendes Fader, som hed Pangalli, var fransk Prokonsul, samt Visekonsulfor adskillige andre Nationer, – efter som sædvanligt er i de mindre levantiske Havne, – samt den første af den mest anseete Familie paa Øen. Gjæstfriheden er mere almindelig i Levanten, end jeg paa noget andet Sted har fundet den. Jeg blev meget vel modtagen, og, med nogen Tilsætning af tyrkiske Sæder, næsten paa samme Maade som Homerus beskriver at Gjæster modtoges. Pigerne bare Vand frem til at vaske mig i, bredende Dækker og uldne Skind over Stole og Bænke, efter Kaffeen og Piben fremsattes Hymethonning fra Athenen, Frugter og god rød Viin. Anstalt gjordes til at slagte et fedt Faar. Efter Maaltid lod *) Saaledes kalde Grækerne det nye Græske, og ansee Navnet Hellen for næsten enstydigt med hedning eller Vantroende. Mere smigrede ved Navnet Romere, have de antaget det som Beviis paa at de ere Christne, og at de nedstamme fra det Folk, som eiede deres Land, inden det kom under Tyrkerne. Pangalli sine Piger synge, og beklagede, at han ej kunde anstille Dands, formedelst den Ulykke, som nylig havde hændt, at et Fartøi var forgaaet, paa hvilket adskillige af Øens Indvaanere havde været. Strax efter min Ankomst sik jeg Besøg af adskillige af de fornemste Grækere. Jblandt dem var en Olding, som 1788 havde været i Petersborg, og som, da han med den russiske Flaade skulde gaae tilbage til Levanten, paa Admiral Greighs Skib havde bivaanet Slaget ved Hogland. Med megen Ærbødighed omtalede han den svenske Prindses Tapperhed, som i hin hæftige Strid førte befalingen over Flaaden imod Greigh. Jeg gjorde ogsaa Bekjendtskab med Ærkebispen paa Øen. Da jeg besøgte ham, fandt jeg ham læsende i Heliodorus. Han blev forundret da han saae at jeg kunde læse i denne Bog, men endnu mere, da jeg siden hos Pangalli viste ham Homer, samt adskillige andre af de bedste græske Forfattere, som han kun af Navn kjendte. Den har et stort Antal Kirker og høist ukyndige Præster; en hos det græske Præsteskab i Levanten med saare faa Undtagelser almindelig Feil.