Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-07-29
(Fortsættelse.)¬ De Statsmænd, som først kom paa den Tank at anlægge Engelske Colonier i Nyeholland, vare vistnok langt fra at ane deres hurtige Fremgang og vi kunne paastaae: at selv de, som giorde sig de bedste Forhaabninger derom dengang ikke ventede andet deraf, end at de skulde tiene til at modtage uforbederlige Forbrydere, som ikke uden Fare, kunde beholdes i det borgerlige Selskab. De Folk, som vare ansatte til at bevogte de Deporterede, og det ringe Antal af dem som havde frievillig paataget sig at boe iblandt dem, have ligesom de første Colonister i det nordlige Amerika i flere Aar maattet kjæmpe med mange ophysiske og moralske Hindringer, som de først efter en lang Tids Forløb saae sig istand til at overvinde uagtet at den Understøttelse og Opmuntring, som de erholdt fra Moderlandet. Til Lykke have de fleste overleveret denne Crisis og see nu disse Coloniers hurtige Væxt og hvorledes de fra en Barndoms ere gaaede over til en Modenheds Tilstand. Man vilde erindre sig, at for omtrent 10 til 12 Aar siden, 22 Aar efter de første Coloniers Anlæggelse i Nyesydvallis, bleve de blaae Bierge betraggede, som en uoverstigelig Dæmning, som tillukkede for Colonisterne enhver Indgang i det indre af Landet. Paa denne Tid forsøgte man første gang, at overskride dem, og endskiøndt den aabnede Vei var steil, vanskelig og farlig saa hævede sig dog snart Staden Bathurst paa den modsatte Skraaning af Bierget. De uoverseelige Enge, som omgive den, ere fornærværende Tid bedækkede med Meieriegaarde, oplivede af Hornqvæg og talrige Faareborde, som der have deres Græsgange; da de fleste rige Landmænd have ladet deres Hiorde bringe hen til disse Sletter. To store Floder, hvis Løb Hr. Oxley har udforsket, giennemstrømme dem: den første flyder mod Vest=Syd Vest og den anden mod N. V., indtil de Egne hvor de synes at tabe sig i store Søer og Moradser. Senere er noget længere hen imod Norden (imellem 31 og 32 Bredde) bleven opdaget et smukt Land, hvis Jordbund er meget frugtbar og uden Skov, bedækket med Græstørv, som man har givet Navnet Liverpool Plains; den af Botanikeren Cuningham forfattede Beskrivelse derover findes i Fields Samling. To andre nyelig opdagede Passe føre ligeledes igiennem de blaae Bierge; de ere mere tilgiængelige end de første, og give de store Sletter ved Bathurst og Liverpool en betydelig Værdie. Fra den østlige og vestlige Ende af de sidste flyde mod Norden Floderne Castlereagh, York og Peel, samt nøgle flere andre mindre vigtige. Naar man bringer det dertil, at man faaer sikker Kundskab om at de udgyde deres Vande i Brisbane-Floden, hvis Munding man har opdaget i Bugten Moreton, saa maae Liverpool-Sletterne og det øvrige af disse Floder bevandede Land, engang blive meget vigligt for Coloniens Velfærd. Opdagelsen af Brisbane=Floden har man blot et Tilfælde at takke forRegieringscommissair Bigge havde anordnet Anlæggelsen af tre nye Establissementer nordlig for Port-Jackson, nemlig i Moreton Bugten, i Port Boven og i Port Curtis De Deporterede, som man nu ikke meere behøvede i de gamle Establissementer og alle de, som vare betegnede som dovne og troeløse skulde sendes derhen for at paabegynde de første Arbeider, at fælde og forberede Tømmer m. v. Jfølge denne befaling gav Sir Thomas Brisbane den 3die September 1823 befaling til Landmaalerne Hr. Oxley og Hr. Uniacke, at undersøge Havnene Bowen og Curtis; paa samme Tid overdrog han dem at transportere dertil de Forbrydere, som dengang vare anstillede i PortMacqvarie, Port Macqvarie var først 2 Aar til forn bleven indrettet som en Straffeanstalt; men Jordbundens Frug barhed, det milde Clima, og Nærheden af Sidney, havde foranlediget Gouverneuren til det Ønske, at forbeholde denne Position for de frie Colonister. Oxley og Uniacke un søgte først dette Establissement, og fandt det i en blomstrende Tilstand: det bestod i en Stad med retvinklede Gader, en offentlig Plads, en Casserne for 150 Mand, ved hvilken der ere beqvemme Boeliger for Officerene, smaae Hytter omgivne med Hauger for de gifte Folk og Hytter for de Deporterede; disse ere byggede af Træe, udvendig kalkede og hvidtede, tilligemed en Hauge hvori Frugttræer, Mais og Sukkerrør meget godt lykkes. De bemærkede at Jndvaanerne levede i venskabelig Omgang med Soldaterne; Beskrivelsen, som de meddele derom beviser, at disse Vilde ere af en fortrinligere Race end de i Egnen af Sidney, mange af dem ere 6 (Engelske) Fod høie, have udtryksfulde Træk, som bebude Forstand, og proportionerede Ledemode. Colonien ernærer nogle af dem paa sin Bekostning; derfor tiene de i en vis Henseende til Constabler (Rettensbetiente, og heri kan vel ingen Europæer maale sig med dem. Naar en Deporteret søger at flygte ind i Skovene, saa bliver strax det sorte Politie sendt efter ham, og han vil upaatvivlelig blive levende eller død bragt hiem af dem fordi de kunne forvente en Belønning. Port Curtis, som Dhrr. Oxley og Uniacke siden efter besøgte, har en Havn med en meget vanskelig Indgang. Hele Landet rundtomkring bestaaer fornemmelig af stenede Høie og sandige Hulninger Vegetationen er der sielden, og de faae Træer, som man finder hist og her adspredt, kunne neppe levere Brændselet. De vare nødte til at søge først Vand 12 til 14 Miile fra Kysten; en hurtig løbende Flod, som de der opdagede gav de Navnet Boyne; foruden denne Flod vare endnu andre af samme Størrelse. J Forhold til som de trængte længere frem i Landet fandt de maleriske Egne; Høie bevoxede med Skov og grønne Sletter. Dog var Resultatet af deres Undersøgelser, at denne Deel af Kysten frembød ingen Hielpemidler for en Colonie, og at Forbrydernes Arbeide vilde der være ganske forgiæves anvendt. Da Aarstiden rykkede frem, saa saae de sig nødsagede til igien at vende om til Sønden. Underveis seilede de ind i Bugten Moreton, som blev opdaget af Cook, og som Flinders siden har besøgt, De havde neppe kastet Anker; førend de saae en Mængde Jndfødte løbe til Kysten, iblandt dem var en Mand af høi Væxt, af en mindre mørk Farve end de andre, og som, efterat han havde stillet sig paa en liden Høi ligeoverfor Skibet, tilraabte dem i det Engelske Sprog; da de nærmede sig til Kysten i deres Chaluppe, udtrykkede Jndvaanerne den livfuldeste Glæde, hvorved de dandsende omfavnede den hvide Mand. Denne syntes for de Reisende at være ligesaa vild som de andre da han viiste sig ligesom dem med fuldkomment nøgent, hvid og rødmalet Legeme; men de erkiendte snart en Englænder i ham. Han var saa beruset af Glæde, at han paa denne Dag kun formaaede at fortælle en Deel af sin Historie. Dagen derpaa skrev Hr. Uniacke der op, ligesom han fortalte ham den. Han hedte Thomas Pamphlet, havde indskibet sig med tre andre Jndividuer, Richard Parsons, John Finnegans og John Tompson, paa en stor Baad til Jllavarra, eller de fem Øer, Sønden for Sidney, for at hente Cedertræe; men der reiste sig en frygtelig Storm som varede fem Dage; de vare af den Mening at denne Storm havde drevet dem mod Sønden langt henimod Van-Diemens=Land. J denne Jdee marscherede de længere imod Norden; men efterat de havde udstaaet utroelige Lidelser og i 21 Dage maattet undvære drikkeligt Vand, og efterat be havde seet en af deres Kammerater døe af Tørst, saa løbe de paa Strand paa Kysten af Øen Moreton, bestandig i den Tanke, at de befandt sig sydlig for Port-Jackson. Sex Uger førend Oxleys og Uniackes Ankomst besluttede Parsons og Finne gan at gaae til Sidney og Thomas Pamphlet ledsagede dem 50 Mile mod Norden; Hævelser i Fødderne forhindrede ham fra gaae videre, og han blev nødt til igien at vende tilbage. Da Par sons og Finnegan nogle Dage efter at de vare skilte ad, vare komne i Trætte med hinanden, saa vendte den sidste igien tilbage til Pamphlet. Denne var dennegang fraværende fordi han ledsagede Stammens Anfører paa Jagten i en nærliggende Egn. Om Parsons havde de dengang ikke erfaret videre (Parsons kom i det derpaa følgende Aar tilbage til Sidney. Han havde tilbagelagt en Strækning af 500 Mile, bestandig mod Norden, indtil han paa Hedens Tilvært mærkede, at han var paa en urigtig Vei. Overalt blev han meget vel behandlet af de Vilde, de gave ham Føde i Overflødighed, som tilstrækkelig kunde sees af at han var saa frisk og saa vel ved Magt.) Dagen efter Skibet Mermaids Ankomst i Moreton Bal kom ogsaa Finnegan tilbage fra Jagten. Da han ligesom tilforn Pamphlet, talte og en stor Flod, som havde sin Munding i den sydlige Deel af Bugten, saa besteg Hr. Oxley en Baad for at undersøge denne. Vandets mørke Farve og den Mængde Ferskvands Mollusker hansaae overbeviiste ham snart om at han allerede var i Floden; efter nogle Timers Forløb blev hver Tvivl fuldkommen hævet, han fandt Vandet ferskt; Men vi ville her lade ham selv fortælle: