Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1807-08-05
Avertissements. Efter det af Landvæsenscommissionen den 14de Junii 1800ved Nesbyehoveds Mølle bestemte Flodemaal, staaer Vandet nu saa højt i Aaen der gaaer til Møllen, at det strømmer over alle Brødder og staaer som en Søe paa de tilgrændsende Lodsejeres Enge og Moser, som derved lider et ubodeligt Tab J Forsommeren indtraf ualmindelig stærk Tørke, men desuagtet var Vandet dog endnu den 28de Maj saa højt at mine Karle kunde seile omkring paa mine Enge og Moser, hvorvi forhen ved disse Tider pleie at kunne slaae, da Græsset groer meget tidlig og stærk paa disse Steder. Den 29de f. M. bekom Lodsejerne Ordre at rense Aaen, men det var ikke muelig at komme til Aaen for Vand; men nu indtraf det at Møllekarmen strax efter skulde repareres og Vandet altsaa tildeels maatte udlades, hvilket foraarsagede at Vandet den 17de Junii var af Eng og Moeser undtagen paa de sidde Steder. Den 22de Junii begyndte vi derfor at slaae og hastede med at faae den smule Høe indsamlet, som der efter Omstændighederne kunde blive siden man vidste, at der om nogle Dage igjen skulle sættes for Vandet og frygtede derfor at det skulle gaae ligesom forrige Sommer, at man havde slaaet paa de højeste Steder, og just som Høet var tørt blev Vandet opsat og ødelagte det. Den 27de Junii var Vandet ved den stærke Tørke alt bleve høiere, og jeg maatte lade meere en 10 Læs Grøde staae. Hvor forfærdelig fordærvet Eng og Moeser var, nu da Vandet var borte, er ubeskrivelig; Bunden var overtrukken med en Hind eller Skorpe, nogle Steder var et Qvarteer Mos, andre Steder Dynd og bundløs Morade; hvor man tilforn kunde kjøre med Heste og Vogn, kunde det nu ikke bære Menneskeer; hvor forhen groede Kløver og det bedste Græs, groer un Siver, Rør, Flek og deslige Vandarter, foruden at Vandet har gjort store Huller og i det hele undermineret Grunden. En Holm, hvorpaa stod Skov er reven løs fra min Grund af Vandet, og dreven over til Aalykkegaards Grund, og flere er dreven andre Steder hen eller kastet tilbage op paa mine Enge. Megen Skov er herforuden udgaaet, særdeles unge Bøge, og en Deel andet som jeg havde plantet nærmest Engene, saa at denne frugtbare og behagelige Egn bliver til den fæleste Ørk og bundløse Morads, i Fald denne Oversvømmelse skal vedvare. Efter et Tingsvidne jeg har erhvervet om den Skade Vandet giør, taber jeg for min Deel hver Aar 60 Læs Høe og 20 Læs Skov, mit bedste Avretsgræs og selv Korn hvor Vandet staaer op paa Pløie-Jord ved Kreatur=Foer- og ved Gødnings Aftagelse foruden Tørv, i en meget betydelig Mose over 30 Tønder Land stoer, og denne Skade strækker sig paa mange Mile omkring ved Aaen, saa at der skal tabes om Aaret 20000 Læs Høe, foruden Korn, Græs, Tørv og Skov følgelig ødelægges dobbelt saa meget et Aar som heele Vandmøllen er værd. Var Møllen derimod efter min ved Kanalgravningens Begyndelse gjorte Forestilling bleven udlagt imod at Eieren havde faaet Godtgjørelse derfor, var Egnen her bleven lykkelig og den store Bekostning paa den nye Dæmning var bleven sparet, og mange 100 Tønder Grund var bleven tørre Fordeelen var bleven stor og af Tønder Gulds Værdie, derimod gjør nu Flodemaalet Lodsejerne ved Oversvømmelsen en ubeskrivelig Skade; men min Forestilling blev ikke refletteret, skiønt billighed og selv Anordningerne og skadelig Vands Afledning talede saameget derfor, da Møl leieren foruden Vandmøllen nu har faaet en stor Hollandsk Veirmølle, hvorved Malingen kunde godt bestrides De andre Lodseiere have hidtil ikke villet troet at Vandet efter Flodemaalet maatte staae saa højt, thi ingen af de Skade lidende undtagen jeg var tilstæde da Mærkerne bleve sat; men ved det at Møllekarmen i denne Sommer er bleven repareret og Steenpæle sadt, hvorved nogle af dem var tilstæde, ere de bleven overbeviiste om, at Vandet nu kan staae som en Søe over Eng og Moeser, hvar for faa Aar siden, efter det erhvervede Tingsvidne, vor saa tørt, at der kunde avles Høe og tøires Kreature. Kan nogle endog glæde sig over de betydelige Fordeele og Eiendomme de have vunden ved denne sørgelige Forandring, saa har dette og mange fleere Sogne desmeere Aarsag at beklage Tabet. Jeg veed ikke at jeg fornærmer nogen og jeg vilde ey heller for alt Verdens Gods søge ved Chicaners Gunst eller Gave at skade mine Medmennesker for at berige mig selv; men enhver fornuftig og upartisk Mand indseer imidlertid at det er Uret at andre ødelægger en Mands Eiendom, som han har kjøbt og betalt og hvoraf han maae skatte og skylde til Kongen og Staten: og hvor krænkende det er, at see sine bedste Eiendomme sadt under Vand, hvorved al anvendt Fliid og Bekostning daglig gaaer sin Undergang i Møde. Sagen var vel forlængst bleven forandret, om Lodsejerne havde været hinanden troe, men der er gaaet meget for sig, som deels er skjult. Nogle have sagt mig, at dem var givet det gode Raad, at lade mig allene føre Anke; thi kom Vandet af for mig havde det samme Fordeel for de andre, som da ikke spildte Penge. Jeg har og i de Aaringer Vandet er bleven opsat bleven ved at klage og havt en Deel Bekostninger, men det har kuns hjul pen lidet og der er endnu ikke efter Forordningen af 1791de befalede Flodemaals=Merker. Jngen veltænkende Menneskeer eller Fædrenelands=Venner ville derfor misbillige at jeg offentlig beklager min Nød over den Skjæbne jeg maae friske med dette Vand: at der er meer end beklageligt og ingen kan troe den Ødelæggelse her skeer, uden den der har seet det. og Fremmede, her har taget det i Øiesyn, kan ikke noksom forundre dem derover, og med største Deeltagelse beklage den aarlige lidende Skade og Landets Tab. Taarupgaard den 3die August 1807. M. Thomsen.