Berlingske Tidende, 1817-03-14
Petersburg, den 18de Februar. Allerede under 21de December f. A. udstædte Hs. Majestæt Keiseren efterstaaende mærkværdige Rescript til Krigsgouverneuren paa Cherson. Det angaaer Duchoborzerne, en Sect, som formedelst deres Troes Forskjellighed hidindtil have maattet lide meget, og det aander samme christelige Kiærlighed og ægte Humanitet, som findes i den hellige Alliance og utallige andre Forholdsregler af vor elskede Monark. "Af Deres to Forestillinger til den midlertidige Politieminister angaaende Duchoborgernes Bortfiernelse fra den melitopolskiske Kreds i Taurien, hvor de for nærværende Tid boe, seer Jeg, at De er bleven foranlediget til en saadan Forestilling ved de Beretninger, der ere indkomne til Dem om deres foregivne lastværdige Vandel, deres for Selskabet farlige Grundsætninger og Stræben efter stedse at udbrede dem mere og mere. Paa denne Forestilling og en fra Duchsborgerne indkommen Bøn om Beskyttelse mod Undertrykkelse har Jeg allerede befalet den midlertidige Politieminister at inddrage omstændelige Efterretninger om Duchsborgernes Anliggender, og anseer det nødvendigt især at giøre Dem opmærksom paa denne Sects første Begyndelse og Aarsagerne til dens Forflyttelse fra det Sølvboodiske Ukraine og andre Gouvernementer til den melitopolskiske Kreds i Taurien. Denne Forflyttelse fulgte nemlig, som De kan see af Mine under 25de Januar 1802 til den daværende Gouverneur Miklaschewsky i Nyrusland udstædte befaling, deels i Betragtning af deres tidligere forvanskede Stilling, men tildeels ogsaa for at beskytte dem for utilladelige og ufortiente Krænkelser med Hensyn til deres Religionsbegreber. Secten er der tilstrækkelig afsondret for ikke at komme i umiddelbar Berørelse med de øvrige Jndvaanere, og derved er det allerede sat Grændser for dens videre Udbredelse. Regieringen, som hidindtil i adskillige Aar ingen Klager eller andre Beretninger om Uordener havde modtaget hverken fra den ene eller anden Side, havde fuldkommen Aarsag til at ansee de tagne Forholdsregler for tilstrækkelige. Sectens Afvigelse fra den rettroende græskerussiske Kirke er vistnok en Vildfarelse, som er grundet i falske Forestillinger om den sande Gudstieneste og og Christendommens Aand; men det mangler dem ikke paa Religion; thi de tragte efter det Guddommelige, skiønt ikke i den egentlige Forstand. Og anstaaer det vel en christelig Regiering ved haarde og grusomme Midler, Piinsler, Landflygtighed og deslige igjen at bringe de Vildfarende tilbage i dens Kirkes Skiød, Den Lære, som forkyndtes af Forløseren, der til Synderes Frelse kom til Verden, kan hverken udbredes ved Tvang og Straf, eller tiene til at undertrykke den, der igjen skal ledes paa Sandheds Sti Den sande Tro kan kun vorde rodfæstet ved Guds Velsignelse, ved Overbeviisning, Lærdom, Skaansel og fornemmelig ved et godt Exempel. Haardhed derimod overbeviser aldrig, men indtager Menneskene mod den. Alle de i en Række af 30 Aar indtil 1801 foretagne strænge Forholdsregler vare ikke istand til at tilintetgiøre denne Sect, men have forøget dens Tilhængere. Desuden have Øvrighederne i forskiellige Gouvernementer gientagne Gange yttret sig paa en meget fordeelagtig Maade om Duchsborzerne med Hensyn til deres Vandel, uagtet de klagede over deres Afvigelse fra den rettroende Kirke. Senateurerne Lopuchin og Neladinsky Melesky, som i Aaret 1801 bereiste det sloboodiske Ukraine, lode dem i mange Dele vederfares Ret, uden at tage deres Vildfarelser i Beskyttelse; de bedømte dem upartisk og overeensstemmende med den christelige Kiærlighed til Næsten. Alle disse Omstændigheder bevise tilstrækkelig, at der ikke kan være Tale om at bortvise Duchsborgerne, men at de meget mere bør beskyttes mod ufortiente Krænkelser i deres Troesforskjellighed og i deres Samvittighedsfrihed, hvor hverken Tvang eller Forfølgelse kan tilstædes. Ved at nedsætte sig paa et andet Sted vilde de paa ny blive satte i en tung Stilling, og straffede paa blot Anklage uden Undersøgelse af beskyldningernes Sandhed og uden Beviser. En retfærdig Regiering handler ingensinde mod Nøgen paa saadan Maade. Og kan vel den rettroende Kirke, om den endog ønsker at optage disse Vildfarende i sit Skiød, billige forfølgende Forholdsregler, der stride saameget mod dens Overhoveds, Forløseren Christi Aand; stun ved at ledes af denne Aand, den sande Christendoms Mand, kan det forønskede Øiemeed opnaaes. Jeg anbefaler derfor denne Colonie til Deres særdeles Opmærksomhed og kraftige Omsorg. Uden at agte paa falske Beretninger, og uden forudfattede Meninger vil De selv trænge ind i alle dens locale Omstændigheder, prøve dens Vandel og Forhold, og som en upartisk Overherre, der søger Statens Nytte i de ham anbetroede Undergivnes Vel, sørge for den. Colonisternes Skjebne maa varig sikkres; de maae føle, at de staae under Lovenes Beskyttelse, og da først kan man vente hengivenhed og Kiærlighed til Øvrigheden, forenet med Efterlevelse af de dem saa velgiørende Love. Hvis De, ikke paa blotte beskyldinger, men i Gierningen finder, at disse Colonister tage imod Landstrygere og Deserteurer; hvis det er uden for al Tvivl, at de stræbe at bevæge Andre til Frafald fra den herskende Kirke, og at meddele dem deres Religionsbegreber, da maa Lovens Kraft anvendes mod saadanne Overtrædere af den, og slig lovstridig Fremfærd standses. Dog er det selv da utilbørligt, at den hele Colonie, som ikke har deeltaget deri, drages til Ansvar for een eller flere Skyldige, som ere overbeviste om at have overtraadt Loven. Slige Klager og beskyldinger kræve en omhyggelig Undersøgelse om fra hvem Klagen kommer og hvad Drivestedre derved have fundet Sted. Saaledes kunne de to i Deres Forestilling nævnte Duchoborzer, som efter deres Overgang til den rettroende Kirke beskyldte dette Selskab for forskiellige Forbrydelser, og vidnede om dets lastværdige Opførsel, have gjort dette af Ondskaleller Hevnelyst; maaskee vare de selv udelukkede af Selskabet for Forbrydelser, eller de forlode det af Lyst til Splid og Fiendskab. Saadanne blotte Beskyldninger, som desuden neppe fortiene Opmærksomhed, bør aldrig give Anledning til at tage strænge Forholdsregler, eller til at hefte, fængsle og pine dem, som endnu ikke ere overbeviste om nogen slet Hensigt eller Forbrydelse. Selv Undersøgelse mod den, der har gjort sig mistænkt for en Forbrydelse, bør kun foranstaltes paa en saadan Maade, at en Askyldig i intet Tilfælde kommer til at lide derunder. J Tillid til Deres Klogskab, Deres oprigtige gode Villie og Deres Tienstiver er Jeg overbeviist om, at De, ved at udføre dette Hver nøie vil gaae frem overeensstemmende med de Tanker, Jeg her har tilkiendegivet Dem, og Jeg venter alle muelige gode Følger. Jndtil den Tid har De omstændelig at underrette Mig om de Foranstalt. ninger, De i Kraft heraf tager, og om Resultatet af Deres Undersøgelse med Hensyn til denne Colonie, efter at De har taget samme under Deres umiddelbare Omhu. Alerander. - Efter Forlydende vil Hoffet tilbringe næste Vinter i Moskau. Dage.