Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1834-08-07
J det første Krigsaar, har Garnisonens Stridskræfter, som ved dens talrige Udfald er tilbageslaaet, saaledes formindske sig, at den kun bestaaer af 100 Negere. Ali, der er bragt til det yderste, lader sig saaledes lede af Frankerigs Repræsentantere, at man med Rette kan sige, at Staden Tripolis er kun en fransk Colonie under en Musselmands Zepter, saalænge til at det vil lykkes Thronens ligitime Besidder, at bemægtige sig Staden og muligens kan en Deel af den engelske Flaade være bestemt til at medvirke til dette Øiemed. Fornuftens Gudinde. (Aus den Denkwurdigkeiten eines Artes.) J Aaret 18 var jeg som Læge spadseret ud til et Anbergudenfor Neapel, hvis Eier var bleven upasselig. Synet af den landlige Egn, var herlig Solen spillede i Vandets klare Blaae, medens en let Vind krusede Overfladen og forfriskede Atmosphæren; dybt i det Fjerne viste sig Slottet St. Elmos Masser, som bekrandser Høiens Top, og bag disse Høie hævede sig Appeninernes Toppe i Veiret. Landskabets Skjønhed havde saaledes fortryllet mig, at jeg næsten havde glemt det Sted, hvortil jeg var bestemt; men snart vakte den Støi Postillionerne i og Tienerne i Værtshuset gjorde, mig af mi u ne Drømmerier. - Med Værtens Upasselighed havde det lidet at betyde; men han beklagede sig over, at der paa et Tagkammer laae hos a ham en døende Engelænderinde, uden Slægtninge og Venner; jeg bad ham føre mig hen til hende, dette skeede, og jeg fandt den Ulykkelige liggende henstrakt paa en Smule Halm i kun bedækket af et grovt Stykke Linned, men dette var ved den Ulykkeliges Kamp med Døden faldet tilside, og jeg saae nu, at hun var klædt i en rød lappet Fløiels=Klædedragt, et dobbelt Lag Sminke bedækkede hendes blege Ansigtstræk, og hermed vare ogsaa hendes Øinebryne farvede. Jnden faa Minutter fandt jeg at al menneskelig Hielp her var forgjeves; jeg satte mig ved Siden af hende, lagde hendes Hoved paa min Haand, og gjorde hende nogle Spørgsmaale, i Haab om, at hun igjen et Øieblik skulle faae sin Bevidsthed tilbage. i Pludselig gjorde hun en Bevægelse, hun saa paa mig med halvaabne Øine, og sagde med en huul, brudt Stemme paa fransk: "Jeg er i Fornuftens Gudinde! Derpaa fant hendes Hoved tilbage, og hun døde. Jeg begav mig strax til den engelske Viceconsul i Neapel, for at udvirke hende en anstændig Begravelse af ham hørte jeg de nærmere Omstændigheder ved hendes Liv og Levnet, og erfoer: at hun var en Lady R., Datter af et engelsk hertugeligt Huus, hun forlod hendes Fædreland i en Alder af 17 Aar med en ugift Tante, for at reise til Paris i Begyndelsen af Aaret 1879. Tanten blev snart indtaget af de herskende revolutionaire Jdeer, og hendes Huus blev da et Samlingsted for alle revolutionaire Overhoveder. Man kan ikke forundre sig over at Niecen lod sig henrive af Tantens Exempel, og snart glødede ogsaa hun af Republicanis mens exalterede Dogmer. Robespierre opbød alt for at udslette en ung Engelænders Erindring af hendes Hjerte, og Tid efter anden lykkedes det ham ogsaa Tanten døde af en Hjernebetændelse, og strax derefter saae man den ædle Lady R. ved en stor Fest, som Robespierre gav paa Marsmarken, forestille Fornuftens Gudinde. Længere hen reist hun fra Paris med en italiensk Greve, som hun ægtede i Neapel, men strax efter forlod. Af Skamfuldhed ville hun ikke henvende sig til sin Familie i London, og saa hengav hun sig til alle Slags Udvævelser, indtil hun tilsidst tabte Forstanden. En Dag fandt man hende døende ved et Anberge, en Miils Vei fra Neapel; det Øvrige er Læserne bekjendt. Saaledes døde Lady R., en Datter af en engelsk Hertug, og - Fornuftens Gudinde (Litt. Bl. der Børsenhalle.)