Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-07-12
J Aarene 1811, 12 og 13 vare mange Oplysningsvenner, der skildrede Kjøbstædskolelærernes trange Kaar med temmelig mørke Farver *); men mestendeels var det kun Friskolernes Lærere, som dengang fortjente at beklages. En saadan Lærer havde almindeligviis kun 1000 Rd. d. C. i Løn, og i Aaret 1812 kostede 1 Tde. Rug 100 Rd., et Par Støvler ligeledes 1000 Rd., en grov Klædning 200 til 250 Rd. o. s. v. Han fik de fleste Steder sin Løn af Fattigkassen. Stundom vare Legater til hans Løn; men i dette Tilfælde hævede Fattigkassen Renterne, fordi den lønnede ham, og saaledes anvendtes Legators Penge, ikke til Bedste for Læreren, men for Communen. Man gav Almisselemmerne Tillæg fra 8 s. til 1 Rd. d. C. ugentlig Læreren beklagede man blot, og han havde været aldeles ulykkelig, naar ikke 2 til 3 Timer, han havde daglig tilovers fra sit Embede, havde lønnet ham desto bedre. Borgerskolernes Lærere derimod fik kun faa Steder fast Løn og vare derfor lykkeligere. Deres største Uheld var, at forarmede Borgere, udtjente Underofficerer, Soldater, Tjenere m. fl., som kunde indbilde Borgerne, at de kunde læse, nedsatte sig som Lærere, og derved formindskede Børneantallet i Skolerne, saalænge til Forældrene, efterat have prøvet 3 til 4 af disse Jnstituter, endelig kjede af de mislykkede Forsøg, igjen satte deres Børn, forfuskede og fordærvede, i ordentligere Skoler. Jøvrigt kunde en Lærer ved en Borgerskole, naar han efter nogle Aars Forløb var erkjendt som en duelig og flittig Mand, faae saa mange Elever som han ønskede. Han antog nu en Assistent, som han lønnede med 25 til 30 Rd., og modtog fra 70 til 150 1) En af disse Skildringer sammenlignede Skolelæreren med en Mile eller Lygtepæl. Begge stode ved Vejen og viste Andre Veien, selv kom de ikke derpaa. De Vandrende raadspurgte dem, og forlode dem, for at naae et eller andet høiere Maal; Skolelæreren, og Milepælen bleve tilbage. Tør man ikke haabe af Tiden, at ogsaa Skolelæreren engang, for al sin Møje, kunde komme paa Veien, og ikke altid løbes forbi af de Mange, han viste den, Skolarer. For hver gaves i Aaret 1807 12 til 16 Rd. i Skoleløn; men fra den Tid steg Skolelønnen indtil 100 Rd. d. C. Der gaves altsaa Skolelærere, hvis Jndtægter i Aaret 1807 stode imellem 1000 og 2000, og i Aaret 1812 imellem 7000 og 15000 Rd. d. C. Og vare de fleste Skolelærere end ikke saa heldige, saa var Udgivten for Borgerne dog den samme, fordi Skolelønnen var, næsten hos Alle, den samme *). En Sammenligning imellem hvad Skoleunderviisning. kostede da og hvad den koster nu, vil indsees, naar man antager, at en Kjøbstad, som behøver 2 Første og 2 Andenlærere, eller 2 Borgerskoler, har omtrent 400 skolepligtige Borgerbørn. Lærerne lønnes med 1200 Rbd.; men da de deels have Kirketieninger, eller disse Betjeninger ere bortforpagtede til Andre, der svare Afgivter deraf til Skolerne, og Skolerne tildeels selv have Legater, saa falde kun 1000 eller maaskee kun 900 Rbd. Jndvaanerne til Byrde. J Aaret 1807 var Skolelønnen for 400 Børn imellem 4800 og 6400 Rd. d. C. og i 1812 var den 40,000 Rdlr. d. C. Enhver som har levet og svaret Skoleløn i disse Tider, veed at heri er intet overdrevet. Men da kunde ogsaa Lærerne, ligesom andre Borgere, forøge deres Velstand, kjøbe en Gaard til deres Næringsdrivt, betale den, og endda oplægge en Nødskilling til de kommende Dage, og dog klagede Jngen over de tunge Byrder, deres Børns Underviisning medførte, ikke heller raabte man paa, at Lærerne havde formeget at leve af; thi hvad de betalte dem var accorderet, altsaa frivilligt, og deres Jndtægter laae ingensteds udslagne. Nu er derimod deres Løn en tvungen Skat, der viser sig i Kæmnerens Regnskab i sin fulde Udstrækning, og deri ligger Grunden til Misundelse og de af Tvangen og Misundelsen avlede Klager. Vel forstørrer nu Friskolernes Læreres Lønninger (hvilke forhen betaltes af Fattigkasserne) den Skoleskat, man klager over; men desuagtet J Aaret 1777 var Skolelønnen allerede 5 Rdlr., foruden Jldebrandspenge og visse betingede Sportler. er det ikke Lønningerne saa meget, som Skole bygningerne, der gjør Skolevæsenet kostbart. Men ere end ved disse Bekostningerne betydelige, kan man da med Rette, eller med sand Fordeel, søge Repressalier i at formindske Lærernes Lønninger? Hvis den Mand, der forestaaer Gade belysningen, anvendte den hele dertil anviste Sum til kostbare Lygter, blev da Olie til Lamperne ikke ligefuldt en Reqvisit? En uheldig Omstændighed ved Skolebygningers Anskaffelse vare de den Tid ugunstige Conjuncturer; men desuagtet skulde vel Bekostningerne ikke være uoverkommelige. Vore Forfædre byggede overflødige Kirker og unyttige Klostere. Af de første staae endnu de fornødne, som herlige Minder om Fædrenes Jver og Opoffrelser for den gode Sag. Og i vore Tider bygger man Klub- og Comoedie huse, der aarligen koste mere end Skolerne; men Contingenten er frivillig, og derfor hedder det: en saadan lille Udgivt til Fornøjelser er ingen Mand til Hinder" men at bygge eller blot indrette en Skole, hvilket før en eneste privat Mand og mangen Skolelærer paa egen Bekostning har ladet gjøre, er for en Commune en trykkende Byrde. "Den almindelige Pengetrang raabe Alle paa, naar de ikke længer finde Tingen ubillig. Og dette Udraab er blevet saa almindeligt, at de Rige endog dermed overdøve de Fattige. Ja den Mand, der kjøbte faste Eiendomme til en Cours af 375, eller paa anden Maade, ved Conjuncturernes voldsomme Forandring, er bleven ødelagt, ham kan man med Grund beklage; men af Alle som klynke over at Næringskilderne udtørres, synes Borgeren at have mindst Grund til Klage. Den Handlende mangler ikke Søgning, naar han vil have den, og Haandværksmanden, som kan og vil arbeide, ja selv Vertshuusholderen, mangler ikke Kunder. En Troup omflakkende Skuespillere, Kunstridere, Taskenspillere, Linedandsere og Gjøglere kan i 1/2 Aar. afløse en anden, og for deres Brædeskuur er pludseligen hele Pengetrangen forsvunden. De fleste Aftener kunne afsættes 2, 3 til 400 Billetter, a 1, 2, 3 Mark Stykket. Hvis man kunde gjøre Overregning over denne Udgivt, mon den da ikke mange Gange vilde overstige Udgivterne til det kostbareste Skolevæsen; Men vi ville henvende vort Blik til Lærerne og deres Lønninger. (Fortsættes.) Christus og Børnene. ) Hvor Palmen hist sit Løv til Skygge bærer, Mens Jordans Bølger om dens Rødder slaae, Sad engang Kjerlighedens blide Lærer, J eenlig Kreds af de udvalgte Faa; De Faa, som under Modgang skulde bringe Det store Naadens Værk til Modenhed, Og Stormen lig paa Hurtighedens Vinge Udsprede Frøe til Jorderiges Fred. Med sønlig Hude lytted til hans Tale, Hvert Ord var dem et Lys paa Livets Stie. Med dierve Træk han monne dem afmale Den lede Diævlens Afkom - Hyklerie. En Pharisær han stilled dem til Skue, Der praled af sin Dyd - sin Gud bedrog, Og ligerviis en Synders Angerslue, Som ydmyg, høi og reen til Himlen slog. Da nærmed blye sig nogle fromme Qvinder, Hvem Moderkjerlighed til Herren drev. De vidste, hvo som leder, stedse finder, At den, som haabed, ei beskjæmmet blev. De bragte med dem deres bedste Glæde, Det Kjæreste, de eied her paa JordDerakte Herren deres hulde Spæde Og bad ham signe dem ved Sandheds Ord. Men - Harme mødte dem i hver en Mine, Som lænket var til Viisdoms høje Røst. Man heftig bød dem at tilbagetrine, Og nægted dem den høit attraaede Trøst. Hver Lyd, som kom fra den Eenbaarnes Læbe, For de Udvalgte var en Skat saa stor, At i Opmærksomhed de Alle stræbe, Som om en Perle var i hvert et Ord. 1) Fragment af en Tale over Luc. 18, 15. temmelig fuldt. Dog - som naar stundum hist en eenlig Stierne Heel venlig tindrer midt i Skyens Rivt, Og skjænker Modgangs Bytte fra det Fjerne Det Haab, at der – der veies hans Bedrivt, Saalunde fæsted og de fromme Mødre Med Tryghed Liid til Kristi hulde Blik, Til Ham, som lærte: Alle ere Brødre; Thi af den samme Haand vi Livet fik. Da hørte de med Fryd den blide Stemme: Oneil forhindrer eide kjære Smaae. Lad det Jer, Venner, aldrig gaae af Glemme, At hos dem kan Maalet lettest naae "Hvo, som et Barn annammer ei GudsRige, Han kommer vanskelig som Mand derind." Derpaa han tog i Favn de Elskelige, Og lettede de ømme Mødres Sind. P. C. Becker.