Berlingske Tidende, 1835-10-30
London, den 20de October. – J et Brev fra de forenede nordamericanske Stater yttrer en Reisende sig om den, endnu uordnede Tilstand af de franskammericanske Anliggender, over hvilke Præsidenten, tilligemed sine Tilhængere, iagttager en dyb Taushed. Man mener, at denne Sag skal forelægges den, i December Maaned sammenkommende Congres, og at denne ingenlunde vilde betragte Spørgsmaalet overfladiske. Mange, ellers ganske fredelige Borgere skulle ikke have noget imod en Krig med Frankerig, da de nemlig der see et Middel, til for længere Tid at sikkre Endrægtighed mellem Unionens Stater. Med Hensyn til denne forstyrrede Enighed, yttrer den Reisende sig paa følgende Maade: Bevægelsen, i Anledning af Slave-Emancipations=Spørgsmaalet vedbliver endnu bestandig i Syden og Sydvesten. Dens Voldsomhed har maaskee en dybere Rod, end den overfladiske Jagttager skulde tro. Nogle af de meest udmærkede Statsmænd, i de Stater, der have bibeholdt Slaveriet, nære ganske andre Hensigter end Undertrykkelsen af Slave-Emancipations=Spørgsmaalet. Rigtignok er dette af stor og overveiende Jnteresse for dem; men der gives desuden i hine Stater Mænd, højt ansatte og indflydelsesrige, der tragte efter en Adskillelse af denne mægtige Union. Det er muligt, at de derved søge at opnaae tiltagende Velfærd og varig Fred for de enkelte Stater. J forrige Tider vilde man have anseet Tanken om en Adskillelse af Staterne for Højforræderi. Jkke saaledes nuomstunder; Gjenstanden omtales uden videre i blandede Selskaber, og Mange bekjende sig offentligt som Forfægtere af Adskillelsen. Hvor vidt disse Anskuelser ere udbredte blandt den store Masse af Folket, er uvist; men jeg troer ikke, at det er i nogen høi Grad. Jeg haaber at feile, men min Overbeviisning er det, at visse udmærkede Folk ikke alene imødesee en saadan Begivenhed, men at de endog under Haanden stræbe at fremføre den Den practiske Virkning af Tilintetgjørelsen af den, til Bedste forde nordlige Stater sammensatte høje Tarif, er Adskillelse, og denne kan kun derved forfægtes. J andre Lande vilde man iøvrigt kalde dette en Revolution. Hvor og naar den nu herskende Bevægelse, i Anledning af Slave-Emancipations=Spørgsmaalet, skal ophøre, er vanskeligt at bestemme. Jmidlertid vil den sandsynligviis støde paa en Muur i Congressens næste Session, da alle Partier og Factioner vistnok ikke ville dølge deres Afsky for Abolutionisternes rasende Planer. Dog vil Flammen kun blive undertrykt, ikke slukket, tidlig eller sildig bryde ud igjen, og da ville høist ulykkelige Følger være uundgaaelige. Syd-Carolina stiller sig i Spidsen for alle Forholdsregler, der ere beregnede paa, at forstørre Utilfredsheden med Tingenes nuværende Stilling, det vil sige, med Regjeringen, ikke med Forfatningen. Denne Stat nægtede Congressen Ret til at hæve Told af fremmede Varer, til indenlandske Fabrikaters Beskyttelse, og paastod, at hver enkelt Stat lovligen var beføjet til, at erklære saadanne, af Congressen, antagne Love for ugyldige, det vil sige, at Jngen var forpligtet til at følge dem. Gjentagne Klager over saadanne og andre Gjenstande maae aabenbart omsider svække Tilliden til den nuværende Regjeringsform og forberede Unionens Opløsning. Dette anseer man nu ogsaa for Politikernes nærmeste Øjemeed i de sydlige Stater; Slave-Emancipations=Spørgsmaalet er blevet til et reent Paaskud. Af Sammensværgelse mellem de Sorte frygter man endnu ingen stor Fare; men de ere naturligviis blevne Offere for nogle fantiske Hyklere, af hvilke flere udgive sig for Demagoger og have ved deres Jntriger forværet Slavernes Stilling. Disse og lignende Bevægelser ville sandsynligviis vedblive indtil Præsidentvalget er afgjort. Dersom Valget treffer en Mand med sydlige Fordomme og Anskuelser, vil Stilhed følge paa Oprøret ; men vælges et Jndivid fra de nordlige eller østlige Stater, hvilket Parti han end maatte høre til, vil Unionen blive rystet i sin Grundvold. Hverken Herr var Buren eller Herr Hebster, der blandt Andre have meldt sig, kunne tilfredsstille Syden; Jngen af den kan gjøre Regning paa meer end en ringe Deel af Slave-Staterne. Førend Marts Maaned 1837 kan man altsaa ikke vente nogen Rolighed, og maaskee ikke engang da. Herr var Buren, som understøttes af General Jackson, taber i Udsigter, og man troer overhovedet, at slet ingen af Candidaterne vil faae det overveiende Antal Stemmer. J dette Tilfælde tilkommer Præsidentvalget Repræsentanthuset, og dette mon, ifølge Forfatningen, vælge Een af de trende Candidater, der havde de fleste Stemmer. Vælgerne, hvem Præsidentvalget paaligger, blive i indeværende Aar valgte i de enkelte Stater. J November d. A. afgive de deres Stemmer.