Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-10-09
J Aaret 1641 beregnede Sir William Petty, Jrlands Jndvaanere til omtrent 300,000, nu anslaaer man dem næsten til 6 Millioner. Mange Stæder vrimle der saaledes af Folk, at det er forbausende at see. Uagtet den undsigelige Fattigdom hos de Bønder, som have kun lidet Jord (cottiers) saa kan man dog ikke tænke sig Mennesker som ere mere glade end de dertil ere de forstandige, høflige og yderst meddelende, hvorfore de vist nok ikke heller igien lade mangle paa Spørgsmaal. Deres Hytter synes kun i nogle Grader at være bedre endSkovdyrenes Huler. De have næsten slet intet Huusgeraad; Pialter i Stedet for Klæder, og deres Born ere enten nogne eller lasede; deres Næring bestaaer blot i Kartofler, uden al Dyppelse, ikke engang Salt, de have i det høieste Kiernemelk som erstatter dem alt andet Aflavn. Til Lykke have de, indtil nu, Torv nok, men Tørvemoserne maae desto hurtigere blive udtømte, da Folkemængden, tiltager saa uhyre Bønder-Fruentimmerne bære ingen Hatte som i England, men selv de Fattigste anvende stor Omhyggelighed paa deres Haar, som de omvikle og kruse. De bære kun Skoe naar de gaae til Byen. Uagtet Ureenligheden og de pialtede Klæder, see dog Børnene overmaade funde ud. Jrland er riig paa romantiske Egne. Staden Belfast ligger fortryllende og er en velhavende og smuk Handelstad, som har omtrent 32,000 Jndvaanere. Man kan ogsaa dyrke Tørvemoserne, derfore er der ikke heller nogen bedre Beliggenhed, for Bondehytten end ved Landeveiene, naar denne er beliggende ved en Tørvemose; hvor dette er Tilfældet, da seer man hele Mile langt en Bondebytteved Siden af den anden. Derføre blive om kort eller lang Tid alle Torvemoserne i Jrland forvandlede til Kartoffelmarker, og det er ikke let at begribe, hvor den umaadelig tilvoxende Folkemængde saa vil hen. Hr. Curven sammenligner allerede denne Mængde Mennesker med Horderne i det gamle Skandinavien, som oversvømmede de sydlige Lande. Han troer, at om der ogsaa udvandrede en heel Million Mennesker paa engang, saa vilde man dog neppe kunne mærke Bortgangen. Denne hurtige Formerelse kan man ogsaa erkiende deraf, at der uafladelig bliver bygget en stor Mængde nye Hytter, da det er derimod høist sieldent at man seer En som er forfalden eller forladt. Ugiste Landmænd, af begge Kiøn, kunne enten slet ikke faae nogen Tieneste eller dog kun i Stæderne, fordi det lidet Arbeide paa Landet meget godt kan blive besørget af de gifte Cottiers, da næsten all Dagleiere ere gifte. De Landmænds Huuse, som besidde noget Agerland, ere for smaae til at de kunne have Rum for mandlige eller qvindelige leiede Tienestefolk, ifald de ogsaa kunne betale dem; de have blot Plads til deres Børn, saasnart disse voxe til, maae de søge at forskaffe sig deres Udkomme, da der nu ikke gives nogen Leilighed til at bortleie saa bliver der intet tilovers for dem, uden at de maae gifte sig og begynde selv en Huusholdning. De bygge sig nu en Hytte; ofte skeer dette paa Tørvemoserne selv, hvor de ogsaa indrette sig en Kartoffelmark, eller de nedsætte sig paa Siden af et Bierg, saa at man i Jrland seer mange Bierge fulde af Bønderhytter. En Huusholdning udkræver her saalidet, at en saadan ikke bliver gjort den byrdefuld, ved nogen ængstelig Sorg. Ofte aftræder Faderen et Stykke af sin Ager til sine Børn, men for det meste byder man dem som ville, forpagte Land, saa meget for den mindste Plet, at et ungt Par snart kommer sammen, som sædvanlig altid haaber det bedste. Jordeierne eller deres Forvaltere tage naturligviis, saa stor en Afgift, som de kunne faae; men naar der saa skal betales paa Qvartalsdagen, er Nøden undsigelig. Naar Kartofslerne mislykkes, saa er en Hungersnød uundgaaelig, thi endskiøndt disse Knoller ere i visse Henseender en af de største Velgierninger for Menneskene, og endskiøndt en Kartoffelmark sandsynlig giver mere Næring, end en Riismark, saa kan det dog have meget skadelige Følger, naar man blot indskrænker Agerdyrkningen til disse Frembringelser, som det er Brug i de fleste Egne af Jrland. Da Dyrkningen af en, med Kartofler beplantet statute acre (siger Forfatteren i 11. Deel, Side 121) kan meget beqvemt blive besørget af een Person, og da Productionen deraf i det mindste kan ernære ti Mennesker det hele Aar igiennem, naar man regner 7 Pund Kartofler daglig til hver Person, som er en rigelig Portion, hvorledes kan da vel Markarbeide være nødvendig i en saadan Commune, i Særdeleshed naar, som det er Tilfældet med Jrlænderne, disse Menneskers Ulyst til at arbeide er indfuget med Modermelken, og have vandt sig til Lediggang, og slet ikke ville anstrenge sig saalænge de formaae at stille deres Hunger. For Staten, for det Hele, og for Fremtiden, er nu vel denne Tilstand i den Jrlandske Agerdyrkning ikke glædelig, men den Jrlandske Landmand selv er lykkelig i sin elendige Hytte, og har hvad ingen Rigdom, ingen Perus Guldmine kan give, ægte varm Familiekiærlighed og de sande Livets Glæder, som erstatte dem alt andet Afsavn.