Berlingske Tidende, 1767-01-23
Madrit, den 2den December. *) Efterat de 4 Forestillinger af Adelen, Staden og de høyere og ringere Societeter i denne Stad, vare ved Græven af Aranda vorden bragte for Raadet, ere de til den Ende vorden overgivne til Fiscalerne, for at indhente deres Betænkende. Samme have under 9de Junii meddeelt deres Betænkende, som iblant andet indeholder: "At den af Kongen fremsatte Tvivls Opløsning beroer paa at undersøge, om de Societeter, som med deres Forestelinger have vendet sig til Kongen, udgjøre Staden Madrit, og lovgyldig representere den Jndvaanere. Dette synes dem at være upaatvivlelig, efterdi den forsamlede Magistrat er Kiernen af Folkets Stemme til at forestille eller foreslaae det, som tiener til almindeligt Beste, saa at en Forestilling af den allene skulle endog have været tilstrækkelig. Vel er sandt at de Leyligheder forefalde, skiønt meget rart, som udfordre Folkets almindelige Sammenkaldelse; men saadan Sammenkaldelse kan ikke have Sted uden Kundskab om hvad Sag det gielder om, og uden en høyere Tilladelse, som berammer dens offentlige Holdelse. – Den overordentlige Forsamling, som holdtes i Madrit fra den 23de til 26de Mart. sidstl. har manglet disse uundgængelige Egenskaber. Den har været utilladelig, fordi den er holdet uden at Corregidor eller Magistraten have haft nogen Deel deri, uden hvis Deelagtighed ingen Beraadslagning kan have Sted; og fordi at, om den end havde været foreslaaet af bemeldte e) Da vi, ved Hielp af en venlig Paamindelse, befinde at vi have ladet en Hoved-Mangel i Historien om de i Madrit forefaldne Uroligheder, ville vi her oprette den, og berette: At Anledningen til at nogen Almue i Madrit gjorte Oprør i Martii Maaned forrige Aar, skal have været en Kongel. Forordning, som da blev udfærdiget, og upaatvivlelig sigtede til god Orden, til Voldsomheders og formummet Væsens Afværgelse, og til den Ende paabøde nogle Regler for Klædedragten, blant andet ikke at bære nedslagne Hatte, saa og Lanterners Jndretning i Staden, ved Natten. For at stille Oprøret som derved opvagtes, havde Kongen bevilget at Forordningen skulle være ophævet, og tilsagt Almuen Tilgivelse og Forskaanelse for hvad Straf den med saadant Forhold havde fortient, Magistrat, burte den været holdet med vedbørlig Orden, formelig og i Fredelighed, havende en Magistrats-Person til Præses derudi, saasom Alcades eller Substituterne, hvilke endog, for deri at præsidere, behøvede fornødentlig en Tilladelse af Raadet, efterdi dette Slags Forsamlinger altid ere farlige iblant et talrigt Folk, og skyes endog iblant Nationer som ere mindre talrige. Man har vel neppe i Mands Minde erfaret, at en Hovedstad har holdet nogen aaben og almindelig Forsamling; og det er vist, at Jndvaanerne i Madrit have ingen Magt til at forsamle sig saaledes efter eget Behag. – Forsamlingen har været usædvanlig; thi Almuen i Madrit har aldrig haft den Sædvane at forsamle sig i Corpus, eftersom al dens Magt støder tilsammen i Magistratens Forsamling, og denne selv bør tage Tilflugt til Raadet, naar nogen Feyl i Hensende til Stadens Regiering er at rette. For Resten er det ethvert Societet og enhver Privat Person tilladt at besvære sig over Anordninger af Magistraten i Madrit, som den der forestiller den ganske Stads Jndvaanere, og visse vigtige Anordninger, om end ingen Anke skeer over dem, have dog ingen Kraft uden Stadfæstelse af Raadet, hvis Over-Jndseende har større Tillid, end den som kunne ventes af en Mængde Jndvaanere, som ere af saa adskillige Classer, Meeninger og Egenskaber. – Forsamlingen har været ufuldstændig, efterdi Adelen, Kiøbmands Standen og Haandværks-Stænderne i deres Forestillinger fragaae den, og betragte den som en strafbar Sammenrottelse af løse og ubesindige Folk. Formummet har Forsamlingen været, efterdi ingen iblant de Personer som have bivaanet den, har kunne representere, og fordi man ikke lettelig kan vente nogen stadig og sand FoDen restilling af en saa uordentlig og indbildsk Hob. har været voldsom, i det at dens formeentlige Anke-Poster ere den 24de Martii fremførte paa oprørisk Maade og med bevæbnet Haand, og at den ligeledes bevæbnet har den 25 og 26de tilsidesat al Hs. Majests. Person skyldig Aar, forlangende at Hs. Majest, skulle komme tilbage til Madrit fra Aranjues, og derhos foregivet Opdigtelser, den ene over den anden; i det at den har under falske Foregivender søgt at opvække Oprør iblant Resten af Pøbelen, hvis Enfoldighed den førte sig til Nytte; ret ligesom noget Folk i Verden, og allerhelst denne nedrige Classe af fordægtige Mennesker, havde Ret til at foreskrive sit Overhoved, sin Konge, hvor han skulle tage sin Residence, naar dog hans egen Villie er den eneste Regel for hans Valg i saa Fal: En fri Villie, som endog alle og enhver Hs. Msts. Undersaatter besidde, som kunne efter eget Gotbefindende skifte Boepæl naar de ville. Altsaa er det ikke i Freds-Tider tilladt at anvende andre Midler, end allerunderdanigste Bønner. Oprørernes Fordringer, og det de have erlanget, har givet et farligt Exempel, i det at anden Almue i Riget, grundende sig paa Oprørernes i Madrit skammelige Yderligheder, have spundet Sammenrottelser, og tvunget deres Øvrighed til at sinke Priserne paa Levnets Midler, item at tilstaae Benaadinger; med et Ord, de have villet tvinge Øvrigheden at rette sig efter en rasende Pøbels Egensindig heder. – Denne Forsamling har gjort sig straffældig for Opsætsighed, fordi de Sværmere, som have forstyrret Roligheden i Madrit, have ikke allene der udspredet Skandskrifter, Satyrer og Trudseler imod de anseeligste Personer, men fordi de endog have ladet disse afskyelige Skrifter løbe om i Riget, og derved oprørt adskillige Ubetænksomme; samt ved at dadle Regieringen søgt at afvende Folket fra den Kiærlighed, som det bør have til den offentlige Magt. - Denne Representation har deri været ulovformelig, at de hos Regenten anbragte Fordringer have overskredet de Materier, som vedkomme Almen at indlade sig udi; og at det overalt havde tilkommet enten Rigets Stænder forsamlede, eller en almindelig Deputation af Riget, som forestillende dets Stænder, eller og Raadet at giøre samme Fordringer, og da ikke desmindre at holde sig inden de Regler og Grændser, som Lovene og det almindelige Søcietets Forbund foreskrive, som hvilke udgjøre Monarkiets og den Spanske Nations politiske Grund Love. – Den har været stridende imod Respecten, fordi de Sammenløbende have villet behandle saa vigtige Sager offentlig, og tvinge Kongen til at give sit bifald til Forslager, som ikke vare underskrevne af nogen bekiendt eller dertil berettiget Person; thi alt det udvortes Skin af Formelighed som disse Fordringer have haft, bestod i en Liste paa Fordringerne, hvilken blev af en Geistlig, som udgav sig for Folkets Representent, overleveret til de Religieuse af St. Pierre d'Alcantara, hvilke Religieuse formanede Oprørerne til Fredelighed og Lydagtighed, og drøve paa at man skulle kuns slaae sin Lid til den beste Konges Ædelmodighed. – Ved saadan Sagens Beskaffenhed, holde Fiscalerne for, at Staden Madrit, og de Sælskaber som forestille den, have allene den udfordrende Berettigelse ved deslige Leyligheder; at nogle Jndvaanere i sær ikke kunne udgjøre noget forestillende Corpus; og at altsaa den offentlige og almindelige Stemme offentlig fragaaer alle de øvede Uordener; Statens Grund og andre Love taale ey heller at saadanne Fordringers og paafulgte Forbundes Misbrug kan bestaae, da enhver Kongens Undersaat bør slaae sin Liid til Hans Majests. Retsindighed, til den Medlidenhed og Kiærlighed hvormed Hs. Majestæt uddeeler Naade over sit ganske Folk, og fornemmelig over det i Madrit &c."