Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1823-08-26
Kjøbenhavn, 23 August. Da man nyligen vilde fordybe Rendestenen i den Kongelige Postgaards forreste Gaardsplads, paa Kjøbmagergade, for at skaffe Vandet bedre Afløb, bemærkede man om Aftenen, da der just indtraf en Pladskregn, at der faldt noget tungt ned omtrent ved Opgangen til den høire Hovedtrappe, med en huul Lyd. Den Mand, der lagde Mærke hertil, satte paa det Sted, hvor Lyden kom fra, sin Fod, og da denne gik ned i Hullet, saa formodede han, at der maatte være et huult Rum nedenfor. Efterat General-Postdirectionen var blevet gjort opmærksom herpaa, gav den Befaling, ved Gravning at undersøge Stedet, og nu opdages tre underjordiske af røde hollandske Klinker murede Hvelvinger, hvoraf de to ere fire Alen lang, omtrent 2 1/2 Alen bred og over 3 1/2 Alen høi hver, og den tredie ligesaa bred og høi, som de to mindre, med hvilke den løber parallet, men 8 Alen lang. Den ene mindre staaer imidlertid ikke i Forbindelse med de to andre, og opdagedes først ved at hugge et Huul i Muren. Derimod kommer man fra den anden mindre igjennem en liden bueformig Aabning, for hvilken der ingen Dør er, eller nogensinde synes at have været, ind i den store Hvelving. Over Aabningen fandtes Levninger at Jernplade, med noget Træved. Det hvel Loft er med Cemment net afpudset, og Gulvet ligesaa og ganske glat. Cementet er saa haardt, at naar man slaaer derpaa med Jern, komme Gnister ud af det. Man har ikke fundet andet der end en brukken grøn Flaske, af Form som en Geneverflaske, men af tykkere Glas end det sædvanlige. Utallige af Hovedstadens Jndbyggere have taget disse mærkværdige Hvelvinger, som man gaaer ned til ad en Stige, omtrent 8 Alen dybt, i Øiesyn; men ingen, end ikke vore første Oldgranskere, have kunne udfinde de egentlige og oprindelige Bestemmelse. Som bekjendt har der i de catholske Tider staaet i den Deel af Staden tre Klostere; St. Claræ, Graabrødres og Duebrødres. Kjeldere til Victualiere eller andet Sligt kunne disse Rum ikke have været, da her deels ikke findes nogen passende Indgang, og Aabningen til den store Hvelving ei er meget over en Alen høi; deels Loftet og Gulvet ere alt for omhyggeligt afpudsede til at en saadan Bestemmelse kunde være muelig Heller ikke synes det rimeligt, at de brugtes som Arrester. For Phantasien aabnes ved denne Opdagelse et vidt Spillerum. Man kan tænke sig Mueligheden af, at de maaskee have været bestemt til et Slags Jnqvisitionsret, hvor man kunde komme ned til igjennem en Lem fra Stuen af, og at de smaa Rum have været de Steder, hvor Jnqvisiterne bleve piinte. Man har fortsat Gravningen og er lidt bedre hen stødt paa en smallere Hvelving, men, som aldeles ikke staaer i Forbindelse med de anførte, og rimeligen har hørt til et Springvand, som endnu i nyere Tider fandtes der; derom vidner ogsaa Levningerne af en Trærende, som sees her. - Jøvrigt er det markeligt, at der allerede for mange Aar siden havdes et Folkesagn, at det der, hvor Hvelvingerne nu ere blevne opdagede, spøgede, og at man ikke maatte nærme sig Stedet om Natten. - En Lykke er det, at disse underjordiske Rund ere blevne opdagede, da der ellers let kunde have indtruffet Uheld, naar de svært belæssede Postvogne vedbleve at holde ovenfor samme, uden at abne, at Bunden ikke var sikker. Det fortjener ved denne Leilighed at bemærkes, at Postgaarden fordum i mange Aar har ført Navn af den Kongelige Marskalks Gaard. J det syttende Aarhundrede, under Kong Christian den Femtes Regjering, har paa dette Sted boet Storkentsler Grev Peder Griffenfeld, af hvem der endnu findes et Skøde, og des Fødet Bygningen havde tilhørt. Efter Jldebranden 1728 blev Gaardens Opførelse af ny foretagen af Oversecretair Christian Møinicheen; dernæst af den grevelige Frisiske Familie, og omsider af Overkammerherre Carl Pless. Men da Kong Christian den Sjette lod afbryde det gamle Kongelige Residentssiot, saa blev ogsaa, tilligemed Slottet, afbrudt alle de andre tilkjøbte Huse og Gaarde, som tilforn havde tjent Overhofmarskalken til Beboelse. Kongen kjøbte derfor hiin Gaard, og indrømmede den Overhofmarskalken til Beboelse, og af denne Aarsag fik den fra den Tid af Navnet Marskalgaarden. Da Overhofmarskalken siden fik sine Værelser paa det Kgl. Residentsslot Christiansborg, blev den indrømmet andre Rangspersoner. Men 1780 blev den kjøbt og indrettet til Generalpostamtets Gaard, og samme havde der første Gang sin Forsamling d. 31 Marts f. A., da man ogsaa begyndte at expedere Posterne derfra.