Viborger Samler, 1846-12-03
Nyeste Postefterretninger. Portugal. For at finde et Sidestykke til den i Portugal stedfindende Opløsning imellem Regjering og Undersaatter maa man hensætte sig i den franske Revolutions Tider. Jdag hylder man paa et Sted Dronningen, imorgen Don Miguel og overmorgen Friheden." Guerilhasbanderne, der drage omkring fra et Punct til et andet, ere de ombulante Regjeringer, som man maa adlyde. Men Liberalisme og Despotisme, eller Septembrister og Migueliter agere i Forening for at undergrave Cartaregimentet, agere maaskee i Forening for at styrte Dronningen. Enige ere alle Partier i ikke at udrede Skatter, naar de ikke kunne tvinges dertil; isærdeleshed vægre Landmændene sig ved at betale de paa deres Eiendomme hvilende Afgifter, og for at gjøre det umuligt for Skatteopkræverne at inddrive Afgifterne, jage Guerilhas Landauctoriteterne paa Flugten. Men hvilke ere da disse Guerilhas, vil man spørge. De ere Udskudet af Befolk ningen paa Landet; de ere Bærmen af Daglønnernes Klasse, der Jntet have at tabe, der hverken besidde Gaard eller Huus eller Jord, der hellere ville dovne end arbeide der ringeagte Andres Liv i ligesaa høi Grad som deres eget; de finde deres Fryd i som væbnede Vagabonder at tumle sig omkring i Provindserne. Disse Landstrygere høre egentlig ikke til noget Parti; de sammenrotte sig strax, naar kun en Anfører fremstiller sig og opfordrer dem til lovstridige Handlinger. Disse Chefer høre ogsaa til Nationens Udskud, der slutte sig til det Parti, der lover dem de største Fordeele. De ere deels Fallenter, deels ødelagte Landmænd, afsatte Skrivere, Dommere, afskedigede Officerer, Geistlige uden Præbender, Slagsbrødre, m. m. Disse Mennesker hverves af Partimændene af de høiere Klasser i Hovedstaden eller Oporto, som ville sætte sig i Spidsen for Regjeringen for at fremkalde Revolter i Landet, hvilket ogsaa let lykkes, da det allerede er tilstrækkeligt at Guerilhasbander, der kun bestaae af 40 a 50 Md., danne sig for at forjage Auctoriteterne og svinge Oprørssaklen over hele Landet. Disse Guetilhasbander blive i Begyndelsen betalte af deres øverste Directeurer i Hovedstaden; men naar Uordenen er bleven almindelig, saa overlader man dem til deres Skjebne. De høilstaaende Directeurer have naaet deres Hensigt, og Guerilhas see sig, for at existere, nødsagede til at brandskatte Landet. Rykker omsider en overlegen Magt ud mod dem, saa fare de fra hverandre; da vende tilbagetil deres Hjemstavn og anstille sig som om de slet ikke have forladt den; thi Enhver er sikker paa ei at forraades af sin Nabo, fordi et saadant Forræderi vide bekomme Angiveren slet. De imod Guerilhas udsendte Tropper vende tilbage til Garnisonen og overlade det til de paa ny indsatte Øvrigheder at opretholde Orden. Men neppe have disse tiltraadt deres Functioner, førend Guerilhas atter samle sig og fordrive Auctoriteterne. – Regjeringen er kraftløs og maaskee slet, intet Spor af Fædrelandskjærlighed hos Landets Styrere. Den høiere Adel tænker kun paa at berige sig; den høiere Geistlighed stræber kun efter at bevare sine Jndtægter og vedligeholde sin Anseelse; de lavere Classer af Adelsmændene staae i Hertugernes og Marquiernes Sold; de lavere Geistlige udmærke sig kun ved deres Uvidenhed og Egennytte; Embedsmændene udsuge og plyndre deres Undergivne og bedrage Staten. Statens Finantser ere aldeles ødelagte; de store Ressourcer ere deels udtømte, deels standsede, Massen af Nationen er demoraliseret, og Landet synes ligesom at vent paa sin politiske Opløsning, der ikke vilde udeblive, dersom de politiske Forholde tillode den.