Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1809-06-15
Parlamentairen er sendt af Admiral Collingwood paa Grund af de Efterretninger, som denne Kommanderende over den engelske Styrke i Middelhavet havde faaet om Opstanden i Arragonien og om Palafores Proklamation. Han bragte et simpelt Brev fra Admiralen til Erkeh. Karl, hvilket, da det henholdt sig til det, der maatte være Hs. Keiserlige Høihed bekjendt om denne Proklamation, tilbød ham en Fregat for at overføre ham til Spanien. Hele denne Sendelse fortjende intet Svar; man lod sige Parlamentairen, at der blev ikke svaret paa dette Brev og at han kunde forføie sig bort. - Grev Champagny begynder sit Svar, dateret Bourdeaux den 30 Juli 1808, med den Forsikring, at Keiseren, forekom ham temmelig tilfreds med Gesandtens Brev, men de Breve, han i samme Øieblik sit fra München og især fra Dresden, gjorde et ganske forskjelligt Jndtryk. Det som krænkede ham - hedder det - var meget mindre det, man sagde om Deres Rustninger, end de omstændelige Fortællinger, de indeholdt om den Retning, man i de Østerrigske Stater giver Almeenaanden. Ved Badene Toplitz, Carlsbad og Eger aander man ikkun Krig. Man vil, at nu skal Øieblikket være for Østerrig til at begynde den med Held. Man siger, at spanske Bønder, sværmerigskæggede af Præsterne, have ødelagt hele den franske Hær i Spanien; at den i Tydskland neppe udgjør 100,000 Mand; at den i af os. Det Venskab og den Fordeel, som knytter Østerrige Jtalien ei er istand til at hæmme en nye Opstand, som man Ved lignende Fortællinger blev Preussen forrige Aar drevet, til en for det ligesaa sørgelig Beslutning. Engellands Agentere, som have styrtet det i en almindelig Undergang, ængste nu Østerrig; de indvikle det i Forholdsregler, hvis Følge ei er bleven nøie randsaget, lade det gjøre kostbare Rust, ninger, hvis Vægt det ei kan udholde, og som vil paadrage det Krig ved den Mistillid, de opvække udentil, og den Gjæring, de frembringe indvortes. Adentvivl, min Herre, havde Østerrig Ret til at gjøre de Forandringer det holdt for nødvendige i sin Krigsforfatning; men har man nogensinde seet saadanne Forandringer udføres med den Skyndsomhed i Fredstid, fordre i April, at alt skal være færdigt til den 1 Juli, som om Krigen skulde være udbrudt til den Tid, bringe i et Øieblik 400,000 Mand paa Benene, uafhængig af den Styrke, hvormed man forøgede den regulære Armee, bevæbne dem, øve dem, forestille dem Faren som overhængende og følgelig Krigen for uundgaaelig, kan man see dette og ikke tiltroe Østerrig nogen Plan, Det er vist, min Herre, at efterat have givet Stemningen et saadant Stød, og efter den Gjæring, den maae virke, er Krigen, hvis man ei tager Forholdsregler af en ganske modsat Art, uundgaaelig: den vil finde Sted imod 2 Keiseres, deres Ministres og de klogeste Mænds Ønske i begge Lande. De taler til mig, min Herre, om den Frygt, som Leire, slagne i de af franske Tropper besatte Lande, har vakt. Men veed man ikke, at det er de franske Hæres Skik udenlands, at de har lagt i Leir hele Aaret i visse Egne af Jtalien. Keiseren havde sikkert givet Modbefaling mod disse Leire, dersom han havde tænkt, at det kunde vække Urolighed. Men betragt iøvrigt Keiserens Opførsel. Har han ikke sløifet Pladserne i Schlesien, har han ikke efterladt dem ganske blottede, uden der at have en Kanon eller mindste Smule Proviant, har han ikke givet Braunau tilbage? Han vilde ikke have taget nogen af hine Forholdsregler, dersom han havde fjendtlige Hensigter mod Østerrig. De taler om vore Krigeres Uddeladelser, og hvad vil denne Snakken betyde, er det ikke altid Krigernes Sprog i alle Lande, troe de sig ikke af Æren forpligtede til at raabe paa Krigen, efter deres Ønsker og at synes at haabe den, fordi de ønske den: Ønsker De at beroliges i Henseende til Forholdsreglerne Frankerig, al den Overbeviisning De kan ønske, skal gives Dem. Vil De, at Leirene i Schlesien skal borttages, deskal skee. Vil De, at befæstningen af Stæderne i denne Provinds, som nylig er befalet, skal hæves, det skal skee. Vil De, at Tilførsel af Krigsmunition til Palma Nova skal ophøre; den skal ophøre. Offentlige Erklæringer skal De erholde, naar De ønsker det. De skal være saaledes, at Formodningen om et Angreb fra fransk Side vilde være indlysende urimelig; men, paa Deres Side, stands, tilbagekald disse øiensynligen truende og fjendtlige Forholdsregler, uforeenlige med Europas nærværende Stilling, med om almeen Fred, især uforeenlige med Keiserens Tænkemaade og Grundsætninger. Jeg ønsker, min Herre, et hurtigt Svar paa dette Brev, Aarsagen er: Keiseren havde ikke havt i Sinde at indkalde en Konskription i Aar; men han har tænkt derpaa, siden hele Østerrig er paa Benene, og han vil ikke lade August Maaned forløbe uden at giøre Forestilling derom til Senatet. Han maae vorde beroliget. Alt længe har han havt den Grundsætning, ikke at forkaste hvad der er usandsynligt. Han veed, hvorledes Lidenskaberne forblinde, og med hvilken Lethed de sættes paa Spil af Mennesker, der ere vante til at tumle Fastlandet ved deres Kunstgreb. Han erindrer sig, at man har bedraget Regjeringen i Preussen, ved at indbilde den, at den franske Armee, virkelig 300,000 Mand stærk, havde neppe 100,000, og imidlertid var denne Hær nær ved at leire sig i de Preussen undergivne Lande. Engelland driver uophørlig paa Krig, og Udfaldet ligger det kun lidet paa Hjerte. Dets Maal er naaet, naar Fastlandsmagterne ødelægge hinanden. De kjender vores Stilling, og jeg kan sige Hr. Metternich, hvad der vilde være unyttigt at sige Østerrigs Gesandt. Vor Storarmee er stærkere end nogensinde før; den og den italienske ere dobbelt saa store som de var i 1805, Forbundstropperne kan hurtigen gjenforenes, og 60,000 Mand begive sig fra det Jndre til Strasburg, Mainz og Cassel. Vi have altsaa Grund til at troe, at en Krig mod Østerrig maa være lykkelig. Vi frygte altsaa ikke Krigen; men vi ville den ikke. Vi ville den ikke, fordi vi ingen Bevæggrund have til at føre den, fordi den intet Maal viser os, fordi vi ingen Anke har mod Østerrig, og ikke forlange noget af hvad det besidder, fordi adskillige politiske Hensyn understøtte denne Mening, fordidet er Frankerigs Fordeel at Østerrig bevarer den Magt, det for Øieblikket har, fordi endelig Keiseren ikke letsindig vil lade udgyde Menneskeblod, og ikke fører Krig af Lyst til at føre den..... Dersom, til Trods for alle disse fredelige Tilbud, dersom, uagtet alle de Skridt, som fremkaldes ved det Ønske, at forblive i Fred med Deres Regjering, Krigen finder Sted, vil vi føre den med saa meget mere Strænghed, som vi ere tvungne dertil, og de Ulykker, som deraf ville flyde, skulle ikke kunne tilregnes os.