Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1820-11-06
Storbrittannien. Saasnart Vassalli den 21 f. M. var bleven forhørt i Overhuset, beklagede Hr. Brougham sig bitterlig over at Baron v. Ende fra Carlsruhee ikke vilde komme til Engelland og vidne for Dronningen. Skylden var ikke Ministrenes, thi de havde gjort Alt hvad der stod i de. res Magt; den badenske Regjering turde Man heller ingen Bebreidelse gjøre, da den dog tilsidst havde givet Baronen Tilladelse til denne Reise; men hans Afslag hidrørte, efter Sigende, fra en heftig Feber, som pludselig var paa kommet ham. Det samme bekræfter en Skrivelse fra det Badenske, med Tilføjende, at Baronen som Hannover, Lehnsejer maaskee tager i Betænkning at vidne. Den 23de fremlagde Lord Harrowby Kommitteens Beretning angaaende Powells Korrespondence, hvoraf sees at Rastelli virkelig efter Browns Forlangende er bleven sendt til Jtalien, for at berolige Vidnernes Familier med Hensyn til deres Skjebne i Engelland; men at hans strabadserende, Reise havde paadraget ham Blodspytten og Feber, hvisaar. sag han vel ikke saasnart kan følge den udsendte Koureer til bage til Engelland. Den derpaa følgende Oplæsning af Lieutenant Hownams Diplom som Ridder af den hellige Caroline-Orden gav Huset rigeligt Stof til Latter, Samme er dateret Jernsalem den 14 Juli 1816 og angt ver som Aarsag til Ordenens Oprettelse, at belønne de tro Riddere, der have ledsaget Hs. (daværende) Kongel. Hør hed paa Pillegrimsfarten til det hellige Land. Stormester ren, Hr. B. Bergami, hedder det videre, skal tilligemed Efterkommere baade paa Sværd- og Spindesiden indtiVerdens Ende bære denne Orden, hvilket Fortrin ogsa skal tilkomme Ridderen af den hellige Grav, Hr. William Austin, og skal Stormesteren bære Ordenskorset omkring Halsen, Ridderne derimod i det venstre Knaphul. Diplomet er undertegnet af Dronningen og Bergami. Demoiselle Demont blev derefter atter fremkaldt og examineret af Hr. Williams med Hensyn til nogle Udladelser til Dronningens Roes for en Pyntekone fra Gens, som ogsaa var hentet herover og med megen Naivilet udkrammede den hele Historie. Hr. Brougham tog nu Ordet og sagde, at han fandt det umuligt at fortsætte Forsvaret med nogen Udsigt til at erholde Retfærdighed; men han var overbeviist om, at Kongen under slige Omstændigheder ikke ønskede Processen, lendt. Da Generalprokurøren foreslog, at lade Brown selv hente fra Mayland, satte imidlertid Brougham sig derimod, hvorover opstod hidsige Debatter. Næste Dag erklærede han ogsaa, efter nogle Vidners Afhørelse, Forsvaret for Hs. Majestæt sluttet, hvorpaa Den man gav en korRekapitulation af Vidneforhøret og yttrede med Hensyn til Carolineordenens Stiftelse, at han ingensteds i Historien havde fundet, at saadant var et udelukkende Prærogativ for Fyrsterne, og da desuden Dronningen var den første europæiske Prindsesse, som i 600 Aar havde besøgt det i hellige Land, saa haabede han, at Ministrene intet Værd vilde tillægge denne Punkt i Anklagen. Jøvrigt yttrede han sin Afskye for disse ækle Vidnesbyrd af bortjagne Tienestefolk og kaldte det Hele en uhørt Begivenhed, med mindre Man vilde ansee Neros samsse Opførsel mod Octaviahvilken han citerede af Tacitus, som et Sidestykke dertil, da han forstødte hende endnu i Hvedebrødsdagene og paa Pinebænken tvang sine Slaver til at vidne falsk imod hende. Efterat have gjentaget de gamle beskyldninger angaaende Dronningens Forfølgelse, sluttede han med det Ønske, at Lorderne, som næsten vare gaaede videre end Alvidenheden, selv i at undersøge Dronningens lønligste Foretagender, vilde efterligne Jesus, der selv til den overbeviste Forbryderske sagde: "Naar der ingen Klager er, da vil jeg ikke fordømme Dig, gak bort og synd ikke herefterl.