Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1826-01-17
J Connecticut (i Nordamerika) er en Dame bleven dræbt af Lynild, som var tiltrukken af Staalblanchetten i hendes Snørliv. Noget om Lady Efter Stanhope. Lady Stanhope boer nu henimod en halvanden Miil Vei fra Staden Sidon paa Toppen af en Høi, hvor der for har staaet et Kloster: Maralius, som nu the Lades Huus kaldes, og som tildeels ere bygget af disses Ruineer. Det er kun omgivet af et lidet Antal Træer. J Baggrunden af Landskabet viser sig blot nogne Høie, men prægtig er Udsigten til Sidon, til dens Haver og Havbugt. Som Overbringer af to Anbefalings Skrivelser, til Lady Stanhopee, af hvilken den Ene var fra en at hendes fortroeligste Veninder, tvivlede jeg ikke paa at faae Adgang til hende: men Ulykken ville at min Betjent havde glemt min vigtigste Anbefaling. paa mit Værelse i Sidon, og den anden blev ikke lagt synderlig Mærke til. I det lille Kammer hvori man førte mig ind, hang en arabisk Landse af en overordentlig Længde. Efter faa Øieblik ske traadte Miss W. den eneste Engelænderinde, som Lady Stanhope havde beholdt hos sig derind, og bevidnede mig i Ladyens Navn i de artigste Udtrykke, at det gjorde hende ondt, at hun ikke kunne afvige fra hendes ubrødelig overholdte Regel, ikke at see nogen fremmed engelsk Reisende. Denne overordentlige Kone, har imidlertid ikke beholdt noget tilbage af hiin chevaleriske og raske Foretagelsessaand, som hun førte med til Palmra og andre farlige Egne af Orienten, hendes Sundhed er ødelagt, hun er nærvesvag, i den senere Tid sætter hun megen Tillid til Stjernetyderie og til en ærværdig Arabers Videnskab, som beskjæftiger sig dermed og ofte kommer til Maralius. Allerede i lang Tid har hun været vant til først Klokken 5 om Morgenen at gaae til seng, og at staae op igjen Klokken 2 om Eftermiddagen; Kjød spiser hun næsten aldrig; men istædenfor dette, har hun stort Forraad af udsøgte Vine og af alle i Orienten, bekjendte Confiturer. Endskjøndt hun selv har antaget den Skik, at sætte sig ned paa Fod=Tæppet og spise med Fingrene, saa faaer dog enhver Europæer, som beføler hende, et Bord med Kniv og Gafler, betynget med en stor Mængde Retter. Hun holder 23 arabiske Domestikker af begge Kjøn; de, hun havde bragt med sig fra Engeland, har hun for lang Tid siden skikket tilbage. Ride giør hun kun sjelden, endskjøndt hun har et Dusin kostbare arabiske Heste i Stalden. En Ven, som ofte besøger hende, har forsikkret mig, at hendes Conversation er meget behagelig; men hun knytter sjelden sin saadan, uden i den rædsomme Midnatstime, da er det at hendes hele elskværdige Carretter udvikker, sig. Hun taler det Arabiske temmelig flydende, og er meget fortroelig med alle orientalske Skikke. Efter hvad hun siger, har hun blandt de tyrkiske Fruentimmer funden fortræffelige beundringsværdige Caracterer, men aldrig blandt de Græske. Ved det Fruentimmer af hendes egen Nation, der maatte opholde sig nogen Tid i Marilius, hun ville blive fordømt til bestandig Indspærrelse, og torde, hvis derkom en Scheick eller Tyrk i Besøg, ikke allene ikke vise sig for denne, men maatte endog for denne holde sig paa det Omhyggeligste skjult; thi den orientalske Etiquette bliver her paa det Strængeste fulgt. Høist mærkværdig er ogsaa den Jndflydelse, som Lady St. har paa de tilgrændsende Paschs og Gouverneurer. En smyrnaisk Kjøbmand af mit Bekjendtskab, som vendte tilbage fra Damas til Beiruth med Silke belæssede Kammeler, blev underveis, angreben og tagen af Paschaen af Arre, som uden videre Omstændigheder ville beholde Alt. Men fornævnte Kjøbmand havde gjort denne Handels Speculation sammen med en riig Moor i Beiruth, som godt kjendte Lady St. og ansøgte hende derfor skriftlig om hendes Mægling. Hun opfyldte hans Bøn og Paschaen lod strax ved hendes første Billet, hans Soldatre befale at udlevere Kammelerne med deres Ladning. Lady St. har levet et Aar i Damas, og beboede et smukt Huus i Forstaden ; ofte naar hun klædt som Mameluk, besteeg hendes Hest, trængte Folket sig med Yttringer af Beundring omkring hende. Paa hendes Reise til Palmyra blev hun en heel Dag igjennem forfulgt af en Araberstamme. Paa den Dag, da denne ulykkelige Stads Beboere udraabte hende til deres Dronning, er hun vist bleven behagelig og levende overrasket af den Tanke, at hun var det første Fruentimmer, der havde udført en saadan Reise. Hendes Færdighed i at ride og hendes Vedholdenhed i at udholde Strabadser, gjorde hende snart Ørkenen til et nyt Fædreneland. Morgenlænderne tale altid om hende med største Agtelse. J det Hele taget, bliver hun anseet for en Dame af høi Afkom, ja selv af Nogle for en Dronning. Hun skikker de fornemmeste Hoved Anførere undertiden kostbare Rustninger, og bliver der gjort hende en Foræring, giver hun ofte indtil 1000 Piastre i Drikkepenge til Overbringeren. Hun er ædelmodig, gjestfrie og har et ophøiet Væsen, der indgyder Agtelse, som snart maatte give hende Overvægt overMorgenlænderne. Jmidlertid synes mig det maae være vanskeligt at finde en Levemaade, som hun for rer i Marilius, i mindste Maade behagelig. Kjerligheden til Eventyr, og Lysten til at gjøre Streiftog i Orienten, for at see hvorledes dens Beboer bøiede sig for hende, har for lang Tid siden maattet vige for Ingetogenhed og overtroiske Drømmerier, Jmidlertid er hun dog fast besluttet aldrig at vende tilbage til hendes Fædreneland, ogsaa ville hun, med den Foragt, som hun affecterer at bære for hendes Kjøn, dets Sæder, og forkjælede qvindelige Gemyt, neppe befinde sig vel blandt hendes Nations Fruentimmer. Endskiøndt hun under den falske Forevending, at hun har Grund til at klage overen eller to Engelænderes Opførsel, vægrer sig ved at lade nogensomhelst af sine Landsmænd komme for sig, har hun dog ved flere Leiligheder været dem behjelpelig. Saaledes skjænkede hun engang i Da mas 2000 Piastre til en Reisende, som behøvede denne Summa, for at kunne komme til Jndien. En anden Gang da en ulykkelig fransk Lærd for hendes Øine, blev skudt af nogle Arabere, som laae skjulte bag en Klippe, medens hun langt fra sit Hjem var beskjeftiget med at aftegne et Prospect, anvendte hun store Summer paa at tilbagekjøbe hans Bøger og Papirer, for at skikke dem hjem til hans Familie, og meddeelte dem med det samme, alle nærmere Omstændigheder ved denne ulykkelige Tildragelse.