Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1843-12-12
Kronborg Slotskirke, der i en Række af Aar har været afbenyttet som Magazin for Fæstningen, har modtaget en fuldstændig Restaurering, ved hvilken dens oprindelige antikke og smukke Stiil, saavel med Hensyn til Malningen som de øvrige Ornamenter, aldeles er gjengivet endog i de mindste Enkeltheder. Udførelsen af dette Arbeide har af den hertil nedsatte Commission for største Deelen været overdraget Malermester Rusch i Helsingøer, som herved har havt Leilighed til, paa en særdeles tilfredsstillende Maade at lægge sin Dygtighed i sit Fag for Dagen. Altertavlen er af stor konstnerisk Værd, og bestaar af 3de Reliefs i Marmør, af hvilke det mellemste et Hautrelief, er lueforgyldt. Af fem af Byens unge Damer er foræret til Kirken en særdeles smagfuld broderet Alterdag. Orgelet, der er aldeles nyt og construeret af Orgelbyggerne Reuther og Marcussen, bedømmes af Kjendere som fortrinligt. Kirken vil nu Søndagen den 10de dennes med megen Høitidelighed og i Overværelse af Deres Majestæter Kongen og Dronningen (Hels. Av.) blive indviet af Sjællands Biskop. Dannevirke" bringer den 6te dennes sine Læsere tvende Hjobs=Poster. For det Første ere to dygtige Medlemmer, Kromand Paul Terkelsen Samsøe i Sommersted og Gaardmand Joh. Fredr. Lorenzen i Kjestrup, udtraadte af den slesvigske Forening, fordi den, som de udtrykke sig, er afvegen fra sin oprindelige Bestemmelse, at grundlægge en høiere Bondeskole, har antaget en politisk Tendents og bagvasket Embedsstanden; ligesom de ogsaa finde Afsendelsen af en Deputation til Kjøbenhavn og Odense med bemmelige Missioner, for selvraadig. Kromand Sams i Sommersted har ellers, som bekjendt, lagt sit Fædrelandssind for Dagen ved den gjæstfrie og opoffrende Maade, hvorpaa han kom det Selskab af Bønder imøde, som ønskede at hædre deres Deputerede ved en Fest, og som ellers fandt alle Localer lukkede. Gaardmand Joh. Fr. Lorenzen i Kjestrup er en intelligent Bonde og et lyst Hoved. Den anden Hjøbs=Post er Udsigten til, at der fra næste Nytaar af i det nordlige Slesvig vil udgaae et nordalbingsk Blad i det danske Sprog. Fordi man har indseet Umuligheden af at udrette det mindste med et tydsk Blad, har man maattet gribe til den malurt-bittre Nødvendighed at gjøre Danskere til Tydskere ved et dansk Blad. I Tirsdags Aftes ere fire farlige Forbrydere udbrudte af Blaataarn, netop af en Arrest, hvis Vindue, der vender ud imod Grynmøllen, kun er 1 Alen fra Skildvagtens Skilderhuus. Udbrudet er skeet derved, at Jernstængerne ere filede over. Det er oplyst, at den Skildvagt, der havde Post ved Arresthuset paa den Tid, Udbrudet skeete, har været i Ledtog med de paagjeldende Arrestanter og at han, da Arrestanterne sagde ham, at de nu havde alt parat til Flugten og derfor bade ham om at gaae lidt om Hjørnet, tjenstvilligen har efterkommet denne Anmodning og er bleven staaende paa den anden Side af Arresthuset imedens alle 4 Arrestanter krøbe ud af Vinduet og løbe deres Vei. Skildvagten er naturligviis arresteret. Allerede den paafølgende Dag bleve de to af de Udbrudte paagrebne i Lyngby og imorges (den 8de) ere de to andre blevne paagrebne i Kbhvn., men der er grundet Formodning om at disse have forøvet et den 7de de paa Strandveien i Nærheden af Bellevue skeet, Jndbrudstyveri, hvorved endeel Penge og 3 Sølvuhre, ere bortstiaalne. De fleste af de stiaalne Penge og det ene af Sølvuhrene fandtes hos dem ved Anholdelsen. De nærmere Omstændigheder ved den Justitssag, som i Løverdag paakiendtes ved Overretten, og som under 11ste October d. A. er paakiendt ved Øster Flakkebjerg Herredsting imod Jndsidder Jens Wilhelm Larsen eller Beyer, ere kortelig følgende: Sidstafvigte Torsdag den 29de Juni tilstod den nævnte Domfældtes Kone, der under et Paaskud hiin Aften havde forladt deres Huus, for sin Mand, at hun havde aftalt et Stevnemøde med en Staldkarl ved Navn Christen Olsen, og at hun, om hun havde truffet denne, vilde have tilstedet ham Samleie. Bevæget ved sin Kones Bønner tilgav Manden vel hende, men han opfyldtes af den meest harmfulde Stemning mod Chr. Olsen, og han besluttede, efter forgiæves at have søgt at dæmpe sin Harme og Uro ved at drikke Brændeviin, at hævne sig paa oftnævnte Olsen. Den paafølgende Søndag Aften Kl. 10, forlod Arrestanten sit Huus, medhavende sin Tollekniv, som han havde besluttet at bruge mod Chr. Olsen, hvis han traf ham, dog uden at have foresat sig eller tænkt paa at dræbe ham. Da Larsen kort efter traf Chr. Olsen paa Marken, ifærd med at tøire Heste, og havde bebreidet denne hans Forhold til Arrestantens Kone, stødte han derpaa, uden at han dog efter hvad han siden han forklaret - gjorde sig noget Begreb om Følgerne af sin Handling, Kniven i Skulderen paa Chr. Olsen, som to Dage derefter døde af Følgerne af det be bragte Saar. For dette Forhold er bemeldte Larsen, ved begge Retter, overeensstemmende med Frdn. 4de October 1833 § 10, efr. 661, dømt til at bøde Liv for Liv.