Aarhuus Stifts-Tidende, 1839-08-07
Under 2de Septbr. 1837 blev ved en kgl. Resolution. befalet, at de i Haderslev saakaldte "Reffninger, skulde ophæves, og at Politibetjentene skulde herefter føre Opsigt med Markedsordningens Opretholdelse paa Ugemarkederne, hvilke fremtidig eens blive at holde paa Torvet. Da denne Resolution blev bekjendt, kunde Mange ikke ret forstaae, hvad Hensigten skulde være med den sidste Bestemmelse, at Ugemarkederne eens blive at holde paa Torvet." J Haderslev havde der factisk uddannet sig en fuldkommen Frihed i Handelen mellem Bønder og Kjøbstædfolket, og Bønderne kom i mange Aar, formodentlig i Aarhundreder, til Byen med hvad de havde at sælge og Borgerne kjøbte det af dem uden Tvang i Henseende til Tid og Sted. Neffningerne (Borgere) vare, som et Slags Borgerpoliti, forpligtede til at opretholde Ordenen ved alle Indgange til Byen og paa Torvet for saavidt, at de skulde forhindre, naar Bønder kom ind med deres Producter, at meer end Een af Gangen handlede med dem, Stridigheder forhindredes, osv. Men da nu omtrent til samme Tid den nye Forordning ang. Bissekramhandelen, for Hertugdommerne udkom, hvori det med tydelige Ord tillades Bønderne at falbyde alle deres Producter fra Huus til Huus og sælge dem til hvem og hvor de ville, saa troede Mange, at ingen Indskrænkning i den hidtil bestaaende og ved den almindelige Lovgivning ydermere stadfæstede Frihed kunde og vilde finde Sted. Da bekjendt gjorde Magistraten, at Byens Politibetjente skulde herefter vaage over, at der hverken ved Byens Porte eller paa Gaderne maatte falholdes Producter, men at disse strax skulde bringes paa Torvet osv. Først efter Middag maatte noget falbydes paa Gaden eller i Husene. Denne Tvang varede imidlertid ikke længe, Gud veed af hvilken Aarsag, og Alting kom igjen paa den gamle Fod, saa at Bønder og Borgere kunde atter frit handle med hverandre hvor og naar de vilde. Enhver troede nu, at Handelsfriheden. i Haderslev fremtidig ikke vilde blive forstyrret. Men i Begyndelsen af d. A. blev ved en kgl. Forordning den hele Politimyndighed overdragen til Politimesteren, som hidtil stod under Magistraten. Nogen Tid efter skal endeel Borgere have yttret det Ønske for ham, at den foromtalte Tvang maatte blive indført paany. Den 30te Juni udkom en Bekjendtgjørelse fra Politimesteren Hr. Justitsraad Schrader, hvori blandt andet blev befalet, at ingen Landmand maatte, undtagen paa Torvet, hver Mandag og Fredag, sælge eller falbyde deres Producter i Gaderne førend efter Kl. 12 om Middagen, samt at det forbødes Enhver, udenfor Byen eller paa Veiene dertil, at indlade sig i nogen Handel med Landboerne, som bringe Producter til Torv, Alt under Straf af Varenes Confiscation og en arbitrær Straf. - Saaledes er Sagen. nu i fuld Gang, og det lader til, at den dennegang drives med Conseqvents. Alting uden Undtagelse skal nu hen paa Torvet for der at sælges eller idet mindste blive der til Middag, om det saa kun er nogle Jordbær, Kirsebær, Blaabær osv. skjøndt det er soleklart, at mange Tingbedærves i den gruelige Varme paa Torvet eller ikke kan sælges i Husene efter Middag. Ja Nogle forsikkre, dog ville vi endnu antage det for Spøg, at for Conseqventsens Skyld skal herefter ogsaa Melken, som Bønderne bringe til Byen, og Fiskene, som nu sælges levende ud af Baadene, bringes op paa Torvet. Jmidlertid have de, som ønskede denne Tvang indført, for at faae billige Priser paa Fødevarer, gandske forfeilet deres Hensigt. Da det nemlig var bleven almindelig bekjendt paa Landet, hvorledes Bønderne bleve behandlede i Haderslev, udeblev en stor Deel af dem, der ellers pleiede at komme til Byen, om Torvedagene, og da nu Efterspørgselen til Forbrug, i mange Huusholdninger var større end det der bragtes ind til Salg, stege Varernes Priis istedetfor at falde. Det er derfor at ønske, at den gamle Frihed atter maae vende tilbage. Tiden vil da maaskee lægge den ved dette Røre fremkaldte Spænding; men den tidligere gode Forstaaelse mellem Land= og Kjøbstædboerne er nu imidlertid stærkt svækket, og om end den nærværende Stemning vil vige for en bedre og ædlere Aand, for Retfærdighedsfolelse, og derved dette Saar blive lægt, saa hviler der dog et stort Ansvar paa dem, som have fremmanet disse onde Aander, Den første Folkefest paa Himmelbjerget.