Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1790-12-24
Kostbare Vine og andre Drikkevahre, vare der i overflødighed. Giæsterne gik aldrig derfra uden blege og ilde udseende. Øinene stode forvirede i HovedetHiærnen var forstyrret. De kunde næppe staae eller gaae. Denne uordentlige Opførsel kunde ei andet end bedrøve Maadelighed. Den holdt et Speil for disse Overdaadigheds Tilbedere, uden at sige, dem noget videre. De blev alle skamfulde for at see sig selv i saadan Tilstand, Mange gik, bort uden at ville see sig. Disse vare det umueligt, at føre paa ræt Vei. Andre faldt i Forundring og begræd sin Vildfarelse. Med disse lykkedes det dog for Maadelighed. Jmillertid gjorde Overdaadighed mange af Jndbyggerne Ulykkelige. Jndseer man rettelig Følgerne af et Overdaadigt Levnet, saa tager man sig vel vare for at falde i Overdaadigheds Snarer. Chryses som ubestandig søger, at giøre sin Lykke i allehaande sandselige Fornøielser. Chryses fra sit 25de Aar af, Herre af en stor Formue, søger sin Lykke i allehaande Fornøielser, som i og for sig selv ere tilladte, og kun blive til Daarlighed derved, naar man aldeles Overgiver sig til dem. Kiedsommelighed nøder ham til Forrætninger, og hans Jndbildning og hans Sandser vælge dem. Altid ubestandig omskifter han i sine Foretagender, bliver mat af denne, flyer til en anden beleer efter kort Tiids Forløb igien denne griber fat paa en nye Giænstand for sit Ønske med ikke bædre Lykke, lever sandselig, for at leve efter sin Smag og lever latterlig og urolig. Han kiøber sig et Herregods; hvilken Glæde. Jagten bliver hans Vellyst og hans Flid, og intet synes ham vigtigt, naar det ikke angaaer den, og alt derimod stort, som tilhører den. Hans Jagt-Hundes Talenter og Bedrivter, hans Lykke ved Jorden, end og dens Besværligheder blive hans Snak og hans Dag Bøger, hans Fasan Jndhægning er mere for ham end en. Province for Erobrereren, og den tyktakkede Hiort, som staaer i hans Skov, er hans daglige Hovmod. Han anlægger sig et lidet Jagt-Huus, og mætter sig, naar han ikke kan jage, med sit Jagt-Redskabs og Gevæhr-Kammers Beskueelse og Forbædring, kiøber en nye Hund og bortgiver en Hæst, som ikke meere er ham nye paa det han kan have den Glæde at kiøbe en nye. Saaledes lever han et Aar, tor Aar bliver ligegyldig med Jagten og leer endeligen over denne besværlige Fornøjelse. Han bliver visere og søger sin Fornøielse i at bygge. Odette er en langt anstændigere og nyttigere Beskeftigelse, siger Chryses! han bygger ikke fordie han vil boe beqvemmere, men for at bygge efter sin Smag, river han herned og bygger der op, bygger nu et kostbart Lys Huus, og da, fordie Hæste-Stalden ikke mere staaer ham an, en prægtig Stald, i Morgen en Sahl, og med den samme Hidsighed falder han paa den Æregiærrighed, at have det bædste Due-Huus. (Fortsettelsen følger.) ved Siderne af og under den opbygte nye Broeover Elven, fornemmelig af den Aarsag, at Fartøier af Skibe og Jægter giøres fast eller fortøies i de saa kaldte Dues d' Albes, som staar frem for Broens Buegange, hvorved Rummet saaledes indsluttes, at den med Strømmen, tilløbende Jis er kan finde Luft eller Udløb, men maae standse for, og efterhaanden forøges, saa at befrygtelig Skade deraf for Broen kan entsstaae, hvis det ei betids forekommes; Saa ville Havnefoged, Stadsmægler Stuberg tilholde Vedkommende Fartøjers Eiere ufortøvet og under vedbørlig Ansvar, at giøre løst og lægge derfra, til andre beleilige Stæder i Havnen. Hvilket herved offentlig bekiendtgiøres, til fornøden Underretnig og Jagttagelse for Vedkommende, der eje Fartøier, og mueligens kan have samme fastgjorte paa det i Havne-Commissionens Skrivelse ommelte Sted. Tronhiem den 21de December 1790. Svend Peter Stuberg. Stadsmægler og Havnefoged.