Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-07-31
Af disse Fremstillinger skulde man slutte, at Banken paa de octroierede 90 Aar maatte blive umaadelig riig, og det er en Sandhed, at Banken har en glædelig som ønskelig og øiensynlig Fremgang (skjøndt, saavidt jeg har kunne erfare, de tvende sidste Aars Regnskaber ikke som sædvanlig har været givet i Collegialtidenden), og maa kunne vorde riig, hvad enten man betragter dens Formue opsamlet eller aarlig deelt i Udbytte. Jmidlertid maa betænkes de store Forpligtelser, der have hvilet paa Banken med Jndløsning af Seddelmassen, og den Fond som altid i Banken maa henligge renteløs m.v., samt endelig at Udbytte kan gives, naar Bankens Forpligtelser ere opfyldte og dens Sedler paa Anfordring realisable med Sølv. 2) Hertil kunne knyttes mange Reflectioner over Bankens Tilstand, men blot nævnes: at Bankens Grundsond eller den Sum, for hvilken Actier til Jnteressenterne blive at udstæde, er næsten 8 Millioner Rbd. r. S. Efter sidste i Collegialtidenden, bekjendtgjorte Aars-Regnskab fra 1 Aug. 1837 til 31 Juli 1838. var Vankens Formue c. 5 Mill Denne er calkuleret at ville voxe til Begyndelsen af Aaret 1817 til over 2 Mill., uagtet Udbytte a 3 Rbd. r. S. pr. Actie var beregnet fra 1812, altsaa Actierne til den Tid allerede pari (Anhang til Coll. Tid. No. 20. 1839). Uden at indlade mig paa Actiernes Priis eller undersøge videre, hvorfor disse staae over pari (som dog kun kan grunde sig paa den Tillid og gode Troe man har og bør have til Banken og Udsigt til at den almindelige Rentefod, under lignende Sikkerhed, kan dale), bemærkes blot: at Bankens nopsigelige Obligationer staae over pari, medens de opsige lige staae nogle pCt. lavere. Altsaa tør jeg antage og troer beviist: 1) At hver Mand bør søge at indfrie sin Bankhæftelse. 2) At man ligeledes maa søge at beholde og conservere sin Actieret; og 3) at hver Mand, som kan skaffe de fornødne Penge tilveie, har Udsigt til Fordeel af at complettere sin Bankhæftelse til fuld Actie, tage Actiebrev og derved blive deelagtig i Vankens Udbytte. Vel er det sagt offentligt: At det neppe kan interessere Debitorerne af ganske smaae Eiendomme at indbetale Hæftelsen. Ligeledes sagt: "at det er maaskee muligt at Bønderne handle forsigtigst i, at overlade deres Actieret til Andre, som ville indløse deres Bankhæftelse uden nogen Bekostning eller Udgift for dem. Det er tilraadet: at dække Jndfrielsen af Bankhæftelsen ved strax at sælge Actien, ligesom de mindre Skyldnere, at overlade Jndfrielsen til andre Lysthavere uden Udgift for den Hæftelsespligtige, hvorved denne saaledes befries for at svare Bankrente paa Amtstuen af den betalte Sum. Men er der Fordeel ved at indfrie sin Hæftelse? Er der Udsigt til Fordeel. ved at eie en Actie, hvilket vel Jngen nægter, og kan Enhver (endog den mindste) hæftelsespligtig, naar han til 11 Juni næste Aar kan skaffe tilveie 100 Rbd. rede Sølv, indfrie sin Hæftelse og blive Eier af en Actie, ligesom fremdeles efter den Tid, 3 eller 4 Gaardmænd, saavelsom 10 a 20 Huusmænd (som Hæftelserne ere store til) efter Behag og naar det kan overkommes, gjøre det samme, nemlig indfrie Hæftelserne og i Samling blive Eiere af en Actie, samt endelig: Er store og smaae Hæftelser, ligesom Rigdom og Fattigdom relative Begreber, da 1 s. i en fattig Huusmands Haand kan være af større Betydenhed end 1 Rbd. i dens Haand, som er 100 Gange rigere, saa kan jeg paa ingen Maade indsee, hvorfor ikke Enhver skulle ville indfrie sin egen Hæftelse og paa een af de to Maader erhverve Ret til Udbytte i Tiden, som Jeg antager, at det staaer alene til Bankbestyrelsen, naar den vil give Udbytte; men sæt, at Banken eier 8 Mill. Rbd. r. S., foruden et Administrationsfond, og at man blev enig om bestandig at tillægge Renterne, blot beregnet til 4 pCt., da ville disse 8 Mill. i mindre end 72 Aar. kunne dække hele den danske Statsgjeld (mindes og Rigsbankfundationen 8 10), og inden 111 Aar eie c. 2000 Mill., hvormed kunde betales 100 Species for hver Tønde Land, som Danmarks Overflade paa 1000 - Miil indeholder, beregnet til 10 Mill. Tdr. Land. Til 6 1/2 pCt. vilde Første kunne skee om 11 Aar og Sidste om 88 Aar. Dette tjener kun til at vise, hvorledes samlede Formuer kunne formere sig, men gjøre Andre og Mange fattigere, samt tillige saa at sige danne en Stat i Staten. 20de vil tjene til at formindske hans andre offentlige Udgifter eller kongelige Skatter; og han vinder da den Fordeel, han kan vinde, for det Tab han i 28 Aar har havt, ved at contribuere til Banken; desuden indlader han sig ikke i en Handel han ikke forstaaer og ei lettelig kan oplyses om, thi faaer han ikke Bankens General-Qvittering for den indbetalte Hæftelse, eller cederet Obligation ihænde, saa løber han Fare for at den, der maatte have faaet Obligationen cederet paa sit Navn, bagefter kan komme at kræve ham Renterne istedenfor Banken eller Amtstuen, og han maa da selv betale Hæftelsessummen til Obligationens Jhændehaver, om han vil frie sig for Renterne, og kan da ikke faae nogen Actieret mere, naar den een Gang er tagen, eftersom Obligationen vil have faaet Paategning: at ingen videre Actieret derefter kan fordres. Eiheller kan jeg indsee det at være rigtigt eller fornødent at sælge sin Actie for at dække Jndbetalingen til Banken, da det er upaatvivleligt, at Beløbet, som Hæftelsen udgjør, altid kan faaes at laane paa den cederede Bankobligation imod ordinaire, ja maaskee lavere Renter end 4 pCt., hvilke Renter ligesaafuldt bør regnes af den Mand, der af egne Midler betaler Pengene, som at den, der laaner samme. Nu maa det vel antages, at det ikke er til nogen Fordeel for Banken - eller dennes Jnteressenter - at de smaae Hæftelser, gjøres til hele Actier, men her kan ikke være Spørgsmaal om, hvad der kan være gavnligt for den ene Part, men blot om, hvad der er Ret for alle, nemlig: at indfrie sin Hæftelse, eller endog complettere eller sammenlægge flere til en fuld Actie at skade sig selv og Vanken, for at gavne en Fremmed eller tredie Mand, synes dog stridende imod sund Fornuft. Der ere private Mænd eller Commissionairer nok paa alle Steder, til hvem hver Mand kan henvende sig, for at faae sin Bankhæftelse ordnet, og jeg tør forsikkre, at ingen Mand i Tiden skal kunde fortryde, at han, som meldt, selv benytter den Ret ham tilhører og staaer ham aaben paa lovlig Maade. Skulde nu (imod min Villie) fra den juridiske eller mathematiske Side findes noget Jrrende i denne Fremstilling, da er jeg den, som, paa det Offentliges Vegne, først og fremmest, beder Sagen bedre belyst, for at Sandheden kan skee Hyldest hvilket er min eneste Attraae hermed. Den 20 Juli 1811. Forfatteren. af Bonden bør nøiere oplyses &c."