Ribe Stifts Adresseaviser, 1829-02-13
det sidste Feldttog i Tyrkiet. (Fortsat.) Naar Man paa den ene Side tager Hensyn paa den opererende Armees Styrke, og paa den anden Side paa te Krigstheatrets Beskaffenhed, der gjør to divergerende og Operationsliniet uundværlige, naar Man endvidere eel bringer i Anslag Udstrækningen af det Terrain, som og skulde besættes, og Antallet af Fæstningerne, som enten skulde tages eller blokeres, saa er det øiensynligt, de at den russiske Armee, naar den var trængt frem til af Foden af Balkan, i det høieste kun vilde være 45000 Mand stærk. Hvorledes skulde denne lille Armee, som endnu havde Varna at erobre, og en forskandset Leir paa 40000 Tyrker ved Schumla at observere, kunne have plantet sine Faner paa Bygances Mure, uden at udsætte sig for de største Tab. Hvorfor og for hvilken et Fordeels Skyld skulde den vel frivilligen have under i kastet sig en saadan Fare, Var ikke en klog og forsigtig Krig tvertimod den eneste, som stemmede overeens med det vedkjendte Øiemed og med Ruslands politiske ge, Stilling mod det øvrige Europa. Keiseren kunde ikke være uvidende om, at naar han le lod 30000 Mand tilbage som Observations-Corps, og sendte en Masse af 50000 Mand imod Pravodi, vilde te han kunne trænge frem til Aldos og lade Varna og Schumla ligge bag ved sig. Han skulde da være ankommen til Plainerne ved Fakt og Adrianopel med det høieste 30000 Mand, hvoraf dog endnu maae fra de drages de Detaschementer, som vare nødvendige til at te, sikkre hans Etapper, og til at besætte Burges. Men selv under den Forudsætning, at denne ringe Armee kunde have været tilstrækkelig for at indtage Rumeliens Hovedstad og for at true Keiserdømmets, saa maae vi dog spørge, om de 30000 Mand, som vare blevne tilbage mellem Balkan og Bucharest, ville have været tilstrækkelige for at holde sex erobrede Fæstninger, for at besætte Moldau og Mallachiet, for at holde de da talrige Garnisoner i Widdin, Rustschuk, Giurgevo og de Silistrig i Tømme, og endeligen for at modstaae Husril seins hele Armee, der laae stærkt forskandset i Leiren, ved Schumla, samt holde det Corps paa 20000 Mand, Stangen, som Capudan-Pascha samlede til Varnas er Forsvar. Enhver fornuftig Militair vil svare, at det lotte vilde have været umuligt. Naar altsaa Observations=Armeen maatte have været større, saa vilde Marschen mod Adrianopel med 20000 Mand ikke have været andet end et farligt coup de main, selv betragtet fra det blot strategiske Synspunkt, men en saadan Overrumpling vil endnu forekomme som et langt farligere Vovestykke, naar man bringer i Anslag, hvor vanskeligt det vilde have været, at sikkre Troppernes Underholdning i Rumelien og Bulgarien, saalænge Varnas Jndtagelse ikke havde betrygget en Provianterings-Basis for Armeen, der maatte regne paa at faae alle sine Forraad fra Odessa. Uden just at besidde store statistiske Kundskaber veed enhver, at Bulgatien og Rumelien ere sande Ørkener, og at naar disses svage Befolkning flygter og tager alting med sig, kan en Armee ikke holde sig der i 24 Timer, med mindre den fører alt, hvad den behøver, med sig. En saadan Armee maa være en sand vandrende Colonie, forsynet med Alt, hvad der bruges, lige indtil Steenkul for at faae en Hest beslaaet eller de nødvendige Reparationer gjorte, som det uhyre Train dagligen behøver. Den nøieste Kundskab til Vanskeligheden ved Forpleiningen maatte bestemme Keiser Nicolaus til ikke at overlade noget til Tilfældet, saalænge han ei var Herre over Varna, og Erkiendelsen af Silistrias Vigtighed for at sikkre Armeen Vinterqvarterer maatte gjøre ham det til en Lov, ikke at rykke frem til Aldos, førend hun Fæstning var indtagen.