Aalborg Stiftstidende, 1833-06-17
Tyskland. Den commanderende General over det 8de preussiske Armeecorps i Coblenz har udstædt en Bekjendtgjørelse, som ikke er umærkelig, da samme neppe lader nogen Tvivl tilbages om at der existerer en virkelig revolutionair Propaganda Den lyder saaledes: Nylig ere atter Tilfælde forekomne, at Soldater ved fremmede Emissairers og andre samvittighedsløse Menneskers Overtalelser ere blevne vaklende i deres Troskab mod Konge- og Fædreland og forledte til Desertion til de vestlige Nabo stater. Det maa vel være indlysende for Enhver, selv for det allerede fordærvede Gemyt, at Soldaten ved slig meenedersk Handling ikke alene berøver sig sin indre Tilfredshed, men ogsaa gjør sig ulykkelig for sit hele Liv. De Mennesker, som drive Falskhvervningens skammeligen Haandtering ere altid Redskaber, lønnede af fremmede revolutionaire Sværmere, hvis fordærvelige Grundsætninger man allerede nu i 3 Aar har havt tilstrækkelig Leilighed til atkiende; de ere ikke istand til at opfylde deres Løfter, efter som de Grundsætninger, der herske i vore Nabostater, ingenlunde harmonere med disse Sværmeres Jdeer og den bedagrede og bedragne Soldat har altsaa istedet for den gode Modtagelse, hvormed han skuffes, ikke andet at vente, end et med Hunger og Mangel forenet vagabond Levnet, eller endog Transport til Algier, som sees af Forhørerne over nogle tilbagevendte Deserteurs. Adskillige saaledes Forførte have derfor foretrukken en frivillig Tilbagekomst, og hellere villet underkaste sig den lovbestemte Straf, end fortsætte et saa elendigt med Nød og Skjændsel betynget Liv i Udlandet. J Stedet for dette har den ærlige preussiske Soldat, under en human Behandling, og efter Ophøret af hans, i Sammenligning med andre Lande, korte Zaarige Tjenestetid, Sikkerhed, om at kunne vende tilbage til sin Hjemstavn. For at sætte Skranker for disse fremmede Emissairers forbryderske Jntriguer og overlevere dem til deres velfortjent, Straf, samt derved tillige afvende Ulykke fra svage og een foldige Personer, var det meget at ønske, at sligge ildesindede Forførere kunde gribes i Gierningen og arresteres. Derfor opfordres herved, saavel Officerer som Soldater, men især de paa Landet boende Officerer og Sergeanter af Landeværnet, og dettes Medlemmer ialmindelighed, til at have et vaagent Øie med slige Emissairer, og især med dem, der tage sig for at uddeele revolutionaire Skrifter til Soldater og forføre dem til Meenned, hvilke Jndivider ufortøvet bør anholdes og overleveres til Retterne. Foruden den lønnende Bevidsthed at have opfyldt sin Pligt, vil enhver Soldat eller Jndvaaner, der ved saadan Angivelse eller Anholdelse indlagde sig Fortjeneste, ogsaa kunne gjøre Regning paa en forholdsmæssig rigelig Belønning. Om Urolighederne i Neustadt (Rhinbayern) i Nærheden, af Hambacherbjerget den 26de og 27de Mai indeholder den Münchner politiske Tidende en udførlig Skildring, efter hvilken samme ikke have været aldeles ubetydelige, skjøndt de tillige synes at have været aldeles planløse, og følgelig lidet farlige. Hambacherfestens Aarsdag, der i Aar faldt sammen med anden Pindsedag, paa hvilken Dag allerede i mange Aar en stor Mængde Mennesker pleiede at samle sig paa Bjerget, havde lokket Mange til fra alle Kanter, iblandt andre ogsaa en Deel Heidelberger Studenter, uagtet den bayerske Regjering havde anmodet Naboerne om at holde de urolige Musasønner hjemme. Ved deres Ankomst og Affairen med Tobakspiben, som her fortælles noget anderledes end i den speyerske Tidende, stimlede en Mængde sammen, som dog snart adspredtes af Militairpatrouillerne. Den følgende Dag den 27de) kom det til Haandgribeligheder.