JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1841-01-15
(See d. Bl. for. Nr.) Magister - og Drengen i Fattigskolen. Hvem skulle vi elske? Magist. Drengen. Alle Mennesker. Magist. Elsker Du ingen høiere end andre, Drengen. Jo. - Redacteurerne af Kjøbenhavnsposten, Fædrelandet, den Fri. . . Magist. Hvad, hvorledes, er Du gal Dreng, skal Du elske dem høiere end andre. – Men, f. Ex. Hans Majestæt vor allernaadigste Arveherre. og Konge, som gjør os . . . 2 Drengen. Kors ja hvad han gjør os tør jeg ikke tale om, men min Fader har sagt, at der er ingen, som give saameget til de Fattige, som Redacteurerne af Kjøbenhavnsposten, Fæ . . . Magist. Fæl – er Du nu der igjen, Hen i Skam krogen. -
Jyllandsposten, 1841-01-15
Det interessante Blad, eller Presseproductets rette Brug. En Hyrdedreng sad ved Siden af Landeveien og læste. En Forbiridende holdt stille og spurgte: Hvad læser Du der i Drengen. Det er i Adresse-Avisen. Rytteren. Bahl Du skal ikke blive feed af det, der er i den. Drengen. Jo mænd kan jeg saa Rytteren. Naa, Da var det usædvanligt; hvad Jnteressant er der da i den Drengen. Jh! mit Mellemmad! - Commissarius og Patrioten. Commiss. God Dag min gode . . . ; hvorledes gaaer det Patrioten Jo Tak, Hr. Commissarius, – de tre Daler tænker jeg nok jeg kan lægge op, for saa Commiss. - Kunde De maaskee blive hjemme næste Gang - Farvel! VIII. Kjærlighed og Censur. Kjærlighedsflammen, har ofte jeg hørt, Bliver stærk, naar man just vil den dæmpe; Skribentens Pen, af Censuren berørt, Bliver hvas, da i Tvang den skal kæmpe. Den fri Presse. Det er ikke ganske sandt Naar man siger, at Pressen er bunden, En, som man aldrig Munden bandt Og som dog talte Sandhed, har jeg funden: Pressen paa Amtstuen mener jeg her, Hvad man ellers lettelig fatter Den er fri, skjøndt Sandheds Organ den er, Thi den taler om – Skatter.
Jyllandsposten, 1841-01-15
Nyheds Post. Det hedder i Fædrelandet: Vi berettede for et Par Dage siden, at tvende Landsogne have i Anledning af Kronningen reist Jorden igjennem i Kongereiser; som et andet oplysende Bidrag til de enorme Udgifter kunne vi idag meddele, at Omkostningerne til Frederiksborg Kirkes, Riddersalens og Værelsernes Udsmykning, samt Klæde=, Silke og Fløiels=Beklædning, fremdeles de Reparationer, der ere at ansee som umiddelbart foranledigede af Kronningen, have beløbet sig til 31,000 Rbd. Hvormeget Majestæternes og Gjæsternes Beværtning, den hele Transport, de andre ved Slottets Jstandsættelse forbundne Udgifter osv. have udgjort, derom skulle vi idag ikke udtale os, men vi anmode "Dagen, hvis den skulde faae i Sinde at omtale disse Udgifter, at anvende nogen Nøiagtighed, og ikke adsplitte sammenhørende Udgiftsposter, navnligen at medtage Udgifterne til Medaillerne, naar den omtaler de Omkostninger, der ere foraarsagede ved en Leilighed, i Anledning af hvilken der er uddeelt Medailler." – Det var iøvrigt nok at ønske, om man kunde erholde det Antal af Medailler opgivet, som blev uddeelt ved Kronningen, hvor, som bekjendt Enhver, som spiste paa Slottet, erholdt et Exemplar; thi det er at formode, at mange flere ere blevne uddeelte, end der vare mødende Personer, da Uddelingen af Medaillerne skal være besørget med største Uorden, idet man ved nogle Couverts fandt saadanne henlagte og ved andre ikke, hvorefter igjen en stor Deel senere skal have henvendt sig til de Vedkommende om Medaillers Erholdelse, som ogsaa skal være paa Forlangende meddeelte. At man ved disse Borde ei har fundet det raadeligt, at henlægge Medailler, hvor der ved disses Opvartning afbenyttedes Leietjenere, kan vel undskyldes, men sikkrere havde det da været, om Medailler ne senere vare blevne tilstillede enhver af Gjæsterne, naar denne Udgift endelig skulde finde Sted.
Jyllandsposten, 1841-01-15
Torsdagen den 7de dennes freqventerede Hans Majestæt en i Dyrehaven afholdt Jagt. Veiret var samme Dag meget behageligt og stille og frembød en god Slæde fart, da der Natten forud var falden betydelig Snee. - For kort Tid siden beraadsloges det i en Forsamling, af Bønder i den nordvestre Deel af Sjælland, hvem man skulde vælge til Deputeret i deres District, dog uden at man kunde blive enig om, hvilken Person man med størst Fordeel burde stemme paa, idet Stemmerne deelte sig i høist forskjellige Retninger. Efter fuldendt Deliberation henvendte en af Bønderne sig, som befuldmyndiget paa Fleres Vegne, til en bekjendt Herremand der i Egnen, for nærmere at erfare dennes Mening; men efterat have hørt denne, hvilken han ikke antog vilde finde Bifald blandt Bønderne, bemærkede han, at saavel han, som flere af de i Forsamlingen Mødte, havde besluttet at stemme paa en vis Person til Deputeret, dog uden at man endnu derom havde yttret sig, af den Grund at man først derom vilde indhente hans (Herremandens) Tilkjendegivende, hvorvidt saadant vilde stemme overeens med hans Overbeviisning. Paa Forespørgsel om, hvem denne Person da var, svarede Bonden, at man helst i deres District ønskede at faae Kongen til deres Deputerede. Herremanden fandt Jnd faldet ganske originalt, men undlod ikke at oplyse Bonden, om, hvad Sind der laae i denne Tale.
Jyllandsposten, 1841-01-15
Det er behageligt at erfare, at den projecterede Dampskibsfart fra Aalborg nu vil komme i Gang, da der ingen Tvivl kan næres om dennes Fordeelagtighed; ogsaa vil Dampbuxeringsskibet paa Randers Fjord vistnok være en meget priisværdig Sag, hvilken allerede skal tælle en stor Deel Actiehavere; dog var det vistnok at ønske, at der med denne Fart forenedes en eller anden regelmæssig Fart til en anden stor Stad, f. Ex. enten Gothenborg, Kjøbenhavn eller Kiel, saa Dampbaaden to Gange ugentlig til bestemte Tider baade kunde ud- og indbuxere Skibe, da Fartens Bestaaen i dette Tilfælde ikke udelukkende skulde beroe paa, hvorvidt fornemmeligen de norske Skippere vilde afbenytte Skibet eller ikke, da det er noksom bekjendt, at disse ikke saa sjeldent hellere foretrække at bortsmole nogle flere Dage, end at bebyrde dem med en Udgift, som næste Øiebliks Vind muligen kunde gjøre overflødig.
Jyllandsposten, 1841-01-15
I Adresseavisen bemærker Hr. Nathansen tilSvar paa, hvad fornylig fandtes anført mod hans Heste plan, Dersom Jndsenderen af Artiklen i Sjællandsposten, Nr. 94 angaaende min Plan til Hesteavlens Fremme i Jylland, troer at ville kjæmpe imod en god Sag, hvorom han vel aldeles intet Begreb har, og hvis Forstandsevner i Hestesager enhver Sagkyndig maa betvivle, da anmodes han om at slaae Veziret tilbage, saa at Alle og Enhver kunne see denne drabelige Kjæmpe, som muligen ikke er Anden, end en Leiesvend for mine Uvenner i Hospitalssagen. Jeg har slaaet mangen Een paa Flugten, som troede at ville beseire mig, saagar med gode Vaaben, hvor let vilde det da ikke være, at jage En paa Flugt, som drager til Felts med daarlige Vaaben. Om jeg mindes ret, vilde Rakettens Udgiver ogsaa engang nedrive paa min Plan til Hesteavlens Fremme, men denne værdigede jeg ei engang et Svar. For at faae den anonyme Forfatters Navn at vide, henvendte jeg mig til Hr. Lützhoft, men som strax underrettede mig om, at være bleven en Assessor, men Forfatterens Navn til det Ronsens-Stykke i Sjællandsposten, fandt Assessoren sig ei foranledigedet at opgive mig, om endogsaa jeg sendte Assessoren Notarius publicus."– Af Tante Sophies bemærkninger paa en Reise fra Jylland til Hovedstaden anføres i et Fragment af et Brev i Politivennen", at hun blev befordret med en Præsts Vogn til Aarhuus, hvor hun ankom Kl. 9 om Aftenen og tog ind til Gjæstgiver Larsen. Hans Lokale – bemærker hun – er meget smukt, kun maa jeg klage over, at Lagnerne paa Sengen vare klamme og ikke afdampede, ligesom den Thee, vi fik, havde en underlig krydret Smag, saaat vi ikke kunde nyde den. Kl. 8 om Morgenen gik vi ombord paa Dampskibet. Jeg lod mig give en Kop Bouillon, som kostede 12 s., men kunde ikke nyde den, da den smagte af Alt, undtagen af Bouillon, og jeg har siden hørt af en Herre, at Alt, men især Drikkevarer, skal være meget dyrere ombord, end paa Gjæstgiversteder og Restaurationer iland, hvilket dog er besynderligt, eftersom Skibet gaaer imellem tvende Steder, hvor slige Varer kunne erholdes, saa at Jndkjøbet ikke behøver at være betydeligt, eller Penge i lang Tid stikke i Varene. Kl. 2 om Eftermiddagen ankom vi allerede til Kallundborg, og toge ind i den eneste Gjæstgivergaard der i Byen. Neppe havde vi betraadt et Værelse, førend nogle trøieklædte Folk, som kalder sig Litzenbrødre, bragte vort Tøi og forlangte 2 Mk. 10 s. i Bæreløn. Jeg sagde dem da, at det var vel meget, og at jeg i Aarhuus ikke havde givet mere end 2 Mk., for at transportere det samme Tøi, men de forsikkrede, at det var deres Taxt. J Gjæstgivergaarden undrede Pigen sig over, at jeg ønskede Lagnerne uddampede, saa man deraf kan slutte, at det er noget Usædvanligt i Gjæstgiversteder. Damen fortæller nu tilsidst, at hun paa det bageste Sæde af Dagvognen saaledes ligge til Hovedstaden plagedes af Tobaks= og Cigarrøg, da Vinden var imod, at hun tilsidst istedetfor at besvime – blev aldeles vandt til Rogen. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbd. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-01-15
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-01-19
Vrandppesen. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. de Aarg. Tirsdag d. 19 Januar 1841. No 5. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1841-01-19
At Hans Majestæt vilde skjænke Forsamlinlingens Mening, om de for Stænderinstitutionens fremtidige Udvikling og Betydning nødvendige Modificationer i samme, sin allerhøieste Opmærksomhed, og derved allernaadigst tage den i Forholdenes Natur begrundede, ved historiske Vidnesbyrd godtgjorte, og efter Forsamlingens Overbeviisning tilværende, Trang til en friere Udvikling af vore Samfundsforhold i Overveielse, og i sin Viisdom træffe de Foranstaltninger, som det fælleds Vel maatte udkræve."
Jyllandsposten, 1841-01-19
- Efter en statistisk Udsigt over de Valgbare i Jyllands Kjøbstæder sees det af Aalborg Stiftstidende, at der befindes 643 Næringsdrivende, 143 Embedsmænd, 108 af Andre, hvilke tilsammentagne udgjøre 899. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-01-19
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-01-22
Vilen.
Jyllandsposten, 1841-01-22
syllands, Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. 4de Aarg. Fredag d. 22 Januar 1841. No G. Maa trykkes. Fleischer. Sundtolden og Oppositions¬
Jyllandsposten, 1841-01-22
Pressen. Svensk "Aftonblad, beretter fra Berlin, at Underhandlingerne om Sundtoldens Regulering, der for nogen Tid siden dreves med saa stor Virksomhed fra Preussens og Sverrigs Side, pludselig ere blevne standsede.
Jyllandsposten, 1841-01-22
Som bekjendt udgik fra St. Petersborg et Forslag om denne for den østersøiske Handel saa trykkende Toldstotale Ophævelse mod en vis Afløsningssum eengang for alle, men nu skal Rusland heelt uformodentlig have erklæret sig mod slig en Afgjørelsesmaade af Sagen og overhovedet aldeles have trukket sig tilbage fra dette Anliggende, der atter saaledes er henskudt til en fjern ubestemt Fremtid. "Globe, stadfæster denne Efterretning, ligesaavel som Allgemeine Zeitung og Frankfurter Journal. Grunden, hvorfor Rusland for sin Deel nu har ladet Sagen falde - tilføier Aftonbladet – siges at skulle være et Løfte fra den danske Regjering om ikke at gjøre nogensomhelst Concession i Constitutionsspørgsmaalet; og at denne Seier for Absolutismen skulde belønnes med, at Spørgsmaalet om Sundtolden aldeles blev neddysset – en Vission, der i det Mindste ikke staaer i Strid medhvad man seer foregaae.
Jyllandsposten, 1841-01-22
Det er et mærkeligt Phænomen, at de kjøbenhavnske Oppositionsblade, der eller ere saa opmærksomme paa deres svenske Samtidige, og ellers røbe saa megen Nationalfølelse, ikke have grebet Leiligheden til at forsvare vor Regjering mod en Beskyldning for en saastor Mangel paa Kraft og Selvstændighed, som om den havde nedladt sig til at smigre nogen anden Magt for at sikkre sig en Rettighed, der er begrundet paa Aarhundreders Tractater og staaer og falder med Folkerettens første og uomstødeligste Grundsætninger i Europa. Ogsaa Nationen kunde trænge til en Retfærdiggjørelse ligeoverfor Udlandet, paa en Tid, hvor man seer en egoistisk Handelstand i en af Landets betydeligste Stæder drive sin borneerte Naivitet saa vidt, at den ikke undsaae sig ved ligefrem at gjøre dens Deputerede det til en aabenbar Pligt at forsvare Sundtolden, fordi den er et Livsspørgsmaal for deres Stad, som om deres smudsige Politik blot gik ud paa at vinde en talentfuld Forsvarer for deres nærmeste Jnteresser, hvilke de i deres Kortsynethed ansee for truede, i den Mand, som Loven giver dem Ret til at vælge blot til det hele Fædrelands almindelige Tarv. Som en Contrast mod slig Spidsborgerlighed kunde disse Blade have anført den kjøbenhavnske Handelstands Petition, der, det borger Hvidts Navn for, ikke er udgaaet fra slige egistiske Bevæggrunde, ja hele Landets Stemning, som vi trøstig tør udtale derhen, at Nationen er for stolt til at berige sig paa nogen Andens Bekostning; men at den uendeligt hellere opgav sine velbegrundede Rettigheder, og om de end vare mange Gange mere indbringende end Øresundstolden, der dog kun udgjør en Brøk af Statshuusholdningens Revenner, naar Talen var om for Penge eller Penges Værd at taale det mindste Baand paa den Selvstændighed, hvis Opgivelse er ligge fornedrende for Staten som Jndividet,
Jyllandsposten, 1841-01-22
Om Studemarkeders Oprettelse i Jylland.
Jyllandsposten, 1841-01-22
(Af "Dagen.) Det er da nu endelig lykkedes at construere et Locomotiv, som bevæges ved atmosphærisk Luft. Opfinderens Navn er Georg Cayley. Der bygges nu en Maskine efter dette Princip til practisk Brug, og naar denne er fuldført, vil man først kunne fælde en rigtig Dom over dets Anvendelse; de hidtil anstillede Forsøg ere imidlertid meget lovende. Luften bringes ved en Pumpe i en Beholder, og efterat være opvarmet i denne, ledes den i Cylindre, og virker der, ligesom Dampen, paa Stempler, fra hvilke Kraften forplantes til Hjulene. Denne staaer fuldkommen under Maskinmesterens Control, saa at han, efter Behag, kan forhøie og formindske den; og Brændslet staaer i nøie Forhold til den producerede Arbeidsmængde. Der forbruges intet Vand til Maskinen, ligesom ei heller noget Brændsel, naar den ei er i Gang, og Kulforbruget er omtrent 45 Pd. for hver Hests Kraft pr. engelsk Miil.
Jyllandsposten, 1841-01-22
Svensk Criminalhistorie. (Af "Dagligt Allehaandag.)
Jyllandsposten, 1841-01-22
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-01-26
Fyllands, Vyren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. de Aarg. Tirsdag d. 26. Januar 1841. No 7. Maa trykkes. Fleischer. Mere om Skagens nye Kirke.
Jyllandsposten, 1841-01-26
Walthers Jnserat
Jyllandsposten, 1841-01-26
Landeiendomme i Jylland, bedømt i Bladet "Dannevirke".¬
Jyllandsposten, 1841-01-26
J Anledning af Hr. Walthers Jnserat i AarhuusAvis Nr. 201, ere nogle bemærkninger i Henseende til hans Angivelser og Jylland i Forhold til Holsteen, Preussen og Hannover vist ikke uden Nytte. Hr. Walther er en Tydsker, renomeret først her i Landet ved hans Forpagtning paa Gram. Efter benævnte Angivelser maa det vist være enhver Sagkyndig indlysende, at Hr. W. kjender ligesaa lidet til de anførte tydske Lande, som han kjender til Jylland. - Enhver beskeden og saakyndig Landmand vil vist tilstaae, at de jydske Jorder ere af de utaknemmeligste. Det kan ikke være nogen kyndig Landmand i Jylland ubevidst, at de bestandig dominerende Vest- og Nordvest=Vinde hærie og forkryble enhver Vegetation, det være Skov, Podning Korn &c.; at Vandet ligger høit i de jydske Jorder, og og disse altsaa ere kolde og vandede; at man til St. Hansdag ikke er fri for Nattefrost; at Sommeren der neppe giver 4 til 6 Ugers Varme, men forresten Regn, Kulde, Storm og Blæst. At Kornet ved et saadant Klima ikke erholder den fornødne kraftfulde Modenhed, er for enhver Kyndig soleklart og bevises desuden ved Vægten og Prisen i Hamborg paa det Korn, som kommer Syd fra og det, som kommer Nord fra. Hr. W. har heller ikke taget Hensyn til bemeldte tydske Landes Beliggenhed, deels i Nærheden af en af Verdens første Handelstæder og andre frie Rigs- og Handelstæder, deels ved Stæder med 3040,000, ja med flere 100,000 Jndvaanere. Derimod maae de jydske Landmænd tye til Landets smaae Kjøbstæder, hvis Handel, efter Stændernes Yttringer, nok ikke er i stor Tiltagen, det maatte da være ved de nylig fra Hamborg ankomne Assortiments af moderne Stads.
Jyllandsposten, 1841-01-26
Paa Hestehandelen kan der nok ikke meere regnes synderlig, thi Østerrig og Preussen have nok i Ungarn og Polen, ligesom Meklenborg og Hannover i Landets egne Heste; til de vestlige Lande stoppes Gjennemførselen, og ved den lange Transport derhen kan her desuden ventes lave Priser. - Køer og Stude med Tilbehør yde Jylland sine Hovedindtægter.
Jyllandsposten, 1841-01-26
At den vestlige Deel af Jylland her ikke er kommen i Betragtning, hvor Vesterhavets giftige Taage forgifter enhver Plante, vil være indlysende for Enhver, som kjender disse Egne.
Jyllandsposten, 1841-01-26
Hr. W. Gascognader ere vist ikke egnede til at udslette Erindringer om de Tider, da reelle Kjøbere og Creditorer bleve ruinerede ved Landeiendomme i Jylland, saa yndede de og maae være for dem, der ville sælge eller gjøre Laan. Den Handel med Landeiendomme, som i de sidste 7 Aar er skeet i Jylland fremfor i de andre Provindser, er nok kun et Tegn paa Svaghed, En Cimbrer. Fiirkløveret, eller: Sophisten i sin fulde Skikkelse.
Jyllandsposten, 1841-01-26
(Jndsendt.) Naturam furca pellas er Hun kommer dog igjen den Her. Om man endog stærkt revser Dig, Selv liig Du stedse bliver Dig. Der maa visselig være en Hob geskjæftige Vædsker i Herrens Mave, hvilke maae have den Natur, at de begynde at fermentere, saasnart han seer et Stykke Papiir. Eller han, i Stedet for Blod, maa have Blæk, som løber om i Aarerne. (Pernille i den Stundesløse.)
Jyllandsposten, 1841-01-26
Det er ogsaa et besynderligt Raserie, der er kommet over de unge Mennesker; Alle ville skrive og saaledes paa en let Maade vinde Udødelighedens Palmer i et Forfatterlexicon. Af de Daarer, de vide ikke hvad de ville (Fiirkløveret, 2den D. Pag. 118.)Et Blad af min Levnetshistorie. Jkke efter egen Begjæring, men efter Anmodning paatog jeg mig Viborg Amts Beskrivelse, et Arbeide, hvis Besværlighed og Løn ikke passe til hinanden, og hvis Trælsomhed jeg ei heller anede: at bereise det hele Amt paa alle Kanter, see hvad sees kan, spørge og høre allevegne, og derhos gjennemstudere nogle Riis Papiir fuld skrevne af forud, ved Landhuusholdningsselskabet indhentede, Beretninger, tilligemed en Extract af alt dette en ikke for gyldig antagen Amtsbeskrivelse af en anden Mand – det tager Tid – det tog saare megen af den Tid, jeg kunde spare fra mine bestemte Forretninger, og kunde, som jeg er vant, anvendt langt fordeelagtigere paa digterske Arbeider. Dog jeg havde givet mit Ord, jeg maatte holde det, og jeg holdt det som en ærlig Mand. Dog, det er ikke den knappe Dagløn, hvorover jeg klager; men jeg klager for Nutid og for Eftertid over en Behandling, som jeg vist er den første Forfatter, og forhaabentlig vil vorde den sidste, der vederfares. Den, af forrige Konge befalede, detaillerede Beskrivelse af de danske Provindser, viser ved Overskriften, hvad den har at betyde; Beretning om hvad der er, men udelukker ikke Beskriverens Mening om hvad der kunde være. J denne Mening ere forud elleve Amter beskrevne; og har Redactionen (Landhuusholdningsselskabet) blot ved et Par af dem tilføiet: at de ikke vare enige med Forfatteren i visse Landvæsensprinciper. Ligesaa har man giort ved mit Værk, med Underskrift: "Seskabet det er ærligt og aabenlyst, og derpaa har jeg Jntet at anke. Men nu har man tilføiet en heel Række (24) anonyme Kritiker, som man paa engang optager og ikke vedkjender sig, som – det er slemt – ere overfladiske, skjæve, grundløse, intet due. Men hvad værre er: Man har nægtet at optage mine Gjendrivelser - udsendt i Verden mit Skrift som en Stilebog; og den endda - ikke rettet – men beklakket. Skriftet selv er udrevet af mine Hænder med samt de paasmurte Klakker; jeg har kun tilbage saaledes for Offentlighedens Domstol at forsvare mig. Selskabet – det vil sige: Skriftcomiteen maa have sendt mit Manuscript til en Mand uden for samme, i den Hensigt at føie hans kritiske Noter til min Text. Men vare disse Kritiker af Comiteen anseete for beføiede og grundede, hvorfor sætter den saa ikke sit sædvanlige Mærke Selskabet under dem, Mon ikke fordi man var i Tvivl om beføielsen og Grundene? Saadan Tvivl var da baade beføiet og grundet; og jeg skal godtgjøre det.
Jyllandsposten, 1841-01-26
(Jndsendt.) Den nye Pamphlet, hvormed Liimfjordsbeboeren, "Jyllandsposten Nr. 1 for dette Aar, har søgt, paa een ham saa værdig Maade at besudle mit Navn, vrimler atter i den Grad af opdigtede Beskyldninger og fordreiede Facta, at jeg har troet derfor at burde kalde min hadefulde Modstander til Ansvar for Retten, hvor det da skal afgjøres, med hvad Ret og Føie han paa saa lav en Maade har angrebet mig, og hvor vida Begge kunne nyde den Løn, vore Gierninger tilkomme.
Jyllandsposten, 1841-01-26
Jdet jeg nu ikke oftere agter at svare paa min Avindsmands mulig fortsatte Udgydelser i offentlige Blade, førend jeg tillige kan kundgjøre Udfaldet af det Søgsmaal jeg har forberedet, skal det derimod være mig en kjær Pligt, at sætte Enhver, der skriftlig eller personlig vil henvende sig til mig derom, i speciel Kundskab om Sammenhængen med Alt, hvad der er bleven antydet med Hensyn til min Stilling og Virksomhed, som jeg trøster mig med til hver Tid skal findes tilfredsstillende. Bjørnsholm, den 14de Januar 1841. Wulff Farvel, den 17de Uovember 1837. Nu farvel, farvel for sidste Gang Snekken ud sin hvide Vinge folder. Bølgen brusser med veemodig Klang, snart den i sin sølvblaae Arm mig holder Jason liig, som kjæk med slebet Staal efter Skatten hist i Koldus seiled, Blikket stadig vendt mod Seirens Maal. snart jeg flyver over Bølgespeilet. Hver en Nerve kjækt sig spænder nu, hver en Muskel svulmer høit af Styrke jeg vil træde frem med dristig Hu Tankens Lys kan ingen Sky formørke, som en Alf med hvide Vinger skal Du, min Elskte, kjærlig mig omsvæve Taagen ei forvilde kan din Skjald, frit mod Himlen han sit Blik vil hæve Mindes du endnu den gamle Sang, "See dog ud, hvor Stjernerne sig tænde. Evig Juul er vist paa Himlens Vang, derfor maae de mange Lamper brænde, see, med gyldne Vinger Engle hist, hist, hvor ingen Sorg og Kval har hjemme smukke Julegaver faae de vist troer du, at vor Herre os vil glemme? Nei - en Fader glemmer ei sit Barn, naar med Kraft og Klarhed i sit Hjert Kjækt det sprænger alle Syndens Garn, ydmygt fromt i Glæde som i Smerte Fremtids Magter virke vel i Løn og at lofte Sløret ei vi mægte, men den skjulte Fryd er dobbelt skjønJulegaven Gud os ei vil nægte. Vær ved freidigt Mod, min Hjertenskjær hæv dit Blik til alle Væsners Fader, ham, hvis Engel svæver Barnet nær og som ingensinde det forlader, ham, som gjennem Nattens Lokker hist slynged Stjerners Diadem det klare -ja, vor Aand den er en himmelsk Christsom al Lysets Ophav vil bevare Fr. Sneedorff Birch. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-01-26
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-01-29
Frandsposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Fredag d. 29 Januar 1841. No 8. 4de Aar. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1841-01-29
Efterat den kgl. Commissarius til Slutning havde frembaaret sin Tak til den elskede Hædersmand, der har ledet denne, som alle de 5 foregaaende Forsamlinger af Danmarks Provindsialstænder, til Vicepræsidenten, hvis Virken vel ikke dennegang har været saa omfattende, som under de forrige Møder, men som dog har givet et nyt Vidnesbyrd om den udstrakte Sagkundskab, saavelsom om det retskafne faste Sind, hvorpaa han forhen har givet Forsamlingen saa mange Prøverst, til de Mænd, der med saa megen Flid og Duelighed have sørget for at optegne de Foredrag, som her ere holdte, og gjennem Stændertidenden bringe dem ud til Folket og endelig til Forsamlingen i sin Heelhed, tog Præsidenten Ordet, og yttrede sig iblandt Andet saaledes: