Berlingske Tidende, 1821-01-08
Ved den for kort siden bekiendtgjorte Angivelse af de Europæiske Hovedmagters Jndkomster og Gield siger Moniteuren Følgende "Man seer deraf, at de Europæiske civiliserede Staters offentlige Jndkomster beløbe sig til 3 Milliarder 65 Millioner Franker, og deres Gield til 31 Milliarder 142 Millioner Franker. Naar man antager Gieldens Renter i Giennemsnit til 6 Procent, saa ere Jndkomsterne af 3 Milliarder 565 Millioner bebyrdede med en aarlig Udgift af 1 Milliard 868 Millioner 520,000 Franker, der udgiør mere end Halvdelen af Jndkomsten. Det øvrige er bestemt til sædvanlige og aarlige Regierings Udgifter. Statscrediten er derfor bleven til en meget vigtig Sag, der har en almindelig tilstædeværende Grund; men som dog først er kommefor Lyset ved Begivenhedernes Gang. Denne opkom nemlig ved de fra Amerika til Europa bragte Metaller. Keiser Carl den 5te var den første, som kom i Besiddelse deraf, og som derved bled sat i Stand til at udvide sin Magt langt overde Skranker, som Staternes daværende politiske Tilstand berettigede ham til. Philip den anden erhvervede nye Skatte, og om han havde besiddet lige saa meget Gene som Troløshed, saa vilde Frankrig have være blevet hans Bytte, eller hans Datters Medgift. Hendrik den 4de, der ikke - som hans Medbeiler - besad Colonier, erstattede dem ved hans Sullys strenge Sparsommelighed. Han havde et Skatkammer og en staaende Hær, hvorved der siden den store Kong Carl den 5te blev bevirket en overordentlig Forundring i Staten. Da Jndførselen af rede Penge til Europa ophørte, fremkom Statspapire. Ludvig den 14de efterlod en Gield af 4 Milliarder, som Law's skadelige System fik tilintetgjort paa Undersaatternes i Bekostning. - Den med Aaret 1763 tilendebragte Krig havde født Englands Hæder. Da lagde dette Land Grunden til sit System, at sætte Statsgielden i Forbindelse med en Dækningskasse. At holde en staaende Hær, tilstædede dets Regieringsform ikke, og dets geographiske Beliggenhed tilstæder det til enhver Tid uden Fare at lade sin Hær gaae ind. De øvrige Magter i Europ, de ikke dette. Da en Curfyrste af Brandenborg havde 150,000 Mand under Vaaben, saa torde Østerrig og Frankrig ikke formindske sine Hære. Saaledes fremtraadte de store staaende Hæres System som umiddelbar Følge af Metallernes Formerelse i Europa, men Statskræfterne stode nu ikke i Forhold til Stridskræfternes Underholdning. Allene den syvaarige Krig havde kostet Frankrig 1300 Millioner. Da Ludvig den 16de besteg Tronen, fandt han Beløbet af de aarlige Udgifter 25 Millioner større end Jndkomsterne. Renterne fortærede 190 Millioner. Neckers Laan bragte dem til 237 Millioner. Ved Revolutionens Udbrud steg Frankrigs Capitalgield til 4 1/2 Milliard, som ved Ludvig den 16des Død. J Revolutionens skrækkelige Begivenheder blev den tilintetgjort, men den er fornyet, og beløber sig nu til 3 Milliarder. Paa disse Facta, der meere eller mindre passe med Hensyn til andre Stater, støtter sig den nomstødelige Sandhed, at Regieringerne, som først havde Hære med rede Penge, pludselig forandrede Rigdommenes forhenværende Forhold med dens repræsentative Tegn. Da der blev Mangel paa rede Penge, saa skabte man et Tegn, som traadte i Stedet derfor. Men dette mangfoldige Tegn, eller Papiirspengene, har vildtledet Regieringerne i Beregningerne af deres Kræfter. Om endogsaa Englands Gield er 20 Gange saa stor som dets aarlige Jndkomster, saa kunne dog de andre ikke overlade sig til denne truende Tilstand. Og sætter man alt tilsyneladende Skin tilside, bliver det aabenbart, at Frankrig, der kuns skylder saa meget som det tredobbelte Beløb af dets aarlige Jndkomster, i Grunden er stærkere end England.