Københavns Adresseavis, 1762-04-02
Daigne Ltre favorable à son auguste courVeuille benir la fin de son huitimme lustre. Et prolonger les ans de ce monarque illustre Objet de notre amour. Desuden har adskillige indgivet deres Lykønskninger paa Riim til denne høye Fest, iblant hvilke J. C. Scheffer, har paa et Sted havt følgende Tanker: Nys horde vi, og haarde Bud! At Meslinger Dig forde røre, Forskrækkede ved sligt at høre. Faldt vi andægtig ind til Gud, Vi græd, og Himlen rørtes ved Vor Graad og vor Elendighed. Selv Purpur=Manden hestrykt stod Fortabt, afmægtig uden Glæde, Han kunde ey for Sørrig Græde, Ja Suk ham ingen Sands tillod, Saa stod Han til det Øyeblik, Da Han et Bud om Bedring sik. Det meer end haardt beklemte Folk En kunde Sorgen ret afmale. De vilde; men ey kunde tale, Blot Suk for deres Hierters Tolk, Et Suk det andet stødte udOm Kongens Helbred til vor Gud. Nu muntres alting op igien, Halv døde Hierter ret oplives, Afmagten nye Kræfter gives, Tak=Osser offres Himmelen. For inderlig Bedrøvelse, Nu er her sand Fornøyelse. Og den i Rimekunsten utrettelige H. W. Kaalund, Mag. Phil. slutter sit Vers til Kongens Fødsels Dag med søl gende Bøn: O Naaderige Gud! da fast til Hiertet knytte Din og Vor Salvede, din Haand Ham trygt beskytte Din Hær lad rundt omkring Hans Salved Legem staae! Hans Held og Aar lad langt Hans Fædres overgaae O Fredens Fyrste, (Om vi Syndere tør bede, Som ey har skiønnet at vi gik i Græsgang fede) Stræk Fredens Baand endnu som To Snees Aar og To Har varet, længer ud, saa vi maae boe i Roe! Men skulde nogen os paa voldsom Viis angribe; Saa vær vor Banner, og dem slaae, at de kand pibe, Til Løver giør vor Hær, som udi fordum Tiid Med Løve=Mod til Vands og Lands har foret Strid! Til sidst vi bede: Vogt du Dronningerne Begge! Det vare Prindse=Par al Himmel=Gunst tillegge, Det Engle=Fiir=Tal af de Konge=Døttre glæd! Hof=Krigs=Præst=Borger=Stand med Troskabs Jver, klæd Ligeledes er følgende indleveret fra en anden Haand; Forcener Hierterne lyksalig Tvilling=Rige, Hvert Hierte denne Dag opfyldes maae med Fryd; Til Kongers Konge vi i Dag med Bønner stige. For Landets Fader, som er Landets største Pryd. Almægtig evig Gud vildig saa meget skylder. Vor Lovsang hvordan skal vi den vel føre ud; I Dag vor Friderich nyt Leye=Aar opfylder, Vor Tunge er for svag at takke dig; 3 Gud. Med et Tal=Offer vil vi dog for dig fremtræbe Og din Alvidenhed den kiender Hierterne; Den store Dag i Dag utroelig giør vor Glæde, Og ufuldkommen vi den kun kand lade see. Odenne kiere Dag, den kiereste vi agter, En Dag til hvilken al vor Ønske sigter hen; Vi just paa denne Dag henrykkende betragter, I een saa høy Person, een Konge, Fader, Ven. Vor Gud paa Jorden, Gud du ham al Lykke give, Og dine Salvede din Skygge de jo bær, Gid Femte Friderich Han Frederig maae blive Hvis ey saa Seierrig som naadefuld Han er. Skal Krigen ramme os, lad da Kanoners Torden, Omkaste, qvæste, slaae dem som os kommer nær, Og hver en Undersaat som er i hele Norden, Vil vise, at han er sin Store Konge Værd. Hver Patriotisk Siel i Dag sig selv forglemmer, De beder alle Ol hvem kand nu bede best? Lev Femte Friderich, saa klinger alle Stemmer, Paa denne Tvillingens saa høyt lyksalig Fest. Hør os o store Gud udi dit Himmelsk Sæde, Vor Bøn den billig er, bønhør den naadelig; Lad Danske, Norske tidt i Dag faae samme Glæde En Glæde, som for dem jo er umistelig. Gud lad Monarchen Selv Lyksaligheden eye, Vi alle udi Ham een naadig Konge fik; Lad ingen Potentat i Verden overveye.