Viborger Samler, 1842-11-24
Viborg Stænderforsamling, Syv og tyvende Møde, d. 17de Novbr. - Til endelig Behandling foretoges Sagen betr. det af Proprietair Bay indgivne Andragende, angaaende at der maatte indrettes saavel Eiendoms som Navne=Registre, efter en vis befalet Form, over Pantebøgerne, og at ethvert Adkomstdocument, efter den nye Matrikuls Jndførelse, udtrykkelig skal betegne det Matriculs Nr., hvorunder Eiendommen er skyldsat. Ved Afstemningen blev Comiteens Jndstilling: At Forsamlingen indgaaer med Petition til Hs. Majestæt om, at der, efterat det ved anstillet Undersøgelse overalt i Kjøbstad= og Landjurisdictionerne maatte være befundet, at Panteregistrene paa sine Steder ikke ere i saadan Stand, at deraf kan gives paalidelige Attester, maa forelægges Stænderne Udkast til en Lov, hvorved bestemmes: 1) At, hvor saadan Mangel findes, Realregistre blive at indføre inden en vis Tid efter en bestemt af Cancelliet approberet Form, antaget med 44 St. mod 1. 2) At ethvert Document, hvorved en reel Rettighed stiftes i en fast Eiendom, skal tydeligt betegne Eiendommens Matriculs=Nr. for Landets Vedkommende og Huusnummer for Kjøbstædernes, – antaget eenstemmigen med 47 St. 3) At en billig Godtgjørelse, forsaavidt Retsskriveren ei ved egen Forsømmelse har foranlediget Nødvendigheden af nye Registres ForfatUl telse, tilstaaes efter Cancelliets nærmere Bestemmelse, - antaget med 47 St. mod 1. - Til endelig Behandling foretoges fremdeles Sagen betræffende Udkast til en Anordning angaaende den Jndkaldelse, der i visse Tilfælde skal finde Sted af dem, der maatte være berettigede til ledige Legatportioner eller Pladser i Stiftelser m.m. Ved Afstemningen blev Comiteens Jndstilling, at det forelagte Udkast med enkelte Modificationer maatte emanere som Lov, eenstemmigen antaget. Otte og tyvende Møde, d. 18de Novbr. – Justitsraad With oplæste et Andragende fra 128 Bønder i Skanderborg Amt, angaaende at der maa træffes Foranstaltninger mod Recruternes Mishandling af Officierer og Underofficierer i Exerceertiden og i Garnisonstjenesten. J dette Andragende ønskedes en Petition indgiven til Kongen: 1) At det snarest muligt maatte blive befalet, at al corporlig Reyselse skal ophøre i den danske Armee, samt at de befalende Officierer og Underofficierer ikke maae bruge ærekrænkende Skjeldsord mod den menige Soldat. Eller saafremt det ikke bifaldes: 2) At corporlig Revselse kun maa finde Sted for særdeles, nøie betegnede Forseelser, og da kun efter Krigsrets Dom; eller 3) saafremt det maatte findes betænkeligt, ganske at forbyde vilkaarlig corporlig Revselse: at det da maatte blive befalet, at den eller de, som uddeele saadan Straf, samme Dag have at gjøre Jndberetning derom til Regimentets, Bataillonens eller Corpsets Chef, og endelig: 4) At den Soldat eller Recrut, som antog sig forurettet eller mishandlet, maa klage directe til sin Regiments=, Bataillons= eller Corpschef, eller, hvis han foretrækker dette, til Brigadechefen. - Producenten bemærkede, at han vel ikke kunde sige, hvorvidt den i Andragendet indeholdte Klage i det Hele var grundet eller ikke; men han havde dog selv paa en Reise forrige Sommer gjennem Aarhuus været Vidne til flere Exempler paa utilbørlig Behandling af Soldaterne paa Exerceerpladsen, baade ved Slag og Skjældsord; og han havde navnlig i dette Aar hørt megen Klage over hvorledes det i denne Henseende gik til i Aarhuus. Dette Sidste bekræftede Gaardeler Ostenfeldt, og flere af Forsamlingen, fornemmelig de Deputerede af Bondestanden, formeente, at der var flere Steder, navnlig udenfor Kjøbenhavn, hvor der endnu var al Grund til Klage over Officierers og Underofficierers Opførsel mod de Værnepligtige, og Selveier Lydersen tilføiede, at de, der vare de Bedste til at slaae Karlene, vare i Almindelighed de Ringeste til at slaae Fienden. Ritmester Friis yttrede, at de umotiverede og løseligt henkastede Beskyldninger mod Regimentet i Aarhuus vare krænkende for dette; han deelte iøvrigt det Ønske med Mange, ogsaa af dette Regiments Officierer, at corporlig Revselse for militaire Forseelser, aldeles maatte afskaffes; men han ansaae det for tilgiveligt, at en Officier eller Underofficier i Tilfælde, hvor Taalmodigheden kunde forgaae den Bedste, tillod sig en Correction, hvortil han var berettiget. Oberst Brock, Kammerjunker Lüttichau, Cancelliraad Jngerslev, Kammerherre Benzon og endelig den kongelige Commissarius formeente, at Andragendet indeholdt Overdrivelser, at det var et for stærkt Udtryk at bruge Ordet Mishandling om en Revselse, som endnu ifølge de militaire Love var tilladt, og at Sagen saavel paa Grund af det Overdrevne og for største Deelen Ubeviislige i hine Klagepuncter, som fordi den ønskede Forandring dog vilde finde Sted, naar almindelig Værnepligt blev indført, ikke burde være Gjenstand for en særegen Petition, der kun vilde være krænkende for en agtværdig Stand, hvis Humanitet netop i Uden senere Periode var bleven almindelig anerkjendt. - Jmidlertid blev der ved Afstemningen nedsat en Comitee(With, Kirk, Friis). - Et af Exam. juris Worm indleveret Andragende fra flere Beboere i Bjerre- og Hatting-Herreder, af lignende Jndhold som ovenanførte, blev afgivet til den nedsatte-Comitee.