Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-03-15
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fjortende Aargang. No. 21. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 16 Marti 1817. Om den overdrevne Nydelse af spirituse. Drikke. (Fortsættelse; see No. 18.) Det bør saa meget mindre forundre os, at Brændeviin først saa sildigt blev almindeligt her i Landet, som selv Viin kun var en meget sjelden Drik blandt de Lingere Stænder. Saaledes finder man i en Anordning eller Reces, gjort af Hoveds manden, Capitlet og Magistraten i Ribe med de fornemmeste Danneqvinders Samtykke, om Brøllupper, Barseler, Kirkegang, Klædedragt med videre, Aar 1661, at ved Brøllupper ey heller skal skienckes nogen Viin under er Dalers Brøde." Plato bifaldt udtrykkeligen Carthageniensernes Lov, at man i Feldttoge ganske skulde afholde sig fra at drikke Viin, og ikke nyde andet end Vand han vilde altsaa ganske det Modsatte af det, som Nyfrankerne og Britterne gjorde i nyere Tider, da de, som bekjendt, gave Soldaterne i Feldtslag og Matroserne i Søslag en god Deel Brændeviin, førend Kampen begyndte, for ret at indgyde dem Heltemod; han vilde og at alle Øvrighedspersoner og Dommere, naar de ere i Begreb med at forrette deres Kald, skulde afholde sig fra Viin, og at ingen, hverken om Dagen eller om Natten (hvilket altsaa er det samme som aldeles ikke, skulde nyde den. Han forbød Børn at drikke Viin førend det attende Aar, og vilde ikke tillade, at Nogen skulde beruse sig førend det 40de Aar. Det sidste var en meget klog Bestemmelse; thi den, som ikke har drukket sig en Ruus førend det 40de Aar, vil neppe siden saa let blive drikfældig. Diogenes Lartius fortæller om Philosophen Stilpon, at han i en høi Alder endte sine Dage, efterat han havde taget Viin til sig, for desto snarere at døe. Alt dette vidner om, at Oldtidens Vise have betragtet, selv Vinen, især naar den blev misbrugt, som en skadelig Drik, og det endog i Lande, hvor Naturen selv synes at indbyde til dens Nydelse. Men her kunde man spørge, vare i gamle Tider ikke netop de høiere Stænder meget tilbøielige til Drik, og reiste der sig ikke ofte ved deres Giestebude de blodigste Slagsmaal, som en Følge af Fuldskab, Det kan ikke nægtes; men man maa ogsaa betænke, at i de Tider Constitutionerne i Almindelighed vare stærkere, naturligviis fordi man den Gang endnu hverken havde opdaget America, eller Nydelsen af saa mange nerve svækkende Ting var bleven saa almindelig, som siden ved Forfinelsens Tiltagelse og Handelens og Skibsfartens større Udbredelse. Maaltiderne vare, som Montaigne bevidner, i ældre Tider ogsaa flere. "J min Barndom, siger han, vare Frokosterne, Vesperkost og de mindre Maaltider hyppigere. Skulde det komme deraf, at vi maaskee nærme os Forbedring, nei, sandeligen ikke. Men det kommer maaskee snarere deraf, at vi ere mere tilbøieligge til Utugt end vore Fædre. Det er to Ting, som hindre hinanden i deres Virkekraft. Hiin har paa den ene Side svækket vore Maver, og paa den anden tjener vor Ædruhed til, at gjøre os artigere og til Kierlighedshandler mere beqvemme. Dertil kommer endnu, at de Gamle ene holdt sig til Viin, Mjød og stærkt Øl, og kjendte intet til de mangfoldige Aquaviter og Brændevine, der, skadelige i sig selv, endnu desuden kunne forfalskes paa mangfoldige Maader. Man maa altsaa ikke sammenligne de Gamles Vane at drikke Viin, ved deres Maaltider, med det fylderie og Pimperie, der er saa almindeligt i vore Dage. Deres Retter vare simple, deres Vine, uforfalskede, deres Mave sædvanligen usvækket. De kjendte endnu intet til Skildpaddegilder, Thee, Caffe, Chocolade, kort, en Mave fra det sextende Aarhundrede var endnu ikke blevet til et saadant Laboratorium, som en Mave i det 18de og 19de Aarhundrede. Næringssorgerne, Chicanerne og Hovedbryderierne vare færre, Legemsarbeiderne og Legemsbevægelserne flere. Selv Adelen styrkede sig, som bekiendt, ved ridderlige Øvelser. Montagne leverer et skjønt Malerie af en Riddersmand fra den første Fjerdedeel af det 16de Aarhundrede. "Jeg har endnu seet, siger han blandt andet om sin Fader, blyfyldte Rør, hvormed han havde øvet sine Arme, for at gjøre dem beqvemme til Slyngekast eller Fægtning; og Skoe, forsaalede med Bly, for at gjøre sig let til at løbe og springe. Om hans Springen fortælles endnu smaa Underværker. Jeg har seet ham, allerede 60 Aar gammel, lee ad vor Behændighed. Han kastede sig i sin lange Pelts paa Hesten, gik paa Tommelsingeren omkring Bordet, og sjeldent oppaa sit Værelse, uden at tage tre til fire Trin af Gangen. Om den Gienstand, der her tales, sagde han, at der i en heel Provinds ikke var en eneste Dame af Stand, som havde et slet Rygte. Han fortalte mig om den forunderligste Fortrolighed, hvori han stod med hæderlige Qvinver, uden at det vakte mindste Mistanke. Og i Henseende til sig selv svor han dyrt paa, at han medbragte sin Svenddom i Ægtestanden, og det endog, efterat han forhen havde været længe med i Krigen paa hiin Side Bjergene (Alperne?) hvorom han har efterladt os en egenhændig Dagbog, i hvilken han Punkt for Punkt anfører hvad der er foregaaet, saavel i Henseende til det Offentlige, som ham selv. Han giftede sig først sildigen, 725, i en Alder af 33 Aar, paa hans Tilbage. reise fra Jtalien." – Saaledes vare Datidens Riddere, selv i det Frankrige, hvorfra siden alle Modens Daarligheder udbredte sig over Enropa. Disse kydske, tarvelige og nervestærke Mænd, der ikke, som saa mange af Nutidens Mennesker, i deres Ungdom bortødslede deres bedste Kræfter, kunne, uden saa synderlig Skade, udskeie i Nydelsen af Vinen, og anden Drik kjendte de ikke. Men med dem maa man ikke sammenligne en Slægt, hos hvilken Alting, lige fra den første Barndom, synes beregnet paa at svække Nerverne, og gjøre Menneskene til Oldinger førend de endnu ere Mænd. Men var selv Vinens overdrevne Brug skadelig for Mennesker, der, i mange Dele, vare sande Kjæmper imod os, hvor meget skadeligere maa da ikke Brændeviin være for Constitutioner, der nedbrydes ved saa mange svækkende Tings Nydelse, som de Gamle ikke kjendte, Lader os betragte Brændevinets Egenskaber lidt nøiere. Barnet kan ikke taale det ringeste af denne Drik, uden at vi strax see det sammensnærpe Munden. Selv den Voxne, der ikke har smagt det før, kan ikke synke en Theeskeefuld deraf, og jeg har kjendt sunde og stærke Mennesker, der sjeldent eller aldrig havde nydt Brændeviin, men som følte en stærk Brænden i Halsen, hver Gang de tilfældigviis komtil at nyde et lidet Glas fuldt deraf. Man maa derfor vænne sig dertil, ligesom i Begyndelsen til Tobaksrøgen; men ved flittig Øvelse kan man da ogsaa bringe det saavidt, at man, ligesom Russerne, tilsidst kan drikke det som Øl. Jeg har kjendt Mennesker, der havde bragt det til en saadan Færdighed heri, at de kunde nyde femten til tyve Sopkner om Dagen; de lignede en Lampe, man bestandigt maa hælde Olie i, for at holde Taanden i Brand."J en meget liden Qvantitet, siger Prof. Hildebrand, virker Brændeviin paa Hjernen, og man bliver munter, en større Mængde giør, i Almindelighed, vild og uregierlig; en endnu større forvolder en Ruus, nemlig den virker som en bedøvende Gift; giør søvnig og dorsk, og endelig en Tidlang sandsesløs og lam. Denne Tilstand efterlader en Svækkelse, hvorved Drankerne fristes til igjen at beruse sig, saa de tilsidst komme i den Vane, at suppe Brændeviin, og lidt efter lidt drikke de da mere, fordi de stedse kunne taale mere, uden at blive beskienkede. Følgerne af denne afskyelige Vane ere skrækkelige Fordøielsen forstyrres ganske, og derfor have Drankere i Almindelighed ingen Madlyst; hos nogle frembringer den heftige Pirring Blodhoste og Svindsot, men den hyppigste Virkning af det lympathiske Systems Svækkelse, er en, ofte først i den høiere Alder indtræffende Vatersot, hvoraf de fleste gamle Drankere døe. Endog Nervesystemet og Sjele kræfterne lide ved den stærke Pirring. Om Morgenen, naar de endnu ikke have faaet deres Brændeviin, ryste de gjerne; de tænke svagere og tabe tilsidst saa ganske Hukommelse og dømmekraft, at de blive aldeles ubrugelige til de fleste Forretninger. Mueligen er Misbrugen af Brændeviin en ikke ringe Medaarsag til den Krampe, hvormed Børn saa hyppigen fødes i vore Dage, og som de sædvanligen bortrykkes af i deres Barndomsaar. Jngen Læge har hidtil beregnet og undersøgt alle Følgerne af denne Driks Misbrug, og det vil heller neppe være mueligt, at bestemme hvorledes den usynligen lægger Spiren til mangt et Sygdomsstof.