Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1848-03-28
Udlandet. J en Artikel fra den russiske polske Grændse af 10de Marts skrives det: "Tildragelserne i Paris have virket som et Tordenslag i Petersburg, hvormeget man frygtede Udbredelsen af Efterretninger deraf blandt Petersburgs Befolkning, seer man deraf at man suspenderede Udgivelsen af de ellers hver Dag udkommende Petersburger Blade i 4 Dag for i det mindste ikke at blive nødsaget til at med dele Revolutionens Tildragelser. Man feiler ellers hvis man troer, at man i denne Absolutismens Hovedstad ikke nærer alvorlige Bekymringer for at den fra Frankrige udgaaende exentriske Funke ikke ogsaa skulle naae derhen. Elementerne dertil ere ikke min dre der forhaanden, end paa andre Steder i Verden. Det Jerntryk, der i Rusland hviler paa Pressen, ligesom ogsaa paa Underholdningen om volitiske Gienstande paa offentlige Steder, gjør jus Politiseren, som den forbudne Frugt dobbelt interes fant. Fulgte der ogsaa fra oven af Forholdsregler, som vare egnede til at befordre Folkets Vel, saa naaede disse Forholdsreglers Velsignelser ikke Folket, takket være den overalt herskende Vilkaarlighed og Bureaukratie. At Julikongedømmet blev styrtet, overraskede i de høiere Kredse i Rusland saamegedemere, som man troede det at staae nu paa en fastere Basis end nogensinde før. Det er bekjendt, at Keiseren ikke i længere Tid kunde blive Herre over den Antipathie han i længere Tid følte for Ex=Kongen af Frankerig. Da imidlertid ethvert Forsøg af den ældre bourbonske Linie var forgiæves, og Kong Ludvig Philip synes at løse det Problem under det constitutionelle Systems Maske: at sætte en Dæmning for de fremtrængende reformistiske Bestræbelser, bestormede man Keiseren fra alle Sider for ved sin Anerkjendelse af Juli-Kongedømmet at tilstaae en Garantie for det Bestaaende. Man søgte imidlertid ogsaa fra fra fransk Side at nærme sig Rusland, og selv de af den russiske Regjering fordrede voldsomme Forholdsregler ved Bakunins Udviisning fra Paris tilstod man; kort alt var forberedt for at sætte Slutningsstenen til i det monartiske Europas Øine, da to Ord i Throntalen og et overilet Commandoord foran det Guizotske Hotel, i faa Timer begrov den hele Bygning under dens Ruiner. Naar Rusland ruster sig, da er det ikke for at begynde ved Reactions eller Jnvasionskrig, men allene for Nødstilfælde at kunne yde Østerrig, en Stytte, og for at kunne optræde kraftigere mod enhver Bevægelse i Polen, end i 1830. Keiser Nicolaus skal ellers være blevet ærgerlig for den Mangel paa Energie, som Ludvig Philip det afgjørende Øieblik har viist, thi denne synes at have tabt al Aandsnærværelse. Dronningen, Hertuginden af Orleans, selv Hertugen af Montpensier besvoer ham at stige til Hest, og idetmindste at vise sig for Tropperne, men forgiæves, Marskalk Bugeand, og efter ham General Lamoreiere bad ham om uindskrænket Fuldmagt til at handle og erklærede at ville indestaae for Følgerne, men forgiæves, er det da at undre over, at et saadant Forhold, ehos Keiser Nicholaus, som i Aaret 1826 handled gandske anderledes, under lignende Omstændigheder ikke kunde fremkalde Deeltagelse hos ham, Man frygter imidlertid for, at ny hæftige Gemytsbevægelser, og den dermed forbundne Ærgrelse skal virke ufordeelagtigt paa Keiserens Sundhedstilstand, da hans Sygdom, skal have sit Sæde i Lever og Galle. Han ha modsat sig Lægernes Raad om en Reise til et en Bad, og skal have yttret, at naar han i anstundende Sommer overskrider sit Riges Grændser, da skeer det kun i Spidsen for en Armee; men han haaber at Lægerne og de Revulotionaire ville tillade ham i Anno 1848 at forblive rolig hjemme.