Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-04-15
J Provindsialstænderne i Posen har LanddagsMarschallen (som svarer til den kongl. Commissacius hos os) aldeles forbudt Raadslagningen over et Forslag til en ny Adresse, hvori Forsamlingen vilde forsvare og nærmere oplyse den tidligere Adresse, som blev saa høist ugunstigt modtaget af Kongen. Derpaa nedlagde den største Deel af Forsamlingen, en kraftig Protest og drog hjem, saa at ikkun 8 eller 9 tydsktalende Medlemmer ere blevne tilbage. (Forlangt indrykket.) I Anledning af Parcellist Ole Rodes Angreb paa mig i Stiftstidenden N 42 angaaende det Begravelsesgilde, jeg har afholdt over min afdøde Svigermoder, kan jeg, uagtet Artiklen neppe fortjener Svar, dog ikke undlade at fremkomme med nogle bemærkninger, ikke for Ole Rodes Skyld, (thi han kjender sikkert Sagens sande Sammenhæng, men for at Publicum ikke skal vildledes i sin Dom, ved meerbemeldte O. Rodes pathetiske Foredrag. Han begynder saaledes med at omtale den Maadeholds forening, som blev stiftet ifjor, og hvis Love ere blevne overholdte indtil jeg afholdt hiint Gilde, – hvorved jeg dog ikke kunde overtræde disse Love, da jeg, som O. Rode meget rigtig bemærker, ikke er Medlem af Selskabet – og mit Gilde var ham altsaa ganske uvedkommende. At jeg iøvrigt indseer denne Forenings Nytte i mange Henseender, er udenfor al Tvivl, den kan vistnok virke heldbringende i mange Retninger, men den kan ogsaa, da der aldrig fattes Skrydere, ved hadefulde Fremstillinger (f. Ex. Ole Rodes) let blive et Middel til at krænke den huuslige Arnes Helligdomme, ved offentlig at fremstille Scener af Privatlivet i forvanskede og lognagtige Former, netop saaledes som O. Rode har søgt at fremstille Sognefoged Peder Olsens Færd i denne Sag, thi at han, som een af mine nærmeste Slægtninge besøger mig, hvad enten det skeer i Glædens eller Sorgens Anliggender, er jo en Sag, som aldeles ikke vedkommer Offentligheden, og der behøves virkelig en Ole Røde for at kunne udfinde noget Slet i denne Henseende. Havde jeg kunne ane, at mine Familieaffairer kunde blive Gjenstand for offentlig Omtale, da skulde jeg, for at undgaae Tidspilde, med Fornøielse have indbudet O. Rode til Gildet, thi, saavidt mig er bekjendt, er han aldrig udebleven fra noget Gilde, hvortil han har været indbuden, saa havde han med det samme i al Venskabelighed kunne meddele os, hvem han behager at mene med De lystige Brødre, men det er sandt, saa havde han naturligviis ikke skrevet no nei, get om mig saa var det dog bedre, at jeg ikke indbød ham; thi skrive maa han, tale maa han, om det saa skal gaae ud igjennem hans Sidebeen. Jeg glemmer ham aldrig i hiin store Sag, da hele Falster ligesom opvaagnede af en lang Dvale til et nyt Liv, da Folket i nogle faa Dage skreed et heelt Aarhundrede frem i Dannelse, thi det kom til Selvbevidsthed, og lærte selv at tænke – da stillede Ole Rode sig frem paa Scenen, og Mange, saare Mange bleve forbittrede, paa ham; men de miskjendte ham; de sagde, at han var servil, og Gud veed hvad andet mere, men, som sagt, de toge feil, thi Ole Rode viste netop en ægte liberal Aand – thi, i det Øieblik han skulde afgive sin Forklaring for Retten, knuste han Lynet i sin Haand, og det blev til Jntet. Uagtet denne store Daad, saae dog Folket bestandig til ham med skjæve Øine, ja man har endogsaa fortalt, at de i Kjøbenhavn kom i lutter Fyr og Flamme ved det Navn Rode, og at han, da han ifjor reiste dertil, ønskede at reise under et Slags Incognito, formodentlig for ikke at sætte hele Hovedstaden i Bevægelse. Dette har jeg blot fremsat for at vise Ole Rode, at jeg slet ikke er hadefuld paa ham, fordi han blander sig i mine Familienliggender, som ikke komme ham ved, og for at han kan see, at jeg desuagtet meget gjerne vil erkjende hans Dyder og Fortjenester, som rigtignok egentlig heller ikke komme mig ved. Naar jeg næste Gang holder Gilde, skal Ole Rode nok blive invitteret, for dette Avisskriveri kommer der dog ikke noget ud af – og skulde han saa finde noget at udsætte paa Gildet, saa kan han jo holde en lille Tale, – saa er den Vise ude. Idestrup d. 14de April 1843. Simon Mortensen.