Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-06-09
Svendborg den 5 Juni. Den idag ved Sortebrohuset i Gudbjerg Sogn afholdte Takkefest begunstigedes af et særdeles smukt Veir, som havde forsamlet en stor Mængde Menneskeer saavel fra Omegnen som herfra Byen. Festens Begyndelse om Formiddagen Kl. 10 tilkjendegaves ved Kanonsalut, hvorefter Hr. Cancelliraad, Stænderdeputeret Birkedommer Haastrup beste Talerstolen og holdt følgende Festtale: Det er efter Opfordring af de Gaardbrugere af Lakkendrup og Brudager Byer, som have foranstaltet denne Fest, at jeg har taget Ordet, for i Korthed at tolke deres Følelser. Anledningen er hiin mørke Stribe fra Øst til Vest, den saakaldte Sortemose, som indtil paa faa Aar nær har været et Uføre, utilgængelig paa flere Steder for Folk og Fæ, ofte staaet over med Vand, følgende som Stranden - og hvad er den nu En udgravet, saagodtsom tør Flade; et Exempel paa, hvad Kultur kan virke, naar den fornødne Kraft er tilstede, og, hvad der bliver af ikke liden Betydenhed, er, at Vandet nu kan komme af det tilstødende Agerland, som derved er bleven tjenligt til ethvert Slags Sæd, hvilket ikke før var Tilfældet, saa at man kan antage, at der deels er bleven gjort anvendelig til Brug, deels forbedret til godt Agerland c. 1000, Tdr. Land. Dette er ingen Ubetydelighed, og det er i Erkjendelse heraf, at de, som have Fordeel af Udgravningen, have til Hensigt at bringe Dem i Erindring, som have været Aarsag dertil, og derved paalagt hine, jeg mener de Paagjældende, en Forbindtlighed, som de aldrig vil glemme. Først og fremmest skal jeg nævne vores høitagtede og elskede Konge. Som Gouverneur i Fyen tog han sig for flere Aar siden personlig af Sagen, og, efterat have taget Localiteterne i Øiesyn, bevirkede, at Hr. Geheimeconferentsraad Grev Moltke Hvitfeldt til Glorup, lod optage en Nivelleringsforretning, som han ene betalte, og hvorefter, ved Medvirkning af Hr. Pastor Wandall og Flere, Landvæsenscommissionen blev tilfaldt, som ved sin Duelighed og Virksomhed bragte til Udførelse den betydelige forøgede Vidde og Dybde af det gamle Vandløb. Særlig skal jeg nu tillade mig at frembringe Tak til allerhøieste og høie Vedkommende, og, naar jeg bruger Ordet Vin, er det som Betegnelse, at Taksigelsen udgaaer fra de Paagjældendes egne Hjerter og Mund. Vi erkjende og føle det Høimodige i Hs. Maj. Kongens Bestræbelser for vort Vel, og vi ere af de foregaaende Ventilationer om Mosens Udgravning, forvissede om, at det ikke vilde være kommet til Udførelse, dersom Allerhøistsamme ikke med Jver og ved personlig at begive sig til Stedet, havde taget sig deraf. Det har derfor været en Trang for os, yderligere end allerede skeet er, at kunne komme til at aflægge vor allerunderdanigste Taksigelse, som herved opfyldes, og vi have ikke troet at kunne gjøre det paa en bedre og høitideligere Maade, end ved denne af os, netop for det samme, foranstaltede Fest Her er ikke bleven brugt Magtsprog, og dog er Resultatet blevet til vort Bedste. Skulle vi tvivle om det samme i andre os vedkommende Jnteresser, Nei, Vi have saameget mindre Grund dertil, som Vi med Exemplet for Øie, have Overbeviisning om, at Kongen vil Alt, hvad der kan tjene til Bondestandens Vel forsaavidt det kan bestaae med Lovgivningen og Andres, lige med vores, uforkrænkede Rettigheder, kun at vi gaae frem paa en sindrig og rolig Maade, som ene kan føre til det Rigtige og Rette. Om end derfor Kongens Foranstaltninger til vort Vel, ei ere saa iøinefaldende efter Stænderinstitutionen, som forud, da vore Jnteresser umiddelbar blev iagttaget, istedetfor at vi nu maa lade disse varetage af de af os udnævnte Deputerede, saa have vi dog en fast Tillid, og ved flere Leiligheder Beviis for, at han ikke mindre end den afdøde høisalig Kong Frederik den Sjette - hvis Minde er i enhver Bondes hellig Erindrig - paaseer og vil Bondestandens Tarv, og Enhver, der tænke som Vi, bekræfte derfor af Hjertet ved et 3 Gange 3 gientaget Hurra: Længe leve Kong Christian den OttendelDet er naturligt, at man efter at have dvælet ved Faderen, kommer til at tænke paa Sønnen, vor elskede Kronprinds, Danskhedens Ven, Folkets Talsmand, Vi ere overbeviste om, at han vil Folkets Vel, navnlig Bondestandens, og vi see derfor uden Frygt den Tid imøde, da han efter Naturens Orden - Gud give seent, som han vistnok selv ønsker - vil komme til at træde i sin ophøiede Faders Sted. Længe leve Hs. Kgl. Høihed Kronprinds Frederik Carl Christian!" (som Forsamlingen ligeledes ledsagede med et 9 Gange Hurra). Ordenen fører mig nu til at omtale den Mand, som næstefter Kongen har bevirket det store Resultat, vi have for Øie, og derved i høi Grad gjort sig fortjent til de Paagjældendes og Efterkommeres Erindring, jeg mener Hs. Exellence Hr. Geheimeconferentsraad Grev Moltke Hvitfeldt til Glorup, Stk. af Dr. Jkke nok, at han bekostede Nivelleringsforretningen, der godtgjorde Muligheden af at Vandet kunde komme af Mosen, men han betalte endog sine Fæsteres Andeel af de ikke ubetydelige Bekostninger, som Udgravningen foraarsagede, og disse erkjende med Taknemmelighed dette. Hs. Exellence har ved dette sit Forhold viist, hvad den tænksomme og retsindige Godseier kan gjøre for Beboerne paa sit Gods og Omegn, naar Formuen er forenet med god Villie, og, idet de Paagjældende herved aflægge deres forbindtlige Taksigelse for hans Virksomhed og Opoffrelse i denne Sag, ønske de, at han maa leve længe til Glæde for sig selv og Gavn for Andre. Sluttelig aflægges Taksigelse til Hr. Pastor Wandall, Dhrr. Landvæsens-Commissairer og Enhver, som have bidraget til det for de Paagjældende fordeelagtige Resultat. Senere betraadtes Talerstolen af Gaardmand Hans Rasmussen af Lakkendrup, som i et tydeligt og utvungent Foredrag fremkom med en Tale, i sin landlige Bondedragt – som han yttrede – for i Korthed at udtale sig om Anledningen til Æresfesten, der grundede sig paa Fuldførelsen af et stort og vigtigt Værk, nemlig Udgravningen af Aaen, der i sin tidligere Tilstand ikke kunde optage Vandet fra Mosen og de tilgrændsende Jorder (deels Fæstegods under Stamhuset Moltkenborg, deels Selveiendom), og hvorover der var klaget i mange Aar, men forgiæves, indtil vor nuværende Konge efter allerunderdanigst Forestilling tog sig personlig af Sagen, som herefter ogsaa fandt velvillig Understøttelse af Godseieren, Hs. Exell. Grev Moltke Hvitfeld til Moltkenborg. - Efter Opfordring af Festcommitteen fremtraadte senere Hr. Pastor Bjerring fra Langaae, for at oplæse en fra Hs. Exell. Grev Moltke Hvitfeldt til Beboerne af Lakkendrup og Brudager rettet Skrivelse af Dags Dato, hvori han beklager paa Grund af et nylig indtruffet smerteligt Dødsfald i sin Familie, samt formedelst sin høie Alder og svækkede Syn, at være forhindret fra at overvære en Fest, der tillige skulde afgive et Beviis paa Skjønsomhed for Det han havde kunne bidrage til Festgivernes Vel, hvorfor han bevidnede sin inderligste Erkjendtlighed, og sluttede med at formane dem til aldrig at glemme at vise Underdanighed, Troskab og Hengivenhed for den naadige Konge, der saa meget havde antaget sig dette Værks Fremme. - Sluttelig fremtraadte atter Hr. Cancelliraad Haastrup, for efter Opfordring endnu at udtale en særlig Tak til Gaardmand, Knud Pedersen Bleg af Lakkendrup, hvis utrættelige Jver og frimodige Fremstilling af Sagen det især skyldes at Hs. Majestæts Opmærksomhed var bleven henledet paa Foretagendets Vigtighed, ligesom ogsaa Hr. Landmaaler Holm fortjente Paaskjønnelse for den til Alles Tilfredshed udførte Nivelleringsforretning.