Berlingske Tidende, 1755-03-01
Den 31 Martii var det vores Allernaadigste Konges høye Fødsels-Fest, Alle troe Undersaatterne erindrende sig hvad Tak de vare Kongernes Konge skyldige, fordi han havde skienket os i vores Allerdyrebareste Konge en saa uskatterlig Gave frembare da de hierteligste og skyldigste Taksigelser til Himmelen, med de inderligste Ønsker, at Gud vil fremdeles have et vaaget Øye over sin Salvede, og bevare hans Allerhøyeste Person, at Hans Majestet maae opleve Stats=Tidender for Aar 1755. leve denne Dag i mange Aar til Glæde for det Høy=Kongel. Huus og til Lyksalighed for Nordens Tvilling-Riger. Ved samme Anledning ere følgende allerunderdanigste Linier opsatte. Hvad Frydeskrig, jo jo Lad heele Verden dømme, Om vores Glæde er Jndbildnings føde Drømme: Ældgamle Dannemark, Navnkundig Folk, som boer Blandt hine høye Skier, hvor er Din Lykke stoer To gange 16 Aar vi tælle nu tilbage, Da vores Scepter-Mand fik Livet først at smaae, Toe gange 16 Aar, fra den Tid Kiøbenhavn Udraabte første gang vor Femte Frideriks Navn. To gange 16 Aar. Hvad heele Verden daaner, Og Tide Maalerne man neppelig forskaaner For Klik af Underslæb i Tids Beregningen, Thi ufeylbarlig er et Seculum lagt hen. Ja, hvad et Seculum, seer Kongens Monumenter, Og fra Archiverne Hans Æres Minde hendter; Ak! Efterregner kun, hvad gielder, at J faaer Tie Aar for hver Et Aar, om ey et Jubel=Aar. Fordobbler Himlen ey hver Dag i vor Calender, Og Herrens Overvægt forøger Aarets Ender, Da troer jeg stadelig, at Soelen ofte maa, J denne Konges Tiid, som fordum, stille staae. Glorværdigste Regent, vi studser ved Din Throne, Vi stirrer meget paa Dit Scepter, Æble, Krone, Ja udi vor Monark vi admirere Dig, O! Ævigheds Monark, som er udødelig: Det er vel noget høyt, at Kongen forestiller Den Konges Regiment, som satte Jordens Piller, Der selv regierede, som en complet Monarch, Det Folk, som tage ind den Honning Strømmes Mark. Det er vel noget høyt, men høyere er dette, At Kongens Rette just udskriver Himlens Rette, Og Hans Regierings=Form er god og gudelig, En Aftryk efter den, som er i Himmerig. Jeg Martii Maaneds Jeg den Theocratie i Ydmighed tilbeeder, Til hvis Betragtning mig de Guds Oracler leder, Jeg kysser med Respect det Scepter i Guds Haand, Som undertvang endog den skiulte Laster=Aand. Men vil hvad fattes os i Nordens Tvilling-Rige? Hvis store Styremænd er Hjulens Guder lige; Hvis ey Monarchens Stoel er et Theocratie, God Theocratisk er jo dog hans Monarchie. Trin Guds Jedidian, trin frem af Gravens Boelig, Osalig Salomon, som tiente Gud saa troelig, Og var den viseste iblandt Regenterne: Hvad gielder, at du her din Lige fik at see? Vi har vor Salomon, vor Frederige Fader, Vor Store FRIDERICH, som bygger vore Gader, Hvis Hierte søger kun den dyrebare Freed, En Frugt af den Guds Freed, som er hos ham lagt need. O! klapper alle Mænd, udstøder Fryde-Sange Du Stad, du Bye, du Eng, J trivelige Vange! Glæd dig du Kiøbstædmand, raab høyt du Bonde=Søn Lad Skyen vidne om din Tak og ydmyg Bøn. Tak, Kongers Konge, Tak! for denne høye Gave, At du lod dine Børn saa from en Hersker have, Vi for Dit Scepter os i Støvet kaste need, Med Suk om Konges Spir og Scepters Evighed. Kom ofte gyldne Dag, den Blankeste om Aaret, At Alderdommens Snee kand puddre Konge=Haaret, Gud spare vor Monarch i mange mange Aar, Thi aldrig Rigerne en Bedre Konge faaer! Gud spare Kongens Huus, Og lad saa Verden dømme Om vores Glæde er Jndbildnings, søde Drømme; Ældgamle Dannemark, Navnkundig Folk, som boer Blandt hine høye Skiær, Hvor er din Lykke stoer Hans Schiermann. Den Stats=Tidender for Aar 1755.