Berlingske Tidende, 1814-05-30
Forhandlinger i Overhuset den 10de Mai. Grev Grey spurgte om Tractaten med Sverrig af forrige Aar paalagde os saadanne Forholdsregler, som dem vi nu tage med Hensyn til Norge, hvilket, efter hans Formening, ikke var Tilfældet. En af Betingelserne der var, at vi ikke alene ikke maatte modsatte os Norges Forening med Sverrig, men at vi endog skulde bruge Magt, forat tvinge Danmark til at afstaae det, hvilket dog blot var i det Tilfælde at Danmark nægtede at tiltræde den nordiske Coalition. Dersom vi gjorde alt, hvad der stod til os, forat formaae Kongen af Danmark i til denne Afstaaelse, saa havde vi fuldkommen opfyldt vor Forpligtelse, og vor Tractat med Sverrig garanterede ikke Sverrig den fredelige Besiddelse af Norge, hvilket var Tilfældet med Tractaten mellem Rusland og Sverrig. Nu da Danmark ikke alene har afstaaet alle sine Fordringer paa Norge, men endog forenet sine Tropper med de Allieredes, var der intet mere, som forpligtede os til at tage Forholdsregler forat tvinge Norge til underkastelse. Hvad dette Land angik, da kunde Kongen af Danmark vel frasige sig sin Ret dertil, men et Lands Souverainitet kan ikke overdrage til en anden Magt, imo dets Jndbyggeres Villie. Han befæstede sin Paastand med hvad Grotius, Puffendorf og Vattel have sagt om denne Ting, og godtgiorde ved andre Landes Exempel, at en saadan Overgivelse flere Gange havde fundet Modstand af det paagieldende Lands Jndvaanere. Man havde sagt, at Norge ikke gjorde Modstand; men at Danmark ikke havde opfyldt fine Forpligtelser, og at Modstanden kom af en af Danmark i næret Faction. Men han kunde forsikkre, at der i Norge ikke var een eneste dansk Soldat. Fæstninger, Poster, Grændser, Alt var besat i af Nordmænd, som nu ikke længere vare forenede med Danmark, og et havde svoret at dør for deres Uafhængighed. Der var talt om Underhandling, og dersom en saadan havde været begyndt paa een fornuftig i Maade, vilde han have tiet om denne Ting; men det var en Underhandling bygget paa uretfærdige Grundlag - Freden paa Læben foreenet med Krigens Voldsomheder. Han endte med en Motion for en i Adresse om at Norges Blocade af en engelsk Sømagt maatte blive tilbagekaldet. Grev Harrowby søgte at giendrive Grev Greys Meninger i deres en enkelte Deele. Hvad det angik at Engelland ikke havde garanteret i Sverrig besiddelsen af Norge, sagde han, at dette var skeet af en i meget simpel Grund, og at det giorde lidet eller intet til Sagen Han formeente ogsaa, at Jndbyggerne i Lande, som afstaaes til en anden Magt, uden Modstand bør underkaste sig, og laante Exempler fra den westphalske og Arrechtske Fred; han fremsatte dernæst det Spørgsmaal, om en Souverain ikke har Ret til at afstaae en Deel af sine Lande, forat redde det Øvrige, saaledes som Kongen af Danmark gjorde, da Holsteen var erobret af de Allerede. Lord Grenville havde med Fornøielse hørt at Underhandlinger førtes mellem Hs. Majestæts Ministre og de allerede Magter om en saa vigtig Gienstand. Han havde haabet at man vilde have formaaet de andre Magter til, at afstaae fra det uretfærdige Forrehavende, at tvinge det norske Folk til at underkaste sig en Magt, som ikke allene nu men til alle Tider har været dets uforsonlige Fiende; det smertede ham derfor nu at høre, at man vilde bleqvere Norge og saaledes afstedkomme Hungersnød. Ogsaa han antog med Lord Grey at en Souperain ikke kan overgive sine Undersaatter til en anden, og at disse have Ret til at modsætte sig, hvis Overgivelsen strider mod deres Jnteresse. Han meente derfor at det var uretfærdigt at blovere Norge, sigende, at dersom man antog det for en Deel af Danmark, saa havde vi jo Fred med det; antoge vi det derimod for en afhængig Stat, saa havde det som saadan ingen Fornærmelse tilføiet os, og betragtede i vi det som en Deel af Sverrig, fandt han det upassende at sende en engelsk Sømagt hen at tugte Sverrigs Redellere. Dernæst understøttede han Lord Greys Motion.