Aarhuus Stifts-Tidende, 1822-12-03
Præsterne Thurah og Thisted i Khvn. ere i komne i heftig Strid angaaende Sidstnævnte Andagts i umer, som Thurah finder for lidet "andægtige samt at være et farligt og ukristelige Skrift, da det "paa en behændig Maade snoer sig imellem Løgn, at og Sandhed, et Skrift, der kun hylder maskeret udi Rationalisme og Vantro under Troens Kapper, fordi da det vil tage den fyndige Fornuft paa Raad med i ke Religions undersøgelser. Sit hele Manifest støtter han paa Frelserens Bud: "Al Plantelse, som de min himmelske Fader ikke har plantet, skal med Roder oprykkes. Med Fynd og Værdighed har Pastor Thisted affærdiget sin Angriber. Efter at have spurgt den Guds Mand, hvor det er muligt, at han kan læse med saa skelende Blik og dømme med en Aand, som forvender Sandhed til Løgn, gjør han ham det Samvittighedspørgsmaal: hvor han har kunne tie, da Gutfeld fremtraadte med sine "Andagtsolomster fra Schweitz", hvi han ikke dengang traadte sin Provst under Øine, og spurgte ham i hele Verdens Paahør: "Kan De for Gud og Deres 1 Samvittighed forsvare, at De har anbefalet en falsk i Prophet til Folket, hvi han dengang lod Tungen staae og Pennen ligge, og hvi han nu er kommen i saadan flammende Jver, at han, som det synes, ikke har ilde Lyst til, at lægge en Brand til Kjætterbaaslet. "Taler ikke Løgnens Aand ud af Dem, da er det jo soleklart, at Provst Gutfeld ikke veed, hvad Christendom er." (Gutfeld har nemlig i sine Andagtsblomster, helligede Danmarks Konge, udtrykt sig saalunde om det Værk, som Thurab kalder ukristeligt: "Det er det ypperste Opbyggelsesskrift, jeg kjender; det er et religiøst og moralsk Ar skiv, hvor intet vigtigt Forhold, ingen betydelig Gjenstand i Livet synes glemt; hvor nye, herlige Anskuelser, loverraske Tanken; hvor de ædleste Sandheder ere fremsatte paa den værdigste Maade; de helligste Pligter stillede i det elskeligste Lys, hvor en himmelsk, blid, høitidelig Aand rører og bevæger sig i hver en Linie. Jeg beder af mit inderste Hjerte, at Gud vil skienke vor Kirke Mange, Mange, der i ægte Religiøsitet, i frimodig Sandhedsskjærlighed, i brandende Følelse for det Høie og Hellige, maae ligne hiin ædle Biskop i Constantz, der for dette sit Skrift fortjener baade Guds og Menneskenes Velsignelse. - Forfatteren er den af sine Stridigheder med Paven saa mærkværdige og som aandrig Digter samt udmærket Theolog, saa berømte H. v. Wessemberg, Generalvikarius, i Bispedømmet Constantz.) - Pastor Thisted erkiærer sluttelig, at om Hr. Thurah, der synes at have belavet sig paa en lang Strid, skulde finde sig kaldet til at prøve nye Udfald, da har han Tisted, som Kristen og Ordets Tjener formegen Ærefrygt for Troen til, at ville skienke Verden er saa forargeligt Skuespil som det vilde være, naar to Præster ikke bluedes ved, i offentlige Blade at mundhugges om dens Anliggender. - Jmidlertid har dog Pastor Thurah (Catechet ved Garnisonskirken) atter ladet høre fra sig, citerende Bibelsproget: "Havet jeg talet ilde, saa beviis at det er Ondt; men haver jeg talet vel, hvi slaaer Du mig?" - Men hvem var det, som her slog først? Efter sidste Concert i Helliggeistes Kirke i Khvn er, blandt andet, funden en Særk og to Par Been, klæder, hvoraf sees, at den yderste Dag maa have gaaet Folk ret nær paa Livet!