Københavns Adresseavis, 1764-07-25
Kl. Afhandling. Om de, som ved Slag eller Fald paa Hovedet, i Besvimelse synes at være døde. Undertiden skeer det, at de som ere slagne i Hovedet, eller som en stor Tyngsel er falden paa Hovedet, ere komne udi en saa langvarig og dyb Besvimmelse, at de holdes for, aldeles at være skildte ved Livet, saa at det ikke synes Umagen værd, at anvende noget derpaa, at faae dennem til Live igien; Men efterdi at Ufaldet saa ofte haver viist at nogle af saadanne, af sig selv, andre ved fremmede Hielpere komme til Live igien; Saa er det billigt, at man bør anvende alle Slags Midler for at komme dennem til Hielp, den samme Maade synes aldeles at hielpe disse, som man tilforn haver angivet for beqvem og god imod Besvimmelser, og Apoplexie. Dog bør man høyligen give Agt paa, at man jo før jo hellere tager en forstandig Haand=Læge udi Raad med sig, hvilken, naar han haver betragtet Hovedet og Saarets Beskaffenhed, følger den beqvemmeste Maade at helbrede det paa. II. Afhandling. Om nyefødde Børn, som i eller strax efter Fødselen, synes at være døde. Omsider kommer de nyefødte Børn i Betragtning, som enten i Fødselen selv, eller strax efter, holdes for døde, paa det at man kand komme til at undersøge om de lever, skal man strax beslitte sig paa at tage den største Deel af den seye Sliim bort som i Overflødighed er udi Munden, Ansigtet bestænkes med varm Viin eller Vand, eller begge Deele tillige; Dernæst skal Jordemoderen, eller hvosomhelst er til Stede, holde sin Mund lige paa Barnets Mund, og blæse gandske sagte i Halsen paa Barnet; Men det har endnu bedre Virkning, dersom man først spiser noget Specerie, saasom Cancel, Nelliker, Cardemomme, o. s. f. Omsider bør man med Heste Haar kildre Fordsaalene, legge Rød=Løg for Næseborerne, slaae paa Ryggen med den flade Haand, og dernæst bevæge Barnets Hoved, snart op ad snart til begge Sider. Desforuden, er det ikke af ringe Betydenhed, for at hielpe Barnet til Live, dersom Jordemoderen ikke strax skiærer Navle=Strængen af, fra Efter byrden; men heller dypper den udi varm Viin, eller i Mangel deraf, udi lunket Vand, og tillige snart løfter den op, snart kaster den ned igien: Det er og meget nyttig, at tage Efterbyrden, imedens den endnu er varm, breder den ud over Barnets Bug, og vedligeholde den samme Efterbyrds Varme, ved at legge Linklæder som ere dyppede udi varm Viin derover. Dog alligevel, bør man nøytage sig vare for, at, dersom Efterbyrden er for stor, at Barnets spæde Legeme ikke presses af en alt for stor og besværlig Vægt, at Aandedragene paa saadan Maade maatte forhindres: Ellers er det af en ønskelig Virkning nok overalt at bade Barnets spæde Legeme med store og bløde Svampe, som ere igiennemtrukne med varm Viin og Vand; Men Svampene maae, saasnart de begynder at blive kolde, paa nye igien fyldes med varm Vædske. Der har været de, som have raadet at aabne Creaturer levende, og lægge Barnet imellem Jndvoldene, imedens der endnu er naturlig Varme tilstede: Jkke heller bør man forsømme dette Forsøg, hvor det kand lade sig giøre. Dersom det nogen finde hender sig, at en Moder som haver fød et levende Foster, i Tanke at qvæle det samme, kaster det under Senge Dynerne, eller saaledes tildækker det med Klæder, at, da det af Mangel paa Luft, ikke kand græde, maae udgive sin spæde Aand; Da saasnart saadant træffer ind, omende skiøndt man intet udvortes Kiendetegn kand erfare, bør man dog iblandt andet, røre ved Fontenellen paa Barnets Jsse, om der maaskee er nogen Puls tilstæde, og dersom saa er, bør man strax komme den til Hielp, ved at bade den med varm Viin eller Øll, og desforuden bruge alle de øvrige Midler, som allerede tilforn ere tagne udi Betragtning. (Oversat af endeel Samlinger, som ved det Kongelige Academie i Kiøbenhavn, ere udkomne paa Latin, ved S. T. Hr. JustitsRaad og Doctor Christian Lodberg Friis, Professor Medicinæ Ordinarius.)Man har altid holdt Sommeren for Fader til pestagtge Sygdomme. Historie=Skrivere fortæller, at Hunde, Dagenes Heede gjorde i gamle Tider de Cycladiske Øer ufrugtbare, og opvakte en store Pest paa dem, og at manda søgte til Aristæus, at han vilde fordrive den. Han gik over til Øen Cea, lod sammesteds bygge et Alter for Jupiter og ofrede. Han bragte og Hunde=Stiernen et Offer og stiftede en aarlig Fest for den. Derefter reyste sig Hunde=Dagenes Vinde, som varede i 40ve Dage og lindrede Sommer=Heeden; og det lader som Diodorus af Sicilier, siger, at Pesten holdt op efter dette Offer i den Tid, da Hunde=Dagenes Vinde blæste. Det er let at begribe, hvorledes de kiølende Vinde kunde dæmpe et Onde, som havde sin Oprindelse blot af umaadelig Heede. En tilfældig Aarsag, hvorfor Heeden pleyer at være saa meget skal delig, er Forkiølelse, som meget oftere treffer ind om Sommeren, end i den koldeste Vinter. J koldt Vær tilhyller vi os nok, og lader den raa Luft sielden falde paa vore Legemer. Derimod ere vi om Sommeren for intet mindre bange end for Kuld, og alligevel kand en kold Aften, en stærk Regn, som vædder vore tynde Sommer=Klæder igiennem, en Storm med Torden, eller en kold Drik dødelig for kiøle os. Heraf kommer de farligste anstikkende Febre; J sær Side=Sting, som om Sommeren giør af med mange; Ondt i Halsen, og, som Hippocrates alt har anmerket, Hidsighed i Øynene, Øre=Pinne, Durkløb, Colik, Blod. gang og Hidsig Feber, som meget let kommer af den undertrykte Uddampning. (Taget af Uge=Skriftet: Der Art.) En Ubekiendt tager sig den Frihed at tilkiendegive sine Tanker over Autors Tanker over Kobber=Slangen i Ørken, som ere anførte i AdresseContoirets Efterr. No. 78.