Københavns Adresseavis, 1769-02-28
Fortsettelse af Brev til en Ven om den i Sverrig, nedfaldne Vexel=Cours. (See Nr. 6.)Men lad os antage for en afgjort Sag, at de vare i nogen Trængsel, og behøvede vor Hielp: kunde saadant ikke skee uden Allarm og Jerntegn, om de paa beleylig Tid havde faaet et lidet Tillæg til deres Lønner, om . = Holdt siger min Herre, Stats Manglen er endda stor nok desuden, hvor skulde man tage Penge fra Jeg svarer, at en Skatsdrager kan med større Beqvemmelig hed contribuere hundrede Daler, naar Handel og Handteringer florerer, end halvhundrede Daler, naar de har viisnet, og dertil behøver vi ey at søge Beviis langt borte. men om det og saa var at vi paa nogle Aar, ey kunde som lagere Kronens Penge=Løn=Tagere efter Ønske, og dervar opkommet nogen ubehagelig Contrast imellem deres Jndkomsters Formue og Næringernes Tilstand; hvem kunde da vel tabe ved Udfaldet? Næringerne legger jo Grunden til Soccietetets Magt og Trivelse, paa dem bør en forsigtig Regiering bestandig have Øynene fæstede; alt andet er Bi verk, og maae lempes efter deres Stilling: Embedsmændenes Skiebne maae blive hvorledes den kan. Saalænge Næringer trives, faaer altid Kronen haade tilstrekkelig og skikkelig Betiening; men en heel Armee af velbelønnede Embedsmænd kan ikke hielpe Riget uden Næringer. Om min Herre ey er alt for selv klog, saa maae han tilstaae mig: at ingen aabenbar Nød eller Vaade har tvunget os til, at angribe den høye Vexel=Coursen med saa megen Iver og synligt Eventyr for vore uskatterlige Næringer. Den høye Cours var vel at ansee, som en intermittent Feber, hvilken man ved en god Diæt burde curere; men ingenlunde for saa farlig, at man ved hidsige Middeler behøvede at udsette Rigs=Legemet for Conrulsioner. en forsigtig Læge bruger ey sterke Medicamenter i Førstningen, og den Feldtskier bliver aldrig min Mand, som vil afsette Beenet, fordi jeg har stødt Huden af paa den Taae. Naa, Naa, siger min Herre, Operationer er ikke heller saa smertelig, som Folket hyler og piber tilLad være, at nogle Stang Jerns Hamre standse, nogle Biergværksfolk gaaer fra sine Huus og Hiem; nogle Jnventarier forøges i Veyerboderne; nogle Skibe. raadne i Havnene, nogle Væverstole nedlegges; nogle Haandverksfolk gaae ledige, nogle Handlende giøre Banqverotter, nogle Kier og Moser bliver udgravede, nogle Enge overgroede med Skov, nogle Huse nedrevne, nogle Daglønnere brødløse o. s. p. dette kan jo med Tiden hielpes, naar Svien først er forbie, og alting kommer i sin behørige Ligevegt; desuden beskylder man den nedfaldene Cours for meget, hvortil der er andre Aarsageer. Forlad mig, min Herre, det var vel ingen Smaatting, som nu opregnedes; men jeg ved endda noget verre: Hvad om Folket ( her reyser Haarene sig paa Hovedet, gaaer ud af Landet, imedens Curen varer, hvorfra faaer vi da Hammer=Smedde, Fabrik=Arbeydere, Baadsmænd, Svende a. Vi vide jo at de ere velkomne baade i Øster og Vester, og ingen sulter hiemme, naar han kan skaffe sig Mad i Nabolavet. End hvad tykkes min Herre om Lurendreyeren, for hvilken den nedfaldne Coursen har aabnet begge Dørene, og som nu gaaer uden Maske i alle Huse med Lommerne fulde af Contraband, imedens redelige Fabriqveurer og Kramhandlere børster Støvet af sine gamle oplagte Tøyer, Hvorledes er det mueligt for dem, ved en saa hastigt nedfaldende Cours, at holde Markets=Priis med denne Selvraadige, og hvor mange Aar vil der vel gaae hen, inden alt dette kan rettes og ændres; i besynderlighed Nationens Smag, som nu atter paa nye bliver i Grunden fordervet? Langt fra at skrive formeget paa den nedfaldene Coursens Regning, kan jeg ikke herpaa engang navngive alt det Onde, den har afstedkommet; thi med et Ord, har den med sin hastige Fald tilstoppet alle vore Rørelser og gjort Pengene usynlige. Atter noget Nyt! Paa hvad Maade har Coursen bortseyet Pengene? Har vi ikke endnu alle vore Sedler i Behold, Endskiøndt nogle Tønder, Guld ere krøbne ind i Banken ved Interessen og Af betalingen paa Laane=Capitalerne, saa veed man jo at ligesaa meget er gaaet ud igjennem andre Veye, saa at vor Seddelstok (paa nogle tusinde Plader med eller mindre, findes at være ligesaa stor, som den var ved sidste Rigsdag; end mere, de Sedler, som i fremfarne Aar ere blevne udskikkede og hypoticere de hos Udlændingen, har atter indflydet igiennem den lave Cours, saa at den meere har forøget end formindsket deres Tal. Jeg tilstaaer min Herre dette uden Forbeholding, og beklager høyligen, at den hastigt nedfaldene Cours, just paa den Maade, har givet vor udblottede Rige et farligt Hiertestød; i det Udlændingen, som ved 90 Marks Cours har taget imod vore Sedler for en vis Summa i Rigsdaler, dem han da har ladet trassere paa sig, har nu ved 42 Marks Cours, faaet ved Remisser meer end dobbelt saa mange Rigsdaler i Betaling, ved Sedlernes Tilbagestillende, og hvilken Operation, foruden Skaden, kan giøre os latterlige nok for alle Folkeslag i Europa. Min Meening var ellers ikke, at Coursen har bortfeyet Sedlerne, men at den har naglet dem fast paa sine Steder. Hvorledes gaaer det til Jo, gandske naturligt. Kiender min Herre intet til Realisations=Planen, eller hvorledes man skal forvandle en 9 Dalers Seddel til en Specie=Rigsdaler, Jo mere Coursen falder, jo meere stiger Seddelen, og jo hastigere den forsvinder ud af Rørelsen, jo snarere der Værdien paa Vahre og Eiendomme. Hvad Under, om den, som faar Seddelen i Hænder, da gjemmer den inden Laas og Lukke, ved en saa hastigt faldende Vexel=Cours. Han er jo da vis paa at han snart kan realisere den; om ikke just i Specie=Mynt, saa i det mindste i Eiendomme, som har ligesaa sikker Værdie. Min Herre har allerede seet, hvorledes mangen en Medborgere, har været nødsaget til at sælge Huus og Hiem for en Spotte Penge, og bier han indtil Auctions=Verket bliver meere almindeligt baade over Bankens Hypotheker og andre gielbundne Eiendomme, saa vil han med Bævelse faae Virkningen at see af vor hastig nedfaldene Vexel=Cours og det derpaa grundende Realisations=Systemme. Her sidder Bierg verk Eyere og Brugs=Patroner og lurer paa visse Skov Distrikter og Eiendomme, der gaaer Adelmænd og venter paa Strøegods; der lurer Borgere efter Huus og Malm Gaarde; der smiller Præster efter fede Rust=Holdninger, alt for Halvparten, ja kan skee Fierdeparten af deres rette Værdie, Maae de da kke realisere sine Banco=Sedler, Jeg bør dog ey skiere alle over een Kam; vi har og Medborgere, som ere mindre egennyttige, og til Eventyrs nogle, som ville komme sine nødlidende Naboer til Hielp om de torde vove det: men Crediten liger reent for Døden; og hvorledes kan det gaae den bedre i en Tid, da Handel og Næ ringer hælder og ere nedslagne, Desuden har jo den hastig nedfaldende Cours sat heele Selskabet i saadan Rædsel og Usikkerhed og Vahres og Eiendommes rette Værdie, samt den rette Tid til deres Kiøb og Salg, at den, som har noget at sælge, veed en, hvad han skal begiere, og den, som behøver at kiøbe, veed ey, hvad han bør give. Saa længe Kornvahre og Huusleye beholdt fine sædvanlige Priser, har man dog kundet regne noget Værdie paa faste Eiendomme, men Huusene i Byerne bliver ledige, i Mangel af dem, der lagde Flid paa Næringer, naar Landgaarde, bliver mindre lønnende for Jordbrugeren, og naar følgelig deres Eiere ikke lærger formaae at betale Renterne af deres laante Penge, da ophører strax al Calculation paa faste Eiendomme, da vil og min Herre faae en nye Skabning at see. Jeg forestiller mig allerede, hvorledes min Herre, opsperrer Munden over vore nye Possessionater og SelvEiere, naar han bliver vaer Procentenhielmer, Lurendreyere, Fogder, Projecktmagere, Spillere a. hver paa sit Sted at brillere i Palladser og Allodialer, hvis forrige Eyere har vundet Feldslag, sluttet Freds=Tractater, graanet i Purpuret, stiftet Love, ophiulpet vor Handel, lagt Grundvold til vore Haandteringer, og arbeydet for vor Friehed, Da lærer min Herre først at kiende Regula falst i vor Realisations=Plan. Jmidlertid og saalænge den ene gjemmer Seddelen af Mistanke eller Tvivlraadighed, og den anden under Speculation at faae den høyere realiseret, saa maae jo Pengene blive vare at see, og standse vore Rørelser. Giør nu Sammenligning imellem en smaaligt stigende og en hastigt faldenda Vexel=Cours, saa skal min Herre befinde Forskiellen. Den første havde sine Uleyligheder, i sær da den varierede; men saadant uagtet kunde alligevel Handelen forere, Hamrene gaae, Masovnene blæse, Skibe, ne seyle, Fabriqver trives, Haandværkere sysselsettes, Kunster tiltage, Eiendomme osttages og fremmes, Huse bygges, og enhver have sig skiellige Næring og Biering; men hvorledes gaaer det under den sidste, Jo vi faaer nu god Kiøb og let Priis paa Smør, Tælle og Sukker; men man arbeyder allerede paa Kornvahrenes Nedsettelse, saa at vor Huusholdning bliver mindre besværlig og vi kunde leve for bedre Kiøb. Men maae jeg da i min Tour faae Lov at spørge, hvor min Herre tænker, at tage sine Penge fra? Hvad hielper mig got Kiøb, naar jeg ikke har noget at betale med Jeg bliver jo lig en Tantalus, som med Frugten ind paa Næsen, og Vandet jevnt med Læberne, maatte baade hungre og tørste. Da Sukkeret kostede 6 Daler Skaalpundet, fortiente jeg meget let 9 Daler; men efterat det er faldet til 3 Daler, maa jeg slæbe for 16 Styver. Ved 72 Marks Cours levede jeg temmelig vel, ved 66, nødtes jeg til at tænke paa Besparrelse, ved 45, lider jeg allerede Nød, og falder den ligesaa hastigt til 36 Mark, saa kommer jeg, under det beste Kiøb, til at sulte ihiel. Min Herre behager at gaae i Bøderne og see paa vore Handlende, hvor ubevægelige de staaer med Hænderne over kors; dersom de ikke undertiden bleve opkaldede ind for Vedkommende, for at faae Tilsigelser og Formanninger omdet, som de allerede har gjort forud, saa skulde man snart troe, at de havde mistet Armee og Been, saa ledige ere de fra at røre sig, veye og maale. De byder og deres Vahre, ud til fals; de rabbaterer daglig paa Prisen; de ville gierne sælge med Skade, men ingen kiøber; ingen har Penge at kjøbe for. Gak til Haandverkeren, og see, hvorledes det staaer til i hans Verksted, alt det samme, Man vender sin Kiortel; man lapper sine Skoe, ja man gaaer og slider paa Strømperne selv, enten af Nød eller par Speculation. Men naar det omtalte Auctions=Verk begynder at komme i Gang, saa maatte jo Sædlerne blive rørlige og Nærings=Dyrkerne faae Leylighed til Fortieneste, og da kommer alting i sin forrige gang. Alt for vidt feylet: da bliver det langt værre for at faae Penge. Kom ihu, at Bankens Hypothike sælges først, og at Auctions Summen knapt bliver deponeret, førend den gaaer ind i Banken til Laanets fulde Betaling, om den ellers strekker til eller i det mindste 25 pro Cento af den heele Laan Summa. Ved en saadan forceret Jndbetaling, tillige, med den sædvandlige Afbetaling, formindskes Seddel stokken Dag fra Dag; jormere den ophobes, jo mere og snarere falder Værdien paa de usolgte Eiendomme; jo smageligere bliver Realisations=Planen; jo fortere drages Sedlerne udaf Rørelserne; jo meere forøges Vilderedet Ja, man torde ikke behøve nogen Lasse paa Jorden til at udregne, hvorlænge det skal vare, inden vi, imellem os, nødes til at hugge en Stump af Jernstangen, til at kiøbe Baand for, og bortbytte Tiære for Sirup, samt tilbytte os Ost for Slibestene; thi man taler allerede omet Sted, hvor Bonden maae afslaae sine Jernharve Tænder, for at betale Præsten for Sogne bud, Alt dette have de alligevel kundet undgaaes, om vi havde behandlet Vexel Coursen sva varligt og forsigtigt, som det Høylovlige Secret=Utskottet, den 20 September 1765, visseligen udkastede, og Rigets høylovlige Stænder foreskrevne; da vi uden Forstyrring i Handel og Næringer kunde vundet vor saa høyt elskede Part. Vel! Man har ikke heller gjort Vold paa Coursen. den har jo faldet af sig selv; og hvem kunde troe, at det skulde skee saa hastigt, Jeg undrer paa min Herre, som selv har tient i Feldten, at han vil bruge en saa svag Undskyldning, Kan en paa sin Post sovende Officier undskylde sig dermed, at han ey troede; eller hvortil nytter Troen, naar vi kan bruge Fornuften? At Coursen af sig selv baade skulde falde, og i en vis crisi, strax gaae tilbage om den ey blev holdt i Tøylen; det var gandske let at see for enhver, som ey havde tittet ind i min Herres LatternaMagica, hvor Fordomme, Mistanke, Avind, Hevn, Skryderie og egne Hensigter blander sig med de opstigende Dumheds=Dunsterne, som havde forvildet Synet paa Tilskueren, Parbleul Veed min Herre, med hvem han taler, Omendskiønt Rangen er --Tys, tys, kiere Herre: ingen Pistoler; det var ikke saa ilde meent: min Herre har i ikke slebet Glasset til Skabet. Endnu kiender jeg den kop arrige daroyaren. Men jeg vil bevise min Sats. Det er jo en gammel Canon. Naar Aarsagen er borte saa ophører Virkningerne. Den stigende Vexel=Cours havde og sine Aarsager. For at synes Præstlærd, vil jeg deele dem i tvende Slags: naturlige og kunstige. De første vare en imod Folke=Hoben og Vahre=Mængden disproportioneret Mængde af Banko=Sedler, og en bekostelig Krig, som hver Maaned opslugede 200000 Rdlr. paa Børsen. de sidste troer jeg, vare første, andet, tredie, fierde og femte Vexel=Contoiret: alle eller nogle af dem: ligemeget. Alle disse Aarsager til en stigende Vexel=Cours ophørte ved 1762. Aars Rigsdag; thi da lukkede Rigets Stænder Laanebanken; da sluttede Kronen Fred, da sluttede Vexel=Contoiret. sine sidste Operationer, og dermed vare Stylterne slagne unden fra Vexel=Coursen. Den ravede vel endda noget omkring paa sine høye Skanker; thi Kronens og private Folkes Gield var ey strax dermed betalt; desuden toge nogle udenlandske Bankerotter den en Tidlang under Armen: men alt nok, den skulde nødvendig give sig ned igien; paa samme Maade, som det hændte efter den Finske Krig. Dersom den nu uforstyrret havde maattet gaae sin egen gieve Gang, ligesom den Tid, saa havde Trinene formodentlig blevet lige langsomme og korte: men til Ulykke begyndte vi at anstille Klap=Jagten, Alle Gader og Naboe lave opfyldes med Skrig og Skraal over den dyre Tid, man jamrede sig over en truende Under=Ballance; man raabte paa Brugs=Patroner og Exporteurer, saasom Wampyrer; man forskrekkede sig over en indtrængt Overflødighed; man drev paa Jndskrænkninger af det Nødvendige: man vilde spise Halvparten mindre og Aftenerne; man æskede paa Forfatninger til Coursens hastige Faldende; man prækede ivrigt og Realisation; Ni Dalers Sedlen, som knapt gieldte 48 Slanter, skulde strax forvandles til en Specie Rigsdaler; den man før neppe værdigede at see paa, blev i største Hast en Afgud. Nationen kom i Giering; Extremiteter ere vor Lod, Under alt dette raadsloge Rigets høylovlige Stænder og deres Secrete=Uskott med Bekymring og Ømhed for vore Næringer, hvorledes man burde forekomme, at Coursen ey skulde falde alt for hastigt. Dette respectable Corps lignede derved en forsigtig Styrmand, som frygter for de meste Klipper ved Landkanten, og flittigst passer paa Roeret, naar den uregierlige Baadsmand slipper Skiødet og haster efter Forfriskningen. Coursen gik og en temmelig Tidlang gandske stadigt; men den blev overladt til sig selv, Den stødte først paa en liden Skipper=Vexel; to Kiøbmænd gave den siden et Puf i Ryggen; en panisk Frygt forvildede siden Hiernen paa de øvrige; Coursen begyndte at deelinere, segne, falde; ingen tog imod; ingen gjorde Mine dertil Tvertimod hørtes Glæde=Skrig paa alle Kanter; man ansaae den faldende Cours, som en vis Forløber for den gyldne Tid; jeg kiender Folk, endogsaa over den gemeene Hob, som virkelig takkede Gud for denne Landeplage. sancta limplicitas (Fortsettelsen følger.)