Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1798-04-06
(Jndsendt.) Om Moder. De minutissimis certant -- docti Det smukke Kjøn har Ord for at være i Besiddelse af det Studium at paasinde Moder og man kan vel ikke nægte, at det ofte ogsaa der har viist en Finhed i Smag og Galanterie, som er dette Kjøn egen. En ulykkelig Trenks Lænker hædrede de Smukke med den Opfindelse at anvende paa deres Hovedpynt Staalkjeder a la Trenck; Landsmænds Bedrivt ved Qvistrum smigrede de ved at bære Hatte i Skikkelse af en Broe, foruden hine Moder a la Washingthon, Cuis a la Reine og megen anden Stads. Det mere haardhjertede Mandkjøn, forekommer det mig, er ikke nær saa hældigt i sine Mode-Paafund; i det mindste ikke i denne nye Mode, som jeg nu strax skal nævne. Jeg havde i Commission at forskaffe en langt kraværende Ven en Mandskjole efter nyeste Mode, han fik den, men var saare ilde tilfreds med den. Saa skriver han mig til: "Hvad er det for en Underlighed, min Kjole har ingen Hals krave, eller rettere, en som vidt og bredt ligger langs ned over mine Skuldre. De maae vide, jeg er ganske misfornøiet hermed. Jeg har en lang smal Hals, og nu gaaer jeg for al Verden, og peger med Hovedet i Veiret, omtrent, som om man satte en Potætes paa en Vævstang. Er dette nye Mode, saa sig, hvad skal den betyde Jeg blev forlægen og i ondt Lune; med min Ven haabede jeg vel endelig at kunne blive færdig, men mit onde Lune plagede mig og leedte mig til allehaande ublide Betragtninger. Det svæver mig for Hukommelsen, som at jeg har hørt denne Mode skal hedde, a la Guillotine. Tyet sælt Navn, og endnu afskyeligere Oprindelse, om man skal udlede den fra hiin Bøddel-Maskine. Grum, eller letsindig Mand maa du have været, som først paafandt denne Mode, og som selv i din Stads kunde finde Behag i at pynte dig som et Skrækkens Billede. Du have været enten af begge, saa vil nok neppe Menneskelighed eller endog blot fiin Anstændighed give dig bifald. - Moder antages; de ere Love. Deres Moralitet undersøger man ikke, det er en Skam ei at følge dem. Men denne nævnte Halskrave Møde, heder den a la Guillotine, sandelig da minder den om noget høistskrækkende paa en saa letsindig Maade, at den maa blive modbydelig for Tænkeren og den nogenlunde Følsomme. Aldrig kunde det være Hensigten ved dette Paafund af sløifede Kraver at ville hædre de Retskafne, som ere faldne for hiint Morder-Redskab; da kunde man jo ligesaavel bemale sine Kjorteler med Sværd og Øxer, og Spyd og Kugler, disse have og fældet Hæderlige blant Menneskens Børn. Eller ville Frankemanden, allerede fra det Øjeblik han trak sin Kjole paa, lade dens saa indrettede Krave=Skabelun minde ham om den mødende Dags uforudseede Skjebne, indgyde ham Standhaftighed til at tale i Conventen, møde for Tribunen og saa maaskee vandre til Guillotinen, da burde han end yderligere have rasineret dette Mode-Paasund ved at afskjære Haaret; saa var der saa meget mindre, end ikke engang Pidsken, i Vejen Jngen af disse Grunde have andre, lykkeligere Landes Mænd til at antage denne Mode, og, forudsadt at den har hiin tilgiettede Oprindelse og stygge Navn, da forener den noget høist udelikat og modbydeligt ved sig. - Dog, nu har ogsaa mit onde Lunne aldeles dryppet ud 1 Penstrøgene. Dette, og ikkun dette, Oprindelsen og Navnet af hiin Mode har jeg fundet stødende. For Resten tap vel intet i Verden være mere ligegyldigt end en høi, eller lav, eller slet ingen Halskrave paa en Mands Kjole; Enhver bruge den som han finder for godt efter sin egen Halses Tykhed, Tyndhed, Længde, Korthed, Tækkelighed og Beqvemmelighed. – Læser, mærker du – jeg er allerede meget bliid igjen. Jnnocens Skrupelater.