Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1827-06-19
Over Slagelse Bibelforening føres den Klage, at samme endnu staaer meget tilbage for lignende Foreninger paa andre Steder i Fædrelandet. - Den Tid torde vel ogsaa komme, da Deeltagelse i Bibelselskaber vil afgive en, skjøndt neppe aldeles sikker Gradestok for Religiøsiteten! Tildragelser. Det rædsomme Udfald af Hr. Roats sidste Acension har desværre bekræftet sig. Saavidt Omstændighederne endnu ere bekjendte, fortælles disse temmelig eenstemmig saaledes: Liniens Høide var ved Taarnet 110 Fod, og dens Længde 450 Fod. Da Rosenborg, Slotstaarns Høide i det Hele skal være 140 Fod og Rundetaarns 120 Fod, manglede Liniens største Høide altsaa kun 10 Fod i samme Høide som Rundetaarn. Ved den første Opstigning den 6 d. var Linien spændt noget for slap, saa at dens meget betydelige Længde foraarsagede, at da Kunstneren paa Opgangen kom nær Taarnet, maatte han gaae oplad en Skraaning, der meere nærmede sig det Perpendikulaire end det Horizontale, og ved hvert Skridt, naturligviis blev steilere, hvorover det kostede ham utrolig Anstrængelse at naae Maalet. Desuagtet fuldførte an med sin sædvanlige Dristighed baade Op- og Nedgangen, og høstede almindeligt bifald. Da han havde naaet Taarnet udbragte han fra samme først Hs. Majestæt Kongens og Kongehusets, og dernæst det danske Folks Skaal. Ved Nedgangen viste han sig endnu paa Midten af Linien i nogle skrækindbydende Stillinger, f. Ex. ved at gaae baglænds, gaae paa Knæerne, og i det han strakte den venstre Fod udfra Linien, sidde ganske stille paa det høire Knæe &c. Tirsdagen den 12te, da han anden Gang viste sig, gav han af ovenmeldte Aarsag Linien en stærkere og ventelig for stærk Spænding, uden, som det synes, at have taget den uhyre Kraft og forholdsviis Tykkelse i Betænkning, som hørte til at spænde et Toug af den Længde ganske stramt. Med største Uforsagthed foretog han sig nu Opgangen med tilbundne Øine og en Sæk over Hovedet. Efter et kort Ophold i Taarnet viste han sig i en ny glimrende Dragt for Publikum, paa hvis Velgaaende han tømte et Glas, og tiltraadte derpaa med tilbundne Øine den ulykkelige Nedgang. To Gange standsede han, uden at Manveed Grunden; da han standsede tredie Gang, var han alt kommen noget over Halvparten af Veien, i en Høide af omtrent 50 Fod fra Jorden. Herfra tilraabte han nu de Karle, som holdt Sidelinierne: "hold fast bagved eller, som andre Beretninger udtrykke sig: stram Touget!" Disse vare hans sidste Ord. J næste Øieblik snoede det søndersprungne Toug sig i frygtelige Slangebugter under ham, og to Sekunder derefter laae den Ulykkelige bevidstløs udstrakt paa Jorden. En rædsommere Overgang og større Kontrast mellem Liv og Død kan Man ikke tænke sig, og Man maa have været nærværende, for tilfulde at fatte det skrækkelige Jndtryk. Blodet strømmede ham ud af det siden til Frederiks Hospital, hvor en stor Deel af Stadens Læger indfandt sig, men forgiæves. Et af Blodkarrene, i Lungerne var sprunget, om hertil er kommet en stærk Beskadigelse indvendig i Hovedet, har Man endnu ikke erfaret; men det er ikke at formode, da den venstre Skulder, og Overarmen paa to Steder var brækket og altsaa sandsynligen har afbødet for Hovedet. Efter 14 til 5 Timers Forløb ved Midnat var den i sit Fag mageløse Kunstner ikke meere. J Løverdags førtes han til sit Hvilested. Med sin tilbagelevende Enke, der som Øienvidne til hans rædsomme Endeligt skal være faldet i et Krampeslag, efterlader han sig to Børn, hvoraf det ynste kun er faa Maaneder gammelt. Af hans første Ægteskab leve 3 Børn. Hr. Rogt var født i Staden Middelburg i Holland og 39 Aar gammel. Han har afvexlende opholdt sig i Danmark, og var for nogle Aar siden bosat som Gjæstgiver i Odense. Første Gang givtede han sig med en agtet Embedsmands Datter her i Fyen og anden Gang med en ung Hannoverinde. Han var en Mand af liden Statur, med skarpe Ansigtstræk og et i det Hele liveligt Udvortes. Han skal for Tiden have været den eneste Eqvilibrist i sit Slags Foruden sit Modersmaal talte han færdigt Fransk, Tydsk og temmelig godt Dansk, og havde paa sine Kunstreiser i Sverrig, Tydskland, Frankerig, Schweitz, Jtalien, Ungarn, Holland &c. allevegne vundet uddeelt bifald. Flere Steder udenlands er han bekjendt under Navn af Rohardo, og i franske Blade læses Digte til hans Priis. Strasburg har han foretaget sin største Ascension til en Høide af 225 Fod. Sit første Forsøg til en Ascension for retog han i Staden Schlesvig. J München var han engang nær ved at falde ned af Linien; men reddede sig, ved at holde sig ved et af de mindre anbragte Reeb. J Kiel havde han som Kjøbenhavnsposten fortæller) det ubehagelige Tilfælde, at Linien var bleven overtrukken med Jisslag, og han vægrede sig nu ved at bestige den; de Studerende, af hvilke en stor Deel af Tilskuerne bestod, vilde nøde ham dertil, indtil han, ved at lade dem undersøge Linien, havde overbeviist dem om Urimeligheden af deres Paastand. Jmod deres Ønske gik han nu desuagtet med tilbundne Øine op, og det lykkedes ham, uagtet den større Møie det kostede, ham, da han iforveien med Foden maatte afstampe Jisslager, at fuldføre Ascensionen. Det var hans Kunsts Triumf, at han blev dens Offer, ikke ved nogen Feil fra hans Side, men blot ved en tilfældig Ulykke. Rygtet om, at Ondskab og Brødnid der skulde have Deel, er alt for afskyeligt, til at Man endnu bør troe det. Jmidlertid skal saavel hans Fader som hans Broder have fundet en lignende Død, og han skal ofte selv have sagt, at han engang, det vare kort eller længe, vilde ende sin Bane paa samme Maade.