Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-08-25
Da det endelig efter lang Udhaling, ved Landsoverrettens Domme blev mig tilladt at forsvare mig imod mine Antagonister, paabegyndtes Vidneføring, hvilken uafbrudt er bleven og fremdeles bliver fortsat og ledet, med al mulig Hurtighed og Nidkjærhed, saavel fra min beskikkede bekjendt duelige Sagfører Proc. Chr. Holger Hansens som min Side. Saaledes er der anhængiggjort Tingsvidnesager og ført et betydeligt Antal Vidner ved Odense, Lunde=Skam=Skovbye, Bjerge= Aasum, Vinding, og Sunds= Gudme Herreders Retter, samt Langensøe Birketing, og vil saadant ogsaa blive paabegyndt ved de andre Jurisdictioner saa hurtig det kan overkommes. Ved de Vidner, der allerede ere førte ved disse forskjellige Jurisdictioner, er allerede erhvervet fuldstændigt juridisk Beviis for samtlige mine Besværingers og Sigtelsers Sandfærdighed, ja jeg tør endog sige, erhvervet Beviis for Nødvendigheden, af, at dette Uvæsen til den Tid det skeete, blev søgt standset, i sin i de senere Aar forhausende Fremskriden. Den synes saaledes som om jeg kunde ophøre med Vidneføringen; men, da jeg fremdeles betragter denne Sag mere som det Offentliges, end som min Egen, anseer jeg det for min Pligt, saalænge jeg ikke har undersøgt alle mig bekjendt udøvede Skjændigheder fra de forskjellige Opsigtshavendes Side, at fortsætte Undersøgelsen og Beviisførelsen, for saa fuldstændig som mueligt allerunderdanigst at kunne forelægge vor gode Konge, hvilket er min Hensigt, uomstødelige Beviser, for, at der ikke uden tilstrækkelig, ja meere end tilstrækkelig Grund er klaget over den Behandling, man har tilladt sig at udvise imod de fyenske Veipligtige, som og Nødvendigheden af, foruden Klage til Collegierne at bruge Pressen som det kraftigste Organ, og den sikkreste Svøbe imod Misbrug i offentlige Bestyrelsesgrene. Man vil mueligt indvende mig, at disse mine Anstrængelser ere overflødige, eftersom Hs. Majestæt Kongen, paa Grund af mine og Andres Klager, har nedsat en Commission til Undersøgelse af Veibestyrelsens udviste Forhold. Jmod denne Jndvending har jeg blot at svare: at Udfaldet af Commissions=Forhandlingerne. er mig aldeles ubekjendt, samt at jeg holder for, at man meest bør stole paa sig selv, hvor dette lader sig gjøre. Efterhaanden som jeg erholder Udskrifter af Tings vidnerne fra de forskjellige Retsbetiente, skal jeg gjøre Publicum bekjendt med de væsentligste Oplysninger, der har funden Sted, angaaende Betientes Drikfældighed, Uduelighed, bedrageriske Forhold, udøvede Mishandlinger og andet deslige; thi skal Enden paa Sagen oppebies, vil nok mangen En, som ønsker Oplysning herom, gaae glip deraf, da flere Aar sandsynlig vil hengaae inden Sagens endelige Uddrag, og eftersom den Commission, der nu i saa lang Tid har fungeret, var efter Commissoriet kun udnævnt som undersøgende, som den senere skal være forandret til dømmende, derom har man ingen Kundskab) og Action endnu ikke er anlagt imod nogen af Veipersonalet; thi at Veibetjent P. H. Petersen blev sat under Tiltale og ved Underretten dømt paa Vand og Brød, hvilken Dom dog blev forandret til en Mulkt af 20 Rbd., angik ham ikke som Veibetjent; men denne Tiltale blev foranlediget derved, at han havde Deel i en falsk Attest, som blev indsendt til Rentekammeret, og som skulde godtgjøre Leveringen af et Qvantum Stene, dem han havde paataget sig, imod Betaling, at levere for nogle Veipligtige. For hans Forhold som Veibetjent har han sandsynlig Tiltale tilgode. Slutteligen tillader jeg mig at bemærke, at paa yderste faa Undtagelser nær, har alle de af mig førte Vidner, hvoriblandt en Deel Sognefogeder, der bestandig have overværet Sognenes Veiarbeide, beediget, aldrig at have seet Capitain v. Recke ved Veiarbeidets Udførelse, ei heller erfaret af Andre, at han har været tilstæde, ja mærkeligt nok, de kjendte ved 1834 Aars Udgang ikke engang denne Mand, der siden 1851 har været Veimester i en Provinds, hvor der i det Tidsløer foretaget saa overordentlig meget Veiarbeide, ved saamange nye anlagte, Landet i alle Retninger krydsende Veie. Da Hr. Capitainens Sagfører har lagt megen Vægt paa, at Vidnerne ikke have kjendt Capitainen og deraf har villet udlede den Slutning, at han desaarsag ret vel kan have været tilstæde ved Arbeidstederne, har jeg tillige ladet Vidnerne forelægge det Spørgsmaal (hvorvel det er noksom bekjendt, at Hr. Capitainen ikke let skjules bag en Bondevogn, og ihvorvel det er unaturligt, at Bonden ikke skulde blive opmærksom ved en saadan vigtig Persons Ankomst paa Arbeidstedet) om de have erfaret, at Nogen har indfunden sig paa Arbeidstederne, og der gereret sig som den, der har havt over de underordnede Veibetjente at befale, eller paa nogensomhelst Maade givet sig af med at ordinere eller føre Commando ved Arbeidet, hvilke Spørgsmaale Alle eenstemmige have besvaret med Nei Jeg vil haabe, at de Fag, der have antaget, at jeg ved mine Klagemaale har forurettet Hr. Capitain v. Recke, efter det anførte vil indsee deres Vildfarelse, ja hvis de have lagt mærke til, hvor meget Hr. Capitainen har befaret Veiene, siden jeg igjennem Pressen har dadlet hans Magelighed, og erfaret, hvor gavnligt denne Virksomhed har været saavel for Landmanden som for hans egen Sundhed, vil man vist indrømme mig Fortjeneste af det Offentlige, som og at Hr. Capitainen skylder mig Tak for hvad jeg i saa Henseende har bevirket; thi at det Offentlige i de foregaaende Aaringer sandsynligt har sparet en stor Deel Diæter, denne Omstændighed kan formeentlig ikke opveie Følgerne af Capitainens senere Virksomhed, der dog vel i det mindste maa have sat nogen Skræk i de Betiente, der forhen saa rolig for Overopsynet kunde og har udøvet Skjændigheder paa Landmandens Bekostning. Skulde Nogen udenfor Veipersonalet under sit Navn (Anonyme svarer jeg ikke modsige Rigtigheden af hvad jeg her har fremført, og hvis NB. den Modsigende er en saadan, hvis Stemme jeg kan antage Publicum har Grund til at lægge Vægt paa, skal jeg med Retsacter legitimere Sandheden af mit Fremførte. Vis paa er jeg imidlertid, af Adskillige at blive dadlet for hvad jeg her, atter igjennem Pressen, bringer til offentlig Kundskab, men mig selv bevidst de reneste Hensigter med denne Sags Begyndelse og Fremførelse, hæver jeg mig over sligt, idet jeg tillader mig at bemærke, at ingen uden den, der er inde i Sagen, og kjender den fremdeles fra mine Contraparters brugelige uværdige chicaneuse Fremgangsmaade, retteligen kan dømme herover. Jøvrigt er det glædeligt at erfare det Meget, deralt fra høiere Autoriteters Side er gjort for at bevirke en bedre Orden ved Veiarbeidets Udførelse, hvorimod man endnu høiligen maae beklage Arbeidets sene Paa begyndelse, der foranlediger, at der maa arbeides paa de for Landmanden ubeqvemmeste Aarstider, ligesom Lovbudene endnu ikke blive efterlevede, forsaavidt Rentekammer=Resolutionerne er befalet betimeligen at bekjendtgjøres de Arbeidspligtige, saaledes at de deraf kan erfare Omfanget af det dem aarligen paaliggende Arbeide, for derefter at indrette deres Agerbrug. Saaledes er jeg og flere først bleven underrettet om en Deel af det Arbeide, der for i Aar skal forrettes, ved Julii Maaneds Udgang (Høstens Begyndelse) og om Resten den 15de denne Maaned. At en Deel af det mig paalagte Arbeide som følge heraf maae udsættes til næste Aar er begribeligt, da man dog skal have Kornet i Huus og Vintersæden lagt i Jorden. Marialyst, den 21 August 1836. C. H. Hansen.