Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-06-06
Danmarks Maifest, den 28de Mai. J Veile havde to Hædersmænd paataget sig at indbyde alle Stænder til et festligt Aftenmøde paa det nærliggende Bellevue, og det bivaantes af over hundrede Deeltagere, under Forsæde af Hr. Stiftamtmand v. Hoppe, og under Præsidium af Hr. Major v. Fibiger og Consul Linnemann. Den første Skaal blev udbragt for Hs. M. Kongen ved Hr. Stiftamtmanden, og ledsaget med et ofte gjentaget Hurra. Derpaa udbragtes, med passende Jndledninger, følgende Tvaster, for Institutionen, ved Hr. Major Fibiger; for Hs. K. H. Prinds Christian, ved Hr. Consul Linnemann, for Kongehuset, ved Hr. Justitsraad Hersleb, for Fædrelandet, ved Hr. Provst Thune, for de jydske Deputerede, ved Hr. Procurator Anchersen; for de andre Deputerede, ved Hr. Stænderdeputeret Kammerraad Wulff, for Ørsted, ved Samme; for Borger og Bonde, ved Hr. Stænderdeputeret Assessor With; for Domstole og Geistlighed, ved Hr. Insp. Dalgas, for Armee og Flaade, ved Hr. Ass. With, for Veile Amt og By, ved Hr. Fuldm. Nielsen, for de 28de Mai=Foreninger, ved Hr. Major Fibiger; for Cultur og Civilisation, ved Hr. Forligelsescommissair Borch. Alle disse Tonster, ligesom og den sidste, Præsidenternes Skaal, besvartes af Fors med eenstemmigt Hurra. (Uddr. af Veile Av.)J de af Stænderdeputeret og LandsoverretsAssessor With ved ovenmeldte Fest udbragte Skaaler forekom følgende interessante Yttringer: Ved Skaalen for Borger og Bonde: Frihed, ikke Lovløshed, men en fornuftig Frihed er Grundbetingelsen, for al Velværen i en Stat. Det er den Nod, hvoraf saavel Borger som Bonde suger sin bedste Kraft. Jo mere Frihed den vindskibelige Agerdyrker, har, jo mere uindskrænket han kan anvende sin Tid, sin Flid og sine Producter, desto mere vil han kunde producere og desto flere Fornødenheder eller Beqvemmeligheder vil han anskaffe sig hos Kjøbmanden og Haandværkeren. Giv den drivtige Kjøbmand, den uforfærdede Sognt frie Hænder, let ham Forbindelserne til Lands og Vands ved gode Havne=Anlæg, ringe Skibs Afgivter og gode Veie, sog ved lave Toldsatser mere end ved Huusinquisition er og Controller at hemme Smugleri, og hans Pakhuse saavel som hans Kasse vule snart vorde fyldte. Hvor Velstand er udbredt, der mangler den flittige Haandværker aldrig Brød. Siv ham da Frihed til at tye didhen, hvor Fortjenesten vinker, uden at hemmes i sin Virksomhed ved Laugstvang eller at bindes til en vis Kreds. Selv vil han langt bedre end nogen Øvrighed kunne bedømme eller i det mindste snart erfare, om han paa et Sted er tilovers eller ikke, og let kan han da rette sit Valg. Hvi skulde vi da misunde hverandre et saa kosteligt Gode som Friheden, Hvi smaalige søge at indskrænke den, Kiøbstædmanden og Agerdyrkeren arbeide jo hverandre i Hænderne til det fælleds Maal: Velstand, Gid derfor den Sandhed maa vorde ret levende erkjendt: at ingen fjendtlig Stilling, ingen modsat Jnteresse kan tænkes mellem Land og By. Gid Kjøbstædmanden, og Landmanden række hverandre Haand som Brødre, og gid deres fælleds Arbeide under Frihedens Skygge bære gyldne Frugter i vort kjære Danmark. Ved Skaalen for Armee og Flaade: At værne om hvad der er og kjærest, stedse at være rede til at offre Liv og Blod for von Arne, vor Viv, vore Børn, kan der tænkes noget helligere Kald, Bør Nogen være udelukt herfra? Jeg haaber vist, at den Tid er ei langt borte, da alle paabendygtige Undersaatter henhøre til denne Stand, hvilket da, mere end noget andet, vil bevirke en Sammensmeltning af Landets forskellige Stænder til et Heelt, til et uimodstaaeligt Heelt. Slutningsskaalen, for de 28de Mai=Foreninger, udbragt af Hr. Major v. Fibiger, var saalydende: Stænderinstitutionens Formaal er, ifølge den ophøiede Stifters egne hvilke vi ikke for ofte kunne gjenkalde os – at oplive, altsaa at fremskynde, ikke derimod at betynge eller holde tilbage. Dens Formaal er altsaa Bevægelse. Der have vi da det frygtelige Ord, der sætter saamange aandige Podagrister i Skræk. De have ikke lagt Mærke til, at det var vor ærværdige Konge, der gav Signalet til denne Bevægelse, eller have de bemærket det, da troe de at burde være mere royalistiske, end Kongen selv. Vi derimod vandre med ligesaa megen Tillid som Hengivenhed frem paa den Bane, vor erfarne Monark anviste os. Han frygtede ikke for Bevægelsen; thi ellers vilde han ikke selv have fremkaldt den. Han indsaae, hvad ogsaa vi indsee, at Livet betinges ved Bevægelse, og at denne i en saa lykkelig Stat som Danmark, under en saa faderlig Regjering, som den danske, aldrig kan blive farlig; thi de farlige Bevægelsers Grundspire laae stedse i Vold og Undertrykkelse, i Nød og Elendighed og dermed forbunden moralsk Fordærvelse. Jngen af disse Dæmoner have vi at befrygte; derfor – jeg gjentager det - derfor er Bevægelsen os ingenlunde farlig, men tvertimod gavnlig, ja absolut nødvendig, dersom det danske Statskib fremdeles skal med Hæder føre sit Flag frem over Tidens Bølger. Med denne Overbeviisning ville vi erkjendtligen ihukomme den ældre 28de Mais=Forening og tømme vort Glas for alle nuværende og fremtidige Foreninger, som i samme Aand feire Danmark politiske Vaar. (Af samme Blad).