Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-08-11
Mariboe, d. 6te Augusti. J den senere Tid har Veiret her været ugunstig for Høe= og Tørvbjergningen. Det har næsten regnet hvor Dag. - Ved Rødbye har man allerede begyndt at meie Rug. - Efter Jndberetning til Øvrigheden, vare i afvigte Julii Maaned Priserne paa Korn og Fedevarer her i Mariboe følgende: 1 Tde. Hvede 55 til 60 Rdlr., 1 Tde. Rug 40 Rdlr., 1 Tde. Byg 30 Rdlr., 1 Tde. Havre 25 Rdlr., 1 Tde. graae Ærter 40 Rdlr., 1 Tde, hvide dito 40 Rd., 1 Pund røget Flesk 1 Rdlr., 1 Pund fersk dito Mk., 1 Pd. Kjød 3 Mk., 1 Pd. Smør 6 a. Mk., 1 Pd. Ost 3 Mk., 1 Pd. Talg 7 Mk., 1 Slagtenød 100 til 150 Rdlr., 1 Faar 16 Rdlr., I Sviin 35 til 100 Rdlr. (Mariboe Av.) Stavanger Amt. – (Fortsat, see No. 62.) - Amtet deles i Henseende til Bestyrelsen i to Fogderier, Jedderen med Dalene og Ryfylke, men i tre Sorenskriverier, Jedderen med Dalene, Ryfylke og Karmsund, og i fem Provstier, Jedderens, Dalenes, Stavangers, Karmsund og Nyfylkes. - Det kan i oekonomisk Forstand uden Tvivl til meest Oplysning modtage tre Afdelinger, eller dog betragtes fra tre forskjellige Synspunkter, nemlig forsaavidt Hovednæringen er Søeboens, Fjeldboens eller Agerdyrkerens, uagtet nogle, ja vel de fleste Steder disse tre Næringsbrug mere eller mindre drives blandede. – Søeboens. Fiskerie drives vel af en og anden i de nærmest ved Havet beliggende Præstegielde af Jedderens og Dalenes Fogderier, og i endog de indre Egne af Nyfylke, til hvilke Arme af Stavangerbugten strække si dog ere de ei af stor Vigtighed, ei Hovednering uden for Jndbyggerne af alle Præstegielde i Karmsund, for dem af Nærstrand eller Hunderaae, Skiold, Jelsøe og maaskee Vigedal i Ryfylkes, for dem af Rennesøe og Finde i Stavangers, for dem i Anuererne Somme og Tios i Jedderens, og for dem af Soggendal og dem af Ogne, Annex til Eggersund i Dalernes Provstie. Vigtigst er det for Karmen, denne største og vigtigste De af det stavangerske Archipelagus, nærmest ude ved det aabne Hav, af omtrent 3 Miles Jndhold, paa hvilken tilligemed Bukkenøerne, Udscive og nogle smaae Holme - fandtes i 1801 et Antal af 6810 Jndbyggere, altsaa 14 til 1500 Menneskeer pr. Miil, en efter disses Egnes Maade meget stor Folkemængde. - Allerede P. Clausen i hans Norges Beskrivelse (1632) ommelder den store Sildefangst i Karmsund og Fjordene deromkring, der varede indtil 1560, men tog siden af, man har, siger han, med lange Vaad og Garn, draget saamange Sild til Lands, at de have ligget der i store Dynger og som Høie og raadne siden man ikke kunde overkomme at forvare de Desuden blev Landet ei da saa meget besøgt af fremmede Kjøbmænd, som siden." Nogle Aar derefter ere Sildene gangne ind til Bergen. Henved 1556 gik Silden hen under Vigssiden (Bahuuslehn) saa overflødigen, at nogle tusinde Skibe, Skuder, Jægter, saavel fra Danmark og Holsteen, som vesten og norden fra Landet, søgte aarlig herhen at fiske. – Det sees siden atter at være kommet til Karmøen og de omliggende Hav egne, der som overalt, saaledes at det i enkelte Perioder er steget meget høit, men har siden igjen aftaget i andre Perioder. – Paa Karmøen ligger det af sit Sildesiskerie længe, lige indtil for nogle og tyve Aar siden bekiendte Skadesnæs. Om dette Steds Fiskerie, hvis Product udgjorde i en lang Periode en ei uvigtig Artikel af Almuesmandens Føde for en Deel i Norge, endnu mere i Danmark og videre i Østersøen, findes saare lidet bekjendtgjort, det er af selve Lybekker kun meget løyeligen vedrørt. – Det vigtigste dreves alene i en Tid af tre Uger, hvert Aar i Januarii, eller kort efter Helligtrekongers Dag. Da samledes fra den hele Bugts samtlige Præstegielde, fra Jedderen, og fra Sundhorlehn alle, som kunde skaffe sig Baad og Redskab; der laae da, saa mange som Strækningen kunde modtage, sysselsatte med Fisk ning. Stavangerne sendte did Fartøier med Salt og Tønder; de havde Nøster eller Søeboder paa Landet langs Søen; flere hundrede Qvinder og Fattige vare paa Strandbredden sysselsatte med Ganing og Jndsaltning. Det egentlige Fiskested, var fra Sysnæsset til Svartingen, en Strækning af en halv Miil, hvor 2 til 300 Baade paa eengang rygtede deres Garn, foruden ligesaa mange eller flere udenfor. Man kastede Nodten selv udi det af Sild vrimlende Hav, og slæbede Drætten til Lands, langs ude ved Øens Vestkyst, og rundtom i Sundet mellem den og Bukkenøen. For det meste dreves dette Fiskerie med Garn - ikke med Nodt. Der gik mange hundrede Læster af denne Sild til Østersøen. Dette var Graabeensilden. Ved Karmen fangedes siden aarlig ogsaa en Mængde almindelig Sild midt om Sommeren. Foruden Silden fiskedes her rigeligen, næsten det hele Aar om, Brislinger, Makrel, Sej, Ufs, Qveite og især orsk. En Torskart, Tænning, solgtes 16 s. Fr. Bismer Pund - 48 Pd., altsaa 3 Pd. for 1 s. nan 1732 var Fangsten saa overflødig, at der betaltes kun 6 s. for en Vog. Denne lave Priis bragte Fiskerne til at berede den til Klipfisk for i denne forædlede Skikkelse at sælge den fordeelagtigere. Der gaves andre Tider af Aaret desuden Klumtorsk og Vaargrotorsk &c., som alt tillerededes til Klipfisk eller Tørfisk. Karmøens Fiskerie var dengang saa vigtigt, at derimod det paa de øvrige Steder i Ryfylke ikke var at tale omDet er en bekjendt Erfaring, at de øvrige Fiskerier, forholder sig som Sildefiskeriet, naar Silden enkelte Aar gik til i mindre Mængde, saa sloge og de andre Fiskerier, især paa alle Torskarterne Feil. Det var som om de droges til Landet af Silden. Denne havde i mange Aar ophørt med at gaae til i nogen Mængde, og ogsaa Torskesiskerierne toge Jmidlertid har det øvrige Fiskerie ingensinde aldeles ophørt, ei engang saa at det jo stedse har været og er af Vigtighed. – Det anførte viser, at den dog stedse i afvigte Seculi første Halvdeel og saaledes nok længere tilbage har været meget stor.