Viborger Samler, 1813-11-22
Hertugen af Reggio blev sendt til Understøttelse for Fyrst Poniatowsky og Hertugen af Treviso for at bevogte Veiene til Leiptzig. Landsbyen Probstheyde var det vigtigste afgjørende Punkt, den blev 4 Gange med betydelig Magt angrebet af Fjenden; men han blev hver Gang drevet tilbage; Da Reserveartillet Kl. 5 Efterm. rykkede frem, dreves Fienden 1 Miil tilbage; Under Slaget angreb Fjenden flere Gange den Halliske Forstad; men udrettede intet. Han forsøgte og at gaae over Partha ved Schønfeld og Teckla, var 3 Gange opstillet paa venstre Flodbred, men fordreves med Bajonetten af Hertug, af Moskwa. Kl. 3 om Efterm. var baade her og der hvor Keiseren var, Seiren vores; men i dette Øieblik faldt Sachsernes Armee, Ryttere, Fodfolk og Artilleri og det Würtembergske Kavalleri, fra de Franske og gik over til Fjenden. Kun Sachsernes Chef General Zeschau og 500 Md. bleve tilbage. Dette Forræderi gjorde naturligviis baade Huller i vore Linier og overgav Fjenden den Huulvei Sachserne forsvarede, ja de sidste dreve deres Nedrighed saavidt, at de paa Stedet vendte 40 Kanoner imod Duruttes Division. Fjenden benyttede denne Uhr den, gik over Partha, tog Reidnitz og stod 1/2 Miil, fra Leipzig. Keiseren sendte sin Garde til Hest under General Nansonty med 20 Kanoner for at angribe de Fjender, som langs Portha rykkede frem mod Leipzig. Selv indtog Keiseren med en Division af Garden Byen Reidnitz og drev Fjenden langt tilbage. Vi beholdte Valpladsen og vare Seierherrer her ved Leipzig ligesom ved Wachau. Fjenden dreves imod Aften 1 Miil tilbage. Vi tabde denne Dag Divisionsgeneralerne Vial og Rochambeau, som faldt med Ære, samt 4000 Mk. Døde og Saarede. Fjenden maae have tabt overordentlig: han fratog os ikke en Fange; men vi ham 5000 Md. Samme Aften Kl. 6, udgav Keiseren Ordre til Angrebet den følgende Dag; men en Time derefter meldte Artilleri Generalerne Sorbier og Dulauloy, at man den Dag havde gjort 90000 Kanonskud, og havde endnu kun 16000 Skud tilbage, i Forraad, der neppe ville forslaae til 2 Timer - og at man maatte, enten fra Magdeborg eller Erfurt, forsyne sig med Krudt og Kugler. Keiseren besluttede, at dette skulle skee fra Erfurt, for at være desbedre istand til at beregne den Jndflydelse Bay rernes Frafald kunde have. Keiseren befoel strax, at Bagagen, og Kanonerne skulle passere Huulveien; Kavalleriet og alle Armeens Korps fik samme Ordre og Klokken 9 om Aftenen begav Keiseren sig til Leipzigs Forstæder. Armeen tabde derved Frugten af 2 Dages Seir end- og imod en overlegen Magt. - Denne Bevægelse var forbunden med stor Vanskelighed, da der fra Leiptzig til Lindenau er en Huulvei af 2 Mile, som er gjennemskaaret af 6 Broer. Man foreslog Keiseren, at sende 6000 Md. og 60 Kanoner til Leiptzig, som har Volde, besætte denne Stad, som Spidsen, af Defileen, stikke dens store Forstæder i Brand, for at hindre Fjenden at sætte sig der og for at give vort Artilleri større Spillerum; men saa afskyeligt end Sachsernes Forræderi var, kunde Keiseren dog ikke beslutte sig til at ødelægge en af Tydsklands skjønneste Stæder og priisgive den for alle de derved følgende Uordener, især da Kongen af Sachsen var der, og havde fulgt Keiseren dertil og var høist bedrøvet over sin Armees Opførsel. Hellere ville Keiseren tabe nogle hundrede Vogne, end handle saa barbarisk. Ved Daggryet være alle Munitionsvogne, Kanoner, Bagagen, Cavalleriet, Garden og de totrediedele af Fodfolket passerede Huulveien. Hertugen af Tarent og Fyrst Poniatowsky bleve tilbage med deres Korpser i Leitzigs Forstæder for at dække Overgangen og selv iværksætte den Kl. 11 Formiddag. - Kl. 6 Morgen sendte Leipzigs Magistrat en Deputation til Fyrste Schwartzemberg for at bede om Skaansel for Staden. Kl. 9 satte Keiseren sig til Hest og besøgte Kongen af Sachsen, Han overlod Ham at gjøre hvad Han vilde og raadede Ham til ej at forlade sine Stater, hvor Oprørsaanden havde udbredt sig blant Soldaterne. J Dresden var oprettet en Sachsisk Bataillon, som var indlemmet den unge franske Garde. Keiseren lod dem opstille for Kongens Pallads og lod dem tiene Kongen som Gaarde. En halv Time (Kl. 9 1/2) derefter reed Keiseren, til Lindenau for at see Troppernes Afmarsch fra Leiptzig og sen. i Broen, førend Han selv marscherede. . . d faaet at vide, at Leitzig, næsten var rømmet. Han angreb levende Hertugen af Tarent og Fyrst Poniatowsky, blev nogle Gange dreven tilbage, saa at vore Tropper, under Forstædernes Forsvar, droge sig tilbage. De Sachjere som vare blevne i Staden, skjødfra Voldene paa vore Tropper og nødte dem til hastigere Afmarsch, der voldte nogen Uorden.