Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-11-26
Frankerig. Den krakanske Begivenhed er af Preussens og Østerrigs Repræsentanter bleven officiel meddeelt Tuilleriernes Kabinet; samtlige Journaler beskjæftige sig udelukkende dermed og føre eet og samme frimodige Sprog. Begivenhedens Vigtighed har forenet alle Partier; det er ikke meere Legitimisterne eller Republikanerne, ikke meere den dynastiske Opposition eller det conservative Centrum, der tale igjennem deres Organer; det er den hele franske Nation, der fører Ordet for den i dens Øine forstyrrede Folkeret. Efter det Sprog, som det halvofficielle Blad Journal des Debats fører, er det ingen Tvivl underkastet, at den franske Regjering har været aldeles uvidende om denne Handling af de tre absolut Magter; Bladet udtaler sig om Tilintetgjørelsen af Krakaus Uafhængighed saa skarpt, som det er muligt uden Krigserklæring. Den offentlige Ret - siger det - er den Grund, paa hvilken alle europæiske Staters Rettigheder og Uafhængighed hvile, og denne Ret er tilligemed Wienertraktaten bleven krænket, endskjøndt Frankerig og Engelland endnu i denne Sommer have udtalt sig saa utvetydigt som muligt om Krakau og Traktaten. Enhver, der har læst Wiener traktaten, veed, at Fristaten Krakaus Stiftelse ikke udelukkende var de tre Magters Værk, der nu ville have Ret til at tilintetgjøre Republiken, og dersom der gives specielle Traktater, i Kraft af hvilke Preussen, Østerrig, og Rusland betragte Krakaus Uafhængighed som et simpelt Forsøg, hvilket de stedse kunde lade ophøre, saa ligger det for Dagen, at disse Traktater ingen Kraft og Gyldighed kunne have ligeoverfor de andre Magter, som have underskrevet Wienertraktaten. Europa har aldrig før hørt tale om disse Traktater. Sagen er et fuldende Factum, men Retten bliver staaende, og de bestemte Erklæringer, som Frankerigs og Engellands Undenrigsministre have afgivet for faa Maaneder siden, ere Borgen for, at Retten ikke vil blive opgivet. Begge Ministre opstillede de samme Principer; de erkjendte, at Krakaus Existents er begrundet i Wienertraktaten, at Spørgsmaalet derved er et europæisk, og Frankerig og Engelland have ved at medunderskrive Wienertraktaten, garanteret den eneste af Polen friblevne Stads Uafhængighed og Rettigheder; de erklærede, at Krænkelsen af de Traktater, der have Hensyn til Krakau, i hvor svag og ubetydelig ogsaa Staten monne være, gjorde hele Traktatens Gyldighed tvivlsom. Hr. Guizot var kort og ligefrem som altid, Lord Palmersion udtrykte sig maaskee endnu kraftigere. (Det Væsentlige af Lordens Tale i denne Anledning er nylig blevet refereret). Disse Erklæringer, slutter Bladet, tilkjendegive tydeligt, i hvilke Lys Frankerig og Engelland ville betragte Sagen. Det handler ikke om den lille Republiks Vigtighed for Europas Ligevægt, men det handler om et Princip, hvorpaa den europæiske Statsret og alle Staters Uafhængighed hviler. Naar Fristatens Tilværelse virkelig var uforenelig med saadanne Magters Rolighed, som Rusland, Østerrig og Preussen, saa var det endnu ingen Grund til at krænke Retten; Man maatte forelægge alle de Magter Sagen, der have underskrevet Wienertraktaten; selv Tredie at sønderrive de Traktater, der vare afsluttede selv Syvende, er noget Nyt i Diplomatiens Aarbøger, Den 13 Novbr. forelæste Hr. Guizot i en Minister conferents sit Svarudkast paa Lord Palmersions sidste Note; Svaret slutter med den Erklæring, at Hertugen og Hertuginden af Montpensters forlangte Frasigelse af den spanske Arvefølgeret hverken var begrundet i Tingenes Natur eller i den strænge Ret, og at den derfor under ingen Betingelse vilde finde Sted. Udkastet bifaldtes af samtlige Ministre; ogsaa fra Oppositionen har Ministeriet erholdt den Forsikring, at den betragter den spanske Giftermaalssag som et nationalt Anliggende.