Politivennen, 1802-01-01
Frimodige Anmærkninger i Anledning af Jndberetningen fra Kommissionen for de Kvæstede. (Fortsat fra No. 299.) Førend mere indføres af Kommissionens Jndberetning, vil jeg, for ikke at trætte Læseren, ved at lade Anmærkningerne staae for langt fra Texten, her anføre hvad jeg ved det allerede Jndrykkede finder nødigt at anmærke: J Anledning af Kongens Skrivelse til Kommissionens Mænd af 5te April 1801, der Udgjør deres Kommissorium, beder jeg mine Læsere at lægge Mærke til, at samme paalægger Kommissareene ene disse Pligter: 1) At undersøge Antallet og Tilstanden af de i Slaget Kvæstede, samt af Enker og Børn efter de i Slaget Faldne, 2) At modtage alle frivillige eller andre Bidrag, som maatte indkomme til deres Understøttelse og ende lig 3) at afhielpe de Kvæstedes og deres Familiers samt de Afdødes Enkers og Børns Trang for Tiden, og gjøre Forslag, til deres Tarv for Fremtiden. Man seer at Hs. Maj. ikke har paalagt, hvad han ikke kunde paalægge Kommissionen, at Udtænke noget andet Brug af Gaverne, end det Giverne havde havt for Øje. Man seer, at Ho. Maj. under 1ste Post har nævnet de Slags Personer, der burde ansees sem Ejere af de indkommende Bidrag: a) de af Landets kække Sønner søm ere blevne kvæstede den 2den April,b) deres Enker og Børn, som ere faldne. At Kongen tillige paa Kommissionens Forestilling vilde, som Givernes Repræsentant, tilføje en tredie Klasse af Lidende, som i første Øjeblik mindre tænktes paa, nemlig Forældre, der tabte deres Sønner, og Fæstemøer der mistede deres Forlovede, var ligesaa billigt, som det efter Udgiverens Formening var baade ubilligt, og i Kommissoriet ugrundet, om Kommissionen vilde udstøde nogen af de under 1sie Post Udtrykkelig nævnte fra de Begavedes Antal. At Kommissionen dog har gjort dette, vil sees i dette No., af Fortsættelsen af dens Jndbiretning. Man seer af 2den Post, at Hs. Maj. har været saa langt fra den uværdige Forestilling, at de ventende Bidrag kunde vorde for flore til at belønne Tapperhed for Fædrelandet, at han endog har paalagt Kommissionen, tillige at anvende hertil hvad af andre Kilder kunde faaes. Man seer endelig af 3die Post, at Kongen atter paalægger Kommissionen at udfinde Midler til at tilvejebringe for de Lidende endnu mere Hielp, mere Trøst, mere Hoder, end Bidragene (alle tilsammen) kunde yde. Gaaer Læseren nu med mig fra Kommissoriet, som afmaaler den Kreds, inden hvilken Kommissionen havde at virke, over til Kommissionens Jndberetning selv, forsaavidt som deraf i dette Blads No. 208 og 209 er indrykket, saa haaber jeg, at han billiger følgende Anmærkninger. S. 3323 har Kommissionen berettet, at de af den uddelte Understøttelsers Sum i afvigte Aar fra 2 April til ult. Dec. udgjorde eireg 20000 Rdlr. Betænker man at Understottelserne i det første Aar, efter Sagens Natur, maatte være flere og større, end i noget efterfølgende saa skulde man næsten formode, at Kommissionen havde fremgaaet med unødvendig Knaphed, og denne Formodning bliver endog noget bestyrtet derved, at Kommissienen under disse 20000 Rd. indbefatter Gaver, som den for een Bang har givet til dem, der ej kvalificerede sig til aarlig Pension. Dersom man paa den anden Side anfører at Kommissionen var nødt til Varsomhed, da den ikke endnu kunde vide, at Bidragene vilde blive saa klækkelige, som de ere blevne; saa bliver det af den samme Grund en desto alvorligere Anke, at Kommissionen, i en saadan Uvished fandt sig beføjet til at give Gaver for een Gang til Personer, der, som den siger, ikte kvalificerede sig til aarlig Pension; thi før det vidstes, hvor store Bidragene bleve, kunde det vel neppe bestemmes, hvo der kvalificerede sig til aarlig Pension eller ej? Ligeledes synes det en billig Mening, at Visheden om Bivragenes ungefærlige Beløb kunde have været oppebiet, førend Kommissionen gjorde hvad den S. 3333 siger at have gjort, udslettet Personer af Understøttelses Protokollen, der vel have været saarede, men dog intet tabt af deres Arbejdsførlighed. Disse Personer havde jo dog lidt Smerter, havde maaskee tabt af deres Udsennde, og kunde vel aftsaa, naar Gavesummen blev overmaade stor, gjøre Fordring paa en hædrende Andeel! Kommissionens Jndberetning, fortsat. III. Grundsætninger og Hovedtegler for Understøtningsplanen. Cqmmissionen har under denne Punet mældet, at ihvorvet den ved sine Forretningers Begyndelse neppe havde tordet haabe, at de Understøttelser, som fra den kunne blive mnlige, vilde strække sig videre end til at hielpe ved Uddeling af Gaver eengang for alle eller i det højeste til Uderstøttelse for en Tid, have dog de betydelige og vedvarende Bidrag, i Forening med de fra Admiralitetet tilstaaede Douceurer og aarlige Pensioner, aabnet Udsigten til et varigere Gode, da den ikke allene med Vished forudseer at kunne liækkeligen understøtte dem, som dertil nu goalificere sig, for Livstid; men anseer det indog iværksætteligt, at ved noget Tilskud til det hidtil Jndsamlede kan en Fond consolideres for qvæstede Krigere, og for faldne Krigeres Efterladte i Fremtiden, og saaledes lægges Grund til en Jndretning, som baade kan give et varigt Minde om den Aand, som i Begyndelsen af dette Aarhundrede besjælede Regieringen og Folket, og tillige til Opmuntring for enhver, som herefter gaaer i Strid for Fædrenelandet. Hidtil har Staten intet Jnvalidehuus, ingen Fond for dets qvæstede Krigere eller Faldnes Cfterladte. SøeQvæsthuset er allene indrettet og forpligtet til at curere de Qæstede saavidt muligt, men ikke at forsørge dem. Hverken for dem eller for faldne Krigerrs Efterladte var der altsaa hidtil nogen anden Udsigt til Forsørgelse end ved det almindelige Fattigvæsen. En Fond til Understøtning for dem, som i Fremtiden qvæstes for Fædrenelandet eller i Strid for samme miste Forsørgere, henhører altsaa til de gode Jndretninger i SStaten; og til at lægge Grund til en saadan Jndretning, synes den nærværende Tidspunet, som kalder Vigtigheden af kjække Fædrelands-Forsvarere til Minde, at være den belejlige; men, da de indkomne private Bidrag egentligst ere bestemte for 2 Aprils Qvæstede og Efterladte, bør Hensigten for det Tilkommende, saavidt disse Bidrag angaaer, blive en Bisag, som finder Sted, for saavidt den med den billige Omsorg for de nuværende Lidende kan forbindes. Commissionen har derfor under denne Punet allene handlet om det Nuværende, og til næste Punkt forbeholdt sig at tale om det Tilkommende. Den Understøttelsesplan, som Commisionen under denne Punet fremsætter, deler sig i de almindelige Grundsætninger, med dertil føjede Bemærkninger, og de specielle Regler for ethvert Slags af Lidende. a. Almindelige Grunsætninger. 1) Da det er sædvanligt, at Staten sørger for saarede Officerer og faldne Officerers Efterladte, Commissionen troer at kunne antage, at denne Omhu fra Statens Side ogsaa strækker sig til Maanedslientnanterne, eftersom disse i Slaget tjente som Officerer saa følger deraf, at kun de, som ere under eller udenfor Officer-Classen, blive Gjenstande for den Hielp, som fra Commissionen kan oreslaaes. 2) Lgesom Admiralitetet, ved Douceurers og Pensioners Bestemmelse for Qvæstede af disse Classer, ingen Forskiel har gjort imellem dem, hvad enten de have været militaire eller civile, af Land- eller Søe-Etaten, Commanderede, Frivillige, eller Pressede, men anseet dem alle, som dem, der forsvarede Fædrenelandet tilsøes, saa troer Commissionen at burde fra sin Side iagttage det Samme, og at alle bør have lige Adgang. som blive Gjenstande Da de Personer for Understøttelse, i Almindelighed henhøre til den arbejdende Folkeklasse, der ligesaalidet selv bør ved Goddædighed forledes til Lediggang, som det Almindelige berøves Produktet af deres Arbejd, troer Commissionen, at de givne Understøttelser bør bestemmes saaledes, at Arbejdsevnen, som er tilbage vedbliver i gavnlig Virksomhed. 4) Af de tvende Forsørgelsesmaader, som gives, nemlig: ved afvexlende Understøttelser, der, under stadigt Tilsyn med dem, som forsørges, forøges eller nedsættes efter disses afvexlende Forfatning, Levnetsmidlernes Priser o. s. p. b) faste Pensioner, som vedblive uden Forandring, i det mindste uden Forandring til Nedsættelse har Commissionen, ved at overveje, hvilken i dette Tilfælde maatte findes den antageligste, troet at burde henholde sig til den sidste, især af følgende Grunde: a) fordi den jevnligen afvexlende Under