Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-08-04
Hvad Kjøbenhavn angaaer, da forener det Landlivets Behageligheder med en Residentsstads store og ubeskrivelige Beqvemmeligheder og Fortrin Uden at eie nogen Jord, kan De faae her Al hvad Jorden frembringer, og det ofte endog langt tidligere end paa Landet: alle muelige Slags Frugter og Urter, saa modne og skjønne som hjemme hos os. Man behøver ikke at gaae paa Jagt, for at faae Vildt, hos Vildthandleren finder De strax, hvad vore Jægere maa søge efter hele Dage, og Frugten er hos dem opsat i en saa nydelig Orden, paa store Porcellains Fade, der staae paa Borde, dækkede med en hvid, fiin Dug, at man kan faae dobbelt Lyst til at nyde den. Alle andre Fødevarer ere fortræffelige. Vel har Kjøbenhavn ingen Fiskeparker, skjøndt Jndsøerne omkring Staden ikke mangle Ferskandsfisk, men paa Fisker husene finder De til enhver Tid levende Fisk, ligesaa springende, som i vore Parke. Det fineste Hvedebrød, der ofte meere ligner Kage end Brød; det fortræffeligste Rugbrød, endog af østersøisk Rug; det deligste fedeste Kjød af Hornqvæg og Lam, der komme hertil fra Jyllands og Holsteens fede Græsgange, den herligste Melk af holsteenske Køer, der hele Sommeren græsse paa Fælleden udenfor Staden, finder De her i Overflødighed, og til enhver Time af Dagen. Selv Vandet, som hos os Landboer sædvanligst er brak, findes her fersk og godt. Det ledes med megen Konst til hvert Huus fra en Ferskandssøe, hvormed Naturen har velsignet denne overalt af Hav omgivne Stad. Paa mangfoldige Steder i Kiøbenhavn findes Springvand, og ved Christiansborg kan endog faaes Vand fra Kong Roes ældgamle Kilde. Kort, De savner her intet af Livets Goder, Naturen har udøst sit hele Overflødighedshorn over Axelstad. Men endnu større Behageligheder end Sandserne, finder Aanden her i Omgangen af godlidende, veltilfredse Mennesker, i Venskabs hulde Arme. Hvor De kommer hen, møder De forekommende Artighed og Høflighed, Tienstvillighed og Godhed. Klubberne kunne betragtes som det Demantsbaand, der knytter Mennesket til Mennesket. Her er ingen Forskiel paa Stand og Rang. Den fornemme Herre og den ringeste Embedsmand og Borger, spille og spise her ved et Bord, drikke paa hverandres Sundhed, og betragte hverandre som Brødre. J ingen Stad i Verden gives der ogsaa flere Dusbrødre blandt de forskjellige Classer end her. Damerne ere overalt velkomne, og modtages med en Galanthed, der minder om den gamle Riddertid. – Luften, paastaae mange, er ikke saa god her, som paa Landet. Jeg for min Person har ikke kunnet overbevise mig herom, man finder her aabne Pladser og Hauger i Mængde, og Voldene omkring Kjøbenhavn ere sande Luft rensere. Ogsaa forsyner Øster- og Nordsøen, Stadens Jndbyggere med et zephyrisk Lufttræk, som nogle vel kalde Østenvind, men som jeg anseer for en sand Velgierning for denne store Stad. - Vinterforlystelserne kan jeg naturligviis endnu ikke tale om, men, som jeg har hørt, skulle de endog langt overgaae Sommerglæderne. Skuepladsen, en uudtømmelig Kilde til Fornøielse, er aldeles stoppet for os stakkels Landboer, thi hvad er vore smaa og smaalige Privattheatre mod det store Skuespil paa Kongens Nytorv, Et Guld flitter mod en Stierne - et Lampeskin mod Solens Lys. Det eneste, der bedrøver mig her, midt iblandt alle disse uudtømmelige Glæder, er den Tanke, at jeg snart skal forlade Kjøbenhavn; thi ligesaa fornøjet som jeg er med hver Ting, saa tilfreds er min Onkel med Alt, og han længes kun efter at komme herfra. Men dette maa nok snarere skrives paa hans Gigts og hans Hypochondries Regning, end paa hans Smags og Forstands. Han seer Alting igjennem et Par sorte Briller, og hvad Under altsaa, at han gjerne vil herfra. Deres oprigtige Emilie Brombær.