Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-02-10
Blandinger. Veile A. har en vidtløftig Beretning om Festlighederne i Anledning af Herredsfoged Boecks Jubilæum i Fredericia Hr. Justitsraad With bragte Jubeloldingen sin Lykønskning i følgende humoristiske Foredrag: "Jeg vil søge at variere det Theema, som vi alt flere Gange i Dag har behandlet. Jeg vil udbringe en Skaal for vor Jubelolding, betragtet fra en ny Side, og ønsker jeg at indrette mit Foredrag i den Form, at begynde og ende med en Sang og en Prædiken i Midten. Bliver ikke bange, mine Herrer, Det skal ikke vare saa længe. See, nu er jeg først Degn, og til fælleds Opbyggelse vil jeg bede Menigheden istemme Chor med mig. Nu Skaal for hver en brav Student, Sing Saliera Hurra! Som har Minerva ærlig tjent. Han holde fast paa Skjøderne, Sing Saliera Hurra: Og klare Vægtermoderne, Sing Salliera Hurra! (Nu gaaer jeg paa Prædikestolen.) Skaal for hver brav Student, Som har Minerva ærlig tjent! Hvorledes tjener Man Minerva ærligt?" Mon den kan siges at have tjent tro, som blot læser, for at faae en Embedsexamen og siden lægger Bogen paa Hylden, Nei, det er en simpel Leiesvend, som ikke arbeider mere, end han er nødt til, og som vender hende Ryggen, naar han har faaet sin første Sold. Den ærlige Tjeneste udfordrer, at Studenten af indre Drivt vedbliver at arbeide sit hele Liv igjennem. Studenten maa være gjennemtrængt af sit høie Kald, som Oplysningens For kjæmper. Det er Studentens Pligt, stedse at gaae foran i sin Tidsalder, han er Folkeoplysningens Bannerfører, han skal svinge med Kraft Oplysningens Fakkel mod Overtroe, Bigotterie, Tyranni, og hvad alle de Dæmoner hedde, som lænkebinde Nationerne, saa at de, rædde for Gnisterne, tumle tilbage i Mørkhedens Huler, hvorfra de ere komne. Kun saaledes tjener han Minerva ærlig. Vi have her i vor Midte en saadan ærlig Student, vor kjære Jubelolding! Ja mærkelig nok, han er den ældste juridiske Student i Danmark. J det mindste er han den ældste af dem, som ikke igjennem en Bagdør, men gjennem den aabne Porticus, ere indtraadte i Minervas Hall, og som offentlig ved det grønne Bord maatte gjøre Regnskab for sine Kundskaber, inden Man meddeelte ham academisk Borgerbrev. Han ophørte ikke at studere ved Embedsexamen men han studerer endnu. Med en Ynglings Begeistring betraadte han Forfatterbanen, og da Staten senere krævede hans Virksomhed, og anviste ham en Virkekreds, der strakte sig fra Kattegattet til Nordsøen, glemte han dog ikke Minerva. Nei, han holdt ærlig Skridt med sin Tidsalder, og intet Fund i Videnskabernes rige Miner blev ham længe ubekjendt. Min Text siger endvidere om Studenten: "Han holdt fast paa Skjøderne." Hvad forstaaes herved, Den brave Student passer sin Cours, og lader sig aldrig overrumple af Kastevinde. Han sælger aldrig sin Mund eller sin Pen for Fyrstegunst eller Folkegunst til at forfægte Andet end det, han erkjender for Sandhed og Ret. Nei, han styrer sin Skude trods Storm og Modvind mellem Klipper og Skjær ind i Retfærdighedens Havn. Dette har vor ærlige Boeck hæderligt udført. Han var aldrig tilfals, han passede sine Skjøder og naaede lykkelig de Retfærdiges Havn. Der staaer endelig ogsaa i Texten: "og klare Vægter møderne." Her vil jeg ikke tale og de Vægtermøder, for hvilke den unge Rus ofte er udsat, naar Viin og Vid er nærved at sprænge hans Pande. Slige Møder ere Bagateller. Der klares med en Mark eller to, og gaaer det galest, er en ubehagelig tilbragt Nat i No. 9, det Hele. Nei, mine Venner, der gives andre Vægtermøder, som ere vanskeligere at klare, og som træffe Manden hele Livet igjennem, for hvilke især den juridiske Embedsmand idelig er udsat. Han færdes saa at sige altid paa Valpladsen mellem stridende Partier, der stedse ere rede til at angribe ham med uforskyldt Bagvaskelse, og der er endnu noget andet, han har at bekjæmpe. Der er noget til, som Man kalder Næser.