Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-20
Indenlandske Efterretninger. J det sidste Hæfte (Marts) af Revue encyclopedique læser man S. 817826, en udførlig Liste over alle de Tidsskrifter, som udkomme i den danske Stat. Stykket har Mærket 3 og viser, at Forfatteren har bestræbt sig for Nøiagtighed og Fuldstændighed, imidlertid er dog (foruden mange Trykkeil, adskilligt at erindre derved. At det juridiske eller casuistiske Tidsskrift Forsete, som er ophørt, anføres som existerende, at dets Redaktør, som var bekjendt og benævnt, anføres at have været Anonym, at det anføres iblandt de Tidsskrifter, hvis Jndhold var blandet, og hvori Digte, originale, eller oversatte og efterlignede Fortællinger bleve optagne o. s. v. er saaledes alt urigtigt. Maanedsroserne redigeres ikke længere af Hr. Overskov. Varepriserne, som af Meglerne udgives, ere optagne blandt Tallet af Tidsskrifter. Med ligesaa megen Grund kunde Komedieplakaterne og Mere sligt anføres. Det haderslebske, det husumske, det flensborgske Jntilligentsblad, og maaskee flere ere forbigaaede, og saaledes kunde meget mere bemærkes. Om dette Tidsskrift siges: "Det begyndte 1804, og har uafbrudt vedligeholdt sig under tre forskjellige Redaktioner. Det befatter sig ikke mere med Politiken, men søger at give det snareste mueligt videnskabelige Nyheder fra alle Lande, desuden har det ofte meget pikante Jagttagelser, og interessante Noticer. Man maatte ønske, at dette gode Tidsskrift ikke gav det Polemiske saa megen Plads."J Viborg Saml. No. 50 læses følgende Jndsendt: "At ogsaa den danske Nation søger at vinde et Blad i den Hæderskrands Europas meest cultiveerte Nationer kappes om at binde sig, ved at understøtte Grækerne, og forhielpe dem til at løse de Lænker den høieste Grad af Barbarie og Tyrannie, tungt lod hvile paa dem i flere hundrede Aar, kan vist ei andet, end glæde enhver Dansk. Ligesom man ei kan miskjende hiin Opfordring til at tage til Opdragelse her i Landet forladte og ulykkelige græske Børn, hvis Fædre faldt for Friehedens ædleste Sag. Men paa den anden Side, med Hensyn til det Sidste, maa dog enhver Menneskeven ved at kaste et Blik paa selve Fædrenelandet beklage, at man ei værdiger flere hundrede af Landets egne Børn nogen Opmærksomhed, men overlader dem til deres sikkre Skjæbne, engang at recrutere Tugt- og Forbedringshusene. Disse ulykkelige Børn ere de talrige saakaldte Natmænds i Provindsen Jylland. Fødte for det meste under aaben Himmel, tilbringes deres spædeste Dage paa Moderens Ryg, og dernæst ved hendes Haand vandre de om til de naae en modnere Alder. Fra den tidligste Alder lære de kun at kjende Lasterne; og imedens de savne alle Livets Goder, blive de kun fortroelig med dets Onder. Deres Liv er en uafbrudt Vandring, og selv berøvede al Beskyttelse af Samfundet, blive de deres mere lykkelige Medmenneskers naturlige Fiender. Ubekiendte med alt hvad man kalder positiv Religion og Moralitet, maa det forundre, at end ikke større Excesser begaaes af disse raae Mennesker. Saasnart deres physiske Kraft tillader saadant, indgaae de uden videre et, naturligt Ægteskab, som de ogsaa temmelig, letsindigen igjen hæve. Et forholdsviis stort Antal Børn opstaae heraf, og det er disse ulykkelige Skabninger, som det vist ville være en hæderlig Sag at giengive Samfundet, og opdrage til gode og retskafne Mennesker. Deres Forældre, som aldeles uforbedrelige, maa man overlade til deres egen Skjæbne, og omsider ville de uddøe. Men Børnene burdt, hvor de antræffes, borttages, og henføres til et almindeligt Vaisenhuus. Gid de Mænd, som saa værdigen og med saa megen Held have talt Grækernes Sag, og at vilde unde forestaaende Gienstand deres Opmærksomhed.