Berlingske Tidende, 1835-11-14
Paris, den 4de Novbr. - Med Hensyn til Efterretningen om Carlisternes sidst vundne Fordele over Christinerne, bemærkes: Slige forbigaaende heldige Udfald for Carlisterne kunne nu saa meget mindre gjøre Fordring paa Vigtighed, som Nationalaanden i Spanien har taget Carlismens Bekæmpelse til Foreningspunkt, om maaskee ogsaa under den stilkiende Betingelse, senere naar man er blevet færdig med Carlisterne, med fornyet Heftighed atter at tage fat paa de politiske Tvistigheder af en anden Rang, der for Øjeblikket maae staae tilbage for den almindelige, trængende Nødvendighed af den fantisk-absolutiske Carlismes Undertrykkelse. J Madrid synes man ingenlunde at tvivle om et heldigt Udfald af det sidste Opbud i Masse. De ikke-officielle Journaler yde det ubetinget Bifald, hvoraf man dog ikke kan drage nogen ubedragelig Slutning, da de endnu staae under Censur og følgelig styres ovenfra, med Hensyn til det Sprog, de føre. J Forbindelse med Roes over hiin Forholdsregel, gjendrive Madrider-Gaceta Journal des Debats's tidligere Paastand, at nemlig Ministeriet Mendizaval havde opretholdt sig kun ved de gjorte Concessioner, og bemærker, at samme Journal ikke synes at ville give Slip paa den engang fattede Jdee, at kun en fransk Jntervention kan skjænke Spanien Rolighed. Bedre underrettet – vedbliver Gacetaom Spaniens Kræfter og Hielpemidler og om dets Beboeres, Characteer, har den franske Regjering bestandig vægret sig ved at intervenere, skjøndt vor Dronnings og vor Friheds Sag uafbrudt har indgydt den (den franske Regjering) den meest levende Jnteresse. Den franske Regjering har bestandig anseet en Jntervention for overflødig, og den har endnu samme Anskuelse; den vidste, at Spanien besidder større Midler, end der behøves til Prætendentens Tilintetgjørelse, og at det kun kommer an paa, rigtigt at anvende disse Midler. Udfaldet vil godtgjøre Rigtigheden af denne den franske Regjerings Anskuelse. Spanien vil lykkeligt kæmpe denne Frihedskamp til Enden, uden at blive nødt til, at trænge til sine bedste Bundsforvandtes Jndblanding i sine Anliggender. Der ligger Forskjellen, der er imellem den nuværende repræsentative Regjerings Triumph og Absolutismens Seier i Aaret 1823. - Ogsaa Eco lægger stor Vægt paa den gode Forstaaelse, der efter dens Paastand skal herske mellem den franske Regiering og Ministeriet Mendizaval, men den tilføjer følgende Jndskrænkning: Kun Henriquinquisterne og de Doctrinaire ærgre sig over vor Fremadskriden paa de frisindige Jnstitutioners Bane." Denne Undtagelse synes imidlertid at gaae over Bord med selve Regelen. Den dynastiske Oppositionspresse i Frankerig finder Jntet at udsætte paa Decretet om et almindeligs Opbud i Spanien. Men den skarptseende National derimod vil bag hiin Forholdsregel, som den dog ikke vil nægte en quast-revolutionair, Characteer, opdage en maskeret Afgivts=Udpresning, hvorom det maaskee er den decreterende Regjering ligesaameget at gjøre, som var det udskrevne Mandskab. Denne Afgivts Udpressning skulde nemlig ligge i hiin Bestemmelse i Decretet, der indrømmer, med 1000 at kunne løskjøbe sig fra Militairtjenesten. Journalen mener endog, at man kun af den Grund har erklæret alle Spaniere mellem 18 og 45 Aar for Soldater, for at bevæge ret mange af dem til Erlæggelsen af Løskjøbningssummen. Var dette ikke Hensigten, vilde man have nøjedes med, kun at behandle de 100,000 Mand, hvem Lodden traf, som Soldater. National nærer overhovedet endnu Mistanke til Hr. Mendizavals Liberalisme. Det af Messager og Courier fremsatte Forsvar for denne Minister, at nemlig de fleste, som redelige og frisindige anerkjendte Spaniere have udtalt sig for ham, tilbageviser National med den bemærkning, at ogsaa Lafayette, Dupont og Lafitte, en Tid lang vare blevne narrede af det frisindige Anstrøg, den dengang endnu unge August Thorn havde vidst at give sig. Ligeledes kunne nu ogsaa de Herrer Arguelles, Galiano og Jsturiz blive narrede af Hr. Mendizaval.