Viborger Samler, 1829-10-31
(J den sædvanlige Jndledning meldes, at Grev Diebittich til Tractatens Afslutning havde fra russisk Side efter Keiserens Fuldmagt udnævnt Greverne AlerieOrlow og Friederich Pahlen; paa tyrkisk Side mødte Stordefterdaren, Mehemed-Sadik-Effendi og Abdul-Kadir-Bei, Kadinster af Anatolien.) Art. 1. Enhver Fjendtlighed og Uenighed, som hidtil har fundet Sted mellem begge Riger, skal fra denne Dag af ophøre saavel til Lands som til Vands, og der skal til evig Tid berske Fred, Venskab og god Forstaaelse mellem Hs. Maj. Keiser og Padischah over alle Russer og Hs. Høihed, Ottomannernes Keiser og Padischab, mellem Deres Arvinger og Thronfølgere, ligesom ogsaa mellem Deres Riger. De tvende høie contraberende Parter ville anvende en særdeles Omhyggelighed for at undgaae Alt, hvad der kunde fornye Misforstaaelsen mellem Deres Undersaatter. De ville sam vi tighedsfuldt opfylde alle nærværende Fredstractats Betingelser, og ligeledes vaage over, at der ikke paa umiddelbar eller middelbar Maade bliver handlet imod samme. Art. 2. J den Hensigt at give Hs. Høihed Ottomannernes Keiser og Padischab et Beviis paa sit venskabelige Sindelags Oprigtighed, tilbagegiver Hs. Maj. Keiser og Padischab over alle Russer Porten Fyrstendømmet Moldau i samme Omfang, som dette har befundet sig for Begyndelsen af den Krig, som endes ved denne Fredstractat. Ligeledes tilbagegiver Hs. Keiserl. Majestæt, Fyrstendommet Vallachiet og Bannatet Krajova uden alle Undtagelser Bulgarien og Landet Dobrudscha fra Donau indtil Havet, tilligemed Silistria, Hirsova, Matschin Jsatticha, Tuldscha, Babadag, Basardschik, Varna, Pravodi og de andre Stæder, Flækker og Landsbyer, som deri indeholdes; hele Omfanget af Balkan fra Emineh=Burnu til Kasaulii, og det hele Land fra Baltanbjergene til Havet tilligemed Selimo, Jam bol, Aldos Karnabat, Mesembria, Achiolin Burgas, Sizeboli Kirklissa Staden Adrianopel, Luts Burgas, og endeligen alle Stæder, Flætter og Landsbyer, og overhovedet alle Pladser, som de russiske Tropper have besat i Rumelien. Art. 3. Pruth skal ogsaa for Fremtiden danne begge Rigers Grændse, fra det Punct af, hvor denne Flod berører Moldaus Gebeet, indtil dens Udløb i Donau Fra dette Sted følger Grændselinien Donaus Løb indtil St. Georgs-Mundingen, saaledes, at alle de Øer, som dannes af denne Flods forskjellige Arme, forblive i Ruslands Besiddelse. Donauens høire Bred forbliver, ligesom tilforn, i den ottomanniske Ports Besiddelse. Jmidlertid er man bleven enig om, at denne høire Bred, fra det Punct af, hvor den Donauarm, der kaldes St. Georg, skiller sig fra den, der bære Navnet Sulinch, i en Afstand af to Mile fra Floden skal forblive ubeboet: ligesom der ogsaa paa de Øer, der forblive i det russiske Riges Besiddelse, med Undtagelse af de Quarantainer, som der skulde anlægges, ikke maa tillades Oprettelsen af nogen Colonie, eller af Fæstningsværker. Begge Magters Coffardieskibe skulle have Ret til at beseile hele Løbet af Donau. De, som føre det ottomanniske Flag, maae frit løbe ind i Mundingerne ved Kilia og Sulinned, medens St. Georgmundingen forbliver tilfælleds for begge de contraherende Magters Krigs- og Coffardieskibe. Derimod skal det ikke være de russiske Krigskibe tilladt, ved deres Seilads paa Donau at overskride det Punct, hvor denne Flod løber sammen med Pruth. Art. 4. Da Georgien Jmiretien, Mingrelien, Guriel og flere andre caucasiske Provindser for længe siden og til evig Tid ere forenede med det russiske Rige, og da dette Rige desuden ved den, den 22de Febr. til Turkmantschal med Persien afsluttede Tractat, har erhvervet Khanaterne Eriman og Nachitschewan, saa have begge de høie contraherende Magter erkjendt Nødvendigheden af, mellem deres resp. Stater paa denne hele Linie at opstille en strængt bestemt og til Undgaaelse af alle fremtidige Discussioner passende Grændse. De have ligeledes taget de Midler i Overveielse, som udfordres til at sætte uoverstigelige Hindringer for de Jndfald og Røverier som hidtil ere blevne udovede af de tilgrændsende Folkestammer, og som saa ofte have bragt Venskabets og det gode Naboeskabs Forhold i Fare. Overeensstemmende hermed er man bleven enig om, at anerkjende den Linie som Grændse mellem det russiske Hofs og den ottomanniske Ports Lande i Asien, som, i det den danner Grændsen af Guriel indtil det sorte Hav, løber indtil Grændsen af Jmiretien og derfra til det Punct, hvor Grændserne af Paschaliterne Kars og Achalzik stode sammen med Georgiens, saa at Staden, Achalzik og Fæstningen Achalkalali maae komme til at ligge i en Afstand af ikke mindre end 2 Mile nordlig og indenfor denne Linie. Alt det Syd og Vest for denne D morcationslinie i Retningen af Paschaliterne Kars og Achalzit beliggende Erbeet tilligemed den største Deel af Paschalitet Achalzit, skal til evig Tid forblive under den høie Ports Herredømme, hvorimod det Nord og Østen denne Linie i Retningen af Georgien Jmirctier og Guriel beliggende Gebeet tilligemed den hele Kyststrætning langs det sorte Hav indtil Floden Kubans Munding, med Jndbegreb af Havnen St. Nicolaus, til evig Tid skal forblive under det russiske Riges Herredømme. J Overeensstemmelse hermed ti bagegiver det russiske Hof den høie Port: Den øvrige Deel af Pascha litet Achalzit Staden og Paschaliket Kars Staden og Paschalitet Exzerum, ligesom ogsaa alle af de russiske Tropper besatte Pladser, der befinde sig udenfor benævnte Linie. (Fortsættes.)