Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1829-08-11
Efter alle Efterretninger var Fjendens hele Opmærksomhed henvendt paa Schumlas Forsvar. Jmidlertid var det nødvendigt at skjule alle Bevægelser for Samme, og lade Tropperne marschere. om Natten, og bestandig igjen at lade nye Tropper indtage de Afmarscheredes Sted, for at Fjenden intet skulle mærke; dette foretoges lige til den 18de Juli, og Storveziren foruroligede ingenlunde vore Bevægelser; han udskikkede blot 1000 Mr. Rytterie, som forsigtig opstillede sig lige overfor vore Kosakforposter. Jmidlertid havde Generalerne Roth og Rüdiger foretaget deres Bevægelser mod Kamtschikfloden, den Første over Dewno og Hasanlar, og den Anden over Markovest og Kadiktoi. General Rüdiger erfoer paa sidste Sted, at Fienden havde i Kiuprikjoi en Post paa 3000 Md., som kun med stort Tab kunne angribes forfra, han besluttede derfor med Hoved massen af sine Tropper at omgaae Fienden, medens General Giroff beskjæftigede Tyrkerne i Fronten, og selv passere Floden ved Cralamaly, 6 Verster, ovenfor Kinprikjoi. Dette skeede den 17de Juli Kl. 6 om Morgenen, hvor et Corps paa 1000 Tyrker overrumpledes, og lod deres Leir med 3 Faner i Stikken. Om Natten passerede Generalen Floden, og rykkede i Spidsen for 10 Batailloner løs paa Kiuprikjoi; Jussuf Pascha, som førte befalingen der, gjorde Mine til at ville gjøre Modstand; men da de 3de russiske Jæger-Regimenter marscherede løs paa ham, greb Fjenden, til Flugten, og forfulgtes af General Ragowsky, som fratog den 4 Kanoner, nogle Fangne, Jussuf Paschas Leir og 2 Faner. Dette kostede os ikke een Mand, men ved Angrebet paa Cralamaly havde vi 13 Døde og 8 Saarede. General Rüdiger efterlod derpaa 4 Batailloner i Kiuprikjoi- og marscherede langs den høire Side af Kamtschik, for i Nødstilfælde at kunne understøtte General Roth. - Denne havde ogsaa den 17de naaet Kamtschikflodens Bredder, der hvor denne Flod gjennemskjærer Veien fra Varna til Burgas, men her havde Fienden paa den modsatte Strandbred, en stærk Forskandsning inde, og General Roth besluttede derfor at passere Floden 67 Verster længere nede, ved Landsbyen Dulger. Om Natten marscherede General Roth i Spidsen for 14 Batailloner gjennem de mest ubanede Veie derhen, her havde Fjenden ogsaa en Forskandsning, men uden Skyts; flere Forhindringer og 4 Broer der skulle slaaes over Floden, gjorde at Overgangen først kunne skee den 19de i Dagbrækningen. General Williaminoff i Spidsen for 4 Batailloner, styrtede strax løs paa Forskandsningen og indtog den, Tyrkerne kastede deres Vaaben og grebe til Flugten. Derpaa vendte General Roth sig hur tig mod Derwisch-Jowan, hvor Pascha Ali Schafsiks Leir, som skulle forsvare den nedre Bred af Kamtschikfloden, laae. Her geraadede de russiske Tropper strax i Fægtning med et nyt oprettet regulairt tyrkisk Cavallerie-Regiment; de Forskandsninger der dækkede den fjendtlige Leir, blev af grussiske Regimenter med 16 Kanoner, snart erobret, og de flygtende Tyrker lede et betydeligt Tab af Døde; den hele Leir, 5 Kanoner, 5 Krudtkister, 6 Faner og 200 Fangne bleve Seierherrens Bytte. Den russiske Gen. Froloff, som af Roth var efterladt paa den anden Side med nogle Batailloner, besluttede strax at kaste sig paa Fienden, og uden at opsøge et passende Sted til Overgang, styrtede Russerne sig i Floden, for at svømme over; denne Dristighed imponerede Fienden saaledes, at den kun gav sig Tid til at give en Kartedschsalve, førte sine Kanoner bort i største Hast, og drog sig derpaa tilbage til Aspro; endeel Kosakker forfulgte Tyrkerne, og fratog dem i Kanon. Den 20de Juli marscherede Gen. Roth mod Aspro og lod sin Avantgarde rykke frem til Palissang, hvilket Sted er det høieste Punct af det store Balkan, Fjenden var saa forskrækket, at den ikke engang forsøgte at gjøre os Passagen over de høie Bierge, stridig, hvilken man allerede kan ansee for at være overstegne, i det mindste hvad den venstre russiske Colonne angaaer. Den høire Colonne under General Rüdiger ankom den 20de Juli til Trunduschliedere, hans Avantgarde stod i Ali Wadschick; General Pahlens Reserve med Hovedqvarteret, befandt sig den 20de i Derwisch-Jowan; i det Hele have Fægtningerne fra den 5te til den 19de, der paa en saa berømmelig Maade har aabnet os Portene til Balkan, kostet Fienden 10 Kanoner, 14 Faner og 400 Fangne, et stort Antal Døde uberegnet. - Vi kunne altsaa nu imødesee vigtige Begivenheder; saameget desmere som der skrives fra Semlin, at den tyrkiske Flaade var igjen udløben i det sorte Hav, for at komme Burgas til Hjælp, som trues af den russiske Eskadre; dette bekræftes ogsaa fra Odessa, med Tilføiende: at Admiral Greigt befinder sig med den russiske Flaade for Varna, hvor han skal indtage Tropper, for dermed at foretage en Flankebevægelse eller Diversion ved Sizebolis, da den russiske Armee har passeret Kamtschik. Portens Tolk Jschak-Effendi skal være ankommen til Schumle, i hvad Anledning, veed man ikke; man formoder, maaskee blot for at give Storveziren en paalidelig Diplomat ved Siden, da hiin intet Begreb skal have om de politiske Forhold. Fra de af Russerne beleirede Fæstninger, hører man endnu lidet: General Kisselew har havt en Sammenkomst med Commandanten i Giurgewo, under Fæstningens Mure, hvori han under særdeles fordeelagtige Betingelser søgte at stemme ham til Overgivelse, men denne bad om at blive forskaanet for Opfordringer af den Art, som under ingen Betingelser ville blive antagne. Schumla, omringet paa alle Sider, vil neppe længe holde sig. Maaskee ville nu Underhandlingerne i Constantinopel bedre lykkes, og man erfarer at den 9de Juli have Conferentserne med den franske og engelske Gesandt og Reis Effendi taget deres Begyndelse; det er mærkeligt hvad der skrives fra Berlin, at den preussiske Generallieutnant Baron Møffling afgaaer, foranlediget af Hoffet i St. Petersburg, i en overordentlig Mission til Constantinopel; de Forslag, som der skulle gjøres, skulle have de for omtalte Betingelser til Grundlag; nemlig: AkjermanTeactaten, fri Seilads paa det sorte Hav, uden dog at det forlanges at Dardanelslottene skulle sløifes. Derimod synes Keiseren bestemt til, ikke at tilbagegive de i Asien erobrede Fæstninger; og hvad der maae glæde enhver Menneske- og Grækerven er, at hvad Grækerland angaaer, da skal der gjøres Fordring paa, at det erholder de udstrakte Grændser, uden hvilke ingen Stats Selvstændighed er tænkelig, nemlig til den udenfor Termophylerne liggende Linie fra Arta til Vold, saaledes at Athen ikke allene, ikke blider udelukket fra Grækerland, men ogsaa en stor Deel af Thessalien kommer indenfor dens Grændser. At det sikkerlig ogsaa er Keiser Nicolaus's ædle Tænkemaade, den græske Præsident Grev Capodistrias stoler paa, kan man mærke paa Alt; denne ædle og store Diplomat, har paa en Note fra den engelske Resident Dawkins, hvori der fra Engelands Side forlanges: enten at Fiendtlighederne indstilles paa alle Puncter, eller de græske Tropper drages tilbage inden de senest bestemte græske Grændser, svaret: "at det er den græske Regjering ubekjendt, hvilke de Grændser ere, som de Allierede have bestemt, da det aldrig er bleven den bekjendtgjort; men selv om denne Meddelelse var skeet, saa ville den have troet at feile mod Troe, Love og Oprigtighed, (det eeneste, der kunne give den Tiltroe hos de forenede Monarker), naar den ved at forelægge dem Sagernes sande Stilling, ikke havde overbeviist dem om, at det ikke stod i dens Magt ved forrige Aars Slutning, ligesom det aldrig kan skee, at forplante den paa den anden Side af den corinthiske Tange værende ulykkelige Befolkning, ved en Regjeringsbefaling til det Jn at dre af Pelopones og de tilgrændsende Øer. Disse Provindser have ligesaavel som Pelopones og Øerne i Prøvelsensdage forpligtet sig til, aldrig at skille sig, eller deres Sag fra hinanden. Denne Forpligtelse er beseglet ved National-Congressens Samtykke og en urokkelig Eed.