Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-27
De jydske Stænder. (Fortsat. See Følgebladet til No. 12.) Sagen og Modificationer i Stænderinstitutionen og Skattebevillingsret. Rosenørn ansaae Petitionerne om Skattebevillingsret for ulovlige, og kunde derfor ikke tilraade, at man understøtter dem. Han tillagde Petitionerne og Contrapetitionerne ligeliden Vægt, og indsaae ikke, hvorledes Nogen oprigtigt kan nægte, at der er anvendt mere Jndflydelse udenfra, for at faae Underskrifter paa Petitio nerne for Skattebevillingsret, end for at bringe Contrapetitionerne istand. Han stemte mod en Petitions Jnd givelse. Sognefoged Sørensen. Hvad Folket og især Bonden var, før 1660, har Historien lært, og hvad vi ere blevne siden, har Erfaringen viist, men hvorledes det vil blive ved en Forandring, ligger skjult for hver Dødelige Øie. Det er ganske vist, at der er et Røre i Folket, baade i By og paa Land, om et velordnet Finantsvæsen." Fæsteren Pind kunde ikke Andet, end yttre sine Folelser i Anledning af de mange og store Velgierninger, som Enevoldsregjeringen har beviist Bondestanden. Han talte om Pidsken, om Træhesten og om Gabestokken, hvad der ikke kunde være nogen rar Reve at passere." Han talte og Frederik den 6tes Fortjenester i Henseende til Hoveriet, Tiendevæsenet, og mange andre gode Ting som jeg imidlertid ikke seer mig istand til, her at nævne Dog faldt det ham endnu ind, at omtale Fattig- og Skolevæsenet. Han nævnte ogsaa Stænderinstitutionen, men at søge om en friere Forfatning, om Skattebevillingsret, fandt han ubetimeligt. Ei engang for Stændernes Forening vilde han stemme. With gjorde den hist. Bem., at de Fordele, som Bondestanden nu er i Besiddelse af, fremfor i Fortiden, ikke hidrøre fra Souverainitetens Jndførelse. For dem have Bonderne alene Ham at takke, som staaer der bekrandset for vort Blik. Han meente ikke, at Bondestanden havde noget at frygte af en friere Forfatning. Aagaard stemte for Stændernes Forening. Møller Tøstesen. Jkke Een af mit Valgdistricts Beboere har jeg hørt yttre Ønske om en Forening af Stænderne, og det glæder mig, at, med Undtagelse af 88 Jndv. af Ribe Kjøbstad, ikke een Eneste i hele Ribe Amt. har underskrevet nogen af de indk. Petitioner og Skattebevillingsret og Stændernes Forening. Man lægger særdeles Vægt paa disse Petitioner; men jeg kan forsikkre, at jeg kunde have skaffet fra mit Valgdistricts 52 Sogne en Petition i modsat Retning istand, der skulde have talt ligesaamange Underskrifter, som alle Hine tilsammen; thi det er et alm. Ønske i dette District, at det bliver ved det Bestaaende. Fielstrup meente, at Skattebevillingsret ikke burde indrømmes Stænderne, saalænge de ere sammensatte, som na. Stændernes Forening ansaae han ikke gavnlig for Nørrejylland. Han betragtede nemlig Foreningen som en Jndlemmelse af Jyderne under Sjællænderne. Denne Anskuelse bestredes af Rummelhoff. Borberg stemte for Stændernes Forening. Præsidenten indlod sig ikke paa Sagen i dens Heelhed, men henviste til hvad han havde yttret i Roeskilde, med Tilføiende, at han endnu aldeles er af samme Mening, som dengang. Kun Foreningspørgsmaalet berørte han. Han viste det Ugrundede i den Frygt, at de jydske Anliggender ikke skulde finde en saa god Behandling i en forenet Forsamling, som i den særskilte jydske. Han gjorde opmærksom paa den Mulighed, at der baade kunde holdes fælles Forsamlinger og særskilte Forsamlinger; de Anliggender, som vare fælles, dannede da Østifternes og Jyllands Stænder en Eenhed. Men de Anliggender, der vedkom en særskilt Provinds, behandledes kun i den Forsamling, hvor denne enkelte Provinds var repræsenteret. Niogfyrretyvende Møde, 10de Decbr.