Berlingske Tidende, 1836-02-15
efter Placat 29de October 1824 aldeles forbryder sit Borgerskab. Saa kan heller Jngen, der maatte være sat under Værgemaal, eller hvis Bo er under Opbuds- eller Fallit Behandling, eller som iøvrigt er underkastet nogen Retsforfølgning der efter Lovene betager ham Raadigheden over alt sit Gods, tage Deel i hine Valg saalænge saadan Uraadighedstilstand vedvarer, ei heller den, som er bleven sat under Tiltale for nogen Forbrydelse, der kan medføre Tabet af fornævnte Rettighed, førend han ved endelig Dom er bleven aldeles frifunden for saadan Forbrydelse). 17. Under Jagttagelse af hvad i 16 er fastsat, skal enhver Borger være berettiget til at deeltage i Valget af Borgerrepræsentanterne; men, for at en Borger skal kunne vælges til saadan Post, er det endvidere fornødent, at han eier Huus eller Gaard i Byen eller paa dens Grund. Saa maa det og iagttages, at Adseendenter og Descendenter eller Brødre ei maae paa een Tid have Sæde i Borgerrepræsentationen, ei heller de, der ere ligesaa nær besvogrede, og at ligesaalidet nogen Borgerrepræsentant maa staae Lovgivningen har vel allerede udelukket Æreløse, saavelsom dem, der have været dømte til Forbedringshuusarbeide eller endnu større Straf, fra Borgerskabs Erhvervelse, ligesom dette ogsaa forbydes, naar Nogen dømmes til en saadan Straf, som foranført. Man har imidlertid troet, at forsaavidt Borgeren skal erhverve Stemmeret i Communens Anliggender, bør Fordringerne til hans Personlighed være strengere. Ligesom derfor allerede Tiltale for en Forbrydelse, der kan medføre Straf paa Ære eller af offentligt Arbeide, antages at burde suspendere den omhandlede Rettigheds Udøvelse, saaledes synes ogsaa en Dom, som maatte overgaae Nogen for Tyveri, Hæleri, Bedrageri eller nogen anden i den offentlige Mening plettende Forbrydelse, om en saadan end ikke medfører offentligt Arbeide, at maatte have Tabet af active Borgerrettigheder til Følge. Ligeledes synes Paragraphens øvrige i saadan. Stægeskabs- eller Sygesende hold til nogen af Byens Magistratspersoner i saadant Slotskabs, eller Svogerskabsforhold til nogen af Byens Magistratspersoner.). Deelagtighed i Valget af Byens Repræsentanter har man troet at maatte tilkomme alle dem, som have taget Borgerskab, det være sig nu paa Grund af at de drive et Næringsbrug eller de benytte den Adgang, Udkastets § 4 giver enhver Grundeier i Kjøbstaden til ogsaa at blive Borger. Det har været Ventilationer underkastet, om det ikke nu, naar Borgernes Valg ikke meere som hidtil skal være bundet ved Forslag af Magistraterne, maatte være fornødent at søge anden Garantii for Vælgernes Skjønsomhed og Jnteresse for Borgersamfundets Tarv end den, der ligger i at de ere indlemmede i Borgernes Tal, saaledes at man enten, i Liighed med hvad der i den preussiske og flere fremmede Kjøbstæders Love er foreskrevet, krævede en vis Jndtægt, eller hvad der vel her rettest traadte i Stedet derfor, en vis Størrelse af den Deel, som den Paagieldende tog i Kjøbstadens Udgifter, eller at der, efter det Exempel, som adskillige for enkelte Kjøbstæder i Hertugdømmene udgivne Reglementer give, skulde fordres Grundeiendom. Jmidlertid blev Resultatet af Overveielsen, at ingen Borger burde udelukkes fra Stemmegivningen, hvorved han vilde tabe en Ret, som han hidtil har havt, ligesom det i Særdeleshed meentes, at Hensyn til Enhvers Næringsafgift vilde forvolde Forviklinger i Anvendelsen og foranledige Jalousi mellem Borgerne. Til Valgbarheden er det derimod antaget, at det blotte Borgerskab ikke er tilstrækkeligt, men da det, efter det Foranførte, er anseet utilraadeligt, at gjøre en vis Grad af Deelagtighed i Byens Afgifter til en Betingelse, saa er det fundet, at man helst burde fordre Forening af Borgerskab med Grundeiendom. Da den ved Kongelig Resolution af 15de October 1817. approberede Jnstrux for de eligerede Borgere i Slagelse, 1 ikke tilsteder Magistraten at foreslaae Andre til Eligerede sammesteds end dem, der ere Grundeiere, og denne kongelige Resolution tillige bemyndiger Cancelliet til at meddele lige Jnstructioner for de eligerede Borgere andetsteds, hvilket og for en stor Deel er skeet, da kan dette og alt siges at være den gjeldende Tingenes Orden, hvorved man i Tvivlstilfælde helst bør blive Dertil kommer, at fast Eiendom efter sin Natur binder Personen stærkere til Kjøbstaden, og at Anordningen om den stændiske Forfatning just i Grundeiendom har søgt Garanti for de Egenskaber, som udkræves til Deelagtighed i Raadslagningen om Landets almindelige Anliggender. Derimod er det ei fundet nødvendigt her at kræve en vis Værdi ved Eiendommen. 8. Den, der er valgt til Borgerrepræsentant, vedbliver denne sin Post i 6 Aar, Det har været nødvendigt at fastsætte, hvilke Grader i Slægt, eller Svogerskab mellem Repræsentanterne indbyrdes der skulde være til Hinder for, at de kunne have Sæde sammen i Borger repræsentationen. Da der paa den ene Side kunde være Frygt for, at enkelte Familier, ved at have flere af deres Nærpaarørende i Borger repræsentationen kunde faae for stor Jndflydelse paa Byens Anliggender, men man paa den anden Side maatte finde det betænkeligt at strække udelukkelsen meget vidt, da Forlegenhed for dygtige Repræsentanter derved kunde opstaae især i de mindre Byer, hvor de meere betydende Borgere ideligt ere forbundne ved Slægt eller Svogerskab, er man gaaet den Middelvei, kun at lade de allernærmeste Familieforhold herved komme i Betragtning. Da Borgerrepræsentationen og Magistraten staae ved Siden af hinanden som to forskellige Corporationer, der controllere den ene den andens Virksomhed, er det fundet, at heller intet alt for nært Slægt, eller Svogerskabsforhold bør finde Sted mellem nogen af Borgerrepræsentanterne og Magistratspersonerne. Man har ikke troet at burde fordre en høiere Alder til den active end til den passive Valgret, saaledes som Tilfældet er med Valgret og Valgbarhed til Provindsialstænderne; men i den mindre Virkekreds, som er anviist Communeforvaltningen, maa Fuldmyndighed, uden hvilken Borgerskab ei kan faaes, ansees at være tilstrækkelig.