Aalborg Stiftstidende, 1840-02-15
Udlandet. Sverrig. Vi have igaar omtalt den i Sverrig indtraadte Ministerialkriis. Som et interessant Bidrag til Kundskab om det i de indre politiske Forhold vakte Røre, samt om den forskjellige Maade, hvorpaa Landets Forfatning og dets Fremskridt betragtes, kunde følgende i Oppositions bladet Dagligt Allehande, indeholdte Kritik af og Modstykke til Throntalen tjene: "Det synes at være Throntalens Hensigt at udgjøre et historisk Document og indeholde en Oversigt over alle de Fremskridt, Landet menes at have gjort siden den 5te Novbr. 1810. Man finder der med tydelige Ord gjendrevet Alt, hvad andre Forfattere tidligere meente at have beviist med Facta; men Enhver benytter de Vaaben, som staae til hans Raadighed. Jmidlertid er ved sielden en Throntale bleven holdt, som i høiere Grad fremkalder Opposition fra Rigets Stænder; thi er det sandt, at Landet kan takke Regjeringen for alle de Fordeele, Talen opregner, er det den, som forbedrede vore Finantser, forhøiede vore Jernpriser, udvidede vor Jndustri, fordobblede vore Bank Jndkomster og Toldindtrader, forøgede vor Folkemængde, formindskede vore Skatter, m. m. m. m.; saa bør isandhed Rigets Stænder skynde sig med at bringe en Regjering Takoffte, som har kunnet bevirke sligt alene ved Forsynets Naade, uden nogen Slags Medvirken fra Folkets Side. Al Misfornøielse er da uretfærdig og Dadlesyge er det egentlige Onde, som trykker vort Samtund. Men skulde det derimod befindes. at Regjeringen har liden eller ingen Andeel i alle de omtalte lykkelige Tildragelser; at de tvertimod enten vare en følge af saadanne Omstændigheder, som have udviklet sig af det almindelige europæiske Statsystem i de sidste 25 Aar, eller af Stændernes egne Foranstaltninger, (med Bankens Bestyrelse har Regjeringen saaledes aldrig havt Noget at gjøre, at skrive dens forøgede Jndkomster paa Regjeringens Regning, bliver saaledes temmelig stærkt),men at der derimod neppe er noget Fremskridt at bemærke i alle de Forhold, som det især beroede paa Regjeringen at ordne og bestemme eller idet mindste at forberede, at uagtet man i en lang Aarrække - ja allerede siden 1809 - har trængt paa een forandret Repræsentation, hvilket har yttret sig baade i Petitioner og i den offentlige Mening hos Deel af Nationen, saa har Regjeringen dog aldeles intet Skridt gjort for at udarbeide et Forslag hertil; at vor civile og criminelle Lovgivning i det Hele taget staaer paa samme Punkt, som for hundrede Aar siden; at vort forunderlige Skattevæsen bestandigt vedbliver; at vor Administration hidtil endnu ikke har tilegnet sig nogen forbedres Form; at vore Nærings- og Politiforhold stedse vedblive at frembringe Usikkerhed, Forbrydelser og Elendighed; at vort ved Fængslerne anvendte System er en Kjæde af idelige Misgreb; at vort Væbningsystem endnu efter 30 Aars Forløb ligger fuldkomment i Svøb og endnu Jntet er anvendt for at lindre og borttage den meest trykkende Byrde fra Agerbruget; at det Materielle ved vort Forsvarsvæsen har faaet en altfor underordnet Plads i Militairsystemmet og det Personelle i Gageforhøielser og Uniformforandringer har spillet Hovedrollen, uden at der er skeet noget Forsøg til nogen lige saa hensigtsmæssig, men mindre dyr Organisation; at den offentlige Dannelse af Ungdommen til Embedsmænd i Staten bedst viser sine Mangler ved den almindelige Nød og Forlegenhed, saasnart der er Tale om Besættelsen af et Embede, som fordrer Duelighed og Jndsigter; at Systemmet ved Embeders Besættelse ingenlunde synes at have været det i Lovene fastsatte, at der ved alle Befordringer bør sees meest paa Duelighed og ikke paa Byrde; at Yttringsretten ved mange Leiligheder blev stillet blot for Magten, hvilket drog betænkelige Følger efter sig og kostede uskyldige Borgeres Blod; at den offentlige Myndighed, som en Følge af, at den misbrugtes, mistede noget af sin Anseelse hos Folket; at der blandt de høiere Embedsmænd for den opmærksomme Jagttager fandtes Ting, som ikke ganske kunde forsvares for Motalens Domstol, at som en Følge af alt dette slutteligen Tilliden imellem Regjeringen og Folket aftog og det i det Sted opstod Mistro - skulde, sige vi, dette, eller Noget deraf, eller noget endnu Værre, findes at være den uminkede Sandhed, som ikke kan forgyldes enten med Bankens forøgede Jndtægter eller de høiere Jernpriser eller Folkemængdens Tiltagen - da maatte det ogsaa være Stændernes Pligt, aabent og mandigt at frembære for Regjeringen sine Tanker om det 30 paarige System, om de Vanskeligheder, som ikke ere overvundne, og om de Forhindringer, som ikke ere ryddede af Veien, saa at ikke blot Folket maa kjende Regjeringen, men Regjeringen ogsaa maa kjende Folket. Oppositionen mod den nærværende svenske Statsstyrelse er denne Gang meget talrigt repræsenteret i Stænderne og et Ministerskifte er sikkert uundgaaeligt, hvis det ikke allerede er indtraadt. - Breve, der ere ankomne til Gothenborg fra Hovedstaden, tale om vigtige Forandringer i Grundloven, som Kongen vil forelægge Stænderne.