Aalborg Stiftstidende, 1844-10-09
Offentlige Blade have tidligere omtalt en imod Tugthuuslivsfange Ole Johansen Skandsgaard og Rasphuuslivsfange Rasmus Simonsen anlagt Sag, under hvilken den Første var sat under Tiltale for Undvigelse, Forfærdigelse af falske Rigsbanksedler, Falskmøntning og Tyveri, og den Sidste for attenteret Undvigelse. Skjøndt Sagens Realitet i og for sig maa ansees for ikke lidet mærkelig, idet det et oplyst, til hvilke Forbrydelser der kan gives Leilighed i en saa afsluttet og stræng Straffeanstalt, som Fangetaarnene i Citadellet Frederikshavn, og med hvilken paafaldende Lethed falske Nøgler og Knive kunne erhverves og Undvigelse skee derfra, samt hvorledes Apparater til de groveste Forbrydelser, kunne erholdes udenfra under Forhold, der iøvrigt synes at være gunstige for Afspærrelsen, idetmindste relativt til vore øvrige Straffeanstalter, saa var det dog fornemmeligt et Formalitetspørgsmaal, paa hvilket der dengang henlededes Opmærksomhed. Da Undersøgelserne i Sagen nemlig vare sluttede og en ifølge Bestemmelserne i Plac. af 31te August 1813 nedsat Ret, bestaaende af 2 af Assessorerne i Landsover- samt Hof- og Stadsretten og Actuarius ved TugtRasp- og Forbedringshuset, var udnævnt, indgik Retten med en Jndstilling til Directionen for bemeldte Straffeanstalt, hvori den yttrede, at den maatte ansee sig incompetent til at paakiende Forbrydelser, der vare begaaede af Fanger, efterat de vare undvegne af Straffeanstalten, idet dens Jurisdiction kun strakte sig til de Forbrydelser der bleve udøvede af Fangerne i selve Straffeanstalten, hvorfor den ansaae det rettest, at Skandsgaard under Eet droges til Ansvar for samtlige de af ham begaaede Forbrydelser. Paa denne Rettens Skrivelse resolverede Cancelliet, "at de af Skandsgaard begaaede Forbrydelser blive at paakiende af bemeldte Ret, uden Hensyn til at nogle af dem vare forøvede efter hans Undvigelse." Uagtet denne Justitscollegiets bestemte Ordre fandt Retten sig imidlertid ikke beføiet til at tillægge sig selv en Competence, hvoraf den ifølge Lovgivningens Bestemmelser ikke var i Besiddelse, idet den ansaae Cancelliet for uberettiget til at meddele Retten en Myndighed uden en udtrykkelig Lovbestemmelse, og det saa meget mere, som den for Retten i den oftnævnte Placats § 3 anordnede processuale Fremgangsmaade i væsentlige Henseender divergerer fra den for Sager, der henhører under Justitsvæsenets Paatale, ellers foreskrevne, og den afviste derfor Sagen for Skandsgaards Vedkommende, forsaavidt angaaer de udenfor Straffeanstalten begaaede Forbrydelser, idet den iøvrigt dømte Skandsgaard for de i Straffeanstalten udøvede Forbrydelser til eensomt Fængsel med skjærpet Strafarbeidei 8 Maaneder og Simonsen til samme Straf i 3 Maaneder. Sagen blev dernæst indanket for Høiesteret, hvis nu afsagte Dom lyder faaledes: "Den indankede Dom bør ved Magt at stande, dog saaledes, at Skjærpelse i Straffe arbeide for Rasmus Simonsens Vedkommende bortfalder. Etatsr. Blechingberg tillægges i Salarium for Høiesteret 20 Rbd. Sølv, som udredes af de Tiltalte efter det i Dommen i Henseende til de øvrige Omkostninger bestemte Forhold. (Fædrel.) Øchlenschlæger, som fortiden opholdes sig i Paris, skal ifølge "Augsburger Allgemeine Zeitung, have til Hensigt at bringe sit sidste Drama (Dina?) til Opførelse paa den franske Skueplads, men har endnu ikke kunne faae en Oversætter.