Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-04-22
Nyeste Post-Efterretninger. Der skrives fra St. Petersborg under 5te April: følgende Keiserlige Manifest er her udkommen: AfGuds Naade Vi Nicolaus den første, Keiser og Selvhersker over alle Russer &c. Den Allerhøieste har udbredet sin Velsignelse over Rusland; da den Persiske Krig er bleven tilendebragt ved en hæderfuld Fred, hvilken Krigs Begyndelse lod befrygte at den skulde vare længe. Midt under venskabelige Forhandlinger og imedens bestemte Forsikkringer lode os haabe at vedligeholde godt Naboeskab med Persien, saa blev Roligheden forstyrret for de af vore Nationer, som boe paa Grændserne af Caucasus, og vort Rige, blev krænket ved pludselige Jndfald, og ved Overtrædelse af Tractaternes Hellighed. Nu maatte Vold drives tilbage med Magt; vor tappre Armee, som maatte forfølge Fienden paa ubanede Veie, og som vare ødelagte af de Tropper, som skulde forsvare dem, som maatte selv ofte kæmpe med Naturen, og som var udsatte for den brændende Sommerhede og for Vinterens Strenghed, bevirkede dog efter uhørte Anstrængelser, at Fæstningen Exivan, som blev holdet for at være uindtagelig, blev erobret, gik over Araxes=Floden, plantede sine Faner paa Toppen af Bierget Ararat og da den bestandig vedblev at trænge frem i det Jndvortes af Persien, saa tog den selv Tauris med det tilhørende Land i Besiddelse. Chanatet Erivan og begge Bredderne af Araxes=Floden tilligemed Chanatet af Nahitschevan, som høre til det gamle Armenien, faldt i Seiervindernes Hænder. Men ved den hurtige Gang af disse Erobringer erhvervede de Russiske Tropper sig endnu en anden Berømmelse, midt under en Krig, hvis Skueplads var ved deres Tapperhed bleven forlagt paa det fiendtlige Distrikt, forblev den personlige Sikkerhed og Eiendomsretten dem ligesaa hellig og uforkrænkelig, som de havde befundet sig i den dybeste Fred og i et allieret Land Deres Menneskelighed, Mildhed og Høimodighed har omgivet det Russiske Navn med en endnu høiere Glands end Seieren kunde skiænke det. Saaledes ere efter 8 Maaneders Forløb, efter at vore Tropper rykkede ind i Persien, vore Vaaben bleven kronede ved afgiørende Daad og vigtige Resultater, hvilke have udviist, at Forsynet aldrig vil forlade vor retfærdige Sag, som bliver beskiærmet af dens Ægide, og aldrig lade Rusland, som stedse vil betragte Freden som det høieste Gode, forstyrres i den, uden at tilføie de Angribende en retfærdig og streng Straf. Veien til nye Triumpher stod os aaben; men fra det Øieblik af at det var mueligt at erholde den dyrebare Fred, saa var det vor eneste Attraae at faae den afsluttet. Vort Formaal var at erholde en naturlig og stærk Grændse imod Persien og en fuldkommen Godtgiørelse for alt det Tab, som vi have lidt ved Krigen, og saaledes at bortfjerne alle Aarsager til dens Fornyelse. Paa denne Basis er Fredstraktaten imellem Rusland og Persien bleven afsluttet den 10de Februar i Turkmanschai og som bliver ved dette Manifest bragt til offentlig Kundskab. Hvad os selv angaaer, saa er det et af de vigtigste Resultater af denne Fred, at den forskaffer os Sikkerhed paa en Deel af vore Grændser. Kun fra denne Synspunkt betragte vi de nye Lande, som Rusland derved har erhvervet sig. Alle de øvrige af vore Erobringer, som ikke havde Hensyn paa dette Formaal, ere ifølge vor befaling blevne givne tilbage, saasnart man saae at betingelserne ved Traktaten vare blevne bragte i Opfyldelse. Andre væsentlige Fordeele fremgaae af de Bestemmelser, som ere blevne tagne til Handelens Fordeel, hvis frie Udvikling vi bestandig have betragtet som en af de vigtigste Aarsager til at befordre Jndustrien og Folkets Virksomhed, og tillige som den sande Betryggelse for en varig Fred, naar disse betingelser ere grundede paa en fuldkommen Giensidighed af Fornødenheder og Jnterresse. - Vi skylde i Ydmyghed at offre vor Taksigelse til det Væsen, der styrer Rigernes Skjebne, maatte alle vore troe Undersaatter, efterat de have erkiendt, at de have modtaget de meest udmærkede Beviser paa den Allerhøiestes Gunst og Beskyttelse ved denne Krigs Begivenheder og dens lykkelige Slutning, offre deres varmeste Bønner paa hans hellige Altar. Maatte denne Fred, som er Forsynets Værk, blive fast og varig, og dets hellige Villie hielpe os til at vedligeholde Roligheden paa Grændserne af vore Stater. Saaledes udfærdiget i St. Petersborg den 21de Marts (2den April) i Frelsens Aar 1828, og i det 3die Aar af vor Regiering. Nikolaus Contrasigneret Greven af Nesselrode.