Berlingske Tidende, 1809-04-17
Det 5te Brever dateret Salamanca den 19de Novbr. Det melder det totale Nederlag paa Castanos og Palafor's Armee, hvorved hans Forening med General Baird er bleven ganske umuelig, og vare de endog forenede, vilde den brittiske Armee ikke allene med Held kunne modstaae det frygtelige Antal, som strax vilde blive sat imod dem. Ved at udholde længere, siger han, vil jeg sikkert opoffre Armeen uden at gavne Spanien. Jeg har derfor besluttet at trække mig tilbage. Han slutter med at sige: "Dersom Landgangen var skeet i Cadix, kunde vi endnu have været til Nytte. Det 6te Brev er dateret Salamanca den 5te Decbr. J dette Brev siges, efter at have meldt de Franskes lykkelige Fremgang ved Samsterra: "Deres Herlighed maae troe, det var ikke uden det nøieste Overlæg og yderste Uvillie, at jeg bestemte mig til, at trække Armeer tilbage fra Spanien og at give Slip paa en Sag, for hvis heldige Udfald Regieringen var saa høilig interesseret og den offentlige Siem me saa indtaget for. Saalænge der var endnu nogen Armee tilbage og noget Haab om Modstand fra Spaniernes Side var jeg bestemt, under enhver Fare at holde ud for at see Armeen forenet, og derefter, hvis Casta nos leed Tab eller blev tvungen til at retirere, var det min Hensigt, om inter Bedre frembød sig, at marschere til Madrid, hvorfor man ved at gaa bag Tagus, kunne have givet Spanierne Leilighed til at samle sig om kring os og vi derpaa kunde have deelt Skjebne med hinanden. Denne Hensigt meldte jeg Deres Herlighed i Brevet af 24de og jeg meddeelte den som et Spørgsmaal til Hr. Frer, om hans Mening; men det hurtige Nederlag af General Castannos Armee lod mig intet tilbage enten til min Understøttelse eller til Forebyggelse af Fiendens videre Fremgang. General Hove var den Gang med sin Division i Villa Castrin- og efter den Maade, hvorpaa han var nødt til at marschere, var den ham ikke mueligt at forene sig hurtigere med mig end han gjorde. SiD. Bairds Corps kunde ikke blive samlet i Astorga førend den 4de d. M., det var altsaa umueligt for denne Armee at blive forenet førend den 13de eller 14de eller endog sildigere, førend den kunde være i Stand til at foretage nogen udstrakt Bevægelse. Denne Tid var med end tilstrækkelig til at sætte Fienden i Stand til at fuldføre Ødelæggelsen af den lille tiloversblevne spanske Styrke og at vende den største Deel af sin Magt imod den brittiske Armee, som foreenet ikke udgjorde mere end 25000 Mand, men som han rimeligviis vilde blive i Stand til at kunne angribe fordeelt og adskilt. Den brittiske Armee ste allene; dens Forening kunde ikke uden stor Fare blive iværksat, eller, dersom dette skeete, være i Stand til at modstaae den store Styrke, som Fienden satte imod den. Det var forgieves under saadanne Omstændigheder at haabe Spaniens Redning og skiøndt jeg vidste, at Armeen vilde med Glæde giøre alt, hvad jeg beordrede, holdt jeg de for min Pligt, ikke at udsætte den for en Kamp, hvorvaf man endog ved dens største Anstrængelser ikke kunde love sig et heldigt Udfald, Det kan med Sandhed siges, at den brittiske Armee aldrig naaede Spanien; thi den kunde ikke i egentlig Forstand kaldes en Armee, førend den var forenet og var i Stand til at virke ; de spanske Armee, vare slagne og deres Sag tabt, førend den brittiske Armee kunde komme til deres Hielp. Jeg føler Vægten af det Ansvar, som vil falde paa mig. Jeg havde blot Valget iblandt Vanskeligheder, om jeg har valgt den mindste eller den, som vil blive mindst misbilliget af Hs. Majestæt og mit Fædreneland, kan jeg ikke bestemme. Jegtog de forskellige Pligter, jeg havde at udføre, i nøieste Overveielse, og dersom jeg har taget en feillagtig Beslutning, reiser det sig allene deraf, at jeg ikke var begavet med den dømmekraft, man tiltrøede mig da jeg blev betroet denne vigtige Kommando.