Berlingske Tidende, 1823-05-19
Montlouis, den 26de April. at dække Arrieges Dale, og rense Bjergene for Minas Armee. Figueras, har nu faaet et andet Hverv af stor Vigtighed, nemlig Divisionen Donadien, som i Begyndelsen var bestemt til at beleire Denne General holder Sletterne ved Vich besat med 12,000 Mand; Sto ved Urgel bliver bevogtet af 600 Mand; Campredon, Olot, Berg og Belver have Garnisoner, og derved er Løbet af Segre og ved Figueras, og kunde true ham i Ryggen, naar han gik fremed. Ter besat af Fienden, som flankerer Marskalk Monceyls Stilling hele Krigen bliver ført i Bjergegnen, og den 10de Division skal have Æren af at tilendebringe den, dække Flankerne og Ryggen for Hæren ved Figueras, saavelsom Arrige=Dalene, og forjage Mina fra Bjergene, som Troes=Armeen før havde besat, og som han ombyggelig bevogter, dette er det Hverv, som er blevet detroet GeneDonadien. Man er beskjeftiget med at complettere hans Division, hvoraf en Deel staaer under Figueras, 2800 Mand og de tilsammen paa 1000 til 1200 Mand anslaaede Gueriller under Romagosa og Miralles, disse ere de Stridskræfter, der staae til hans Disposion. Puicerda er besat af denne Division. og har fine Speidere i Cerdana, som nøie underrette ham om no meget muligt, at Prindsens Fremskridt ikke skulle blive bekjendte, Mina har megen Jndflydelse i Catalonien. Han forhindrer saa fuldt af utilgjængelige Smuthuller; Bjergene ere der indnu bedækHærs Bevægelser. Han har besat et fordeelagtige Terrain, er Land, kede med Snee, og Soldaternes Forsyning med Levnedsmidler er underkastet særdeles store Vanskeligheder; men deres Mod voxen, ved Vanskeligheder og Savn. Peralada, den 26de April. Neapolitaner, de Conciliis, i Figueras. Det synes som man paa Under Oberst Santos S. Miguel commanderer den bekjendte ver Side vil lade sig nøie med at indeslutte Pladsen, indtil Beleiringsmaterialet kan komme fra Narbonne. Garnisonen gjør ingen Udfald, men fyrer kuns fra Tid til anden, hvorved der skeer meget Skade i Staden. Vor Armee er nødt til en Uvirksomhed, der er meget desværlig for Soldaternes Utaalmodighed. De have endnu ikke havt Leilighed til at afbrænde en Lunte, og paa de 7 Miil, som de ere rykkede frem paa Spansk Grund, har de ikke havt andre Fiender end Udmattelse og Kjedsommelighed at kjæmpe imod. Folket viser hverken Glæde eller Frygt, og synes at være fuldkommen ligegyldigt ved alt, hvad der foregaaer. Franskmændene iagttage den strængeste Mandstugt. Alting bliver betalt med rede Penge, og i dyre Domme. Man er saa samvittighedsfuld, selv at betale Eierne af de Marker, hvorpaa Taltene opslaaes, for den Skade, som derved tilføies den tilkommende Høst. Vi taale heller det værste Veir, end vi skulde omhugge de Træer, der kunde beskytte os mod Sol og Regn; ja man nægter sig endogsaa det Græs, hvormed man kunde afholde Jordens Fugtighed. Milans, Llobera og Mina mandentrere i vore Flanker, og undgaae enhver Træfning; man anslaaer deres Stridskræfter til henimod 12,000 Mand. Marskalk Monceys Hovedqvarter er her. Man troer ikke, at han nu kan rykke fremad, da Beleiringen af Figueras opholder ham. Desuden tør han ei undvære at have en tilstrækkelig Styrke bagved sig, for at sikre fine Communicationer. Troeshæren hverken tiltager eller formindskes.