Berlingske Tidende, 1814-06-17
Antverpens Havn skal herefter alene være en Handelshavn. 16 Artikel. De høie contraherende Parter ønske at bringe og lade bringe i evig Forglemmelse de Uenigheder, som have heriet Europa, hvorfore de erklære og love, at Jngen, af hvad Klasse og Kaar han endog er, i de ved nærværende Tractat tilbagegivne og afstaaede Lande, skal kunne forfølges, foruroliges eller tilføies Meen paa Person eller Eiendom, under noget somhelst Paaskud, hverken for hans Forhold eller politiske Meninger, eller for hans Hengivenhed være sig for nogen af de contraherende Parter, eller for Regieringer, som have ophørt at existere, eller af nogen anden Aarsag, naar det ikke angaaer Gield til enkelte Personer, eller Acter sildigere end nærverende Tractat. 17 Artikel. J alle de Lande, som nu eller siden skulle skifte Herrer, deels efter nærværende Tractat, deels ifølge Overeenskomster som siden maatte træffes, skal der tilstædes de indfødte og fremmede Jndbyggere, være sig af hvilkensomhelst Nation, en Frist af sex Aar, fra Ratificationernes Udvexling at regne, til, hvis de maatte find det for godt, at raade over de Eiendomme, som de have erhvervet sig enten før eller efter nærværende Krig, og at begive sig til det Land, som det maatte behage dem at vælge. 18 Artikel. De allierede Magter, som ønske at give Hs. Majestæt den franske Konge et nyt Beviis paa deres Ønske om, saameget det staaer til dem, at bortvende Følgerne af hiin Ulykkesepoqve, som ved nærværende Fred saa lykkelig er endt, renoncere ganske og aldeles paa de Summer, som Regieringerne have Fordring paa hos Frankrig, ifølge Contracter med, eller Leverancer og Forskud til den franske Regiering i de forskellige Krige, som have fundet Sted siden 1792. Hs. Majestæt Kongen af Frankrig renoncerer igjen paa alle de Fordringer af samme Slags, som han kunde have til de allierede Magter. J Kraf af denne Artikel forpligte de høie contraherende Parter sig til at sende hverandre alle de Beviser, Obligationer og Ducumenter, som angaa Fordringer, hvorpaa de giensidigen have renoneret. 19 Artikel. Den franske Regiering forpligter sig til at ligvidere og betale de Summer, som den ellers maatte være skyldig til Lande udenfor sit Territorium, ifølge Contracter eller andre formelig indgaaede Forpligtelser mellem private Personer eller Etadlissementer og franske Øvrigheder, deels for Leverancer, deels ifølge andre lovlige Forpligtelser. 20 Artikel. De høie contraherende Magter skulle umiddelbar efter Udvexlingen af nærværende Tractats Ratificationer udnævne Commissairer, som kunne ordne og haandhæve Udøvelsen af samtlige i Artiklerne 18 og 19 indeholdte Bestemmelser. Disse Commissairet skulle beskieftige sig med Undersøgelsen af de Reclamationer, hvorom der tales i foregaaende Artikel, med Liqvidationen af de fordrede Summer, og med de forslag den franske Regiering vil giøre forat befrie sig fra denne Gield. Det skal ligeledes paalægges dem at tilbagesende de Beviser, Obligationer og Documenter, som angaae den Gield, paa hvi Betaling de høie contraherende Parter giensidig renoncere, saa at Ratificationen af Resultatet af deres Arbeide skal giøre denne Rettighedssafstaaelse fuldstændig. 21 Artikel. Den Gield, som særskilt og oprindelig er hypotheceret paa de Lande, der ophøre at være franske, eller som er paadraget ved deres indre Forvaltning, vedbliver at hvile paa bemeldte Lande. Der skal dernæst overleveres den franske Regiering en Regning paa den Deel af denne Gield, der fra 22de December 1813 er overgaaet til Jndskrivelse i Budgettet for Frankrigs offentlige Gield. Beviserne for al den Gield, som er færdig til Jndskrivelse, men dog ikke indskreven endnu, skulle overgives til Regieringerne i vedkommende Lande. Afgiørelsen af al denne Gield skal foretages og bestemmes ved en fra begge Sider udvalgt Commission. 22 Artikel. Den franske Regiering vil paa sin Side giennerstatte alle de Summer, som af Jndvaanere i ovenmeldte Lande ere betalte til de franske Kasser, under Navn af Cautioner, Depositer eller Consignationer. Ligeledes skulle de franske Undersaatter, som have staaet i disse Landes Tieneste, og have betalt Summer, som Cautioner, Depositer og Consignationer i deres respective Kasser, igien erholde Enstatning for samme. 23 Artikel. Skulde Indehavere af Embeder, som ere underkastede Caution, ingen Penge have under Hænder, saa skal Tilbagebetalingen med Rente, indtil den fulde Erstatning er skeet, foretage i Paris med en Femtedeel aarlig fra nærværende Tractats Datum at at regne. Hvad dem derimod angaaer, der have Penge ihænde, da bemater Tilhaar betalingen i det seneste for Maaneder efterat dette Franskab er astigt, undtagen i det Tilfælde at Underslæb er skeet. J En Afskrivt af sidstnævnte Regnskab skal overgives deres Lands Re= saa giering, forat tiene den til Anviisning og Maalestok. 24 Artikel. De lovlige Depositer og Consignationer, som ifølge Loven af 28de Nivise Aar 13 (18de Januar 1805), ere nedlagte i Amartisationskassen, og som tilhøre Jndvaanere i Lande, der ophøre at være franske, skulle inden Aarsfrist fra nærværende Tractats Natificationer udleveres til bemeldte Landes Øvrighedspersoner. Undtagne herfra ere de Depositer og Consignationer, som lyde paa franske Unde saatter; disse forblive i Amortisationskassen, for ikkuns at udle deres til dem, som fremvise deres med Øvrighedernes Antorisation forsynede Ret dertil. 25 Artikel. Capitaler, som Menigheder og offentlige Anstalten, have nedlagt i Tieneste, Amortisations= eller nogen anden Regierings kasse, skulle fra nærværende Tractats Datum at regne udbetales med en Femtedeel aarlig, dog med Afdrag af de Forskud, som kunde være giorte, og uden at formene omtalte Menigheders og offentlige Anstalters Creditorer at fremkomme med deres lovformelige Jndsigelser. 26 Artikel. Fra 1ste Januar 1814 falder ingen Lønning til Borgere, Soldater eller Geistlige, ingen Pension eller Vartpenge til Nogen, som ikke meere er fransk Undersaat, den franske Regiering til Byrde. 27 Artikel. De Nationalgodser, som imod Betaling og Paalægs Ydelse ere erhvervede af franske Undersaatter i de forrige Departementer i Belgien, paa venstre Rhinbred og ved Alperne, som ligge udenfor Frankrigs gamle Grændser, ere og forblive dem tilsikkrede, der have erhvervet sig samme. 28 Artikel. Afskaffelsen af Hiemfalds= og Afdragsretten, samt andre lignende Rettigheder skal udtrykkelig vedblive at være i Kraft i de Lande, som allerede derom ere blevne enige med Frankrig, eller som dermed have været forenede 29 Artikel. Den franske Regiering forpligter sig til at tilbagegive de Obligationer en andre Pengedscumenter, som i indtagne Lande ere lagte under Beslag af franske Hære eller Forvaltningsøvrigheder. Skulde denne Tilbagegivelse være umuelig, saa ere og forblive herved hine Obligationer og Pengedocumenter annullerede. 30 Artikel. De endnu skyldige Summer paa Arbeider til offentlig Nytte, som enten end ere ufuldendte eller først blevne færdige efter den 31te December 1812, ved Rhinen og i de ved nærværende Tractat fra Frankrig skille Departementer, falde de tilkommende Landsherrer til Byrde, 2 skulle liqvideres ved den Commission, hvem Liqvidationen af disse Landes Gield er overdraget. 31 Artikel. Archiver, Kort, Planer og Documenter af hvad At nævnes kan som høre til de aftraadte Lande, eller angaae deres Forvaltning, skalle overleveres paa samme Tid som disse, eller, om dette bliver umuelige, i det seneste sex Maaneder efter Landenes Overlevering. 32 Artikel. Inden to Maaneder skulle alle de Magter, som paa begge Sider have været indviklede i nærværende Krig, sende Befuldmægtigede til Wien, for paa en almindelig Kongres at traffe de Foranstaltninger, som ere nødvendige for Udførelsen af nærværende Tractats Betingelser. 33 Artikel Nærværende Tractat skal ratificeres, og Ratificationerne deraf udvexles inden fjorten Dage, eller om muelig inde endnu kortere Tid. Dette til Bekræftelse have de giensidige Befuldmægtigede underskreskrevet og men deres Seel forsynet nærværende Tractat. Saaledes skeet i Paris, den 30te Mai Aar 1814. Undertegnet: (L. S.) Fyrsten af Benevent. (L. S.)