Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1807-06-17
Den Danske Gesandt ved det Hollandske Hof, Grev Danneskjold Løvendal, der ifølge erholdt Tilladelse, i nogle Maaneder havde været borte fra sin Post og opholdt sig i Hovedstaden, er nu igjen reist tilbage til Haag, Angaaende den i No. 69 omtalte Forbryder HenrikMess (ikke Maas) fra Kiel erfares nu en Deel lærerige Blomstændigheder der udbrede et klarere Lys over hans Forbrydelse og Karakteer. Bemeldte Henrik Mess er nu 50 Aar gammel og Skoflikker af Profession. J sin Ungdom har han havt almindelig Underviisning og gjort temmelig god Fremgang i flere Kundskaber. Med sin første Kone levede han hele 24 Aar i et kjerligt Ægteskab og pleiede hende paa det Ømmeste i hendes sidste Sygdom der varede 16 Uger. Det Eneste man til denne Tid kunde lægge ham til Last var, at han blev overbevist om adskillige Smaatyverier og havde gjort sig mistænkt for flere. J 1803 giftede han sig anden Gang med en Enke i Kiel, som han slet ikke kjendte personlig i Forveien, men blot var rekommanderet af en tredie Mand for et Fruentimmer, der havde god Fortjeneste ved Smaahandel. Jmidlertid var dette hans andet Ægte, skab saare ulykkeligt uden at man bestemt kan sige hvilken af Ægtefolkene der var Skyld i de idelige Klammerier. Manden klagede bestandig over hendes slette Husholdning og fortæller tillige mange ærgerlige Yttringer og Drillerier, af hans Kone, der endog en Gang havde bragt ham paa det Forsæt at drukne sig. Under disse Omstændigheder forlod Konen adskillige Gange sin Mand og tog endelig reent fra ham ved Mortensdag 1804, dog besøgte begge Ægte. folkene hverandre desuagtet temmelig ofte. Den 14 Julii 1805 havde han blandt andet indbudt sin Kone til Aftens maaltid hos sig paa Punsch og Smørrebrød. Under Maal. tidet faldt ikke et uvenligt Ord mellem dem, og Mess som blev muntrere ved Punschen, bad endelig sin Kone at blive hos ham om Natten, hvilket hun nægtede. Han gjorde hende derpaa sagtmodige Forestillinger angaaende deres gjensidige Forhold men hun besvarede dem alle ydersbittert, hvorved Mes blandt andet erindrer, at hun saa de reentud, hun havde blot taget ham for at ærgre han og skille ham ved det han havde, over hvilken Yttring han blev saa forbittret, at han sprang op mod sin Kon og begik hin sørgelige Gierning, der bragte ham i Lænte for sin Livstid. - Cours af Danske Bankose mod Species d. 12 Junii 41 2 pr. Fordi Hr. v. Archenholz i December Hefter af sin Minerva for 1806 havde optaget nogle Bemærkninger ved det Preussiske Monarkies Grav, er han bleven bittert dadlet i tvende andre politiske Tidsskrifter, hvorimod han nu har taget til Gjenmæle. "Hvis der - sige han - i Slutningen af forrige Aar endnu havde været noget at haabe af Mod i den yderst haabløse Stilling, vilde jeg selv, med egen Fare og Opoffrelse, have præket det. Vel kunde det ulykkelige Slag ved Jena og Auerstadt og de ligesaa ulykkelige Fægtninger ved Halle og Saale neppe gjøre en gammel Preussisk Soldat modløs, der havde prøvet Krigslykken under den største Feldtherre, men da jeg saae Generalerne kappes om uden Nød at overgive de dem betroede Fæstninger og Korpser, og selv flere af de Fornemste i Hæren gave Exemplet dertil, da Preusserne i alle Smaafægtninger selv i Skjærmydster maatte vige, ikke allene for Franzoserne, men endog for enhver Tydsk Hjelpetrop - da kjendte jeg ikke meere de gamle Preusser, - da ansaae jeg det raadeligst for alle Tydske, især Preussiske, Patrioter, at resignere for det Første.