Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1831-04-15
Jubelen i Warschau er ubeskrivelig, Staden var illumineret den 4 April, og paa Raadhuset saaes de erobrede Faner omgivne af en straalende Jld. Der ankomme dagligen fangne Fiender i Tusindviis. Det hele Antal udgjør 12,000 Md., og Fyrst Radziwill foregaaer Jndvaanerne med sit Exempel i at sørge for deres Fornødenheder. Nogle og tredive Kanoner, over 12,000 Stykker Vaaben af alle Slags og en Mængde andet Bytte er ogsaa indbragt. Hovedstaadens Jndvaanere ere atter blevne erindrede om, at Byen, vedvarende befinder sig i Beleiringsstand, og at Alle derfor til enhver Tid maa holde sig kampfærdige. For samtidigen at kunne gaae over Weichselen paa flere Punkter, have Russerne opreist saakaldte Allarmstænger langs med Kysten, hvor fra der skal gives Tegn med Blus. Til at ødelægge Broen, ved Praga vare 3 Brandere løsladte, som alle forulykkedes. J den Konferents, som fandt Sted mellem Oberst Micielski og Grev Diebitsch, i Anledning af Fangernes Udvexling, yttrede den Sidste, at han selv med Liv og Sjæl var Pohlak; men at Tilbagekaldelse af Afsættelsesakten var den første Betingelse for Jndstilling af Fiendtlighederne. Paa Oberstens Forestillinger bemærkede han, at Pohlakkerne vel vare blevne forurettede, men at det var skeet imod Keiserens Vidende; at den russiske Armees Ophold i Pohlen formedelst de store Omkostninger ikke kunde vare længe, og at Man, naar hans Betingelser bleve antagne, kunde sende en Deputation til Petersburg i denne Anledning. Jøvrig, skrives der fra London, at Regjeringen har ved Hofferne Petersburg, Berlin og Wien høitideligt protesteret imod Pohlens Jndlemmelse i Rusland, uden dog at frakjende Nicolaus Ret til at dæmpe Opstanden med Vaabenmagt. Ligeledes siges der, at den østerrigske Feldtmarskal Langenau og den preussiske General Muffling skulle samles i Warschau, for at formaae Regjeringen til at underkaste sig Keiserens Naade, hvortil den da paa det varmeste vilde blive anbefalet. Hovedsædet for det litthaniske Oprør er Wilna, hvor den provisoriske Regjering og har sit Sæde; men ifølge alle Beretninger er Anarkie og Forvirring steget til det Høieste. Ved Polangen staae 3000 Jnsurgenter, og i Kowno er et russisk Batterie faldet i deres Hænder. Den russiske Gar Venison i den førstnævnte Bye har begivet sig over paa preussisk Grund; Tolddirekteuren i Garden er bleven dræbt, og Postforbindelsen fra Memel til Rusland spærret. Efter 6 Dages Fart er et Skib den 10 d. ankommet til Lybek fra Liebau, som bragte den Efterretning, at Alt, Regjeringen tilhørende tilligemed Toldkassen fra Polangen var bragt ombord paa et Skib. Storfyrst Michael ventes tilbage med en Afdeling af den russiske Garde, for at dæmpe Oprøret. Andre Efterretninger sige, at Jnsurgenterne i Rostenne vare aldeles slagne og de oprørske Bønder ved Polangen adspredte. Jtalien. Uden at agte paa en af den provisoriske Regjering tilbudt Vaabenstilstand, ere de østerrigske Tropper den 29 Marts ogsaa rykkede ind i Ancona, hvor Forvirringen steeg til det Høieste. Hovedmændene for Opstanden, og blandt dem Ludvig Bonapartes Søn og General Jucchi, ere undkomne. Det pavelige Flag, Vaaben og Kokarde have atter indtaget deres Plads; Revolutionen i Jtalien kan saaledes ansees for endt, og saasnart Roligheden er sikret, siges de keiserlige Tropper atter at ville forlade Pavestaten. De Jnsurgenter, som havde samlet sig ved Aquapendente, have adspredt sig af Frygt. Jstedetfor strax igjen at afreise, som Mange troede, har den nye franske Gesandt, Grev St. Anlaire, i en høitidelig Audients overleveret den hellige Fader sit Kreditiv. Ved et Edikt har Hertugen af Modeng forordnet, at da han ved Himmelens Beskyttelse og de østerrigske Troppers Hjelp er kommen i Besiddelse af sine Stater igjen, byder smertelig Pligt ham at straffe Rebellerne, og lade Retfærdigheden have sit Løb, eftersom Kjærlighed intet havde udrettet. Desaarsag skulle Alle, som den 3 Febr. vare forsamlede i Ciro Menottis Bolig, i den ryggesløse Hensigt at angribe Residentsen, og som endog skjøde paa de hertugelige Tropper og Regenten selv, dømmes af en militair Kommission. Andre, som ere blevne trufne med Vaaben i Hænderne, eller desuden findes skyldige i Rebellion, skulle dømmes af et Tribunal efter de gjeldende Love. Ogsaa i Parma udøves Giengieldelsens strænge Ret, og General Leonardi, Chef for Regimentet Maria Louise, skal være stillet for en Krigsret, paa Grund af hans Forhold efter Hertugindens Afreise.