Viborger Samler, 1843-02-27
Udenlandske Efterretninger. Storbritannien og Jrland. London, den 21de Febr. United Service Gaz, beretter, at den i Thron talen omtalte Reduction af Hæren fornemmelig vil vorde iværksat derved at de 40 a 50 i Colonierne stationerede Regimenter eller rettere Batailloner, der i forrige Aar bleve forstærkede fra 740 til 800 Md., skulle bringes tilbage til det tidligere Antal. Tillige skulle fra Canada 2 Jnf. Regimenter og 1 Cavall. Reg., og fra Ostindien og China 6 Jnfanteriregimenter kaldes tilbage, saa at Styrken af den kongelige Hær i Ostindien omtrentlig vil blive ligesaa stor som den var i Aaret 1838 d. c. førend Felttoget i Afghanstan. Ogsaa den indfødte ostindiske Hær vil, som det hedder, vorde reduceret, saasnart Differentserne med Emirerne i Seind ere udnævnede. Efter Rygtet skal der paa Great-Western-Jernbanen anlægges en saa kaldet Voltaisk (voltaic) Telegraph fra Parlementet til Buckingham Paladset. Ved Hielp af denne Telegraph vil Dronningen kunne i nogle Secunder erholde Underretning om hvad der i overordentlige Tilfælde passerer i Parlementet. Morn. Chron, meddeler nu det Nærmere om Oberst Stoddarts og Capt. Conollys Henrettelse i Buchara, Hovedstaden i Turkestan (det frie Tatarie). - Stoddarvar af den britiske Regjering sendt i en venskabelig Mission til Storchanen af Buchara, hvor han i de 3 første Dage efter sin Ankomst nød en god Modtagelse. Men da Rygterne udbredtes og Englændernes Hensigter imod Afghanstan, kastedes han i et haardt Fængsel, og kunde kun ved at antage den muhammedanske Religion undgaae Døden. Senere erholdt Chanen af den ostindiske Regiering Forsikkring om, at Obersten i officielle Anliggender var afsendt til Buchara; Stoddart blev sat paa fri Fod, og Chanen lovede at sende ham tilbage til Ostindien. Dette Løfte holdtes ikke, uagtet baade den engelske Regjering, Rusland og Porten interesserede sig for Stoddarts Løsladelse. Da Efterretningen om Englændernes Nederlag i Afghanstan ankom til Buchara, blev Obersten, tilligemed den til Buchara senere ankomne Capt. Conolly atter kastet i Fængsel. Jmidlertid ankom til Storchanen, fra Akhbar Chan en Skrivelse, hvori denne opfordrede Chanen til enten at ombringe de to Englændere eller sende dem til Cabul. Man fandt hos Obersten en Blyant og noget Papir, og da han vægrede sig ved at sige af hvem han havde modtaget disse Skrivematerialier, erholdt han i flere Dage Stokkeprygl. Den 17de Juni 1842 henrettedes de to engelske Officerer. Obersten var kun 36 Aar gammel og en i alle Henseender udmærket Officier. Debatten i Anledning af Takkevotumet for Lord Ellenborough og befalingsmændene over den i Afghanstan, opererende Hær var særdeles ubetydelig. Det hedder i dette Votum: Lord Ellenborough skal takkes for den Duelighed og dømmekraft, hvormed det britiske Riges Ressourcer i Jndien ere anvendte for at understøtte de militaire Operationer i Afghanstan. Af de Øverstcommanderende nævnes kun Generalmajorerne Pollock, Nott og Maskill. Marquis Lansdowne gjorde Hertugen af Wellington opmærksom paa at der iblandt de Felttoget i Afghanstan betræffende Documenter manglede tvende af særdeles Vigtighed, nemlig Svarene fra Generalerne Nott og Pollock paa de dem fra Generalgouverneuren tilstillede Befalinger om ufortøvet at tiltræde Tilbagetoget fra Afghanstan. Hertugen af Wellington maatte erklære, at man ikke havde kunne finde General Pollocks Skrivelse ligesaalidet som Gen. Notts Svar paa befalingen om Afghanstans Rømning. Maaskee, tilføiede Hertugen, existerede der ikke en saadan Skrivelse fra Nott, da denne Feltherre i det mindste efterkom befalingen om at rømmeKelat i Ghilzie. Den ædle Marquis udtalte i temmelig alvorlige Ord sin Forundring over, at et saa vigtigt Document som Gen. Pollocks Skrivelse ikke skulde kunne findes, men frifandt imidlertid Regjeringen for Mistanke, om med Forsæt at have stukket hiint Document tilside. Adressen antoges eenstemmigen af Overhuset. Et lignende Takkevotum fandt Sted i Underhuset. Hvad der mægtigen hialp til at Adressen hurtigen kunde komme igjennem Huset, var at Votumet kun indskrænkede sig til de militaire Operationer. Vernon Smith forlangte Underretning om der ved Bestormelsen af Jstalis virkelig vare forefaldne de afskyelige Excesser, som de ostindiske Blade havde berettet. Sir Rob. Peel var uforberedet paa et saadant Spørgsmaal, enkelte Excesser havde vistnok fundet Sted; men i det Hele var Orden og Disciplin, overholdt, isærdeleshed havde 50 Fruentimmer, der vare tagne tilfange, nydt en udmærket Behandling. Angaaende de manglende Documenter henholdt Sir Rob. Peel sig til den af Hertugen af Wellington afgivne Erklæring i Overhuset. Et af Hume foreslaaet Amendement om Udsættelse af Adressen indtil alle de Felttoget vedkommende Papirer vare forelagte Huset, forkastedes. Uden Afstemning antoges det af Premierministeren foreslaaede Votum. Efter 5 Dages varme Debatter er Lord Howicks Andragende om at Huset skulde træde sammen i Comitefor at tage under Overveielse den i Landet herskende Nød blandt flere Classer forkastet med 306 imod 191 Stemmer. Jsærdeleshed var Slutningsdiscussionen om hiint vigtige Anliggende meget stormende. Sir Rob. Peel antydede nemlig en Yttring i Cobdens meget heftige Tale som en Trudseel om personlig Vold, og foranledigede derved en Mængde heftige og bittre Jnterpellationer, som Talerens" Mellemkomst et formaaede at undertrykke.