Aalborg Stiftstidende, 1831-03-07
Storbritanniens Forsteminister Grev Grey er født den 25de Marts 1764. Han er ældste Søn af en General Charles Grey, som i Syvaarskrigen var Adjutant hos Hertugen af Brunsvig, og siden som General havde en Commando i den Nordamerikanske Frihedskrig. Han blev derefter Generalgovernør i Vestindien, og da hans ældste Broder Grev Henry Grey døde uden Børn, tilfaldt dennes Titler og Godser ham, og da han selv i 1809 ved Døden afgik, tilfaldt de hans Søn den nulevende Førstemminister. Allerede i Aaret 1786 blev nuværende Grev Grey, efter til England at være hjemkommen fra en Udenlandsreise, Medlem af de Meniges Huus i Parliamentet for Grevskabet Northumberland (altsaa ingen raaden Flække), og han erhvervede sig snart som udmærket Taler i Parliamentet en betydelig Anseelse. Et let, flydende Sprog, en lidenskabelig Fremstilling, et hurtigen opfattende og grantomskuende Blik og en sielden Aandskraft udmærkede hans Foredrag. Tilligemed Fox og flere af Britanniens talentfuldeste Mænd stod han i lang Tid i Opposition mod det Pitiske Ministerium. Med disse stred han mangen en haard Dyst i Ministeriet mod Ministrene og deres Tilhængere, der dog ingenlunde stode tilbage for Modstanderne i Dygtighed og Kløgt. Da det mærkelige Brud imellem Fox og Edmund Burke fandt Sted strax efter den Franske Revolutions første Tildragelser, og da Burke derpaa sluttede sig til Ministeriet, hvortil ogsaa det Portlandske Partii, nu sluttede sig, vedblev Grey at være For urokkeligen tro hengiven, uagtet Oppositionens Rækker efterhaanden saaledes smeltede sammen, at endog For selv og mange af hans Venner toge Afsked med de Meniges Huus, hvor da Tierney en Tidlang ene fortsatte et Slags mindreaarig Modsætning. - Grey lagde da sine liberale Anskuelser for Dagen, især som Medlem af Folkevenner-Samfundet og ved lydeligen at lade høre sin Misbilligelse mod den det republikanske Frankrig paaførte Krig. Pitt og hans Staldbrødre droge sig i Aaret 1801 tilbage fra Forretningerne, da Kong Georg, den 3die vægrede sig ved at tilstaae Katholikerne visse Jndrømmelser, som de ifølge Unionen med Jreland havde tilbudet og endog under Æresord forbundet sig til at bringe tilveje. Uden at opfylde hint Løfte kunde de nu ikke beholde deres Poster, og den Addingtanske Bestyrelse aabnede en ny Mark for politisk Strid. Grev, For og de øvrige forrige Oppositions medlemmer traadte igjen ind i deres Pladse, medens Wyndham og Andre dannede en nye Opposition, ved hvilken hele Færd Pitt var og blev en rolig Tilskuer. Addington sluttede Freden i Amiens, men saae sig ikke i Stand til at holde den og nødtes derfor til at træde ud af Ministeriet, da de Meniges Huus, der baade bestemmer Ministrenes og deres Modparties Skjebne, gav ham de utvetydigste Beviser paa den ringe Tillid, det havde til ham. Jmidlertid havde den gamle og den nye Opposition saavidt forligt sig, at begge gjorde fælleds Sag, og uagtet Pitt med sine Venner styrtede det Addingtonske Ministerium, kunde det dog ikke lykkes ham eller dem at danne et nyt efter eget Ønske. Det katholske Anliggende vedblev stedse at være en Anstødsteen. Pitt paatog sig alligevel tilsidst at danne et blandet Ministerium, hvori han satte sine Venner og nogle Tilhængere af det Addingtonske Ministerium. Grey, tilligemed For, Wyndham og nogle flere af Nationens talentfuldeste Mænd, der ikke vilde modtage Pladser under Pitt, dannede atter en betydelig Opposition. Efter Pittis Død i Januar 1806 afsloge hans Colleger al Medvirkning i Bestyrelsen, og Statens Roer kom altsaa over i den sammenknyttede Oppositions Hænder. Grey, der nu efter hans Faders Ophøielse i Adelstanden, kaldtes Lord Howick, fandtes saa aldeles skikket og moxen uundværlig for det nye Kabinet, hvori han da og indtraadte som første Lord i Admiralitetet, det er Marineminister. Vel havde hans foregaaede Vandel kuns givet ham saare liden Tid til at erhverve de Erfaringer, som behøvedes i hans nye Stilling, men uretfærdigt vilde det være at miskjende den Jver, hvormed han anstrængede sig for sine Pligters Opfyldelse, især naar betænkes hvor vigtigt det ham betroede Departement maatte være under en vedvarende Krig. Da For, nogle Maaneder efter sin store Rivals Død, ogsaa selv omskiftedet det Timelige med det Evige, blev Lord Howick udnævnt til Statssekretær for de udenlandske Anliggender den 24de September 1806, hvilken Post, som For hidtil havde beklædt, han bestyrede indtil Ministeriets Opløsning i Marts Maaned 1807. Lord Eldon bemærkede nogen Tid derefter, at dette Ministerium havde virket med saadan Kraft, at det ikke var blevet overvundet ved nogen Opposition, indtil omsider et Modparti udgik fra dets egen Midte og en af Ministrene tiltraadte "Jndrømmelse i det katholske Anliggende (Jrelands Emancipation) og anledigede Kongen til at yttre sig om deres Adfærd paa en Maade, som ikke levnede dem andet Valg, end at tage deres Afsked. Kort efter dette Tidspunkt blev Lord Howick, ved Faderens Død, Drotitanien og Greve. J Forening med Lord Granville og flere fælleds Venner deeltog han i en yderst hæftig Opposition imod Hertugen af Portlands, derefter Percevalls (der myrdedes) og siden Greven af Liverpools Ministerier. Grenvilles Parti gik omsider over fra Oppositionen og sluttede sig til Ministerpartiet, og Grev Grey selv tog i den sidste Tid af Greven af Liverpools Ministerium en langt ringere virksom Deel i Forhandlingerne i Drotternes Huus, end tilforn.