Berlingske Tidende, 1836-10-31
Naar anden Gang begaaet Tyveri forekommer under særdeles aggraverende Omstændigheder, saasom: at den Paagieldende under Sagen overbevises at have gjort sig skyldig i et Tyveri, der nærmer sig til de Tyverier, Forordningen af 20de Februar 1789 § 4 omhandler, begaaet flere og betydelige Tyverier, deeltaget i en Tyvebande, stiaalet paa sin Post, dog ikke af de Ting, han var sat til at bevogte thi i saa Fald bør han straffes efter Forordningens § 4 - bestiaalet Qvarteerkammerater eller Compagniets Munderingskammer, især hvis det Stiaalne ikke er af en ganske ubetydelig Værdi, skal Straffen bestemmes efter bemeldte Forordnings § 2 til Arbeide i Fæstningen eller Rasphuset fra tre til fem Aar. Forsaavidt anden Gang begaaet Tyveri ikkun straffes med militair Straf, bliver den Paagieldende desuagtet, ligesom hidtil, ved at skjæle tredie Gang, skyldig til Straf efter Forordningens § 3. Hvad anden Gang begaaet Desertion angaaer, saa ophæves den Bestemmelse i Forordningen af 16de November 1763, hvorefter Straffen skal netop være det Dobbelte af den, som første Gang er anvendt. Den bør rette sig efter Sagens Omstændigheder. § 6. Ved Fuldbyrdelsen af den legemlige Straf bliver at iagttage, at den Skyldige bør være iført Skjorte og Trøie, at Slagene gives ham saa langsomt, at han frit kan trække sin Aande mellem hvert Slag, og at de tildeles ham under Majorens Tilsyn ved Underofficerer. Rottingen bør være en Snorrotting, ikke tykkere i Omkreds end 1 1/2 Tomme, eller længere end 3 Fod. Jngen Uvedkommende tillades at overvære Executionen; derimod skal den dømtes Kammerater beordres at være derved tilstede. § 7. Ligesom der allerede under Forhøret bør, hvis der paa Grund af den Paagieldendes sygelige Udseende eller Anmeldelse og svag Helbred opstaaer Tvivl, om og hvorvidt han kan taale den forbemeldte Straf, indhentes Regimentschirurgens Erklæring i saa Henseende til Veiledning for Retten, saa bør denne Embedsmand overvære Executionen, naar Straffen, er 50 Rottingslag eller derover. Skulde han derved bemærke, at den Paagieldende ikke uden Fare for Helbreden kan udholde Straffen, tilkjendegiver han Majoren dette, som da standser Straffens Fuldbyrdelse, hvorefter Jurisdictionschefen lader sig meddele Regimentschirurgens Erklæring, og enten udsætter Straffens videre Fuldbyrdelse, eller eftergiver den Deel af samme, som den Paagieldende ikke for Øjeblikket taaler, eller forvandler den til en af de i denne Anordning forhen nævnte Fængselstraffe, dog at den høieste Grad ikke derved overskrides. Ved Vand- og Brødstraffens Fuldbyrdelse bør ligeledes al Forsigtighed iagttages, saaledes at Straffen, udsættes, afbrydes eller lettes i Overeensstemmelse med de Forskrivter, som indeholdes i Forordningen af tolvte Juni 1816, §§ sex og otte. Men forøvrigt bør det strengeste Jndseende haves med, at denne Straf udholdes som anordnet. §. 8. Unge Mennesker under 18 Aar bør ikke ansees med Fængsel paa Vand og Brød, men straffes med Riis eller Rottingslag, hvorved ikke blot bor tages Hensyn til Forbrydelsens Strafværdighed, men tillige til den Paagieldendes Alder og Legemsbeskaffenhed. Folk, som have opnaaet en Alder af 60 Aar, fritages ligeledes for Fængsel paa Vand og Brød. De hensættes i mørkt og eensomt Fængsel indtil 30 Dage, i hvilken Tid der vel gives dem om Middagen et Maaltid varm Mad, som det Soldaten nyder hos Marketenteren, men forøvrigt Vand og Brød, altsaa nægtes dem Brændeviin, Øl, Tobak eller deslige. Saadan Fængselstraf, hvorved dog den Paagieldende erholder sædvanlig Leie, fuldbyrdes. uden Afbrydelse, undtagen naar Straffetiden overstiger ti Dage, i hvilket Fald han efter den tiende Dag og siden efter hver femte Dag holdes een Dag i simpelt Fængsel, og gives fuld Lønning for den Dag. Det, som hans Lønning for de andre Dage overstiger Udgivten til Fangekosten, tilfalder Krigshospitalskassen. Hvor den Paagieldende, skjøndt under 60 Aar, paa Grund af hans særegne physiske Tilstand, findes at burde nyde samme Fritagelse, kan Fængselstraf, saaledes som den er bestemt i denne Paragraph, anvendes. Har nogen af de i denne Paragraph omhandlede Jndivider forskyldt en større Straf end simpelt Fængsel paa Vand og Brød, men dog ikke en Straf, der gjør ham uværdig at tjene længere i Armeen, bliver Straffen at bestemme til Arbeide i Forbedringshuuset. § 9. Forsaavidt det i Vor Resolution af 19de Mai 1816 og flere Anordninger er foreskrevet, at det deri nævnte Mandskab, saasom: Grenaderer, Jægere m. fl., skal, naar det paadrager sig Spidsrodsstraf, afgives til andre Afdelinger, fastsættes herved, at, naar saadant Mandskab i Fremtiden findes skyldigt til Straf efter § 3 eller 4, bør Krigsretsdommen Jntet bestemme om Afgivelse, men det skal være overladt til den Høistbefalende i Regimentet eller Corpset at afgjøre efter Sagens Beskaffenhed, om en Afgivelse bør finde Sted eller ikke. § 10. Strengt Fængsel paa Vand og Brød anvendes ikke paa Underofficerer, med mindre de tillige paadrage sig Degradationsstraf. Derimod kan den i § 8 bestemte Fængselstraf, der i Størrelse skal ansees liig simpelt Fængsel paa Vand og Brød, ogsaa tildømmes Underofficerer, naar den efter Omstændighederne findes mere hensigtsmæssig.