JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1843-04-14
Brudstykke af et Brev fra Riget- Mezendore. Da jeg for noget siden fik Lyst til at reise udenlands, ønskede jeg at besøge mindre bekjendte Lande, og valgte derfor samme Vei, som den berømte Niels Klim tog paa sin underjordiske Reise. Saaledes befinder jeg mig for Øieblikket under Jorden i den Verdensdeel Firmamentet, i Keiserdømmet Mezendore, hvor i alle Jndbyggerne ere Dyr. Da Landet forresten er godt beskrevet i Niels Klims troværdige Reise Cap. 11, vil jeg ikke opholde Dem dermed, men kun meddele Dem en Nyhed derfra. Den Dyreart, der er meest gentil, er Aberne, der i især i deres egne Øine udgjøre den egenlige beaumonde. Disse have nylig været i stor Bevægelse i Anledning af et nyt Foretagende. En Deel nemlig af de meest gentile Aber havde faaet ifinde at oprette en abelig Klub. De meente derved at gjøre Mange en stor Tjeneste; thi, da Tiden er dem det allervanskeligste at fordrive, skjøndt de forresten ere tildeels veløvede Drivere, saa meente de, at det kunde være godt, stedse at have et Sted at drive hen, for at drive Tiden hen, da man dog ikke altid kan drive om paa Visiter osv. Selskabet skulde være fiint og ægte abeligt, derfor skulde Adgangen kun staae aaben for Aber, og lige med dem privilegerede, saasom: Poppegøier, Paafugle osp.; men af andre Dyr kunde ingen optages uden Skjødehunde, saafremt de vare fede og vel kæmmede, men aldrig Jagthunde, Pudeler eller andre nyttige Hundearter, eller overhovedet nyttige Dyr. Ved Sammenkomsterne vilde man fordrive Tiden med Nutidens ridderlige Kunster, saasom: Skydenfeil i osv. Af Spil skulde intet tillades uden Harzardspil-medlaante-Penge. Men nu indtraf det forunderlige Tilfælde, at, da de havde besluttet Oprettelsen af et sgadant Selskab, ganske ligt det engelske Aristocraties almacks, bildte de sig pludselig ind, at de ogsaa havde det engelske Aristocraties Storhed og Rigdom, og bildte sig det indmed en saadan Phantasi-Styrke, at de ere traadte offenlig frem og forlange Hædersposter o. desl. De andre Dyrearter mene, at Abernes Pretensioner i det Hele ere gruliget naragtige, tilmed da der her i Mezendore for henved tohundrede Aar siden er foregaaet en Revolution, hvorved Landet er blevet et Borgerrige, hvor Adelen, forsaavidt den af Navn existerer, kun betragtes som en unyttig og altfor kostbar Stads, ja som man snart vil være for fornuftig til at holde paa. Men dette Spilleværk skeer jo ogsaa netop, fordi Abelen vil lege Adel. Og, Herre Gud, hvad Fornuft kunde man ogsaa forlange, det er jo Aben, der begynder derpaa, og det Hele er som sagt en Efterabelse af de engelske almacks, af nogle engliserede Aber.
Corsaren, 1843-04-14
Skizzer. Stænderinstitutionen paa Island, der har paataget sig Navnet Althing.
Corsaren, 1843-04-14
Ny Maade at læse Henrik Hertz paa (Fortsættelse af Ny Maade at læse Klassikerne paa.) " Ja, hvis her var et Plus, Hr. Oberst! men Her er et Minus, Pokkeren kan flytte." "Amors Genistreger", 1ste Act. "Jeg haver høit den Skik At tage Lægemidler ind i Draaber." Sammesteds, 2den Act.
Corsaren, 1841-02-05
Af Adresseavisen erfoer Publicum forleden med megen Tilfredsstillelse, at en Mand fra Landet havde sendt Hr. Jetsmark 2 Rbd. i et veldædigt Øiemed, for derved at udtrykke sin Glæde over den Kunstfærdighed, den -Berlingske Tidende havde aflagt Prove paa, ved at stildre Danmarks Tilstan som saa fortræffelig.
Corsaren, 1843-04-14
Nei, Hr. G.... ss. De er for slem ved det stakkels Statsgjældsafbetalingsselskab. Lad det nu have Ro at døe.
Corsaren, 1843-04-21
Ouverture: "Den lille Caro gjorde Støi." Dernæst: Nr. 1. Variationer over Themaet: "Skal der betales: Eller skal der ikke, hvad?" (Synges af dHrr. Lindberg og Hansen paa Melodi af "Nei".) Nr. 2. Variationer over Themaet: "Ach, du lieber Augustin, Alles ist weg." (Dæmpet Sørgemusik.) Nr. 3. Solo af Kasserer Jetsmark: "Stabat Jetzmark dolorosus Jurta kistam lacrymosus, ln qua erant Pengene." Nr. 4. Slutningssang af "Aprilsnarrene": "Skjæbnen har havt os lidt til Nar" samt Trines Sang: O, for vist! Nei en artig List! Ha, ha, ha, ha, hal Ja, vor Hans (en) Er en Gale-Frands (en)! Ha, ha, ha, ha, hal Endelig: Slutningssolo af Hr. Lindberg: "Den liden Phonix-Fugl i Bøgelunden". Det Hele sluttes med:
Corsaren, 1843-04-21
Statsgjældisternes Apotheose, Stort Tableau, med brillant bengalsk Jld, Forestillende dem kastende Lod om, hvo af Selskabet, der for den i Anledning af Statsgjældens Afbetaling paadragne Gjæld skal gaae i Slutteriet. Som man erfarer af Adresseavisen høitideligholdtes ved Hoffet i Søndags høisalig Kong Christian den 5. Fodselsdag. Det er dog et besynderligt Sammentræf, at "Corsarens" Redaction netop samme Dag efter Sædvane gav et stort Gildepare i Anledning af høistsalig Kong Magnus Smeks høie Bryllupsdag. - Hertug Carl af Brunsvig, der 1830 blev forjaget af sine Undersaatter og senere har levet i England og Frankrig, er nu bleven saa gjennemtrængt af de liberale Jdeer, at han har udgivet et Skrift, hvori han viser den sande Nytte, en Regent har af at tilegne sig dem. Det synes at gaae Fyrsterne med deres Folk, som en ung Pige med hendes Elsker: Naar hun har mistet ham, faaer hun pludselig saa klar Bevidsthed, om, hvorledes hun kunde have conserveret ham. Bladene lade til at være blevne faa kjede af hinanden, at de ikke ville nævne hinanden ved Navn, men bruge Benævnelsen "et andet Blad". De have ogsaa i den sidste Tid været hinanden altfor nær. Fra en sikker Haand have vi erfaret at Hr. H. v. L., den danske Hofadels vigtigste literaire Støtte, han som har skreven den store Artikel i "Dagen", som "Kjøbenhavnsposten" har kaldet get raaddent Misfofter af en hendsende Tidsalders, at denne i Mand tvertimod seer saaledes ud: "Hvad det Ønske angaaer, at Jsland i maatte faae sin Stiftamtmand udnævnt blandt Landets egne Børn, da er det min uforgribelige Mening: naar Katten er borte, spille Musene paa Bordet." (H. v. Los Artikel i Dagens.) Fra en Mængde Puncter i Europa hører man Tid efter anden et Raab om, at Tiden fordrer Fremskridt, og nu ville de ogsaa gaae frem, naturligviis betænksomt og med Maadehold. Saaledes i Preussen (!), i Østerrig (!!), ja endog i den gamle ærværdige Stad Lübeck (Danmark ikke at forglemme). Det er ligesom smaae Cratere, der aabne sig, en lille Tunge, af underjordisk Jld, der slaaer op. Spørger man nu, hvorfor det da ikke brænder Vedkommende saaledes, at de i en Fart komme af Stedet, saa kunne vi forklare det med et Træk af Carl den Dristige, der af en ung Dames Moder fik Tilladelse til at være saa længe ene med hendes Datter, som han kunde holde et glødende Stykke Kul i Haanden. Carl rystede det med den største Taalmodighed, indtil det af sig selv gik ud. - Han burde have heddet Carl den conservativ-reformerende.
Corsaren, 1843-04-21
Skizzer. Ny Maade at læse Jngemann paa. Nei! paa Dybet maa jeg! Paa Dybet maa jeg! blier det end min - Grav." "Masaniello", 2den Act. "Lav falde, Elstte, hvad der ei kan staae, Den gode Frugt blier moden, for den falder." Sammesteds, 3die Act. Vidste jeg. Tre eller To kun, som mig troe stod bi, Saa sværger jeg ved Gud, jeg skulde vise Jer hvo jeg er, og hvad jeg kan. Sammesteds, 1ste Act.
Corsaren, 1843-04-21
Ny Maade at læse Hertz paa. "Den Kunst at trække Veiret er ei altid let". "Amors Genistreger"
Corsaren, 1843-04-21
Studier efter Aaturen. "De kan ikke faae Herren i Talle ... Han er syg."
Corsaren, 1841-02-05
Thorvaldsens Musæum. (Parabel i Anledning af Capitain Sibberns Skrift.) Der var engang en Mand, der deelte sin Formue imellem sine ti Børn, paa den Betingelse, at de afvexlende skulde have ham i Huset og føde ham paa hans gamle Dage. Men, da Børnene havde faaet Pengene, var den gamle Fader dem til Hinder, hvor han gik og stod. "Han stod i Veien for Tre og spiste for Fire." Da græmmede den Gamle sig tildøde, og paa sin Dødsseng sagde han: "Een Fader kan føde ti Børn; men ti Børn kunne ikke føde een Fader." - Lykkelige Thorvaldsen! at Du ikke ogsaa gav Dig i Koft hos Din Fødeby!
Corsaren, 1843-04-21
Etatsraad Mundt skriver i den Berlingske Tidende Nr. 91, angaaende hans Bestyrelse af Brolægningsvæsenet: "At han havde Grund til at vente sig fritagen (hvorfor?), inden Arbeidstiden begyndte, "at han havde forfattet et nyt Schema til Dag-Rapporterne, skjøndt det var ubetimeligt at forandre de bestaaende Forhold," "at det ikke var gjørligt at tælle Mandskabet engang imellem (Tallet maa altsaa have været Legio), eller eftermaale Arbeidet" (hvilket babylonisk Arbeide!) "at det ikke vedkom ham at revidere det angivne Arbeide i Regningerne" (hvori mon Hr. Mundts Fuuction da egenlig bestod?) "hvortil har heller ikke havde Tid" (mon Hr. Mundt har ligesas god Tid til sine andre Forretninger for Communen?) og dog - "maatte det være udenfor al Tvivl, at ved hans Control vilde enhver Urigtighed i Regningerne af Revisionen blive opdaget." - Men, Du gode Gud! hvorledes er det muligt, spørger en simpel Borger, at hiin Control ei vedkom Mundt og derfor er udovedes af ham (især da han ingen Tid havde dertil) men at desuagtet ved hans Control Urigtighederne maatte opdages? – Ja, var jeg saa klog, at jeg kunde forstaae dette, saa - ja saa - kom jeg snart ind i Magistraten.
Corsaren, 1843-04-28
Tredie Tillæg til Adresseavisen. Ordensdag. Den 30te April bliver holot stor Cour hos "Corfarens" Redaction i Anledning af den forlængst hensovede høisalig Keiser Langulafreds Confirmation. Nidderne af det blaae Baand mode en galla med Baandet om Maven.
Corsaren, 1843-04-28
Cheatret. Paa Stiftamtmands-Theatret paa Jsland opføres den 30te i Faaremaaneden: Adelens Genistreger. Tragedie. Billetterne erholdes gratis.
Corsaren, 1843-04-28
Dødsfald. J Mandags Aftes afgik vor kjæreste, eneste Søn, den haabefulde lille Ole Statsgjælds Afbetaling til den evige Hvile efter omtrent et Aars Svækkelse i nervus rerum gerendarum. Hvilket herved sørgeligst bekjendtgjøres for fraværende Slægt og Venner, der vide, hvad vi i ham have tabt. Tanker ved den lille Ole S. Afbetalings Grav. Hvil da født, Du kjære Smaa! Sving Dig op til Lysets Enge; Sorrigfuld vi ved Kiften staae See! Med Hovedet vi hænge! 8. 9. 8. Blandede Bekjendtgjørelser. Tilsalg. Et smukt Skjærmbrædt forestillende D. D. M. M. i Kroningsoragt, decoreret af kgl. Hofforgylder Court, er tilsalg for 1,000 Specier, som kun er det Halve af hvad det har kostet. Portneren paa Charlottenborg, anviser.
Corsaren, 1843-04-28
Advarsel. Da Capitain L. J. Fribert selv forsyner sin under Haveri i Stormgaden beliggende kongelige Lystkutter, "Dagen" kaldet, med det fornødne Vand, advares Alle og Enhver, ikke at betroe bemeldte Skibs Mandskab Noget, da saadant ikke betales. Chr. Ottesen.
Corsaren, 1843-04-28
Nyt Cursus. Hvis et tilstrækkeligt Antal Deeltagere tegner sig, agter Undertegnede, efter nylig fuldendt Mesterstykke, at begynde et Cursus over den vestindiske Ret, hvori vil forekomme Ting, som Jngen skulde troe var Ret, men som, paa Ære, dog ere det. Ærbødigst P. v. Scholt. En Amtmands-Fuldmægtig, der kan paatage sig, hvad det skal være, kan faae en fordeelagtig Emploi og Meget at bestille. Grev Schulin anviser. Hos Undertegnede er nylig arrivert et stort Parti schleswig-holsteenske Torsk, som sælges til billige, men bestemte Priser. Skrader. To Portraiter og en Proces ere glemte.
Corsaren, 1843-04-28
Brødudsalg. Undertegnede, der i disse Dage har aabnet et splinternyt Brødudsalg, anbefaler mig til Venner og Bekjendte og Enhver, som ellers vil forunde mig sin Søgning. Extra godt, klart Vand gives i Tilgift. Gode Varer og en reel Behandling skulle stedse være Formaalet for mine Bestræbelser. Ærbødigst Gudenrath.
Corsaren, 1841-02-05
"Allernaadigst". De conservative Blade have en underlig Maade at bruge Ordet "allernaadigst" paa. Hvert Øieblik hedder det: De allernaadigst paabudne Skatter, de allernaadigst befalede Indskrænkninger, de allernaadigst forordnede Straffebestemmelser o. s. v. - Herregud! Vi vide jo, at vi Alle ere afhængige af den kongelige Naade, men driv det dog ikke for vidt med at fortælle os det, saa at J tilsidst sige: Han blev allernaadigst pidsket, han blev allernaadigst brændemærket, han blev allernaadigst halshugget. "Portefcuillens" Redacteur har bedet Publicum undskylde, at hans Theaterrecensent, formedelst Bortreise, i nogen Tid er forhindret fra at levere sine ugentlige Anmeldelser. - Hr. Redacteur! Han er undskyldt.
Corsaren, 1843-04-28
Scene i en Skole. Læreren. Naa, oversæt videre. Drengen. "Ein Mann von unbescholtenem Rufe: En Mand af Scholtens Renommke." Læreren. Er Du gal, Dreng! En Mand af uplettet Renommee!
Corsaren, 1843-04-28
Skizzer. Ny Mlaade at læse Klassilerne paa "Mit Hjerte revner snart; jeg elster Eder Begge." "Kjærlighed uden Strømpers", 4 Act, 2. Scene. "Hvor er min Skjæbne grum og umaneerlig stiv! - - Hvor skuffedes mit Haab! hvor varede det kort! - - J otte Dages Tid mit Haab steg otte Trin." Sammesteds, 3. Act, 1. Scene. "Uvis Jeg vakler førstegang i hvad jeg vil - Dog nei! det veed jeg; men hvorledes kun Er Spørgsmaal her." Masaniello", 4. Act.
Corsaren, 1843-04-28
Scene i et Afyl. En Dame. Hvad har Du Lyst til at være, min lille Pige? (Pigen tier.) Damen. Naa, vær ikke bange, min lille Engel! siig det kun. Pigen (undselig). Jeg vil helst være Prindsesse. Damen (vred og forbauset). Jeg skulde dog ei troe, at min Naade har gjort Barnet hovmodig.
Corsaren, 1843-04-28
Ernst. Der bydes os i denne Tid saa meget Smukt, at vi, som Børnene med nyt Legetøi, gribe det ene Stykke efter det andet og finde det smukkest, som vi see sidst. Bull have vi forladt for at ile til Døhler, fra Døhler gik vi til Ernst, ham have vi seet og hort sidst, ham tilhører nu vor Enthousiasme: Ernst for ever! Den tilhøre ham! Den kan ikke befinde sig i bedre Hænder. Jmidlertid har Sagen tillige en anden, dybere, en mere psychologisk Grund, hvilken vi som store Elskere af Psychologien maae have Tilladelse til at udvikle. Vi maae forklare, hvorfor man foretrækker Ernst for Bull, skjondt de paa Kritikens Guldvægt*) veie lige tungt, og skjøndt Berlingske" ved nøiere Efterregning vil finde, at Bull havde et forholdsmæssig ligesaa stort Publicum som Ernst. Bull er en Christopher Columbus paa Violinen. J et af hine Øieblikke, som Geniet oplever, har et guddommeligt Lyn lyst for ham, og han har i Violinen fundet et ganske nyt Jnstrument. Men Bull er uforsigtig, han tager ikke Verden, som den er. Ved det første Buestreg, viser han Geniet, forraader han sin Omgang, med Guddommen, og Menneskene have af Egoisme en instinetsmæssig Uvillie imod Geniet. Det vil desuden ikke gaae efter de almindelige Regler, det giør Tommestok og Læst unyttige, man kan ikke sidde magelig og dog følge det, man maa selv op med paa Pegasus - et besværligt Ridt for dem, der ikke kjende Pegasus. Naar nu denne støder og gjør Caprioler, saa *) "Aftenbladets", "Dagens", Rathjes o. s. v. kalde de Manden, der har lokket dem op, en Charlatan. Ernst er klogere, maaskee uden selv at vide af det. Han begynder ganske som et andet Menneske, han siger med de første Buestrog til dem, der endnu skjælve fra Ridtet med Bull: Værer ganske rolige; jeg løber ikke fra Jer, jeg er i Grunden ogsaa en Spidsborger. Engang imellem klinger vel en ganske fremmed Lyd i med, et lille Lyn slynger sig igjennem det sædvanlige Daglys; men det er kun et Lyn, det er strax forsvundet. Men, naar han nu har mættet dem med det Solide, og de ere komne i Stemning, see, da lader han pludselig Champagneproppen knalde, det skummer i Glassene, de gribe til, og de tømme den levende Jld. Jeg tømte den med dem. Jlden kom i mit Bryst, i mit Hoved, i mit Blod. Mine Nerver zittrede, jeg lo, og Andre i omkring mig lo med - har man nogensinde hørt Folk lee af Musik? Jeg lo, og jeg var nærved i at græde, naar jeg saae paa hans rolige, blege Ansigt, paa dette, marmorne Jmperatorgesicht", med de store, sorte, melancholske Øine ..... melancholske, medens vi loe! Jeg kunde have sprunget ned og omfavnet Mennesket, kysset ham; men saa tænkte jeg: Du kunde komme i til Skade ved Springet; og hvad vilde Folk sige?.
Corsaren, 1843-04-28
Spillebog af "Spadille, Manille, Basta." (Kleins Forlag.) (For vi, ligesom "den Frisindede", anprise denne Spillebog, burde vi egenlig, ligesom bemeldte Blad, lade os nøie med at bemærke, at vi ikke forstaae os paa Spil. Men vi lade det ikke blive derved: Vi tilføie, at vi slet ikke have læst den, og at vi kun optage efterstaaende Artikel, som man har tilstillet os, for at gjøre Forlæggeren en Tjeneste, da Bogen vistnok har liden Afgang, fordi man har begaaet den i vore Dage utilgivelige Feil, ikke at dedicere den til en eller anden høi Person, som dog ikke kunde være saa vanskelig at finde.) Dersom Lediggang er Begyndelsen til alle Laster, maa Spil ikke dadles, da det er en Hindring mod Lediggang. Paa en eller anden Maade maa Tiden kvæles; og hvormed skulle de Ulykkelige fordrive den, de, som ifølge Fødsel kun behøve at give Penge ud, ikke at erhverve dem, for hvem Penge aldeles ingen Værd have, og som ogsaa vise, hvor lidet de agte dem, da de bortkaste dem til Høire og Venstre; og, laane de Penge, er det kun for at betale fire og femdobbelt igjen, af sand Menneskekjærlighed. Hvormed skulle disse Adelige og Uadelige, Ægtemænd og Ugifte dræbe, just ikke Tiden, da den er evig, men Kedsomheden. Alle ere ikke gamle Jomfruer, der snuse af Kede, saa at man af deres Daases Jndhold, kan see, hvor meget de have kedet sig. Spil lærer os Taalmod og Taushed, befordrer Ligheden og nærmer Folk til hinanden mere end andre Selskabelighedens Befordringsmidler. Ved Spillebordet ere Birkedommeren og Sognefogden, Prindsen og hans Kammertjener, Ceremonimesteren og Placatbudet lige; men udenfor Spillehuset, ja kun i Døren, lad saa Sognefogden komme og sige, at han er Politimesterens Jævnlige, dog lad Politiet være borte fra alt Spil.- J et Huus, hvor der spilles, er der langt mere Stilhed, Fred og No, end der hvor der ikke spilles. Kun hvor Jndsatserne ere meget store, og hvor Lidenskaberne komme for stærkt i Bevægelse, opstaaer let Ufred. Derfor er den saa stor Larm blandt Schleswigholsteinerne: De spille saa høit Spil. Lydierne opfandt ifølge Herodot Spil forat adsprede sig i en stor Hungersnød, en Dag spillede de, en anden Dag spiste de, og tilbragte saaledes 18 Aar. Hos os derimod er aandelig Hungersnød Kilden til Spil, og da de Hungrige sulte Dag og Nat, spille de bestandigt. (Som en Curiositet, der maaskee kan modsige dette, anføre vi, at der ikke spilles lidet ved Hoffet.) Som Prinds græd Alexander over, at hans Fader Philip ikke havde ladet ham noget tilovers at vinde; vore Alexandre kunne græde over, at deres Forfædre ikke have ladet dem blive noget tilovers i at tabe.
Corsaren, 1843-04-28
Til Hr. - fal! Det er meget godt; men er det originalt? Hvis ikke, saa lad os blot vide, hvorfra det er taget.
Corsaren, 1843-05-05
I øver et halvt Aar har en nafbrudt god Forstaaelse herstet imellem Hr. Justitsraad Reiersen og os. Men formodenlig har nu et vist Collegium havt sin Næse derimellem; thi et Beslag er pludselig indtruffet. Det er overflødigt at bemærke, at den beslaglagte Artikel var den ustyldigste af Verden. Den angik Dandsen og navnlig Valsen i Kongeriget Bayern. Ved den lille Ende, vi havde spundet derom, hang rigtignok lidt om Kongen over bemeldte Land. Jfølge det Ovenanforte have vi slet ingen Grund til at være vrede paa Hr. Justitsraad Reiersen, ivertimod have vi endog Grund til at takke ham. Naar han lader Bladet passere, betænker han sig nemlig til Fredag Eftermiddag og beholder saaledes Bladet næsten i de reglementerede 21 Timer (hvorfor det ogsaa i den sidste Tid er kommet saa sildig ud); men denne Beslaglæggelse fandt allerede Sted Fredag Formiddag Kl. 11, altsaa med langt mindre Betænkning. Nu, vi haabe ogsaa, at Retten vil finde, at den ikke har været nøie nok betænkt.
Corsaren, 1843-05-05
Parolbefaling af Dags Dato. Det sidste Nr. af "Corsaren" er lagt under Beslag. Til Erstatning berfor vil der blive leveret Abonnenterne et Lithographi. Og skal der fremtidig ved lignende Leiligheder forholdes paa lignende Maade.
Corsaren, 1843-05-05
Tredie Tillæg til Adresseavisen. Ordensdag. Den 30te Mai bliver holet stor Cour hos "Corfarens" Redaction i Anledning af den forlængst hensovede høisalig Keiser Langulafreds Confirmation. - Nidderne af det blaae Baand mode en galla med Baandet om Maven.
Corsaren, 1843-05-05
Theatret. Paa Stiftamtmands-Theatret paa Jsland, opføres den 3dte i Faaremaaneden: Adelens Genistreger. Tragedie. Billetterne erholdes gratis.
Corsaren, 1843-05-05
Dødsfald. I Mandags Aftes afgit vor kjæreste, eneste Son, den haabefulde lille Ole Statsgjælds Afbetaling til den evige Hvile efter omtrent et Aars Svækkelse i nerrus rerum gerendarum. Hvilket herved sørgeligst bekjendtgjøres for fraværende Slægt og Venner, der vide, hvad vi i ham have tabt. Tanler ved den lille Ole S. Afbetalings Grav. Hvil da født, Du kjære Smaa! Sving Dig op til Lysets Enge; Sorrigfuld' vi ved Kiften staae. See! Med Hovedet vi hænge! 8. 9. 8.
Corsaren, 1843-05-05
Blandede Bekjendtgjørelser. Tilsalg. Et smukt Skjærmbrædt forestillende D. D. M. M. i Kroningsoragt, decoreret af kgl. Hofforgylder Court, er tilsalg for 1,000 Specier, som kun er det Halve af, hvad det har kostet. Portneren paa Charlottenborg, anviser.
Corsaren, 1843-05-05
Advarsel. Da Capitain L. J. Fribert selv forsyner sin under Haveri i Stormgaden beliggende kongelige Lystkutter, Dagens kaldet, med det fornødne Vand, advares Alle og Enhver, ikke at betroe bemeldte Skibs Mandskab Noget, da saadant ikke betales. Chr. Ottesen.
Corsaren, 1843-05-05
Nyt Cursus. Hvis et tilstrækkeligt Antal Deeltagere tegner sig, agter Undertegnede, efter nylig fuldendt Mefterstykke, at begynde et Cursus over den vestindiske Ret, hvori vil forekomme Ting, som Jngen skulde troe var Ret, men som, paa Ære, dog ere det. Ærbødigst. P. v. Scholt. En Amtmands-Fuldmægtig, der kan paatage sig, hvad det skal være, kan faae en fordeelagtig Emploi og Neget at bestille. Grev Schulin anviser. Hos Undertegnede er nylig arrivert et stort Parti schleswig-holsteenske Torsk, som sælges til billige, men bestemte Priser. Skrader. To Portraiter og en Proces ere glemte.
Corsaren, 1843-05-05
Brødudsalg. Undertegnede, der i disse Dage har aabnet et splinternyt Brødudsalg, anbefaler mig til Venner og Bekjendte og Enhver, som ellers vil forunde mig sin Søgning. Extra godt, klart Vand gives i Tilgift. Gode Varer og en reel Behandling skulle stedse være Formaalet for mine Bestræbelser. Ærbødigst Gudenrath.
Corsaren, 1840-10-28
Jeg havde forleden Nat en underlig Drøm. Jeg saae en Deputation af Liberale begive sig til Kongen for at udbede sig Constitutionen. Paa Veien sagde de til hinanden: "Han vil nok sige Nei, men destobedre! Saa ville vi netop faae en Constitution." - De kom op til Kongen og forebragte deres Ærinde; de sagde kjækt og ligefrem, at de vilde have Caution for Danmarks Lykke, ellers vilde de ikke give en Døit, for den, og Kongen svarede da: "Meget rigtigt; J have fuldkommen Ret, mine kjære Liberale; vi maae have en Constitution. Værer blot af den Godhed at forelægge mig et godt Udkast dertil, saa skal jeg uden Ophold give mit Samtykke." - Deputationen troede neppe sine egne Øren og sagde forbløffet: "Hvad behager, Deres Majestæt?" - Men Kongen bukkede, og Audientsen var forbi. - Da de kom ned paa Gaden, fik Glæden Overhaand over Forbauselsen, og de med deres Hænder og sagde: "Det have vi bevirket led vor Udholdenhed, ved vor Uforfærdethed og ved vor Kraft. Nu skulle vi i en Fart faae et Udkast færdigt og saa bliver Constitutionen proclameret. Hurrah!" Nu forvirredes Drømmen, og jeg sank hen i en dyb Søvn, hvor ingen Billeder viste sig for mit Blik. Da forekom det mig, at jeg vaagnede, klædte mig paa og gik ud paa Gaden. Og jeg kom til et stort Huus, hvorpaa stod med store Bogstaver: "Aar 1840 i Kong Christian d. 8des Regjeringstid lagdes Grunden til denne Bygning, og Aar 1860 indviedes den til en Bygning for Commissioner og Comiteer." Og midt i dette Huus saae jeg hiin Deputation sidde og arbeide; den var bleven gammel og graa, og dybe Furer havde Tiden gravet i dens Medlemmers Ansigter. Og jeg spurgte en Forbigaaende: "Hvad bestille disse Mænd der?" og han svarede mig: "De gjøre Udkast til Constitutionen.