Jyske Efterretninger, 1794-09-05
Efter nu meere end 2 Aars Forløb seer man med Forundring, Præsten Hr. Thura at fornye den gamle Sag imellem Hr. Kammerherre, Landsdommer Schinkel og ham, da man troede, den maatte være lagt i evig Forglemmelse. Hvorvidt denne Hr. Thuras nye Publikation kan geraade ham til Ære, vil man ei afgive sig med at bedømme, lige saalidet som at vedrøre Disputen imellem Høibemeldte Hr. Kammerherre og ham, da Publikums Dom maa afgiøre det første, og Kammerherren er Manden, der kan tale for sin egen Sag. Men for saavidt Hr. T. i bemeldte P. M. giør uforskyldte Anfald og beskyldninger mod Bogtrykkeriet her, kan man ei undlade, at anmelde følgende til Oplysning: Otte Dage før Hr. Thuras Erklæring til Hr. Kammerherre Schinkel af 13de April 1792, blev indført i Samleren Nr. 18, f. A. indsender Hr. T. Copie af bemeldte Erklæring med Begiering at indføres i næ 1ste Samler No. 17; denne Samler var da næsten sluttet, saa den ei kunde rumme det indsendte, hvorfor Budet fik det Svar, at Hr. T. Begiering skulde vorde opfyldt i den følgende Uge. Jkke fornøiet med dette Svar kommer Hr. T. selv noget derefter samme Dag, og med stor Jver forlanger tilmeldte Erklæring indrykket i den første Samler, foregivende, at det var ham overmaade meget magt paaligvende, for at undgaae anden Uleilighed, og at opfylde sit i Erklæringen gjorte Løfte, at lade den indføre i Samleren. Da dette nu ikke kunde skee, og han fik Forsikring om, at den skulde komme i næste Samler, lod han Manuskriptet blive her indtil Mandagen den 30te April næstefter, da han ved 2de Mænd lader sit Manuskript affordre, just da Samleren, No. 18 var sat under Pressen, og tillige lod (som han behager at kalde det) forbyde, at det ikke maatte indføres. Hans Udsendte fik da og hans Manuskript. Men nu imidlertid havde Hr. Kammerherre Skinkel nogle Dage tilforn indsendt samme Original-Erklæring paa stemplet Papir med Hr. Thuras egenhændige Underskrivt og Segl, og forlangt det indført i Samleren No. 18, og efter samme blev den da indrykket. Disse foranførte ei sminkede Sandheder kan vel Hr. T. ikke nægte, naar han vil conservere sig den mindste Tiltroe for Eftertiden; og skulle han behage endog i dette Tilfælde at handle imod hans Stands Værdighed, forbeholder man sig at bevise Omgangen. Hvor kan Hr. T. nu sige, at dette skeede, for at føie Kammerherren? Skulde er Ugeblad være lukket meere for Kammerherren end for Præsten, efterat denne tilfor derudi havde sagt den første en temmelig Deel Ubehageligheder, Original-Erklæringen var i Kammerherrens Hænder, ham af Hr. T. selv tilstillet, altsaa nok hans Eiendom; og den vilde Hr. T. forbyde os at trykke. Sandelig maae Hr. T. tiltroe sig selv meget, om han meener, at kunne saaledes dreie, vende op og ned paa alle Ting efter hans ustadige Luuner, om han meener, at være sat til Censor for Bogtrykkeriet, Skulde han nogensinde blive det, da skal vi skyldigst vide, at lade ham sætte sit lmprimatur paa hvad der trykkes, førend vi vove at udgive det. Dette bekiendtgiøres da og for dem, som kunne have læst ovenanførte Aalborgske Aviser, men veed ikke denne her anførte Omstændighed. Viborg Bogtrykkerie, den 30te Aug. 1794. hvor en 2 Skpds een Etage Kakkelovn er at faae til Kiøbs. for billig Priis, anviser Kiøbmand Nørgaard i Aalborg.