Den Vest-Sjællandske Avis, 1838-01-01
Udenlandske Efterretninger. England. Den 22de Decbr. aabnede Lord J. Russel i Underhuset en Discussion om de Canadiske Anliggender ved sit Andragende, at Huset kun skulde prorogeres til den 16de Januar istedetfor til 1ste Februar, som først var bestemt. Han bemærkede, at han rigtignok ikke var af den Mening, at Parlamentets Beslutninger kunde have nogen umiddelbar Jndflydelse paa Tingenes Tilstand i Canada, men at han som Kronens Minister ansaae det for sin Pligt at holde Parlamentet i stadig Kundskab om Begivenhederne. Han erklærede, at Regjeringen havde været nødsaget til at prorogere Colonial-Forsamlingen, da den vedholdende havde vægret sig ved at bevilge de fornødne Penge til Statens Brug. Da Canadierne fik i Sinde at forsøge paa at afhjælpe deres Besværinger ved Vaabenmagt, havde Regjeringen fundet, at Grev Gosfords fredelige Sendelse, nødvendigviis maatte have Ende; den havde derfor kaldt ham tilbage og foreløbigt overdraget General commanden til Generallieutenant Sir J. Colborne, samt paalagt denne først da at proclamere Krigsloven, naar Tingene kom til det Yderste, med den Bemærkning, at Ministrene i dette Tilfælde vilde paatage sig hele Ansvaret og yde ham al den Understøttelse, der stod i Regjeringens Magt, for at bevare Canada i Lydighed imod Dronningen. Ministeren lovede at forelægge Parlamentet alle de Documenter, der havde Hensyn til Canadas Anliggender, saavidt det kunde skee uden Skade for den offentlige Tjeneste. Hr. Leader forsvarede nu Cana dierne, der havde grebet til det eneste Middel, som var dem efterladt for at forsvare deres Rettigheder. Landet befandt sig nu i samme Tilstand, som de Nordamerikanske Colonier, dengang de erklærede sig for uafhængige, men havde den Fordeel, at de kunde vente Hjælp af deres Naboer. Han meente, at det eneste Middel til at gjøre Ende paa videre Blodsudgydelse og forebygge en uretfærdig Krig var, at Regjeringen gjorde Forslag til en fredelig Adskillelse af Canada fra England. Han endte sit Foredrag med at forlange, at Correspondentsen imellem Regjeringen og Lord Gosford skulde fremlægges. Efter ham talede Lushington, Hume, Gladstone, Molesworth, Under-Statssecretairen Sir G. Grey, Warburton, Young, Grote, R. Jnglis deels for deels imod Canadierne. Derpaa tog Lord Russel atter Ordet og forsikkrede, at Regjeringen troede fuldkomment at have Midler i Hænde til at byde Opstanden Spidsen. Han erklærede, at Canadierne ikke havde Grund til at klage, da man ikke vilde paalægge dem uretfærdige Afgifter, men kun forlangte af dem, at de skulde efterkomme deres Forpligtelse at gagere Coloniens Embedsmænd. Efterat endeligen de Radicale Harvey og Wakley havde talt heftigt imod Anvendelsen af raa Magt for at undertrykke Canadiernes Frihed og gjort Ministrene ansvarlige foralle Følgerne, blev ved Afstemning Hr. Leaders Forslag forkastet. – Det Engelske Blad Gazette indeholder den officielle Udnævnelse af Oberst Sir Georg Arthur til Vicegouverneur i Øvre-Canada med en Generalmajors Rang, men omtaler aldeles ikke hans Forgænger Sir Fr. Head. – Den 23de December indfandt Dronningen i en ganske med Diamanter bedækket Statsklædning sig i Overhuset for at takke for den hende bevilgede Civilliste.