Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-22
(Jndsendt.) Qvad herom læses i dette Blads No. 99 for Aaret 1813 var unægteligen et Ord talet til rette Tid. Det gik Lægerne den Gang, som flere af Statens Embedsmænd, de tabte ved Pengeforandringen. Det varede længe førend man kunde glemme Pengenes forrige Værdie. Kuns den Læge, som forstod at kræve, fik da hvad han burde have, alt efter hans Tilbageholdenhed og Nøisomhed. Men Jndsenderen er da og af den Mening: at Klagen over Lægernes slette Behandling ikke med Grund kan føres, enten før 1811 eller efter 1813. Før 1811 hørte man heller ingen Klage, og Aarsagen, hvorfor man efter 1813 ei har Grund til at klage, maae deels søges i Folkets bedre Oplysning om Pengenes Værd, deels deri, at den af Forfatteren i ovennævnte Blad anførte Tilbageholdenhed, fra Selv at fordre Betaling, paa hans Opfordring nu ganske a la Engelland er forsvunden hos Os paa Landet. Baade Publicum og Lægerne have derfor, til Forfatterens Glæde, ikke allene været Ordets Læsere, men ogsaa dets Gjørere tillige. Maatte kuns den gamle kristelige Tilbageholdenhed, ikke fortrænges af denne engelske Mode hos denne eller nogen anden Klasse af Statens Borgere, thi Moden være engelsk eller ikke engelsk, saa duer den ei. Det er ei raadeligt at tillade Lægen: Selv at bestemme sin Betaling. Hans Betaling maa enten overlades til Patientens Ærefølelse *), eller, ifald denne mangler, til en almindelig for Patient og Læge billig Taxt; thi, hvorfor skal den ubemidlede Patient efter sin Syge=Seng være udsat for en Læges vilkaarlige Behandling, ligesom den Reisende ved vore Færgesteder om Vinteren, er udsat for Færgemandens, - Ethvert, saavel Aands som Legems Arbeide, maa kunne vurderes. Megen og stundom grov Uretfærdighed og bitter Misfornøielse forebygges ved Taxt, kan der sættes Taxt for den juridiske Embedsmand, som endog, hvilket Ret er, skal notere paa sit Arbeide hvad Han har modtaget og derfor hverken kan eller tør overskride Taxten, naar Manden, han har med at gjøre, ei er eenfoldig, hvorfor da ei ogsaa for Lægen? Men der er jo ogsaa Taxt, siger man. Ja, svarer jeg, men den følges ei og kiendes ei. Pla2 Hos Klasserne over Bondestanden vil Lægerne neppe til nogen Tid have havt Aarsag til Klage(enkelte Exempler bevise ikke). J de fleste gode Huse - hvoraf der dog ogsaa er en Deel paa Landet - har Lægen et stort Nummer, stundom vel endog alt for stort, og denne Omstændighed, maae naturligviis have Jndflydelse paa hans Jndtægt og Fordeel af disse Huse. caten af 14 Mai 1813, som Forfatteren af ovennævnte Klage i No. 99 1813 gjør opmærksom paa, er maaskee meddeelt Dherr. Læger, men Jndsenderen af dette Stykke troer ikke, at den er offentligen bekjendtgjort fra Prædikestolene. Jndsenderen med mange flere kjendte ei denne Placat førend det oftomtalte No. nævnede den. Den er desuden, efter hvad Forfatteren har citeret af den, alt for ubestemt til at man kunde gaae i Rette med en Læge om hans Betaling; thi de i Placaten (See dette Blads No. 99, 1813) omtalte og Lægen tilstaaede ubestemte Honorarier, efter frivillig Overeenskomst sætte ingen Grændse for Lægens Begjerlighed. Skal der gives 1 Rbdlr. for den simpleste Recept uden videre Consulation og ligeledes foren Attest *), da bliver følgen, hvad det første angaaer, at Bonden og den Ubemidlede hellere gaaer til Apothekerdrengen eller i det høieste Provisoren, for dog at spare denne Betaling, der synes ham for svær og med Hensyn til nuværende Kornpriser virkeligen ogsaa er det. Skal der gives, som man paastaaer der fordres, 5 a 6 Rbd. for hver Miils Reise til en Patient foruden fri Befordring og altid god Kost og Tæring paa Stedet; skal der gives, som Jndsenderen veed der er fordret og givet, 20 og 25 Rbdlr. (d. c. over 2 siger To Tønder Rug efter de her gieldende Priser.) for en Bondekones Forløsning, der fuldførtes i mindre end een Time, da vil følgen blive: At mange, ja de allerfleste Bønder, og de, som ere lige med dem i Stæderne, igjen vil gaae tilbage, til Qvaksalvere, som dog nu ved Regjeringens Bud, og Geistlighedens engang miskjendte Bestræbelser.*) have tabt deres Jndflydelse paa Landet, eller og lade deres Syge krevere af Mangel paa Evne til at tilfredsstille Lægens Fordringer. Thi trods al Maae Districts=Lægerne tage Betaling af Almuen for Vaccinationsattester, Hvormange Tdr. Rug bør en Læge paa Landet at have for at leve anstændig? Og hvor mange kan en Bonde vel give, naar Han skal svare Skatter, Tiender og Folkeløn, J Forbudet mod Qvaksalverie 1803 nævntes Præsten tillige med Kjærlinger og Qvaksalvere. Men vores hæderværdige Sundheds-Collegium gav ogsaa fuld Æres Erklæring. den Skraal, der høres og læses om Bondens Velstand i vore Dage, skal Jndsenderen, naar forlanges, kunne bevise det Modsatte, naar enkelte Egne i Riget og enkelte Bønder overalt, der ved Prangen have gjort Lykke, undtages. Dog dette behøver jeg ikke at bevise, da denne sørgelige Sandhed, nyligen desværre, alt for vident er beviist i et offentlig Tidsskrift. - Og nu den ubemidlede Embedsmand eller Borger og andre lige med ham, som ei kan betale efter Lægens og hans eget Ønske, hvor nødvendig er ei en Taxt for ham, Forlade vi nu Lægen og gaae til Apothekeren, som vel har Taxt men ei, som den juridiske Mand, er forpligtet til at notere paa Seddelen (hvorved al Control falder bort) hvad han har taget, og hvis Fordeel desuden fremfor alle øvrige Handlendes er beviist at være alt for stor (thi Beviserne, som førtes for det Modsatte, mislykkedes, efter flere Kyndiges Mening, aldeles, uagtet Bibelen, meget upassende blev taget til Hjelp, da maae vel enhver Menneskeven ønske og bede af Hjertet: Gud see i Naade til den ubemidlede Syge! Skrevet i Marti 1818. *) Forfatteren af ovenanførte Klage i No. 99 1813. kalder 100 Rd. De. (1 1/2 Tdr. Rug) uanstændig Betaling for 14 Dages Besøg i Byen hos en Haandværksmand. Hvilken Haandværker uden for Kjøbenhavn kan give dette Beraabende sig paa den Leilighed, Lægen har til at erfare, hvorledes der leves i ethvert Huus, paastaaer han, at mange baade bør og kan betale mere. Dersom Forfatteren, der, efter al Formodning, er Læge, vil tillade, at man bruger den samme Slutningsmaade med Hensyn til ham og hans Stand, saa vil det ei være vanskeligt at bevise, at Lægerne i Danmark have gode Jndkomster; ja, større end nogen anden Embedsmand lige med ham.