Aarhuus Stifts-Tidende, 1808-04-13
(Slutningen af den svenske Krigserklæring.)Man drev paa Svar: Kongens Ambassadeur skulde udvikle det fælleds Tarv i en særdeles ham lovet Audients den 15de Febr., da Ambassadens Meddelelse med Sverrig, med Magt afskiæres og de russiske Tropper gaae ind i Finland med følgende Proclamationer (her følgeden russiske Proclamation til svensk Finlands Jndbyggere, see No. 24) en til Præsterne ved Grændsen) og en til den svenske Armee.) Nu dømme enhver lovlig Regiering, enhver kiæk og retskaffen Militair enhver troefast Undersaat, om denne Fremfærd: Et svigefuldt Jndfald i en fredelig Naboes Land, forudgaaet af Opbud til Oprør, er uhørt endog i disse sidste Tider, der ellers ere saa rige paa Voldsomheds og Uretfærdigheds Exempler. Det Russiske med Frankrig allierede Rige er ikke mægtig nok, for at udsætte sig ved Folkerettens Formaliteter for nogen Modstand i en ved Aarstiden afskaaren Provinds: det behøver Overraskelse og Bestikkelse. Regieringen stræber at kiøbe Folket i Masse ved Friehedsløvter; Generalen, vil kiøbe Soldaterne stykkeviis, som han har kunnet kiøbe Vornede paa Torvene i Petersborg eller Riga 1) Denne lyder saa : "Mine Herrer, Vær saa god at modtage disse Proclamationer som en Sikkerhed, og meddeel deres Sognefolk Jndholden, hvorefter strax skal følge en Sikkerhedsvagt fra Hs. Maj. Keiseren af Rusland. "Disse Sedler vare haandskrevne." 1) Denne er saalydende: Soldater, Det er med Smerte, at min allern. Keiser seer sig tvungen mod sin Villie, til at lade sine Tropper marschere ind i Finland, hvilket blot har til Hensigten kraftig Beskyttelse, Fredens og Rolighedens Vedligeholdelse, saavelsom Finlændernes Vel. For at udføre denne billige Forholdsregel har Hs. keiserl. Majest. befalet, ikke at lade fore først, indtil J, forglemmende Eders Friehed og foragtende Rolighed, begyndte at være virksomme; og til vor store Misfornøielse have J alt gjort dette. Vi fornye disse Hs. keiserl. Maj. Ordrer, forsikrende den finlandske Nation om hans oprigtige og sande Velvillighed for dette Land, og garanterende Eder paa nye, Soldater, at J have Deel i Hs. keiser. Maj. Naade. J gode Finlændere, som Eders Skjebne har ladet henhøre til Landets Krigerstand, J ere mere at beklage; J forlade Eders Arne, Eders Frænder, og gaaer at søge Døden foren uretfærdig Sag. Soldater, min allernaadigste Keiser har befalet mig at love hver af Eder, der frivillig nedlægger Vaaben, at han kan gaae hjem eller hvorhen ham tykkes, og desuden at betale for hvert Gevær 2 Rubler, for en Sabel eller andet Vaaben 1 Rubel, og for en Hest 10 Rubler. "Hvo af Eder elsker saalidet Rolighed, at han ei vilde ile at modsætte sig enhver uretfærdig Opbydelse til Krig, for at forskaffe sig et roeligt og lykkeligt Liv, under min allern. Keisers Beskyttelse. I Hovedqvarteret; Lovisa den 12 Febr. 1808. Originalen er underskreven af Grev Buxhovden. Trofaste Jndbyggere i Finland, agtværdige Folk, Eders Konge har, under sin hele Regiering, fremmet Oplysningen, Agerdyrkningen og Velstanden i Eders Land, en trolløs Naboe truer at styrte Eder igien i det forrige Aarhundrede. Eders Naboeskab blev ham en Bebreidelse. Hans Glavind svinges over Eders Hoveder, hans blodige Hænder udstrækkes over Eders Eiendomme, hans Mordbrande over Eders Boliger, hans Løvter betyde intet uden hans Ønske at nærme sig uden Fare. Bedrøvet over Krigens Ulykker, men styrket ved sin Bevidsthed, ei at være dens Aarsag, veed Eders Konge, at Eders Hierter ville forblive uforandrede og Eders Mod urokkeligt, indtil han kan anvende sine og sin Allieredes Kræfter til at beskytre Eder, og til at hevne Eder!