Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1821-08-13
Sverrig og Norge. Den 29 Juli ankom Kongen over Stjernesund, Wanæs hvor Hs. Majestæt tog Arbeiderne ved den begyndte Contralfæstning i Øiesyn, Vennersborg og Strømstad til Christiania. Dagen efter modtog Kongen Storthingets Medlemmer, hvis Præsident, Høiesterets=Assessor Arntzen, Ridder af Vasaordenen, holdt en kort Tale, som Hs. Majestæt i de naadigste Udtryk behagede at besvare Nogle Dage forud havde Rigsstatholderen Grev San dels afstaaet Generallieutenant v. Posse Kommandoen over de til Lystleiren forsamlede Troppekorpser, af hvilke General Arenfeldt kommanderer den første, Generalmajor Hederstjerna den anden Jnfanteriebrigade, Oberst Lammers Artilleriet og Grev Mørner Kavalleriet. Til Christiania er den 31 f. M. ankommen følgende svenske Orlogskibe, nemlig 2 Korvetter, 4 Brigger, 2 Skonnerter, 9 Kanonslupper, i Mørserslup og 1 Jagt 1 og ved Drøbak ligger desuden Fregatten Freya. Den hele 3 Eskadre kommanderes af Oberst Cronstedt. - Efter de norske Tidender synes der endnu at være adskillige Kongelige Forslag, som Storthinget ikke har antaget. Kristendommens Kamp med Jslammenhar endnu stedse et meget betænkeligt Udseende; thi Rygtet gaaer nu paa engang, at Forholdet mellem Rusland og Porten er bleven ganske fredeligt. Dette berettes baade fra Petersborg og Wien, og synes at være en i Følge af Engellands Mægling, hvorpaa Sultanen skal have givet efter, som da nok ogsaa var det klogeste, han kunde i gjøre. J Konstantinopel selv jubler Man derimod over, at Baron Stroganoff har - Gud veed hvorfor - faaet en drøi Jrettesættelse af sit Hof og er hjemkaldet. Maa Man nu end holde Hs. Ottomanniske Majestæt den Skrøbelighed tilgode, at ville besmykke sine Feil, og maaskee endnu fremdeles taale ham i Europa, saa var det dog virkelig en alt for bitter Satire paa vort Aarhundrede, der roser sig saa høiligen af Kristendoms Befordring ved Bibelselskaber, Societeter til Lasternes Udryddelse, og Gud veed hvad mere, om det fremdeles rolig vilde betragte saa mange Kristnes Trængsler under Barbariets Spøbemidt i det civiliserede Europa, og om de arme Græker slet Jntet skulde vinde ved deres stolte Forsøg paa at vandre i deres beundrede Forfædres Spor, uden efter en skjændig Afbigt atter at bøie Nakken under Tyrannernes Aag. - Dog, Enden er ikke endda Foruden at Grækenlandselv vedbliver at holde sig kjækt, flere og flere af Øerne afkaste Aaget, en lille Rest dog endnu er tilbage i Wallachiet, og Paschaen af Ægyptenbestemt har afslaaet at sende Storherren Tropper, da han bruger dem selv mod Wechabiterne, Mamelukkerne o. s.v, have ogsaa de Kristne omkring Libanon i Syrien grebet til Vaaben og slaaet Paschaens Tropper, og Porten vil derfor vanskelig kunne drage flere Folk over Hellesponten. Vicekongen af Ægypten har vel sendt Sultanen de sædvanlige Foræringer men i Hjertet holder han med Grækerne som her have et sikkert Tilflugtsted og beskyttes mod de fanatiske Jndbyggere. J Jerusalem seer det reent forstyrret ud, da Tyrkerne have skjændet den hellige Grav og lagt alle, de kristne Kirker i Aske. Saamange af de Kristne, som kunde, reddede sig til Druferne, hvilke ligeledes have opsagt Sultanen Huldskab og Troskab.