Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-08-19
Endskjøndt det er en Kjendsgierning, der paatrænger sig enhver uhildet og upartisk Beobagter af Kjøbstædernes og dens Borgeres Velfærds Stilling, at disse, i Relation til Landbeboerne lide under uforholdsmæssige Tryk og Byrder, medens den agerdyrkende Klasse har i Næringsfrihed og Velstand vundet et Terrain, tildeels paa Kjøbstædernes Bekostning, der kjendelig undergraver flere af disses Næringsveie og VelstandsKilder: saa dog har for nyelig det Æmne været under Forhandling i Stændersalen: om ikke en Udvidelse af den Kjøbstædborgerne lovhjemlede og forbeholdne Næringsbrug burde overføres i Landboedistricterne, og tillige, om ikke i selve Kjøbstadcommunerne en saa at sige ubunden Næringsfrihed burde afløse den hidtil bestaaende Orden, eller med andre Ord: om ikke Kjøbstæderne, istedetfor ved sin samlede Jntelligents, Kunst= og Handelsflid at være kraftige Støttepunkter for hele Staislegemet og for Landboens Productionskraft og Fornødenheder, derimod skulle see sine Velstandskilder afledte, hemmede, og for en sund og kraftfuld Existents kun at modtage en hen tærende og for den hele Statsmaskine skadelig Tilstand. Denne Opgave var imidlertid saa maadelig funderet og sammensat af saa timodne Elementer, at den allerede døde i Fødselen ved de af den kongelige Commissarius derimod anbragte Erindringer. Men da Sagen dermed ikke synes at være definitiv afgjort, i det nemlig dens Afviisning fra Stænderne tildeels maaskee kunde ansees som en Følge af den i Hovedstaden erigerede communale Commission til Undersøgelse af den borgerlige Nærings=Frihed; og da det var tænkeligt, at de i hiin Petition anoncerede og for Kjøbstædborgerne ødelæggende Principer kunde finde Indgang i Hovedstadens Communalvæsen, og derfra bane sig Veien til Landets hele Kjøbstad=Forfatning: saa finde underskrevne Haandværksklasser i Odense sig opfør drede, i vor Communes Navn og upaatvivlelig med en Bekræftelse fra de øvrige Kjøbstæder, der til Tid og Sted kraftig vil udtale sig, at nedlægge for den offentlige Menings Domstol vor beføiede Protest imod hiin i Stændersalen frembaarne, Petition, og imod Anvendelsen af de i samme antydede, skadelige, umodne og alle Kjøbstæders saavelsom Landboernes sande Jnteresse modvirkende Forholds-Regler. Da iøvrigt Petitionairen i Discusionerne over hans Æmne, selv har maattet erkjende, at Kjøbstæderne bør have en selvstændig Mening angaaende sine almene Anliggender, og da den kongelige Commissarius med behørig Tydelighed har erklæret, at en reformerende Jndskriden i Kjøbstædcommunernes Laugs- og Nærings=Tilstand ingenlunde vil kunne skee, før man i saa Henseende seer Resultaterne fra Hovedstaden og efter Udfaldet dersteds, indhenter Betænkning fra samtlige Communalbestyrelser eller lader Sagen behandle ved en Commission: saa formene vi, at det p. t. er overflødigt at give specielle Modgrunde, til Petitionen eller udførlig at vise, hvorlunde det selv fra høiere Statshensyn vilde være uklogt at gaae ind paa Anskuelserne i hiin Fremstilling, hvortil Adaar en desuden vil blive os aabnet, hvis der efter Sagens Behandling i Hovedstaden skulde blive Spørgsmaal om en Laugs- og Nærings-Reform i Landets øvrige Kjøbstæder. Kun af den Betragtning, at Principet i ermeldte Petition ved Taushed fra Laugsbrugernes Side maaskee kunde ansees som liqvide Sætninger, og saaledes have en vel ikke umiddelbar, men dog skadelig Jndvirkning enten hos Regjeringen eller den i Hovedstaden erigerede Commission, er det, at vi foreløbig ledsage vor Protest med følgende Æmnet vedkommende fragmentariske Bemærkninger. Laugsvæsenet, der er ligesaa gammelt som Cultur og ordnet Stad, og omtrent i samme Retning som nu, allerede var udviklet i Romernes Tid, har her i Danmark i omtrent 170 Aar været omdisputeret i forskjellige Tidsrum. Om det skulde ophøre eller som en gavnlig Jnstitution opretholdes, blev allerede i Aaret 1662 sat under Qvæstion. Et halvt Seculum sildigere blev Spørgsmaalet atter optaget. Under det Stampeske Ministerium for 80 Aar siden blev Laugsvæsenet paa ny anseet med skeele Øine. For 40 Aar siden arbeidede vore Lovlærde i samme Retning og Etatsraad Steenfeldt har i Nutiden sluttet sig til den Phalaur der førte Krig imod Laugsvæsenet. Denne Krig er i Regelen ført uden noget directe Forsvar fra de Angrebnes Side, Jkke destomindre har Statsstyrerne været nødsaget at conservere Laugsvæsenet, ingenlunde som et nødvendigt Onde, men tvertimod som et med Statslegemet opvoxet og med alle ders Fibre, sammengroet System, der ikke uden at lamslaae den hele Maskine, kunde udryddes eller væsentlig forandres.