Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-10
J det af Landinspecteur A. C. Gudme udgivne Skrift: Die Bevolkerung der beyden Herzogthumer Schleswigund Holstein in fruheren undsputeren Feiteen, Altona 1819, forekommer, S. 2932, følgende mærkelige Yttringer angaaende den tiltagende Befolkning: "J de sidste Aar har Tallet af de Fattige meget forøget sig. Saa klager man overalt. Antallet af uægte Børn har ogsaa tiltaget; Børns Dødelighed er ligeledes meget anseelig. Alt dette synes tydeligen at bevise, at Folkemængdens Tiltagelse ikke staaer i noget Forhold til Jndustrien og Landets virkelige Erhvervkilder, og sandeligen, naar vi ville lægge de sidste 3 Aar, efter Tabel VI, til Grund, for deraf at uddrage Resultater, saa maa vi forfærdes over det betydelige Overskud af Fødte, som udgjør 22,617 Mennesker, og forudsee, at, under lige aarlig Tilvæxt, Indbyggerne i Hertugdømmet Holsteen, i en Periode af 527, og Schleswig, i en Periode af 83 1/2 Aar, vil have fordobblet sig. Umueligen kan den extensive og intensive Cultur i lige Forhold tiltage. Jkke uden Grund gjenlyde derfor allevegne fra Klagetoner over en umaadelig Folkemængde, og det synes at være nødvendigt, at indskrænke ubesindige Giftermaal blandt de lavere Stænder, førend de ere istand til at ernære en Familie, paa det denne Folkeclasse, bragt i den allerelendigste Tilstand, ikke skal gribe til oprørende Midler, for at tilfredsstille sine allerførste Fornødenheder. Enhver Overflødighed af Befolkning bliver stedse ødelagt og Overskuddet af Mennesker maa omkomme ved Elendighed, naar ingen Udvandring. finder Sted. Men hvo skal udvandre Naturligviis de, der, i Følge deres Alder, ere duelige til Agerdyrkning og Handel, da Børn, Gamle og Skrantninger i et fremmed, udyrket Land, blottede for alle Næringsmidler og al Pleie, maatte omkomme af Hunger og Elendighed. Et Lands Kræfter til Agerdyrkning, Handel og Krig vilde vel derved blive svækket, om dets stigende Folkemængde end tillod en saadan Udvandring, fraregnet de Vanskeligheder, den Elendighed og de Sygdomme, der true de Udvandrende i et fremmed Land, og af hvilken Aarsag de fortjene vor Medlidenhed; men vilde Elendigheden og det Onde, vilde de lavere Classers Nød derved virkeligen blive afhjulpen eller formildet, og Udvandringen have for Landet en velgjørende Virkning? De Udvandrende maatte nødvendigviis forsynes med alle Slags Redskaber og Vaaben, for at opdyrke det endnu udyrkede Land, der skal tages i Besiddelse, og forsvare det; de maatte være forsynede med alle Næringsmidler og Fornødenheder for adskillige Aar, indtil de, ved Anstrængelse, havde fralokket Jordbunden tilstrækkelig Afgrøde. De med Henreisen og det første Ophold forbundne Omkostninger maatte altsaa bestrides af Fædrenelandet, og i de første Aar vilde Misforholdet imellem Fødemidlerne og Menneskene ikke være hævet. Siden vilde rigtig nok de ringere Classers Tilstand forbedre sig; men adskillige Landes Erfaring lærte, at Udvandringen ikke svarede til Hensigten, at gjøre en vedvarende Folkeformerelse muelig, men kun hialp partiel og temporair. Man læse herom Malthus, T. 2, C. 3, af Oversættelsen. Rædsomst er det at tænke paa, naar den virkeligt overstigende Folkemængde af Landets nuværende Beløb, af Mangel paa Fødemidler, maatte, i usikkre Forhaabninger, nedsætte sig i et fremmed udyrket Land. "Oprørende, uretfærdigt er det, siger Malthus: "at begunstige og befordre Udvandringen, endskjøndt det for en Regjering er høist upolitisk at forhindre den Om end Regjeringen ikke bør blande sig i den lavere Classes Jnteresse, da denne taalmodigen bærer al Elendighed, som den anseer for den nødvendige Følge af visse Naturlove, og Love, der ligefrem forbyde Giftermaal, ere oprørende; saa synes dog i dette Tilfælde Love, der, for at forebygge et større Onde, gjøre Ægteskaber besværlige, at være nødvendige. J Canton Schweiz tør ingen gifte sig, der ei besidder den hele til Milits fornødne Rustning. I Skotland, hvor Folk ellers gifte sig meget unge, gaves fordum en Lov, der ikke tillod noget Par at indlade sig i Ægteskab, naar det ei besad en bestemt Eiendom. Endnu under Jacob den Sjette skal Parlamentet have stadfæstet denne Lov, men nu holdes den ikke mere i Hævd. Her i Landet tør ingen Præst vie nogen Embedmand eller Officier, førend det er godtgjort, at der er sat i Enke cassen, og for ikke længe siden er blevet anordnet, at ingen Subalternofficier maa gifte sig, naar hans aarlige Indtægt, foruden hans Gage, ikke er 600 Rbdlr. Kunde ikke en lignende Lov foreskrives Bonden og de saakaldte smaa Folk, Kunde ikke dette ligesaa godt skee, som det, forat udrydde en epidemisk Syge, er anordnet, at ingen maa confirmeres eller vies, førend han fremviser et Vidnesbyrd fra en Læge, at han er vaccineret? J det mindste vilde dette have den fordeelagtigste Indflydelse paa Levemaaden, Drivtigheden og Sparsommeligheden.