JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1806-01-01
Uordener. 1) Gaarden No. 218 i store Fiolstræde har endnu sine stygge Tagspøjter. 2) Huset No. 181 i samme Gade har ingen nedgaaende Tagrender. Nummeret paa samme Hus staaer beller ikke just paa det Sted, hvor det paa bedste Maade kan falde i Øjnene. 3) Huset No. 180 i samme Gade har rigtig nok nedgaaende Tagrende, men som har den Mangel, at den korter over en Alen fra Jorden, hvilket er ubehageligt i Regnvejr for de Gaaende. 4) Huset No. 182 i samme Gade har ligeledes nedgaaende Tagrender, men som korter endnu meget mere. Dette Hus har desforuden en udgaaende Gaardrende, som ligger meget højere, end Fortoget. 5) Hjørnehuset af store Fiolstræde og Krystalgade, hvor Spekhøkeren boer, beskæmmes derved, at der jevnligen og meget ofte udskylles noget, der ligner Menneskeskarn, i Rendestenen, til sterste Ubehagelighed for den hele Omegn. - Dette sees Udflyde fra et lille Gaardsrum, hvis Jndgang vender ud ad, mod store Fiolstræde. 6) Saavel paa Regentsbygningen, som paa flere Bygninger paa store Købmagergade, et der paasat Kramper til at fasthæfte Vinduesskodder paa; disse ere ubehagelige for de paa Fortoget Gaaende især naar to Mødende ville hinanden forbi. 7) Paa Hjørnet af Kejsergaden til Ulfeldtsplads staaer ikke Kejsergade, men raade. 8) Omtrent 2 til 3 Læs Sten og Jord ligger af Brolægnings Arbejderne henkastet uden for Kierumgaards i Gottersgade, og har ligget der i henved 8 Dage.
Politivennen, 1806-01-01
Forunderlig Adfærd mod danske Gæs paa Hveen. Undertegnede, Sven Nieman, Skomager paa Dragø, finder sig foranlediget at bekjendtgiøre følgende: Afvigte Aar i Julimaaned bortdrev der fra mig ber fra Byen 20 Stykker Gæs ved en stærk Syndenblæst, uden at jeg i lang Tid kunde komme efter hvor de vare afblevne. Efter megen Spørgen og 2 Breve, som jeg derom skrev til en Mand jeg kjendte paa Hveen, navnlig M. Pedersen, saa og til He remanden sammesteds, Herr P. O. Tanson, kon jeg endelig i Erfaring om, at saadanne Gæs, som jeg havde beskrevet, fandtes der at være optagne af en engelsk Major ved Navn Stuart, og at jeg selv maatte komme derover, for at løse Dem. Til den Ende rejste jeg selv ikke mindre end trende Gange derover, for at anholde hos Majoren om mine Gæs, og tilsidst bød ham 12 Rdlr. naar han allene ville lade mig faae de 4 Stykker gamle Gæs, ja jeg fik endog den herværende svenske Envove Hr. Baron Orenstjerne til, at skrive Major Stuart til om at lade mig faae mine Gæs, men alt forgæves. Den Gang jeg bød Herr Stuart 12 Rdlr. for de gamle Gæs, vare over 90 danske Fiskere paa Øen, der alle umagede sig for mig, og siden de saae jeg skedte Uret ville de tilsidst have taget dem med Magt, men Herr Tauson ville ej tillade det og ved Toldbetjenten talede Fiskerne tilrette igjen, saa der ikke blev noget af denne deres Beslutning. jeg stævnede derpaa Major Stuart til Glumsløv Ting i Skaane, men som jeg de forste fire Dage ej kunde faae min Sag fremmet, og jeg ej havde Tid eller Raad at ligge der længere, gav jeg en anden min Fuldmagt og talede selv herom med Dommeren, men denne Fuldmagt blev ej kjendt ved Magt. - Nu har jeg atter maattet indstævne Majoren, og haaber at blive mine 20 Stykker Gæs tilkjendt, og spørger i den Anledning, om nogen vil tilforhandle sig disse Gæs, da jeg haaber at faae de gamle noget bedre betalt end de unge. For en fattig stræbsom Mand, er 30 Rdlr. mange Penge, som disse Gæs nu have kostet mig, endskjøndt jeg maa rose de Svenske for deres megen Hielpsomhed, de har bevist mig ved mit Ophold i Skaane. Men neppe vilde nogen dansk Mand imellem Dragø og Helsingør bave opført sig saaledes imod en svensk Mand, som denne engelske Major Stuart har opført sig imod mig, men hvorfor han nok ej heller undgaaer Lovenes Straf.
Politivennen, 1806-01-01
Ønske til den høje Øvrighed i Helsingør. Da den uden Porten beliggende Kirkegaard virkelig er den skjønneste, som Byen har, og synes ogsaa nu mer og mer at foretrækkes enhver anden i Byen, saa kan man ikke andet end inderlig harmes i Sindet, ved at see al den Uorden, som der hersker ved de i Mængde der tilstimlede Mennesker, naar et Lig af meer end lav Klasse og med mer end sædvanlig Seremon der begraves, og som indtraf d. 20 September ved Major Claesens Ligfærd. Folket sprang allevegne over Gjerdet, dette blev adskillige Stæder nedrevet, Gravene nedtraadte, Træerne proppede fulde af Mennesker, hvorved Grene bleve afbrudte og selv Mennesker drattede ned. En Uorden, som ved saadan Lejlighed neppe ved faa, skjøndt nok saa aarvaagne Politibetjentere, og kun ved stærk Vagt, kan forebygges, hvorfore man ønskede, at ved slige Lejligheder en passende Kommando af Militære maatte til Opsyn og Ordens Vedligeholdelse rekvireres paa vedkommende Sørgehusets Bekostning, men og for slig Ligbegjængelse indtraf igjen, en advarende Anordning fra Politiets eller den høje Magistrats Side bekjendtgjøres, samt Mulkt bestemmes at erlægges i Tilfælde af Anordningens modtvillige Overtrædelse. Desuden at see Byens skjønneste Urtegaard, omgiven af et Stengjerde, over hvilket enhver, som vil, kan krybe eller stige, er ikke noget stirligt Syn, og kun til liden Sikkerhed, for de der med Tiden kommende Mindesmærker. En Grundmur vilde baade sire, nytte og sikkre langt mere, og Bekostningen kunde i det hele taget ikke være saa betydelig, da begge Kirker deri burde deeltage og begge, især St. Olai, eje ikke ubetydelige Kapitaler, ja og begge drage Jndkomster af de der nedsatte Lig. Man tør haabe at dette ber ærbødigst Fremsatte maatte fortjene Vedkommendes varme Opmærksomhed. En Graver burde vel ogsaa der ønskes bosat.
Politivennen, 1806-01-01
Ønske af en Kunsternes Elsker. (Efter Jndsendt.) Hesten paa Amalienborg er unægtelig en af Kbhvns skjønneste Prydelser. Den er tillige et saa udmærket Kunstverk, at enhver Elsker af det Skjønne ønsker den naturligvis at stande saa frit til Skue, som muligt. Man vil maaske sige, at den ikke kan staae bedre for Synet end den gjør; og dette er en fuldkommen Sandhed. Men desuagtet er der dog en Hinder for dens Beskuelse, som Jndsenderen ved disse Linier har til Hensigt at begjære borttaget. Dette er det Lygtetov, som i Søjlegangen er anbragt imellem Kongens og Kronprindsens Palæer. Dersom dette var anbragt belt oppe under Loftet vilde det kunne gjøre samme Tjeneste som nu, og da ikke ønskes borttaget af nogen. Nu derimod skæmmer det, for alle dem, som gaae i den nærmere Amaliegade, aldeles Synet af det skjønne Mesterstykke; det synes stedse for den i Amaliegaden Vandrende, som om der gik en stor Jernstang tvers igjennem snart Rytterens Hoved, snart ogsaa Hestens, og saaledes flyttende sig eftersom Øjet nærmer eller fjerner sig. Med eet Ord, paa den hele Vej, indtil man er ganske tæt ved Søjlegangen, maae man heller see erhvert andet Sted hen, end ligefrem hen til Stytten, der Øjet dog saa gjerne vilde hen. Ved en anbragt Forandring, der hverken kan vorde vanskelig eller bekostelig, vilde Vedkommende uendelig forbinde sig alle dem, der forstaae at vurdere og nyde Kunst.
Politivennen, 1806-01-01
Et Par Ord om vore Landsbykroers Natur og Mængde. Det er vel sandt, at Mangel paa offentlige Vertshuse eller Kroer i et Land er til Skade og Ubekvemhed for Rejsende, men neppe er denne Mangel hundrededelen saa skadelig, som et altfor stort Antal af slige til Herbergeren og Udtapning berettigede Steder. Man tør vel uden Formastelse sige, at det er Kbhvns Amts særdeles, og hele Sjællands almindelige Skade, saavel paa Jndbyggernes Sjæl, som Legeme og Pung, at Kroerne der ere saamange. Her dræbes Sæderne allerede i Spiren; her ødelægges Tiden med Spil og Sludder; ber sulter og fryser Hestene i mange lange Timer, medens deres Herre hælder den ene Dram i sig efter den anden, snart for at vise, at han har Ære i Livet, snart for at drikke en god Ven til, snart for at forslaae Grillerne over Tabet i Kort, og snart for at faae Mod til at køre hjem og prygle Konen. Ederne fremvrimle om Kap, og Slagsmaal gjør ofte Ende paa en Helbred, som der forgæves paa mange Maader ellers stormedes til. Mængde af Kroer er ogsaa skadelig for et Folks Gæstfrihed, af Grunde, som ikke behøve at udvikles. Mængde af Kroer gjer og, at de alle, eller dog de allerfleste af dem, blive usle i en høj Grad, det vil sige, altid gode nok til at fordærve Bønder i, men manglende de Jndretninger og Bekvemmeligheder, som for Middelstandsfolk ere uundværlige Fornødenheder. Mange af de Sjællandske Kroer have ikke engang et Lokum, skjøndt de ejes af formuende Folk, der ere istand til at sætte Sølv paa Bordet. Grov Begegnelse er desuden en Ting, hvorover man i de sjællandske Kroer kun alt for ofte har Aarsag at klage. Højlig var det vist nok at ønske at Kroernes Tal forfærredes; en Ting, som dog lod sig gjøre efterhaanden. Men frem for alting maatte det ønskes, at ingen nye Kroer oprettedes, paa hvor smykkede Paaskud man end søgte om Privilegium. Frihed til at brænde burde ingen Kro erholde, og de, som alt have den, burde tabe den efter et vist Antal Aar, f. Ex. 30 eller 20.
Politivennen, 1806-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Da dette Blad i sit Tilværelsesløb flere Gange har havt Anledning til at gjøre Anke og ønske i Anledning af TugtRaspog Forbedringshuset, bør det meddele, hvad sikkert enhver kyndig velmenende Mand glæder sig ved, at der nu ved en kgl.Befaling af 26 d. M. er nedsat en Kommission, for at undersøge og uopholdelig føje de Anstalter, der ere nødvendige til Sikkerheds og Ordens Overholdelse i bemeldte Hus, samt til Fangernes bedre Pleje og de Syges Helbredelse Kommissionens Medlemmer ere Kansellipræsidenten Kammerherre Kaas, Kansellideputeret Etatsraad Knudsen, Stiftelsens Direktør Justitsraad Koford, Justitiarius Ass. Bærens, og Overadm. Kirurg Dr. Falkenthal. 2) Det tilsendte Bidrag, om Støj paa Bagerren Natten mellem Løverdag og Søndag d. 22 Sept. kan ikke indrykkes.
Politivennen, 1806-01-01
Ønske fra Helsingør. Mange Jndbyggere ber vilde være Magistraten meget forbunden, om hin Frihed for Slagtere uden for København, i Slagtertiden at kunne der indføre Kjød til Torvs, ogsaa blev udvirket for Helsinge,
Politivennen, 1806-01-01
Til Værgen for St Olaikirke i Helsingør. Ligesom der er sørget for, at Jndgangsporten til Kirken samt det kongelige Navnetræk, Jndskrivten og St. Olaus selv, ere ved Maling og Forgylding blevne forskjønnede, saa kunde man og ønske, at en saadan Forandring blev foretaget med Taarnbygningen. 1) At dens Hvidtning oven til blev fornyet var ej allene en Siir men en Nytte for Søfarende, hvem Taarnet tjener til visse Retninger. 2) At det, istedetfor det nu værende Tag, blev siret med en Kuppel, hvori for Vægteren blev indrettet et Værelse og Muren for oven omgiven med et Jerngitter vilde baade være til Siir og Nytte. Vægteren havde fri Udsigt, og hans Raab vilde høres lydeligere end nu igjennem Taarnlugerne.
Politivennen, 1806-01-01
Et Par Ord om vore Huses nymodens Maling. J de sidste Aaringer have en stor Del Bygnninger erholdet et forandret Udvortes ved Maling. At samme baade tjener til Nytte og Forskjønnelse, naar den foretages som den bør, er unægteligt; men saaledes som det er skeet ved en stor Del, opfyldes den sidste Hensigt vist ikke. Ved en saadan Bemaling og Udstaffering med fire, fem, ja vel flere forskjellige Farver, som nu er i fuld Brug, have smagløse Huseiere havt det i deres Magt, istedetfor at forskjønne, snarere at skamme og mispryde Staden. Een Maade er især meget afholdt, nemlig at lade Bygningen male med en afstikkende mørk Farve indtil strax ovenfor første Etasse, og derpaa at overlæsse den øvrige Del med forskjellige lysere Farver. For at forebygge at flere skulde fortfare med slig Husmaling, maatte man ønske Grændser satte for samme, eller dog i det mindste, at Husejerne selv vilde indsee det Urigtige beri, og følge deres bedre Overbevisning. De højere Klassers Exempel vilde heri som i saa meget andet virke; men hidtil have mange i samme viist en ligesaa slet Smag som de andre.
Politivennen, 1799-01-01
Om den nye Forandring ved Højbro. Da det nu skal være afgjort, at Højbro skal forandres til en Vindebro, saa maatte det ønskes at Vedkommende for alting ikke give os en saa dum og hestemyrdende Vindebro, som enten Knippelsbro eller Holmensbro. Det røber enten Uvidenhed eller dorsk Slentrianskhed at ville paastaae, at en Vindebro ej kunde være horisontal, og dog stærk nok til at Udholde Færselen endog af vore ulovlige Vognmandslæs. Den eneste Jndvending mod den i disse Blade forhen foreslagne horisontale Vindebro, som synes at have noget Skin, er den, at de under Fløjene anbragte Stræbere vilde forhindre Prammes og Baades Gjennemfart under den lufte Bro. Dog denne Jndvending falder bort, naar man betænker, at a) disse Stræbere bør anbringes fra Midten og ikke fra Enden af Fløjene. b) Skulde det endog i Tilfælde af særdeles vældigt Højvande være umligt for Prammene at komme under Stræberne, da er herfor et meget godt Raad, at Prammene bie til Vandet falder. Maae dog saa mangen Gaaende og Farende ofte med større Tab vente til Broen lades ned igjen, naar den for et Fartøjs Skyld er opvunden. Pramførernes liden Tidsspilde opvejes dog vel af 100 Hestes Værd, som aarlig nu faae deres Vanmen paa disse abderitiske Broer.
Politivennen, 1806-01-01
Spørgsmaal i Anledning af Hr. Chigrings Vauxhal. Vi ere nu alt i Oktober og Hr. Chigriny vedbliver at indbyde Folk til sit Vauxhal; og det fejler ikke at jo endel Menneskeskabninger ville besøge det. Man fremsætter imidlertid for Sundhedskollegiet det Spørgsmaal, om det ikke allerede nu, og end mere længer hen i Tiden, vil være skadeligt, saaledes at sværme Natten bort i aaben Luft, om man ikke derfra tør vente sig en forøget Virksomhed, hos vore desuden kun alt for virksomme Brystsygdomme, der kappes med Slagom, hvo der skal være Kongen af Sygdomme her til Lands, - og om det ikke altsaa af Vedkommende bør forestilles, at denne Art Folkemorskab er af dem, der maae indskrænkes til en vis Aarstid. For Jndsenderen synes det højst ønskeligt, at det ber til Lands forbødes, at holde Vauxhal fra 1 Okt. til sidste Maj. - Maanederne Junii, Julii, August og September vil den skade betydelig mindre, skjøndt Udgiveren stedse troer den skadelig i vort Klima, paa enkelte Sommernætter nær.
Politivennen, 1806-01-01
Bekjendtgjørelse. J Skidenstræde er den længe paaankede store Aabning i Fortoget uden for No. 170 og 171 nu udbedret, saaledes at en Fortogsflise er anbragt imellem begge der udløbende Gaardrender. Vedkommende takkes for denne Forbedring.
Politivennen, 1806-01-01
Uordener. 1) Huset No. 21 i Nyhavn paa Byens Side har en svær gammeldags Dørhammer som er Aarsag i at Beboernes og Naboernes Søvn forstyrres, naar en af Husets Beboere udebliver, efter den Tid at Døren lukkes. Da nu samme Hus er i Reparation, ønskede man at dets Ejer, vilde anbringe en Klokkestræng, istedet for den nuværende besværlige Dørhammer. - Ligeledes er paa samme Hus Gangdøren maalet med red Vandfarve, som smitter af paa Folks Klæder, naar man gaaer ind. 2) Paa Gaarden No. 22 i Nyhavn paa Byens Side, er anbragt en Vægt for at holde Porten tillukket; samme Vægt gjør saa stærk Allarm, at det endog kan høres paa Kongens Nytorv, hvorfor man ombeder Gaardens Ejer at lade samme forandre. 3) Paa det ene Hjørnet af Løvstræde og store Købmagergade er dette sidste Navn ikke rigtig paamalet, men blot Købmagergade; en Fejl, som dog muligt kan foraarsage Forvirring. 4) Samme Fejl har Sted paa et af Hjørnerne af Klareboderne. Paa Hjørnerne af Rosengaarden og 5) Pederhvidtfeldt Stræde, staaer dette Navn meget forskjællig bogstaveret og altsaa paa det ene Sted urigtigt. Denne uoverenstemmende Skrivemaade af en og samme Gades Navn er, desværre, i mange Gader at finde. 6) Det Hus i Skindergade, der staaer lige for Kejsergaden, har sine Tagrendepiber alt for højt oppe afstuntede. 7) Uden for Hjørnet af Silkegaden og Pilestræde er i denne sidste Gade lige ud for Anthonistræde, en betydelig Mangel paa Fortoget, den nemlig, at dette er indfattet med en gammel, raadden og skrænt Bjelke. Da Gaden her er smal, og meget færselfuld, ved Tilstødet af Silkegade og Antonistræde, og Følgen heraf er, at Folk meget ofte ønske, at redde sig over paa et Fortog, for at undgaae Vognene, var det at ønske, at dette Fortog forbedres. Det kan meget let blive Tilfældet, at den der springer op paa denne skrænte Bjelke, falder og tumler ind under Hestene eller Vognene. 8) Paa Hjørnet af Hyskenstræde og Kompagnistræde findes paa Rendestensbrættet en alt for tyk Forbedring. Sligter Tilfældet flere Steder, men her er den paaslagne Klods saa stor og højtopstaaende over den øvrige Deel af Brættet, at man, naar man træffer paa den især i Mørke, ikke kan undgaae at falde. Vedkommende Husejer anmodes derfor at gjøre en Forandring heri. 9) Paa det Thotske Pale er ud til Hallandsaas ikke denne Pladses Navn paamalet, men s es blot en fort Firkant, uden et eneste Bogstav. 10) Huset paa Hjørnet af St. Pederstræde og Volden har intet Nummer til Vestervold. 11) Endnu er der ikke noget Nummer paamalet den smukke Hjørnegaard af Hallandsaas og lille Grønnegade. Man haaber at denne Mangel afhielpes. 12) J lille Kongensgade har No. 80 to meget hæsselige Tagspøjter. 13) J lille Kongensgade er paa det røde Hjørne af Hallands-Aas Gadenavnet ganske ulæseligt. 14) Charlottenborg Slot trænger vel overalt til Afpudsning, men især er det ilde klædende, at Gitteret paa Fasaden til Hallandsaas, som skal forestille en Altan, er saa forraadnet og forfaldet, af nogle Stykket ere nedfaldne og mangler.
Politivennen, 1806-01-01
Ønske for de Rejsende med Posten, paa Hirsholms Bedested. Ligesom ingen kan nægte, at det kongelige General-Postamt jo stedse viseligen benytter og anvender alle Midler, til Rejsendes saavel sikkre og hastige som bekvemme Befordring, saa tør man ogsaa nu sikkeligen haabe, at dette høje Kollegium vil ved Herr Postmester Seebyes Forfløttelse fra Hirsholm gunstigst sørge for den højst ønskelige Jndretning ved en ny Postmesters Ansættelse der, at de kongelige Postexpedisionsvogne kunne under Opholdet der paa Stedet være under Tag i Læ for Slud og Regn, og hvortil der ogsaa der gives en megen skjøn Lejlighed. En ønskværdig Bekvemmelighed saavel for Rejsende som for selve Befordringen, og for hvilken alle med hine ypperlige Befordringer følgende Rejsende, vilde vide høje Vedkommende megen og inderlig Tak.
Politivennen, 1806-01-01
Forslag til Bedste for dem, der have at gjøre paa Halmtorvet. J alslags Handel er ved Love, Maal og Vægt bestemt, hvorefter enhver forskiellig Ting skal sælges, dog er man i Henseende til Høes og Halms Falboldelse paa vore Torve i Uvished, om der er nogen Bestemmelse eller Lov for hvad Vægt et Læs Hø eller Halm skal have. Man maa troe, at intet Lovbud derfor gives, og derfor frembringes det billige og retfærdige Forlangende, at et Lovbud maatte give en fast Bestemmelse, hvormeget et Læs af hvertslags Foder skulde veje. f. Ex. Hø 30 til 40 Lispund og Halm 25 til 35, og for at man let kunde komme til Vished om Vægten, burde saavel Hø som Halm være i Knipper; et saa trangt Foderaar, som nærværende, gjør Bestemmelsen nødvendigere og mere paatrængende end ellers. Enhver Mand, som er nød til at søge Fodertorvet, kan ikke uden største Harme see, hvorledes endel Bønder opstille og oppuste deres Halmlæs, og at de saa offentlig kunne iverksætte sligt Bedrageri i Handel; man indvende ikke, at man kan tage sig i Agt derfor og især da det skeer saa offentlig, thi den, der har Erfarenhed i Bondens Kneb, er den mindre Del af Byens Jndvaanere og herved haves een Kilde mere at Husbonder, som ej selv kunne komme paa Torvet, kunne bedrages af uredelige Tjenestefolk; uden at tale om at Mangel paa Jndsigt volder Tab, da mangt et Læs Foder købes af disse i den Tanke, at der faaes en Snees Lispund for Pengene og saa haves neppe tredie Parten. Spørges Bonden, som nu kommer til Torvs med Foder, om Prisen i Lispundevis, bliver Svaret: jeg sælger ikke efter Vægt; naar ikke der var Fordel ved at sælge paa Slump indlod han sig nok i at sælge efter Vægt. Retfærdigheden byder at Sælger og Køber maae have ens Rettigheder. Lad Prisen være dyr eller let, naar der kun er Regel for, hvormeget man skal have for sine Penge. Men et Lovbud, som bestemte Tingen, maatte ogsaa stemple en klækkelig Mulkt for den Bonde, som havde mindre Vægt til Læs end befalet var, og hermed maatte jævnlig Jndseende være nødvendig.
Politivennen, 1806-01-01
Ønske til Vedkommende i Anledning af de i Avisernes Dødelister anførte Helsoter af Kopper. Det Særsyn efter at et helt Aar slet ingen i København er dod af Kopper, atter at see Personer indførte i Avisernes Dødelister, under denne Helsots Rubrik, er saa ubehageligt, at man med Tillid tør yttre for det medisinske Po iti, at man i denne Henseende venter en Bekjedtgjørelse fra det, der leder den offentlige Dom hen paa det rette Punkt. Vel troe nu mange, at disse Angivelser i Avis rue maaske ere fejlagtige, gjorte af Personer, der ingen medisinske Kundskaber have, og om Afdøde, der uden Læge have forladt Verden, men man finder tillige, at en slig urigtig Angivelse ikke, for Følgernes Skyld, burde kunne finde Sted, da den svækker den Tillid, man havde til Varinen og til dens Udbredelse hos os. Er det derimod virkelig Tilfældet, at der saaledes endnu kan henrives Personer hos os af virkelige Kopper, da sætter det i Forundring, at man ikke har erfaret, at de Huse, hvori disse Koppepatienter vare, have, son dog Anordningerne byde, været satte under 40 Dages Kvarantænevagt, ligesom ved anden Yttring af Pest. Beroligende vil det som ovensagt være heri at erfare fra sikker Haand, hvad man skal tænke; og derfor bør slig Underretning ogsaa ventes.
Politivennen, 1806-01-01
Til Bestyrelsen for det Forenedebegravelsesenkeunderstøttelsesogbrudegaveselskabforallestænder. Af det hvert Fjerdingaar bekjendtgjorte Uddrag af Regnskaberne sees, at Selskabet aarlig oplægger 30 til 40,000 Rdlr. Man troer ikke at det vil ansees ubeskedent, om en Jnteressent spørger. Hvortil oplægges disse Penge? Hvorlænge skal forfares med denne Oplæggen? Vil man samle en eller flere Millioner Rixdaler, for at være i Tryghed mod Pest? Naar endelig vil man troe sig saaledes i Tryghed, at man vil begynde at anvende Selskabets Fedme til Bedste for dem, som frembringe den istedet for at forbigaae disse som det synes for at tænke paa end ufødte Slægter? Eller er det ikke rimeligt, at forene begge Hensigter og, ved kun at oplægge halv saa meget som hidtil, at have en betydelig Kraft til strax at forbedre alle Enkernes Kaar, den Ting der er en Direxions største Hæder?
Politivennen, 1806-01-01
Uordener. 1) Paa begge Hjørnerne til Østergade staaer Piilestræde, paa de to Hjørner af Antonistræde staaer Pilestræde, Paa det ene Hjørne af Silkegaden det samme, men paa det andet Pillestræde. Hvad skal nu en Fremmed ansee for det rette? Atter et Bevis for hvor meget vi trænge til det i disse Blade tiere foreslagne Embede, offentligt Jnskriptorat, eller Jndskriverembede, for Kbhvn. 2) J Kristenbernikovstræde staaer et Hus No. 297, eller hvad det skal kaldes, som virkelig synes, for Sikkerhedens Skyld, at burde nedrives. Det er ikke meget længe siden, at man lod det faae en Hov dforbedring, og da saaes det, hvor elendigen Bygningen hængte sammen. Enhver, som gaaer forbi, kan see hvorledes Pudsen nu nedfalder i store Brokker. J et Jldebrandstilfælde vilde denne Bygning maaskee være til megen Farlighed. 3) Paa Halmtorvet, ved Vestervold, staaer bestandig, baade Nat og Dag, nogle gamle Vogne, samt aparte Hjul, med mere; man ønskede at vedkommende Ejere vilde borttage dem, da de der synes at have et urigtigt Gjemmested til dem. 4) Paa Hjørnet af Mynter Gaden og Vognmager Gaden, staaer paa Herr Langes Huus, Vognmager Gade og paa Her Kaasbølls Huus staaer, Vogmager Gade.
Politivennen, 1806-01-01
Kort Ønske om Tømmerpladser i Helsingør. At det for Eftertiden ikke maatte tillades nogen at anlægge Tømmerpladser i, men allene uden for Byen, hvilket er Tilfældet med København, var meget at ønske og vilde i Jldebrandstilfælde meget sikkre mod Jldens hastigere og farligere Udbredelse. Et Ønske, som bedes af Vedkommende at maatte tages til Hjerte.