Ribe Stifts Adresseaviser, 1841-09-28
En Mand, som nylig har været paa Bornholm forfæller i Fædrelandet blandt Andet Følgende om sit Besøg hos Dr. Dampe. Paa Hjørnet af en snæver Gade, som fører ned til Havnen i Rønne, ligger et lille uanseeligt Huus, med en høi, gammeldags Trappe op til; der boer for Tiden Dr. Dampe. Efter i nogen Tid at have overveiet, om jeg ogsaa skulde udføre mit Forsæt, som Fremmed at gjøre denne mærkelige Mand et Besøg, der muligt kunde saare hans fine Følelse, steg jeg rask op af den forfaldne Trappe og bankede paa Døren til Høire, der kun var lukket med en Klinke. En lille Mand i ussel, fattig og smudsig Klædedragt, med uredt Haar, der halvt beskyggede de endnu levende, men mellancholske Øine, aabnede Døren. Dette var den Mand, hvis kraftige Aand engang havde fattet den mægtige Tanke at forandre Danmark Statsforfatning; dette var den Mand, der i 20 Fængselsaar havde afsonet den Brøde, at gaae forud for sin Tid, Jeg kastede et flygtigt Blik omkring i Stuen. Det var fire kalkede Leervægge, aldeles som et Fængsel, men temmelig rummeligt. Midt paa Gulvet stod et meget lille, gammeldags Theebord paa eet Been med 3 Fødder; derpaa laae nogle Papirer, en Pen og et Blækhuus; to usle Stole stode ved Siden. Forøvrigt var der intetsomhelst Meubel, og de hvide Vægge havde ingen anden Decoration, end en gammel Chenille, der hang paa et Som i Dorstolpen. Er det Hr. Dr. Dampe?" spurgte jeg mechanisk, men kunde neppe udbringe disse Ord, for en uvilkaarlig Graad qvalte min Stemme. Dampe rakte mig Haanden med øiensynlig Tegn paa, at det glædede ham, endnu at være i sine Medborgeres Erindring. Forøvrigt undveeg han, under Samtalens Løb, enhver Hentydning paa sin egen Stilling; først da jeg forlod ham, yttrede han den inderligste Taknemmelighed for den Naade, der var bleven ham til Deel. Jeg hørte siden fortælle, at han ved sin Ankomst til Rønne, hvorhen han var ført tilsøes fra Christianso, havde grædt som et Barn og omfavnet og kysset et Fol. De ham tilstaaede 3 Mk. om Dagen bruger han neppe til sin Underholdning; det lange Fængselsliv har lært ham Nøisomhed, men ogsaa efterladt tydelige Virkninger paa hele hans Ydre. Hans Stilling, naar han sidder, er sammenkrympet; dog forekom han mig ikke at see ældre ud, end han virkelig er, nemlig 51 Aar. Man fortalte mig, at han arbeidede paa et philosophisk Værk, Andre sige, at han oversætter Classikerne. De Papirer, der laae paa hans Bord, tydede snarere paa originale Arbeider, end paa Oversættelse, da jeg ikke saae nogen trykt Bog, hverken paa Bordet eller noget andet Sted i Stuen. Jeg forlod ham med det Ønske, snart igjen at maatte see ham paa et andet Sted. Da jeg nogle Timer senere gik ombord i Postjagten, for at seile til Kjøbenhavn, stod Dampe paa Toldboden med smillende Ansigt, men taare vædet Øie. Hans Klædedragt var nu, skjøndt simpel, dog meget anstændig. Jeg sprang op paa Rælingen af Jagten og rakte ham min Haand, som han trykkede med JnderligProf. David er d. 20. de afreist med Dampskibet, Christian den 8de" til Kiel, for derfra at gaae til England, for at undersøge de derværende Fængslers Tilstand. (Aalb. A.)"Dannevirkes" kjøbenhavnske Korrespondent omtaler Hr. Grosserer Nathansons (den berlingske Tidendes Redaktørs) Virksomhed som Statsborger paa følgende hædrende Maade. Han har med Held arbeidet paa at fremme Kundskabens Udbredelse blandt sine Troesforvandte og paa at forbedre deres borgerlige Stilling. Hvad Jøderne vare for 30 Aar siden i Danmark og hvad de ere nu, er Enhver bekjendt, og paa denne Forandring i Jødernes Dannelsestrin og Oplysning har Nathanson havt en væsentlig Jndflydelse. Han kan betragtes som Stifter, eller idetmindste som den virksomste Deeltager ved Stiftelsen af de to jødiske Friskoler i Kjøbenhavn, den ene for Drenge og den anden for Piger, hvor Underviisningen er fortrinlig og hvorfra mange dygtige Mænd og Kvinder ere udgaaede. Han har ligeledes været virksom Deeltager i den jødiske Gudstjenestes Reformation, har understøttet mange unge Mænd paa Kunstens og Videnskabens Bane, og har endelig med de store Summer, som afd. Hofraad Meyers Tillid gav ham Disposition over, deels grundlagt deels befæstet mange baade christelige og jødiske milde Stiftelser, Fortjenester, der ville sikkre Manden et hæderligt Eftermæle, saalænge Jver og uegennyttig Opoffrelse for at fremme Oplysning nyde Agt og Ære.