Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-10-30
Afrika har aldrig været Politikens Land med Hensyn til sine nordlige Egne; i Oldtiden og i den største Deel af Middelalderen var endog alle de Lande, som ligge Syd for Ørkenen Sahara næsten ligesaa ubekiendte som Amerika. Siden denne Jordens Deel begyndte at omseiles af Europæerne og de fandt Veien omkring Cap til Ostindien begyndte de sydlige Lande at erholde nogen Vigtighed. Europæerne, især Portugiserne og Hollænderne, anlagte Colonier paa deres Kyster og bemægtig de sig enkelte Lande. Men disse Landes brændende Heede og Usundhed for Europæerne og det lave Culturtrin hvorpaa Negerracen, som udgjør den fornemste Population, staaer, gav dem aldrig nogen politisk Vigtighed. Den vigtigste Jndflydelse, som Afrika havde paa de øvrige Jordens Deele var Negerhandelen; da Eurepæerne faldt paa at opdyrke deres Amerikanske Colonier med Negerracen, som synes af Naturen at besidde en Trældoms Aand og derved at grændse til Huusdyrenes Classe; et System hvis politiske Farlighed de i vore Dage begynde at indsee og bestræbe sig for saavidt mueligt at afskaffe og faae at gaae tilbage. De Lande i Afrika, som ligge syd for Ørkenen Sahara have dog egentlig først i vore Dage begyndt at tiltrække sig den Europæiske Politiks Opmærksomhed, siden Storbrittanni. en, som erkiender Misligheden af Besiddelsen af sine øvrige Colonier, og føler tillige Nødvendigheden af at bringe sine Handelsforetagender til det høieste Punkt, søger at bringe Afrikas Han deel i sine Hænder og at udvide den saameget som mueligt. Derfor var det Storbrittannien saa magt paaliggende at komme i Besiddelse af Cap; derfor søger det at trænge ved Missioner og Reiser saa dybt ind i Afrika fra denne Kant som mueligt; derfor har det i de sidste Aar afsendt saa betydelige og kostbare Expeditioner for at undersøge Østkysten af denne Jordens Deel; derfor lader det uafladeligt den ene Reisende efter den anden giøre Forsøg paa at trænge ind i Nigritien eller Landene sønden for Sahara og ved NigerFloden; derfor har den Efterretning, dersom den stadfæster sig, at Rigerfloden udgyder sig i Bugten ved Benin, opvakt en saa stor Glæde i England, da Haabet derved opvækkes om at kunne med Dampskibe trænge ind i Hiertet af Afrika og aabne derved en nye og stor Bane for Handelen, og derfor har det endelig erholdet Guinea Øerne aftraadte af Spanien; for at Fernando det Po kan blive det samme for det med Hensyn til den Afrikanske Handel, som Ceylon er for det med Hensyn til den Ostindiske, nemlig et Sikkerhedspunkt, ved mødende Farer for dets Colonier paa Fastlandet og et Oplagssted for Varer. At Englænderne have i Sierra Leona anlagt en Colonie af Frienegere er et høist politisk Foretagende; thi de kunne haabe ved dem at indføre Colonialculturen i Afrika og at civilisere Negerne saameget, at Handelen med dem kan blive mere indbringende, og saaledes at de kunne til Bytte mod Brittiske Manufakturvarer give Bomuld, Jndigo, Sukker og Caffe foruden deres gamle Udførsels artikler, nemlig: Guldstøv, Elphenbeen, Gummi Vox, Farvetræe og Huder. Allene see vel neppe Englænderne med Fornøielse, at Nordamerikanerne ogsaa i denne Plan begynde at rivalisere med dem. Begynder det sydlige Afrika først i vore Dage at erholde en politisk Vigtighed, saa har derimod det nordlige allerede besiddet den fra Oldtiden af. De store Røller, som Chartago og Ægypten have spillet i den gamle Historie ere bekiendte. Disse Lande bleve siden vigtige Besiddelser for det Romerske Monarkie fra den Tid af de kom i dets Besiddelse og mærkværdige Skuepladser for Christendommens Begivenheder, efterat den havde udbredet sig over dem. Vandalerne viiste Veien til dem over den Pyrenæiske Halvøe, hvilken paa nye kunde optages. Fra den Tid af at Mahomeds fordærvelige Lære udgiød sin vilde Strøm over dem vare de et Sæde for Angreb paa Christenheden; og Gibbon bemærker med Føie: at Mahomeds Lære var formodentlig nu bleven lært ved Høiskolerne i Oxford og Cambringe havde det ikke lykkedes Carl Martell at slaae Saracenerne ved Tours, da de fra Spanien trængte ind i Frankerige. Siden den Tid de første Tyrkiske Søerøvere satte sig fast paa Nordafrikas Kyster og de Barbareskiske Stater ere opstaaede, ere disse Kyster blevne en uforrindelig Kilde til Trængsler og Skiændsel for den Europæiske Christenhed; en politisk Tilstand, som formodentlig snart nærmer sig til sin Opløsning. – Men af alle Afrikanske Lande har dog Ægypten i vore Dage spillet den mærkværdigste politiske Rolle: Allerede førBonopartes Tog dertil var det en Skueplads for Tumulter og Krigsbegivenheder: Ali Brys Oprør mod Porten og de Mamelukiske Beyers Ulydighed er bekiendt; hiint berømte Tog udbredte et stort Lys over dette Lands sande Beskaffenhed og aabnede ret Øinene om dets overordentlige politiske Vigtighed; det blev indlysende at det ligesaavel kunde blive Veien til at befæste Herredømmet over Jndien som til at kuldkaste det; det blev opklaret, at det er en ligesaavigtig Position for Handelen om ikke endnu vigtigere end Constantinopel, da Handelsforbindelserne derfra kunne udbredes dybt ind i Afrika, da Ægyptens Behersker har Arabiens og Asiens Han det i sine Hænder; og da denne fordeelagtige Beliggenheden for Handelen kan saameget forhøies, ved den Europæiske Culturs Bestræbelser og ved Anlæggelsen af Canaler og Veie. De Franske bleve nødte til at forlade Ægypten; men hverken Porten eller Mamelukerne fik Herredømmet over det. Mahomed Ali, en Tyrkisk Pascha, et af disse overordentlige Mennesker, som af og til vise sig paa Jordens Skueplads, tiltog sig ved List og Voldsomhed Magten over det, og fra den Tid af har Ægypten spillet en saare mærkværdig politisk Rolle. Denne Mand hvis Characteer er en forunderlig Blanding af Cultur og Barbarie, som har stor Jnterresse og Agtelse for den Europæiske Aandsdannelse og Jndustrie, imedens han besidder en Tyrks hele Despotie, Gierrighed og Udfugelsesaand, har gjort Culturen store Tienester ved sine statsoeconomiske Foretagender, hvortil især Conalen ved Alexandrien, hører og ved sine Krigstog til Nubien, og Jslamismen ved det at han har standset Vahabiternes Foretagender og ved sine Expeditioner til Arabien. Men han har ikke mindre tilføiet Christenheden de dybeste Saar ved den Krig han har ført mod Grækerne. Portens Legitimitet kunde ikke lide en større Krænkelse end ved det, at Sultanen bliver nødt til at betragte sin Undersaat som sin Allierede, og som neppe iagttog det udvortes Skin af Underkastelse. Vore Dage vare Vidner til det Særsyn, at see Ægyptiske Flander og Armeer at træde op som særskilte Krigsmagter ved Siden af de Tyrkiske. Og det maae overlades til Eftertiden at opklare hvad derkan have bevæget Mahomed Ali til saa store og kostbare Anstrængelser, som synes aldeles at stride mod hans gjerrige og egenraadige Characteer; Om han har ladet sig bedaare af det saa usikkre Løfte, at Sultanen vilde belønne sin rebelliske Undersaats Bistand med Paschaliket over Morea og Candia; eller han er bleven henrevet af Religions=Fanatisme; eller han kun derved vil agere for sit Folk som en ivrig Musselmand, eller han har villet betiene sig af denne Leilighed for at skille sig ved sin Søn Jbrahim og sine Tyrkiske Soldater, som han maaskee holder for at være farlige for sin Anseelse; eller han endelig har betragtet denne Krig som et Middel for at befolke sit Land med Grækere. J hvad saa Aarsagen er til hans ubegribelige Fremgangsmaade, saa vil denne Ødslen med Ægyptens Statskræfter befordre hans Undergang og giøre det lettere for en Europæisk Magt at komme i Besiddelse af dette saa vigtige Land. Og hvo kan vide om ikke Politiken kan selv saa hemmelig have ved fine Raad befordret nærmelsen til dette Formaal. (Fortsættes.)