Aarhuus Stifts-Tidende, 1831-01-25
Hessen. "Vi have - saa meldes fra Cassel atter oplevet her nogle meget urolige Dage. Den nye Konstitution som Churfyrsten havde givet os, havde tilvendt ham alle sine Undersaatters Hjerter, og det endnu mere, da vor elskede Landsmoder igjen var kommet tilbage hertil og omfavnet af sin Gemal for al Folkets Øine. Midt i al denne Glæde blev det pludselig bekjendt, at Churfyrsten havde Dagen førend han underskrev Konstitutionen udnævnt nogle nye Ministre, som vare almindelig forhadte af Folket, og ansees for Ophavsmændene til alle de Ulykker som Landet havde havt. Borgerskabet sendte derfor strax en Adresse til Ministeren Hr. v. Meysenbug med Anmodning om, uopholdeligen at tage sin Afsked. Paa samme Tid leveredes et Bønskrift til Churfyrsten om at afskedige sine nye Ministre. Og det blev opfyldt. Men nu steeg Folkets Uvillie til det Høieste, da man erfoer, at den almindelig forhadte Grevinde Reichenbach var kommet tilbage igjen til Slottet, Wilhelmshöhe, ledsaget af Hr. Bankør Rothschild, og Geheimeraad Deines. Folket flokkedes i Gaderne, og midt paa Torvet toges den Beslutning, ubevæbnet at drage ud til Wilhelmshøye og forlange Grevindens Bortfjernelse. Borgerne rykkede hen for Militairkassernerne og raabte: "Medborgere frem!" Og strax forenede Soldaterne sig med dem under et almindeligt Hurraraab. Den bevæbnede Militairmagt sendte Borgerne en formelig Deputation med det Budskab, at de maatte gjøre hvad de vilde, den var enig med dem i Alt. Medens alt dette gik for sig havde Churfyrstinden to Gange skrevet til Borgerne og bedt dem om at lade Grevinde Reichenbach blive paa Slottet som Churfyrstens Pleierinde, men Borgerne svarte: Reichenbach skulde og maatte bort, ikke for Churfyrstens men for Landets Skyld. Churprindsen fik det samme Svar. Jmidlertid havde Menneskemassen forstørret sig, og sat sig i Bevægelse. Den var saa uhyre stor, at Alleen til Wilhelmshøye var indtil en halv Miil fra Staden saa opfyldt med Mennesker, at den Ene ikke kunde komme frem for den Anden, hvorimod Staden selv var som uddød. Ved denne Menneskevrimmels Fremrykning tordnede Allarmkanonerne fra det rundt om Wilhelmshöhe opstillede Militair. Det lod Deputationen passere igjennem, men standsede Folkemængden. Der blev nu gjort Holdt ligefor Militairet, og kameratlig oppebiede man Deputationens Tilbagekomst. Denne kom snart tilbage med det Svar, at Grevinden strax skulde blive bortfjernet, hvorpaa Militair og Folk tilsammen jublede. En Vogn som kom fra Wilhelms höhe, og som man ansaae for Minister Kopps, blev hil et med Steenkast og anholdt, men da man havde taget feil, og det var en anden, agtet Statsembedsmands Vogn, blev der bragt Denne et tordnende Lebehoch. Menneskemassen veltede sig nu igjen ind af Staden til, og slog paa Veien Minister Meysenbugs Vinduer ind. Borgergaarden lod derpaa strax slaae Allarm, og Roligheden blev igjen tilveiebragt. Dagen efter, den 12te Januar, gik Allarmen atter løs igjen, da man erfoer, at den forhadte Dame endnu ikke var borte fra Slottet. Man samlede sig omkring hendes Palais i Kongensgade, og truede med at domelere det, da der pludseligt udkom en Bekjendtgjørelse fra Magistraten, at Grevinden var samme Dags Formiddag bortfjernet. Hun var afreist fra Wilhelms hobe under en stærk Eskorte, men Folket forfølger hende endnu af alle Kanter, for at overbevise sig om, at hun ikke forbliver i Landet." (Churfyrsten vil fremtidigen residere paa Wilhelmshöhe, og Churfyrstinden, med hendes Søn og Datter, blive inde i Cassel.)