JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Adresseavis for Børn, 1779-08-25
Nummer Aar. Første. Ny Aargang. for Onsdagen. den 25 Augusti. Bern. Hvad er et Stierneskud, en svovelagtig Dunst, Det falder som en Klump med ved Naturens Kur Opløsning. paa Spørsmaalet i Nommer 33. Tiveed at tale om de 12 Dyrekredsens Tegn, som Almanaken beskriver os. Det er tolt Stiernebilleder, som Soelen i sin Løbebane, saa at sige, besøger, derfor kaldte de Gamle dem de tolv Soelens Huuse, fordi den, efter deres Mening, opholdt sig en Maaned ved hver af dem. Naar Soelen træder i Kræbsens Tegn, saa begynder Sommeren hos os, og dette skeer gjerne den 21 og 22 Junii, da Soelen staaer høiest paa Horisonten, og skyder sine Straaler ligest ned paa Jorden. Fra den Tid begynder Heden mere og mere at tage til, og bliver immer stærkere, jo meere Jorden af dens brændende Straaler er bleven opheedet. Derfor er det, at vi i Julii og en Deel af Augusti føle den stærkeste Varme, og allerstærkest fra den 20 Julii til den 20 Augusti. Nu treffer det sig, at Soelen just paa den Tid staaer i Forbindelse med Hundestiernen, hvilket sluttes deraf, fordi den paa den Tid er den glindsenske af alle Stierner. Denne Stierne taber sig omtrent en Maaned for vort Øie i Soelens Straaler, og denne Tid, som man saaledes ikke kan see HundeStiernen, er det vi kalder Hundedagene.
Adresseavis for Børn, 1779-08-25
Spørsmaal. Hvorledes opvoxer Kornet, som vi saaer i Jorden. Kundskaber om Fædrenelandet.
Adresseavis for Børn, 1779-08-25
Admiralitets og Kommissariats=Kollegium. dirigeres af fem Deputerede, af hvilke tre ere af Søe-Etaten og de to af Civil-Etaten.
Adresseavis for Børn, 1779-08-25
Gravskrift over Jomfrue Johanne Friderica Gyberg, fød i Kiøbenhavn den 5te Januarii 1776, død sammesteds den 9 Augusti 1779. et yndigt Blomster, i Naturens Dage giver det skiønneske Haab om, engang at udfolde dens Skiønheds fulde Blade, og midt i dets Morgenrøde bliver stukket af en skiult Orm, dets Blade visne og falde til Jorden; Storminden kommer, adspreder dem og brække Stenglen. Saaledes blomstrede Den i Livet haabefulde nu salige. Jomfrue Johanne Friderica Gyberg. Med Hendes Fromhed, Vittighed bøielige Gemyt har Hun stedse glædet Forældrene. nu maae de trøste sig ved Hun blev ikke udryddet; Men ikkun omsat i Ævighedens Plante-Beed, hvor vi engang skal see Hende blomstrende som en Paradiis Rose.
Adresseavis for Børn, 1779-08-25
Handels-Efterretninger. Er det sandt Papa, at de sælge Mennesker i America, ligesom Qvæg paa vore Markeder: Ja min Søn, men med den Forskiel, at Qvæget sælges for at slagtes, men Menneskene for at arbeide. Det er en Negotie, saa unaturlig den synes, saa nødvendig den er, man fik ellers ondt for at faae dyrket vore Plantagier, af hvilke vi høste Sukker, Tobakker, Caffebønner, Rissengryn, og andre kostbare Vahre, naar vi ikke havde disse Arbeidere; thi ingen er i Stand til at udholde dette Arbeide, uden de Folk, som ere fødte i disse varme Lande, Avis. Lande, og vandte under Trældoms Aaget, at trælle i de heede Egne. - Hvorledes bær man sig da ad at sælge og kiøbe dem, Hvor kommer disse ulykkelige Mennesker fra Hvem sælger dem – De kommer gemeenlig fra Africa, og kaldes Negre, det er: Slaver, man regner dem gierne til tre Slags, nemlig: 1) De afvicanske Prinsers Livegne, 2) Krigsfanger, og 3) Misdædere. Disse fører man over Søen til de americanske Øer, og driver Negotie med dem til Planteurer og Eiendomsherrerne, som beboe Landene. Man opretter ordentlig et Neger-Marked paa oven Mark, og der fører man de Slaver til, som skal sælges, da Kiøbmændene indfinder sig, for at kiøbe samme. Denne Negotie gaaer saaledes til: Man lader een efter en anden stige op paa et Bord, at enhver kan see dem. Gierne har man da en Chirurgus ved Haanden, som visiterer den faldbudne Slave, om han skulde have nogen Lyde. Naar nu en Slave er solgt, saa tager Kiøberen ham hiem med sig, og har 24 Timer at betænke sig i, om han vil beholde ham. Finder han imidlertid nogen Feil hos ham, leverer han ham tilbage, men er han frie for legemlige Feil, saa brænder han sit Navn paa hans Skuldre, for at bevise sin Ret til ham. Dersom disse Slaver har Børn, saa lader man dem gjerne lære Haand værke. Man har endnu andre Slags Slave Handlinger. For Exempel i Kongeriget Georgien, Mingrelien og Circassien, der bliver og mange Mennesker solgte saavel til Tyrkiet, som til Persien. J disse Lande har enhver Adelsmand fast en uindskrænket Magt over alle sine Underhavende. Ved den ringeste Forseelse eller Misfornøielse, man kan giøre dem, sælge de ofte baade Mand, Kone og Børn, ikke altid af Ondskab eller Vrede, men som oftest af Begierlighed efter Guld og for at vinde derved. Da de Circasiske Fruentimmer, og overhovedet alle Fruentimmer i Georgien, holdes for de skiønneste i hele Verden, saa blive de meget dyrt betalte af rige Tyrker. Saadanne solgte Fruentimmer komme ofte i Tyrkiet, til meget høi Ære, i det de ikke alene blive gifte med de fornemmeste Herrer ved Hoffet, men end- og undertiden med Stor-Sultanen selv. for Børn.
Adresseavis for Børn, 1779-08-25
Bekiendtgiørelse. Fortsættelse af Samtale imellem en Fader og hans Søn om Stater og Regieringer. (See sidste Rommer) Sønnen. Min Fader talte sidst om Krig, hvori bestaaer egentlig det, man kalder Krig, Faderen. En Krig, min Søn, er, naar to Potentater eller Regentere blive neens med hinanden, enten over en eller en anden formeent Rettighed eller Fornærmelse, eller Hindring, eller Voldsomhed, som den ene kan giøre og øve imod den anden, og ikke paa anden Maade kan blive bielagt, end ved at lade Sverdet og Magten dømme dem imellem, saa rykker begge imod hverandre med deres Armeer eller Krigshære, der bestaaer af en Mængde Soldater paa begge Sider, som anføres og kommanderes af Officerer. Man slaaer da først en Leir lige imod hverandre, leverer derpaa et Feldtslag, det er, bryder op imod hverandre, hugger og skyder saa længe paa hinanden, til een af Armeerne bliver Overvinder, da de Overvundne enten bliver jaget paa Flugten eller taget til Fange. Sønnen. Saadan Krigshær eller Armee maae være meget stor. Jeg kan ikke begribe, hvorledes den kan blive regieret og styret? Faderen. For det første, min Søn, maae Du vide, at saadan Armee bestaaer deels i Jnfanterie, det er: Soldater til Foeds eller Foed folk, herunder hører Artillerister, det er dem, som skyder med Canoner, deels og Cavallerie, det er Soldater til Hest, Ryttere, her under hører Husarer eller de lette Tropper, og hver har sine Ober-Befalingsmænd. Nu er saadan Armee deelt i Regimenter, og disse igien i Batallioner, Escadroner, Compagnier og Corporalskaber, som styres og befales af Generaler, Oberster, Majorer, Ritmestere, Capitainer, Lieutenanter, Vagtmestere og Corporaler. (Mere hernæst.)
Adresseavis for Børn, 1779-09-01
Aar. Rummer Første se Aargang. for Onsdagen. Sørn. den 1 September. Har Jorden Pæle eller Stænger, Nei midt i Luften Jorden hænger. Opløsning. paa Spørsmaalet i Nommer 39. Nøgle Dage efterat Kornet er saaet i Jorden Vi begynder det at spire. Saasnart disse Spirer skyde op over Jorden, bestaae de gierne af fir Blade. J Midten af samme begynder strax et Straae at danne sig, dette Straae er meget lidet i Begyndelsen, man kan ikke see det, medmindre man nedtrykker de underste Blade, som maae skee meget vaersomt, og saa seer man imellem disse Blade en lille hvid Spidse pippe frem, som efterhaanden voxer op til et Straae. Naar det er voxet saa høit, at det vil til at fremvise sin Frugt, saa foregaaer i denne Korn-Plante en mærkeliForandring: Alle de Næringssafter, som hidtil udbredte sig til enhver Deel i Planten, forener sig nu allene til at fuldfærdige Blomstret og den deraf udspringende Kornfrugt. Dog, førend dette skeer, tager fire eller sex Blade, strax ved Plantens Grundstamme meget til i Vext. Disse bereder Nærings-Saften baade for Straaet og det Ax. Naar Planten nu begynder at sætte Axet, saa indsluttes samme af de to øverste Blade meget omhyggelig, ligesom et Foster i sit Svøb, saalænge til Axene har faaet den behørige Fastighed og Styrke, at det kan lade sig see. Mærkeligt er det. at saalænge Aret ligger endnu i sit Svøb, saa ere alle Knuderne eller Leedene paa det bløde Straae tæt ved hverandre; men saasnart det er brudt frem, saa skilles disse Leed fra hverandre og forlænges, og de underste Blade underholde nu gandske Straaet med sit Ax med den behøvende Næring. Naar alle disse Tilberedelser ere færdige, saa lader Kornets Blomster sig see, som meddeler Frugten den fineste Næring. Disse Blomster, som omgive Sæden eller det indhyllede Korn, bestaaer af gandske fine hvide smaa Rør, hvilke, førend de affalde, blive sorte. Saasnart Axet har afblomstret, saa er Kornet dannet i sit Sæd Hylster, der tiener det til Beskiermelse, og for at biebringe det sin Nærings-Saft, og naar Kornet er fuldvoxet, begynder det at modnes, og da bliver baade Straae og Ar hvidt, Kornets grønlige Farve forvandler sig i den gule; men endnu er det blødt, og Kiernen indeholder megen Fugtighed. Naar endelig Sæden bliver fuldkommen moeden, bliver den haard og tør, og afhugges for at hostes.
Adresseavis for Børn, 1779-09-01
Lad os nu staae lidt stille, mine unge Læsere og Læserinder, ved denne Betragtning. Hvilken Viisdom af Skaberen, hvilken beundringværdig Omhue har han nedlagt i Naturen for dens Affødninger, den mindste Forandring har sin Hen Nu sigt, Avis sigt, sin Nytte. Maaneder kan gaae hen, førend Axene tør lade sig see; men saasnart alle Anstalter ere gjorte til Sædens Dannelse, Blomstersætning, Frugtbæringen, saa viser de sig paa een Gang i nogle faa Dage. Lad os laane et Øie endnu til Guds Viisdom med denne Plante: Vare Straaerne høiere, saa kunde Nærings Saften ikke saa godt optrænge sig, vare de lavere, saa skulle de af Fugle og andre Dyr fordærves og ødelægges, var Straaet svagere, saa vilde det af Vindene sønderbrydes, var det stærkere saa kunde Fuglene sætte sig derpaa og udhakke Kiernerne. – D. du milde, vise og ævige Forsørger, maatte vi dog ikke skiødesløse betragte disse dine Kierligheds Under i Naturen, maatte vi dog ved Betragtningen af en deilig Korn-Ager opløfte vore Hierter med Lov, og om det saa kun var med et Suk, takke og prise dig for disse dine rige Velsignelser. ad de at ag Spørsmaal.
Adresseavis for Børn, 1779-09-01
Høsten giver os Forraad til vort Livs Ophold, men hvad Lærdom giver den vore Hierter, Kundskaber om Fædrenelandet. 16. Hof- og Stats-Retten er anordnet den 15de Junii Aar 1771 af Kong Christian den Syvende. Den bestaaer af en Justitiarius, visse Assessorer 10 a 12, af hvilke een er Kongens Foged, og tre Assessorer sidde i SkifteKommissionen; en Justits=Sekretair, et Skifte= og Brev-Sekretariat. Denne ene almindelige Jurisdiktions Indretning kaldes Kiøbenhavns Hof= og Stats-Ret, og skal holdes hver Mandag Formiddag. Den tog sin Begyndelse den 15de Julii Aar 1771, paa de 32 Mænds Sahl paa Raadstuen, men siden blev en Gaard paa Østergaden No. 35, kiøbt og dertil indrettet. Dens Domme kan indstevnes for Høieste Ret Blant de Tilforordnede i denne Ret skal een være Kongens Foged, som skal forrette, hvad Byefogden har været for befalet. Underfogden vedbliver ved Executioner. Tamper=Retten hører ogsaa til denne Ret, men den lille Gields=Kommission, Politie=Sager, Skipperlaugs-Ret og Jnqvisitions-Retfor Børn. vedbliver. Under Hof- og Stats-Retten henhører to Auctions-Direkteurer, tilligemed en Assistent og to Kopiister. Hof- og Stats-Retten har sine beskikkede Procuratorer.
Adresseavis for Børn, 1779-09-01
Skuespil De døende Brødre, Tragoedie. Personerne ere: Hr. Elvin, Frue Elviin. Christian Deres Sønner paa Døds-Sengen. Frederich Constantine, deres Datter. Frue Wimsenborg, Hr. Elvins Søster. Poul, Ludvig Skolekammerater af Christian og Friderich. Henrich, Hr. Streng, Henrichs Fader. ans Ara sal. Første Optrin. en sin Christian og Frederich. Christian. J Gaar var det den syvende Dag. lille Broder. Hvor slet var jeg ikke, gaaer jeg det igiennem i Dag, jeg gaaer det vist ikke i Morgen. – Ak! hvor jeg har ondt, Friderich. Du er dog vel ikke bange for Døden Christian, Jeg er saa syg, som nogen kan være, og tænker aldrig paa at komme og mere, men jeg er dog ved et got Mod, thi jeg veed, naar jeg er død, saa faaer jeg det langt bedre. Christian. Det troer jeg og Det er ikke Døden, jeg er bange for; men to Ting ængster mig forskrækkelig. dig an Friderich, Hvad er da det, min Broder, ristian. At vi saa ofte, især jeg, har fortørnet Gud og vore Forældre og saa det, at naar vi ere døde, saa vil disse vore kiere Forældre sørge og blive hiertelig bedrøvede; thi de elske og overmaade. Han begynder at græde.)m. m. er for med Fride Avis. Frederich. Stil Dig tilfreds min Broder, og giør som jeg. Jeg har ogsaa tit gjort mig disse sørgelige Forestillinger; men saa er jeg strax faldet ind til Gud med min Bøn. Nu veed jeg vist, at Gud vil tilgive mig alle mine Uartigheder, og ligesaa forsikret er jeg paa at han vil trøste og styrke vore Forældre, naar vi ere døde. Ja han vil, lille Christian, thi han er en kierlig og god Gud. Christian. Det tvivler jeg ikke paa Frederich. Vore kiere Forældre har noksom sagt og lært os det, og vi har ogsaa selv erfaret det, men so flere Beviser jeg har paa hans Kierlighed i den korte Tid, jeg har været til, jo meere angrer det mig, at jeg saa ofte har fortørnet ham. Ak om Gud ikke var mig naadig (meget ængstet.) Andet Optrin. de Frue Elven, de forrige.
Adresseavis for Børn, 1779-09-01
Frue Elvin, Numine kiere Børn, hvorledes befinder J Jer nu, føler J ikke til nogen Lindring? Christian. Jeg er saa mat, min bedste Moder. Frue Elviin. J Gaar mærkede jeg, Du var haar angreben; J Dag føler Du det først. Hvorledes er det med Dig Frederich, Frederich. Jeg befinder mig saa temmelig, men jeg har saa ondt i min Hals. Frue Elviin. Din lille Stakkel! Tag nu villig ind, hvad J skal have, saa bliver det nok godt, og beed saa flittig til vor Herre med os, at han vil give Jer Eders Sundhed, igien, Kom lad mig læse et Stykke for Jer i denne deilige Bog. (Hun læser, og Friderich og Christian sover ind under Læsningen.) Tredie Optrin. Christian (vaagner allene op og beder.) Min kierlige Gud og Fader! Dig være velsignet, at du har skienket mit matte Legeme denne Hvile, Af skienk nu og Rolighed i mit Gemyt. Tilgiv, at jeg saa ofte har været uartig, og fortørnet Dig. Min Egensindighed, min Stivhed, min Ulydighed, hvormed jeg har giengieldet mine Forældres Kierlighed, krænker mig nu lige ind i Sielen – Af for Børn. min Fader, Du vil aldrig kunde tage et saa uartig Barn, som jeg har været, op i Din Himmel, Jeg skiælver for min tilkommende Tilstand, naar jeg seer tilbage paa mit korte Levnets Løb. Tilgiv dog mine mange Synder, for Din Søns, min Frelseres Skyld. No 1. Fierde Optrin. Frederich vaagen) og Christian Frederich. Hvor glæder det mig, min lille Broder Christian, at høre Dig saa bede. Den kiere Gud, som har saadant et Fader=Hierte, vil ikke andet end kunde bønhøre Dig, da Du beder saa oprigtig. O var vi ikke lykkelige, min Broder, om vi begge paa een Gang kunde gaae ind i Himlen til Guds Herlighed! Døer kun een af os, hvor vil ikke da den anden græde. Men begge paa een Gang omfavnes af de salige Engle, og der evig leve og glæde os hos vores Forløsere. jeg kan ikke taale at tale mere om denne Herlighed, den rører for stærk mit svage Legeme. – Jeg er ret meget syg. Christian. O! kunde jeg dog føle, hvad Du føler, og være saa glad i min Siæl, som Du er Maatte det dog behage min Gud at skienke mig saa frydefulde Blikke ind i de Saliges Boeliger, som han har givet Dig At min kierlige lille gudfrygtige Broder hvorledes maae de Mennesker være til mode paa deres Døds Seng, som have levet og syndet længe, da jeg i mine unge Aar er saa bange, og Gud skee Lov, jeg ikke er bleven gammel. – Hør nu min Frederich, skal vi ikke sige til vore Forældre, at vi ere saa slette, De kierlige (han græder) Forældre, de giøre sig maaskee meget Haab om vor Helbred. Men hvem af os kan have det Hierte at sige dem, at vi døer, thi saa meget vi ønske det, saa sørgelig vil det blive for dem at høre. Friderich. Det er dog bedre, de faaer det i Tide at vide, end at vor Død skulle blive dem uformodentlig. Det taalte de ikke. Jeg vil sige dem det. Chri Avis. Christian. Ol da lætter Du megen af min Bekymring. Der kommer de Fortsættelsen følger.)
Adresseavis for Børn, 1779-09-01
Bekiendtgiørelse. Fortsættelse af Samtale imellem en Fader og hans Søn om Stater og Regieringer. (See sidste Nommer) Sønnen. Kan man ikke ogsaa føre Krig til Søes min Fader. Faderen. Jo til visse. Store Søe-Slage ere holdte paa dette farlige Element. Har Du ikke hørt tale om Krigs- eller Orlog-Skibe, disse bruges til Fiendtligheder paa Søen. De ere meget store, og naar de ere udrustede, indslutter saadan et Skib en Mængde Soldater, haver mange Canoner, og er forsynet med Krudt og Kugler. J forrige Tider havde Krigs-Skibene Jern-Snabler eller Spidser, med hvilke de giennemboerede de fiendtlige Skibe. Vore Krigs-Skibe have Navn efter deres Størrelse og Brug, og kaldes Orlogs-Skibe, Fregatter, Galeyer, Transport-Skibe, Brandere, Chaloupper, &c. Mauge saadanne Skibe samlede kaldes en Flode, som commanderes af Admiraler, Commandeurer, Commandeur Capitainer, Capitainer, Lieutenanter. Sønnen. De har jo ikke brugt saadanne KrigsVaaben i gamle Dage, som de bruge nu og der har nok altid været Krig paa Jorden, Faderen. Ja desværre min Søn. J de ældere Tider brugte man Køller, Spyd, Sværd. Øxer, Piil og Bue, Harnisk og Skjold.
Adresseavis for Børn, 1779-09-01
J vore Tider bruge vi Sabler, Kaarder, Basonetter, Korøgevehrer, Canoner Mørsere, Musqvetter, Karbiner, Pistoler. (Fortsættelsen følger.)
Adresseavis for Børn, 1779-09-01
Til Kiøbs. Abrikoser. Denne Frugt har sin første Oprindelse fra Armenien i Østerland. Der gives for Børn. tvende Slags, søde og bittre. Det meest dyrkede Abrikos-Træ er af en middelmaadig Størrelse, Barken er sort, Bladene afrundede og spidse, Blomsterne lade sig see førend Bladene, de ligne Roser, og bestaaer af fem hvidagtige Blade, som sætte Frugt midt i Julii MaanedAbrikosen er kiødriig, saftig, næsten rund, guul, dog lidt rødagtig, sød og behagelig af Smag Dette Træ dyrkes og opelskes i Hauger, det inoculeres i Mandel-Træer og Blomme Træer. De Abrikos-Træer, som staae i frie Luft, giver bedre smagende Frugt, end de, der staaer i Hækker eller langs med Plankeværker og Mure, Kuld, og skarpe Vinde taaler dette Træe ikke, naar det staaer i Blomster. Det er vist ikke nogen sund Frugt, spiser man for meget af dem, ere de farlige. Han= og Hun-Blomster voxe hver paa sit Træ. Man kan lave en prægtig Sylte-Saft at dem, og ellers sylte dem heele med Sukker. Af disse Træer udflyder en Gumme, hvis Egenskab er, at den formilder Vædskerne. Mærkeligt er, det, at naar denne Gummi bryder frem af Træet er det gierne et Tegn til, at det er sygt. Mange Grene gaae og ud og fortørres. Man vil paastaae, at Abrikos-Kierner drive Urinen, og ere gode for Steen og Orme.
Adresseavis for Børn, 1779-09-01
Fundne Sager. Monsr. Vildbasse snublede forleden Dag paa Gaden, slog et Hul i sin Pande paa Gade stenene, og derved fandt en deilig Ring, som har den Devise, Vær sindig og forsigtig. Han prøvede den paa sin Finger, og den passede, den blev ham siden en troe Paaminder om hans Vildskab; thi hver Gang han glemte sig selv, saa trykkede Ringen, og gav ham Feilen at forstaae. Den lille Vildbasse er ved denne Leilighed Tid efter anden bleven Stadigheden selv. Hvor ønskede jeg ikke, at alle vore smaa Springfyre, som flyver need af Trapper, springer over Borde og Benke i Skolen, rider paa Ryggen af hver andre, maatte ogsaa være saa lykkelig og finde saadan en Ring, om det end skulde koste dem en skravet Næse.
Adresseavis for Børn, 1779-09-08
Aar. Nummer Første. i By Aargang. for Onsdagen. Søen. den 8 September. Fugle seer længer borte end vi, Seeglas hør ikke til deres Parti. Opløsning. paa Spørsmaalet i Nommer 35. Hvilken Fare har ikke vore Kornrige Agre været udsadt for, de brusende Storme, fore over Markene, og ofte truede de skrækkelige Lyn ilder, at antænde og forbrænde de modne Ax Men har ikke alligevel Forsynet opholdt og bevart Sæden, og ladet os høste den med Velsignelse? See her, mine smaa Venner et billede paa en Christen. Vi ere og bestemt til en ubeskrivelig herlig Høst. Men hvor ofte er vores Haab udsat for den Fare, at blive tilintet gjordt Lidelsernes Storme truer ofte at omkaste os, og dog ere disse Storme saa nødvendige. Lasternes Ukrud blive derved dæmpet og udrydet. Under Lidelser vore vores Erfaring, vores Troe, vores Ydmyghed. Vel blive vi ofte som et svagt Halmstraae nedbøiet. til Jorden; men den guddommelige Fader=Haand, opreiser os igien, og opholder os.
Adresseavis for Børn, 1779-09-08
Jmod nærmelsen af Høsten bliver Kornet hastig modent. Duggen, Solens Varme og Reglen forener sig for at haste med Sædens Mod nelse. - Maatte saaledes hver Dag giøre os mod lere og modnere til Himlen. Der møde saa Sol kin eller mørke Skyer i Sielen, klare eller mørke Dage i mit Liv, alle disse Forandringer skal dog tiene til at gjøre mig Moden i min christelige Vandel. Jeg betragter den til Ommeining færdige Ager, og jeg seer en Forskiel paa det opvoxne Korn. Nogle Ax ere lette og andre stærk beladne. De første skyde sig høie og lige op, og opløfte sig ved deres ranke Vext over de andre, som nedbøiede af deres egen Tyngde, segne mod Jorden. - Dette afbilder os de forskiellige Slags Bekiendere af Christendommen. Nogle iblant os ere stolte og indbilte, og da de disse besidde selv saaliden Religion, saa nedskuer de med Foragt paa de fromme og oprigtige Christne. Et daarligt selv Bedrag forleder dem, at agte Middelet til deres Frelsere ringere. Men naar Hiertet er opfyldt med christelige Dyder, saa nedbøier det sig lig de fulde Ax, med Udmyghed til Jorden. Den fromme Christen, om han besad nok saa mange gode Egenskaber, saa tilskriver han Gud dog alt sit Gode. Jkke alt Korn, som bliver afmeiet er lige godt, noget er svangt og mangelfuld paa Kierne; noget er derimod rigt og kiernefuldt, meget Ukrud er og blandet imellem den gode Sæd. Dette minder os om den Christens Tilstand som Gud værdiger sin Naade. Den indvortes Fordærvelse, er Ukrudet ligt, som skader og forhindrer det Gode, Oo En Avis En Kornmark er og et Billede paa den hele christelige Verden. De Ugudelige udspreder ved deres hemmelige og aabenbare Synder, Ryggesløs heds Sæd iblant Medskabninger, og den store Eiendoms Herre af denne almindelige Mark, tillader dem at blive staaende for nogen Tid paa Agren, men hans Langmodigheds Dag kommer endelig til ende, og da vil den store Høstdag indfinde sig, paa hvilken den langmodige Gud vil vise sig i sin Retfærdighed imod dem.
Adresseavis for Børn, 1779-09-08
Vi see hvorledes Høstfolkene indsamler den Velsignelse, Himlen har beskieret dem. Meie rens Lee afhugger det Onde med det Gode, saa nedfælder ogsaa Døden alle Mennesker, høie og lave, fromme og ugudelige. Men hvilket Skrig hører jeg paa Marken, Det er Høstens Fryds Toner, O, maatte og vore Hierter tage Deel i denne Glæde, opløfte sig til Skaberen med Lov og Taksigelse, og prise hans Kierlighed for de rige modtagne Velsignelser. - Tænker nu her mine unge Venner, hvilken Glæde, hiin store Høstdag vil forskaffe os hvor vil vore Hierter da opfyldes med guddommelig Fryd, naar vi i Sælskab med Engler, skal nedknælende tilbede for den Alkierliges Trone. Da vil vi med Glæde takke, for enhver Vanskelighed der er mødt os i Sædetiden, for enhver Fare, vi i Modenheds=Dagene har været underkastet, for enhver Trængsels Storm der truede os med Undergang, da vil vi tænke tilbage paa den guddommelige Naades Omhue, og see hans Kierlighed endog i vore Lidelser. – O mine smaa unge Venner. J gaae nu alt Livets Sædetid imøde Velsignelsen følge Eder, indtil i skal samles paa den store Høstdag, og da i en ævig Glæde nyde Frugten af Eders Arbeide iblant en heel Himmelfuld af Salige.
Adresseavis for Børn, 1779-09-08
Spørsmaal. Hvorledes inddeles Jord=Kuglen, og hvad Betragtning ledder dette os til Kundskaber om Fædrenelandet. 17. Udi Gieldskommissionen og Geisteretten, sidder en af de tilforordnede Asessorer i Hof og Stads=Retten, tilligemed en Skriver; samme Kommission og Ret holdes i Hof og Stadsrettens Gaard. for Børn.