Aalborg Stiftstidende, 1842-02-05
Fædrelandet. Det kongelige Museum for nordiske Oldsager har fra Directionen for Regaliefondet modtaget et Livbaand af sølve holdig Guld, forfærdiget aldeles uden Lodning, bestaaende af en tyk Ring af vredet Arbeide med 3 Kanter, der fortil udvide sig i Plader, hvis Kanter ere ophøiede. Dette Pragt stykke er fundet ved Hellested af en 14aarig Bondedreng, som vogtede Gjæs og morede sig paa Marken med at reise en saakaldet Skorsteen, som han kastede Steen efter; da han løb til, for igjen at reise den, faldt han, idet hans Fod var kommen ind under en lille Deel af Ringen, der stod op af Jorden. J Aaret 1841 har Museet, i 94 forskjellige Sendelser, ialt modtaget 639 Nummere, hvoriblandt Udvalget af en betydelig Samling, som ved Hans Majestæts Gave kom Museet tilgode, og iøvrigt et ikke ringe Antal udmærkede og værdifulde Stykker, og har hidtil intet Aar for Samlingens Tilvært afgivet et saa rigt Udbytte af Museets Velynderes Velvillie. (Brig. Td.)J "Dagen" læses en Jndrykkelse og Plan til Oprettelsen af Maadeholdsforeninger i Hovedstaden med Filialafdelinger i Provindserne. Det hedder deri blandt Andet: Mangen Kortsynet – som ene tog Hensyn til de her ei saa hyppige Tilfælde, at finde Drukne liggende paa Gader og i Stræder - vilde maaskee indvende: "Saa galt er det dog ei heller hos os, Vi nyde Spirituosa med Maade holde. – Ja gid det var sandt, men sæt endog, at det var Sandhed, er det da ikke tillige et ufornuftigt Raisonnement, naar vi vide, at der, hvor Lysten til Spirituosa først engang har fæstet Rod, der gaaer den rask fremad og udvikler sig med en forbausende Hurtighed, Vilde det ikke være en mageløs Dumhed først da at begynde paa at bygge Fæstningen til Stadens Forsvar, naar en talrig og farlig Fjende allerede havde omringet den Dog, forsaavidt den indskrænkede Rum her tillader det, ville vi i Korthed fremsætte nogle faa af de flere sørgelige Exempler paa Driksældighed, som vi have været Vidner til; og dersom Enhver, blot hvad Danmark angaaer, vilde yde lignende Bidrag, skulde der vist fremkomme en Masse af Exempler, som vilde udgjøre en omfangsrig Bog, hvis rædselfulde Jndhold maatte bringe Haarene til at reise sig paa vore Hoveder. J vor Ungdom have vi kjendt en videnskabelig dannet Mand, dimitteret fra Kjøbenhavns Universitet. Han havde tidlig indgaaet Ægteskab med en dannet, vakker Kone; men han var allerede fra Studenteraarene af en Dranker. Han kom som oftest beruset hjem, og en Aften, da han befandt sig i en aldeles beruset Tilstand, dræbte han sin Kone og eneste Barn paa den ynkeligste Maade. Han kom siden i Daarekisten, hvor han til Dato har levet i over 30 Aar. Han var ikke sindsvag for han udøvede Misgierningen, men han blev det siden, og ved aarlige periodiske Anfald af den dybeste Melancholi, der varede i 2 a 3 Maaneder af Gangen, bødede han paa den meest marterfulde Maade for sin Udaad, saa at Enhver, der saae ham i denne Samvittighedsqval, maatte gribes af den inderligste Medlidenhed med ham. Vi have kjendt en Borger her i Byen, der ligeledes vilde i beruset Tilstand begaae lignende morderiske Anfald paa sin Familie; hvilket dog blev afværget. Han sidder nu paa Livstid i et af vore Tugthuse. Vi have her i Byen kjendt en dannet, talentfuld Mand, med det meest udmærkede Hoved; men Drikfældighed bevirkede, at han mistede sit Embede og blev sat paa Pension. Havde han allerede før drukket, saa drak han nu langt værre. Han var fra Morgen til Aften en stadig Gjæst paa et af Byens Tracteur steder, hvor vi traf ham den sidste Aften, han levede. Han var da ikke overstadig beruset, men Brændevinen havde sløvet hans Sandser i den Grad, at han neppe meere kunde see, høre eller tale. Han tilhviskede os, at han ikke længere kunde leve; han vilde gjøre en Ende paa sit qvalfulde Liv. Vi moraliserede for ham, det Bedste vi kunde, og fulgte ham hjem til hans Familie. Om Morgenen tidlig var han gaaet ud, først ind til en Brændeviinsbrænder, for at fylde en Flaske, han stadig har hos sig; og da han havde udtømt den, gjorde han en brat Ende paa sin sørgelige Tilværelse; thi samme Dag fandt man hans Liig i Fæstningsgraven. Vi have her i Byen kjendt en Mand, hvem kongelige Sager vare anbetroede til Opbevaring. Han og hans Kone drak i en meget høi Grad, ja man sagde – og det skal have bekræftet sig som Sandhed – at Konen foruden det Brændeviin, Manden gav hende, tømte daglig en tre Pægls Flaske i Smug. De solgte Tid til anden af de anbetroede Sager, for ca. 900 Rbd. Manden kom i Børnehuset og Konen druknede sig ved Langebro."Et tidligere omtalt Bedrageri berettes i Helsingørs Avis saaledes: Fredagen den 21de Jan. om Aftenen Kl. 7 lod Fragtmand Marinius her af Byen sin belæssede Vogn holde imellem Bommen og Ravelinen ved Kjøbenhavns Nørreport, medens han selv gik ind i et Huus ved Siden af. Da han efter et Ophold der af omtrent 10 Minuter kom ud og vilde kjøre videre – vare Heste, Vogn og Læs borte. Der blev nu søgt paa alle Veie, og endelig fandtes Heste og Vogn i god Behold i Ballerup Kro 2 Mile fra Staden, hvorhen Hestene havde begivet sig uden Kudsk, men af Læsset var borttaget: en Top Sukker, en Fjerdring Smør, et Bundt Læder, 2 Ankere Viin, en Pakke med 35 Alen Klæde og endeel mere, ialt for over 200 Rbd. Nogle Pakker af mindre Værdi ere siden fundne kastede paa Veien. Det var at ønske, at Tyvene snart maatte blive opdagede og inden Kosterne forkomme; thi for Fragt manden, der ikke er formuende, er Tabet meget føleligt. De to unge Mænd, der bleve saarede af en Tredie under Bortgangen fra en Assemblee i Helsingør, ere nu forsaavidt restaurerede, at de kunne gaae ud. Efter Forlydende skulle de ikke være tilbøielige til at indlade sig paa mindeligt Forlig, og det unge Menneske, som bibragte dem Saarene, bliver saaledes justitialiter tiltalt. (Helf. Av.)