Berlingske Tidende, 1836-04-12
Ved Proclama, som bliver læst i den Kongelige Landsoverret Ad 2. Consumtionen er, som bekjendt, en Afgift, der, naar den udredes anordningsmæssig, svares af ethvert Jndivid i Kjøbstæderne. At dette imidlertid ikke skeer, er flere Steder oplyst, og vil let godtgjøres, ved at sammenstille de forskjellige Kjøbstæders Consumtions Jntrader med Byernes Folkemængde. Lovgiverens Villie, at denne Byrde skal bæres lige af Alle, bliver saaledes ikke efterkommet. Ad 3. At en Deel af Beboerne i Provindstæderne vide at unddrage sig for denne Afgift, fremgaaer af Forestaaende. Den Fattige, som ofte har ondt ved at skaffe sig Fødekorn, søger til Møllen paa Snigveie, for at spare Afgiften, og den mere Velhavende er ofte saa lidet veltænkende, at ogsaa han benytter sig af given Anledning til at unddrage sig denne Afgift. Et saadant Forhold virker imodsigeligt skadeligt paa Moraliteten. Ad 4. Consumtions-Afgiftens Erlæggelgelse medfører ikke alene Ophold og Bryderier ved Producternes Jndførsel og Gjennem førsel i Byerne, men den er tillige til Hinder for Producternes Udførsel af Landet i forædlet Tilstand. Vel kan det ventes, at Tillægsafgiften, 25 pCt., som ved Consumtionens Gjengivelse hidtil er afkortet, i Følge det, nærværende Stænder-Forsamling forelagte, Udkast til en ny Toldlov, tillige vil blive erstattet ved Udførselen; men den Gene, som Controllen ved consumtionspligtige Varers Forædling medfører, bliver ikke desto mindre høist byrdefuld. Tale nu end foranstaaende Grunde for, at denne Skat bør ophæves, saa vil paa den anden Side Statskassen neppe kunne give Slip paa denne Jndtægt, og det bliver derfor at undersøge, hvorledes denne Skat til mindre Byrde for det Offentlige paa anden Maade kan udredes. Consumtions-Afgiften udredes, som bekjendt, saavel af den Landmand, der producerer, som af Borgeren, der consumerer, og billighed fordrer derfor, at begge tage Deel i Afgiftens Udredelse. Nøie at angive, i hvilket Forhold denne Skat hidtil er udredet af Landet og Byerne, en mignelitisk General var indtruffet i Aagera, samt der da er er ikke muligt, og saaledes maa Forslaget til Afgiftens Udredelse grunde sig paa, hvad der billighed. skjønnes overeensstemmende med Efter min Formening vil det være passende, at Afgiften fordeles omtrent lige mellem Kjøbstæderne og Landet. Opgivelsen af, hvad Consumtionen beløber, har jeg kun for Aaret 1832, og maa følgelig holde mig hertil i den derover opstillede Beregning. Vel er det muligt, at Jndtægten i de senere Aar kan være noget forøget, men Forskjellen kan i alt Fald ikke være saa stor, at dette vil være af væsentlig Jndflydelse. Saaledes er Beløbet af Consumtionen i i hele Kongeriget, med Undtagelse af Kjøbenhavn, i Aaret 1832. 1. Jndførsels-Consumtion . . 216,000 Rbd. 2. Consumtion af Korns For maling til andet Brug end Brændeviin. . . . . . . . 97,600 3. Personel Consumtion . . . . 3,400. Tilsammen, 317,000 Rbd. Det bemærkes derhos, at Bornholm er udenfor denne Beregning, da denne Øe ikke svarer Consumtion. Dette Beløb maatte, efter min Formening, til største Lettelse for det Almindelige kunne udredes saaledes: 1. Af samtlige Kjøbstæder udenfor Kjøbenhavn og med Undtagelse af Bornholm, fordeelt i Forhold til Jndvaanernes Antal og beregnet a 7 Mk. pr. Jndivid, udgjør af den samlede Folkemængde efter seneste Optælling 124000. 145,000 Rbd. 2. Af Landets contribuable Hartkorn circa 380,000 Tdr. a 2 Mk. 12 s., omtrent . . . . 174,000. Tilsammen, 319,000 Rbd. Eller et Overskud af omtrent 2000 Rbd. Fordelingen af Skatten paa de forskjellige Kjøbstæder maatte skee i Forhold til Jndbyggernes Antal efter seneste Folketælling, og naar det saaledes er udfundet, hvormeget hver Commune havde at svare, kunde det overlades samme ved Ligning paa samtlige dens Jndvaanere at tilveiebringe Beløbet. Vel har denne Maade at fordeele en Byrde paa meget imod sig, og kan sjelden iværksættes, uden at jo noget Misforhold indtræder: men ved Consumtions=Skattens Ligning har man dog en solid Maalestok at holde sig til, som, uagtet den ikke ubetinges kan følges, dog for en Deel hæver Vanskeligheden i Fordelingen. Consumtionen er nemlig, saaledes som den hidtil er opkrævet og under Forudsætning, at den er bleven anordningsmæssig erlagt, udredet af ethvert Jndivid i Kjøbstæderne, saavel af den Fattige, som af den Formuende. Har end den meere Velhavende Fornødenheder, som er belagt med Consumtionsafgift, der ikke forekomme i de mindre Velhavendes Huse, saa kan det paa den anden Side antages, at Dagleierne eller den uformuende Classe consumerer af Livets forste Fornødenheder i en saa meget større Qvantitet, at Forskjellen derved bortfalder. Ved Ligningen maatte derfor formeentligen tages tilbørligt Hensyn til, at denne Skat paa hviler ethvert Jndivid, og saaledes maatte ikkun de aldeles Uformuende fritages, hvorimod Fordelingen paa de øvrige Jndvaanere maatte iværksættes efter deres borgerlige Stilling og øvrige Forhold, eller omtrent saaledes som Ligning af Skole- og Fattig-Skat foretages.