Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-11-14
J et af de nyeste Hefter af Pappes Lesefruchte læses en Undersøgelse om den i vore Dage saa almindelige Skik, at unge Mennesker bære Briller. Temmelig sædvanligt, siger Forfatteren, er det, at saadanne unge Mennesker belees og bespottes. Men naar denne Latter og Spot skulle i fjerneste Henseende være retfærdig, saa maa det først godtgjøres, at hine ikke formedelst svage Øine see sig nødsagede dertil, men blot af Forfængelighed og Modesyge bære Briller, Hvad der giver Anledning til at forudsætte det sidste, er den Omstændighed, at unge Mennesker formodes, ikke at have svækkede Øine, og at man ogsaa seer dem bære samme paa Gaden, medens bedagede Folk uden for Huset sjeldent eller aldrig gjøre Brug deraf. Men fødes ikke ofte nok Børn med svag Øine, især naar Forældrene selv allerede have liidt af Øiensvagheder eller Øjensygdomme: Blive Øinene ikke hos mange flere Børn ved uforsigtig og hensigtstridende Behandling strax efter Fødselen og i de første Levedage svækkede eller aldeles fordærvede? – Lide ikke hos mange andre Synet ved de forskjellige paa Øinene høist ufordeelagtigt virkende Sygdomme, Fordærve ikke endnu mange Andre deres Øine allerede tidligen ved idelig Syslen med Læsen, Skriven, Tegning og andre Arbeider, hvorved en skarp og uophørlig Stirren er nødvendig? Den overordentlige Mængde unge Menneskee, der nu, fremfor før, opdrages til Bogen og Konster; det meget, der nu, endog i de almindelige Skoler, læres fremfor tilforn, alt dette maa nødvendigen bidrage til at svække Øinene. Dertil kommer endnu den med Livet i større Stæder forbundne lange Ophold i en høist fordærvet Stueluft; Arbeiden ved Lys og Tobaksrog; den i Kjøbenhavn især saa almindelige Kakkelovnsrøg, visse Steders Uddunstning, der ogsaa er een af vor Hovedstads store Plager, fortrinligen om Sommeren og Efteraaret; Husenes lyse og blændende Farve; Nydelsen af mange Spiser, som Løg, Sennep, Reddiker o. s. v. Ogsaa er det en Sandhed, som Huseland allerede et Steds har bemærket, at Seekraften i vore Dage betydeligen har aftaget. Desuden gives der physiske Aarsager nok, hvorfor unge Menneskeer kunne være kortsynede, og altsaa nødsagede til at betjene sig af Briller. Jeg har for en Deel Aar siden kjendt et meget ungt Menneske, der ikke i fjerneste Henseende kunde beskyldes for Forfængelighed og Modesyge, men, ligesom af et Slags Jnstinct, allerede i en Alder af elleve til tolv Aar tog sin Tilflugt til Forstørrelsesglas og Briller, naar han vilde læse eller skrive. Faderen, som troede at dette skeete af en besynderlig Grille, eller af Egensindighed, vilde ved Trudsler tvinge Drengen til at opgive denne saakaldte Vane; men forgjeves; intet kunde faae ham til at afstaae derfra; hans svage Syn tiltog med Aarene, og han havde siden aldrig afladt at bruge Briller. Kortsynethed er, ligesom Langsynethed, en Feil, der er grundet i den ungdommelige Alders eiendommelige Legemsbeskaffenhed, nemlig en Overflødighed af Safter, der pirres i samme Grad, som Øinene anstrænges. Med Aarene borttørres Safterne, og de jordægtige Deele faae Overvægten, hvorved Cristallindsen og Hornhuden faae en stærkere Hvælving, medens samme i en høiere Alder, ved Safternes Formindskelse, blive fladere. Dette er Hovedaarsagen, saaledes som det i hiin Undersøgelse udførligen godtgjøres, hvorfor unge Menneskeer kun kunne see nære Gjenstande, og aldrende Folk fjerne Gjenstande, tydeligen. Dette forklarer den Omstændighed, der ofte giver Anledning til ufortjent Satire, at unge Mennesker ogsaa udenfor Huset betjene sig af Briller, medens de ved at betragte nære Gjenstande ikke betjener sig deraf, og aldrende Folk, der dog forudsættes at have svagere Øine, aldrig bruge samme, undtagen i Huset. Mange virkelig kortsynede Mennesker afholde sig imidlertid, af Frygt for at blive Gjenstande for Spot og Latter, til Skade for deres Øine og til Ubeqvemmelighed i anden Henseende, at bære Briller, udenfor Huset.