Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-08-31
Foruden denne negative Foranstaltning til Handelens Ophielpelse paa Afrika, og hvorved Handelsinterressen og Menneskeligheden dog engang komme til at række hinanden Haanden, komme mange positive Foranstaltninger til. Englænderne blive ikke trætte af at foretage Undersøgelses Reiser i det indre Africa for om mueligen at aabne nye Handelsveie og at slutte nye Handelsforbindelser, deels ved Caravaner nordfra, igiennem Ørken Zahra til Rigerfloden, hvilke Reiser det Afrikanske Selskab vedbliver at foranstalte, og deels ved Opdagelses-Expeditioner op af de Afrikanske Fløder, som stedse gientages paa nye, uagtet de hio indtil bestandigen ere mislykkede. Med den eneste selvstændige christelige Magt i Africa, med Abysfinien, søger den Engelske Regiering at indgaae Handelsforbindelser og at afslutte Tractater, som de nyeste Reiser af Lord Valentin og Hr. Salt bevise, (her kan man sige, at Handelen kommer Christendommen til Hielp; thi det er paa den høie Tid, at en Europæisk Magt griber det christelige Abyssinien under Armen, naar det ikke snart skal blive et Offer for de hedenske Neger Nationer, de vilde Gallas, som nu trænge det fra alle Sider.)De vigtigste Foretagender af Englænderne til Afrikas Cultur og til Handelens Udvidelse paa denne Berdensdeel ere dog deres to store Colonie anlæg deri, nemlig Sierra Leona og Cap; men som ere af en aldeles forskiellig Characteer; den første er anlagt i Hiertet af det egentlige Neger land og har til Formaal at cultivere Negerne selv. Planen er i høi Grad ønskelig; men vil neppe blive nogensinde af store Virkninger; Negerne ere Jordens talende Aber, de ere den prædominerende Sandseligheds Race, der er skabt for Afrikas brændende Clima og vil formodentlig aldrig bringe det vidt i Culturen; den Menneskerace som aldrig har forsøgt paa at cultivere sig selv lader sig vanskelig cultivere udvortes fra, med mindre den ved Sammenblandinger taber sit oprindelige Præg. Ganske anderledes forholder det sig med Colonien paa Cap; her gaaer Anlægger ud paa at forplante Europæisk Cultur til Afrika ved Europæiske Colonister; Climatets meere tempererede Beskaffenhed end mere nordpaa i Afrika, indbyder dertil; Coloniens Beliggenhed giør det vigtigt i merkantilsk Henseende, og de ældre Hollandske Colonisters ugunstige Stemning mod Englænderne giør det til en Nødvendighed; og siden man er trængt frem nord for Oraniefloden, og har ovenfor Ørknerne forefundet frugtbart Land, saa ere Udsigterne til disse Colonieanlægs Tilvært og Følgerighed blevne meget udvidede, ikke heller er den Engelske Regiering, saa frygtsom for at forplante Europæiske Colonister til det med Ørkner saa opfyldte og tillige saa raae Afrika, som til det frugtbare, cultiverede og folkerige Jndien. Caplandet er derfore ogsaa det eneste Land, hvor Regieringen søger planmæssigt at anlægge Colonier, og paa Skatkammercantslerens Forslag har Underhuuset bevilget 50000 Pund Sterling for at lade næringsløse og arbeidsføre Folk bringe derhen fra England. Den værste Omstændighed ved Colonisationen paa Cap er forresten, at Dødeligheden er saa stor iblandt Børn, man kan ikke opdage hvori Grunden dertil stikker. Planen med disse nye Afbyggere er, at etablere dem i de sydostlige frugtbare Egne paa Grændsen, af Cafferlandet; hvorved denne Nations Undergang vil sandsynligen forberedes. Regieringen vil nu ikke heller længere tilstaae Capstaden udelukkende Stabelret; men give Handelen frie paa de ypperlige Havne paa den sydøstlige Kyst af Landet, som vil i en ualmindelig Grad ophielpe disse Egnes Cultur. Cap ligger ellers fortreffeligt for at drive den sydlige Hvalfangst, som bliver stedse vigtigere. At England fik ved sidste Fredslutning Øen Jsle de France var forresten af stor Vigtighed, saavel for dets Africanske som Asiatiske Handelsplaner, især for at gjøre fiendtlige Magters Caperier mindre farlige i paakommende Krige. Prinds Regenten har i en Statsraads-Forsamling, som den 29de Mai d. A. er bleven holdet i Carltonhouse givet Handelen paa denne Øe under visse Betingelser, fri for alle venskabelige Nationer, dog er Jndførselen af uldne og bomuldne Manufacturvarer af Jern og Staal bleven Englænderne allene forbeholden.