Aarhuus Stifts-Tidende, 1802-07-31
(J Baggrunden af den inderste Sahl sees en Kuppel malet, i hvis Midte findes en Støtte, behængt med Hans Kongelige Høiheds Kronprindsens Portrait, og under samme for ved Støtten et Fædrenenelands=Alter. Portaitet bekrandses af 4 af Byens Døttre, hvoraf den Ældste, under Forventning af Kronprindsens Komme, begynder med at tiltale Portraitet saaledes:) O var Han her, Fraværende Han er tilfulde kiender den Jld den Nidkierhed, som her for ham i alles Hierter brænder, og brænde skal til Evighed. O var han her, (J det Talerinden derpaa vender sig om, bliver hun vaer, at Kronprindsen kommer, og fortfarer da saaledes :) O Søstre! skuer hid! seer Ham, hvis Billede vi nys bekrandste see Fredrik, vor Fyrste kiær, sit Folkes Haab og Lyst nu til os kommen er Velkommen Prinds, hvis Heltemod bereder, for Danmarks Børn den gyldne Fred, hvis vise Styrelse saa rigt udbreder. Velsignelse til hver en Stand og Sted. Velkommen Prinds, hvor jævnlig vi Dig minder, naar til vi samles hid til Høitidsfærd, hvor Rygtet om Din Daad Dig alles Hierter vinder, de vundne faaer Dig tilfold kiær. her Mændene fortolke Dine Dyder, de Qvinder synge Fredrik, Folkets Fryd, og i hver Yndlings Barm den Sang, den Tale gyder Attraae at ligne Dig i Mod og Dyd. Da Pigerne Krandse Dig binde, Dit billede dermed omvinde, og Oldinge, Yndlinger, Qvinder og Mænd, istemmer om Fredrik Danmarkes Ven, som nu i festlig Chor; Alfader, skue Cimbriens Sønner med Lovsang sig hæve Dig, her alles forenede Bønner: for Fredrik opsendes til Dig, at fremvirke Statens og Borgernes Gavn, " og evig skal, Fredrik, velsignes Dit Navn, Sang i Anledning af Hans Kongelige Høihed, Kronprindsens høie Nærværelse paa Compagnihuse, i Aalborg den 20de Julii 1802. Nys da vi modtoge det frydende Bud; Vor Fredrik, vor Kongesøn kommer! Med luende Aasyn hver Yngling sin Brud, Tilraabte: Han kommer, Han kommer. Han kommer vor Fredrik, Han kommer vor Ven! Saa jubled Oldinge, Qvinder og Mænd. Chor: Op jubler J Oldinge, Qvinder og Mænd, Thi kommen er Fredrik, vor Fyrste, vor Ven. O Du som blev Fyrste til Rigernes Hæld. Velkommen! Du Fyrsternes Hæder! Fra Nordpolens evig iisdekkede Field Til Elvstrømmens Sletter og Stæder, Kuns høres een Stemme, kuns lyder en Bøn: Hæld vor Fredrik, en Himmel hans Løn! Chor: Høit lyde vor Jubel, Gud høre vor Bøn: Hæld vor Fredrik, en Himmel hans Løn. Saa glade vi Borgere hilse Dig her Du Borgernes Fyrste og Fader! Dig ofter hver Cimbrer sin Arm og sit Sværd, Sin Fredrik han aldrig forlader. Dig Fyrste vi offre vort Blod og vort Liv Leve Fredrik, og leve Hans Viv, Chor For Fredrik vi offre vort Blod og vort Liv Leve Fredrik, og leve Hans Viv; Naar Fyrste, Du atter fra os drager hen, Bortkaldet til møisomme Pligter, Gid stundum Du da maatte mindes igien De Hierter, som aldrig Dig svigter; De ofte Dig Huldskab, de sværge Dig Troe, Evig Dit Minde i dem skal boe. Chor. Vi ofre Dia Huldskab, vi sværge Dig Troe, Evig Dit Minde blandt os skal boe. Den 23de Julii Kl. 6 en halv om Aftenen indtraHs. Kongelige Høihed Kronprindsen med Følge til Wiborg. Et Korps af 130 ridende Bønder af Nørlyng Herred tillod Hs. Kongl. Høihed at ride foran fra Hørnumvasehuus, og en halv Miil fra Byen modtoge 12 Officerer af det vestre jydske Landeværnsregiment Høistsamme til Hest og rede foran Vognen. Wiborg Byes nu eensmunderede Borgerskab paraderede paa Kulvtorvet.