Politivennen, 1799-01-01
Endnu Noget om Arbejds og Plejehuset i Maribo. Forfatteren af det til Spørgeren i No. 8; af Politivennen, om Arbejds og Plejehuset i Maribo, i samme Ugeblad No. 6( indrykkede Svar, fejler meget naar han troer, at det lollandske Publikum dolerer over det hele sære Valg Stiftets Befalingsmand og Biskop har gjort paa de Mænd, der skal udkaste Planen til indbemeldte Stiftelses Indretning, fordi disse Mænd ikke ere tagne af Kjøbmænd Præster, eller Magistratspersoner. Nej- just de to af Landets Extraskatskommissairer, som her savnes, siden alle de andre tages af denne Kommission, høre ike tl enten afhine Borgerllasser, og savnes dog saameget mere som de begge ere bekjendte virksomme Mænd. Men besynderligt maae det dog for. komme at see en saadan Kommission nedsat af sire læge, ustuderede, og uvidegskabelige Mænd i et Land, hvor blandt hundrede studerede Embedsmænd lige saa let fire af disse kunde været valgte. Ligesaa besynderligt maa det forekomme, at da Anlægget skal gjøres i Maribo, som allerførst og nærmest kommer til at høste Nytten deraf, man dog gandske har forbigaaet denne Byes Præsteskav og Magistrat, der dog maa formodes bedst at kjende det Lokale. Havde de høje Vedkommende, paa hvis Forslag Kommissairerne tages, nedstemt sig noget efter Tidernes Tarv, kunde de ved en saa almeennyttig vigtig Forretning ladet det komme an paa Publikums Valg, især da Indretningen efter Legators Udtryk i Gavebrevet er bestemt ikke blot for Maribo By og Egn men for hele Lolland. Dette var bedst blevet opnaaet ved at lade hver Kjøbstæd og hvert Amt vælge sin Representant til at træde ind i Kommissionen. Følgen af Vedkommendes modsatte Fremgang vil vorde, at meget saa uden for Maribo Egn ville understøtte en Indretning, om hvis gode og rigtige Bestyrelse de ike strax ere overbeviste. Denne Følge er og allerede kjendelig i det mindste i Halstæd Amt, hvis formuende Beboere gandske unddrage sig for at forbinde sig til at understøtte Indretningen efter den fra Kommissionen derom sirkulerende Indbydelse. Men ogsaa ved denne Indbydelse gjøres med Grund mange Erindringer baade med Hensyn til dens Form og Materie. Nogle af disse fremsættes her: Er det Kommissionens Hensigt, som Indbydelsen synes at røbe, at Arbejdshuset i Mariebo tillige skal være et Slags Forbedringshuus? Hvorfor fulgte med Indbydelsen ikke tillige Planen, hvorefter Kommissionen agter at gjøre Indretningen! Indbydelsen kunde da have været meget kortere, hvorved Udtryk maaskee vare undgaaede, der nu har stødt mange, og derfor vil skade Indretningen. Er det saaledes forsigtig handlet at kalde enhver, som ikke vil billige Kommissionens Fremgang, Nidding og Skumler? Er det poli handlet i en Indbydelse til et Lands Jorddrotter, hvis Mængde ere bemidlede Folk, at tale om de Riges hovmodige Pragt og umenneskelige Haardhed? Hvad have Kommissairerne selv, hvoraf den første, tredie og fjerde ere rige Mænd, gjort foi at ophjelpe den Fattige? Ved heri at foregaae deres Medborgere med et godt Exempel, og herom i Indbydelsen at have givet Underretning, havde de dog noget forsvaret deres Kald til at udgjøre Kommissionen. Men da Kommissionen dog nu har ni tusende Rigsdaler til at begynde med, var det da ikke rigtigst, at Indretningen for først gjordes forholdsmæssig med denne Kapital? Udvides kan den altid siden ved Veltænkendes Understøttelse, som ikke vil mangle, naar Erfaring først viser, at Indretningen fører Nytte med sig. Svulstige Deklamationer over Armod, Fattigdom og de Riges Følesløshed ere kun Publikum mistænkte, og dobbelt, naar de føres i Munden af selve Rige, der maaskee, fordi de spise en Ret Mad mindre om Dagen, eller slide en Klædning mindre om Aaret, vil troes, at de gjøre Opoffrelser af deres Midler til den Fattige.