Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1781-03-09
Anviisning til at bede. Jesus lærte sin Disciple at bede: Vor gader! du som er i Himlene, etc. Luc. Cap. I. Denne hans Underviisning bestod visselig ikke blot deri, at han gav dem en Formular, som de skulde lære uden ad, og daglig nogle Gange fremsige. Han gjorde langt meere; han lærte dem at kjende, hvad de frem for alle Ting trængte til, og han lærte dem tillige den rigtigste og ædelste Tænkemaade. Det er altsaa ikke den beste Brug vi giøre af Frelserens Underviisning, naar vi ikkun ofte læser det hellige Fader Vor men vi maa betragte det, som en Anviisning, hvad og hvorledes vi skulde bede. Denne Anviisning, hvis vi ville foredrage den noget meere udførlig, blev da følgende: Naar J beder, taler J med Gud, med Eders Himmelske Fader, som elsker Eder med den ømmeste Kierlighed. Nærmer Eder til ham med et velartet Barns eenfoldige Hierte, som med den største Tillid siger sin kiære Fader, hvad det ønsker. Eders Fader i Himmelen er ogsaa alle Eders Medmenneskers Fader, de ere ligesaavel hans Børn, som J: med den alle sammen udgiøre J ikkun en stor Familie. Forglemmer det ikke, hvad der behager Gud meest; det er Eders oprigtige Kierlighed til Eders Brødre og Søstre. Jndslutter dem alle i Eders Bøn. Hvad J trænger meest til, det trænger, de ogsaa til. Han er i Himmelen, Eders Fader; sin heele Skabningelige nærværende: alle Vegne er han Gud, Skaber, Fader. Uendelig i Forstand overseer han alting: uendelig i Godhed sørger han for alting: uendelig i Magt skaber han alt, hvad han vil. Han fremkalder det, som er intet, ligesom det var. Han taler, og det er til. J maa opløfte Eders Tanker fra alt det, som er stort paa Jorden, uendelig opløfte dem, naar J tænker den Fuldkomneste og alle Fuldkommenheders Kilde. Eders største Ønske maa være dette: at Gud maa erkiendes for alles gode Skaber og Fader, som han er, at hvor som nævner Gud, maa have den Høy agtelse og Ærbødighed for ham, som ham tilkommer; thi det er høyst nødvendig at have værdige Begreb om Gud, og at troe af gandske Hierte, at han har Afskye for alt ondt, og en uendelig Kierlighed til alt godt. Eders Hiertes Ønske maa være, at Eders Faders Rige, Sandhed, Dyd og Lyksalighed ved Evangelium maa udbredes, at alt, hvad der er godt, maa formeeres, og de fromme Mennesker blive mange; thi det er høyst magtpaaliggende for Edder, hans Børn, at befordre Guds vise Anstalter til Menneskens Lykke, saavidt det beroer paa Eder, paa det, at Eders egen Lykke maa voxe tillige med den almindelig Velstand. Eders Exempel oplive andre, og Eders Jver derimod give Eders gode Hensigter Liv og Jld, paa det, at Eders Faders og hans Salvedes Rige jo før jo heller maa komme, at Gud maa være alle Ting i alle. Eders Attraae maa være, at Guds Villie i alle Ting bliver den høyeste Regel, hvorefter J indrette Eders Liv, at alt det bliver gjort, som Gud vil derskal giøres. Hvad han vil, det er Eders Lykke. Han befaler Eder intet, uden hvad dertil nødvendig udfordres. Han forbyder Eder intet, uden det, som, om han endogsaa ikke udtrykkelig havde forbudet det, skulde ufeylbar skade Eder og giøre Eder ulykkelige. Det erkiender hans Børn i Himmelen; disse erkiender, deres Fordeel i hans guddommelige Villies Jagttagelse, og finder deres største Fornøyelse deri, at de alle med Jver fuldkommen adlyder Guds vise og gode Love. Det maa være Eders vigtigste Sag, Eders alting i sig fattende Ønske. Det maa være de Grundsætninger, hvorefter J altid maa handle. J maa altid tænke paa dem og frembære dem for Gud, for at styrke Eder i saa godt et Sindelav, og for at vænne Eder til, stedse at tænke, at ønske, at handle saaledes.