Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-19
Man antager, at den hamburger Ærkebisp Friedrich, i Forening med Adolph 1., Greve af Schaumburg, i Begyndelsen af det tolvte Aarhundrede, har ladet en stor Deel af sine Undersaatter besætte de holsteenske Egne ved Østersøen, hvorved hans Land ved Elben ikke blev lidet blottet for Folk, hvilket bevægede ham til at lade komme fra Holland, Friesland og Flandern nye Colonister, som han anviste Bopæle i de forladte Egne. Af disse Nybyggere skulle de nuværende Vierlandere nedstamme; de ligne i Legemsform. Klædedragt og Sæder deres Stammefædre, og, ligesom Amagerne, gifte de sig sædvanligen indbyrdes. For os Danske ere disse Vierlande dobbelt mærkelige. Det er Digteren, Lægen og Menneskevennen I. C. Todes Fædreneland. Her blev han født (d. 24de Juni 1736) ved den saakaldte Zollenspicker. "De ligge, som han i sin Selvbiographie bemærker, ligesom paa Raan den af Holsteen, hvor der er een af de stærkeste Passager over Elben, baade til Lands og tilVands. Disse fire Lande høre Stæderne Lübek, og Hamburg i Fælleskab til og ere Overflødighedens, ældgammel Enfoldigheds og den sande Friheds Sæde. Hvad den sidste angaaer, saa have Indbyggerne vel en Øvrighed, som er sat af de nævnte Rigstæder og boer i den lille Kjøbstæd Bergedorf, og de betale Skat; men alle deres Trætter afgjøre de selv paa Kroen, hvor enten Oldingerne dømme imellem dem, eller, naar de ikke kunne anderledes komme ud af det, en Tvekamp med Næven ender Tvisten, da den nemlig holdes for og maa finde sig i at have Uret, som kommer til at bukke under." Disse fire Sogne ere overalt inddigede, og have hvert sin Præst. Man har ikke uden Føje kaldet dem et nordisk Ægypten, thi fra Høsten indtil Begyndelsen af Foraaret oversvømmes de lavtliggende Jorder og Oversvømmelsen efterlader, ligesom Nilen, en feed Gjødning, der frembringer den yppigste Plantevært, uden at der her, som i Ægypten, gives Crocodiller, der dræbe Mennesker, eller Sandskyer, der gjøre dem blinde, skjøndt, men meget sjeldent, denne deres Velgiører kan blive deres Ødelægger, naar, som nyligen har været Tilfældet, Oversvømmelsen bliver for stærk. Vil man gjøre sig en Forestilling om det forjettede Land, saa gaae man til Vierlandene. Her flyder i egentlig Forstand Melk og Honning. Man træffer der ikke allene Alt, hvad man møder paa Amager, men ogsaa hvad man savner der, nemlig hele Marker med Asparges, Jordbær og alle Slags Blomster, som Levkøier, Lilier, og Jasminer. Vierlanderne ere overalt meget dygtige Haugedyrkere og avle endog de fortræfseligste Ferskener og Aprikoser. De fede ogsaa Kalve og Fjerkræ, og forstaae ypperligen at benytte deres herlige Græsgange, Frugter saavelsom Grønt bringe de sædvanligen til Hamburg i store Kurve, som de bære i et Slags Aag. Hver Sommer forsyne de denne Stad, med adskillige Hundrede Tusinde Pund af de skjønneste Jordbær og ideligen hører man dem paa den Tid raabe: Erdberen, Erdberen. De drage endog til Messen i Leipzig saavel med fersk og røget Lax, som med Negenøine, og forsyne dermed de derværende Jtalienerkjeldere. Veien fra Hamburg til Vierlandene gaaer igjennem Billewarder, en meget mærkelig Strækning Land mellem Elben og bille, beliggende paa begge Sider af disse Floder og inddiget. J Frugtbarhed ligner denne Strækning Vierlandene og dens Beboere ere meget velhavende. Men i deres Sæder og Klædedragt ere de snarere Kjøbstædsfolk end Landboer. Deres Fruentimmer klæde sig i den fineste ostindiske Sirts, Moll, brüsseler Kniplinger, og pryde sig endog med Diamantsmykker. Mange af disse Landmænd eie Bogsamlinger, hvilke de fleste Lemmer af den Kjøbenhavnske elegante Verden mangler, eller og laane, i Mangel heraf, Bøger fra Leiebibliothekerne i Hamburg. De tjene til Beviis paa, at ogsaa Bonden er istand til at modtage en temmelig Grad af Cultur, uden Skade for hans Dygtighed som Jorddyrker, og de beskjæmme hine, der endnu i vore Dage synes at troe paa de gamle Bondeplageres Axiom: "naar Bonden ikke er bunden, er han værre end Hunden!"