Jyllandsposten, 1839-09-10
Væddeløbene ved Randers vare den 2den og 3die dennes noget mindre besøgte end almindeligt, som vel foren deel var foranlediget ved det ustadige Veirlig, som især paa den første Dag meget incommoderede. Det er nu et stor Spørgsmaal, hvorvidt Fuldblodsracen, naar Væddeløbene Da Hannibal, landflygtig, havde ophidset Antiochus til Krig mod Romerne - 3 H. ikke selv maatte føre og Kongen viste ham den fuldtudrustede, med Guld og Sølvstads pyntede Hær, og spurgte ham med Stolthed og daarlig Selvtillid, "Mener Du, at den vi være nok til Romerne, svarede den store Hærfører: "Jeg troer det, endskjøndt Romerne ere meget penge gridske!" ved Randers ophøre, fortsat ville finde Udbredelse, Provindsen. Men vist er det, at de 3000 Rbd., som Majestæten her aarlig har offereret, have lagt en Begyndelse til denne Hesteforædling, som mulig først i Tiden klarere vil blive indseet. Den ærede Comitees Bestræbelse for, at denne Gjenstand isærdeleshed derved skulde fremmes, at den jydske Hesteopdrætter skulde stilles Fuldblodets fortrinlige Løb for Øie, er unægtelig overraskende udført ved nu, gjentagende at have seet denne Hesterace paa vor Bane tilbagelægge 1/2 Miil paa noget mindre end 5 Minutter, som er et Løb, der i høi Grad burde opmuntre til Efterfølgelse. Men enhver Begyndelse er desværre vanskelig i vort Jylland, hvor endnu saamange Hindringer og Vanskeligheder lægges de fleste Foretagender iveien, og hvor kun et langt Aaremaal først skal modne det Værk, som i sin Nyhedsperiode allersnarest træffer Modstand, uden al Tvivl vil det gaae med den almindelige Anerkjendelse af denne Hesteraces Fortrin, som det nu er gaaet med Anerkjendelsen af de engl. Ploves Jndsørelse i vort Land. Da Drewsen for omtrent 25 Aar siden ivrig stred for disses Gavnlighed, forkastedes almindeligt hans Raisonnements, og baade Herremand, Præst og Bonde holdt fast ved Hjulploven. Dog et Qvart=Seculum bragte Folk Overbeviisningen ihænde, og nu først i de senere Aar kappes her endog Bønderne i den Grad efter de lette engelske Plove, at man kan opvise hele Landsbyer midt i Jylland, hvor der ikke bruges en eneste dansk Hjulplov. Et Fremskridt som dette er af stor Betydning for hele Landets Landboestand, da Danmark Kornvange paa denne Maade nu lade sig pløie med 2 Heste spændt for den engelske Plov, altsaa med den halve Kraft, af hvad der udfordredes for 25 Aar tilbage, da de svære Hjulplove bleve trukne af 4 a 6 Heste. Kan saaledes den halve Hestekraft, her spares, maa denne Fordeel især komme Hesteopdrættet tilgode, der i vort Jylland, som bekjendt, finder saa omhyggelig og nænsom Oppasning, som maaskee intet Sted i Verden vises det. Maatte derfor nu engang den forædlede Hesterace nyde godt heraf og rigtig faae Jndpas i en Provinds, som i saa mangfoldige Henseender fortrinsviis egner sig for Tillægget, da vil denne Sag vist til en anden Tid hurtigen nyde Fremme, i Tilfælde Racens Fortrin og Godhed virkelig ere saa afgjørende, som Hippologerne ville paastaae. Det var vistnok meget kløgtigt, at Peer Spillemand ved i sin Tid at classificere en Deel Raader aldeles fraholdt sig at berøre Krigsraaderne, da disse selv i Fredstider dog neppe lade sig henføre til Sovekammerraader, hvorpaa idetmindste nedenstaaende Exempel unægtelig synes at afgive Bekræftelse. J et Huus paa Størregade i Randers, hvis Eier er Krigsraad, og hvis Leier ogsaa er Krigsraad, lod en Muurmester, som muligen ogsaa var Krigsraad, sig det krigerske Raad indfalde, Tirsdagen den 3die dennes, at stikke Hovedet igjennem Taget, for igjennem Aabningen at sætte sig i Besiddelse af Tagstenenes grove Skydt, som han nu stykkeviis nedkastede paa Gaden. Antageligt var det, at hans svorne Antipathie mod Fuldblod, Væddeløb og Dyrskue hertil har forledet ham, thi Tagsteenregnen begyndte han netop paa den Tid om Formiddagen, da Folk allerstærkest strømmede til Banen, og Kjørende, Ridende, og Gaaende overfyldte Gaden. Efter at denne eventuelle Masacre i nogen Tid var forsøgt, blev Muurmesteren betydet, fra den ligeoverfor værende Gjæstgivergaard, at han paa en Dag og Tid som denne strax skulde ophøre dermed, dog, grovt Svar hentedes kun her. Kort efter blev en Tagsteen nedstyrtet lige ved Foden af en Tjenestepige, som i sin Angst ilede derfra og som maaskee havde ligget ihielslaget, om den havde truffet hende i Hovedet. Da det imidlertid komfor den Krigsraads Øren, som eiede Huset, og som alene var Skyld i disse Anstalter), at man ved Hjelp af Politiet, vilde forbyde Tagsteenenes Nedstyrtning paa Gaden, skal denne derover være bleven reent rasende og skabt sig, som om han i Fortiden havde været vant til, trods Krudt og Kugler, i Spidsen af en Armee lige imod de fjendtlige Rækker at commandere Marsch, Marsch!" Men uagtet disse vilde Udbrud, som heldigen bleve hæmmede, skeete Angivelsen directe til Stedets Politiemester, Hr. Kammerj. Koefoed, som uopholdelig derefter begav sig fra Raadhuset til den omtalte Krigsraads Huus, hvor han personlig strængt forbød dette høist uforsvarlige Foretagende paa en Dag som denne, hvor Ulykke og Fare burde afvendes. Hvorvidt Krigsraaden samt Muurmesteren senere ovenikjøbet ere blevne mulcterede, fordi Afviisningsfjælene ei skulde have været anordningsmæssige, idet de ei spændte den Bredde af Gaden, hvor Tagstenene faldt, derom mangler man videre Oplysning. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Tription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader. Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkeri¬