Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-01-20
En Mand, som i denne Nødens Tid har sendt 50 Rbd. til Bespiisningsanstalten, havde medsendt et Brev, hvori det bl. A. heed: Naar ved hvert Gjæstebud Retter, høist fem, Jstedetfor ti man serverer, Naar hver en Daler, der svares ved dem, Til Hungerens Bolig man bærer; For Alle bliver det en lige Profit: Ei Gjæsten sin Mave fordærver, Den Arme ei faaer, som vanligt, for lidt, Og Værten - sig Himlen erhvervet."J Helsingør sees ogsaa Procurator Otto Jespersen foreslaaet til Deputeretvalg, sandsynligviis som Modcandidat imod den liberale Kirk, da det er bekjendt, at nævnte Hr. Jespersen er i politiske Anskuelser aldeles modsat hans Brødre, Procurator Jespersen i Viborg og Capit. Jespersen til Grønnebjerggaard, og hører til det conservative Parti. Navnet tør saaledes haabes ikke at ville influere paa nogen af Helsingørs liberale vælgere, som man vel tør vente, atter ville kaare den frisindede Kirk til deres Deputerede. (Aalb. Av.) Af et Brev fra Fyen. "Medens jeg nylig med spændt Deeltagelse fra Odense imødesaae det første Stændervalg udenfor Hovedstaden, vil jeg ikke dølge, at jeg blev ligesaa forundret som overrasket ved Udfaldet. Valget, der svævede mellem flere Candidater, Alle af Odense By, faldt, som bekjendt, paa en Procurator og Skolecasserer Hansen, en aldeles ubekjendt Størrelse – en Mand, som i sin borgerlige og private Kreds mulig kan være høist respectabel, men dog forekommer mig at være et mindre heldigt Valg af den næststørste By i Kongeriget. Som offentlig Characteer kjender Publicum, for dette Valg, aldeles ikke noget til Hr. Hansen; men af hans fortvivlede Oration ved Prøvevalget erfaredes det, at han af Alt i Verden mindst er Taler, og dette er en Mangel i Stændersalen, som stedse bliver føleligere, og som ingenlunde kan erstattes af Hr. Hansens andre, men, som det synes, meest negative Egenskaber. Jeg blev derfor saameget mere forundret over dette besynderlige Valg, især da jeg havde seet, at Byens forrige Deputerede, Khrre. Abrahamson, ogsaa denne Gang havde stillet sig blandt Valgeandidaterne, uden derved at opnaae Andet, end at blive Suppleant. Abrahamson, var vel ikke en Mand, hvis Grundsætninger jeg i Eet og Alt hyldede, men det var en prøvet Mand af ægte liberal Aand, en Mand, som ved sin Redelighed, store Circumspection, og utrættelige Jver og Virksomhed for den Commune, han repræsenterede, maatte komme i fortrinlig Betragtning, og som kun burde vige Pladsen for en Capacitet, hvem den offentlige Stemme havde designeret, men ingenlunde for en Procurator Hansen (vor Herre bevare os for mange af dem i Stændersalen), til hvis Prøveklud Tiden er for vigtig, og de store Jnteresser, vi vente at see tilendebragte i det forestaaende Sexennium, ere os for hellige og dyrebare. Af hvad Hr. Hansen selv har udsagt i den nysnævnte Tale, bedrøvelig Jhukommelse, kunne vi derfor med temmelig Sikkerhed stille hans Horoskov i Stændersalen, der næppe vil være til Glæde for hans oplyste og frisindede Comiteenter." - Medens jeg anstillede disse Reflectioner, indløb pludseligt den ligesaa ventede som sørgelige Efterretning, "at den Mand, som Odense havde forkastet, var af Gud indkaldt til et høiere Møde, til en mere vidtudstrakt Virksomhed, med bedre Frugter end de, vi hidtil have sporet af Stændernes."(Dv.)