Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1809-09-14
Man har af Arnolds unpartheiische Kirchen, und KeterHistorie anført en vis Joachim Greulichs Syner og Aabenbaringer, som han skal have havt i August Maaned 1653, og hvori Mange have fundet Spaadomme om den Franske Revolution, Pohlens Deling a. Maatte denne nye Prophets Anseelse kuns bekræftes, saa havde intet Land større Aarsag til at være tilfreds med hans Prophetier, end vort Fædreland, hvis tilkommende Skjebne han i følgende Ord forud bestemmer: "Og Engelen sagde til mig: Betragt Himlen og see, hvor blodig den er, da saae jeg et blodig Sværd derpaa, og ved samme var skrevet med gyldne Bogstaver: "Deres Kongelige Majestæt af Danmark. Og paa den anden Side stod. Der vil blive stor Glæde i Danmark over den Seier og Victoria, dets Konge skal erholde. Da spurgte jeg Guds Engel, hvad dette skulde betyde; han svarede, denne Krig i Danmark skal føres til Søes, men Fjenden kjender jeg ikke. Kongen af Danmark beholder den Seier, som har staaet paa Himlen. Det skee, Hebert, en af Revolutionens meest rasende Kjæmper, gjorde, da hans Dødsdom var falden, den bemærkning :at den Franske Revolution var bleven en anden Saturn, der opslugte sine egne Børn. Med samme Fatning svarede den uforfærdede Danton, da den offentlige Anklager forhørte ham: jeg er Danton, velbekjendt som Deputeret i Nationalkonventen; min Bolig vil inden kort Tid blive Graven; men mit Navn skal leve i Historiens Pantheon."J en hidsig Strid i Nationalkonventen imellem den heftige Legendre, der havde været Slagter, og endnu som en af Robespierres Drabantere fortsatte det forrige Haandværk, og den vittige Manuel, sagde hiin: "Man faaer vel dekrettere, at Manuel har Forstand." Nei, svarede denne: "Det er bedre at dekrettere, at jeg er et Fæe, siden Legendre nu har Lyst til at slagte mig. Denne samme Konventsdeputerede levede i fortroelig Forbindelse med et saare elskværdigt Fruentimmer, der var meget mager. J en Trætte, som reiste sig imellem dem, sagde hun: "Plag mig ikke, dersom De elsker mig, hvortil har svarede: "Madame, jeg elske Dem? Mener De at jeg vil skrive en Afhandling om Beenlæren? Da Legendre engang præsiderede i Jakobinerklubben. yttrede han sin Patriotisme i følgende en Slagter ret være dige Udtryk: "Hvad mig angaaer, saa vilde jeg spise en Aristokrats Hjerte, For nogle Aar siden levede i Kjøbenhavn en 112 Aars Olding ved Navn Collerode, af Fødsel en Nordmand, som havde tjent i den Svenske Krig, og kunde fortælle meget om Karl den Tolvtes Jog til Sjelland. Han havde i lang Tid været Toldbetjent i Kjøge, og besad næsten indtil sit Endelig en god Sundhed og stor Aandsmunterhed. Har havde adskillige Børn, hvoraf ingen var under 70 og nogle endog over 80 Aar. Han opholdt sig meget i Frederiksberg Bye, og medens det Kongelige Herskab laae der paa Slottet, kom han ofte derop og fik Almisse. En Dag kom han til een af Kavaliererne, og havde sin næstyngste Søn med sig. "Skulde De vel troe, sagde han, i det han pegede paa Sønnen: at denne Dreng der allerede har Tandpine, Da Kavalieren forsikrede ham, at han dog ikke ansaae hans Søn for at være saa ung, at han kunde kaldes en Drenge svarede den Gamle ganske naivt: "Han er Gud døde mig endnu ikke ældre end 82 Aar.