Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-01-12
Avertissements. J Lighed med, hvad Arvefæster O. Rode i Sillestrup paa Falster i Stiftstidenden Nr. 2 d. A. har bekjendtgjort, erklærer ogsaa jeg mig villig til, at modtage Jndmeldelser til "Bondevennernes Selskab, til hvis Oprettelse der er indbudt af Dhrr. Stænderdeputerede Kammerraad Drewsen og Landsoverretsprocurator B. Christensen i Kjøbenhavn, (see Stiftstidenden Nr. 159. og 160 f. A.), men maa tilføie, at naar dette ikke af mig tidligere er skeet, er Aarsagen den, at jeg veed, at der for Tiden underhaanden arbeides paa, at flere Mænd, i Landets forskjellige Egne skulle hertil erklære sig villige, hvad jeg heller ikke tvivler paa jo vil blive Tilfældet, og som da vil blive offentliggjort. Jeg tvivler heller ikke paa, at enhver tænksom Bondemand og Bondeven vil gaae indi denne Forening, især naar man betænker, i hvilken Udstrækning Cancellieirculairet af 8de Novbr. f. A. paa sine Steder bliver gjort gjældende. Man har saaledes til Exempel seet, at en privat Assuranceforenings Møde er bleven hævet af Politiet, vel sagtens paa Grund af ovennævnte Circulaire. Jeg nægter ikke, jeg faldt i stor Forundring, da jeg læste dette, og kunde længe ikke begribe, hvorledes en Forsamling af den Natur kunde komme i Strid med Circulairet, allerhelst naar jeg betænkte, hvorledes Danmarks Generalprocureur Ørsted i sit Forsvar for samme har fortolket det. Først tænkte jeg, skulde det maaskee være fordi at Forhandlingerne i Mødet ikke have været ledede af en Godseier, thi man har jo seet, at i Nykjøbing paa Falster, hvor Landboforeningens Møde blev forbudt af Justitsraad Møller, har store Forsamlinger, hvoriblandt en Deel Bønder fra forskjellige Sogne, senere kunne været afholdte og i disse forhandlet de samme Gjenstande, som Landboforeningen vilde have forhandlet, men de bleve rigtignok, saavidt vides, dirigerede af en Godseier, ialfald ikke af en Bonde. Men med Et gik der et Lys op for mig, jeg veed jo rigtignok ikke forvist, om Tingen forholder sig saaledes; men sætter man, at det var Tilfældet paa Sjælland, som her i Stiftet, at de Stores Asssuranceselskab var saaledes indrettet, at man der nok vilde have Fæstebondens Penge, men ikke i Selskabets Moder eller angaaende dets Anliggender vilde høre noget Ord af hans Mund, hvilke af visse Folk sædvanlig benævnes som Vrøvl, – sætter man endvidere, at en enkelt Godseier, eller blot et af hans Kreature, optraadte der i Lighed med en vis Forpagter her, som ved Leilighed yttrede, at hvis Fæstebonden skulde være Medlem af Selskabet, (det vil omtrent sige det samme som betragtes som andre Mennesker), saa skulde Fanden være Medlem, saa meldte han sig ud strax, – og betænker man derhos, at Godseierne ikke godt kunne være ligegyldige ved at Fæsterne selv assurere indbyrdes, da disses rørlige Eiendom jo dog i en vis Forstand er Godseiernes, og følgelig trænger til disses faderlige Omsorg, og at alle Godseierne rimeligviis ikke endnu have glemt den gode gamle gyldne Tid, da selv Fæsterne erkjendte og ansaae Godseierne for deres fødte lovlige Værge, og hvem de skyldte Hørighed og Lydighed, – samt hvis nu endelig Amtmanden der paa Stedet selv var Godseier, saa kunde der nok af alt dette laves et Regnestykke, hvis Facit, for en ivresygeller skjørhjernet Øvrighed, kunde komme til at hedde: Retsforhold imellem Godseier og Fæster. Dog, er just den Tid ikke endnu kommen, da Bondestanden er saa oplyst, at den forstaaer sig paa slige Regnestykker, saa er tilvisse dog den Tid forsvunden, da Bønder, Bæster og Hornqvæg vare eet Slags, og jeg vil derfor haabe, at enhver tænksom Bondemand vil, ved at træde ind i ovenfor omtalte Selskab, vise i Gierningen, at den Beskyldning som er paa rede Haand af et vist Parti, nemlig: at Bonden er saa gnidsk, at han ikke nænner at give et Par Skilling ud til sit eget Gavn, ikke i Virkeligheden er Sandhed, og derved tillige vise, at vi nok selv veed, hvo der ere vore rette Venner, og ikke i saa Henseende trænger til Belering af Andre. Sæddinge, den 7de Januar 1846. H. Olesen. De Damearbeider, som ere bestemte til Afhændelse, for derved at tilveiebringe en Sum til Trængendes Understøttelse i Vinterens Løb, bedes godhedsfuldt indsendte til et af de forhen opgivne Steder inden førstkommende 20de Januar.