Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-04-16
Ogsaa er det vist, at den Østerrigske og Engelske Ambassadeur i Constantinopel have, efterat de havde modtaget den Tyrkiske Note af 28de Februar, afbrudt alle Underhandlinger med det Tyrkiske Ministerium indtil de have erholdet nye Jnstructioner fra deres Hoffer. Det eneste Haab, hvori man kan sige Freden endnu kan hænge, er at det bekræftes, at den Østerrigske Regiering har tilbagesendt omtalte Note, og erklæret, at den vil trække sin Mægling tilbage, naar Porten ikke forandrer sin Beslutning; og at man vil vide, at naar Porten nu ikke afgiver et tilfredsstillende Svar paa dette Budskab, saa vil ikke allene Hr. v. Lützov men ogsaa Lord Strangford forlade Constantinopel. Man venter i Wien, at Coureren, som bragte Reis Efsendis Note tilbage til Constantinopel, kan først igien komme tilbage til Wien imellem den 18de og 20de April. De Personer, som ikke ønske Krigen, smigre sig med, at han vil tillige medbringe en Efterretning om, at Porten har forandret sit Sindelag Ogsaa Hr. Tatitschef kan til samme Tid vente, at den Coureer, som han har afsendt til Petersborg vil komme tilbage. (Gud veed, at alle fornuftige og gode Mennesker maatte ønske, at Krigen kunde undgaaes, og at der paa en fredelig Maade kunde sørges for, at de Christne Jndvaanere i Tyrkiet kunde erholde borgerlig Frihed og Sikkerhed, som dog ikke kan bevirkes ved et simpelt Løfte om Amnestie. Men Fornuften byder at tilstaae, at derfor er aldeles ingen Rimelighed. Efter den Beslutning som Tyrkerne engang have fattet, og efter den Enthusiame som besiæler dem, og med Hensyn til de Udsvævelser, som de have begaaet, og de billigeErstatninger, som kunne forlanges af dem, er det ingenlunde troeligt at de ville give efter. Da de Enropæiske Magter desuden have gjort sig saa megen Umage for at forebygge Krigen, saa ville de, hvad den Østerrigske og Engelske Gesandt endog erklære, dog ikke forlade den Troe, at disse Hoffer ikke ville tillade deres Magt at gaae under eller at svækkes. De følgende Efterretninger, som i Dag skulle meddeles, bidrage kun alt for meget til at bestyrke denne Beskuelse; ogsaa er Troen paa Krigens Udbrud ganske almindelig i Europa og selv i England. De Engelske Fonds faldt af den Aarsag paa Børsen i London den 3die April, da som det hedder, alle Efterretninger fra Fastlandet bekræfte, at Krigen med Tyrkerne er uundgaaelig. Ogsaa ere af samme Aarsag Statspapirerne faldne i Amsterdam og Paris. De halvofficielle Efterretninger i Journal det Debats, have især bragt de Franske til at vakke. Man veed, at Rusland har opstillet to Hoveder meer, hvoraf den ene under Greven af Witgenstein skal umiddelbart agere mod Tyrkerne, og den anden under General Sacken skal deels understøtte denne Armee og deels observere de politiske Forhold. Denne sidste Armee har nu faaet Ordre til ufortøvet at forsamle sig i en stor Leier ved Staden Winicza i Podolien. (Denne Bye ligger lige langt fra Bessarabien og fra det Østerrigske Gallitien. Alle Tropper, som høre til denne Armee maae være forsamlede der til den 13de April. Af det Sabaniefske Corps bliver blot en Division af Kosakkerne staaende i Bessarabien; men de øvrige Divisioner af dette Corps skulle ogsaa begive sig til denne Leir. Den første Armee derimod, som er samlet ved Pruth og som er slag færdig, bestaaer af 280000 Mand. Den indeholder forholdsviis meget Cavallerie, og i blandt andre allene 26000 Dragoner, da man har bemærket, at dette Slags Tropper har gjort stor Nytte i Tyrke=Krigene. Artillerie Parken bestaaer af 500 Kanoner. J Caluga som er Hovedvaaben pladsen i det sydlige Rusland ligge uhyre Forraad af alleslags Krigsfornødenheder opdyngede. Fra Petersborg selv meldes, at den største Virksomhed hersker i Krigsdepartementet, og at der daglig afgaae Courerer til Generalerne over de Tropper, som staae ved Grændserne, og at flere Stabsofficerer, have begivet sig til Armeen. - J Nicolajev arbeider man stærkt paa at udruste en anseelig Flaade i det sorte Hav. - Ogsaa meldes der fra den Russiske Grændse, at Keiseren forventes hver Dag til Armeen og at Hestene staae allerede i Beredskab paa alle Poststationer. - En Coureer er passeret Grændsen den 25de Marts med den Efterretning, at en Congres skal holdes i Warschau. (Dette giver Haab om, at venskabelige Underhandlinger mellem de Europæiske Magter ville finde Sted imedens Krigen føres for at aftale de Resultater, hvortil den kan lede, og høist kun bevirke, at bevæbnede Neutraliteter ville finde Sted under dens Fremgang. Dette kan i det mindste formodes, da det er sagt om Østerrig), Tyrkerne have imidlertid saa godt som begyndt Krigen, da man har faaet ved en Stafet i Odessa Efterretning om, at have den 12te Marts forfulgt 3 Russiske Skibe, hvoraf de have taget 2 under det Paaskud, at der var Græske Eiendomme, ombord. - Formodentlig vil den Tyrkiske Armee ogsaa snart giøre Angrebet, da den veed, at Veien hindre Russerne fra at bruge deres Artillerie, og da den selv har sin Force i Kavalleriet. Jfølge Efterretninger, som man har faaet fra Jtalien, har ikke allene Porten givet Ordre til de to Armeer, som stode ved Constantinopel og Adrianopel, at skulle bryde op til Donau; men ogsaa givet befaling til at den Tyrkiske Armee skal rykke ind i Bessarabien og erobre denne Provins førend Russerne kunne samle deres Krigshære. Storveziren vil selv overtage Commandoen over Armeen og Sultanen selv stille sig i Spidsen for sine Tropper. Storveziren, Reis-Effend og den nye Janitschar Aga skulle være Hovederne for Krigspartiet. Den Armee som har staaet ved Constantinopel bestaar af 150000 Mand Asiatiske Tropper. - Paschaen i Belgrad provianterer i største Hast denne stærke Fæstning og anlægger endog Magaziner for en stor Armee, han skal endog have ansøgt de Østerrigske Aucthoriteter om, at maatte indkiøbe Kornvarer i Bannatet. Fra Constantinopel har man Efterretninger som naae til den 12te Marts, ifølge hvilke Tyrkerne. ere blevne meget glade over det Svar, som Sultanen har givet til de mæglende Ministre og som de erklære at være en Calif og Keiser værdig. Der hersker vek endnu Roelighed i Staden, da alle Muselmændenes Blikke ere henvendte paa de udenlandske Anliggender. Jmidlertid ere de Christne, som opholde sig i denne Hovedstad opfyldte med bange Ahnelser, og de have Grund til at være det, da de Ulemas have den 11te Marts i den store Moskee i Constantinopel, som tilforn var Sophie Kirken, forkyndet Forbandelsen over Christenheden, Selv Jndvaanerne i Pera, hvor de Europæiske Gefandtere opholde sig, fre med Ængstelse den Afgrund imøde, som aabner sig for deres Øine. Jmidlertid haaber man dog, at de Tyrkiske Ministre ville før ge for de Europæiske Gesandteres Sikkerhed, og at mange andre Personer kunne redde sig ved denne Leilighed. Uagtet den Tyrkiske Regiering har standset de Excesser, som bleve begaaede i de første Dage, efterat det var bleven bekiendtgjort, at det Russiske Ultimat var forkastet, saa forudseer man dog at Mord og Plyndring vil tidlig eller sildig paafølge. Krig og Grækernes Udryddelse er alle Mahomedanernes daglige Udraab. Porten synes ikke at ville respectere meere nogen Folkeret, da den har ladet borttage forskiellige Nationers Skibe, hvoriblandt ogsaa nogle Østerrigske.