Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-02-22
Blandt de mange gode Indretninger, der i de senere Tider ere gjorte ved Theatret, maa især regnes den, at de Skuespillere, Skuespillerinder og Solodansere af begge Kjøn, der have tjent i 25 Aar, saavelsom de, der udmærke sig ved Flid og Talenter, nyde til bestemte Tider en Aftens Jndkomst til Belønning. Vel har man gjort den maaskee ikke aldeles ugrundede Erindring herimod, at der er stor Forskjel paa Tjeneste og Fortjeneste; at man kan have tjent et heelt Aarhundrede, uden at have gjort sig Anden Aargang. mindste Maade værdig til en saadan Belønning; men da Thalias og Melpomenes Dyrkere i Almindelighed ikke ere meget stærke i de occonomiske Videnskaber, saa er det altid godt, at de ved en saadan extraordinair Jndkomst kunne forjage de Skyer, der stundom formørke deres huuslige Oeconomies Horizont og hindrer den i, ganske at hellige sig til deres Kald. Jmidlertid kan Maaden, hvorpaa man ofte søger at forøge Aarerne i en saadan Guldmine, aldeles ikke, naar man vil være upartisk, billiges. Øiemedet med enhver Benefice er: at den, som den forundes, skal nyde en Aftens Jndkomst, det vil sige, saa meget som en Forestilling, naar Tilskuerne betale de sædvanlige og fastsatte Priser, kan give af sig, uden Tryglerie eller Presning. Enhver ønsker naturligviis ved saadan en Leilighed, at den, der nyder Beneficen, maa kunne gjøre den saa frugtbringende som mueligt. Men hvor fornedrende for Konsten, hvor fornærmende for Publicum er det ikke, naar man f. Ex., uden i Forveien at avertere derom, forlanger dobbelt, ja tredobbelt for en Billet, mod hvad der eengang for alle er bestemt, Man vil maaskee indvende, at Billetterne ere den Beneficeredes Eiendom, og at han kan sælge dem til hvad Priis, han vil, Men herpaa kan man svare, at det ingensinde ved nogen Lov er blevet bestemt, at Billetterne ere hans Eiendom eller at han maa tage for dem, hvad han vil. Ved en Aftens Jndkomst forstaaer man, som sagt, den Sum, der kan indbringes ved Afsætningen af Billetter til de eengang bestemte Priser, men ikke dobbelt &c. Hvilke Misbrug vilde der ikke med Tiden indsnige sig, dersom det uden Jndskrænkning skulde være overladt til den, der nyder en Benefice, at opskrue Priserne paa sine billetter og udhøkre dem efter eget Tykke, Det er ikke den Maade, man bør ønske Konstnere opmuntrede paa. Sandt er det, at adskillige af dem nyde en temmelig ubetydelig Løn, at 120 til 200 Rdlr. om Aaret er en alt for utilstrækkelig Jndkomst til at leve af i vore Tider, især med en Familie. Men sædvanligen er det ikke de utilstrækkelig lønnede Konstnere, der nyde Beneficer. Det ligger i Tingens Natur, at det for det meste er dem, der nyde 5 til 1200 Rdlr. aarligen. Hvor mange Embedsmænd gives der, som forholdsviis lønnes saa klækkelig, Theaterkonstnerens Arbeide varer i egentlig Forstand, især for Dansere, neppe over en Time hver Spilleaften, medens en Embedsmand ofte maa arbeide 68 Timer om Dagen, uden at faae saa høi eller en høiere Løn. Jndvender man, at Rollernes Jndstudering, Prøverne a. medtage ogsaa megen Tid og Arbeide, saa kan man svare: hvor meget Tid og Arbeide maa man ikke i andre Fag anvende, for at erhverve sig de fornødne Kundskaber. Hvormeget og hvorlænge maa en Maler ikke arbeide, førend han kan sortjene 500 Rdlr. aarligen, Jeg tilstaaer, den færdige Konstner maa lønnes rigeligen, naar han skal arbeide med Lyst; men ogsaa den begyndende bør da forholdsmæssig ogsaa lønnes saaledes, at han opmuntres og sættes istand til at studere sin Konst med Lyst. Det vilde være meget at ønske, at det enten maatte blive i Forveien bekjendtgjort, at de, der faae en Benefice, kunne tage for deres Billetter, hvad de ville, eller at Billetterne, ligesom ellers, maatte blive solgte i Forsalen til Comoediehuset og til de sædvanlige Priser, Lad enhver, som vil og har Ævne dertil, offre paa Thalias Altar saa meget, han lyster, men lad dette Altar aldrig blive en Høker, eller Tryglebod. Det er først i de nyere Tider, at man har givet Slip paa de Fordomme, man ellers har havt mod denne Konst, og at man har begyndt at værdige den den fortiente Agtelse. Det er billigt at vaage over, at denne Agtelse ikke svækkes ved Handlinger, der vise Konsten fra en ufordeelagtig Side. Den sande Konstner, der betragter Æren som Øiemeed og Jndkomsten som Middel, vil neppe misbillige, hvad her er sagt. For den, der betragter Jndkomsten som Øiemed og Æren som Middel, ere disse Linier ikke skrevne. Deserteurer.