Aarhuus Stifts-Tidende, 1816-06-29
De berømte Ministre, Lord North, som styrede de offentlige Sager under den amerikanske Krig, og siden Pitt, støde under hans Jndflydelse, Pitt stolede som hans Fader paa sin Popularitet modsatte sig afte det hemmelige Kabinet, men maatte ogsaa opgive sin Post i Aaret 1801. Vil blev Kongen siden nødt til at vælge sig Ministre af Oppositionen, før at give efter, for den offentlige Mening; men For beholdt dog ikke længe sin Ministerpost da han arbeidede imod det Geheime Kabinets Planer. - Hiin Charles Jenkins Søn, Røbert Hawkesburg, der efter Faderens Død, blev Greve af Liverpool, er nu Premierminister; han er en Mand paa nogle og forgetyve Aar, var Pitt overmaade hengiven, havde dannet sig Alder ham, beklædt mange anseelige Poster i Stater, og blev første Minister, da hans Forgienger Perceval var myrdet, han skal være den Mand som for nærværende Tid leder de offentlige Anliggender i Engelland. - Hans Ven, Robert Stewart, Viscount af Castlereagh, er Statssectetair for det udenlandske Departement og den vigtigste Minister næst ham; Grev Liverpool skaffede ham den nærværende Post, efterat han i 1809 var gaaet ud af Ministeriet formedelst en Duel han havde havt med Ministeren Canning angaaende den mislykkede Expedition paa Schelde; Canning har siden været Minister i Lissabon, men man mener at han skal kaldes ind i Ministeriet igien, da man vil betiene sig af hans Talenter og Talegaver for at forsvare Ministeriets Partie i disse Trængselstider. Statssectetair for det indre Departement er Lord Sidmouth, forhen kaldet Addington, en sindig, ædel og almindelig agtet Mand, bekiendt som Taler i Underhuset; i Aarene 1801 og 2 var han første Minister. - GrevBathourst er Statssecretair for Krigs- og Kolonialdepartementet. Skiøndt hans Navn i Pitts Periode ikke synderligen var bekiendt, hørte han dog til Systemets Tilhængere. - Hr. Bonsitiort er Kantsler, for Skalkammeret; det er ham som iaar lagde den mislykkede Plan, at man skulde lade Jndkomstskatten vedvare. - De andre Ministre ere: den gamle El don som Chef for Justitsvæsenet, og Pitts gamle Ven, Dundas, nu Lord Melville, som første Lord i Admiralitetet, og altsaa den Mand, som har den brittiske Marines Bestyrelse under Hænder. - Af disse Personer bestaaer det nærværende engelske Ministerium; dets Stilling er for Tiden saaledes, at det er begribeligt at det kan være villigt til at forglemme alle de ældte Misforstaaelser og forskrive en Cannings Veltalenhed fra Lissabon for at holde sig opret mod de Storme som true det, da Nationen ingen nye Skatter, vil taale, hvorved Ministrenes Forlegenhed er stor, thi giøres der for store Besparelser i Pensioner og Lønninger, saa formindskes derved deres Tilhængere i Parlamentet og deres Overmagt svækkes, derfor maatte de gribe til Reductioner i Militair Etaten, men hvorved Stemningen for en nye Krig forberedes. Parlamentet, veed man, bestaar af to Afdeelinger; Overhuset og Underhuset. Alle engelske Pairer eller Adelsmænd udgiøre Overhuset. J ingen Familie gives der nogen anden Adelsmand eller Pair, end dem der fører Titel af Hertug, Greve, Marquis eller Baron. Kongen kan udnævne saamange Pairer i han vil; man regner, at henved 700 ere for Engelland blevne udnævnte siden Carl den Andens Regiering. De tagelske Biskopper ere geistlige Lorder med Sæde og Stemme i Overhuset, samt alle de Adelens Privelegier, der ikke stemme mod deres Egenskab som Geistlige. Der er en Bænk for hver Titel, for de i geistlige Lorder, for Hertuger, for Grever, for Marker, og for Baroner. Hver Titel har og sin Dragt. De verdslige Pairers bestaaer af en rød Røbe, der er opkiltet paa den venstre Hofte, for at kunne gride til Kaarden. Denne Røbe er mere eller mindre besat med Hermelin efter Pairens Titel. - Underhusets i Medlemmer have ingen udmærkende Dragt. De ud ove deres Forretninger i syv Aar, da saa et nyt Parlament vælges. Stemmegivning over Paalæg og Krigsmagtens Styrke tilkommer Underhuset allene, der ogsaa har Ret til at vaare over Udførelsen, at fordre i Regnskab og anklage Ministrene, naar Pengene eller Hæren anvendes til andet Brug, end det hvortil de vare bestemte, thi skiøndt Kongen har Ret til at erklære i Krig og slutte Fred, han og erkiendes for aldrig at giøre Uret, saa staae dog Ministrene til Ansvar.