Viborger Samler, 1842-02-08
Frankerig. Det var i Mødet den 28de Januar, at Billaut optraadte i de Deputeredes Kammer imod Ministeriet i Anledning af Adresse-Paragraphen om Factionerne og Regjeringens Holdning ligeoverfor disse. "Ministrene", udbrød B., stræbe at berøve Frankerig de Garantier, det har tilkæmpet sig i Julirevolutionen, nemlig: Nationalgarden, Pressen og Juryen." B. søgte ved mange Exempler at bevise sin Paastands Rigtighed, og tog heraf Leilighed til at yttre sig imod den nye Jurisprudents, der ogsaa giør Trykkeren af en Journal ansvarlig for de resp. Artikler. "Dette er den meest brutale og raae Censur, og er den begrundet i Lovene, da maae Lovene forandres. Og naar Regjeringen erklærer Pressen aabenbar Krig, da optræder den ikke mindre fiendtlig imod Juryen; thi den frakiender denne Domstol Dygtighed til at afsige Dom i politiske Processer; den unddrager fra dens Jurisdiction de Sager, Chartet hjemler den, og indsætter istedet for Juryen Pairskammeret, der ikke er Nogen ansvarlig for sine Domme. Og der, hvor man ikke kan frarive Jury Afgjørelsen, søger man - ved den Jndflydelse, man udøver paa dens Organisering - ligesom forud at sikkre sig et føieligt og villigt Tribunal. B. beviste sin Paastand ved et Vidnesbyrd af Jsambert om at en af Generalprocureuren i Riom affattet og Procesacterne angaaende Urolighederne i Clermont vedføiet Skrivelse indeholder den Meddelelse, at Processen skred noget langsomt frem, fordi man haabede i Aaret 1842 at erholde en saadan Liste over de Eedsvorne, at man kunde være sikker paa Domfældelse. Finder maaskee noget Lignende Sted i Paris, Endnu har National nogle Processer at bestaae og disse ere hidtil blevne udsatte. Haabede man maaskee og her paa en gunstigere Sammensættelse af de Eedsvornes Liste, Paa denne Liste skal – for indeværende Aar – af 1500 Navne de 500 tilhøre Mænd, der ere ansatte i Statens Tjeneste; hvorledes gaaer det vel til, at Statstjenernes Lod har været saa gunstig. Hvor længe vil man endnu gjøre Regning paa Folkets Ligegyldighed, Man vogte sig; det vil reise sig pludseligt og paa en frygtelig Maade, Seglbevareren søgte at forsvare Ministeriet; dette var vel optraadt med Energie, men aldrig med Vold; ingensinde havde det været reactionairt. Pairs=Kammeret var indsat efter selve Chartet, saa ofte denne Domstol har været samlet i de sidste 11 Aar, har den stedse udviist det største Maadehold og Viisdom. (Levende Afbrydelser; Præsidenten raaber til Orden.) Seglbevareren bliver heftig, slaaer med den knyttede Næve paa Tribunen og udraaber: "Ja, jeg gientager endnu engang, at Pairskammeret stedse med Viisdom og Maadehold har opfyldt, sin Pligt, og at enhver Borger har Grund til at glæde sig over denne hellige og ærværdige Jurisdiction." Beretningen om den omtalte Skrivelse erklærer han for usandfærdig. – (J dette Øieblik træder Jsambert, ind i Kammeret, og forlanger Ordet.) Seglbevareren: Hr. Jsambert har forlangt Ordet. Kjender han sine Pligter som Deputeret, da kjender han dem vel ogsaa som Dommer. (Jsambert er, som forhen bemærket, Dommer i Cassationsretten.) Naar han som Dommer har lært at kjende visse Documenter, saa haaber jeg at han ikke vil misbruge paa Tribunen Hvad han som Dommer har faaet at vide." Jsambert: "Seglbevareren har erindret mig om mine Pligter som Dommer. Denne Bemærkning er ikke anbragt paa sit rette Sted; der gives ikke considentsielle Actstykker i Cassationsretten og navnligen ikke i criminelle Sager. Alt er offentligt ved denne Domstol. Seglbevareren har erklæret, at han ikke kjender hiin Skrivelse; men jeg er overbeviist, om at Skrivelsen maa være kommen til hans Kundskab... Jeg erklærer, at jeg selv har seet hiint officielle Document." Dyb Taushed hersker i Kammeret. Seglbevareren fremkommer med nogle Undskyldninger, tilstaaer, at han er gaaet vel vidt, og tilføier: "Jeg kjender ikke hiint Document; det er ofte Tilfældet, at Actstykker forkomme. (Spottende Latter). Jeg har ikke tilstillet Præfecten nogen Jnstruction angaaende den Maade, hvorpaa Listen over de Eedsvorne skulde affattes. Det kan være Tilfældet, at jeg ikke kjender de Breve, der masseviis indløbe til mig; men jeg veed meget godt, hvilke Breve jeg selv har stre vet. Men naar Hr. Jsambert sigter mig for at have udhalet hiint Anliggende for at compromittere Retfærdigheden, saa svarer jeg, at det ikke er sandt, at det er en Bagvaskelse." (Frygtelig Tummel; Seglbevareren (Martin du Nord) forlader Tribunen; flere Talere bestige den til en og samme Tid, de tale i Munden paa hverandre; Jngen hører dem.) Jsambert erklærede derefter, at han havde seet den omtalte Skrivelse, der var adresseret til Ministeren og adresseret den 24de September. Seglbevareren derimod erklærede, at han havde udtalt Ordet Bagvaskelse og vilde ikke tage dette Udtryk tilbage. Med værdige Ord førte nu Odilon Barrot Discussioner tilbage paa dens egentlige Terrain, og viste hvorledes man ret godt kunde have Lovens Bogstav for sig og desuagtet krænke Lovens Aand, og denne Krænkelse gjorde Cabinettet, sig skyldig i med Hensyn til den Maade, paa hvilken det afbenytter sin Jndflydelse, Loven hjemler det angaaende Juryretternes Organisation. En saadan Adfærd bør brændemærkes med Navnet Despotisme; thi der gives saavel en Dispotisme ved Forfalskning af Lovene, som ved aabenbar Krænkelse af Lovene; og jeg, mine Herrer, saaledes sluttede Taleren sit Foredrag, "foretrækker den sidste for den første; thi hiin røber dog Mod, medens denne kun forudsætter List, og støtter sig paa Bestikkelse. Jeg erindrer Kammeret om, at det bør værne om det helligste af de det betroede Panter - Lovene." – Den 30te Januar fornyedes Scenen imellem Seglbevareren, og Jsambert, men førte ikke til noget afgjørende Resultat.