Norske Intelligenssedler, 1814-12-02
J Foraaret i April Maaned d. A. antog He. Grosserer O. Andersen i Kjøbenhavn en Hans Emanuel Wadel til at føre en Baad, kaldet Resolutionen, hvori blev indladet 1952 Potter Kjøbenhavnsk Kornbrændeviin, hvormed han, efter den imellem dem oprettede Contract og medgivne Adresse-Breve, skulle auløbe enten Christiansand, Arendal, Riisøer eller Laurvig. Men omendskjøndt denne Person ankom til Frederiksværn med fornevnte Ladning, som er saa nær Laurvig, fandt han dog ligesaa lidet for godt der at melde sig hos Hr. Grosserer Bøækman, han og var adresseret til, som paa noget af de andre Steder, men seilede strax derfra til Frederiksstad, hvor han skal have solgt Brændevinet hvorefter han med Baaden skal have reist til Aasgaardstrand i Jarls bergs Grevskab, hvor han siden skal have opholdt sig til for en 14 Dage siden, uden at have tilmeldet Hr. Andersen et eneste Ord om, hvorledes eller til hvem han havde solgt denne Ladning Brændeviin, hvorover Hr. Andersen har havt grundet Aarsag at formode, at denne Wadel er alene ville bedrage ham for den benevnte Ladning med Baaden, men endog for en Summa af 280 Rbd. N. V. han forinden hans Afreise til Norge laante ham i rede Penge, og derfor og for nogen Tid siden har anmodet en af sine Handelsvenner her i Landet om at faae denne Wadel opspurgt, og i Mangel af Betaling for alt fornevnte, at lade han arrestere, saasøge, og dømme efter Loven. Og da denne Commission blev mig overdragen, var det, at da jeg for omtrent 14 Dage siden fik at vide, at denne Wadel opholdt sig i Aasgaardstrand, reiste jeg strax derind i den Hensigt at udføre denne Commissiod, men ved min Ankomst blev mig berettet, at han med Baaden, han endnu skulle have i behold, Dagen forud var reist til Frederikstad, hvorover jeg, efterat have givet en solid Mand der paa Stedet i Commission at underrette mig om hans Tilbagekomst, med uforrettet Sag, maatte reise hjem. Men da en ham hengiven tienstfærdig Aand imidlertid skal have underrettet Skurken om, at jeg havde været i Aasgaardstrand for at faae fat paa ham, skal han i en Stilhed der have afhentet hvad Tøi han der havde (jeg ved min Nærværelse ei kunde faae opdaget) og derpaa med Baaden bortreist til et andet Sted. Min tienstærbødige Begjer er derfor til Alle og Enhver, der skulle antræffe denne Bedrager, der kalder sig Hans Emanuel Wadel, de da ved Øvrighedens Assistence ville lade ham paagribe og arrestere, tilligemed Baaden og hvad han ellers er eiende, og derefter hidbringe til Laurvig, da saavel Umagen som alle anvendte Bekostninger adnøielig skal blive dem betalt. Johannes Franck, Laurolg den 15de Novbr. 1814. Advocat. En Svenske, der gav sig Navnet J. A. Hagelsteen og foregav med Briggen Oden at være ankommen fra Malmøe, solgte mig i forrige Uge en Ladning Kornvarer, bestaaende af Rug a. og oppebar endeel Penge paa Handelen. Da Personen senere er bleven usynlig, efterat han mod Flere her paa Stedet havde gjort sig skyldig i lignende lo stridige Handlinger, saa anseer jeg det pligtmæssigt herom at underrette Publicum, og - for at frelse Andre fra at bedrages - tilkjendegive at forbemeldte Person er høi og smal, har sort Haar, lang Næse, er bleeg af Ansigt, omtrent 30 Aar gammel, var iført lysegraae Pantalongs og en blaae Kappe. Moss den 22de Novbr. 1814. Christian Bergh. Ærlig Slave Johan Christian Flek hae i Dag fundet Leilighed at undvige herfra. Ved Undvigelsen havde han en Jernbeenhelle paa begge Been. Han er født paa Eger, 30 Aar gammel, middelmaadig af Statur, meget undersat og tykfalden, bred af Skuldre og førlemmet, har brunt Haar, blaae Øine, lyst Skieg, samt noget skaldet i Hovedet. Skulde denne tyvagtigs og saaledes for det Offentlige farlig Person ankræffes, da ombedes Alle og Enhver at lade ham hæfte og hertil indbringe, hvor de medgaaede Omkostninger skal blive erstattede. Widing. Aggershuus Fæstning den 28de Novbr. 1814. De, som maatte behøve Oxe til sine Køer, kan erholde samme, naar de melde sig i Bogtrykkeriet.