Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1837-11-17
Fædrelandet. J Nr. 309 af Kbhvposten havde dette Blad meddeelt en Afskrift af Kjøbenhavns ToldinspectionsSkrivelse til det kongelige General=Toldkammer og Commerce-Collegium, hvori Jnspectionen besværede sig over, at den 3die Toldinspecteur, Kammerjunker Ridder Rawert havde unddraget sig fra enkelte Embedsforretninger. Foranlediget af at denne Skrivelse er bleven offentliggjort, har det kongelige danske Cancellie i en Skrivelse til Kjøbenhavns Politie Directeur, forlangt, at han gjennem Kjøbenhavnspostens Redacteur, Cand. juris Gjødwad, skuld erhverve de fornødne Oplysninger og hvorfra han havde erholdt denne Afskrift, samt denne udleveret. Gjødwad nægtede imidlertid at meddeele de forlangt Oplysninger, fordi han formeente, at dersom han ved Publicationen af den oftmeldte Afskrift havde feilet, maatte det ansees som en Presseforseelse, hvori han havde gjort sig skyldig og hvorfor han derfor maatte dømmes ved sit ordinaire Værneting, den kongelige Lands-Over- samt Hof- og Stadsret. Denne Anskuelse deelte Politiet dog ikke og det betydede ham derfor, at dersom han vedblesin Vægring, vilde der blive foranstaltet en Huus Jnqvisition hos ham, som og, uagtet hans derimod nedlagte Protest, blev decreteret og fuldbyrdet, og hvis Følge var, at det søgte Manuskript blev funden, da Redacteuren havde forglemt den almindelige Forsigtighedsregel, nemlig at tilintetgjøre det J en Besværing til det kongelige danske Cancellie, har Gjødwad andraget paa, at Lovligheden af den brugte Fremgangsmaade enten maa blive paakiende ved Høiesteret eller umiddelbart forelagt Kongen til Afgjørelse. Vi have herved forelagt Læserne er kort historisk Fremstilling af en Begivenhed, der Sandhed frembyder rigeligt Stof til Reflectioner, og som paa Grund af de Principer, der herved ere lagte for Dagen af vort første Regjerings-Collegium, faaer en dyb Betydning. Hidtil har man i formodede Presseforseelser alene ladet Domstolene afgjøre og og hvorvidt Vedkommende var skyldig eller ikke, men i nærværende Tilfælde har man brugt en hidtil aldeles ukjendt Fremgangsmaade, Vi nægte ingenlunde at det i høi Grad maa være General=Toldkammeret magt paaliggende at faae opgivet den Person, der har meddeelt Kjøbenhavnsposten den ommeldte Afskrift, ja vi ville endog indrømme, at Kjøbenhavnspostens Redaction har handlet noget indiscret, ved at indrykke Skrivelsen istedetfor at meddele en simpel Fremstilling af Kammerjunker Rawerts Embedsvirksomhed, men vi kunne dog ikke andet end meget beklage, at Regjeringen paa en saadan Maade, som skeet er, har søgt at erholde den ønskede Oplysning, og i det vi ret ønske at dette maa være den sidste Afvigelse fra vor almindelige Trykkefrihedslovgivning, der dog ved den sidste Placat maatte antages at være fuldstændig gjort, haabe vi tillige, at Regjeringen vil foretrække at lade Sagen paakiende af Høiesteret, da denne Afgjørelsesmaade har det store Gode fremfor den anden, at den giver Parterne Leilighed til at forsvare sig. Paa en Tid som den nærværende, da det ikke er i et enkelt Land, men overalt saavel i som udenfor Europa, at store og mægtige Jnteresser ere traadt i Strid mod hinanden, saa at fast en større Gjæring end den, der herskede i Anledning af Religions=Stridighederne i det 16de og 17de Aarhundrede, nu er indtraadt, er det heelt naturligt, at de indre Begivenheder i et Land og de Resultater, de medføre, maae have forøget Jnteresse for Udlandet, fordi de kun kunne fremskynde eller forsinke Udfaldet af den almindelige Kamp. Om Maaden, hvorpaa denne Kamp føres, er det fornemmelig Journal=Literaturen, der skal aflægge Vidnesbyrd, og da det næsten ene er af den at Udlandet henter sine Efterretninger om Tilstanden hos os, er det os ikke uvigtigt at see hvorledes Udlandet bedømmer den. En saadan Bedømmelse har Fædrelandet troet vilde være dets Læsere kjærkommen, og det har derfor meddeelt den i en Skrivelse fra Normanden Fougstad, der i sit Fødeland hæderlig er bekjendt som Forfatter og Rigsdagsmand. Da denne Bedømmelse er for vidtløftig at meddele in extense, ville vi kun anføre hvad denne Mand bemærker og den saa til førte Beskyldning mod at Tonen i vore Dagblade er bitter. Det er ganske utroligt, hedder det nemlig, hvor om en ikke liden Deel af Publikum er for, at Journalisten ikke skal være for streng i sine Fordringer, og især ikke for skarp i Udtrykket.