Jyske Efterretninger, 1767-06-19
Da det menneskelige Kiøn lider en sand Forliis ved Mangel af Opfindelser, saa har jeg undersøgt Aarsagerne til denne Mangel, og vil her tilføye dem : 1. De fleeste lære ikke at kiende Naturen og dens Kræfter; Derfor komme de ikke paa Jndfald eller arbeyde forgiæves, som Guldmagere, af hvilke ingen forstaaer Skiel Konsten eller Chymien, og som de, der vil opfinde en vedvarende Bevægelse, hvilke alle tilsammen kiende ikke Mekaniken og Bevægelsens Love. 2. De fleeste Mennesker give ikke Agt paa de smaae og tilfældige Ting, hvilke de see dagligen for deres Øyne, men naar de tænke paa Opfindelser, saa tænke de paa overordentlige Veye, og sætte den lette Natur gandske af Øynene: De ere lige et Menneske, der ønsker sig Vinger for at reyse, og ikke vil bruge Fødderne, vil ey heller gaae paa Jorden. 3 De. 3. De fleeste Mennesker have ikke lært at bruge deres Sinds Øyne, derfor kan de ikke gaae allene, men maae lade sig lede. De følge ikkun andre og ere blotte Efterabere, det høyeste de giøre, er at de kun forbedre noget; Men til noget Nyt vove de sig ikke, eftersom de befinde sig der, hvor andre ikke har været, uden for deres Element, som en Fisk der er tagen af Vandet. De ligne dem, der giennemgrave alle Kieldere, fordi Een har engang fundet en Skat i en Kielder. 4. De fleeste Mennesker have ikke den tilbørlige Taalmodighed. De vil ikke lære, ikke erfare, men forskaffe, at Naturen skal rette sig efter dem. Som nu Naturen har et egensindigt Hoved, saa blive de trætte af deres Arbeyde. 5. De Store skulde understøtte opfindende Hoveder, og komme dem til Hielp, efterat de havde klogeligen og forsigtigen undersøgt Sagen, og sætte en vis Betienter, til hvilken alle Opfindere kunde vende sig. 6. De Store skulde sætte en vis Belønning op for den der opfandt nyttige Ting, og offentligen love en Priis til den, der kunde fortiene den paa saadan Maade. 7. Eftersom mange ved disse Omstændigheder vilde melde sig, der fortiente at sættes i Daarekisten, og mange Bedragere, der skulde have Sted i Tugthuuset, saa maatte og tillige Straffen blive meldet offentligen. 8. Man maae forekomme Virkningerne af Misundelse og Bagtalelse, da derved bliver meget undertrykket og qvælet i Fødselen. 9 Man maae afstraffe de Onde, der betiene sig af deres Overmagt og Embede til at aftrænge Opfinderne deres Hemmeligheder, og, hvilke vil gemeenligen ikke høre en fremsat Sag, førend de have udspurgt alle Ting, og da ikke meere bruge Opfinderen. Jo meere Magt og Skin disse LandFordervere have, jo farligere ere de for Opfindere, og jo meere maae en Lands=Herre sætte dem Grændser for. 10. Man maae ved at undersøge en Opfinding ikke troe dem alt formeget, der foregive samme Opfinding; Thi de søge, deels at udforske det, som endnu feyler dem, deels vil de nedslaae en andens Opfinding, for at befordre deres egen. Jnd Jndkomne Skippere. Fra den 11. Juni til d. 17, ejusd. Christen Graven af Aalborg, Joh. Kolner af Aabenraae fra Christiania. Mads Anders af Aalbech fra Fladstrand. Pet. Brad af Neu Castel fra bid. Joen Biørns af Aalborg, Christ. Sandsnes af Nedernes fra Ahrendahl. Jørg. Elberg af Aalborg fra Riga P. Juul af Riibe, H. Jacods. af Thiøme fra Frederichshald. N. Jacobsen af Aalborg fra Gottenborg. Jess Jessen Sooderup af Aabenraae, And. Hans. Gleene af Thismøe fra Slæben. Frid. Krog af Løvesund fra Holmestrand.