JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Danske Mercurius, 1677-05-01
Den Danske ME. Til den 1. May. 1677. Danmark. lant anden herlighed som Danmarck sig tilegner, Hun dette for en stoor och dyrbar skat opregner, At hun til leding af indfødde Folk och Mænd Nok forraad hafver haft, og ikke fattes end Och kand hun lignes ved en kogger fuld af pile: Thi naar hun vil sin magt och styrcke ret udspile, Sit unge Mandkiøns tal och vaabendiærfve flok Jmod de Svenskes hob hun da tør vofve nok Det er en lyst, at see den friske Cimber skare, Vor Konge sanket har til Skone med at fare: Hvor villig, u-forsagt och kæk en hver af dem Til Helte mandom at begaae, sig byder frem Ja dapre Cimber Folk, saaledis det vil giøres Saa fremt som denne krig med ære skal udføres. Her nu vil stræbes med alt det, som tiene kand, Til ud af Fiendens aag at fri det Skonske LandOsee hvor Folcket der af hannem slet fortrænges, Och efter hielp fra dig fast sukker och forlænges. Betænk, hvor diærfvelig at hand, mod krigs maneer, Alleyde bryder, och ey sig for skam undseer. Lad ingen hødings ord och pukken dig afskrecke, Men dig langt meere til frimodighed opvække. Jommere spodsk och stolt och lykke-drukken hand Sig teer, jo nærmere ved fald hand være kand, fuld Fuldkom din Konges haab, som stræber af al æfne. Slig vold och ofvermod retfærdelig at hæfne. Hvor til och Himlen felf vil hielpe kraftelig, Saa det skal efter insk afgange vel for dig. Den hielp af Aarlogs Folk, som Mynster os fremsender, Til Holstein kommen er, och al sin flid anvender, Til voris Adelhob, som ved Landskrone staaer, Med hast at komme frem, och plukke Svenskens haar. Den rest som Keyseren och Hessen Land os lofver, Den och paa veyen er, och ikke sig forsofver. Ja hvad vor Konge kand ved ven och vens ven naae, Det tager hand imod, och sig beflitter paa4 Dissmidlertid hand dig, o Christianstad, priser, For du saa mandelig din trofasthed beviser. Vil Gud, det lykkes maae, som hand forhaaber fast, Du fanger visselig undsætning med en hast. Til Søes hand færdig er, och hafver af sin Floode Bestilt en deel, at see de feylende til gode Paa Rigens Farevand, mod Svenskens Caper, om de sig ellers for ey kunde self befri Men hofved resten med alt det, som der tilhører, Paa Strømmen legger ud, och sig seylfærdig giører. At den tillige kand udløbe med det tal, som Græfve Tromp med hid af Holland komme skal i En meget underlig Comeet och Stiernes Lue Sig her i Luftens egn fast hver Nat lader skue. Men hvad den sicter til det ingen er bekiendt, Foruden Himlens Gud, som hafver den optændt. MenMen det, o Brødre, kand en hver af os dog vide : Saa fremt som vi med bon oc ydmyghed i tide For Gud ey falde need, och staae vor ondskab afDen os betyde vil ulykke, meen og straf. hverig. 1 De Svenskes Adelhob ved Næss i Skone stander, Hvor den har leyer sat, och sig vel sterck bemandet Med Folk, som den ved magt og tvang udperser der Och der foruden hielp fra Sverig faaer i sær.
Danske Mercurius, 1677-05-01
Saa vel fra Gottenborg som Stokholm tiding høres, At aarlogs magten der til Søes skal færdig giøres Foruden Capere, samt anden stig ukrud, Som her och der paa rof och bytte redes ud Tydskland. 1 Nustaaer sig Keyseren først ret til aarlogs tanker, J det hand al sin magt ved Mosels Strøm forsanker, Och som det tegner sig, vil gaae ret lige paa Fransosens Land, och sig med sverd til rette slaae. Thi det paa tiden er, at Frandsken och maae fange Sin deel af Krigs ulyst, som hand har gjort saa mange. Ja skal Jtalien for Hannibal undgaae, Carthago først i brand och Lue sættes maae 2 Lad Brysach være stærk, mand hende dog angriber, Och hendes høye vold omringer fast och kniber. Vil Gad, det lykkes maae til gafn och ofverhaand, Da slipper Elsas der ved af vel hart et baand Hvor meget Kønigsmark sig for Stetin umager, Med uforrettet saa hand altid dog afdrager. Chur Brandenborg for vel har passerne forvart, Thi faaer hun vel af trangop at gifve snart.
Danske Mercurius, 1677-05-01
Frankerige. i Hvor hart det end paagik, med Cammerich at vinde: Hvor frisk och hiertefuld sanet Omer lod sig finde: Frandsosen dennem dog med sverd oc Herreskiold Paa vel en ringe tid har fanget i sin vold. Spanskens Nederland vel større larm hand gjorde Saa fremt hand ellers ret for Engelland det torde Thi dersom hand for vidt omkring sig gribe vil Paa krig mod Engelsken hand sig maa lafve til. 3 Mod Tydskland med sin hær saa sact hand derfor ganger, hvor hand vel uden tuil och nok at giøre fanger. Men paa Sicilien det i veyskaalen staaer, Thi Spansken der saa vel, som hand, undsætning faaer.
Danske Mercurius, 1677-05-01
Engelland.
Danske Mercurius, 1677-05-01
Hvad Parlamentets huus har Kongen forestaget, Hand til en visse Dag udi beraad har taget, Och lofvet Rigens gafn at acte midlertid, Samt och at mægle til forlig med største flid. Men dersom hand til Fred ey merker raad at være, Da vil hand strax til krig mod Frandsken sig erklære. Dog saa som krigens Jld har nu for længe brændt, Var Fred den beste ting, som Verden med var tient.
Danske Mercurius, 1677-12-01
danske VI. in Decembri 1677. Danmarck.
Danske Mercurius, 1677-12-01
en Munstersk Envoye, Hr. Seesewatz med Ære, indfangen blef oc fick paa det hand mon begiere, Sin første Audientz, det samme og er skeet Den Tartarisk Gesandt hos Konglig Majestet.
Danske Mercurius, 1677-12-01
Hans Konglig Majestet med Ære-Lon vild føye Hans høye Excellentz, for holdet vaaget Øye Paa Fienderne, derfor Hr. Guldenlew i sær Feldtmarskall naadigsten nu proclameret er. Hver Heldt oc Cavallier jo merckte vel oc nøye, Hvad Ære stor det er, mod Fienden voffve Trøye, Om Liffvet end gaar med, staar Æren høyt i Act; Det vidner re-Død Hr. Flori Schout by Nacht. 4. Det høyst fornøden er, til begge Rigers Nytte, Nu til Vinter-Qvartier fra Leyr Milicen flytte,)At stabilere vel sin Flode oc Armad Hans Konglig Majestet sit Commissariat Naadigst befalet har fornøden Sorg at bære. For Magazin, og alt maa ingen Mangel være, Saa til Foraar igien til Lands og Vands at maa Campagnen, med Guds Hielp, for Kongen vel afgaa Det alt er satt i Verck, hver Undersaat ol sømme, Aff æffne-mueligst Flid vor Kongis Bud at fremme, Oc Underdanigsten erkiende Naaden stor, Som Kongen naadigst teer hver i hans Lande borDen J. Den Sachsen-Gothsch Gesandt er oc i disse Dage Til Konglig Audientz at naae bevilget fage, Oc er til Holland reyst Hr. Vice Admiral, Hr. Spaen, at vircke det, hvorpaa ham gaffs BefalMorge. F Fangne mercker mand, at Fienden acter tvinge J sin Vold Jempte Land igien, om vil gelinge; Til Assistente at faa, hand meen Angermanland, Sampt Dahle-Carlenis oc Helsinglands hver Mand. Det General Major Flemming, oc de la GardeGreffv Axel spinde paa. Men om Gud Skytten sparde J deres Væfvergarn, ophøydis de deraff, Derfor Gud styrte dem udi ders egen Graff.
Danske Mercurius, 1677-12-01
Hans høye Excellentz ervaagen alt at mercke, Hvordan Hr. Gouverneur, Hr. Cicignon sin Vercke Til ny Fortificatz ved Fridrichsstad begaar, Men end Fornøyelse til Approbat hand faar Som alle Passer var i Wigen vel besatte, Oc saa fordeelet næt, Samling igien at fatte, J Timer Sneese To, oc Otte til, da see! Udi Vinter-Qvartier er ganget Norsk Arme. 4. Den store Omhu, som for Alting vel at laffve, Hans høye Excellentz til Rigens Gafn monn haffve, Med Pen ey tegnis kand, mand faar det slutte saa Aff Gud og Kongen meer hand Ære-Løn vil saa 5. Aff Alting mercke vi, at Gud er paa vor Side, Sær det som paa Bahuus er skeet i disse Tide: Den gamle General ey fleer Soldaten-Stød Skal holde; thi nu, see, er Harald Stage død. 6. Castelletz Wachtmester, som Portens Nøgler haffde Forvaring sin, da hand Beredskab laffde, UdTil Broen at lade need, hand faldt i dyben Strand Saa miste det Castel sin Nøgler ogsaa Mand. Vi haabe vill, nest Gud, aff Fienden Seyr at vinde, Hvor høyt hand pucker end, oc lar sig trotzig finde, Hans Acht endnu ey kom, som hand vill, alt i Sæck, Værdu, O Gud med os, oc lær ham feyle-Træck Skaane. Skaane. Vor Fienden holder Huus i Skaane mand fornemmer, Ret Hierte-smertelig, det arme Folck hand klemmer, Som Fluen Edderkop, naar suuer ud dens Blod. Naar Præst er død, maa Sogn ved Præst ey raadis bod 2. Hans Kongl. Majestet aff Sverrig mand vil skriffve, Jankiøbing, oc fort til Stockholm at begiffve Til Sig videre, udaff Stembock oc Brahe Raad, Ved stærcke Motiver, saa meget har formaad. Som udi sidste Krig, sit Verck nu Fienden driffver, Malmøe Skaanske Mænd har dømt, at mand aflifver Ved Sværdet: men end ey skeer Execution, Gud vel saa mager det, at de tør faa Pardon, 4. Hr. Meerheim ventis hid med Officerer fleere, Fienden at faa Skræp mand vel skal høre meere. Da For kort Tid Keyserske til Holstein er marchørt, Oc Munstersk Troppe med, at vorde tecrutert. kelnburg.
Danske Mercurius, 1677-12-01
Med stor Solemnitet er Walthers Liig begraffvet, Udinden Wismar-Stad ham Jordefærd tillaffvet, Saa sørge-næt oc vel der alle Ting tilgick, At saas for Tienist tro hand saadan Ære fick. Pomern. De Or alt merck værdigt er, Stettin er offvergangen Paa same to Aars Dag, som Wismar før blef fangen Aff Daner Kongens Mact, som dette da hunt nu Gir Kongen Arffve-Ræt, udaf Seyr-vunden Hu Du, Danske Mand, derfor Tacksigelse, est skyldig, At giøre Gud, ocsaa vor Arffve-Konning hyldig, J Alleting der saa beviser Naade dig, At du ved Kongens Seyr i Strid est lyckelig Øster-Rige.
Danske Mercurius, 1677-12-01
Aff Mahrisk Stænder har Keyserlig Majestete, Til et Fældtog, begiert en Leffverantz at sætte De De Gylden firsindstiffve tusind: Bøhmen med Ott hundred tusinde. Et got Forskud er det. 2. Den Keysersk General Hr. Cobb, hvad har i Sinde, Ved Nagy Michali Polacken aff at vinde, Slet ingen i Caschau faar ret at vide, før J deris Stillestand hand en Skærmytzel giør.
Danske Mercurius, 1677-12-01
Ober-Ungern. Uds høye Helligdom foractlig Fode trædet, STil Tyrcken Christne hen ved Sall for Guld afledet, Mord, Brand, Blodskam, alt ont har 9 Rebeller giort, Derfor forskrecklig dem er Liffvet røffvit bort Mickel Gylial, Hopmand, paa Sluffe knuggee, Bleff Rimmer skaaren aff oc Armene affhugget, Oc stucket paa et Spid, hand leffvendis er steegt: De andris Lindre-Død vandt, være ilde leegt. 2. Saa seer Gud lenge til, med Hæfnen om hand bier, Hand kommer endelig, at det til Siælen svier, O synde-lystig Stæl, i Tide vendt dig om, At acht til Salighed ey slaar dig vig Bom Slut med det gamle Aar den gamle Lyst at synde, Med et nyt Leffnet du Nyt-Aar igien begynde, Spiller end andre Juul, spill du med Jesu Juul Fryct Gud, Ær Kongen saa undgaar du Pølen ful. cke, Heyr, Halighed, Selsignelse oc Sælde, Steds Arffve-Regiment, oc alt Himmelen kand giælde, geg Kongen, Congens Huus, og Konglig Arfvinger. Til Dyt Aar ønske vil, i Lifve men jeg er Vigilosafus.
Danske Mercurius, 1678-01-01
Danske in Januario 1678. Danmarck. Orhaabningen til Fred er god, som Himlen byder, Gud Potentaters Sind men høy, at de kun yder Samtykke god der til oc hver en Christen Plict, Saa, med Guds Hielp, ald Strid kand vorde snart forligt.
Danske Mercurius, 1678-01-01
Den Keysersk General, Græffv Lessle, kort forleden Fra Keyseren fick Bud, sig strax at føye heden, Til Hiem paa Reysen fort: Hand fick oc Affskeed god Med dyrbar Smycke sit ham Kongen Ære lod. J. Sin Undersaatter tro om Naade stor erindret Har Konglig Majestet, Krigs Styren oc forlindret At nu dess halffve Deel i indeværende Aar, Til 2. Terminer hver kun at betale faar. 4. Ald sin Armee til Hæst, som General, at føre Krigs-Collegio, om alt god Anstalt giøre, Herr Arensdorff er sat til Vice-Præsident, Aff Kongen Naadigsten til saadan Ære kient. 5. Den Sachsen-Gotsch Gesant, Herr Pryskenck, har bekomet Sin Orloff Naadigsten, ham Konglig Naade frommet Med Ridder-Orden giæff af Dansken Elephant, At giffve Hertugen, som Kongens Naade fant.
Danske Mercurius, 1678-01-01
Norge. Norge. Ra Vennersborrig oc til Gierdrum langs med Vandet, Har Fienden skantzet sig paa nogen Ort i Landet, Oc ald dend gandske Egn hand hvissmer daglig om; At søge Gottenburg, hand Hissing-Øe lod tom. Skaane. Nhver Ugudelig fra syndig Veye føre Naa fo det Jertegn stor, i Sind og Hierte røre Som i Landtz-Crone sig tildrog paa Nyt-Aarsdag Med en Tydsk Sergiant, der fant med Hierte-Nag, Sin syndig Jdrets Løn, oc hvad er, Sathan tiene, Som i Guds Meenighed ey spared, ham at fleeneMed blodigt Mercke paa sin venstre Kinde-Been. Fortryd din Synd, vendt om, O Synder, vær ey seen. At friste Graffverne, og Pladtz at offversvemme Til Christianstads Vold, en Bonde at fornemme, Som Fienden haffde sendt, i Sticken lod sin Hat; Ham burde anden Løn, vaar hand kun greben fat. Hver femte Skaanske Mand har Løvenskiold udskrefvet, Oc som de stod og gick, med sig fra Huuse drefvet.
Danske Mercurius, 1678-01-01
Ved offentlig Placat en hver er buddet hart, Sit Gods at flytte ind i Malmøe med en fart ald Lands Crone Lehn med Brand har Fienden truet, Hvor med Indbyggerne en Deel hand haffver kuet Men til Lands-Crone Stad sig mange dog begaff, Med Armod sit, at de hans Aag maat kaste af. At Fiendens Mact er svag, mand dog har vel erfaret, Før hand til Sverrig Hiem, sin Kaas har alt forklaret: Mod Christianstad staa siges dend anden Rest, Snart haabes, at for dem skal Hiemfart blifve best 7. Et lyckeligt Parthi for kort Herr Neerheim giorde, J hvilket Snesse 3. oc 12 Fienden forlaarde; Halffdeelen fangne bleff, de Resten skudt ihiel. Aff voris Gudskee Loff, ey bleff en eenist Siæl. 8. O Himmelskrigend Synd, at mord-begierlig Domme, Udaff blod tyrstig Hustit fældis offver de Fromme: Herr Baron Krabbe maa jo vidne med sit Blod, Paa Malmøe Torff der hand sit Liff uskyldig lod, Dog 4. Fendricker ham Dødsens Skaale skenckte, Hand, som en Christen Heldt deres Vanmod vel betenckte, Oc Herrens Tiener med, som ham betiente vel, Oc saa med freydigt Mod opoffret Gud sin Siæl. Trusel oc føde Ord ey kunde ham affvende Fra Gud og Retten sin Guds Mact hand Siæle-kiende, At hæffne den Uret, aff Fienden ham er skeed: Der paa fast haabte hand, oc taglig Døden leed. Harnisk fuld en Mand lit for lod sig tilsiune, H. J. Som udi Lufften stod, Malmøe Slot at beliune, Om Natter-Tide, med 2. Fahner, rød oc sort, En udi hver sin Haand, som dog en Skye tog bort Hvad mon hand tegne vil andet, end Himlens Vred At hæffne den Uskiæl, saa mangen Siæl som skeede Aff Fiendens Grumhed stor. Vær naadig os, O Gud, Riff hver fortrængte Siæl aff Fiendens Snarer ud Gulland. Di Vinter-Qvarteer sig Tropperne at føye Her Gouverneur befoel, dog holder vaaget Øye Mod Fienden, at hand ey til Landgang komme maa Sex-hundret Mand derfor har sat til Vact at staa, V. Med 700. Mand hand Fæstningen besatte, Udaff det beste Folck om Fienden Søgning fatte: Blanckenheim Commendant der hos giør all sin Flid, At bringe Fæstningen Velstand i rette Tid. 4. At intet fattis skal, behøfligt som kand være Til Aars oc Dags Forsiun, aff Proviant oc meere, Sampt Ammunition har Kongen Sorg andvendt, Oc offverflødelig til Landet Alting sendt. Franckrige. And samler alt saa fort, mand dog ey vist kand vide, Hvem det end gielde skal før de gaar loss at stride, 20000. Mand, og Soldens Offverslag, Bereed skal findis naar fremst inner stridens Dag.
Danske Mercurius, 1678-01-01
Engeland. Nanseelig Armee til Lands, oc Orlogs Skibe Oprettet er, hvormed en Fiende mand vil kibe, Som meents Franckrig vist, der til er Tøcke sat Aff de Foreenede, oc Hollandske Estat.
Danske Mercurius, 1678-01-01
Tyskland. Aa fleeste Steder er det blodigt Sværd end draget, Oc mangen Stad stor Fryct for Fiende-Vold indjaget. Til Hverffving Keyseren Patenter giffvet har Oc Pengers Udgifft stor giør Borgers Punge bar. Anner Kongens Spur oc Crone, Sværd, oc Alt velsigne saa, Aff din høye Himmel-Throne, Verden offver at høris maa, At, som Kongen haffde retFor retfærdig Sag at stride, Saa vild, du ham, Gud forblide Ende god paa god Forsæt, Ønsker.
Danske Mercurius, 1678-01-02
Den Svenske Königsmarck herved sig meget glæder Blant Folcket Hyrde-løst hand Løve-gridst fremtræder, Aff hver een Øyen Kraag udgnistrer blodig-Jld, Hand splitter, splindrer, slaar, som hand var gal og vild. Forsager dog ey her Strid-bare Danske Helte, Den Soel igien opgaar, som bloed besudled Telte Vil straale-luutre ud, her voxer Ormen op, Som Svensken pildre vil, aff død Been-raded Krop Den dunckle Torden-Sky forblinder Soelens Øye Med Slud og drasle-Regn blød-giører Bondens Trøye, Vand-drucken Kofte dog hand tørrer strax paa ny, Naar Solen mildrer frem bag tycken Regne-Sky Saa om endskiønt det skeer at Støffle-Kraffven fyldis Med Ære-rundet Bloed, ved purpur-Safften hyldis Til Ævighedens Børn, J dog og Eders Flock, Og her er Folck endnu, som heffner Skade nock 5 Greff Lesle er bortreyst og Kongen ham foræret Et Kostbar Bryste-Span, saa har hand hos os været.
Danske Mercurius, 1678-01-02
Paa Fyrstens Vegne har den Gotiske Gesant Faaet Ridder-Orden af den Danske Elephant Lands-Crone i Skaane. Græselig Gestalt med gridske Drage-Tænder En Dieffvel Løve-grum sin Skaabeluun forvender, Og plager een Sergeant fordobbel Synde-Pact, Som hand indganget har, dog ey den ret fuldbract. 2 Hen offver Malmøe Slot, i Lufft-Palatzer høye En Kempe Kaaber klæd mand har beskuet nøye. Bloedfanen, Feyde-Breff hand holt i høyre Haand J Venstre Sørge-Sløer og truet Folck og Land. Maa skee at Himmlen saae der Baron Krabbe døde For Svenskens Bysse skud, den vilde og da bløde. Og som ham nectedis all Sørge-Klocke-Klang, Den selff med Sørge-Dract gick med i Sørge-Rang.
Danske Mercurius, 1678-01-02
Tydskland. 1 Med Tuusend Fryde-Spring krum hvalte Himmel-Bue Og Kaaber-Styckers Vraal affbrent ved Bønners Lue Sin Lycksom Seyer-Soel Chur-Brandenburg har faaet Jgien hiem til Berlin sit Øye maal opnaaet: 2 Men General Sverin for hannem død er bleeffven Og Keyserens General Wertmüller er opskreeffven Jblant de Helgens Tal, som galen Nidkierhed Canonizered har, og harme fuld Fortreed.
Danske Mercurius, 1678-01-02
Ungern. Med Tyrannie og Vold Rebellerne fremfare Til Nygabon, og ey eet Øye moxen spare, Hanhang som krencket har saa mange Kloster-Møer, Aff Kloster-Moders Haand Forgifften faaer og døer.
Danske Mercurius, 1678-01-02
Barbariet. 1 Bloed-tørstig Bloede-Hund, Jeg meener Tyrken, spiler Sin Struube op paa ny, Ukraine derved smiiler Slet ingenlunde. Og den stoere Penge-Skatt, Som fordris moed Forbund, aff Fryct giør Polen maatt.
Danske Mercurius, 1678-03-01
Jgiennem Churland ej tilstædes Svenskens tog, Thi Polens Konge ved forbud det plat afslog. 4. Feldt-Marskalk Horn er af en Feber lagt paa baare, Hvorfore Sverig sig og gremmer meget saare: Hans hær nu stille staar, ia nødes til for foer Maa skee at ligge til det grønne græs opgroer.
Danske Mercurius, 1678-03-01
Tydskland. 2 Sil Nystad Hertugen af Lothring har undfanget Den Polske Dronning, og sit Bryllup der beganget: Som hand med Keyseren er nu besvogret nær, Gaarordet, at hand og anføre skal hans hær. 3. J Svitzerland mand nu samt andre stæder hører, Hvor Satan raser om, og mange slæt forfører Til self mord, Troldon, og Jeg ikke veed, hvad sned Hand ej tør vofve til Guds børn at drille med.
Danske Mercurius, 1678-03-01
Frankerige. 1. abago Jnsel sig nu Frandsken vist tilegner, Men Holland holder sligt for tant, og den optegner For sin men om den er endnu i Hollands magt, Da blifver den med Ord saa læt ey der fra bragt. 2. De Engelske nu med god Afskeed hiem ad stunde, Men keedes ved, mand dem ej giennest Vei vil unde, Thi de den seeneste der fra maa vandre bort Sligt er vel liden tak at nyde for vel giort.
Danske Mercurius, 1678-03-01
Engelland. it huad til krigen hør mod Frandsken fort at sætte Er huer mand villig til at lade flux anrætte, Huer vil med gods og lif sig vise tro og huld, Og allerede der til samles tønder guld. Mand haaber, Kongen skal omsider sligt samtykke, Og tviler ej paa Guds bistand, fræmgang og lykke: Men de som vilde ej med gode giøre fred, Gid de maa lære hvad ufred nu fører med Tyrkie.
Danske Mercurius, 1678-03-01
En ofvermaade stoer Krigsrustning færdig giøres, Hvorfor hos Keiseren ej liden fryct oprøres: Er Tyrken hidset op af nogen Christen Mand Til Christenhedens stød, sin løn vel fanger hand Du store Fredens GUD, byd fredens føde stemme Udi din Christenhed, som er saa hart i klemme, At gifve fryd til huer, som hafver lyst til fred, Og styr en huer som lyst har til ueenighed. Co der
Danske Mercurius, 1678-03-01
Tydskland. 2 Til Nystad Hertugen af Lothring har undfanget Den Polske Dronning, og sit Bryllup der beganget: som hand med Keyseren er nu besvogret nær, Gaarordet, at hand og anføre skal hans hær. Svitzerland mand nu samt andre stæder hører, hvor Satan raser om, og mange slæt forfører Til self mord, Troldom, og Jeg ikke veed, hvad sned Hand ej tør vofve til Guds børn at drille med.
Danske Mercurius, 1678-03-01
Frankerige. 4. Habago Jnsel sig nu Frandsken vist tilegner, Men Holland holder sligt for tant, og den optegner For sin men om den er endnu i Hollands magt, Da blifver den med Ord saa læt ey der fra bragt. 2. De Engelske nu med god Afskeed hiem af stunde, Men keedes ved, mand dem ej giennest Vei vil unde, Thi de den seeneste der fra maa vandre bort Sligt er vel liden tak at nyde for vel giort.
Danske Mercurius, 1678-03-01
Engelland. Ult huad til krigen hør mod Frandsken fort at sætte er huer mand villig til at lade flux anrætte, Huer vil med goeds og lif sig vise tro og huld, Og allerede der til samles tønder guldMand haaber, Kongen skal omsider sligt samtykke, Og tviler ej paa Guds bistand, fræmgang og lykke. Men de som vilde i med gode giøre fred, Gid de maa lære hvad ufred nu fører med Tyrkie.
Danske Mercurius, 1678-03-01
En øfvermaade stoer Krigsrustning færdig giøres Hvorfor hos Keiseren ej liden fryct oprøres; Er Tyrken hidset op af nogen Christen Mand Til Christenhedens stød sin løn vel fanger hand Du store Fredens GUD, byd fredens føde stemme Udi din Christenhed, som er saa hart i klemme, At gifve fryd til huer, som hafver lyst til fred, Og styr en huer som lyst har til ueenighed. (2) den