Aalborg Stiftstidende, 1832-07-02
Denne Verdenssot bebudedes ved mægtige Omvæltninger af Jord=Organismen. Fra China indtil det atlantiske Hav rystede Jorden; i hele Asien og i Europa kom Luftkredsen, i Oprør, og Plante= og Dyre=Livet kom i megen Fare. 15 Aar forinden Pestens Udbrud i Europa toge de usædvanlige Naturbegivenheder deres Begyndelse i det chinesiske Rige. Fra 1333 til 1347 afvexlede Tørke og Hungersnød med Oversvømmelser ved Regnskyld og pludselig sig aabnende Kilder, med Jordskjælv og underjordisk Torden. Overgangen af disse Begivenheder og af Pesten fra Asien til Europa falder i Aaret 1348. Paa Øen Cypern var Pesten alt brudt ud østenfra, da Jordskjælv og en frygtelig Orcan rystede Øen. Jndbyggerne dræbte deres muhamedanske Slaver for ikke selv at vorde dem underdanige, men selv bleve de i bevidstløs Forskrækkelse kastede fra et Hjørne til et andet. Havet steeg over sine Breder, Skibene sønderknustes mod Klipperne og saa overlevede dette rædselfulde Skuespil, der gjorde denne blomstrende Ø til en Ørk. Forinden Jordskjælvene havde en forpestet Vind udbredt en saa giftig Lugt, at mange Jndbyggere, overvældet heraf, styrtede mod Jorden og udaandede Livet i en græsselig Dødskamp. Dette Tilfælde er et af de sjeldneste, der nogen finde er bleven varetaget, thi intet er saa bestandigt som Luftrummets Sammenblanding; fra ingen Side har Naturen sikkret det organiske Liv med mere Omhyggelighed; aldrig har Naturforskere i Athmosphæren opdaget fremmede Stoffer, der vare begavede med sandselige Særkjender, baarne af Vinde og frembringende Sygdomme over hele Verdensdele, førend 1348. Sagnet gjorde ogsaa sit til for endmere at udsmykke Virkeligheden. En Dunstkugle af Jld, der i det fjerne Østen havde nedsænket sig til Jorden, skal i en Omkreds af mere en 50 Miil have dræbt alt Levende, og derhos forpestet Luften. Jordskjælv, Misvært, Oversvømmelser hjemsøgte nu de europæiske Lande, det ene efter det andet. Om den sorte Død ville følgende Notitser give et Begreb.) Lübek, som den Gang var det nordiske Venedig og kunde ikke meere rumme den tilstrømmende Menneskemasse, kom i saa stor Forvirring, at Folk tog Afsked fra Livet som i Desparation. Uhyre Summer slæbte man hen i Kirker og Klostre, for at nedlægge dem ved Altrenes Fødder, men Munkene vilde ei have Guld, thi det bragte kun Døden. J Paris døde daglig 500 Mennesker; tvende Dronninger, en Biskop og endnu mange Fornemme vare iblandt de Bortrykkedes Tal. Kirkegaardene kunde intetsteds forslaae noget; i Avignon indviede Bispen Rhonefloden til Kirkegaard faaat Ligene uden Opsættelse kunde kastes deri, og til saadanne usædvanlige Forholdsregler grebes i alle folkerige Stæder. J Vien groves uhyre Huler udenfor Staden hvori man kastede Liig i tusindviis. J Erfurt kastedes saaledes 12000 Liig, i 11 Huler. Almindelig vare Rygter udbredte, at man havde begravet endnu Levende iblandt de Døde, hvilket udbredte Gysen og Forskrækkelse. Alligevel hørte Tydskland til de Lande der ikke vare haardest medtagne; man anslaaer Dødeligheden til 1 1/2 Mill. Jndbyggere. Jtalien derimod blev haardest medtaget; den halve og paa sine Steder de 2/3 a hele Befolkningen blev bortrykket. Forfatteren troer at kunde antage, at Europa ialt har tabt 25 Mill. Mennesker, som var 1/4 af dets Befolkning paa den Tid. Da Soten var forbi, saa troede man endnu kun at vandre imellem levende Liig, thi alle Efterlevende faae ud som Dødninge. Men ligesom Menneskene nu samlede Kræfter saa anvendte de disse til kastefulde Handlinger, thi de vare udartede. Folket tænkte ligesom nu, ogsaa paa Forgiftninger, at denne uhyre Ødelæggelse nemlig var bevirket ved Mennesker, der havde forgiftet Alting. Jøderne bleve Offeret for denne taabelige Mistanke. J Mainz allene skulle 12000 Jøder have fundet en marterfuld Død. Denne Omstændighed var forbunden med et Omvendelses-Raseri, som man vilde anvende iblandt dem, og nu tilstode de hellere, og for ikke at lide større Pinsler, frivillig, at have forgiftet Alting for blot at komme til at ile en hurtig Død imøde.