Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-25
Her samledes endog lige indtil de sildigere Tider aandrige unge Mennesker, som underholdt sig paa en behagelig og lærerig Maade. Disse Tider forsvandt efterhaanden. Jo mere Yppigheden og Forfinelsen tiltog med en fremblomstrende Handel og Søfart, desmere følte man Trang til at efterligne fremmede Sæder, og til, saa at sige, at overflyve sin Stand. De stille huuslige Glæder, den inderlige Fortrolighed i Familiers skjønne Kredse tabte sig. Familieselskaberne bleve for simple og spidsborgerlige, Vertshusene og offentlige Steder for gemeene. Store Kredse eller Klubber maatte der dannes, utilgængelige for enhver Uindviet, skjøndt de i Grunden ikke vare udmærkede fra offentlige Steder ved andet, end at de kun vare tilgængelige for et bestemt Antal Valt eller Udvalgte, der, efter Love, spillede Kort, røgede Tobak, sladdrede, hørte engang imellem en Concert og tegnede sig visse Gange om Vinteren til et Bal eller en Soupe. Hver Familie, hvert enkelt Menneske, der regnedes til de bedre Stænder, skulde være Lem af et saadant Selskabslege me. Klubber voxte nu op som Skampioner. Jo mere sluttede de allerede tilværende vare, desflere nye maatte der opstaae. Enhver vilde være Klub bist. Unægteligen havde Klubberne deres gode Sider. Et vist Slags Selskabelighed tiltog, Leilighederne til at stifte Bekjendtskab og vexle Jdeer, bleve flere. For mangen Mand var det endog høist gavnligt i hans Fag, at kunne komme her i Selskab med Mennesker af forskjellige Classer, der kunde give ham gode Raad og Vink. Men disse Fordele opveiede langt fra ikke den Ulempe, Klubberne i andre, lige saa vigtige, Henseender stiftede. Huusfaderen blev dragen bort fra sin Families Skjød. Jstedet for at tilbringe den lange Vinteraften, efter fuldendt Dagarbeide, i sin Huuskreds, være sin Ægtemages Selskaber, sine Børns Veileder; istedet for at søge og finde sin Lykke der, hvor saa mange naturlige Baand drage ham hen, flyede han til Klubben, der ved Kort spillets og Conversationens magnetiske Kraft trak ham saa uimodstaaeligen til sig. Ogsaa den unge ugifte Mand søgte nu sin Lyksalighed i Klubben, kjed af at besøge de gammeldags, stive Familiekredse. J Klubben behøvede man ikke at være saa tvungen, som paa offentlige Steder, hvor man stødte sammen med saa mange Ubekiendte og maatte være forsigtig i sin Tale. Her var man blandt lutter Fortrolige. Her kunde man tale hvad manvilde, gjennemhegle hvem man vilde, fortælle By anecdoter og Byrygter, som man vilde. Vist nok var Tonen i alle Klubber ikke lige, men deres Hovedcharacteer var dog Aabenmundethed. Fruentimmerne toge vel ikke Deel i de daglige Sammenkomster og Conversationen, men de skulde dog til Bal og Concert. Jkke at tale og Bekostningen, det medførte for Huusfaderen, som skulde føre sin Kone og et Par voxne Døttre til et saadant Bal saa maatte saadanne Sammenkomster, hvor den Ene saa gjerne vil overgaae den Anden i Pragt og Stads, tillige aabne en viid Mark for gjensidig Misundelse og umættelig Glimresyge. Saaledes blev Klubvæsenet Moder til den hos os saa overhaandtagende Overdaad i Klædedragt blandt det andet Kiøn. Ligesom alle Classer nu skulde og maatte være Klubmedlemmer, saaledes udbredte ogsaa Yppighed sig derved endog til de simpleste Stænder, og det var nu ikke meere paa Klædedragten, men kun i Hof= og Statscalenderen man kunde kiende den høieste Rangsperson fra den simplere Borger.