Aalborg Stiftstidende, 1844-12-07
Fædrelandet. Den 25de Novbr. holdtes i Sommersted en Fest, der var ligesaa smuk som den er ualmindelig, maaskee den endog til Dato er den eneste i sit Slags. Det var til Ære for Sognefoged Jens Skau, der den Dag havde beklædt dette Embede, hvilket hverken er let eller uvigtigt, i 25 Aar. Han er i høieste Grad agtet og afholdt af Sognet, ligesom og den almindelige Dom, hvilken selv de Embedsmænd, der ikke kunne være glade ved hans Danskhed, istemme om ham er, at han er en af de allerdygtigste Sognefogder i Amtet, og at der rimeligviis ikke findes en Eneste, der er saa kyndig i Communalvæsenet som han. Sex og halvtredsindstyve Sognemænd havde skudt sammen til en smuk Sølvpocal, som en Hædersgave til J. L. Skau i Sommersted for hans 25 Aars tro Tjeneste som Sognefoged, foræret ham af 56 Sognemænd den 26de Novbr. 1844, hvilken under en passende Tale af en af Mændene overraktes ham ved et Gilde, som disse Mænd havde foranstaltet i Laurids Skaus Gaard. Foruden Stedets Præst, Hr. Poulsen, og Degn Hr. Kloster, glædedes Selskabet ogsaa ved et Besøg af Prof. Flor, som i nogen Tid havde opholdt sig paa Høiskolen i Rødding, og Pastor Hertel i Moltrup. "Dannevirke slutter sin Beretning om Festen med den bemærkning, som formodentlig vil interessere L. Skaus mange Venner og Beundrere, at hans Fader kun er 49 Aar, og altsaa blev Sognefoged, da han var 24 Aar gammel, og at L. Skau selv allerede et Fader til 3 raske Sønner, hvoraf den ældste gaaer i sit ottende Aar. I det sydlige Holsteen paa Patrimonialgodset Horst, Klosteret Uetersen, er, ifølge "Altona Merc.", begaaet et skrækkeligt Mord. En Tjenestepige, som havde forladt sin Condition, var i flere Uger bleven savnet, indtil hendes Liig endelig i næstforrige Uge fandtes i en Mose, med kløvet Hoved, og svanger i sjette Maaned. Mistanken om Mordet faldt strax paa en Karl, der blev arresteret og mod hvem der skal være fremkommet meget graverende Jndicier. Pigen havde faaet sin Løn i preussiske Dalere, Liget var udplyndret og Karlen, som notorisk tidligere ikke havde havt Penge, har kort derefter paa flere Steder udgivet preussiske Dalere, angaaende hvis Besiddelse han hidtil ikke har kunnet legitimere sig. Endvidere har en Dreng, den Dag Pigen blev borte, seet begge gaae sildig om Aftenen over Marken mod det Sted, hvor Liget fandtes, og endelig skal det i flere Forhør ikke have været Karlen mulig at bevise sit alibi, men han skal i denne Henseende have indviklet sig i forskjellige Modsigelser J Ringkjøbing Avis læses følgende Jnserat: "Mange Sogneforstanderskabers Formænd bleve vist forbausede, dengang de modtoge Stiftamtmand Brettons Bog, hvorpaa de efter deres Foresattes Opfordring havde subscriberet, og nu saae dens Tykkelse og hørte Prisen, jeg troer over 8 Daler. Hvo havde troet, at denne Bog, som anbefaledes som nødvendig for hver Formand, skulde være bleven saa tyk sammenskreven af alskjøns gamle og nye Placater og Forordninger, som en Procurator skulde have Ondt ved at hitte Rede i, end sige en simpel Lægmand. Og hvo skulde have troet, at den saa var bleven saa dyr, Forfatteren maa have tjent sine gode Penge ved de mange Formænds Subscriberen; men de arme Communer rundt omkring i Landet, som skulle udrede disse Penge, hvad sige de til denne unyttige Udgift, Man har ikke seet Mage, siden den endnu tykkere og dyrere Bog om den indbyrdes Underviisnings Væsen og Værd, ligeledes efter Anbefaling og Opmuntring fra høie Øvrigheder, blev bekostet af næsten alle Skolekasser, eller hvad der næsten var det samme, af Communerne. Disse Bøger ere siden vel de fleste Steder fortærede af Fugtighed, ubrugte og ulæste, og det Samme vil rimeligviis ogsaa blive Tilfældet med nærværende Bog. Vil man have nok et Exempel, da erindre man sig, hvorledes afdøde Kjøbmand M. Cohn, ligeledes efter Øvrighedens Anbefaling og Medvirkning, drog omkring i Landet og slog Folk Plader. Jal man kan undertiden skammelig lade sig tage ved Næsen; men af Skade maa man dog vel tilsidst blive klog. Jeg har ventet længe paa, at en eller anden Formand skulde beklaget sig offentlig; men da dette ikke er skeet, vedgaaer jeg ligefrem, at jeg i dette Stykke, med at subscribere paa denne Bog, har mig af som et Asen. – Naar en Subscribent saaledens aabent skrifter, at have baaret sig af som et Asen, hvorledes kan da Forfatteren af et saadant Værk, siges at have baaret sig ad