Politivennen, 1801-01-01
Krigs- Korrespondents. Det er ikke at undre over, paa en Tid, da hver Mand føler, tænker, ønsker, haaber for Fædrelandet, om da ogsaa ethvert Blad der udkommer, det være af hvad Indhold som helst, seer sig ligesom inspirert af Fædrelandets Genius, og hendraget i det store, al Deeltagelse opslugende Æmne. Ogsaa disse Blades Samler finder sig fra alle Kanter overvældet med Breve og Bidrag, vor Krig angaaende, hvoraf nogle hidtil have været og herefter blive udførligere udviklede. En meget stor Deel, Dem han ikke troer at burde indrykke, henligge til Afhentelse. De øvrige følge her under eett ere de end ikke af stort Værd, vil deres Anførelse her dog have den Nytte, at man seer hvorledes den opvaagnende Enthusiasme begynder at omfatte alt hvad der staaer eller synes staae i Forbindelse med vort Forsvar. No. 1. Min Herre. Paa en Tid da Staten bruger saamange raske Hænder, og dog nødig vilde skille Borgeren ved de ham til Familiens Ophold nødvendige Arbejdere, vilde De nok gjøre vel i, at anvise i Deres Blade en 10 til 12 Personer, som paa andres Pung, uden derved at gavne dem eller sig selv, hensidde ørkesløse, jeg mener Gjældsarrestanterne, hvoraf de fleste sidde for meget ubetydelige Summer. Hav den Godhed at udvikle Sagen noget nøjere. Deres o. s. v. No. 2. Hr. Udgiver! Var det ikke godt, om De i deres Blad gjorde opmærksom paa, at man i Krigstider i andre Lande har lovet de ikke alt for slemme Malifikantere deres Frihed, imod at foretage sig et eller andet halsbrækkende Arbejd imod Fjenden, Vær saa god at forslaae saadant noget i deres Blad, thi jeg har ikke Tid selv at sætte noget sammen desangaannde. Deres o. s. v. No. 3. Hr. Udgiver! Det er faldet mig ind, at Fjenden kunde, ved een eller anden underkøbt Forræder, let lade Stadens Vandrender oversave, ude ved de ferske Søer, hvor ingen Vagter er, om ikke for andet, end blot at opvække indbyrdes Mistillid. Brug den Tanke, hvis De kan. Deres o. s. v. No. 4. Hr. Udgiver. Aviserne fortæller os om hele Floder med Korn, som fra Lybek og Rostok gaae herforbi til Engelland. Er det Ret at lade sin Fjende uhindret faae saadan Tilførsel? No. 5. Min Herre. Jeg hører mange af mine Medborgere forundre sig over at Lybekkerne og Rostokkerne gaae uhindrede med Mad til Britterne. Jeg er vis paa at det er Deres Tanke ligesaavel som min, at vor Regiering ikke kunde handle stormodigere og konsekventere, og at Danmark bør lade Lybekkere og Rostokkere nyde den Neutralitetsret, det selv vil vove det yderste for. Jeg ønsker De vilde skrive noget derom til Oplysning for de gode Medborgere, der af Misforstand ivre derimod. Deres o. s. v. No. 6. Hr. Udgiver! Jeg hørte idag disputere for og imod Lybekkernes og Rostokkernes fri Sejlads til den der tager vore Skibe, (jeg gider ikke nævnet Dem) og faldt derved paa noget, som jeg troer var en Middelvejt nemlig at tilbyde at give disse godt Folk det samme for Kornet, som de kunde faae hisset. Hvis Dem synes jeg har Ret, saa indryk dette i Bladet. Deres o. s. v. Min Herre! Ingen kan have mere Tillid til vore Landsforsvarere end jegt imidlertid er Forsigtighed dog ogsaa en god Ting, og godt at følge dens Bud, endog før Nøden er der. Dersom vor Sejlads i lang Tid standsede, vilde vi da ikke tilsidst komme til at købe Salpetret dyrt fra Svensken, om han ellers kunde producere nok. I Frankrig blev alle og enhver opfordrede til at avle det raae Salpeter, og Forskrivter desangaaende gratis uddeelte. Kunde man ikke gjøre det samme her, og det raa Produkt leveres mod en fastsat Pris til enhver Amtmand, som igjen besørgede det til Regjeringens Salpeterverk eller Krudtfabrikerne for at renses og videre forarbejdes som Krudt til vore Fjenders Ødelæggelse. Landet vandt tillige en ny FlidsDeres o. s. v. No. 8. Hr. Udgiver. Dersom Engelskmanden mener det virkelig fjendligt, er det da ikke troligt at alle Fartøjer i vore aabne Havne, vil blive bortslæbte eller stukne i Brand af hans Kuttere eller Baade? Jeg tænker, siden Fartøjerne dog ikke kan bruges, at det var bedst at pumpe dem fulde af Vand og synke dem i Havnene, saa kan de ikke saa let bortføres eller brændes, men naar Faren er over strax pompes lens og gjøres brugbare igjen. Indryk dette om De vil med hvad Forandring Dem synes godt. Deres o. s. v.