Berlingske Tidende, 1815-11-27
Paris, den 10de November. Følgende er det væsentlige Jndhold af de i den almindelige Tractat i mellem Frankrig og de allierede Magter omtalte Biconventioner : 1 Artikel angaaer Armeens Bestanddele og Valget af dens An forere. 2. Den franske Regiering giver den Huus, Jld og Lys, Levnetsmidler og Fourage in natura; dog skulle Portionerne, so efter en r. bestemt Tarif skulle leveres, ikke overstige 200000, og Nationerne de sike over 50,000. For Sold, Eqvipering, Mondur og øvrige Formødenheder betaler Regieringen aarlig 50 Millioner; dog ville de Alflerede, for saameget mueligt er at hielpe Frankrig, i det første Aar .de sig nøie med 30 Millioner, under Forbeholdelse af Resten i de af følgende Aar. 3. Frankrig sørger for Fæstningværkernes Vedligeholdelse, saavelsom for de militaire og civile Forvaltningsbygninger, og de Pladsers Proviantering, der skulle gives de Allierede i Forvaring. Denne Forpligtelses Opfyldelse, hvorved man retter sig efter de franske Krigsforvaltningsgrundsætninger, skeer paa derom indgiven Ansøgning af de allierede Troppers Øverstbefalende til den franske Regiering, der maa nes med ham om en for begge passende Maade, paa hvilken disse Fornødenheder og Arbeider kunne tilveiebringes. 4. Ifølge 5te Artikel af Hovedtractaten udstrækker den Linie, de Allierede Tropper skulle besætte, sig langs med de Grændser, de stille Departementerne Pas de Calais, du Nord, Ardennerne, MeuseMoselle, Nederthin og Overrhin fra det indre Frankrig. Man er fremdeles bleven enig om, at (hvis ikke særegne Grunde med giensidig Indvilgelse foranledige en anden Bestemmelse) efterstaaende Gebetsdele og Districter hverken skulle besættes af allierede eller fransk Tropper: I Departementet Somme hele Landet norden for denne Flod fra Ham til dens Udløb i Havet; i Departementet Aisne Districterne St. Quentin, Vervins og Laan; i Departementet Marne Districterne Rheims, Menehould og Vitry, i Overmarnede, partementet St. Dizier og Joinville, i Meurthedepartementet ToulDieute, Saarburg og Blammont; i Vogesernes Departement Districterne St. Dier, Bruyeres og Remiremont; i Oversavnes Departement Districtet Lure; i Doubsdepartementet Districtet St. Hy polite. Kongen af Frankrig maa holde Garnisoner i de Fæstninger der ligge i det af de Allierede besatte Gebet; dog skal deres Styrke være indskrænket paa følgende Maade: i Calais 1000 Mand, Gravelines 500, Bergen 500, St. Omer 1500, Bethune 500, Mantteuil 5000, Hesdin 250, Andres 150, Aire 5000, Arras 1000, Boulogne 300, St. Venant 300, Lille 3000, Dunkirchen og dens Forter 1000, Douay og Leuche 1000, Verdun 500, Med 3000, Lauterburg 200, Weissenburg 150, Lichtenburg 150, Petit Pierre 100. Stasburg 3000, Schletstadt 1000, Ny Breisach og Fortet Mortier 1100, Befort 1000. Dog er derved bestemt, at Jngenieur= og Artillerievæsenets Materiel, og de Bevæbningstykker, som ikke egentlig høre til bemeldte Pladser, skulle føres derfra og bringes til de Pladser, som den franske Regiering maatte ønske, dog at de ligge udenfor den af de Allierede besatte Linie og ligeledes uden for den Linie, som bliver ubesat af Tropperne paa begge Sider. Kommer en Overtrædelse af ovenstaaende Bestemmelser den Overstbefalende for Ore, gjør han derom Forestillinger til den franske Regiering, som lover at rette det Skeete paa en fyldestgiørende Maade. Da bemeldte Fæstninger for nærværende Tid ere uden Besætninger, kan den franske Regiering saasnart den vil, dog efter at de allierede Hæres Over anfører først derom er underrettet, sende det fastsatte Troppeta derhen. 5. Militaircommanden i det hele Omfang af de Departementer i hvorigiennem den af de allierede Tropper dannede militaire Linigaaer, tilkommer den Overstbefalende; dog ere de Pladser, som ifølge Art. 4, skulle besættes af de franske Tropper, samt en Omkreds af 1000 Tviser, ikke indbefattede i denne Commando. 6. Den borgerlige Forvaltning, Justitsen og Jnddrivelsen af Afgivterne forblive i de franske Embedsmænds Hænder. Det samme er Tilfældet med Douanerne. De forblive i deres nærværende Tilstand, og de allierede Troppers Commandanter maae ikke alene ikke lægge deres Embedsmænd Hindringer i Veien, men de skulle endog yde den fornøden Bistand. 7. For at forebygge enhver Misbrug med Hensyn til Douanerne, kulle de for Tropperne bestemte Klædningstykker a. kun indføres forsynede med et Oprindelsesbeviis, og efter foregaaende Meddelelse af Corpscommandanterne til den Overstbefalende, som igien lader Dounembedsmændene underrette derom. 3. Gensdarmeriet vedbliver at giøre Tieneste i de af de Allierede besatte Lande. 9. De Tropper, som ikke høre til Besættelsesarmeen forlade Frankrig inden Dage efterat Hovedtractaten er undertegnet. De til de Allierede aftraadte Gebeter, samt Pladserne Landau, Saarlouis og Verfor skulle rømmes inden .... Dage, fra samme Tidspunkt af. Pladserne skulle overgives i den Tilstand, hvori de befandtes den 20de September. Paa begge Sider skulle Commissairer udnævnes til at beviisliggjøre denne Tilstand, og respective udlevere og modtage de til de aftraadte Fæstninger og Districter hørende Krigsforraad, Planer, Modeller og Archiver. Til at undersøge og stadfæste Tilstanden i de Pladser, der skulle gives de Allierede i Forvaring, men endnu ere i Frankrigs Hænder, og skulle udleveres inden Dage, skal ligeledes udnævnes Commissairer. Jkke mindre skulle paa begge Sider Commissairer beviisliggiøre Tilstanden i de allerede i de Allieredes Hænder værende Fæstninger paa den Dag de blive anseete som besatte. De Allierede love, naar den temporaire Besættelse er endt, at tilbagegive alle i Hovedtractatens 5te Artikel nævnte Pladser i samme Tilstand, hvori de vare, dog uden at indestaae for den af Tiden foraarsagede Skade, som den franske Regiering ikke ved fornødne Udbedringer har søgt at afværge. - Den anden Viconvention angaaer den Erstatningssum, Frank tig skal betale. Dens Bestemmelser ere følgende: 1. De 700 Millioner betales Dag for Dag i lige Dele i Løbet af fem Aar ved paa Jhændehaverne lydende Bons paa den franske Skat, 2. Skatten tilstiller strax i Begyndelsen de allierede Magter 15 Beviser paa 463 Millioner, som tilsammen udgiøre Hovedsummen 700 Millioner, af hvilke det første skal betales den 31te Marts 1816, det andet den 31te Juli, og de øvrige hver fierde Maaned. 3. Beviserne kunne ikke sælges, men skulle fra Tid til anden ombyttes med salgbare, i den ved den Kongelige Skat brugelige Form udfærdigede, og paa Ihændehaveren lydende Bons. 4. J den Maaned, der gaaer foran de fire, i hvilke et Beviis skal betales, skal den Kongelige Skats Beviis, som i Paris skal betales i Bons til Jhændehaveren, deeles i lige Deele fra første til sidste Dagi de fire Maaneder. Saaledes skal f. Ex. det den 31te Marts 1816 forfaldne Beviis paa 463/4 Millioner i November 1815 ombyttes mod Bons, som skulle betales i lige Summer fra 1ste December 1815 til 31te Marts 1816. Samme er Tilfældet med det den 31te Juli 1816 forfaldne Beviis. 5. For det, som hver Dag er at betale, gives ikke et enkelt Bon men flere Coupons paa 1000, 20000, 5000, 10,000 og 20000 Franker udstædes derfor, hvilke ialt udgjøre den hver Dag forfaldne Sum. 6. Af disse Bons skulle, for at undgaae de Ubehageligheder, en for stor Mængde kunde medføre, aldrig mere end 50 Millioner paa een Tid være i Omløb.