Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-08-19
Engelske Blade bragte for ikke længe siden den af Cassern Aga, tripolitansk Gesandt ved det engelske Hof, i Aaret 1717 fremførte Fortælling om en forstenet Stad i det indere Africa, atter i Erindring. The Courier tilføiede, at det i Henseende til denne Fortælling hvorom der ikke kunde være nogen Tvivl – kunde ventes nærmere Stadfæstelse fra Hr. Ritchie, der for nogen Tid siden blev afsendt fra Tripolis, for at undersøge det indere Africa. Man behøver imidlertid. ikke at oppebie Hr. Ritchies Efterretning, thi en udmærket Officier, Capit. Smyth, der i Aaret 1817 besøgte hine Egne, har allerede tilstrækkeligen oplyst denne Gienstand og viist det Fabelagtige i hele Fortællingen. Han skrev i Aaret 1818 et Brev til Baron v. Zach, hvori han beretter, at da han i Leptis=Magna, nu Lepeda, var sysselsat med Eftergravninger, benyttede han sig af denne Leilighed til en Reise i det Jndere af Landet, for der at opsøge den berygtede forsteene de Stad, som Tyrkerne og Araberne tale saa meget om. Efter en meget møisommelig Reise ankom han til Ghirtza, men nu forsvandt alle de overdrevne forestillinger, man havde stræbt at bibringe ham om dette Sted. Han fandt intet uden usle Huse af meget ny Bygningsmaade, ikke langt derfra ved en Høi nogle Gravmæler af samme slette Smag, Udziringer med Søiler uden Forhold, meget grove Capitaler, ved hvilke ingen architectoniske Regler vare iagttagne; hele Gesimset var overlæsset med raa, groteske Figurer, forestillende i halvophøiet Arbeide, Krigere, Jægere, Heste, Cameler usselt udhugne i Steen. Fodstaden var uden Rummet imellem Basis og Carnisset fuldt af vanskabte Arabesker. Adskillige Figurer udmærkede sig ved stor Slibrighed. Den gamle Stad laae ved nøgne Høie, Garalilia kaldte. Formedelst Mangel paa Vand, og dens sørgelige og vilde Beliggenhed, kunde den ikke være tjenlig til Dyrkning, men blot en Militairstation til at vedligeholde Samfærslen med Thebant. - Mod Sydost, midt i en skjøn, ganske forsømt Dal, der er Tilflugtstedet for vilde Antiloper og Strud ser, seer man en Obelisk af plumpt Forhold, omgiven af fem Grave, i samme Smag som de forhen anførte. Smyth blev kun tre Jndskrifter, vaer, som umueligen kunne dechiffereres, da Gravene havde været aabnede, formodentlig for at opsøge Skatte deri. Hele denne øde Egn fandtes ikke beboet af et eneste levende Væsen. - Dadenne besynderlige Steenhob ligger ganske nær ved Landeveien til Fezzan, saa have de fra det indere Africa kommende Reisende, naar de droge forbi her, sikkerligen beundret dette Slags Acchitectur, sandsynligviis de første Mindemærker af Konst, deres Øie hidtil havde stødt paa. Ved deres Ankomst til Tripolis maa de endnu, fulde af sværmeriske Forestillinger om de Underværker, de havde seet, have skildret samme med levende Farver. Disse ved en forig Jndbildningskraft og Erindringen om Nardouns sørgelige Historie udpyntede Fortællinger, gjorde med Tiden af dette Sted en forstenet Stad, der omsider blev saa berømt, at den ikke allene tildrog sig hele Europas Opmærksomhed, men at man ogsaa i Africa saa almindelig antog Fortællinger derom for Sandhed, at man, saa at sige, gjorde Pillegrimsfarter did. De Caravaner, som komme forbi der, gjøre Holdt, og udgrave i Klipperne Tankesprog og Bønner for disse ulykkelige forstenede Moslems. Alle Fodstaderne ere bedækkede med saadanne Jndskrifter. Carbonari fordret oversat Kulsviere, som nu ere vaagnede igjen, kaldte man i Jtalien et hemmeligt Selskab, hvis Hensigt var at bringe hele Jtalien under en eneste republicansk eller constitutionel Forfatning. Det var især virksomt i Aarene 1813 og 1814 og ved Napoleons Tilbagekomst fra Elba. Murat syntes især at gjøre Regning paa deres Bistand. Autentiske Efterretninger om Hovederne for dette Selskab, dets Organisation &c. ere ikke blevne bekiendte.