Viborger Samler, 1849-06-18
Vi Undertegnede ere udvalgte til at danne dette Regentskab. Os paa hvile nu den forrige Centralmagts Competence m.m. - Nationalforsamlingen ere vi ansvarlige for vor Virken. Landsmænd! Det gjælder om at handle med Hurtighed; det gjælder om at redde det tydske Folks Frihed og Ære for den raae Magts umaalelige Krænkelser. Vi ville opbyde alle vore Kræfter for at afvende Borgerkrigen og for af fredelig Vei at naaden tydske Eenhed og Frihed; men vi ville ogsaa, naar det saa skal være, stille Magt imod Magt. Hundredetusinder fra alle Fædrelandets Dele have høitidelig lovet "at vove Liv og Blod for Forfatningen", vi ville i hiint Tilfælde opfordre dem til at indfrie deres Ord. Og til Eder tydske Krigere, endnu et særskilt Ord Loven hjemler os Overbestyrelsen af Tydsklands hele væbnede Magt; den overlader os Udnævnelsen af Overbefalingsmændene. J tydske Krigere, ville adlyde Loven, hvis væbnede Arm I ere. Officierer, Underofficierer og Soldater af Landeværnet og den staaende Hær, - J ville Alle kappes med hverandre i punctlig Opfyldelse af de Befalinger, som vi og de af os ansatte Feltherrer tilstille Eder. Fra denne Dag er befalingen over Rigstropperne, der hidtil vare Centralmagten forpligtede, gaaet over til os, og fra denne Dag vil enhver Lydighed imod den forrige Centralmagts Befalinger blive straffet som et Troskabsbrud imod Loven og den tydske Nation. Tydskere! J dette skjæbnesvangre Øieblik henvende vi os til Eder. Endnu er det Tid til ved egen Kraft at redde Fædrelandets Storhed, Eenhed og Frihed, skaffe det Agtelse i Udlandet og Fred i det Jndre! Endnu er det Tid, under den tydske Rigsforfatnings Garantier at gjenoprette en paa Frihed grundet Orden. Rolighed og Fred, den absolutte Betingelse for Handelens og vore industrielle Jdrætters Opblomstren, ville ei vende tilbage, forinden Kampen er endt imellem Absolutismen og Friheden til Fordeel for Friheden, Slutter Eder Alle med Eders fulde Daads- og Villies kraft til os! Den retfærdige Sag er Seieren vis. Som Svar paa Foranstaaende tjener følgende Erklæring: "Det würtembergske Ministerium til Würtembergs Folk. Reduceret til en Sjettedeel af sit fulde Antal, og næsten udelukkende kun bestaaende af et eneste af de i Folkets Midte bestaaende Partier, har den hertil flyttede Forsamling - i sit første Møde og i faa Timer, uden Debat, fattet de vigtigste Beslutninger, – iblandt disse den at afsætte den hidtil bestaaende Centralmagt i Frankfurt og indsætte et 5 Mænds=Regentskab. Dette begynder sin Virksomhed med at tilkjende sig befalingen over alle Tydsklands Hære, og viser - medens den forsikkrer at ville opbyde Alt for at afvende Borgerkrigen - utvivlsomt, at dets første Skridt kun kan føre til at udgyde, i en brodermorderisk og ligeoverfor de større tydske Stater høist ulige Kamp, Würtembergs Gods og Blod, og ved Penge offre, som det i Stuttgart nyvalgte Regentskab nærmest kun kunde fordre af vor Stat, at ødelægge i Bund og Grund vor allerede dybt siunkne Velstand. Vi have, uden at ville berøre Spørgsmaalet om Nationalforsamlingens Bestaaen, kun villet see i denne Forsamling Resten af hiin politiske Skabelse, til hvilken den tydske Nation har knyttet sit skjønneste Haab, sin velbegrundede Stræben efter Enighed og Selvbeherskelse, men vi kunne ikke fordølge for os selv de vigtigste Betænkeligheder, der opstaae med Hensyn til den Competence, Forsamlingen gjør Krav paa den nemlig: at ombytte den ved Rigsloven af 28de Juni 1848 ligeindtil Definitivbegrundelsen af en Regjeringsmagt indsatte Centralmagt med en anden. Os er det klart, at vi ei tør give Würtembergs Skjebne til Priis for dette nye Regentskab. Vi erklære derfor, at vi ei tilstaae det opstillede provisoriske Regentskab nogen Ret til, uden den würtembergske Regjerings Samtykke, at fatte med Hensyn til Würtemberg gyldige Beslutninger, navnlig ikke Ret til at disponere over Würtembergs Penge- og Stridskræfter, og vi sætte vor Tillid til den i Hæren og Borgervæbningen herskende Aand for Ære og Pligtfølelse. Hæren vil ei lade sig forføre, den vil ei efterligne det beskjæmmende Exempel paa Troskabsbrud. Hæren og Borgervæbningen ville komme deres Forpligtelse ihu; de ville beskytte Forfatningen, skaffe Loven Agtelse og opretholde den offentlige Orden og Rolighed.