Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1768-10-14
Ævigheden. Jehagelige Syn for vort bortseende og sandselige, ubegribelige Syn, for vor maatte Fornufts randsagende Øye! Almagtens Speyl! ja om intet andet, intet større, saa dog overtydende Beviis paa utømmelige Rigdoms Dyb af Guds ufattelige Viisdom og Forstand. Skabning af Materie, der fortæller din Skaberes Ære! Du Himmel, ja hvad siger jeg? J Himle, bestrøede formodentlig med Verdener i et Tal, som ingen Dødelig kan bestemme, hvoraf maaskee den største Deel er en Bolig for langt ædlere, langt fornuftigere, langt herligere Skabninger end vi usle, der dog ere elskte med saa ubegribelig Kiærlighed. Kiære siger jeg J Herlige, den Ældste af Edder, hvad er hans Aars Tal, Lad bære: see, jeg indrømmer Eder det, at de kan beregnes til Millioner Aar. Ol en kort Tiid! den kan maales, ja sættes i Forholdning med Oyeblikke. Men Ævighed! Du som forat føde dig selv med umættelig Graadighed og ulignelig Ubarmhiertighed, fortærer Tiderne, dine Fostere, hvormed skal du maales, hvor mange Verdeners Alder, ja, hvor mange Millioner Aar maae sammenlægges for at finde et Maal, hvorefter du kan fastsættes, Utallige - See! endda ere vi lige nær. O: min Gud, hvor er Din Evighed udstrakt langt over Begrebenes Grændser. Min Siæl, udødelige Aand! Skabning af alle Aanders Faders Aande, Skaberens fordærvede Billede, Du skal maale Ævigheden; men dog kun den tilkommende. Den fremfarne bestemmes ikke uden af Den, der var før Begyndelsen selv.Men, hvormed skal du maale, med - hvormed? Erfarenhed? Ja, med Høsten af den Sæd, der er betroet i Tidens Ager - Ævigheden er en rig Høst. Men ak, som Sæd saa Høst. Jeg studser. Jeg henrykkes. Jndbildnings=Kraften besvangres - den fødde efter jevnlig Sædvane ufuldkomne Foster, ubestemte Begrebe af tvende ligesaa umaalelige Størrelser, som Æbigheden selv. Af Angefter og en sød Hvile. Af tvende modsatte Yderligheder, der bringes til Høyden ved Uophørligheds Betragtning. Af saadanne Ting, hvortil de Dødeliges Sprog fattes Ord og Udtryk Der opsluger min Tænke=Kraft paa adskillige Maader. O! hvilke Forestillelser. Saa tænker du at maale Ævigheden? Usle - du sammensatte Drive-Værk af Materie, dannet efter Bevægelses Lovenes Regler, Du som af mindste uventelige Tilfælde bringes af Lave, Du, som endelig standser, opløses og bliver til det første Støb, Saadant Spørsmaal geleydet med haanlig Latter, giør hin vers lig Viise. Den Daarlige, som er afsindig nok til at troe, at Graven er ham en befæstning, endog mod en fortørnet Almagts straffende Retfærdighed. Forvøvne Ubesindige, troer dueller maaskee du ønsker dette? Haabet er en Frugt af Ønskerne. Det overtaler den dunkle og korte Fornuft. Det giør Onskerne til Grund Regler for dens Troe. - Ulyksalig Tænkende, betragt dig selv. Lad dit indbortes Vidnesbyrd overbevise dig. Er det ikke Roden, ja Grunden til din Tænkemaade, Umættelig Nysgierrige, Menneske - Levatan i Fornuft, men Jnsect til at bruge den, betragt Ra turen med randsagende og lærvillig Agtsomhed. See i Speylet Oprindelsen - O! Kiærlighed - O Viisdom - O! Almagt - Kiære, mon saadant Væsen skulde have dannet sig selv Vanskabninger, Endelige, Ufuldkomne, Ulyksalige, med utilstrækkelig Evne og uopfyldelig Længsel til og efter Uendelighed, Fuldkommenhed og Lyksalighed. O! hvilken Daarlighed. Ney, min Siæl, glæd dig, du skal ikke blive til intet. Du skal vist finde dig igien paa den anden Side af Grændse=Skillet, mellem Tiden og Ævigheden. J det Rum du skal igiennem vandre, uden at naae Jndskrænkelse. - O! Ende. Trøst for de Elendige! Lyksaligheds Skræk! Tiderne og deres Eiendommes Skiebne, der kiendes du ikke. Der danner, du intet Begreb hos Frygt eller Haab. Ja ikke engang Skyggen - O! den Fuldkomne betaler med Fuldkommenhed.