Aalborg Stiftstidende, 1836-01-09
Kjøbenhavn, den 5te Januar. Vi have tidligere underrettet vore Læsere om den i den legl. militaire Høiskoles Bestyrelse foregaaede vigtige Forandring, hvorved vi endnu kun have at tilføie den bemærkning, at Oberstlieutn. v. Abrahamson uden Ansøgning er forsat til Generalkrigscommissair i Danmark, hvorimod Major v. Fibiger efter sin allerunderdanigste Ansøgning er udnævnt til Sø- og Land krigscommissair i det 1ste jydske District. Paa den anden Side er det tilkjendegivet Obestlieutenanten, at Hs. Majestæt særdeles paaskjønner de Fortjenester, han som Underviisningsdirecteur har lagt for Dagen ved denne hans Embedsførelse for den militaire Høiskoles, hvorimod Major v. Fibiger kun har erholdt Tilkjendegivelsen af Hs. M. Tilfredshed med hans Tjeneste. - Hovedsagen er i alt Fald, at Oberstlieutenant v. Abrahamson er fjernet fra denne Jnstitution, og uden at ville nedsætte de FortjeAnester, han, efter det Anførte, maa antages at have af samme, især af dens Oprettelse, mene vi dog, at enhver Ven af Oplysning og Aandscultur høiligen maa glæde sig over den vise Beslutning af Hs. M., at remplacere han ved en Anden. Thi saameget kan man vel ansee for er kjendt af Alle, at denne Mand i en sjelden Grad er blottet for Sands for aandig Virksomhed og sand Videnskabelighed, og ligesom det vakte almindelig Tilfredshed, da han maatte vige fra den indbyrdes Skoleunderviisnings Bestyrelse, saaledes betragtes det ogsaa nu som den gode Sag Seier, at en Jnstitution er unddragen hans Jndflydelse, som kun kan trives under en liberal og human Bestyrelse, men maae forfeile sit skjønne, af Kongen samme foreskrevne, Øiemed, naar den indtvinges under en vilkaarlig, mere af misforstaaet og antiqveret Militariskhed, end af sand Dannelse besielet Ledelse. Paa den pædagogiske Ban har Obestlieutn. v. Abrahamson ikke indhostet Laurbær, og vi erkjende med Glæde Kongens Viisdom, der har vidste at benytte hans Virksomhedsdrift i en Stilling, der kun har at bestille med døde Tal og Listevæsen. - Derimod beklager man høiligen, at Høiskolen i dette vigtige Øieblik skal berøves den Mand, hvis dybe Retsindighed, hvis udmærkede Talenter og omfattende Kundskaber syntes at maatte gjøre ham fremfor Alle skikket til at være Sielen i en videnskabelig Anstalts Bestyrelse. Hvad der gav hans Stilling dens særegne Betydning var imidlertid det skjønne Forhold, hvori han stod til Skolens Lærere og Elever, hvorpaa begge disse have givet det stærkeste Beviis ved at henvendes sig - de første til Kongen, de sidste til Chefen - med Bon om at maatte beholde ham. J og for sig er Commandeurens Post ikke af saa overordentlig Vigtighed. Hvor godt Høiskolen derfor vilde være tjent med at erholde ham til Underviisningsdirecteur - hvis man endelig ikke vildet forene denne Post med Commandeurens - saa maa mansk dog ogsaa betænke, at han i sin nye Stilling vil finde rig Anledning til at gjøre sine Talenter frugtbringende for Fædrelandets Tjeneste. Den almindelige Værnepligt og et derpaa baseret forandret Forsvars= og Væbningsystem er den Idee, Hr. Fibiger saa aandrigt har forfægtet under sin Skribentvirksomhed; han vil nu i sin nye Birkekredshave Leilighed til end nøiere at gjøre sig bekjendt med det i bestaaende Militairsystens Mangler, og saaledes end mere forhøie sin Dygtighed til muligen engang at optræde som dettes Reformator. Hvor smerteligt det derfor end maa være for hans mange Venner, at see ham træde ud af denne hidtil saa hæderligen udfyldte Birkekreds, saa vil man i den antydede Betragtning dog see en betydelig Trøstegrund, især da han efterlader Skolens Bestyrelse til tvende Mænd af anerkjendt Retsindighed og Talent. (Kbhpst.)