Viborger Samler, 1839-09-30
Frankerig. Udførligere end den officielle Moniteur meddele de ikke officielle Blade Efterretninger om Tumulterne i Saxthe Departementet. Urolighederne begyndte Løverdag Aften, den 14de Septbr. Efterat en urolig Stemning allerede havde udbredt sig paa Grund af de høiere Brødpriser, besatte 3 a 400 Arbeidere Kornbørsen. i Le Mans, medens Beboerne af Nabosognene anholdt Kornførslerne paa den til Paris førende Vei, og tvang dem til at vende om. Dette første Opløb adspredtes ved den stærke Regn. Om Søndagen den 15de, efter Middag, bragtes atter nogle Kornvogne af Pøbelen tilbage til Kornbørsen, og Kornet aflæssedes. Mange Nysgjerrige indfandt sig, talrige Grupper dannedes; dog forblev Alt roligt, indtil en af Auctoriteterne begyndte at tiltale Folket. Talen mishagede; Taleren maatte flygte, og forfulgtes af Pøbelen. Den nærmeste Vagtstation kunde ikke beskytte Flygtningen; Generalmarschen gik, og et i Staden liggende Cavallerieregiment ilede til. Det modtoges med Steenkast, og nu begyndte den egentlige Revolte. Den kgl. Procureur, der indfandt sig, saaredes i Hovedet af et Steenkast; nogle Officierer og Soldater havde samme Skjebne; dog lykkedes det Tropperne at rense Pladsen foran Kornbørsen. Det indbrydende Mørke adspredte Folkehobene; talrige Patrouiller gjennemstreifede Gaderne, og ødelagte nogle om Dagen opkastede Barricader. Tidlig om Mandagen havde Oprørerne atter forsamlet sig; de rykkede frem mod Børsen, og opkastede i Militairets Paasyn en Barricade i en til Pladsen sto dende Gade. Herfra fordreves de snart, uden at et Skud faldt; de trak sig tilbage til de fjernere Deele af Staden, og opkastede igjen nye Barricader. J disse indtoge de deres Stilling indtil henimod Kl. 4 om Eftermiddagen. To Gange opfordredes de til at bortfjerne sig. De svarede, at de ikke vilde vige, førend man havde udleveret dem de den foregaaende Dag og Mandag Morgen arresterede Personer, samt givet Regimentet befaling til at marschere bort. Paa disse Betingelser vilde Auctoriteterne ikke i Begyndelsen indlade sig; men, medens Parlementairerne endnu gik frem og tilbage, fik Arbeiderne Forstærkninger fra Nabo-Landsognene, og man bemærlede til samme Tid Uniformer og Geværer bag ved Baricaderne. Nogle Nationalgardister havde forenet sig med Oprørerne. Øvrigheden syntes nu at være i stor Forlegenhed; Stadens Raad forsamlede sig, og besluttede at opraabe Nationalgarden. Denne der i 3 Aar har været desorganiseret, adlod ikke synderligt dette Opraab; kun omtrent 60 Frivillige fulgte Bataillonschefen Seviin, der begav sig til Oprørets Hovedforsamlingsplads. Her besteg han en Barricade, og capitulerede i omtrent et Qvarteer med de bag ved Barricaden liggende Tumultanter. Resultatet blev, at han forpligtede sig til at levere Municipalraadet deres Andragender, naar de ordentlig vilde optegne samme. Derefter begav han sig til Raadhuuset, og raadede til Eftergivenhed. Efter omtrent en halv Times Forløb frigaves de Fængslede, og Oprørerne forlode Barricaderne; de iblandt Tumultuanterne sig befindende Nationalgardister sluttede sig til Seviins lille Trop; dog lykkedes det ikke denne Chef at forskaffe Husarerne en sikker Bortmarsch. Regimentet, tirret af Pøbelen, maatte endog gjøre et Angreb, hvorved flere Personer saaredes. – Natten gik roligt af, og Roligheden synes gjenoprettet. Et Provindsialblad beretter, at den urolige Bevægelse har yttret sig i Beaumont sur-Sarthe og Alencon. J Staden En skal et Mytteri kun være forebygget derved, at Stadens Maire bilagte en Strid imellem Kornhandlerne og Kjøberne til Fordeel for disse. Den hidtilværende Præfect, er kaldet til andre Functioner; den ny Præfect Mancel, der for Tiden opholdt sig i Paris, er afreist til Le Mans.