Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-06-05
Atter i Torsdags er det sjeldne Tilfælde indtruffet, at Jld er opkommet i et Skib ved Selvantændelse af Ladningen, nemlig paa Helsingøers Rhed i den engelske Brig "Mary Henne", Capitain Hen ney, til Kronstadt med Ladning af Bomuld og Stykgods. Da Capitainen opdagede Jlden, satte han Skibet paa Grund tæt S. for Helsingøer, og ved Assistance fra Byen og fra Vagtskibet lykkedes det at slukke Jlden ved at pumpe Skibet fuldt af Vand hvorefter man atter har faaet det flot deels ved at udpumpe Vandet og deels ved at losse af Ladningen. Noget af den bjergede Bomuld fængede atter Jld, da den, ved at bringes fra Havnen til Pakhuset, kom i Luften, og maatte kastes i en Dam ved Pakhuset for at slukkes. Briggen havde modtaget sin Ladning fra det samme americanske Skib, som det i sidste Løverdagsnumer omtalte Barkskib "Diana. Mariebo. Det er, saavidt vi vide, ikke almindelig bekjendt, at der i en Skov ved Bondebyen Erikstrup i Grevskabet Knuthenborg findes en Lystplads Eriks Volde, kaldet, som vi formene er et af de skjønneste Skovpartier her i Landet. Bemeldte Plads benyttes nu af Egnens Bondestand til Festligheder om Sommeren. En saadan Festlighed afholdtes den 1ste ds. fra om Eftermiddagen Kl. 6, hvor man faae, flere Hundrede Personer af Grevskabets agtværdige Bondestand forsamlede i broderlig Enighed og under Bøgenes friske Blade svinge sig i Dandsen. Flere af Mariebo Jndbyggere vare ogsaa tilstede og Adskillige deeltoge i Dandsen. Mellem Kl. 89 indtraf Hs. H. Hr. Kammerherre, Greve af Knuth med Familie, efter Jndbydelse, og modtoges med følgende Sang: Mildt vifter Bøgens friske Blad, Hvorunder Fuglen troner, Og vinter os til Fryd saa glad Her under Skovens Kroner – Lad da med Fuglechorets Sang, Vor Jubelpriis opstige Til Ham, der smykker Skov og Vang For Fattige og Rige! Vi Bønder gjør ei mange Ord, Ei hokle eller prale, Men hvad der i vort Hjerte boer, Derom vi gjerne tale: For Arbeid vi ei bange er; Dertil vi fødte bleve, Og uden det, veed jo Enhver, Kan Jngen af os leve. Det saae vor Greve gjæv og hold, Hvem vi saa froe omringe, Og her paa Eriks grønne Vold Vort Hjertes Hylding bringe - Saatidt han aabnede Erhverv For Øxe, Saug og Spade, Og bidrog villigen sin Skjerv. Til os at gjøre glade. Gud signe ham og alle Hans Med mange Glædesdage, Og lade ofte Takkens Krands Ham af vor Haand modtage! Med Jubelstemmen i vort Bryst: Hurra, vor gode Greve! Gjentager lydt Kartovens Røst: Hurra! Han længe leve! Derpaa udbragtes, under Kanonsalver, et mange Gange gjentaget Hurra for den ædle Greve, der nu med Familie deeltog i Dandsen. - Det maa imidlertid beklages, at der til bemeldte Festlighed knyttede sig en høist sørgelig Begivenhed, idet der om Natten Kl. omtrent 11 1/2 udbrød Jld i Lars Kampers Gaard i Erikstrup. Manden, som er Krøbling, var ene hjemme tilligemed sine gamle Svigerforældre og 2 smaa Børn, medens hans Kone og nogle af deres Tjenestefolk deeltoge i Festligheden. J kort Tid nedbrændte hele Gaarden med deriværende Jnd- og Udbo. De i den brændende Gaard værende Beboere bleve alle reddede, dog havde en lille Dreng, omtrent 4 Aar gammel, vist indebrændt, dersom ikke Fisker Bischoff her af Mariebo ved sin Aandsnærværelse havde, i et farligt Øieblik, trængt sig ind i den brændende Bygning. Han hørte nemlig ved sin Ankomst et Angstskrig, løb til i Retning efter Lyden, og traf den Brandlidte, der holdt sig opreist udenfor Huset paa sine Krykker, sigende: "indenfor Vinduet ligger mit Barn og indebrænder." Strax slog Bischoff Vinduet ind, stod i samme Nu for Barnets Leie, greb det i Sengen, hvis Overdeel var antændt, og førte det lyslevende og ubeskadigede Barn ud til Faderen. Vi tvivle ikke om, at Øvrigheden anmelder nævnte Bischoffs ædle Daad for allerhøieste Vedkommende. (Loll. Post.)¬