Jyllandsposten, 1838-10-01
Det kan fremdeles efter de danske Provindsers Beskaffenhed ikke være andet, end at ikke saa almindelige Lovbestemmelser, der maatte blive Gjenstand for Petition fra en af Forsamlingerne, maae i høiere Grad interessere den ene Deel af Riget end den anden. Hvis nu Regjeringen ikke finder disse Lovbestemmelser i sig saa vigtige, at de med Føie kunne forelægges den anden Stænderforsamling med Forbigaaelse af de vigtigere Lovudkast, hvilke Regjeringen er betænkt paa at forelægge, og nu heller ikke den anden Stænderforsamling, hvilken de mindre interessere, gjør dem til Gjenstand for Forhandling og eventuel Petition, saa ville saadanne Lovbestemmelser, der dog kunne i høi Grad interessere den ene Halvdeel af Riget, enten aldrig eller dog først efter langt Mellemrum udkomme. Men saa vil Jnstitutionen blive uden den Vægt og Betydning i Folkets Glæde, Tillid og Haab, hvilken Kongen landsfaderligen havde tilsigtet. Jnstitutionen erholder ei heller den Vægt og Betydning for Kongen, hvilken han lige landsfaderligen har tilsigtet, naar enten Samstemning mellem de to Forsamlinger ikke finder Sted, eller den meddeelte Raadgivning er mindre tilfredsstillende; men den stedfindende Adskillelse af Forsamlingerne kan saare let have disse Følger. Samstemning fremgaaer af en fri alsidig Discussion mellem Jntelligentsen af Folket. En forenet dansk Stænderforsamling vil eie mere Jntelligents, i den vil findes en friere, mere alsidig Discussion, end Tilfældet kan være med hver enkelt af de adskilte Forsamlinger. Hertil kommer, hvad ovenfor er antydet, at for den først sammentraadte Forsamling er Leiligheden til at modisicere sine Anskuelser efter de vægtige Grunde, den anden Forsamling maatte opstille, aldeles afskaaren. Ligesom vi derfor indrømme, at det givne Raad vil erholde større Vægt og Betydning, naar det i den første Forsamling vundne Resultat, som inden den anden Forsamlings Sammentræden discuteres gjennem Pressen, og vel endog bliver modsagt, ogsaa bliver indstillet af den sidst sammenkaldte Forsamling, der har havt Tid til at gjennem tænke Sagen og til at prøve hvad der er anført mod den, saaledes gjælder netop det Modsatte, naar Samstemning ikke finder Sted, og denne vil vanskeligere fremkomme imellem adskilte Forsamlinger end i en forenet Forsamling. J Reglen vil altsaa en Forening af de nu adskilte Forsamlinger ved den lettere opstaaende Samstemning give Jnstitutionen den Vægt og Betydning for Kongen, som har været hans landsfaderlige Øiemed. Raadgivning er Jnstitutionens Væsen. Skulle Stænderne kunne gjælde Noget for Kongen, da maae de give gode og vel overveiede Raad," og Hensyn hertil har vistnok bestemt Kongen til fra først af at lade Stænderne tale til sig igjennem to i Tiden og Rummet adskilte Forsamlinger, da Eensidighed og Overilelse, hvorfor man, naar samtlige Raadgivere have været samlede i eet Raad, let kunde blive et Bytte, fjernes ved hiin Afsondring." Jmidlertid maa her ikke oversees, at denne Eensidighed og Overilelse, ikke absolut fjernes ved Afsondringen. Er Overilelsen fremgaaet af en øieblikkelig Enthusiasme, da kan en saadan kun finde Sted for Jdeer, men Jdeer ere ikke hurtigt opstaaende og hurtigt forsvindende Tanker. Jdeer, der henreve den ene Forsamling, vilde da vistnok ogsaa henrive den anden, og saa meget mere, som den sidst sammentraadte Forsamling vil ved den Agtelse, som vi tør haabe at den tidligere Forsamling stedse vil stræbe at vække for sig, forud være indtaget for dens Anskuelse. Dernæst formene vi, at Eensidighed og Overilelse vilde i en forenet Forsamling fjernes endog derved, at Forsamlingen da talte flere dygtige og alsidige Deputerede. Desuden neutraliseres Eensidigheden hos de raadgivende Stænder derved, at Kongen kan udsætte eller nægte sin Beslutning. I Danmark har desuden Regjeringen altid, under alle Bevægelser, religiense og politiske, indtaget en fast og værdig Holdning, hævet over al Tidsaandens Eensidighed og alle Partihensyn. Saaledes vil det fremdeles blive, og Frederik den Sjette vil ved hver ny Stænderforsamlings Aabning i sin allernaadigste Bekjendtgjørelse med samme Aabenhed, som i Bekjendtgjørelsen af 9de Mai d. A., anføre Grundene, hvorfor han ikke har tiltraadt Stændernes Raad, og saaledes sætte Stænderne istand til at skjønne, hvorfor han ikke har kunnet give et muligen overilet Raad sit allerhøieste bifald; og den danske Nationalcharakteer er en saadan, at Regentviisdommens sindige Tale vil bringe den opbrusende Eensidighed til at forstumme. For den Mening, at Kongen ved de særskilte, successivt sammenkaldte Provindsialstænder skulde erholde tilforladeligere Kundskab om, hvad der kunde fremme Folkets Tarv, siges, at den først afholdte Forsamlings Forhandlinger ere til Veiledning eller Oplysning for den paafølgende Forsamling; men det maa ei oversees, at den fælleds Forsamling ere Mænd fra samtlige Landets Egne, altsaa ogsaa de, der samme Aar vilde have dannet den første Forsamling, naar den gamle Jndretning var bleven uforandret. Af dem kan jo hiin Veiledning og Oplysning erholdes. Dernæst ville de Stænderdeputerede, naar det maatte behage Hs. Maj. at meddele den Udkast til Forordningerne, forinden de møde, derved have Leilighed til at kjende og forud indhente fornødne Efterretninger og eftertænke Sagerne, og der blev et længere Trang til at kjende en forudgaaende Forsamlings Forhandlinger. Hiin anpriste Fordeel har efter den nugjældende Orden ikke den Deel af de Deputerede, som have Sæde i den først sammenkaldte Afdeling. Naar nu for den forenede Forsamlings Deputerede den Tid, hvori Sagerne overveiedes, saaledes blev udvidet, hver Sag derefter ifølge Bestemmelserne overveiedes af Committeen og i tvende Plenarmøder af hele Forsamlingen, og det af en Forsamling med forøget Jntelligents, hvis Medlemmer endvidere uddannede sig ved at belære hinanden, saa kan selv den meest Ængstelige dog ei frygte for, at Jndstillinger til Kongen ikke skulde blive Frugt af den fuldstændigste Overveielse; vi kunne ikke øine, hvorledes Overilelse her kan finde Sted. Vi kunne saaledes ikke finde nogen Grund til Frygt for, at fra den forenede Forsamling mindre vel overveiede Raad skulle fremkomme for Kongen. At Forsamlingen vil eie mere Jntelligents, at Committeerne ville blive bedre besatte; at de Dygtigere ikke ville overlæsses med Arbeide, ville blive sandsynlige Følger af den forenede Stænderforsamling. Men herved vil Kongens landsfaderlige Øiemed med Jnstitutionen blive opfyldt, og Jnstitutionen selv erholde større Kraft, Vægt og Betydning for Kongen. Der staaer tilbage at afbevise de Jndvendinger, som hentes fra en formeentlig Uovereensstemmelse mellem Jyderne og Øeboerne i Charakteer og Jnteresse. Men her troe vi, at der er gjort Ophævelser over Jntet eller dog meget Lidet. Øeboernes og Jydernes Charakteer er ikke forskjellig: Sprog, Lov, Jndretninger og Skikke ere de samme, og Begge deele den fælleds Lykke, at have en Konge, der gjorde det til sit Livs Formaal, at være en Fader for alle sine Undersaatter. Skulde der ved de forskjellige Egnes Beboere være enkelte Sær egenheder, da ville de vist ikke meere vise sig ved Sammenhold mellem Jyder og Øeboere end mellem Beboere, af enkelte mindre Deele af Landet, Lovgivningen har ei at hensee til de ubetydelige Nuancer i Charakteren, og hvad selve de Deputerede angaaer, da vilde det ikke blive til Skade, om de kunde udjevne hine Forskjelligheder i en fælleds Forening. Vort Land er saa lidet, at vi nok maatte ønske den største Overeensstemmelse. Det er sagt, at Nørre-Jylland har særegne Jnteresser. Dog finde vi ved nærmere Undersøgelse, at den østlige og hele den nordlige Deel have samme Jnteresse, som Øerne, og at der i Henseende til dem ikke kan opstaae større Conflict af Fordele, end mellem de forskjellige Egne i hver Provinds for sig. Saaledes er i nogle Egne af Jylland Sandflugt, i andre ikke; nogle af dets Kjøbstæder havde Fordeel for deres Skibsfart ved at Aggerkanalen ikke blev tilstoppet, andre havde deraf Tab for Fiskeriet; een Kjøbstad i Danmark har Fordeel af en Havns Anlæg og af at erholde Toldsted ret, medens en anden taber derved; men dog falder det Jngen ind, at ville have særskilt Forsamling for hver særskilt Egn eller By. Det maa ei glemmes, at i Stænderforsamlingen er meget sjeldent Oppositionen imellem Sædegaardseier og Sædegaardseier, Bonde og Bonde, een Byes Kjøbmand og en anden Byes; men mellem Sædegaardseier og Bonde, Landmand og Kjøbstædmand. Hvad angaaer Noget af det vestlige og af den midterste Deel af Landet, omtrent 1/2 af Nørre-Jylland, da kan vel derfra yttre sig nogle fra det Almindelige afvigende Ønsker, naar Talen er og Fattige, Skoler og enkelte Politiforanstaltninger; men disse kunne ikke give sig tilkjende mindre frit i den forenede Forsamling, og vi kunne ikke see mindste Sandsynlighed for, at de et med Opmærksomhed skulde høres og agtes, saa at i Henseende til saadanne Ønsker særskilte Jndstillinger vilde skee, Formodning om det Modsatte indeholder Mistillid til sig selv og til Landsmænd. Proponenten har skildret Følgerne af de særskilte Provindsialstænder med de mørkeste Farver; dog sætte vi saamegen Liid til den danske Regjerings Viisdom og Folkets Overeensstemmelse i Charakteer og Jnteresser, at vi ikke gandske underskrive denne Skildring. Jmidlertid er det langt fra, at vi finde, at den ærede Forsamling, som har forlangt Committeens Mening herom, kan aldeles berolige sig i denne Henseende; thi der maa ei ene sees til de nuværende Forhold, hvilke kunne forandres, ei heller til den nuværende Overeensstemmelse, som just er følge af de Love, Jndretninger, Foranstaltninger, der have været fælleds for Landet, saaledes at vi aldrig have kjendt nogen Adskillelse, for den ved Provindsialstænderne indførtes. Det forekommer os, at derer meer end Sandsynlighed for, at hvor nu særskilte Jnteresser ikke finde Sted, de i de særskilte Forsamlinger kunne opfindes, Jdeen derom danne sig og blive constant, at de, der virkelig ere, ville erholde meget større Styrke, idet Landets Deputerede ei kunne nærme sig hinanden, og at, naar de da ei af Regjeringen tages i den Consideration, som den ene Provindsialstænderforsamling. mener at de fortjene, vil der vise sig Misfornøielse mod den anden Provindsialstænderforsamling, Meningernes Forskjellighed vil tiltage, Provindsialisme antage en bestemt Charakteer, og Afsondringer da virkelig indtræde. Proponenten antager, at naar Provindsialstænderne skulde forenes, maatte en Forandring foregaae med Valg distrikterne og de Deputeredes Antal reduceres. Vel synes det, som om Jnstitutionens Hensigt kunde opnaaes ved et ikke lidet mindre Antal Deputerede; kun dette troer Committeen at maatte bemærke, at ikke nogen Reduction af de Deputerede for de mindre Landeiendomsbesiddere i Jylland kan forekomme os ønskelig eller tilraadelig med Hensyn til, at denne Provinds har et i Forhold til Folkemængden saa udstrakt Omfang, at det maatte befrygtes, at de locale Jnteresser ikke paa ethvert Sted vilde blive udhævede og repræsenterede, naar uden Hensyn hertil en Reduction fandt Sted. Jmidlertid er det vor Mening, at ved Bestemmelse af Valgdistrikternes forandrede Omfang og Reduction af de Deputeredes Antal saa mange Hensyn maae tages, at det vil være vanskeligt for Forsamlingen nu at gaae ind paa Undersøgelser herom, og at det maa ansees ønskeligere, at først et Lovudkast maatte blive udarbeidet og dette forelagt Provindsialstænderne. Saadant mene vi rettest skete i en fælleds Forsamling af Nørrejyllands og Øestifternes Provindsialstænder, at det der overveiedes af samtlige Deputerede, saa at hvert enkelt Medlems Mening og Jndvendingerne derimod kunde fremsættes og prøves, og at, naar denne vigtige Sag i et fælleds Møde tilstrækkeligen var discuteret, de to Previndsialstænder, kunde afsondre sig, for, hver for sig, uafhængige af hinanden at tage endelig Beslutning og afgive særskilt Betænkning. Denne Sammenkomst maatte af nedenfor angivne Grunde skee i Aarhuus.