Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1829-09-18
Adrianopel har 80,000 Jndvaanere, hvoraf 40,000 Tyrker. 10 til 15,000 af de sidste vare vel bevæbnede. Det til Stadens Forsvar forenede tyrkiske Armeekorps bestod af 10,000 Md. regulairt Jnfanterie, 800 til 1000 Md. Ryttere og nogle tusinde Mand af de tilgrændsende Distrikter, Terrainet er skikket til en haardnakken Modstand, gjennemskaaret af dybe Grave og en Mængde Hauger. De tyrkiske Batteriers Anlægsteder vare godt valgte, men nogle af dem ikke færdige, Man gav sig god Tid dermed, da det Jngen i Adrianopel faldt ind, at han kunde komme til at kjempe næste Morgen. Saa mange Aarhundreders Sikkerhed havde frembragt en saa stærk Jllusion, at selv Anførerne drog Muligheden af at see den russiske Armee for deres gamle Hovedstads Porte i Tvivl. Vore hurtige Marscher og pludselige Ankomst gjorde et næsten magisk Jndtryk paa Paschaerne, Tropperne og Jndvaanerne. Tre store Veie stode dem endnu aabne til Flugten; men derpaa tænkte de slet ikke. "Overanføreren var endnu ikke vendt tilbage fra sin Rekognoseering, før Deputerede fra Seraskier Halii Pascha og Jbrahim Pascha af 3 Hestehaler, fra Kommandanten Mehmed=Pascha af to Hestehaler og fra Notablerne vare ankomne til Forposterne, for at foreslaae Overanføreren en Kapitulation. Denne lod de erklære ved Statsraad Anton Fonton, at paa Vilkaar, at Vaaben, Artillerie, Faner, Levnetsmidler og overhovedet alt den tyrkiske Regjering Tilhørende udleveredes, tillod han Paschaerne og Tropperne at vende tilbage til deres Hjem, forudsat, at de ikke toge Veien til Konstantinopel. De uregelmæssige Tropper og Jndvaanerne skulde ligeledes afvæbnes og blive i Adrianopel, for at passe deres Dont under Lovenes Beskyttelse. En Frist af 14 Timer tilstodes til at antage eller forkaste disse Vilkaar, med Beydning, at i sidste Fald vilde Man skride til en Storm paa Staden den 20 August om Morgenen Kl. 9. Næste Morgen Kl. 5 forlod Armeen Leiren og opstiltes til Angreb, hvorhos et talrigt Artillerie under Baron Toll besatte Veiene til Kirkklisst og Konstantinopel, for at afskjære Fienden ethvert Tilbagetog til Bosphorus, og det 7de Korpunder General Rüdiger som Reserve besatte Veien fra BujukDerbent til Adrianopel. Da de tyrkiske Befuldmægtigede saa Armeens almindelige Bevægelse, oppebiede de ikke den aftalte Tid, men indfandt sig to Timer før, skjøndt i den Hensigt at underhandle og opnaae noget mindre ufordeelagtige Betingelser. Svaret var kort og bestod i, at Overanføreren lod sine Kolonner rykke frem imod Stadens Mure. Ved Synet heraf kom baade den tyrkiske og kristelige Befolkning fra Staden, deels uden og deels med Vaaben, Angrebs=Kolonnerne imøde med Venskabs= og Glædes=Tegn, medens de tyrkiske Tropper bortslængte deres Vaaden og overlode Os deres Leir, endnu før Formaliteterne ved Kapitulationen vare tilende. Alt geraadede i fuldkommen Opløsning. Flere Paschaer kom Over anføreren imøde og bød ham Velkommen; Andre ilede bort i Galop, og vore Batailloner besatte de Poster, som de endnu et Øieblik før skulde tage med Storm. Først besatte Rytteriet Veien til Konstantinopel. Denne Bevægelse fulgte det 2det Korps og opstilte sig udenfor Konstantinopel=Porten; det 6te besatte Veien til Kirkklissi, det 7de Tundscha Dalen og den smukke for kort Tid siden af Sultanen opbygte Kaserne. Overanføreren flyttede sit Hovedqvarteer til Sultanernes Palai, som just var istandsat til Mahmuds Modtagelse. Endeel af vore Tropper droge ind i Kasernen og Resten i de fuldstændig indrettede Telter i den tyrkiske Leir.