Aalborg Stiftstidende, 1836-06-04
Det var den 7de April, at General d'Arlanges bred op med omtrent 3000 Mand og 8 Kanoner, for at tage gen forskandset Position ved Tafnaflodens Udløb, og derved sikkre Communicationen med Tlemeen. Corpsets Marsch, blev til den 15de uforstyrret, men paa denne Dag angrebes Colonnen af talrige Fiender, meest Jnfanteri, med AbdelKader i Spidsen. J en heftig Fægtning trængtes Fjenden tilbage; de Franske havde 10 Døde og 70 Saarede, Arabernes Tab angives meget større. Denne Fægtnings heldige Udfald gav Haab om, at ogsaa Resten af Expeditionen vilde lykkes, og man begyndte med Forskandsningsarbeiderne, for siden at rykke videre frem mod Tlemecen, hvorhen mansk endnu havde 8 danske Mill. En Fouragering, som imidlertid den 22de maatte foretages af Oberst Combes, ledede til den Opdagelse, at Fjenden, efter al Formodning, skjulte en langt større Styrke, end man anede, og at Fremrykningen altsaa krævede Varsomhed. En Recognoscering blev da fornøden. Den blev foretaget og da man opdagede Fjenden med betydelig Styrke, besluttede General d'Arlanges at vende tilbage til den forskandsede Leie. De arabiske Hjælpetropper havde imidlertid indladt sig meere med de fjendtlige Forposter, som trak sig tilbage, end en Recognoscerings Natur gjorde fornødent; man kaldte dem forgiæves tilbage, forlade dem kunde man ikke, en Time gik saaledes tabt med at vente paa dem. Da Tilbagemarschen til Leiren, der var omtrent 1 1/2 Miil borte, var tiltraadt, stormede de fjendtlig Skarer, vel henved 10,000 Mand, fra alle Sider ind paa Recognosceringscorpset, der i det Høieste udgjorde 1500 Mk. Infanteri, 4 Kanoner og 180 Chasseurer med noget arabisk Rytteri. Tilbagetoget gik imidlertid for sig i god Orden, men under en vedvarende Kugleregn fra Fjendens Side, hvis Forbittrelse var grændseløs. Det kom ofte til Nævekamp imellem de fjendtlige Cabyler og de franske Tirailleurer, disses vel vedligeholdte Jld og Kanonernes Cartætscher for maaede neppe at holde Fjenden nogenlunde i Ave. Man ge Franskmænd saaredes ved Steenkast, idet Cabylerne ikke gave sig Tid til at lade deres Geværer, men hellere betjente sig af dette naturlige Vaaben, som laae lige for Haanden, Man tilbragte 4 Timer paa Tilbagetoget, stedse udsat for Fiendens Jld, og det klinger derfor noget utroligt, naar Franskmændene kun angive deres Tab til 3 Officerer og 33 Mand Døde og 180 Mand Saarede. Blandt de Sid. ste befinder sig General d'Arlanges, som ved en Contusion blev nødt til at overgive Commanden til ObersCombes. Fiendens Energi ved denne Leilighed tilskrive de Tropper, som Keiseren af Marocco havde sendt AbdelKader til Forstærkning, og den franske Regjering vil ve vide at forskaffe sig fyldestgiørelse for denne Adfærd af en Magt, med hvilken man hidtil har staaet i venskabelig Forbindelse. Senere er Jntet forefaldet; men Marschen til Tlemecen har man maattet udsætte, indtil man erholdes Forstærkning. Denne vilde være bleven sendt fra Algier naar ikke den slette Stemning hos nogle af de Stammer, som boe omkring Staden og som Abdel=Kader har vidste at ophidse, gjorde det fornødent at holde den hele Magt samlet der. General d'Arlanges har derfor anholdt om en Forstærkning paa 3 til 4000 Mand fra Frankrig, og der er givet Ordre til at lade den afgaae snarest muligt og landsætte ved Mundingen af Tafnafloden, for strax at nyttes mod Adbel=Kader. Det vil nu vise sig, deels om denne Forstærkning kommer tidsnok, og deels om den vil være tilstrækkelig. Det er naturligt, at man af denne Begivenhed tager Anledning til at anke over, at MarschaClauzel fortiden ikke er tilstede i Algier, da han er den, man tiltroer meest Duelighed til at sikkre Colonien.