Jyllandsposten, 1841-09-21
J en Afskrift af afdøde Stiftsprovst O. A. Sechers Embedsbog, som han førte som Sognepræst ved Søften (euthen) og Folby Sognekald, findes nedenstaaende, Beretning, der er indført i "O. Thomsens Avis angaaende den Jndqvartering, som fandt Sted af de 40,000 Mand spanske og franske Tropper i Krigens Tid. Denne Jndqvartering naaede til Zeuthen (Søften) den 9de April 1808, hvor man for første Gang saae spanske Folk om Eftermiddagen Kl. 2 1/2. De skulde kun ligge her Natten over og følgende Dag rykke videre frem nord paa. Enhver Huusfader havde jeg advaret at modtage disse Fremmede som Venner, og paalagt at vise dem al Føielighed, samt som Fremmede og Udlændinge pleie dem med den bedste Føde. Den danske Bonde er altid selvklog ved nye Jndretninger, han indbilder sig meer at kunne styre sig selv, og dog er han uerfaren og eenfoldig. De første Fremmede, 20 Mand, forstode ei Bonden, og denne ei hine; Faa havde belavet sig paa god Madlavning, og endnu Færre gjorde den tilbørlige Opvartning med god Villie. Klager indløb da strømmeviis til mine indqvarterede Officerer, og jeg blev kaldet, for at bilægge Sagen. Jeg gjorde alt muligt for at gjenvinde Fred og gjøre de Fremmede fornøiede, og omsider, da 3 Dages Durch marsch var tilende, og her kom fast Jndqvartering, 30 Mand og Heste, bleve Bønderne bedre vante til at omgaaes deres Gjæster, og her blev større Rolighed. Jmidlertid var der 2 a 3 Gange heftig Strid i adskillige Huse, hvorved Spaniolerne altid seirede som de frygteligste, da de truede med Gevær og Sabler. Men efter fuldendt Attaqve blev Sagen anmeldt mig, som ufortøvet forelagde Alt for mine Officerer, (med hvem jeg især for Byens Skyld med megen Opoffrelse stod i god Forstaaelse), og naar jeg da med Officererne gik paa Tumlepladsen eller til Huset, hvor Spektaklet var, blev Alting afgjort til mine Sognefolks Tilfredshed. Gudstjenesten blev, især i den første Maaned, meget forsømt. Paa fjerde Søndag efter Paaske kom 3 Spanioler til en Mand her af Sognet (Peder Nor rup, Udflytter), som paa sin Vogn kom kjørende fra Mølle. De fordre af ham, at han skal kjøre dem til Ølsted. Manden kjører saa stærkt han kan til sit Hjem, for at undgaae denne besværlige og aftvungne Reise. En Corporal forfølger ham med Sablen og kommer ind i hans Gaard for at faae Vognen. Manden nægter det, da Sognet hver Dag var betynget med Kongereise efter Brød, Havre og Hø til Spaniolerne, og det desuden var i Begyndelsen af Bygsæden. Spaniolen hugger ham da to Hug i den venstre Arm og eet over høire Haand. Naboerne mærke Affairen, ile til med Høleer og Forker, hvorpaa disse Skjændige alle undløb. Strax anmeldtes mig denne Affaire, som jeg lige ufortøvet bringer min Officeer, Lieutn. Don Rosa les. Denne virksomme unge Mand skriver strax til Compagnichefen paa Kierbyegaard, som i samme Øieblik afsender en Ordonants til Majoren i Aarhuus. Denne udsendte inden 2 Timers Forløb en Sergeant, som i Ølsted griber disse 3 Voldsmænd, binder Hænderne paa Ryggen og lader dem gaae foran sig til Aarhuus. Her arresteredes de Kl. 8 om Aftenen i Tyvekjælderen, under Vagten. Næste Dag den 16de Mai ankom hertil Byen 4 Spanioler, en Officeer, en Læge, en Sergeant og en Trompeter, for at holde Forhør og syne den saarede Mand, som laae tilsengs. Først Kl. 9 om Aftenen endtes Forhøret, og de reiste til Aarhuus igjen. Et Par Dage derefter fortæller min indqvarterede Officeer mig, at efter Omstændighederne at slutte, skulde Corporalen degraderes og sidde paa Vand og Brød i een Maaned. De 2 Soldater bleve efter to Dages Forløb løsgivne som udeeltagende i Spektaklet. Enden paa den hele Affaire fik jeg et at see, (Manden kom igjen til sine Kræfter og Arbeide efter 8 Dages Forløb) da der indløb Ordre til min Officeer den 25de Mai, at han samme Dags Eftermiddag skulde rykke op og komme til Aarhuus med sine Folk. Uventet var ham denne Ordre og ligesaa ubehagelig for os som for ham. Skilsmissen skeete under fælleds Taarer, og Folkene forlod ei Zeuthen uden megen Sensation. J 5 Uger laae de her, og gav ikke Anledning til nogen Misfornøielse, der fortjente Øvrighedens Opmærksomhed. Mine Sognefolk vare nu vante at omgaaes dem, og derved undgikkes megen Uleilighed. Enkelte iblandt dem vilde gjerne svire omNatten og spille Kort. Jeg beroligede de klagende Værter, indtil hiin Affaire var truffen Peder Norrup, da anmeldte jeg Soldaternes Tilbøielighed til Sviir og foreslog Officeren at lade Trompeten hver Aften Kl. 9 varsle dem til Sengs, imod hæftende Straf og Arrest paa Vand og Brød. Han indvilgede Alt og bad sig anviist en Arrest. Paa min Forestilling til den værdige Biskop Birch i Aarhuus, blev Kirkens Vaabenhuus inddrømmet dertil, da ingen anden offentlig Leilighed gives her. Men siden den Tid, da Soldaterne saae, at Orden blev her nødvendig, forholdt de sig rolige, og Jngen blev strafskyldig siden den Tid. De droge bort til vor Misfornøielse, og selv græd Officerer og Gemeene ved Afskeden. Uden Betaling eller Godtgjørelse nøde de Gemene hos Bønderne Alt hvad de daglig behøvede mere end deres tildeelte Brød, Riis og Øl. Hos mig fik Officerer og Tjenere hele Tiden Alt, uden al Godtgjørelse.