Aarhuus Stifts-Tidende, 1831-03-04
Nyheder fra Udlandet. Polen og Rusland. Polakkerne have seiret Den 19de Februar stod der et stort Slag ved Grochow, en halv Miilsvei fra Warschau, og det saa morderisk, at Polens Historie ikke formaaer at fremvise dets Lige. 16,000 Polakker sloges med 40,000 Russer. Skove, Moradser og Landeveie laae fyldte med Liig, thi Russerne har de mistet over 10,000 Md. Ogsaa Polakkerne have tabt mange Folk, dog menes kun en Trediedeel. Slaget varede ved den hele Dag fra Morgen til Aften, og blev fornyet Dagen efter Russerne havde besat en Skov ved Grochow bagved Praga, og fra denne var det, Polakker ne vilde drive dem tilbage. Russerne fyredmed Kartætsker, men Bajonetterne vandt Se ren. Midt om Natten maatte Russerne endeligen rømme Skoven, som var opfyldt med Liig. Jndtil om Aftenen var der bleven indbragt 1200 Saarede til Warschau. Fangerne sige, at General Diebitsch skal være saaret, og vist er det, at han, med Sværdet i Haanden, ikke formaaede at holde de Regimenter tilbage, som vare paa Flugten. Man kan forestille sig, hvor morderisk det maa være gaaet til, da der af ta russiske Grenadeerregimenter, som paa et Sted sloges med to polske, neppe bleve 20 Mand tilbage. Den polske Armee, der støttede sig til Moradser paa den høire og venstre Side, blev kommanderet af Fyrst Radziwill selv, og ved hans Side befandt sig General Chlopicki, der altid var med, hvor det gik blodigst til. Russerne havde posteret 12 Batterier mod Polakkerne, men disse styrtede imod dem som blinde DANISSE- og rasende Mennesker og erobrede med Bajonerterne den ene Kanon efter den anden. En uhyre Mængde Russer bleve drevne ud i Moradserne, hvor de ynkeligen kom af Dage, blandt disse var en heel Quarree som blev sprængt af Thomas Lubiensky, i Spidsen for de polske forhenv. Gensd armer. Paa et andet Sted bleve 3 russiske Batailloner masakrerede. Uagtet man indrømmer, at ogsaa Russerne kæmpede med udmærket Tapperhed, formaaede de dog intetsteds at holde Stand mod det polske Kavalleries Indhug og Jnfanteriets Bajonetter. Dagen efter blev Rampen fortsat rundtomkring paa flere Steder, men trak sig med hver Time meer og meere bort fra Hovedstaden, hvor man naturligviis havde været i den skrækkeligste Forfatning indtil man fik Vished om Udfaldet. Kirkerne havde været fyldte med Mennesker, som bade Gud om Seier for de polske Vaaben. Alle Tage, Balkoner og Taarne vare som besaaede med Tilskuere; man hørte Skuddene, og saae tykke Røgskyer stige og fra Skovene, hvor Kampen holdtes. Fra General Skrynetzky, som ogsaa havde taget Deel deri, berettes, at to polske Jnf. Regimenter havde med 8 Kanoner kæmpet mod 12 russiske Regimenter, fra om Morgenen Kl. 5 til om Eftermiddagen. Kl. 6, uden at blive fortrængt af deres Stilling. Paa eet Overgangsted var der bleven nedhugger en heel russisk Bataillon. Paa alle Kanter bleve Russerne forfulgte, saa de først vare standsede ved Minsk, hvor de nu havde opslaget deres Hovedqvarteer. Geismar, den berømte Tyrkebervinger, havde mistet alt sit Artillerie, som for en stor Deel var bleven siddende i Moradserne. Flere Steder havde man paa russisk Side plantet hvide Faner, og en Officeer fra Witts Generalstab havde anmodet om, at hans Chef maatte faae den polske General Krukowietzki i Tale. Denne begav sig hentil den russiske General, som bad om en Vaabenstilstand, for at han kunne begrave sine Døde, hvilket blev ham tilstaaet. Til alt dette kommer nu ogsaa den Ulykke for den russiske Armee, at der er indbrudt et stærkt Tøveir som lader befrygte, at en stor Deel deraf vil omkomme i de polske Skove og Moradser.