Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-09-11
Da denne Sag forleden Dag blev foretagen til endelig Behandling sagde Oliemøller Schytte: Forsvarsvæsenet maa indrettes saaledes, at det kan svare til Hensigten: værne og Staten og bestaae med Nationens Ære og Selvstændighed, og Forf. bør søge at gjøre Regjeringen ret indlysende, at dette er Folkets almindelige Ønske. Hverken Majoriteten eller Minoriteten have, skjøndt de afvige fra hinanden i Principet, fundet sig foranlediget til at tilraade Udkastets Emanation, og ved at læse Beretningen om Sagens foreløbige Behandling, ved hvilken jeg ved Upasselighed var forhindret fra at være tilstede, har jeg heller ikke seet, at Nogen har fundet Anledning til at tilraade Udkastet. Der er derhos i forskjellige til Forsamlingen indkomne Andragender gjort Remonstrationer mod Udkastets Emanation, og af Alt, hvad der er yttret og skrevet offentligt om denne vigtige Sag, sees, at Jngen har fundet sig beføiet til at optræde som Talsmand for Udkastet, tvertimod have alle Anskuelser forenet sig i at fraraade det, paa Grund af de Uligheder, det indfører i Værnebyrdens Fordeling, hvad enten man nu finder disse Uligheder fremkaldte ved det Princip, hvorpaa Udkastet støtter sig, eller ved de mangfoldige Undtagelser, det tilsteder, og Udveie, det aabner til at unddrage sig Opfyldelsen af Værnepligten, uanseet at Udkastet selv erkjender Værnebyrden for at være en almindelig og naturlig Pligt, som det sanctionerer ved Lov. – Vi have saaledes atter her et slaaende Beviis for, i hvilken aabenbar Modsætning Regjeringens Principer staae til den almindelige Mening, og jeg maa derfor atter gjentage, hvad jeg ved flere andre Leiligheder har yttret, at en Forandring i disse Principer vil være uundgaaelig nødvendig, naar Regjeringen, vil vente at samstemme med Folket, naar den Tillid og Tilfredshed, som maa ønskes, skal tilbagevindes. – J har hørt yttre, at Jndførelsen af Almeenvæbning ikke skulde være undet af Regjeringen, fordi den skulde være faretruende for den souveraine Magt, der til sin Sikkerhed behøver staaende Hære, der ved given Leilighed paa Commando kunne udføre de Skridt, som Regjeringen, maatte anvise dem. Jeg kan heller ikke nægte, at den Omstændighed bestyrker dette, at Armeeorganisationen af 1842 er gaaet forud for Udkastet om Værnepligten, der dog maa danne Grundvolden for Statens Forsvarsvæsen; thi det forekommer mig noget besynderligt, for ikke at sige bagvendt, at omforme Forsvarsvæsenet for dettes Forudsætning: Loven og Værnepligten og Recruteringen, er given, saameget mere som denne Lov i flere Aar har staaet under Udarbeidelse og Ventilation. Men uagtet Regjeringen saaledes har tilkjendegivet en bestemt billig i denne Henseende, som den vil have gjennemført, til hvilket Resultat end Stænderne maatte komme ved Overveielsen af Værnepligtsloven, og Regjeringen derved synes at have lagt nogen Hindring i Veien for den utvungne Behandling og Drøftelse af Udkastet, som kunde være ønskelig, kan jeg dog ingenlunde antage, at Regjeringen, har ladet sig lede af den antydede Bevæggrund; thi indtraf – som Gud forbyde – det sørgelige Tilfælde, at Misnøie og Utilfredshed i den Grad tiltog, at Folkevillien udartede til at anmasse sig et Jndgreb i Regjerings magten, vilde Regjeringen, naar en saadan Ulykke indtraf, vistnok erkjende, at den nu organiserede Hær ingenlunde vilde være tilstrækkelig til at forhindre et saadant Jndgreb, ikke at tale om, at Regjeringen altid i Folkets Tillid og Hengivenhed maa søge sin bedste Støtte og Værn."(St. Td.) Middel mod Tandpine.