JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1799-01-01
Varsko paa Knippelsbro. Kan noget tænkes billigere end saameget muligt at befordre almindeligt Vel i det offentlige, saameget mere naar det ved simple Midler kan skee. Saaledes har i disse haarde Vintersdage især d. 4 og 5 hujus Passagen over Knippelsbro næsten været utilgængelig for Fodgængere og ligesaa vanskelig for Kørselen, formedelst at de paa Broen ved denne Tid saa højst fornødne Revler eller Lægter som derpaa skulle være slaaet har været aldeles bortslidt, at Mennesker og Heste har maattet gaae over denne Højde som over en Glidebane, at enhver maatte gyse for at komme over, fornemmelig om mørk Aften, da et Menneske ved et ulykkelig Fald kunde endog resikere at falde ud i Vandet, for hvem der da aldeles ingen Redning kunne være; dette blev da omsider (maaskee efter at være paatalt) rettet i Hensigt de ommeldte Revler hvilke formedelst Frosten ikkun kan holde en ganske kort Tid forinden de ere kørte i Stykker. Man troer derfor det er højst billigt om der paa Siden ved Jerngelænderet (som er saa aabent at et Menneske gjerne kan glide derigjennem) nu især da Broen ikke bliver oplukket, blev slaget nogle Bræder i det mindste neden til hvor især Børn lettelig kunde falde ud, da det er ikke muligt med Sikkerhed der at kunne staae paa Fødderne; eller at paa Broen blev paalagt Hæstegødning, hvorved Mennesker kunne faae Fodfæste.
Politivennen, 1808-01-01
Anmældelse af et nyt opfundet Slags Klokker. J Betragtning af at Klokkemetal saavelsom Kanommetal er i vore Tider vel mere end dobbelt saa kostbart, som det i de ældre Tider har været, saa paa Grund heraf troer jeg ikke det maatte være uden Nytte at opgive efterfølgende Forslag til en forandret Methode af Skabning til Kirkeklokkerne, for at tilvejebringe en ligesaa gjennemtrængende Lyd af en tredie Part af disse Materialier, hvorved naturligvis vilde bespares meget. Saadan en Klokke maatte bestaae af Skabning af tvende runde Kugler, hulle inden i, saaledes at Tykkelsen af Kuglen maatte vel være to Tommer, og disse Kugler maatte halv overskares i den ene Ende paa Kors i Kvadrat; de bleve derefter anbragte og fastgjorte paa en dertil indrettet Treangel med to Grene, Udstaaende fra hverandre, saaledes, at Kneblerne, som skulle slaae paa disse Kugler, kan have fri Passasje frem og tilbage. Det forstaaer sig, at Kneblen maa ligeledes være en rund, støbt, hul Metalkugle, gjennemskaaren overkors i Kvadrat, ligesom de andre Kugler. Naar dette saaledes bliver gjort af godt Klokkemalm, hver af Kuglerne 5 a 6 Lpd. vægtig, Kneblen af 14 Pd. vilde man erfare en gjennemtrængende Lyd der vilde fylde en anden Klokkes Lyd, som vejede 4 Skippund. Jeg synes at der ved denne Lejlighed, ifald det maatte behøves, kunde indhentes en stor Del Kanonmetal, og Kirkerne dog alligevel i de svære Klokkers Sted faae ligesaa lydelige Klokker igjen. Jeg har proberet det for nogle Aar siden i det Smaae, og fundet Tingen at være praktikabel. Blev det derfor, uden videre Fordom, sat iværk, vilde det erfares, at Nytten deraf ej blev forgjeves. Nyborg, den 12te Novbr. 1806. Peder Fiseer, Organist.
Politivennen, 1808-01-01
Et Par Mangler ved Helsingørs Hospital, som ønskes hævede. (efter Jndsendt). At det helsingørske Hospital eller saakaldte Kloster er en gavnlig, og i mange Henseender meget bekvem Stiftelse, derom tvivler ingen; men at den desuagtet har sine Mangler, - og hvilken Ting har ej det - er ligesaa afgjort. Anmælderen finder tvende Steder i Hospitalet, manglende de der saa højst nødvendige Lygter, nemlig 3) den Trappe, ad hvilken man gaaer op til de øverste Værelser. At denne Trappe bør oplyses af en Lygte, maae enhver tilstaae, som har passeret den om Aftenen, da den er saa mørk, at neppe nogen Fremmed, uden at krybe paa alle fire, kan finde de Værelser, hvortil denne Trappe leder, og hvormeget ere da ikke de gamle og svage Hospitalslemmer udsatte for at strande paa disse Skjer, hvor ingen Lygte lyser for deres Fod, 2) Den saakaldte Hvelving, hvis højt fremragende Kupler og løse Stene, i Forening med et meget stærkt Mørke, gjør Passassen derigjennem til een af de allerfarligste. En Fremmed vil, ved at sætte sin Fod derind, forskrækket trine tilbage, og meget tage i Betænkning, at vove sig igjennem denne Dødens mørke Bolig. At dette saa skumle Sted ikke oplyses af en Lygte i det mindste, er ubegribeligt, da man veed med Vished, at endog nogle af Lemmerne har, ved at falde over de løsrevne Stene, slaaet sig skammeligt. Anmælderen troer, ved ovenanførte, at gjøre sig Vedkommende forbunden, og tvivler ikke paa, at Tingen vorder undersøgt og Manglerne afhjulpne.
Politivennen, 1808-01-01
Middel til at forekomme Uorden. (Efter Jndsendt.) Som jeg hører, skal der have været et Helvedes Spektakel ved Brændeoplaget af Sjouere og andre, som trængte frem om Udleveringssedler, og siden forhandlede dem, ligesom Biletter ved Komediehuset. Jeg mener, at denne Uorden stod til at hæve paa denne Maade: Det skulde offentlig bekjendtgjøres, samt ved opslagne Plakater, at hvilken Borger, Embedsmand, Offiser o. d. l., der ville have Brænde, maatte personlig møde, eller den ene af disse ved den anden, for at faae Udleveringssedler, og at ingen anden, være sig Soldat, Matros, Kudsk, Tjener, Gaardskarl, Sjouer, Tjenestepige o. d. l. kunde faae af de ommældte Udleveringsbilletter, og om saadanne, uagtet denne Bekjendtgjørelse og Advarsel, skulle lade sig falde ind med Magt at trænge frem, da med Magt holdes tilbage m.v. Fruentimre, saasom Enker o. d. l, kunde vel altid have en Mand af de ommældte til at møde for sig, naar Trængsel af Folk var bleven hævet. Hunæs.
Politivennen, 1808-01-01
Forestilling til General Postamtet. (efter Jndsendt). Forhen, da den lollandske Post afgik herfra, om Mandag Eftermiddag, ankom den hertil om Sommeren hver Fredag Aften, og om Vinteren, naar ikke Jsen i Smaalandsbeltet hindrede Overfarten, ankom den senest Løverdag Middag, og dog havde den een Dags Liggetid i Nakskov. Nu derimod, da den afgaaer, ifølge gjorte Forandring, een Dag senere, nemlig Tirsdag Eftermiddag, bruger bemældte Post to Dage mere til Rejsen, som sees af dens Hidkomster Mandagene den 2den og 9de Novbr om Eftermiddagen. Dette gjør, hvilket man haaber lettelig indsees, Ulejlighed for de Brevvexlende, derved nemlig, at de ikke itide kunne faae deres Breve tilbragte; thi samme Mandag Aften kunne Budene ikke, naar der er mange Breve, blive færdige, da der træffer en Brev, og en Pakkepost sammen for dem; og om Tirsdagen kunne de ikke faae de overblevne Breve afleverede, fordi de da maae være tilstede ved Modtagelsen til den afgaaende Post. Da det nu er af Vigtighed, at kunne besvare erholdte Breve med næste afgaaende Post, men dertil fordres, at man maae kunne itide erholde Brevene tilbragte; saa vover man at fremlægge for ovenmældte Kollegium det ønske, at en passende Foranstaltning blev truffen, enten saaledes, at der var noget længer Tid imellem Ankomst og Afgang, eller at flere Bude antoges.
Politivennen, 1808-01-01
Endnu et Forslag om et Skændselsminde. (Efter Tilsendt.) Jndsenderen af dette troer, at man, ved at opføre nogen af de foreslagne Skamstøtter af Sten eller andre Materialier af vort Lands Frembringelse, gjorde Støttens Helte formegen Ære. Han foreslaaer derfor, al det sammensattes at saamange af deres saa skændigen her indsendte hele og sprængte Bomher, Brandkugler, Kanonkugler og Brandpille, som endnu kunde faaes her i Byen, og som sikkert vilde kunne udgjøre en betydelig Masse. Sirlig burde den ikke være. De Jernplader, der skulde føre de nødvendige Jndskrivter, burde være af smeltede Bomber eller Kugler o. s. v. Allerbedst vilde en saadan Støtte kunne staae paa det foragteligste af vore Torve, nemlig Skidentorvet, eller tæt ved Siden af Støtten paa Ulfelds Plads.
Politivennen, 1808-01-01
Forslag til Opmuntring for Kaperfarten. (Efter Tilsendt.) Det Tilfælde har allerede et Par Gange havt Sted, at vore raske Smaakapere have taget fjendtlige Skibe, men været nødte til, for at undgaae en sig nærmende Krydser, at forlade den gjorte Prise, og søge Landet tomhændede. J denne Anledning foreslaaes, at der, enten af Regjeringen, eller af patriotiske Borgere udsattes en elonning for den Kaper, der bevise ligge, at have havt et fjendtligt Skib i Besiddelse, men for Overmagt maattet slippe det, og saaledes, uden sin Skyld, mistet den langt større Opmuntring Prisens Opbringelse vilde været. Bedre kunde ikke en saadan mislykket Erobring bevises, end ved at medtage fra den forladte Prise Mandskabet, eller om dertil ikke var Lejlighed, da Kapten og Styrmand, som Fanger, samt Skibopapirerne. En dobbelt Belønning synes den Kaper at have gjort sig værdig til, som i det Tilfælde, at han saae sin med Livsvove erobrede Prise frareven sig, ved en nærmende overlægen Fjende, brændte eller sank den Prise han maatte forlade, efterat han havde, som ovenmældt, medtaget dens Mandskab og Papirer til uimodsigeligt Bevis paa, at det af ham ødelagte Skib virkelig var Fjenden tilhørende.
Politivennen, 1808-01-01
Uordener. 1) Paa den røde Hjørnegaard af Vingaardstræde og Admiralgade mangler til begge Sider Gadenavnenes Paamaling. 2) Den Gaard, der støder til Østergade, St. Jørgensgade og lille Kongensgade, mangler Gadenavns Paamaling, til de to førstnævnte Gader. 3) Paa Hjørnet af Admiralgaden og store Kirkestræde staaer Ved Velvingen, som vel skal være hvelvingen, om ellers dette er noget rigtigt Gadenavn. Men et nyt Mindesmærke er det rigtigt nok paa Maler-Uvidenhed, og paa den Skjødesløshed, hvormed vort Sprog i offentlige Jndskrivter behandles.
Politivennen, 1808-01-01
Raad i Anledning af den nu i Sjælland forefaldenne Landfragt. Man har allerede troet at spore Virkning paa vore Veje af den nu ved Tidsomstændighederne i Brug komne Landfragt. Skulde dette end ikke allerede være Tilfældet, da er det ikke utroligt, at det jo om nogen Tid vorder det. Det maae nødvendigt gjøre Forandring paa Veje, som vore, om de befares med et Par tusinde flere stærkt læssede Vogne eller ej. Vel at mærke, naar denne Befarelse tillige skeer paa dansk Maade. Hvad jeg ved denne Udmærkelse mener, forstaaes lettelig af enhver, der har seet, paa hvad Maade Landfragten gaaer for sig i Tydskland og Frankrig, hvor den fra Arilds Tid har havt Sted, og hvorledes man jasker afsted paa de danske Øer, hvor man ikke veed, hvad en ret Fragtvogn er, fordi Søer og Strømme og Fjorde ere de Veje, hvorpaa Varene hidtil førtes under en ævig Freds Ly til disses Stæder. Den franske, den tydske Fragtvogn fører et Læs, der er 10 Gange saa stort, som det en sjællandsk Købmandsvogn optages, forspændes med indtil 10 Heste, og bringes ad Veje, der gaae meget mere bjergop og dalned end vore, uden noget Tilstød, til sin Bestemmelse. Men den kommer krybende Fod for Fod, og just derbliver det muligt for Lastdyrene at udholde. Vore Kudske forstaae ikke dette. Med meget mindre Læs, men dog Læs, køre de jævnligt i Trav, og næsten aldrig langsommere end i stærkt Skridt, og selv da maae Pidsken engang imellem, naar man har holdt forlænge ved Kro, eller naar en hurtig forbifarende Vogn vækker Kappelysten, bringe Hestene næsten i Gallop. Hæved skee tre Onder: Hestene lide, Vogntøjet lider, og Vejen lider; og ved saadan Kørsel kunne Hestene ikke drage det halve Læs, som de godt havde kunnet krybe med. Man maae derfor tilraade alle dem, der have med Landfragt at gjøre, at vælge den klogere Maade: tage større Læs paa, men krybe dermed. Da ville de samme Heste, som nu kun føre 5 Tønder Smør kunne tage 10, og skjøndt den kommer senere, dobbelt saa seent, bliver der dog for Vognejeren vundet betydeligt, foruden at Vejene ikke fordærves. Foruden hin adstadige Kørsel have Englænderne endnu et andet Middel til at skaane deres Veje, nemlig brede Fælger. At disse ere sande Vejforbedrere, at de, istedet for at gjøre Vognen tungere, gjøre den betydelig lettere, da den derved gaaer frit hen over mangen Fordybning, den smalfælgede danske Vogne synker ned i, er erkjendt af alle tænkende Mennesker; men den danske Landbo, den danske Købmand bliver alligevel, desværre! ved sine smale Fælger, til Trods for Forstand og Erfaring. En smalfælget Vogn maae i England betale dobbelte Bompenge mod den bredfælgede, fordi den fordærver, men denne forbedrer Landevejen; ja Vogne, der have særdeles brede Fælger (12, 16 til 18 Tommer) ere aldeles frie for at erlægge Bompenge. Dog, indtil en Forordning befaler brede Fælger, vil det være spildt at tale om denne Sag til vore Landsmænd. Jeg vil derfor blot igjentage mit Raad om den krybende Kørsel med større Læs, og tor anbefale det til Generalvejkommissionens, Postamtets og ethvert andet vedkommende Kollegiums Understyttelse, som en Sag, der er vigtig nok til at fortjene den.
Politivennen, 1808-01-01
Nogle Tanker om Varer som Krigen kunde bringe os til at savne. At vi, dersom Englænderne til næste Foraar, som meget muligt, igjen ville, tør, eller kunne tage fat paa Blokaden af Sjælland og Smaaserne, hvor de slippe om lidet, vil der unægtelig blive et Afsavn af visse Varer. Saaledes vil f. Ex. Stenkul rimeligvis blive savnede eller dog dyre, Salt vil og kunne blive dyrt, hvorpaa det alt temmelig har begyndt. Papirer vil det samme kunne sige: om. Af Viin, Sukker, Kaffe, The er her Forraad for lang Tid. Bly, Stentøj ville maaske blive dyre; ligeHerved opkomledes Sitroner m. m. - mer naturligvis den Tanke, at det var ønskeligt, om vore Patrioter vilde saameget muligt arbejde imod disse Følger af den Krig, man paa saa lumpen en Maade har paaført os. Og hermed var det bedst, jo før joheller at gjøre Begyndelse. Man har i det ringeste Formodning, at der paa Sjælland findes Stenkul, og at disse snarest ville paatræffes i Kronborg Amt og i Ods. En Premie udsat af en eller flere Patrioter, og klækkelig nok, til at bringe dulige Folk til, i disse Egne, at bruge Jordboret flittigen, kunde maaske lede til en Opdagelse af uendelig Vigtighed, for hele Danmark. Vi kunne selv gjøre ligesaagodt Stentøj som Englænderne, og her er Folk, der strax vilde sætte en Kapital i sligt Fabrik, naar de vare visse paa Assætning, enten ved at engelsk Stentøj i en Række af 20 til 30 Aar forbødes, endog om vi fik Fred, eller ved given Forsikring om en Afsætning af Varer, for en klækkelig Summa, i en Række af Aar. Ved at udsætte mange og ikke smaae Premier, for dem, der bevisliggjorde til sjællandske Papirfabrikker at have leveret den største Mængde i Sjælland samlede linnede Klude, vilde for disse vigtige Fabrikker ikke lidet udvirkes. Salt er vel vanskeligt at virke af Kattegats og endnu mere af Østersøens Bølge. At det imidlertid ikke var umuligt, vilde vore Patrioter snart erfare, hvis de med Kraft angrebe Tingen. Ved slige Bestræbelser vilde vor Patriotisme paa den kraftigste Maade bekæmpe England, medens den forebyggede Afsavn af nødvendige Varer.
Politivennen, 1799-01-01
Tyrkisk Politi. J Tidender fra Konstantinopel af 10 Dec. f. A. meldes at den nye Storvissir holder skarpt over et got Politi. Da han nylig red igjennem Byen, lod han undersøge Slagternes og Bagernes Vægter, og nogle Strafskyldige bleve, ifølge Brugen, ved Øret naglet fast til deres Udsælgnings Boutigver. Fy. hvilken hæslig Methode, nej i Kristenheden besidder man dog en hoben mere Levemaade: Leve og leve lade.
Politivennen, 1808-01-01
Bøn til Vedkommende i Helsingør. (Efter Jndsendt.) Da nu det borgerlige Artillerikorps maae stedse gjøre Vagt paa det sydlige Batteri, uden for Svingelporten, forbi Ankersmeden, og maae passere denne lange Vej ved Aftens og Nattetider, og hvor der ere kun saa Lygter, saa ønskes, at en Lygte maatte anbringes yderst ude ved Hr. Plums lange Pakhus.
Politivennen, 1808-01-01
Bekjendtgjørelse. Da dette Blad, fra sin første Tilværelse af, har yttret sit ønske om at Kalleboløbet igjen kunde vorde gjort brugeligt, er det Pligt i samme Blad at anføre, at der under 18de Novbr d. A. et udfærdiget igjennem det danske Kanselli et Kal Kommissarium til Etatsraad og Politimester Haagen, Kammandørkapt. Arenfeldt, Grosserer og Kapt. Tostrup, Mægler Holten, SkibsBygmester Larsen, Kaptejn og Fiskemester Duus, og Formanden i Pramlauget, Lund, af følgende Indhold. Vor Naade. Da det er af megen Vigtighed i flere Tilfælde, og fornemmelig med Hensyn til Københavns Proviantering fra Søsiden i Krigstid, at Jndløbet fra Flaskekroen igjennem Kalleboderne til Langebro bliver fremkommeligt for Skibe af i det mindste 7 Fods Dybgaaende, og dette kan skee veed at opmudre et Par Fod, og ved at borttage endel af de der værende Stene; saa give Vi Eder herved tilkjende, at J have at sammentræde i en Kommission til uopholdelig at foranstalte bemældte Opmudring, og hvad videre der maatte være fornødent til Jværksættelsen af denne ogsaa for Handelen gavnlige Fordybning, hvortil saavel Pramlauget, ved at grave Sand og optage Sten i Kalleboderne paa de der anvisende Steder, som ogsaa de Handlende Verftejerne dels ved de paa Verfterne havende Midler, og dels ved hastig indrettende Maskiner og Redskaber, betydelig kunne bidrage. Og vente Vi at J med yderste Anstrængelse, som ærekjære Undersaatter, antage Eder denne for Staden, under nærværende Omstændigheder, vigtige Sag, samt at J med al Flid opmuntre Pramlauget, de Handlende og Verftejerne til, som nidkjære Borgere, med Kraft at virke til dette Øjemed ved alle i deres Magt værende Midler. Ligesom J ogsaa i alle Tilfælde bemyndiges til at sætte alle de Midler i Rekvisition, som til Hensigtens Opnaaelse ansees fornødne. Jøvrigt have J til Os at indgive Regning over de hertil medgaaende Omkostninger, for saavidt Samme ikke ved Eders og andre gode Medborgeres Medvirkning kunne tilvejebringes. Fra Opmudrings Jnsperionen kunne J vente Anvisning til, hvorledes Arbejdet skal fuldføres, ligesom og fra Vort Admiralitets- og Kommissariats Kollegium alle de tjenlige Maskiner og Redskaber, der haves paa Holmen, og der paa nogen Maade kunne undværes, ville vorde udlaante til Arbejdets Fremme. Derefter J Eder allerunderdanigst have at rette; befalende Eder Gud.
Politivennen, 1808-01-01
Endnu noget om de paa Stakaderne opklavrede Menneskers Redning. (Efter Jndsendt.) Den Forklaring, Johan Grorg Rødder har fremsat i Politivennen No. 499, finder jeg mig ugjerne beføjet at besvare; skjøndt samme har slet ingen Sammenhæng med det, som passerede fornævnt enten imellem Kl. 10 og 1.. Jkke heller den Undskylning for Redning med hans Søn, som han selv siger var hans Alderdoms Stortestav. At han var gaaet hjem, og Bommand Kjær med Familie i Seng, erfare des; at jeg bankede Kjær op, i Formening at faae Hielp hos ham eller Oplysning dertil, er Sandhed! men, som J. G. Rødder fortæller i samme Blad, at Kjær skulde tvinges til at roe ud, er Usandhed; vi vare nok som kunde og vilde roe ud til Dem, som der vare i Livsfare; naar vi kun kunde have faaet Aarer af Kjær, da 2 eller 3 Baade laae uden for hans Hus uden Aarer, om han enten var Ejer deraf eller for endel, overlades dertil, at jeg m. fl. i samme Skyldning resolverede at ringe og banke Forvalter Poulsen op, er sandt; og han kom og medbragte Aarer, og benyttede han og vi andre os af samme Baade, som der vare, til at roe ud og redde tvende Mennesker, Hr. Nielsen og Frederik Møller, som i lang Tid havde siddi eller hængt paa Stakaterne og raabt og skreget om Hielp. Jeg troer det var min Pligt, at gjøre alt, hvad som var muligt, i sligt et Tilfælde; og at det Passerede ved denne Lejlighed nok paa sit rette Sted er blevet paaanket, derom kan Johan Georg Rødder faae sikker Efterretning ved Politirettens første Protokol, hvor han vil erfare forommældtes Rigtighed, fuldstændigen, som det paa forbenævnte Tid passerede, i denne Anledning. O. Ettrup.
Politivennen, 1808-01-01
Til Anmælderen fra Helsingør i Bladet Dagen 192. (Efter Tilsendt.) Roes ikke for tidlig. - Saalidet jeg ønsker det dadlet, som virkelig fortjener Raes, saalidet synes mig og at det bør roses, som kun har Skin af noget ædelt, noget patriotiskt. Da den Ladning Salt, hvorom i ovenmældte Blad mældes, skulde sælges, indbildte man sig strax, da man erfarede Aurionskondisionerne, at alt skulde sælges under eet Nummer og en stor Kapital kontant betales, at der ved slig Kondition stak en Handelsspekulation under. De mange sig indstillende Købere havde formodet, at det var blevet solgt i partivis fra 10 til 100 Tdr. Men Nej? Det blev solgt under eet Nummer og tilslaaet selve Handelshuset, som havde Kommissionen. Der hørtes tydelig megen Uvillie, og man beregnede allerede den store Fordel dette Hus kunde og vilde gjøre sig ved dette Køb. Men nu læser man i Dagen, at Huset havde bekjendtgjort offentlig, at Saltet blev overladt til enhver, undtagen de Handlende, i Tønde, Skjeppe, og Halvskjeppevis for Auxionsprisen 7 Rd. Td. Dette Træk syntes ædelt og rosværdigt, og formindskede hin fra Aurionen affødte Uvillie. Uvidende naar og hvor hint Tilbud var bekjendtgjort, erfor jeg, at det havde været indført i Helsingørsavis, som jeg ikke holder og ikke havde læst. Efter nogle Dages Søgning kom jeg i Besid delse af denne Avis, hvoraf jeg blev overtydet om Rigtigheden af Bekjendtgjørelsen, og sender, efter nogle Dages Forløb, da jeg havde faaet Skillinger samlede, ogsaa Bud efter nogle faa Skjepper, men blev meget forundret, da mit Bud kom tilbage med den Besked, at der ej blev solgt mere til den Pris, da et vist Kvantum var udsolgt, men at det nu kostede 10 Rdlr. Tønden eller 7 Mk. 8 Sk. Skp. Min Forventning blev følgelig skuffet. Jeg opsøgte atter Bekjendtgjørelsen, og da jeg deri hverken fandt noget vist Kvantum bestemt til Salg, ej heller visse, hverken saa eller flere Dage bestemte til Udsalgstid, syntes mig Handlingen just ikke saameget patriotisk, eller i det mindste at Patriotismens Varme var temmelig hastig forvandlet til Kulde. Det er sandt, at jeg hverken kunde eller vilde eller burde ville tiltvinge mig noget for den bekjendtgjorte Pris. Men naar jeg nu gjør efterfølgende Erindring. Ladningen bestod af 1700 Tdr. Jeg vil troe, at der muligt, i det højeste beregnet, er i smaae Partier afhændet 2, jeg vil endog sige 200 Tønder, saa bliver 100 Tønder Rest. Disse holdes i mindre og større Partier i 11 Rd. 3 Mk. og 10 Rd. Tdn. Jkkun 10 Rdlr. giver, Rdlr. Fordel for hver Tønde og for det Hele ikke mindre end 4200 Rdlr. Muligt kun en liden Vinding i den merkantilske Mands Tanker. Men saa spørger jeg hin Anmælder i Dagen, om der, i Hensigt til denne Vareartikel, hvorpaa der i mange Steder i Riget er stor, og befrygtes endnu større Mangel, er viist saa stor Patriotisme, som han i Dagen har anprist det for? - Man hør ikke saa ilsomt lade sig bedrage af Skinnet og ikke indgive det lidet for det Store.
Politivennen, 1808-01-01
Noget om den gamle Kongevej. (Efter Jndsendt). De mange, den gamle Kongevej, til og fra Frederiksberg, jævnligen Befarende, have havt den Glæde, at see det Stykke af denne Vej, der gaaer fra Sømøllen til det forrige Kattuntrykke., fyldt med Grus. Baade Færselen er derved bleven lettet, og hvad mere er, Menneskers og Kreaturers Liv og Forlighed er derved sat i mere Tryghed. J det Hele betragtet, kan dette Arbejde dog endnu kun henregnes til halvgjort Arbejde, thi Ryggen af Vejen er næsten lige med Siderne, og af Fordybninger og Slag gives der nu allerede mange. Langt flere vil der og om føje Tid blive, og det kan tydeligen forudsees, at dette Stykke Vej snart vil komme tilbage i sin forrige ynkelige Tilstand. Detteligen kunde dette dog nu forekommes, naar man lod efterfylde de Steder, som nu trænge dertil, og naar tillige Midten af Vejen blev forhøjet. Men ogsaa den øvrige Vej fra Katuntrykkeriet til Frederiksberg trænger Der gives Grus nok i til at udbedres. Staden til Opfyldning, og kunde ikke den Snerbroes Forstad værende Grus, der er saa nær ved Haanden, ogsaa didhen føres. Let er det nu gjørligt, at denne Vej kan hielpes; da Materialierne ligefrem dertil haves! under ndre Omstændigheder bliver det vanskeligere, ja vel og kun ønskeligt, om ej ugjørligt.