Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1824-05-14
Paa den Pariser Børs var den 1 d. temmelig Allarm, da Jnteressenterne i det spanske Laan, forbittrede over at Man nægtede dem de forfaldne Renter, fra alle Kanter gave sig til at raabe: "Ned med det Guebhardske Laan, Ved at kaste et Par af Skrigerne paa Døren blev Roligheden vel tilveiebragt; men var nær bleven afbrudt paa ny, da nogle Gensdarmer lode sig tilsyne, hvilke Børs=Politie Kommissairen dog itide fik betydet, at de her vilde være høist uvelkomne Gjæster. Huset Guerinde Foncin & Co. har vel aabnet Underskrifter paa en Supplik til Hs. spanske Majestæt; men derhos erklæret, at Man ikke maa slaae for megen Lid til Udfaldet. Bemeldte Supplik lyder heel ynkelig saaledes: Sire, Undertegnede, anraaber i Underdanighed Deres Majestæt om den særdeles Naade, at ville tage i Betragtning, hvorledes de honstid ere blevne Eiere af de spanske Forskrivninger, medens de store Europæiske Magters Ambassadøre: lendnu residerede i Madrid, og at De i Henseende, til Dem ville behage at anordne, hvad Deres Majestæt finder for godt. Forblivende ere Ved en Staffette vilde Man den 7de have Efterretning i Hamborg og Rentelovens Antagelse, hvilket forsaavidt har sin Rigtighed, at det oprindelige Udkast som egentlig kun bestaaer af en Artikel i flere 3.) den 1ste blev antaget imod en Opposition af i det Hele kun 50 Medlemmer, men endnu den 4de fortsattes dog Debatterne over de foreslaaede Amendements, som imidlertid alle hidtil vare forkastede paa eet nær. - Endskjøndt denne Sag saaledes kan ansees for afgjort efter Ministrenes Ønske, vil følgende Tillæg til de forhen anførte Debatter forhaabentlig ikke heller læses uden Jnteresse. J sit Svar paa Girardins Talle den 28 April benægtede Indenrigsministeren, at Forslaget, der iøvrigt hverken var uretfærdigt, eller en Plyndring, eller en Bankerot, kun havde Emigranternes Skadesholdelse til Formaal, og uddrog af sin Modstanders Beviisførelse for, at Rentenedsættelsen streed imod Stats interessen, den Følgeslutning: at saa maatte den være til Rentenerernes Fordeel, da en og samme Operation, ikke kan være til Begges Skade (hvilket dog ret godt lo sig tænke). Derimod yttrede Hr. Clausel de Caussergue, at Kammeret var Kongen, Frankerig og Efterslægten ansvarlig for denne Lov, og spurgte, om da 933 Millioner, som Banquererne vilde vinde i 6 Aar, og som vandrede ud af Landet paa de Skatteydendes og Amortisationskassens Bekostning, Jntet havde at betyde? Et af de skarpeste Angreb paa Udkastet var dog Cas. Periers den 28 April, som ogsaa dadlede Ministeren, fordi han saalænge havde holdt sit Projekt skjult for Publikum, medens han for 4 Maaneder siden havde sluttet hemmelige Kontrakter med Udlændinger, og anvendte herpaa hans egne Udtryk om de Fordele, Klogskaben havde afvundet Uvidenhedent, da de, som nu af Uvidenheds have solgt den res Renter til Engellænderne, der have kjøbt dem af, Klog skabt ere berettigede til at anklage Ministeren, hvis Værk baade den Enes Uvidenhed og den Andens Klogskab er Jøvrigt kunde Ministeren i vore Dage meget gjerne tage sit Forslag tilbage, uden Fare for at aftakke, da Repræsentativsystemmet er kuldkastet, den venstre Opposition ikke mere existerer og den høire er paa Nippet til at gaae under. De fleste Mænd, som Ministeren kunde have Noget at frygte for, ere bortfjernede, enten ved Ambassader eller ved et ærefuldt Exil i Pairskammeret, og de Deputeredes Kammer sammensat af hans Venner. "De have altsaa vedblev han under et almindeligt Bravoraab - Jntet at frygte for deres politiske Eristents. Tag derfor Deres Udkast tilbage; behold i Guds Navn Deres Portefeuille men ruineer Os ikke. - Jeg troede - sagde han fremdeles - at Vi nu burde være frie for at betale det Herrers Reise, som hvert andet eller tredie Aar gjør en Tour til Frankerig, ikke for at tilfredstille deres Videbegjærlighed; men for at præsidere i Finants-Opdragelses-Anstalten for vore Ministre, som ikke troe at kunne betale dem Jnformationen for dyrt. Naar Ministeren forsikrer, at Rentens Nedsættelse paabydes af den Overfylde af Kapitaler, som findes i Frankerig, da maa denne Fuldblodighed, enten have Sted eller ikke. J sidste Fald er Operationen i en af de voveligste, og i første behøvedes det jo ikke at stil sig under den østerrigske Ørns og den brittiske Leopards, Ægide, for at udføre en Operation, hvoraf Man lover sig saa meget Held. Det værste Stød fik Ministeren endnu, da Perier udaf Monitøren for 4 Marts 1817 lod ham høre, at han dengang selv forkastede Hr. Corvettos Laan som unationalt og (Villeles egne Ord) gen Skjændsel for de Franskes Patriotisme og Jntelligents, hvilket endnu gielder meere om hans med Udlændinger sluttede hemmelige Kontrakt. "Regjeringen - sagde Taleren til Slutning - er sine Kreditorer ikke blot Penge, men og Beskyttelse skyldig. Jkke paa den offentlige Mening, eller paa franske Kapitaler bygger Ministeren sit Haab. Han vil kun skrække Kreditorerne; for at ramme vist, kalder han Udlændingen tilhielp. Kun tale han ikke længer om Love. Magten er hans Ret, Følgen af hans Projekt er Statens og hans Laaneres Forarmelse; den ministerielle Despotismes befæstelse hans Maal . . . . Tiden og Frankerig, vil bedømme, hvad De har udrettet for Landet. Hvad Os angaaer, der er Resten af den Opposition, for hvis Ødelæggelse De har opbudt Deres hele Kraft, Vi ville ikke ophøre, saa længe Een af Os er tilbage i Kammeret, at bekjende Os til det konstitutionelle Monarkies Grundsætninger, idet Vi forsvare Tronens og den offentlige Menings Jnteresse, som Vi ansee for uadskillelige.