Københavns Adresseavis, 1762-12-10
K. privilegerede. Efterretninger. og Norge. Staden og forsendes Posten. den 10 Decemb. eller Myndt=Prøverne. De, som har bragt deres Penge i Banqven, kand altid efter Behag disponere over samme, og maae ingen belegge dem med Arrest, derimod maae man betale Enottendeel Gylden pro Cento for de forvares der. Hvor, som vil have Conto i Banqven, betaler 10 Gylden, derfor, og siden for hvert Partie, som han afskriver, 1 Styver. Dog maae man ikke disponere netto over sin Sald; thi ellers maatte man atter betale 10 Gylden for en nye Regning. (Herefter følger om Banqve=Betienternes Embede og LønSkyndings Begravelser. Disse Tanker over den alt for store Hast, Jøderne bruger ved deres Begravelser, ere indsendte til Bekiendtgiørelse, og Overveyelse. Man bør elske alle Mennesker, stræbe at rette deres Feyl N og vise dem Dydens Vey: I Betragtning af denne Kierligheds Pligt holder jeg mig forbunden at udgive offentlig følgende korte Betænkninger over Jødernes Skyndings Begravelser: Besynderlig er det Jøderne her i Landet, som har den slette Skik at begrave deres Døde, eller rettere talt, dem, man troer døde, nogle Timer efter at Sielen har tabt sin Virke=Kraft. Altsaa naar man vilde have Underretning om deres Syge, var det maaskee rettere at spørge; Om de allerede var i Jorden, end om de vare døde, Paa det første Spørsmaal kunde man faae et vist Svar, men paa det sidste ikke. Man vil bygge denne Skynding paa de Ord i femte Mose Bog 21, 22, men de blive brangelig udtolkede, siden alle veed at her tales i Texten om en afstraffet Misdæder, om hvis virkelige Død deringen Tvivl efterlades. Videre synes mig, at alle Jøderne ikke forstaae Ordene paa een og den samme Maade: Portugiis=Jøderne i Holland og Engelland, skiønt de begrave deres Døde hastigere end alle andre Folk, bie dog tolv Timer med en formeent Død, hvis han er død af en langsom Sygdom, og 24 Timer, dersom han er død hastig af Apoplexie, ja, som jeg har hørt, ere de endog saa fornuftige at give største Agt paa, om nogen udvortes Varme kunde give det ringeste Tegn til Liv. Jeg veed heller ingen Sted i Skriften, som holder med og understøtter disse Begravelser i Hastverk, naar Døden ikke er ufeylbar, som efter en dødelig Vunde, Slag eller Hug. Tvertimod skulde man kunde give Prøver paa Langsomhed i disse Tilfælde. Da Sara var død, reyste Abraham sig for at begræde hende, og siden giøre Contract om Gravstederne med Hets Børn, som først maatte megle imellem ham og Ephrom, der siden kom at tale med Abraham for at slutte denne Contract: Alt dette gik for sig for Begravelsen, og hvor troer, at dette kunde afgiøres saa hastig paa een Dags Tid eller toe, Ja, havde det ikke været en Skik blandt Jøderne at holde deres Døde tilbage nogen Tid, førend de begrov dem, da havde den Snnamitiske Kone ikke havt Tid at gaae fra Sunem til Bierget Carmel hen til Propheten Elisæus for at raadføre sig med ham angaaende hendes Søns Død. Propheten sendte først sin Dreng; men da han kom hiem igien uden at kunde opvække Barnet, saae han sig nødt til at gaae derhen i egen Person. Altsaa var det at ønske, at disse gode Folk var meere forsigtige og varsomme, og at de betragtede den Skade, som deres hastige Begravelser ofte kand foraarsage. Gud veed, hvor man gelde har begravet endnu levende, siden Erfarenhed har viist os, at mange ere komne tilbage fra Graven, hvilket man kand eftersee hos de lærdeste Forfattere. Men jeg er bange, at disse Folk, som ære og troe saa høyt deres Traditioner, ikke agte paa eller feste Troe til vore Skribenteres Fortelninger. Et eneste uomstødeligt Beviis kunde overbevise dem om denne her anførte Sandhed; men hvor skal vi finde det, Blandt Jøderne eller de Christne? Hos de første findes det vist ikke, efterdi de begrave deres Døde alt for tidlig dertil, og hvad der tildrager sig under Jorden, kand ingen vide. Hvad de sidste anbelanger, maae man merke, at det ikke gaaer paa hver Dag at staae opigien, efterdi man altid forsømmer at opvække de Døde, ja man hindrer dem just derfra ved at legge dem paa et Bord i den frie Luft. Hendes det engang nu og da, at en kommer til Live igien, kommer det ikke længere end iblandt Slægtningerne, og man laer sig nøye med at sige gandske løselig og som en passant: Han er ikke død endnu, da og gemeenlig de, som saaledes komme til Live igien, døe gandske rigtig nogle Øyeblik derefter. Meget sielden er det, at en lever op igien og fremturer at leve nogle Aar. Men hvad vil man sige, om der maaskee kunde vises dem i Skriften: 2 Kong. 13, 21. et meget antageligt Beviis, Den hellige Historie fortæller os, at, da Moabs Troupper kom i Landet, og blev seet af nogle, som vilde begrave en Død, iilede disse at kaste Legemet i Elisahs Grav. Dette Legeme rullede saa længe i Graven til det naaede Prophetens Been, hvorudover det levede op igien. Har det ikke Rimelighed, om man ville sige, at denne Mand vaagnede op af en Syncope, i det han blev nedkast i Elisahs Grav, og der tumlede runden omkring? Noget om Qvæg=Sygen. af adskillige Discourser jeg har hørt om nærværende 4 ½ Qvæg=Syge, falder mig ind noget dermed overeenstemmende, der forefaldt for lang Tid siden i et vis Bøyde lang i Norge; Qvæget begyndte at vantrives meer og meer, ja paa visse Steder allerede at falde om, Sygdommens Aarsag, som usædvanlig satte Folk i Forundring, men ved Undersøgning fandtes Qvægets Klove opfyldte inden udi med smaa Miider, som de der findes i Ost, og havde fortæret mere og mindre af Klovene alt opad, disse da de bleve udrensede efter at Kloven under neden var opskaaren, og siden fyldt med varm Tiere og Spansk Salt, befandt Qvæget sig vel, trivedes og bleve fede; Erfarenhed har siden lært at denne Sygdom er meer end man har forestillet sig almindelig blandt de Creature, hvis Fødder med Horn ere bevæbnede, og meest blandt Heste, der dog er mindst farligt, for det tykke Horns Skyld hvoraf deres Hover bestaaer. I Almindelighed, er det, det beste og sikkerste Raad mod alle Sygdomme hos Qvæget, der reyser sig af fugtig Luft, der aldrig er meere skadelig end i murede Fæ=Huse, allerhelst naar Qvæget kommer først derudi om Høsten, end at røge ofte og tilstrækkelig med Svovel, saa Creaturen, staaer, og snorker derved.