Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-02-01
Da Keiseren Hr. Greve overdrager Dem at meddele Hs. Katholske Majestæts Ministre de Betragtninger, som ere fremstillede i denne Depesche, saa forvolder det Hs. Majestæt en Glæde at man ikke vil miskiende Hans og Hans Allieredes Hensigter. Forgiæves vil Ondskaben forsøge paa at fremstille den under Farven af en fremmed Jndblandelse, som til foreskrive Spanien Love. At udtrykke det Ønske at see en langvarig Storm bragt til Ende at unddrage en ulykkelig Monark og en af Europas første Nationer fra et og det samme Aag at befæste Gien oprettelsen af en aldeles viis og National Statsbestyrelse, det kan fandelig ikke kaldes hverken at giøre et Angreb paa et Lands Uafhængighed, eller at tiltage sig en Ret til en Mellemkomst, som enhver Magt, det maae være hvem det det vil, var berettiget til at modsætte sig. Havde Hs. Keiserlige Majestæt andre Hensigter, saa vilde det kun beroe paa ham og hans Allierede at lade den Spanske Revolution fuldende sit Værk, thi da ville snart alle Spirer til Velfærd, Rigdomme og Magt paa Halvøen blive tilintetgjorte og naar den Spanske Nation for nærværende Tid kunde antage disse Forslag som siendtlige saa maatte den finde et Beviis derpaa i Ligegyldighed og Uvirksomhed. - Svaret paa forestaaende Erklæring vil opløse et Spørgsmaal af den største Vigtighed. Deres Jnstructioner i Dag tilkiendegiver Dem den Beslutning, som De har at tage dersom den offentlige Magt i Madrid skulde være stemt til at forkaste de Midler, som De vil tilbyde den for at sikkre Spanien en roelig Fremtid af en uforgiængelig Hæder: (Naar man har læst den Russiske Note og sammenligner den med den Preussiske og Østerrigske, som ere ligesaa udførlige, saa bliver man rigtig nok nødt til at tilstaae, at disse Noter ere langt fra at være ligelydende og at den Russiske er unægtelig den haardeste, da den udtaler den strengeste Dom over Revolutionen og dens Stiftere. Den Østerrigske Note anklager den Spanske Revolution meest for, at den har foranlediget de revolutionaire Optrin i Jtalien. Jmod denne beskyldning kunne og ville Spanierne dermed retfærdiggjøre sig: at det ikke har været deres Hensigt at frembringe en Revolution i Jtalien, og at de ikke kunne giøre til, at Jtalienerne have efterfulgt deres Exempel. Men den Preussiske synes at angribe det herskenge Parthie i Spanien fra den ømmeste Side; thi den indlader sig paa at skildre den nærværende Spanske Constitutions Mangler og siger i den Anledning: at man har tvunget Kongen til at antoge de Cortes Constitution af Aaret 1812, som blander alle Elementer og alle Grene af den offentlige Magt sammen og blot gaaer ud fra den Grundsætning, at opstille en varig og loval Opposition imod Regieringen, hvorved den beskiærmende Auctoritet nødvendig maae tilintetgiøres, hvori det monarkiske Systems Væsen bestaaer. Regieringen, som er gjort afmægtig og lammet, besidder nu ingen flere Midler til hverken at giøre det Gode eller forhindre det Onde. Alle Grene af den offentlige Magt ere concentrerede hos en eneste Forsamling, kastede over og imellem hinanden og denne Forsamling fremviser intet andet end en Conflict af Meninger og Beskuelser og en Sammenstødning af Jnterresse og Lidenskaber hvormed man bestandig har seet de meest mod fatte Forslag og Beslutninger at giennemkrydse bekjæmpe og hæve hinanden indbyrdes. (Denne Anklage er udentvivl treffende og indeholder tillige den store Jndvending, som kan giøres imod de repræsentative Statsforfatningers Godhed: at det er i dem næsten umueligt at tænke paa at bringe Eenhed og Harmonie ind i Statsbestyrelsen tilveie, hvorpaa dog dens Godhed beroer. Overblikket over det Hele mangler bestandig. Forslagene gaae saa ofte frem, deels af en Mangel paa og Erfaring deels af egennyttig Jnterresse og drives igiennem ved Lidenskaber; da Menneskesiælens Sygelighed egentlig ligger deri, at Følelserne saa let faae Overhaand over Fornuften (thi var det Modsatte Tilfældet, saa vilde Menneskelivet faae et ganske andet Udseende og saa vare Folkeregieringerne de naturligste og bedste af alle og da disse faae den stærkeste Anledning til at sættes i Bevægelse under Folkeregieringerne saa indseer man Aarsagen hvorfor man ikke uden Grund kan sige, at de synes at stride imod den menneskelige Raturs Organisation. Deraf kommer det, at Bestikkelses Systemet altid efterhaanden indsniger sig i Friestaterne; thi det er det eneste Middel man kan betiene sig af mod Menneskenes oprørte Følelser at sætte den ene Følelse og Jnterresse i Bevægelse mod den anden. Historien taler for denne Sætnings Sandhed saavelsom Naturens Stemme; thi den naturlige Myndighed er den faderlige, og den udspringer af det menneskelige Livs oprindelige Indretning og Forhold. Men