Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-07-04
Efter min Formening bør intet Jndivid undervises i eller dyrke nogensomhelst Kunst, eller hvad dertil kan henføres, som ikke har, i det mindste nogenlunde, Lyst eller naturligt Anlæg dertil, og hverken Læreren, eller den Lærende, bør, hvor saadan Mangel findes, befatte sig dermed. Endog blandt dem af de cultiverede Nationer, som af Naturen have større Anlæg og Færdighed til Kunsterne, end den Danske, er det dog altid kun en liden Deel af Nationens store Masse, der i større eller mindre Grad har Kunsttalent og med Held kunde dyrke en Kunst eller enkelte Grene deraf. Med Hensyn til hvad jeg foran har yttret om den danske Nations Beqvemhed og Følelse for Kunsterne i Almindelighed, vil det altsaa i Grunden kun blive et lidet Antal Jndivider, paa hvilke Underviisning i Tegnekunsten og dens forskjellige Grene her med Held kunde anbringes. Saa inderlig jeg endog ønsker en større og mere udbredt Anvendelse af Tegnekunsten end hidtil, og saa meget jeg end paaskjønner dens høje Værd i Henseende til Menneskeforædling og til Opvækkelse af Følelse, for det Sande og Skjønne i Naturen m.m. og jeg derhos erkjender og indseer dens store Nytte og Indflydelse, ja Nødvendighed i det daglige Livs mangehaande og forskjellige Sysler, saa er jeg dog af den Formening, at dens almindelige Brug og Anvendelse, forsaavidt samme angaaer Almuen, taaler nogen Jndskrænkning, og at der i denne Henseende bør tages i Betragtning saavel Stænderne, hvortil de, der skulle undervises, henhøre, og Stederne, for saavidt disse ere offentlige, hvor Underviisningen meddeles. Sees nu hen til det første eller Stænderne, da troer jeg, at Tegnekunsten fornemmelig bør dyrkes og øves af de høiere Stænder og Middelstanden, nær den ædlere og cultiverede Deel deraf, som nok udgjør Kjernen og den vigtigste Deel af Folket eller Statens Borgere, dog vel at mærke, at Underviisningen ikke blev spildt paa noget Individ af disse Stænder, som manglede de saa fornødne naturlige Egenskaber til Kunstens Dyrkelse, Beqvemhed og Nemme forenet med Lyst, Smag og Kunstsands, og det, om det endog var Prindser og Prindsesser, der havde disse Mangler. Hvad dernæst angaaer de offentlige Steder, hvor Underviisning gives for den tilkommende Statsborger i Forhold til hans Bestemmelse i Borgerlivet, da vil jeg betjene mig af den almindelige Jnddeling i 3de Hovedclasser, altsaa I. Cathedral- eller saakaldte lærde Skoler. Her tvivler jeg meget om, at Underviisning i Tegnekunsten burde eller kunde finde Sted, i al Fald ikke efter hele Clementarværket. Læregjenstandene i disse, med Hensyn til Embedsmænds Dannelse for Stat og Kirke saa vigtige Jnstituter ere saa mangfoldige og derhos vanske lige og møisommelige, og Tiden derhos til disse videnskabelige Forkundskabers Erhvervelse, saa kostbar, at de nok ikke burde forøges med en ny Læregreen, som var betydelig af Omfang og Vidtløftighed og næsten udfordrede et eget Studium, ja man maa sandelig undres over, hvor Ungdommen uden at blive overlæsset, i en 1 sig selv kort Tid, kan lære saa mange forskjellige Videnskaber og samle saa mange Kundskaber eller dog disses Elementer i mere eller mindre Grad. Det være imidlertid langt fra hermed meent, at Tegnekunsten slet ikke maatte dyrkes af hine Instituters Elever, tvertimod vilde det være ligesaa ønsk som anbefalelsesværdigt, om den kunde dyrkes privatim udenfor Skolen, naar kun dertil gaves Tid og Hovedtingen desaarsag ikke forsømtes. 2. Borger- og Almueskolerne saavel i Hovedstaden, som i Kjøbstæderne.