Ribe Stifts Adresseaviser, 1834-06-13
Helvetien. Under den Overskrift: "En offentlig Stemme om de fremmede Noter, har Dr. Casimir Pyffer i Luzern i den Züricher Tidende meddeelt en Tale, som han har holdt i Zosingen d. 14de Mai, og hvori han draget heftig tilfeldts imod de Noter, som de fremmede Magter have tilstillet Schweitzerforbundet, men især imod den russiske, som han finder at være af den Beskaffenhed, at en Gesandt, der fører et saadant Sprog, burde strax og uden Hensyn til Følgerne bort vises af Landet. Ved at berøre den russiske Gesandt Hr. v. Severins Yttringer om de polske Flygtninger i Schweitz og hans Misbilligelse af de Veldædighedscommitteer, der ere oprettede til Gunst for disse og andre politiske Flygtninger, faaer han Leilighed til at udtale sig om "den uhyre Misgierning, som Historien evig vil brændemærke", nemlig det polske Riges Opløsning i forrige Aarhundrede; og om end Hr. Severin og hans Keiser kalde de landflygtige Polakker Oprørere og Mordere: "saa skulle de dog, i Verdens Øine staae, som en Helteflok, der tragtede efter at gjenvinde deres ufortabelige, kun ved Vold og Uretfærdighed fravristede, Rettigheder." Dr. Proffer vil, at de nuværende Edsforbundne skulle af de ældre lære, hvorledes man bør møde Udlandets ubeskedne Fordringer, og bringer i Erindring, hvorledes man tilforn har afviist lignende, skjønt ikke nær saa grove, Anmasselser. Han peger tilbage paa Grækenland i Perserkrigen, paa Rom i Hannibals Tider, paa Schweitzerne ved Morgarten, Laupen, Sempach og Näfels, paa Preussen i Syvaarskrigen og paa Spanien i Kampen mod Napoleon, som Beviser for, at et Folk er uovervindeligt, saalænge moralsk Kraft, Nationalfølelse, Frihedssind og Fædrenelandskjærlighed besiæle det; og han sluttet med at opfordre Schweiz til at træde enhver fremmed Magt imøde med fuld Bevidsthed om sin Ret og Ære, og med den faste Beslutning, ikke at opoffre det Mindste af begge Deele. - Og den Aand, som udtaler sig i disse Yttringer, er noget nær den samme, som besjæler Størstedelen af Folket. Almindelig er uvillien over de fremmede, anmassende Noter; almindelig er Klagen og Forbittrelsen over de sværrende Baand, som hindre Communicationen med Udlandet, især over "de Drillerier, som Magter af anden Rang tillade sig under Stormagternes Beskyttelse", og kraftigt er Sproget i de Erklæringer, Regjeringsraadene i flere Cantoner i denne Anledning have afgivet. Regjeringen i Zürich har ved en Kredsskrivelse af 29de Mai meddeelt de øvrige Stænder sin Anskuelse af Sagen. Den venter et gunstigt Udfald af de diplomatiske Underhandlinger desangaaende, naar først de ved Savoyertoget foraarsagede Misligheder ere bilagte, og dette haaber den at opnaae ved sine sidste besvarende Noter. Skulde imidlertid dette Haab glippe, saa vil dette Anliggende blive en høist vigtig Gienstand for den næste Landdag, eftersom "ingen uafhængig Stat kan taale saadanne Jndskrænkninger"; hvorfor ogsaa Stænderne ere indbudne til at forsyne deres Gesandter til Landdagen med Jnstruxer i denne Henseende. Maaskee kan det bevirke nogen Forandring i disse truende Forhold, at Regjeringsraadet i Bern har givet befaling til ufortøvet at skaffe den sidste Rest af Flygtningerne fra Savoyertoget ud af Landet, efterat den franske Gesandt havde givet tilkiende, at disse kunde afreise, uden at oppebie den tidligere af Frankerig selv fastsatte Termin. Frankerig. Da det var umuligt at blive færdig med den forelagte Toldlov under den forrige Kammer-Session, saa antoge Kamrene, førend de adskiltes, en Tillægsartikel til Jndtægts=Budsettet, ved hvilken Regjeringen blev bemyndiget til, provisorisk og uden Kamrenes Medvirkning at foretage adskillige Modisicationer i Toldvæsenets Anliggender. Den første Brug, som Regjeringen har gjort af denne bemyndigelse, bestaaer i at en kongelig Ordonnants, i følge Handelsministeren Duchtels Forslag er udkommen, som ophæver Forbudet mod adskillige Varers Jndførsel og Udførsel og derimod belægger disse med en Told, og som tillige nedsætter de Afgifter, som de fra engelske Havne ankommende franske Skibe hidtil havde at udrede. -J Lyon have Farversvendene begyndt at gjøre nye Optøier, flere Værksteder vare allerede forladte af alle Arbeiderne. Fra Rheims, Montlucon og Toulouse hører man ogsaa om urolige Optrin. - Hvad der meest beskjeftiger de franske Blade, er endnu bestandig de forestaaende Valg. Legitimisternes og Republikanernes Bestræbelser for at faae Repræsentanter ind i det nye Kammer synes ikke at forurolige Regjeringen; det lader som om den er overtydet om, at Legitimisternes Tid er forbi, og at Republikanernes endnu ikke er kommen. Derimod har den sin hele Opmærksomhed, henvendt paa den dynastiske Oposition, af hvilken den befrygter den nærmeste Fare, og den maa døie vedvarende beskyldninger for, at den, for at modarbeide denne Deel af Oppositionen, betjener sig af alle Slags Jatriquer. – Fyrst Constantin Caradia har nylig overrakt sit Creditiv, som kongelig græsk Minister i Paris i den hjemkaldte Fyrst Soutzos Sted. Storbrittannien og Jrland. Londonnertidenderne af 6te d. M. have bragt officiel Efterretning om Ministeriets nye Organisation. Grev Ripon og Hr. Stanlev overrakte paa denne Dag til Kongen deres Embedssegl, hvilke hans Majest. igjen overgav til Greven af Carlisle og Hr. Spring=Rice og udnævnte hiin til Geheime-Seglbevarer, denne til Stats secretær for Colonierne. J samme Conseil blev Hr. Poulett Thomson udnævnt til Præsident for Handels departementet, og saavel han, som den til første Admiralitetslord udnævnte Lord Anckland, samt begge ovennævnte nye Ministre, efter aflagt Ed, stedte til Haandkys. Den eneste Plads i Ministeriet, som endnu er ubesat, er Generalpostmester-Embedet, der imidlertid ikke berettiget til Sæde i Cabinettet. D. 2den var det i Cabinettet blevet besluttet at udnævne en Commission af Jkke Geistlige til at undersøge den herskende Kirkes Tilstand i Jrland. Paa Grund heraf foreslog Lord Althorp i Underhuset, at Hr. Wards Motion om Kirkegodsernes Reduction skulde udsættes, hvilket Ministeren ogsaa drev igjennem, uagtet Hr. Ward og med ham flere satte sig derimod.