Aalborg Stiftstidende, 1827-08-18
Da en Jtaliener nylig falbød "den store Ubekjendtes (Sir Walter Scotts) Buste paa Edingburgs Gader, traf han netop af en Hændelse Digteren selv i en Samtale med Professor Wilson, og tiltalede ham med det sædvanlige: Vil min Herre kjøbe?" Sir Walter spurgte smillende, om det lignede: "Ja vist, raabte Jtalieneren, gyseligt lignende. Har De nogentid seet ham, spurgte Prof. Wilson - "Nei, min Herre!" - Finder De da ikke, at Busten ligner denne Herre, - "Jo, ved Gud! - raabte Jtalieneren, efter i nogle Øjeblikke at have betragtet Sir Walter - det er den store Ubekjendte lys levende, Jeg har, min Herre, fortjent Meget med Deres Hoved; der har De det for Jntet! Den 15de f. M. udgjød en Skypumpe sig over Lyon med slig en Vælde, at Gader og Bygninger sattes under Vand, og de i Kirkerne forsamlede Menneskeer maatte redde sig paa Stole og Bænker. Af Hagel faldt dertil slig en Mængde, at man om Aftenen afkjølede Vinen dermed paa Værtshusene, Reisesygen har nu ogsaa naaet de Vilde. Nylig ere 6 Jndianere fra Missisippiflodens Bredder indtrufne til Havre, hvorfra de med Dampbaaden ventes til Paris, da det er deres Hensigt at bereise Europas første Stæder. Den Ene er en Prinds af Blodet. Man kan forestille sig, at det er Noget for de Nysgierrige, at betragte disse Gjæster med deres kobberfarvede Hud, rødmalede Ansigter, Haaret klipper i Form af en antik Hjelm, og nøgne lige til Beltet, dog Qvinderne noget mere ærbart og tillige pyntesyge. En Oberst Delannoy er deres Ledsager og de føre en egen Tolk med sig. Øst, Manædrelandet. Fødeland - Fødeegn). Ak ingensteds er Roserne saa røde, Og ingensteds er Tornene saa smaa, Og ingensteds er Dunene saa bløde, Som de, vor Barndoms Uskyld hvilte paa Baggesen. Fødelandet, og Kjerligheden til det, opvarmer vor Barm fra den tidlige til den sildigste Alder; igjennem Livets underlige dunkle Jrgange følger det os, og 6) Denne fortræffelige Afhandling af Hr. Literatus Martensen, er indført i Herr Overkrigscommissair Østs Archiv for Psychologie, Historie, Literatur og Kunst. Her gives den med nogle Afkortninger, hvilket den ærede Forfatter vistnok vil tilgive, da det er skeet med Hensyn til Avisens Rum. Kjerlighed til det ophører først ved Livets Maal hernede, ved Graven. - Jnteressen for Fødelandet vaagner stundom i en meget tidlig Alder; men dog først ved Underviisning, naar vi blive bekjendte med den Plet af Jord, vi leve paa. Læreren indprænter den i Barnets unge Siæl, og den stiger og voxer med Aarene, alt som Aanden meere og meere uddannes til Modenhed. Ja, ingen Scene i Historien tiltrækker og spænder vor Opmærksomhed saa meget, som den, vi læse, der er foregaaet paa den Jordbund, vi betræde, og allerede tidligen tage vi Fødelandets Partii, alt som vi læse, det gaaer det vel, eller ilde. Læreren kan ikke noksom indprændte Barnet, at elske sit Fødeland; med Flammetræk bør Kjerligheden til det staae i det unge Hjerte. Men skjøndt Fædrelandskjerlighed vaagner af sig selv, saa kan dog Læreren, ved varm Følelse og Enthusiasme for dets Histories Fortolkning, bidrage sit dertil. J ingen Skole burde man savne "Munthes vigtigste indenlandske Tildragelser, og "Mallings store og gode Handlinger, tvende Bøger, der vist formaae at opflamme Fødelandskjerlighed.