Aarhuus Stifts-Tidende, 1843-03-09
Vort Jnserat indeholder kun, deels en paa de forhaanden værende, især locale og factiske, Omstændigheder yttret, og i alt Fald til nøiere Prøvelse fremstillet Formening og Deduction om, at Tyveriet maatte være begaaet indvendig fra, men især en Opfordring til Justitien at forfølge et hvertsomhelst Spoer, der kunde lede til Gjerningsmandens Opdagelse. Vi have i denne Sag handlet efter vor bedste Overbeviisning, og som vi i ethvert mo dende lignende Tilfælde fremdeles agte at handle; thi vi kunne see ethvert Menneske frit og freidigt i Øinene og plaaes ikke af nogen ond Samvittighed. Naar Hr. B. J. Hansen altsaa bl. a., vil tillægge os lave Bevæggrunde, saasom uforskyldt Had, Forfølgelseslyst, og desl., eller yttre, at vi skulle have søgt at undergrave hans hele Ære og Lykke osv., osv., eller henregner og til farlige Æreskændere, osv., eller taler om stumlende Adfærd, da tilbagegive vi herved Hr. Hansen alle disse og alle øvrige deslige af ham brugte Udtryk som aabenbar Usandhed, under Forbehold af vor lovlige Ret til at drage ham til Ansvar herfor. Bi frygte sandelig ikke Lovens Arm; er det samme Tilfældet med Hr. Hansen, saa kan han jo forsøge at sagsøge os lovligen; vi skulle nok mode. Hr. Hansens Jnserat er i det Hele ligesaa ubetimeligt og urigtigt, som overdrevent og modsigende thi hvorledes skulde, f. Ex., en Mand, mod hvem intet juridisk Beviis er tilveiebragt, kunne være udsat for vanærende offentlig Straf, osv. Og – hvoraf kommer det, at Hr. Hansen først nu, og ei længe før, har taget til Orde i denne Sag, naar han endelig vilde have Noget skrevet –, Hvorfor beflitter man sig ikke paa et roligt og moderat Sprog mod Mænd, der kun vilde det Sande og Rette, – og som ikke have fornærmet Nogen. Har Forhorsdommeren brugt Jnqvisition eller yttret Mistanke o. s. v. mod Hr. Hansen med Hensyn til Tyveriet gr., maa Dommeren jo vide at forsvare det; og har Hr. Hansen ved for Dommeren at afgive urigtige og modsigende Forklaringer (hvilket jo virkeligen har været Tilfældet f. Ex. at han ikke kjendte Navnet paa Smeden i Horsens, der havde forfærdiget Laasene og Nøglerne til Amtstue-Contoirerne, at han ikke havde Regningen fra Smeden, at han havde afleveret 1 a 2 Nøgler til det ene Contoir uagtet der kun er afleveret een Nøgle til det ene Contoir) selv fremkaldt Mistanke mod sig, maa han jo tage Skade for Hiemgield. Forøvrigt maa det jo glæde os og Enhver, at den Mistanke, Hr. Hansen saaledes selv anmelder og promulgerer, har været ugrundet, og at een af de formeentlige Gierningsmænd efter egen Tilstaaelse skal være opdaget; det maa nemlig bemærkes, at der efter Sigende vel ere arresterede flere Personer, men at kun En af disse hidtil skal have bekjendt at have været Medhielper ved Tyveriet paa Amtstuen her, thi forresten har man jo til Dato endnu ingensomhelst authentisk Vished for, hvo der ere de virkelige Skyldige i Forbrydelsen;" ei heller om og da hvad de arresterede og mistænkte Personer have bekjendt, osv. Ogsaa maa det erindres, at vi ei have bemærket nogen Virksomhed fra Hr. Hansens Side til Tyveriets Opdagelse, samt at det ikke, som Hr. Hansen anfører, var nogen Følge af Justitiens Virksomhed, at man kom paa det Spoer, man nu forfølger, eller hvorpaa Politimesterens Bestræbelser senere bleve henvendte; tvertimod var det paa en forunderlig Maade en Følge af vort Jnserat i Veile Avis N 6 (hvorved det paaberaabte heldige Tilfælde, altsaa blev fremvirket) idet en Mand, navnlig Jes Thomsen, havde misforstaaet dette Jnserat saaledes, at han troede deri var udsat en Douceur for Opdagelsen, og saaledes paa Grund deraf den 6te Febr. meldte sig hos en Mand heri Byen, samt angav en Person, der skal være den, som nu skal have bekjendt; altsaa førend vi udi Veile Avis for 7de Febr. d. A. (eller i M 16) havde udlovet nogen Douceur. Jnseratet herom lode vi derfor ligefuldt udgaae, tilmed da vi ei fæstede synderlig Liid til Jes Thomsens Udsigender, med hvis Jndhold vi bleve bekjendte. Han havde desuden lovet næste Onsdag den 8de de, at komme igjen til den omhandlede Mand heri Byen, men kom ikke; og dette gav egentlig Anledning til den Anmeldelse, der den teds, skete for Politimesteren, – som derpaa den 10de reiste ud og arresterede den omhandlede Person. Veile, den 28de Februar 1833. Flere Jndvaanere. Sogneforstanderen og Fæstebonden. (Forlangt indrykket.) Skjøndt Øvrigheden det ei befaler. En selvklog Mand dog Steen opgraver, Skjøndt Fæstebonden siger: stop Han siger: de skal strax herop Ja Stenene fra Skjellet graves, Skjøndt lovlig Grund derfor ei gaves; Den rige Mand vil have Ret, Og Fæstebonden taale det. Som udvalgt Mand i Sogneraad, Ei hæderlig var her Din Taad En Herredsvei Dig kan undvære, Paa anden Maade søg Din Ære. N. F.