Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1844-08-31
J Kbhpostens Følgeblad "Forposten" læses: Den kgl. jydske Deputerede Justitsraad Estrup mener, at de Deelegerede, som muligviis skulle raadslaae om Midlerne til Statseenhedens Opretholdelse og vel ogsaa om den attraaede Udvikling af vore Samfundsforhold, helst burde vælges af Kongen, i Lighed med det, der skeete, da de vise Mænd, 1832 indkaldtes for at meddele Raad om Stænderinstitutionens Jndretning. Til Oplysning om Sammensætningen af hine vise Mænd, skulle vi blot bemærke, at de for Kongerigets Vedkommende bestode af 3 Geheime-Conferentsraader, 1 Kammerherrer, 2 Biskopper, 2 Conferentsraader, 4 Etatsraader, 2 Amtmænd, 1 Kammerjunker, 4 Justitsraader, 3 Agenter, 1 Geheimearchivar og 1 ubetitlet Proprietair, som alle tilhobe sammentraadte under Præsidium af Geheimestatsminister Stemann. - J samme Blad hedder det: Det er hvad Berlingske vilde kalde et mærkeligt Phænomen, at see den jydske Stænderforsamlings 3 Kammerherrer, Benzon, Rosenørn og Lüttichau, der ellers pleie at være meget spagfærdige, pludseligt fare op fra deres Sæder og gjøre et Attentat paa at faae Auditeur Roulund kaldt til Orden, fordi han i et Foredrag yttrer, at om end Skofte og Karker ere tilfredse med deres Kaar og om de end hovmode sig af deres Stilling hos deres fornemme Herrer, saa beviser dette i alt Fald ikke andet end, at de ere fødte med et ægte Trællesind. At de tre Kammerherrer kunde føle sig trufne af en saadan Yttring, forekommer og mildest talt høist besynderligt; Vi indsee ingen Grund til, at man ikke har ladet de 3 Kammerherrer beholde Ret i deres Formening, deels fordi de vare meget paastaaelige i at have Ret, og deels fordi de i det Hele saa sjeldent faae Medhold af Nogen i det, de sige, med Undtagelse af den kgl. Commissarius. Man veed jo desuden ogsaa, at Kammerherrerne høre til Stændersalens pirrelige Slægt - genus irritabile clavigerorum - og naar man ikke engang imellem lod dem have Ret i saadanne Smaa=Bagateller, vilde de være i Stand til reent at forlade Stændersalen, hvilket vilde være til ubodelig Skade for den liberale Sag." Fra Veile er i forrige Uge ifølge Veile Avis nedenstaaende Adresse, med 98 Underskrifter, hvoriblandt 6 Borgerrepræsentanters, afsendt til Stænderforsamlingen i Viborg: Hæderværdige Deputerede! Stor var Glæden og inderlig Taknemmeligheden for den forevigede Landsfader Kong Frederik den 6tes sidste store Gave til sit trofaste Folk, Stænderinstitutionen af 28 Mai 1831, derom vidnede den Jubel, hvormed man overalt hilsede denne Folkefrihedens første Morgenrøde i vort elskede Fødeland, Denne Jubel voxede, da Christian den 8de, Danmark fjeldent udrustede Fyrste, besteg sine Forgængeres Trone; thi med tillidsfuldt Haab om Fremtiden mindedes Folket hans daadrige Fortid, at det er hans Værk, at Frihedens Sol lyser klart og herligt over Norges Klipper. Men som Glæden var stor, Taknemmeligheden inderlig og Jubelen høi, saa sank efterhaanden de glade Forventninger om en friere Udvikling af vore Forhold, ved at see Stænderraadets Petitioner om Besparelsers Jndførelse i Forvaltningen af Finantserne taget mindre i Betragtning end Forventningen var, ved at see Justitscollegiets Fremgangsmaade imod vor iforveien allerede stærkt begrændsede Pressefrihed, og som det er en dybt følt Sandhed, at Misstemningen steg ved Dagbladenes Supprimering, uden Lovmaal og Dom, og ved Presselovenes hidtil ukjendte Anvendelse paa en Gang over det hele Land, endog imod den Deel af Pressen, som alt havde undergaaet selve Censuren, saa er det en Sandhed, der den 1 Juli d. A. paa Skamlingsbanke blev bekræftet af mere end 10,000 Stemmer, at Sprogpatentet af 29 Marts d. A. fyldte hver ærlig dansk Mands Bryst med den dybeste Sorg. Denne Sorg har overalt og levende givet sig tilkjende, og Mænd, selv af de forskjelligste Anskuelser, have bekymrede spurgt hverandre, hvad skal vel Enden blive Men saaledes skulle vi nu ei længer mis trøstigen spørge, nu da de hæderværdige, Konge- og Folkendkaarne Mænd, som ere samlede paa Nørre=Jyllands Folkething, alle som een, have tolket Folkets Sorg og Folkets Ønsker for dets Konge. Tillidsfulde vende vi nu Blikket mod Himlen, nu da Kongen har faaet Vished, den klareste imodsigeligste Vished om den Bekymring, den uhyggelige Stemning, der hersker trindt i Landet. Alle føle, at det ikke kan blive som det er, alle haabe og vide, at Hs. Maj. Kongen, der omfatter alle sine Undersaatter med lige Kjærlighed, vil bringe Glæde, over Landet igjen; men for denne Trøst, dette Haab, finde vi at burde yde Dem vor erkjendtlige Tak, hæderværdige Deputerede. - Dem, som i den under 18 Juli d. A. indgivne allerunderdanigste Adresse saa roligt, men dog saa frimodigt, som sandt, have udtalt hvad der rører sig i Folket. Ja takket være de Een og Hver, som have talet og stemt for Adressen. Held og Hæder følge og ledsage dem Alle, men fremfor Alt følge Dem Himlens Kraft, naar det frie, det sande Ord lyder fra Deres Læber i Stændersalen. - Hs. Maj. Kongen elsker Sandheden, han vil høre Sandheden og kun den alene, og for hver den Mand, der taler den i Stændersalen, skulle taknemmelige Medborgere flette Borgerkrandsen, og Historien, vil til evig Tid bevare de Mænds Navne, der frimodigt og ærligt talede og understøttede Sandheden, ved Siden af den Konges, der hørte den."- Ved at erindre om det til den 10 Septbr. d. A. paa Maribo Raadstue bestemte Valg af 2 Suppleanter til Provindsialstændernes Forsamling for Sædegaards eiernes Valgklasse i Lollands-Falsters Stift, have vi den Fornøielse at forkynde, hedder det i Lollandsposten, at Hr. Kammerherre, Greve af Knuth til Grevskabet Knuthenborg nu har opnaaet den for at være Valgbar fornødne Alder.