Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1829-05-18
Blandt flere i Anledning af Keiserens forestaaende Reise til Warschau opkomne Rygter er det om en personlig Sammenkomst imellem Grev v. Nesselrode og en anden høi Statsmand, hvis Kabinet, paa Grund af Portens ubøielige Haardnakkenhed væsentlig skal have forandret sine Anskuelser i de østlige Anliggender &c. Fra London meldes derimod, at den russiske Ambassadeur, Fyrst v. Liewen, virkelig har faaet den ansøgte Orlov, og agter snart at afreise. (Den anden russiske Underhandler i London, Grev Matuczewicz, er af sin Keiser nylig udnævnt til Geheimeraad.) Efter Breve fra Malta lægge Britterne ikke meere Dølgsmaal paa, at de agte at ophæve den russiske Blokade i Dardanellerne og seile ind i Sorthavet, og at Russerne, ifald Man oplever en slig Forening mellem en kristelig og barbarisk Magt, ville gjøre eftertrykkelig Modstand, kan forventes. Den forhen omtalte Kapitain Hanchetts Jndtrædelse i tyrkisk Tjeneste bekræftes. Sir Sidney Smith, som ligeledes i en egenhændig Skrivelse fra Reis-Effendi er indbudet til at paatage sig Anførselen over den tyrkiske Søemagt, har ikke faaet Tilladelse dertil, hvorimod Lord Cochrane nu siges at være traadt i russisk Tjeneste og at skulle anføre Flaaden i Sort havet. Vist er det, at den nye storbrittanniske Ambassadeur ved Porten, Sir Robert Gordon, indtraf den 27 April til Florenz og fortsatte den 29de Reisen til Neapel, hvor han vilde indskibe sig med Grev Guilleminot til Konstantinopel. Denne Fornyelse af de venskabelige Forhold med Porten beviser saa temmelig, at det brittiske Kabinet har besluttet at afkaste sin politiske Tilbageholdenhed og modsætte sig Portens Undergang, selv om det skulde koste en Krig med Rusland, og kan maaskee blive Forspillet, til store Begivenheder. Det gaaer saa vidt, at engelske Spekulantere, til Trods for den russiske Blokade, forsyne den tyrkiske Hovedstad med Korn, og Kapitainen paa et engelsk Skib, som, uden at bryde sig om Jlden fra de russiske Krigskibe, løb ind i Kanalen, var den første, som fortjente den af den tyrkiske Regjering for Korntilførsel udlovede Præmie! Naturligviis hovere Tyrkerne over denne Kristenkjerlighed og love sig, til Løn for deres Standhaftighed, snart at see Ende paa hiin trykkende Blokade. Og hvo kan nægte, at de have viist samme i en beundringsværdig Grad, eller at Mahmud i det mindste fra denne Synspunkt fortjener at sættes i Klasse med store Mænd, hvilket en Artikel i Al gem. Zeitung, for hvis Forfatter Hr. Eynard ogsaa udgives, vil nægte paa Grund af hans Forkjerlighed for den Militaire, hans Egenkjerlighed og Despotisme, i hvilke Egenskaber den store Napoleon dog ikke gav ham noget efter J Persien, hvor den forandrede Stemning i Europa endnu maatte være ubekjendt, har det engelske Gesandtskab taget sig med Varme af Russerne eller den saa grovelig krænkede Folkeret. Baade har Oberst Macdonald, som sidstmeldt i en energisk Note erklæret Hoffet i Ceheran, at saafrem det ikke kan vaske sig reent for enhver Deeltagelse i denne store Forbrydelse, maa ikke allene Rusland, men hele Europa betragte det som en Fiende, og dertil var det ikke nok at Schaben beklagede den indtrufne Ulykke; uden Person Anseelse maatte Morderne drages til Straf, om Man og skulde fremtrække dem af de dybeste Huler eller selv fra Alteret. Tillige har han taget alle endnu levende Russer i Persien under sin Beskyttelse og anlagt 2 Maaneders Sorg, for det myrdede Gesandtskab.