Københavns Adresseavis, 1759-10-05
Ligesom vor Bygnings=Orden udfordrer, at vi skal antage Arbeydere af forskiellig Orden, saa oplever vi ofte den Fornøyelse, at saadanne melder sig, der forpligter sig til at gjøre meere, end vi forlanger af dem. Vi nægter ikke, at vi jo ogsaa undertiden giør Forskiel i Maaden at hverve paa, og derefter anstiller vort Val hos Personer, eftersom vi indseer, at de i Besynderlighed kand være os nyttige til, eller og være os til større Ziir og Anseelse. Derpaa seer Hververne fornemmelig i Krigskunsten. Hvor ofte skeer det ikke, at de baner sig Veyen hertil ved forborgene Veye. Mig synes, at vi saa meget bedre kand retfærdiggiøre vores Forhold, naar vi maa høre paa lige saadan en Beskyldning, at vi ofte anstiller vore Hvervinger paa en snedig og hemmelig Maade. Hvo vil derfor forarge sig over os, naar vi af vort Fæderneland har befalning dertil i Hænderne, ikke at efterlade nogen at alle muelige Slags Hvervemaader, som Klogskab og Snedighed nogensinde veed at udspeculere. Skulde nogen af dem, om hvilke vi troer, at deres paa triotiske Bestræbelse torde geraade det almindelige Væsen til en besynderlig Ziir og Nytte, fornemme og mere hos sig selv, at vi ved hemmelige Kunstgreb i Fædernelandets Navn har faaet dem til at tage Haandpenge, saa tør de derover ikke ved at blive røde. Det er den største Ære for dem, naar de ærer Fædernelandet ved deres Kierlighed og Lydighed imod samme, og de trækker selv den allerstørste Profit deraf, naar de af deres ædle Tænkemaade indsamler de herligste Frugter af den udvortes og indvortes Fornøyelse. Fædernelandet vil, at de skal søge deres Egennytte. forlyste sig derved, at de land bringe samme i Stand, og vedligeholde den, samt opmuntre andre til en roesværdig Efterfølgelse. Vil de frivillig meddele noget lidet til deres nødtrængende Medborgere, paa det at han i en forbedret Kraft kand komme i Veyret, ud fra hans hidindtil værende Afmagt, saa staaer det dem frit for, og de kand lige saa nyttigt anvende dette paa deres egne Undersaatter, som paa Fremmede. Alt ligesom enhver selv vil og har Lyst til. Dette er den eneste Hensigt som vi har, naar vi maa bruge forborgene Midler, at holde Bygnings=Ordenen i vedbørlig Kraft. Jeg har nu lagt den hele Avl=Bygnings Orden ved vort nye oprettede Ager=Academie tydelig frem for deres Øyen. De kiender Arbeyderne, som ere begrebne i adskillige Forretninger, for at give deres Hiertes Forstands og Villies Kræfter til denne Bygning. En stor Deel af dem ere virkelig allerede der, og har alt begyndt at lægge Grundvolden. Man venter ikkun derpaa, og ønsker, at den Maade at bygge paa maatte opvekke flere Liebhabere, og tillokke nogle at træde over til denne Bygning. Man seer gierne, at fraværende Patrioter i forskiellige Landstrøge udsøger Bygnings=Stæder, og fatter det Forset, i en lige Orden. at arbeyde paa deres Fædernelands Forbedring. Jeg har, for at overbevise dem om Mueligheden, anført Prøver, hvorledes enhver Stand kand være sit Fæderneland til Nytte. Jeg kand umuelig troe, at de finder noget at udsette paa sammes Beviis og Sandhed. Saafremt de selv har Menneske=Kierlighed, og vil bevise sig, som en Ven af deres Fæderneland, saa er de ogsaa skyldig at have lige saadanne Tanker om andre, og at slutte, at der findes Menneske=Venner i alle Stænder, hvis ædle Tænkemaade ikke vil mangle at befordre deres Fædernelands saa øiensynlig formodende Opkomst. De kand ikke beskylde os for, at vi arbeyder af Egennyttighed. Vi har for den Aarsags Skyld frivillig opofret os til det almindelige Væsens Tieneste, paa det at høye Lands=Patrioter skal fatte Godhed for os. Vi ere ikkun som Redskabe og Handtlangere ved denne Bygning. Videre strekker vor Formue sig ikke. Vi søger ikke vor egen Fordeel; det er os allene at giøre om at forbedre vore Medvaaneres Tilstand. Skulde vi være saa lykkelige at finde Bifald saa skal vi ærlig og redelig anvende det, som maatte blive os anbetroet, til vore trængende Medvaaneres Beste paa Heeden, til det bestemte Øyemerke. Vi skal som beskikkede Handtlangere troelig levere hvert til sit Sted, og passe derpaa, at den ædle Tænker og Giver kand blive overbeviist om, hvor vel, ordentlig og vedbørlig alting er bleven anbragt. Jeg haaber, at de i denne Post er tilfreds. Men de giør mig en nye Jndvending; de spørger: om der er nogen Fordeel i Følge med denne Bemøyelse? Jeg kand ikke før svare dem derpaa, førend de først siger mig, hvad de forstaaer under dette Ord. Men jeg vil bede dem, at de ikke giver mig nogen Forklaring af Jødedommen; thi der veed jeg vel, at den der giver, altid taber. Naar de tænker og slutter som en Christen og en fornuftig Borger i det almindelige Væsen, saa kand de sikkert troe de maa leve i hvilken Stand de vil, at alle optænkelige Fordeele ere forbundne dermed. Jeg vil bevise dette fuldkomment. ment for dem. De maa have Vallet, at lade sig finde ved denne Bygning, enten som en virkelig Arbeyder, eller blot Tilskuer, saa skal de dog finde alt det som kand contribuere til deres Lives Fordeel. Siger de, at de vil tiene i den første Classe, saa lover jeg dem 1.) en oplyst og opklaret Forstand, som i til kommende Tid langt grundigere og bedre skal fatte Ager=Videnskaberne, end hidindtil ikke er skeet. Der.