Corsaren, 1844-06-28
Blyantsoptegnelser i en Lommebog, tilhørende Grev Ernst von Mantzow, surnumerair Secondlieutenant uden Gage ved Garden. D. 3. Januar. Smukt gjort, den Indretning. Skal takke min Cousine for den. Vil heri nedskrive alt, hvad der altfor meget bryder mit Hoved. Parole: "Kong Carl." (Den unge Hjelte.) NB. Denne Tilsætning er af mig selv. D. 4. Januar. Morgenbøn om at gjøre en god Carriere. Tabte tyve Specier i Hotel d'- Vil ikke spille mere. Flere gode Forsætter. Slog en Knude paa Lommetørklædet for at erindre at forbedre mig. Jfr. N. dandsede godt. Tre Gange klappet. Gode Handsker faaer man Østergade Nr. 70. Parole: "Landeværn." NB. Kunde ikke finde noget Vittigt dertil. D. 5. Januar. Morgenbøn om Carriere. Jeg vil skrive Alting nøie op, for, hvis jeg bliver Feldmarschall og En vil skrive min Biographi, han da har Leilighed til ved denne Leilighed o. s. v. Jeg lider ikke lange Perioder, Kjærlighed! Kjærlighed! Dellig Stemme, deilig Figur. Parole: "St. Petersborg." Gjentagent Forbud mod at sige Vittigheder om Parolen. D. 6. Januar. Jdag gik Sønngjængersken. Lodoiska var Amine. Skulde det være sandt hvad mine Kammerater fortalte i Theatret? Troer det ikke; thi de vare lidt oppe, da de kom fra Vincent. Prindsen! Nei - Parole: "Ørn." Det hænger saaledes sammen - dog, Commentar er forbudt. D. 7. Januar. Seet Søvngjængersken. Lodoiska guddommelig. Stor Sandhed og mærkværdig Følelse. Deilligt Toilette. Man driller mig med hende. Da Amine gaaer over Mølleaaen, taber hun Lyset - blev ganske perplex. Prindsen - skammelig Bagvadskelse. Parole: "Scepter," nemlig for min tilkommende Biographs Skyld. Ørn og Scepter. er det Vaaben, som Prindsens Brud fører. Om tre Uger holder han Bryllup. D. 8. Januar. Lærte Lodoiska at kjende. Ganske tosset. Gik til hende, lod mig melde, blev modtaget, lidt angst; men Alt gik dog godt. Bag Coulisserne endnu smukkere end ved Lys. Brillant paaklædt. Maa i Modejournalen. Conversationen meget levende. Hun sagde: "Hr. Greve von Mantzow!" Jeg svarede: "Naadige Frøken!" Det var Jndledningen. Derpaa satte vi os. Jeg eller snarere hun paa en chaise longue, jeg i en nydelig sauteuil med Nuller under, hvorpaa jeg stadig rutschede. Derpaa udspandt sig følgende Samtale, som jeg hidsætter for en tilkommende Bearbeider af en almindelig Krigs- og Militair-Historie. Lodoiska. De seer, Hr. Greve, at man i mit Værelse kan kjøre i Slæde. v. Mantzow. Ja vist, naadige Frøken. Man har jo det Ordsprog: Naar Æslet faaer det for godt, gaaer det paa Jsen, og - - Lodoiska. Aa, jeg be er, Hr. von Mantzow - v. Mantzow. Jeg mener mig selv, naadige Frøken. Det var blot en Tallemaade. De sang igaar a merveille. Lodoiska. Ol De er altfor god, Hr. Greve. v. Mantzow. Nei, paa Ære, en verits. Har aldrig seet saadan en Søvngængerske. Mad. Forconi var i Sammenligning det pære Snavs. Lodoiska. O, jeg beler, Hr. Greve. v. Mantzow. Undskyld! min Stilling til Cavalleriet undskylder - eller rettere, jeg siger Alt, hvad der falder mig i Flad- Det ringede. Et Brev, som Lodoiska brød med stor Nysgjerrighed. Jeg blev næsten forskrækket, fordi jeg troede at see Prindsens Segl, dog var det vel ikke Tilfældet; thi hun knugede det med Heftighed. Jeg opfordrede hende til at læse det, men hun svarede med et tvungent Smiil: "De standsede ved Deres -" Nu lo hun virkelig, jeg ærgrede mig over at være bleven afbrudt i min Tale. Derpaa sagde hun: "Er det sandt, at Prindsen gifter sig?" v. Mantzow. Parolbefaling. Lodoiska vilde svare, men kastede sig utaalmodig paa sin Chaise longue, saa at jeg frygtede for, at hun var bleven syg. Jeg sprang op, saa at Rulle-Fauteuilen fløi langt bag ved mig, og jeg nær var falden paa Gulvet, da jeg vilde sætte mig ned. "Jeg har forkjølet mig i Theatret igaar," sagde Lodoiska. v. Mantzow. Det er i Sandhed heller ingen Smaating at være Søvngængerske paa denne Aarstid, da Nætterne ere saa kolde og - Lodoiska hørte Intet. Hun slog sine store sorte Øine mod Himlen, hvor en brillant Lysekrone - i det Hele et fyrsteligt Meublement. Jøvrigt mærker jeg først idag, at jeg har Stilen i min Magt. Hun knugede Brevet, jeg ballancerede paa Stolen, stod op og kyssede hendes Haand. Brevet, som kløede mig i Næsen, lugtede, Herren straffe mig! af Double Extrait Heliotrope, Prindsens Yndlingsodeur. Jeg var meget forvirret, men bander paa, at hun er uskyldig, og har amuseret mig herligt. Parole: "Fregatten i Sverrig." NB. Havde nok Lyst at komme med Fregatten, naar jeg kunde faae en Kahyt paa Solsiden. D. 9. Februar. Ved Formælingen nogle Avancements. Alle Gardeofficierer bære ved Festen hvide Læderbuxen. og store Støvler. Jeg øver mig daglig i at gaae med store Støvler. Det er meget vanskeligt. Parole : "Honneur et sidelitet" - H bliver ikke udtalt i Honneur. D. 10. Februar. Kun tænkt paa min Carriere. Jeg ønskede at glemme Lodoiska. NB. Her kan anbringes Poesi. Alverden veed, at jeg har besøgt hende. Ved Parolen talte man kun derom. Dumme Vittigheder om Arveprinds og Prindse-Arv. Man bagvadsker hende, aldrig har hun elsket ham. Jeg kunde kaste min Handske - ægte Pariser fra Tetot, Rue de Jena, Nr. 14, faaes paa Østergade Nr. 70. D. 11. Februar. Den gamle Generalfeldttøimester er død, 96 Aar gammel. Han har overlevet 6 Heste. Vi rykke Alle en Grad op, og jeg er ikke længer overcomplet. 23 Aar og 96 Aar. Jeg kan godt blive Marschal. Lodoiska. Næste Gang Tryllefløiten. Lodoiska er Nattens Dronning. Hun gaaer fra Theatret. Bellini, Donizetti, Cantabile, Løvenskjold og Saloman. Jeg læser nu Kritiker, da jeg agter snart at besøge Lodoiska. Gode Blade og Conditorer, danne den tilkommende - Parole: "Generalfeldttøimester." Skrevet cito og med Afbrydelse. (Efter Guskow.)