Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1784-06-02
En Reisende kom til et Vertshuus i en Landsbye ved Rouen i Frankerig, hvor han vilde opholde sig Natten over, her fandt han en artig og uskyldig Tienestepige, i hvilken han saaledes forelskede sig, at han tilbød hende sin hele Guldbørs, om hun vilde overgive sig til ham. Pigen, som endnu ikke havde noget Begreb om, hvorledes Uskyldighed kunde erstattes ved Guldet, afslog ham hans Begiering med al den Foragt, som slige Anmodninger fortiene. Liebhaberen fordoblede sin Priis, men Pigen forlod ham med en dobbelt Foragt og en ædel Vrede, og fortalte sin Madame denne uforskammede Begiering. Vertinden, som bedre kiendte dette almægtige Metals Værd, og forundrede sig meget over hendes Piges Dumhed, lagde ved sig selv, hvad, 2 Punge fulde af Dukater, og det for intet andet end en smule Dyd? - Hun ilede til den Fremmede, undskyldte sin Piges Uforstand, at hun ikke saa strax havde begrebet den hende tiltænkte Lykke; men at hun nu havde betænkt sig, og i Midnatten vilde indfinde sig; udbad sig allene, for Undseelsens Skyld at Lyset maatte være slukt. Man slutter læt heraf den snilde Vertindes Hensigt, og at hun agtede at træde i den, i hendes Tanker, enfoldige Piges Sted. Den Fremmede var svag nok for at troe sig lykkelig i sin Jndbildning; han nød sine Ønskers Opfyldelse, og drømte ikke om, at han blev bedraget, men Vertinden modtog sin Belønning og forlod ham, førend det blev i Dag. Dagen efter fortsatte den Fremmede sin Reise, men ikke langt fra dette Sted blev han pludselig anfaldet af en Sygdom, som nødte ham til, at tage ind i et Herberge. Svagheden tog meere og mere til, og han merkede det blev Døden. Han lod derfor kalde Rettens Betientere der paa Stedet til sig, og i deres Nærværelse testamenterede den formeentlige forførte Uskyldighed, Tieneste pigen, et Legat af 60000 Livres, og ifald hun var bleven svanger ved ham, endnu 40000 Livres, en Summa i alt af omtrent 30000 Rixdaler. - Han døde, Testamentet blev gjort bekiendt, og nu til egnede baade Vertinden og Pigen sig Rettigheden dertil: Pigen, efterdi hun udtrykkelig var nævnt og indsat i Testamentet, og fordi Testator Villie allene var sigtet paa hende, som han elskede, og ikke Vertinden. - Men denne derimod grundede sin Paastand derpaa, at Testator havde nydt sin Fornøielse med hende og ikke med Pigen, og at hun følte sig svanger ved ham. Trætten komtil Proces, og Parlementet i Rouen skulle afsige, Dommen imellem de stridende Parter. Men de forbeholdt sig deres Kiendelse, indtil de havde indhændiget en høiere Rets Gotbefindende. Sagen blev omsider indberettet for Regieringen og paa Kongens befaling førte Præsidenten i Rouen den uskyldige Pige i sin Vogn til Hoffet i Vertailles. Vertinden derimod skulle tillige føres derhen, men transporteres som en Forbryder paa den sædvanlige Maade. Paa en til Dommens Afsigelse bestemt Dag, lod saavel Kongen som Dronningen sig see i deres kongelige Pragt paa Thronen, omgivet af den hele Hofsiat. Derpaa blev den uskyldige Pige af Dronningens Hofmesterinde, og hendes Anfører Præsidenten, ledsaget op til Thronen, for der at høre sin Dom; men Vertinden maatte opholde sig nede ved Gemaksdøren i den stilling, som passer sig paa en Forbryder, nemlig knælende; i hvilken Stilling hun maatte imodtage sin Dom. Kongen aabnede derpaa Acten i følgende Ord: Gak, sagde han til Pigen, i det han nævnte hende ved Navn, gak til Dronningen, min Gemahlinde, og modtag den Belønning din Dyd fortiener. Derpaa tog Dronningen Ordet og sagde: Kongen min Gemahl og jeg, har ladet os fortælle den Modstand, som du har gjort imod din Dyds Fristelser. Vi har med saa meget større Fornøielse anhørt samme, jo sieldnere saadan Dyd lader sig see i vore Dage. Du har derved fortient vores hele bifald, hvilket jeg herved forsikrer dig baade i Kongens og mit Navn. Men min gode Pige, hvorfor var du ikke tilfreds med den største Dydsbelønning, den nemlig, at du vidste du havde handlet ret, hvorfor fornedrede du dig saa dybt og vilde fordre Betaling, fordi du ikke var lastefuld? Forglemte du at Uskyldigted, et Fruentimmers Uskyldighed, uendelig overgaaer Værdien af alle Verdens Skatte, den Belønning, som Forføreren tilbød dig for din opofrende Uskyldighed; var det ikke nok at du ædelmodigen havde forsmaaet den, og overvundet dig selv fra offentlig at giøre Fordring paa samme. Troer du vel, at han, som seer i det inderste af vore Hierter, som kiender Grunden til vore hemmeligste Handlinger, ikke kunde belønne dig, om du ikke havde gjort denne Fordring, Skulde du ikke hos den dadlende Verden, som taaler ikke at høre tale om en saa reen Uskyldighed, læt kunde have gjort dig mistænkt for, at det angrede dig, du havde været saa dydig, og at det maatte fortryde dig, at du havde givet din Ære Fortrinnet for Guldet? – Det være langt fra Kongen og mig at troe det om dig. -Men begge Deele, saavel de oppebaarne Penge, som de testamenterede Summer, ere Skampenge, som er baade Dyden og dig uværdig. Kongen vil derfor, at de 60000 Livres, som blev testamente tet dig, skal anvendes til hiine ulykkelige Skabningers Forsørgelse, som have ved deres Laster bragt sig i deres høistbeklagelige Forfatning, og de 40000 Livres at bevares for det Foster, som hiin Uforskammede er frugtsommelig med. Men du, min dydige Pige, paa det at du kan blive overbeviist, at Dyden endog i denne Verden ikke skal blive ubelønnet, saa modtag nu af Kongens Naade en Gave af 100000 Livres, og bær dette Tegn, af hans Naade paa dit Bryst, saalænge det Hier, te slaaer deri, som hidindtil har oplivet dine Dyder. Og du Nederdrægtige, sagde Dronningen, i det hun vendte sig til Vertinden, du som paa en tredobbelt Maade har gjort dig strafskyldig, da du ikke allene ved din Utugt, men endog ved dit Bedragerie har prostitueret dig og dit Kion, og endnu dertil med en frak Pande fordrer Belønning for din skammelige Gierning; for dig skal Dommeren giøre den Straf bekiendt, som Loven har tildømt dig, indtil din Forbedring bevæger Kongens Hierte til Naade igien for dig. Dommen var, at hun i 3 Aar. skulde sidde i Tugthuset, og paa visse Tider om Aaret i samme Tiid staae i Gabestokken, men derhos dog være forskaanet for al haard Medhandling. som Hug, o. s. v.; dog maatte denne Dom ikke requeres, førend hun var nedkommen, og restitueret fra sin Barnefødsel. Det Naades Tegn, som den dydige Pige blev beæret med, bestod i en Guldkjæde, hvori hengte en Stierne, paa hvis ene Side var at see Kongens og Dronningens Brystbillede med denne Omskrivt: Ludvig den VI og Maria Antonia, Konge og Oronning i Frankerig. Og paa den anden Side denne simple Jnskription: Virtutem prætulit Auro, paa Dansk, Hun foretrak Dyden for Guldet, Hvor glimrer Dyden, naar den belønnes fra Thronen, selv denne tager en stærkere Glands, og pranger med himmelsk Pomp for Dødeliges Øine! Ædelmodighed, ledsaget af Retfærdighed. Kan der vel tænkes en større Dyd under Solen, Men størst, men herligst er den, naar den skinner hos de Kronede. Dog ikke Frankeriges Marie allene kan tilegne sig denne høie Dyd; ogsaa vi, ogsaa vort lykkelige Norden, eie til vor Lyksalighed en Marie, som ved mange synlige og skiulte Handlinger har viist sig som Beskytterinde for den undertrykte Dyd, ogsaa ved ædelmodige Belønninger har hun opmuntret Siele iblandt os, som har imod staaet Fristelser, til at agte Dyden høiere end det blændende Guld.