Berlingske Tidende, 1777-07-25
London, den 7de Julii. Omsider er der skeet en Opdagelse af den store Hemmelig hed, hvorover der i nogle Aar er bleven talet og skrevet saameget i Verden, nemlig om Ridder d'son, Capitain over Dragonerne i Fransk Tieneste, og i sidste Freds=Handel, Ambassade=Secretair for benævnte Hof, først i Petersborg, og derpaa i London, om han er af det mandlige eller qvindelige Kiøn, og dette er stadfæstet paa følgende Maade. Den 1ste huj. mødte i den Kongel. Bank for LordMansfield og de Edsvorne Dommere en vis Hayes, en Chirurg, som Anklager, og Mækker Jaques som anklaget. Anklageren havde betalt til den Anklagede 100 Guineer, hvorfor den Anklagede havde givet en skriftlig Forsikring af betale til den første 700 Guineer, naar han kunde bevise, at Ridder d'Con var et Fruentimmer. Advort Buller førte Anklagerens Sag, og endte sin Tale dermed, at han ville bevise, at Ridderen var et Fruentimmer, hvilket foraarsagede en stor Latter. Advocat Vallace, som ligeledes mødt for Anklageren, sagde herpaa, at han vilde ikke gaae saa vidt som hans Ven, dog vilde han søge at bevise, at den Person, som blev kaldt Ridder d'Con, var et Fruentimmer Herpaa blev 3 Vidner fremkaldte. Det første var Hr. LeGour, en Chirurg og Fødselshielper, den anden Hr. Mon rande, og den tredie den Franzoste Doctor Hr. de Malon. Disse Herrer som under Eed bleve afhørte, aflagde saadanne Beviiser, som, skiønt de ikke vare ganske bestemte, dog fuldkommen overbeviiste Dommerne om, at Ridder d'Con var et Fruentimmer. Den Anklagedes Advocat begyndte derpaa at tale, men anførte dog intet imod Vidnernes Gyt dighed eller Vidnesbyrdets Antagelighed, men paastod kun, at Anklageren allerede havde vidst Hemmeligheden, da han lod den Anklagede undertegne Forsikringen, og meente, at den heele Handling skulde paa denne Grund erklæres for intet og for ulovmæssig. Advocat Vallace, som talede i Repliker for Anklageren, paastod, at hans Principal, for at beviis Sagens Sandhed, har ingen anden Forsikring havt, end en Formodning, i de tvivlagtige Beretninger; som man den Tiid havde om Sagen, og bevidnede, at han, for at forsikre sig en Deel af Tabet, som han skulde betale til Assurandeurerne, havde afstaaet den halve Deel af Policen til den Kongel. Svenske Ambassadeur, Baron Nolken. De Advocaterne havde endte deres Taler, yttrede Lord Mans field sine Tanker i Hensigt til denne Stridighed, og bevidnede sin største Misfornøyelse over en slig Assurances Uanstændighed, saavelsom i at bringe den til Rettergang, og nøde Retten til at anhøre slige uanstændige Beviiser. Han lagte til, at han ønskte, at det stod i hans og de Edsvornes Magt, at begge Partier maatte tabe denne Proces, efterdi slige Sager ikke vare udtrykkelig forbudne i Loven, men Afsurancen eller rettere Veddemaalet laae egentlig i dette Spørgsmaal: Hvem der havde vundet, Da bemelte Lord havde endnu noget talet om denne Sag, erklærede han endelig, at han dømte, at Processen skulde afgiøres af Jury til Anklagerens Fordeel. Da de Edsvorne Demmere derpaa vare gaaet ind i et andet Kammer, for at slutte Dommen, kom de efter 2 Minuter tilbage, og dømte den Anklagende at betale 700 Pd. Sterl. og 40 Skilling. Hr. Haves vil endnu af andre deslige Policer indhendte over 3000 Pd. Sterl., som han paa samme Grund har ladet underskrive thi der er saavel af ham, som af andre, over denne Punkt veddet utroelige Summer.