Norske Intelligenssedler, 1772-08-05
Fortsættelse: Nogle ere af den Meening, at disse Vande have sit Sted uden omkring det heele Systema. Denne Meening nærmer sig temmelig til de gamle Skolevises, som jeg tilforn har anført. For Resten saa kand den af de nyeligen anførte Grunde ej heller biefaldes, nemlig, fordi det ej kunde komme overeens med Vandets Natur, som er saa tungt imod Dunst-Kuglen, og maae følgeligen endnu være meget tungere imod den tynde Himmel-Luft. Andre igien holde disse Vande for at være Skyerne (8). Denne Meening behøvede ingen videre Jgiendrivelse, dersom det kunde bevises, som nogle holde for, at der for Syndfloden ikke har ladet sig see nogen Regnbue, hvilket de meene sig beføiede til at troe, fordi Gud satte Regnbuen til et Tegn for Nog, da den altsaa efter deres Tanker maatte være ham et ubekiendt Meteoroe. Skulde dette saaledes være i Sandhed, da, saasom Regnbuen deraf har sin Oprindelse, at Soelstraalerne blive brudte i Regndraaberne, og tilbagekastede, saa maatte man og antage, at det for Syndfloden ikke har regnet, og følgeligen ikke heller været Skyer, men at Jorden i den Tiid er bleven vandet ved en Dug; thi det vilde vel være alt for urimeligt at tænke, at man i saa lang en Tiid, om det har regnet, ikke skulle have seet det regne og skinne Soel tillige, med saadan Solens Stilling imod Regnen, at Regnbuen har kundet lade sig tilsyne. Men man har største Aarsage til at tvivle paa denne Menings Rigtighed. Vi ville tilstaae, at vor Dunst-Kugle ved Syndfloden kan være bleven tykkere og grovere end tilforn, af den Aarsag, at maaskee en Hoben vandagtige Dunster ere blevne hængende i den. Men deraf flyder dog ikke, at den tilforn har været saa tynd og fiin, at der ingen Dunster har kundet stige op i den til den Høide, at de (g) At den sal: Lutherus ogsaa har været tilbøielig til denne Mening, det giver hans egne Ord derom tilkiende: "Jch wolte gerne, siger Han, diese Gedancken und Speculation davon haben, das das Firmament das höchste und berste uber allen Dingen, die Wasser aber, "sonicht uber, sondern unter den Himmel hangen und schweden, die Wolcken waren, die wir sehen, das also durch die Wasser vom Wasser geschieden die Wolcken verstanden wurden, so von unsern Wassern in der Erde geschieden seyn. Aber Moses sagt mit durren und klaren Worten, das die Wasser uber und unter dem Firmament seyn. Darum mus ich hier meine Gedancken gefangen nehmen, und dem Wort beyfallen, ob ich es wol nicht verstehe. Ausl. des Erst. B. Mos. p. 42. har kundet blive til Skyer, og falde ned igien i Regn. Følgen deraf bliver maaskee, kun denne, at den tilforn ikke saa længe har kundet beholde de opstegne Dunster, førend den har maattet give dem fra sig. Forresten, hvad Regnbuen er angaaende, da, saasom den havde en nær Forbindelse med det, som skulde betegnes ved den, og den allene er bleven anviist Noa, som en Ting, ved hvis Beskuelse han og hans Afkom kunde erindre sig det Guddommelige Løfte og den oprettede Pagt, saa kunde den og gierne gives ham til et Tegn paa denne Pagt, omendskiønt den tilforn havde været ham bekiendt. Vi maae altsaa forsyne os med andre Grunde, for at bevise, at der ved Vandene oventil i den udstrakte befæstning, ikke kand forstaaes Skyerne. Jeg vil just ikke beskylde denne Meeninngs Forfægtere for at forstaae Jordens Dunst Kugle allene ved den udstrakte befæstning; thi saa vidt mig er bekiendt, saa holde nogle af dem for, at der ved den udstrakte befæstning, som skulle udgiøre Skillerummet imellem Vandene, ikke nødvendigen maae forstaaes den ganske udstrakte befæstning, men ogsaa kun en Deel af den; andre ere af de Tanker, at det efter Ordet i Hovedsproget rettere oversættes ved Vandet oven til i den udstrakte befæstning end ved Vandet oven over den. Men at jeg nu ikke skal tale om, at Moses taler, om Vand, og ikke om Dunster, saa kommer det ikke overeens med den Orden, som Gud har stiftet i Naturen, at derved kan forstaaes Skyerne. Thi naturligviis har Skyerne sin Oprindelse af de ved Solens Varme opløste og i Luften opstigende Dunster, og synes det altsaa ikke mueligt, at der allerede paa den anden Dag, da der endnu ikke var nogen Soel, og da først den Luft hvori Skyerne hænge, som en Deel af den udstrakte befæstning, blev frembragt, har kundet være Skyer, da dog Moses taler, som at disse Vande allerede paa den anden Dag vare i den udstrakte, befæstning, naar det heder V. 6. Vorde en udstrakt befæstning midt i Vandene. Saadanne Dunster siges og først i det andet Capitel at være opstegne af Jorden. Herforuden saa synes det, som at Moses taler om saadanne Vande, som skulde have en bestandig Plads oven til i den udstrakte befæstning, hvilket ikke heller kand siges om Skyerne. Man kand og ikke ret vel forestille sig noget Skillerum, imellem Skyerne og Vandet paa Jord-Kloden, siden de Dunster, hvoraf Skyerne bestaae, stige bestandigen op og ned i Dunst-Kuglen. Endeligen saa ere der og nogle, som holde for, at ved disse Vande oven til i den udstrakte befæstning kand forstaaes Vandene paa endeel af de andre Planeter. Af denne Meening er (saavidt jeg kand erindre) den store og berømmelige Herr Etat-Raad Guldberg i hans almindelige Verdens Historie. Og synes den af alle de anførte at være de mindste Vanskeligheder underkastet, i sær, siden den og kommer overeens med de Stiernekyndiges Jagttagelser. Dette allene kand endnu ansøres imod den, at der tales om saadanne Vande, som allerede skulle være til paa den anden Dag, da endnu ikke Planeterne vare fuldfærdigede (h). Fortsættelsen følger. (h) Flere Meninger om disse Vande ere mig nu ikke bekiendte, med mindre det skulde være, som Hr. Mossin paa det foranførte Sted beretter, at nogle har vildet henføre disse Vande til de andre Planeters Dunst-Kugler; hvilken Mening dog ogsaa bortfalder, ved at betragte det, som jeg har anført imod dem, der henføre dem til Jordens Dunst-Kugle, eller holde dem for at være Skyerne.