Aarhuus Stifts-Tidende, 1830-03-09
Spanien. J Madrids store Cigarfabrik, hvori der arbeide 3 a 4000 Mandfolk og ligesaa mange Fruentimmer, udbrød der nylig en Opstand blandt de sidstnævnte, som varede i 3 Dage, og kun med stor Møie blev dæmpet. Fabrik=Directeuren havde nemlig gjort den Bemærkning, at de af Fruentimmerne forfærdigede Cigarer, vare meget slet rullede, og havde befalet, ikke at beregne disse i deres Dagløn. Fruentimmerne overfaldt derfor Directeuren, mishandlede ham, og havde sikkert myrdet ham, hvis ikke Vagten havde frelst ham. Men selv denne blev nu jaget paa Flugten, og Fabrikens Factor ligesaadan mishandlet. Qvinderne marscherede derpaa en Masse op til Slottet, for at klage over deres Foresatte, men Kongen lod Vagten rykke imod dem med fældet Bajonet. Man faae sig nødsaget til at sende nogle Regimenter hen til Fabrikken, men Fruentimmerne, som har ve stor Jndflydelse paa Forstædernes Beboere, forenede sig med disse og raabte: Ned med Ministeren Balasteros, Ned med Directeuren og de øvrige Forrædere! Endelig langt om længe lykkedes det Politiemesteren, ved gode Ord og Løfter, at bringe Amazonerne til Rolighed, som var saameget mere vigtigt, eftersom disse Fruentimmer staae i mangehaande Forbindelser med Garnisonens Soldater. Krigsministeren har nu selv været i Fabriken, for at undersøge Sagen. - Dronningen af Neape- og begge hendes Døttre, Kongen af Spaniens og hans Broders D. Franciskos Gemalinder, befinde sig alle Tre i velsignede Omstændigheder. Dronningen af Neapel, Kongen af Spaniens Søster, har 13 levende Børn. Engelland. Lord Holland har talt meget derve Overhuset om den brittiske Regjerings Forhold i Tyrkekrigen. "Jeg maa tilstaae, sagde han blandt Andet, at jeg ikke elsker Tyrkerne, men jeg elsker Troe og Love, og kan aldrig overbevise mig om, at det er overeensstemmende med Storbrittanniens Ære, at forholde sig, selv imod Tyrker, som det har gjort. Det har gjort sig skyldig i løiet og huult Venskab, i nederdrægtig Desertion, Det har ladet sin Allierede i Stikken i Nødens Øieblik, og heri lignet Don Diego hos Swift, der raader sin ulykkelige Ven til at hænge sig, mod Løvte at ville komme om Aftenen og skjære ham ned, men istedetfor at gjøre det, snører han ham gandske Struben til. Grev Aberdeen forsvarte Ministrene med de bekjendte Grunde: Man havde stedse raadet Tyrkerne til Fred; Storbrittanien, havde Jntet tabt i sin Agtelse paa Fastlandet; o. s. v. Wellington sagde blandt Andet, at man endnu kan haabe Tyrkiet vil forvinde det lidte Stød, og atter indtage sin Plads i den europæiske Politiks System. Lord Goderich (den bekjendte forrige Skatkammerkantslet Robinson) yttrede, at Sultanen var bleven skuffet at en vis Person, som havde forledet ham til at handle saadan som han har sig ad. - Da Talen kom paa Dom Miguel erklærte samme Statsmand, at han haabede ingen Fastlandsmagt vilde erkjende ham, og at han holdt det for Engellands Pligt at intervenere til Fordeel for det Ulykkelige som endnu kunne frelses. Wellington svarte herpaa, at Regjeringen havde iagttaget den strengeste Neutralitet i denne Sag, og at Huset skulde blive forelagt alle fornødne Oplysninger inden Regjeringen tager videre Forholdsregler. Men da Lord Goderich vedblev at gaae løs paa D. Miguel som en Person der ikke burde taales paa en Throne, erklærte Welling, ton: "Jeg inddrømmer, at D. Miguel er falsk, lumsk, meensvoren, grusom og feig, men os kommer det paa Et ud, enten han er en Nero eller en Titus. Ve have intet at bestille med Herskernes personlige Karakteer. - Men Grev Aberdeen gav dog en bedre, Erklæring, i det han lovede at ville udsætte D. Miguels Erkjendelse saalænge indtil han har udstædt det forlængst belovede Amnestie. (Og i Portugal hedder det: man udfærdiger intet Amnestie før D. Miguels Regjering bliver anerkjendt.) - Ligesom i Fjor fra Katholikerne er dernu til Parlamentet indkommet en Ansøgning fra de mosaiske Troesbekjendere i Engelland (30,000, om lige Borgerret med Landets øvrige Undersaatter.