Københavns Adresseavis, 1762-11-15
I dette Cancellie føres Correspondencen med fremmede Hoffer og Gesandtere, alt hvad med fremmede Potentater, besluttes vorderher udfærdiget, alle det Slesvig=Holstenske samt det Oldenborgske vedkommende under Cancelliet henhørende Suppliqver indløbe her, og bliver nesten paa samme Maade behandlede, som ved det Danske Cancellie forhen er meldet. Det bliver kaldet det Tydske Cancellie efterdi derigiennem gaaer Expeditionerne for de Tydske Provincer, som Kongerne af Danmark tilhører, og det udenlandske Stats=Cancellie, efterdi Correspondencen her føres med fremmede Hoffer. Engang om Ugen holdes Cancellie=Sessionen, som bestaaer, foruden Hans Excellence Hr. Geheime Raad Baron von Bernstorff, deels af nogle Herrer fra Hoffet, og deels af Cancellie=Forvalteren og nogle af Secretairerne. Menneskets Skiebne. Det var de Hedenske Stiernekigeres ramme Alvor og - fulde Mening, at Børn i deres Tid og Time fik deres forestaaende Lykke og Ulykke efter Plancternes Løb, og Himmelens Stierners Jnfinence. Saaledes skulde den, som føddes under Mercurio, blive streng og nem; under Saturno, dristig og modig, under Venere, yndig, deylig og behagelig a. ja de troede endog, at Menneskens Liv og Død hængte deraf, og anrettede derover mange Koggelspil og Ofringer. Det er allene Gud, som for vor Skiebne raader. Han selv, og Lykken ey, bestemmer vores Lod; Men han udeler Held til os paa mange Maader. Vel den, som kiender det, og skiønner Gud er god Om Spøgelser, eller fraskilte Aanders Aabenbaring. 1ste Stykke. Den Jndbildning, som i fordum Tid var opfyldt med Spøgelser og Giengangere, har endog indtil vore Tider saaledes bemægtiget sig de fleste Menneskers Sind, at deroper ere opkomme mangfoldige Spøgelse=Historier, som ved nøye Randsagelse ere befundne gandske ugrundede; men ere i Ammestuerne blevne brugte til at kyse Børn, hvoraf Virkningen var, at naar disse bløde Hierner saa tidlig vare opfyldte med saadanne Begreb, da spøgede det siden, saasnart de gik igiennem en mørk Stue, og de fandt sig saa besværrede derved, at de neppe kunde giøre sig løse derfra i en høyere Alder. - Mange lærde Mænd har søgt at curere denne Gemyts Syge. - Der findes dog nogle, som ikke gandske nægter Mueligheden af visse Aanders Aabenbarelse, endskiønt det saa ofte er beviist, at af hundrede saadanne Fortællinger har gemeenlig de 99 været løgnagtige, nogle af vore nyere Philosopher har endog fundet for got, at tillegge Sielen, ved sin Skilsmisse fra Legemet, et subtilt og tyndt Luft=Legeme, eller Siele=Klædning. Den lærde Engellænder Radulphus Cudworth siger, at i Henseende til Syner, Mirakler og tilkommende Tings Spaadomme bør ikke alt at henregnes til Fabler. Bayle paatager sig og at bevise, at hverken Hobbes eller Spinoza havde i deres Philosophie nogen rimelig Aarsag at nægte Syner og Spøgelser. Haronius fortæller et merkværdigt Exempel og et Par Venner, som i levende Live have de gjort den Aftale med hverandre, at hvilken af dem, der først døde, skulde aabenbare sig for den Efterlevende, og lade ham vide, om Sielen var udødelig og i en bedre eller værre Tilstand, da den ene, som var Marsilius Ficiuus, en berømmelig lærd Mand i Florenz, holdt efter saadan Aftale Ord, i sin Død Stund, og kom en Morgen meget tidlig ridende paa en hvid Hest, for sin Vens Michae, lis Mercati Dør, da den sidste boede i en anden Bye, som laae temmelig langt fra Florenz, hvor han sad i sin Studere=Stue og mediterede. Ficinus raabte til ham, at deres Samtale om den anden Verden var Sandhed, hvorpaa han reed samme Vey tilbage, uden at bie og tale Saadan utidig Nysgierrighed er ellers høyst mere. skadelig, og det er en Daarlighed, at en Levende lover det, som han ikke veed, om en Dødning er i Stand til at holde paa sin egen Haand, eller uden færdeles Dispensation af de Levendes og Dødes Herre. Hans Høyærværdighed, Hr. Procantzler Pontoppidan anfører et besynderligt Exempel paa fraskilte Aanders Aabenbaring i hans Bog om Sielens Udødelighed, hvoraf dette er uddraget. Hans egne Ord ere følgende: Sl. Etats=Raad Hans Gram, (en Mand, hos hvilken fandtes det, som sielden findes samlet, nemlig en ugemeen stor Læsning i gamle og nye Skrifter, forenet med en lige saa stor Skarpsindighed og Kraf til at skielne imellem Skyggen og Væsenet) spurgte jeg en gang i Fortrolighed, hvad hans Mening var i den Materie, om Mueligheden af de fraskilte Aanders Aabenbarelse, for vore Sandser, Han saae paa mig, smillede og spurgte: om jeg vilde friste ham til at bekiende det han aldrig vovede, at udlade sig med, skiønt det svarede til alle Folkes og alle Tiders Forestillelse. Anledningen var denne, at han undskyldte sin Udeblivelse over Tiden i en vis Forretning. Undskyldningen var denne, at han, saasom da værende Med=Directeur i det Asiatiske Compagnie, maatte opholde sig der usædvanlig længe, efterdi noget rart og usædvanligt var forefaldet, hvorover var holdt et Forhør, paa Compagnie=Huset. Sagen bestod i følgende Tildragelse: Et af bemeldte Compagnies Skibe for dette Aar(om jeg erindrer ret) Anne 1744. var lykkelig ankommet, men et andet af samme Slags, som man nogen Tid havde ventet, navnlig Skibet Slesvig, blev ude, og opvakte Bekymring. Denne sidste bestyrkedes derved, at en af Matroserne paa det ankomne Skib, efter sine Stalbrødres aflagte Vidnesbyrd, var bleven meget hastigt syg, just da han stod paa sin Post i Merset til Udkik, saa at man besværlig fik ham ned derfra, og da han efter nogle Timer kom i Stand til at kunde tale, gav tilkiende hans Sygdom var en heftig Alteration. Denne, sagde han, reyste sig deraf, at hans Broder, som foer paa det andet Skib, og tillige var paa Hiemreisen fra Canton i China, havde, ligesom i en Hast flyvende forbi, indfundet sig hos ham i Merset, givende tilkiende, at han og hver Mand paa bemeldte Skib, nyligen gik til Grunde. Nu denne Skipper Tidende, som baade var ubehagelig og mistænkelig, da den kom fra de Dødes Land, inelinerede man ikke til at troe, dog bleve Vidner afhørte paa Mandens Udsigende og hans hastige Alteration. J hvorom Alting er, blev HovedSagen alt for vis, da man aldrig siden hørte nogen Tidende fra bemeldte Skib.