JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Almuevennen, 1844-01-17
Nr. 3. 3die Aarg. Almuevennen. Udgiver: J. A. Hansen. Ansvarlig Redacteur: O. Wedfall, forhen Medhielper ved Opdragelsesanstalten paa Flakkeberg Jnstitut.
Almuevennen, 1844-01-17
Ved det efter Lovenes 69 bestemte Valg paa Foreningens Forretningsmænd for det kommende Aar, bleve Formanden, Viceformanden, Secretairen og Kassereren, alle gjenvalgte. Til Medlemmer af 1ste Comitee valgtes: Dhrr. Pastorerne Buhl, Bergmann og Cramer, og til Suppleant Pastor Trendrup. Til Medlemmer af 2den Comitee valgtes Dhrr. Kammerraad Schjøtt, Forpagter Eilersen og Propr. la Cour til Steensmark, som Suppleant Propr. Jørgensen. Til Medlemmer af 3die Comitee valgtes: Dhrr. Kammerraad Kirketerp, Exam. jur. Leth og Propr. Jngerslev, som Suppleant Gaardeler O. Larsen. Til Medlemmer af 4de Comitee valgtes: Dhrr. Pastor Sørensen, Proprietairerne v. Lichtenberg og Risom, som Suppleant Sognefoged Peder Hansen i Aalso. Der havde ved dette som ved de foregaaende Møder indfundet sig en talrig Forsamling af Foreningens Medlemmer, og Enhver udtalte med Frimodighed og uden Tilbageholdenhed sin Overbeviisning, og Man har af den Aand, der besjælede den talrige Forsamling, Grund til glæde sig over, at Jnteressen for de communale Anliggender bliver meer og meer almindelig hos alle Klasser i Samfundet. – De af Foreningens Medlemmer, som i næste Møde ønske en eller anden Sag behandlet, anmodes om, inden Aarets Udgang derom at underrette Formanden, Hr. Pastor la Cour. Jngvorstrup og Ørbekgaard den 18de Novbr. 1843. N. Jørgensen. Jngstrup.
Almuevennen, 1844-01-17
Politiske Nyheder og Efterretninger. Efter at Kongen flere Gange forgiæves havde befalet sine Embedsmænd ved Finantsvæsenet, at forfatte et Budget eller et Overslag over hvert følgende Aars Jndtægt og Udgift saa tidligt, at det kunde blive offentlig jort for det paagjældende Aars Begyndelse, saa er det dog dennegang lykkedes ham at faae sin befaling efterlevet. Budgettet for 1844 udkom 40 Timer for Aaret begyndte. Der ere Jndtægterne anførte saaledes: Domaine Jndtægter . . . . . . . . 1,563,491 Rbd. Directe Skatter og Afgifter . . . . . 5,172,046 Jndirecte Skatter og Afgifter Overskud af Øresund- og Strømtold. 1824,000 – Overskud af den holstenske Canal. Overskud af Postvæsenet Overskud fra Hertugdømmet Lauenborg . Overskud af de vestindiske Øer . . . Renten af de kgl. Activer . . . . . . Forskjellige Jndtægter . . . . . . . . Summa 15,767,167 Rbd. Udgifterne: Hs. Majestæts Particulairkammer og Chatolkasse. Pofstat og Hofholdning, Slotshaverne, Stald etaten, og Allerhøistsammes Reiser i Landet 686,200 –De kongelige og fyrstelige Personers Appanager 560,190 –De kgl. Slotte . . . . . . . . . . . 163,500 – Andre kgl. Bygninger . . . . . . . Det geheime Statsraad . . . . . . Stænderforsamlingerne . . . . . . . . 146,000 Udenlandske Anliggender. . . 344059 –De civile Collegier og Autoriteter . . . . . 607,729 Justits- og Politivæsen, Geistlighed, Kirker og Almueskoler. . . . . Til Videnskabers og Konsters Fremme . . . 284484 Andre almeennyttige Foranstaltninger 1021,114 Sømilitair-Etaten . . . . . . . . . . 1,021,000
Almuevennen, 1844-01-17
Landmilitair-Etaten Jsland og de ostindiske og guineiske Besiddelser 97999 – Pensions og Understøttelsesvæsenet. Houorarer for udført Arbeide i Statens Tjeneste 40000 – Forskjellige Udgifter . . Uforudskelige og ubestemte Udgif er . . . 400000 Statsgieldens Forretning og Afbetaling 5,100,000 Summa 15620763 Rbd. Den 22de Decbr. afholdtes et Møde i Colding, om Toldgrændsens Ophævelse mellem Slesvig og Jylland og Consumtionens Afskaffelse i Kongeriget. An allet af de Forsamlede var meget stort. Den jydske Stænderdeputerede, Møller Wulff, skildrede med levende Farver det aldrig ophørende Smug eri, samt Mislighederne ved Consumtionen, og viste klart og tydeligt, hvor skadelig, tidspildende og ubehagelig denne Jndretning var. Laurids Skan ansaae Tologrændsen, for et unaturligt Spærringsmiddel, der kun kunde virke hemmende, men aldrig fremmende for nyttig Handel og Samfærdsel, at denne Told inie tvers igjennem Staten var stridende mod al sund Forstand, og fandt vel neppe sin Lige nogetsteds Verden. Forsamlingen besluttede, at en Petition skulde sættes i Circulation, hvori det udtrykkeligen maatte hedde, at Kongerige, alene maatte dække det i Statskassen, ved Grændsetoldens og Consumtionens Ophævelse opstaaede Tab.
Almuevennen, 1844-01-17
J Anledning af en Baron Brettons Udnævnelse til Stiftamtmand i Viborg, bemærker "Kbhvnsposten, at dette er den syttende Overøvrighedspost som i den nærværende Konges Regjeringstid er besat med Adelige. En eneste Amtmandspost er i samme Tid besat med en Borgerlig, men denne Post var paa Jsland.
Almuevennen, 1844-01-17
Fædrelandet blev Nytaarsdag beslaglagt, og Cancelliet har beordret Redacteuren tiltalt for en Artikel som var optaget deri, med Overskrift: "Nytaarsmorgen."¬
Almuevennen, 1844-01-17
J Sagen mod "Fædrelandets Nr. 1203, der ikke har været beslagligt, afsagde Høiesteret den 5te dennes Dom hvorved Redacteuren Hr. J. A. Hansen paalagdes 300 Rbd. Mulct og 1 Aars Censur.
Almuevennen, 1844-01-17
Kjøbenhavns Amts Landcomunalforening. Exemplarer af de for Foreningen gjældende Vedtægter og af Fortegnelsen over sammes Medlemmer i December 1843, kunne af Communalforeningens Medlemmer eller andre, der maatte interessere sig for eller ville indtræde i Foreningen, afhentes hos Dhrr. Sogneforstander og Stænderdeputeret, Proprietair Christensen, paa Amager, Sogneforstander, Capitain Plockross i Frederiksberg; Skolelærer Holm i Hvidovre, Kroeier Christensen i Damhuset; Gaardeler Cort Larsen i Avedøre, Formand for Glostrup Sogneforstanderskab; Sogneforstander, Gaardeler Jacob Møller i Eibye; Sogneforstander og Amtsraad, Kroeier Jacobsen i Nødeveirmølle, Sogneforstander, Proprietair Guldborg til Ragnesminde; Gaardeier Niels Nielsen i Kloutofte, Formand for Høie Thostrup Sogneforstanderskab; Amtsraad, Proprietair Thalbitzer, Formand for Sengeløse Sogneforstanderskab; Sogneforstander, Skolelærer Jørgensen i Skovlunde; Sognepræst Wohnsen i Lidøe, Proprietair Tutein, Formand for Lidøe og Smorum Sogneforstanderskab; Proprietair Eylardi, Formand for Gladsaxe og Herløv Sogneforstanderskab; Secretair Lindorff, Formand for Gjentofte Sogneforstanderskab; Sogneforstander, Møller P. Lund i Lyngbye, Sogneforstander, Secretair Carlsen paa Stampen og hos undertegnede Formand. Valbye, den 12te Januar 1844. Povelsen.
Almuevennen, 1844-01-17
J indeværende Aar er Gaardmand Cort Larsen i Avedøre, Formand for Glostrup Sogneforstanderskab, og Gaardmand Peder Jørgensen i Brøndbyvester er Formand for Brøndbyøster og vester Sogneforstanderskab. Breve til den Første kunne aflægges paa Gammeltorv Nr. 4 i Boutiken, og til den Sidste, paa Halmtorvet Nr. 74 i Stuen. Af dette Blad udgaaer eet Nummer om Ugen, og som Følgeblad dertil udgaaer Kjøbenhavns Amts LandcommunalTidende", med omtrent 6 Nummere i Qvartalet. Prisen er 3 Mark hvert Qvartal. Man tegner sig for Bladet paa Postcontoiret i Kjøge, hos Dhrr. Boghandlere Meulengracht i Næstved, Bertelsen i Holbek, Vosbein i Killerød, Wagner i Helsingør Milo i Odense, Jessen i Svendborg, Thjerry i Nakskov, Gjegengack i Maribo, Berggreen i Nykjøbing paa Falster, den Jessenske Boghandling i Aarhuus, Holm i Horsens, Smith i Randers, Termansen og Andersen i Ribe, Dhrr. Bogbindere Mehl i Roeskilde, Hansen i Slagelse, Møller i Skielskør og Thune i Veile, Hr. Skolelærer Jensen i Ringsted, Dhrr. Kbid. Gjørup i Storeheddinge, Hald i Frederikssund, Præst og Vordingborg Omegn hos Huusmand Peder Hansen i Lundby pr. Præst, Gaardeler N. Ottesen i Fredericia og Skomagermester N. Hansen i Rudkjøbing. J Kjøbenhavn hos Redacteuren, store Regnegade Nr. 250, og hos Udgiveren, Klædeboderne Nr. 101, 2den Sal i Sidehuset, hvor Bidrag til Bladet ogsaa indsendes. Trykt i det Brünnichste Bogtrykkeri ved J. C. Lund. Trykt i det Brünnichste Bogtrykkeri ved J. C. Lund.
Almuevennen, 1844-01-24
Nr. 4. 3die Aarg. Almuevennen. Udgiver: J. A. Hansen. Ansvarlig Redacteur: O. Wedfall, forhen Medhielper ved Opdragelsesanstalten paa Flakkeberg Jnstitut, Onsdagen den 24 Januar 1844. Om Nationalaand og Borgersind.
Almuevennen, 1844-01-24
Naar en Familie, i Velstands rolige og lykkelige Dage, nyder Livets Gode og ei føler noget Tryk af dets Byrder og Sorger, naar Huusfaderen, i en Kreds af sunde og glade Børn, ved en elsket Mages Side, blandt hengivne Frender og prøvede Venner, seer sit Huus blomstre, sine Foretagender lykkes, sit Arbeide finde dets Løn, sin Formue tiltage, naar Alle i Familien, enige ved Kjærlighed, see deres Lyst og Glæde i fælleds Tilfredshed og Lyksalighed, Alle, glade ved det Nærværende, med Haab og Tillid gaae Fremtiden imøde og af den vente forøget Lykke og voxende Velstand, da, naar Alt timeligt Held synes at komme udenfra, er dog det skjønneste og varigste det, som fremspirer i Familiens Skjød, som opelskes ved Enighed og gjensidig Hengivenhed og Troskab, som blomstrer i Kjerlighed og Taknemmelighed, i Agtelse og Ærbødighed for de Ældre, i Velvillie og Hielpsomhed blandt de Yngre, i fælleds Stræben efter at virke til hele Familiens Tarv og Glæde, i Gudsfrygt og Sædelighed og alle milde huuslige Dyder, kortelig: i samdrægtig Aand og i almindelig Lyst til at leve, ikke blot for sig selv men for hele Husets Vel, for hele Slægtens Glæde. Dette er ogsaa det Held, der ene er uafhængigt af udvortes Omskiftninger, der skal kunne bevares og opholdes, naar det Forgængelige taber sig, naar Velstanden aftager, naar Sorger indfinde sig, naar Avindsmænd og Fjender forstyrre Familiens Ro, naar Sygdom bryder ind blandt de Sorgløse, som et pludseligt ødelæggende Uveir, eller som en langsom fortærende Tørke og Døden bortriver Nogen af den enige, sluttede Kreds. Thi ligesom ingen Medgang og Lykke kan være saa fuldkommen, at den jo behøvede at møde gjensidig Deeltagelse og almindelig Enighed hos Familien, for at nydes i sin hele Fylde og blive den til varigt Gavn, saa vil ingen Modgang være stærk nok til at bringe Fortvivlelsens og Fordærvelsens Rædsler indi det Huus, hvor Lidelser modstaaes og bæres med fælles Kræfter, hvor Enhver føler den Andens eller Alles Nød og Ulykke, og hvor den Kjerlighed, der forener Familien til et uadskilleligt Heelt, ikke ophører med de gode Dage, men i Sorg og Uheld viser sig ædlere og kraftigere, vinder meere Styrke, Værdighed og Jnderlighed. – Lettere bæres Modgang ved fælles Deeltagelse, og med større Kraft kan Huusfaderen staae imod Vanheld og Ulykke, naar hans Anstrengelser ikke blot understøttes af den hele Familie, for hvis Vel han stræber, men han ogsaa har den Trøst, at see sig elsket i tunge Kaar, som i de Blide, og et Onsdagen den 24 Januar 1844. at vorde forladt af nogen blandt dem, der deelte Velstand og Glæder med ham. Men hvor indbyrdes Troskab og Hengivenhed, ikke er stærk nok for at overleve de lykkelige Dage, der vil ogsaa Ulykkens Slag, føles dobbelt tunge; hvor Kulde, Ligegyldighed og Uenighed opstaaer, naar Lykken forsvinder, der er hverken Raad eller Mod; og hastigen fremskyndes det SamfundsOpløsning, hvis Kjæde Enighed og Kjerlighed ei har sammenslynget.
Almuevennen, 1844-01-24
Hvis det, her er sagt om Famliesamfund, ikke med de samme Udtryk kan siges om de større Selskaber vi kalde Stater og Nationer: da er det fordi hvad der gjælder om hine, maa udvides efter en større Maalestok, naar det skal anvendes paa disse. Men ligesom Stater, skylde den huuslige Forening, og Nationerne Stammer og Familier deres Udspring, saa kan og endnu Staten, betragtes som et Huusselskab, og Nationerne som store Familier. Ligesom i disse den huuslige Lyksalighed ikke blot kan tilveiebringes og fremmes ved Huusfaderens Driftighed til at erhverve og Klogskab til at opholde, men han ogsaa her om hans Bestræbelser skulle have Fremgang, maa understøttes af sin Familie og sine Huusfolk, og ligesom hverken Huusfaderens Forstand, og Myndighed, hverken den Formue og Velstand, han uafladelig stræber at tilveiebringe, eller den Orden, han i sit Huusvæsen overholder, er nok for at udgjøre det huuslige Held, eller, hvor det findes, bevare dets frodige Blomstring, men hertil ogsaa fordres Enighed Familien, indbyrdes Kjærlighed blandt dens Medlemmer, og fælles Deeltagelse hos Alle i det Heles Vel, saa er det og i visse Maader beskaffent med Stater og Folkeslag. Thi for at give disse Styrke, Fasthed, Varighed og almindelig udbredt Borgerheld, hører saavel Kraft og Klogskab hos den styrende Magt, som Enighed og Patriotisme hos Borgerne, Almeenaand og Samdrægtighed hos Nationen. Det er en beklagelig Sandhed, at disse Dyder som oftest slumre, om ikke reent bortdøe, under langvarig Velmagt og Fred. Naar man da ikke mærker noget til dem og dog seer Nationen i tilsyneladende Flor, forledes man stundom til at betragte dem med Ligegyldighed, og ansee dem for Noget, der blot er til for at ophøies i smukke Taler, eller som endog ret vel kan undværes naar blot Regenten sørger for at vaage over indvortes Orden og Sikkerhed, at holde Krigshæren i tilbørlig Stand, at holde Øie med Nabomagternes politiske Forhold, at fremme Cultur, og Oplysning og hvad man videre opregner som Deele af Statskunsten. - Men da først viser det sig, hvor Statens sande Kraft har sit Sæde, naar den fredelige Hvile afløses af indvortes eller udvortes Uro og Rystelser, naar den sædvanlige, jævne Gang i Statens Drivværk ikke er tilstrækkelig, men voldsomme Anstrengelser udfordres for at opholde dens Tilværelse, naar mægtige Fjender true Nationens Selvstændighed, eller krænke Regentens Uafhængighed, og Standsninger i den indvortes Rørelse frembringe Aftagelse i Næringsskilder, og Formindskning i Nationalvelstand. Thi da vorder det tilfulde klart, om Nationen i Velmagt har bevaret den Aand der kan give den Mod i Farens Tid, eller den, ved at tabe Følelsen af sin Værdighed, har tabt Kraft til at værge den, og ved at tabe Enighed og Sammenholdighed har tabt Ret til Selvstændighed.
Almuevennen, 1844-01-24
Det er en Lov, der gaaer igjennem den menneskelige Verden, som igjennem hele Naturen, at hvad der skal fremstille sig under en selvstændig Skikkelse og nyde egen Tilværelse, maae sammenholdes ved en indvortes Kraft. Naar denne ophører at virke, da gaaer ogsaa efterhaanden den egne, ved en særlig udvortes Form bestemte og afmaalte Tilværelse til Grunde. Lidet hielper det, om man i menneskelige Jndretninger og Frembringelser vil søge at bevare den udvortes Skikkelse, hvis man ikke kan opholde det indvortes Liv thi ved den første stærke Rystelse inden eller udenfra falder den Bygning sammen, hvis Grundvold er undergravet, og hvis indvendige Støtter ere borttagne. Det er om Stater, vi her tale, eller om disse kunstigen sammensatte Selskaber, hvor een eller flere Nationer ere forenede til et selvstændigt Heelt. Saa vanskelig og dyb den Kunst er, hvorved ikke blot Statens samvirkende Kræfter vedligeholdes i den Forening, som er nødvendig, om de skulle virke i deres Heelhed, men hvorved de og paa forskjellige Maader styrkes og spændes til en høiere Grad af Virkning, saa klart og let fatteligt synes det at være, at som Kræfterne maae samle sig i, og atter udgaae fra et Middelpunkt (Regjeringen) saa maa de her finde en Centralkraft, der er i Stand, til at optage, sammenholde og benytte dem Alle, hvis de ikke for en større eller mindre Deel, skulle forsvinde eller tabes i Uvirksomhed. De største Nationalkræfter ere ikke i Stand til at opholde en Stat, hvis de ikke paa behørig Maade forenes og spændes til Virksomhed.
Almuevennen, 1844-01-24
En svag Regjering er som en slappet Fjeder i et Uhrværk. De bedste Hjul, den konstigste Indretning, kunne ikke hielpe til Værkets rigtige Gang, naar de ikke ved hiin sættes i den fornødne Bevægelse. Statskræfterne udgjøre Summen af det hele Folks aandige og legemlige Virksomhed (thi daarligt var det, om man til Statens Kræfter vilde regne Gjødningen i Staldene og Tangen paa Havets Bredder; men ikke Folkets Religion, Oplysning, Videnskab, Sædelighed og Tapperhed). Men denne Virksomhed, i alle dens forskjellige Yttringer, maa ikke være adspredt i talløse Smaadele, ikke isoleerte til blot private, særskilte, fra Statens afvigende, eller denne endog modstridende Øiemed, ifald den skal vise sig som een samlet Kraft i Statens indvortes Velmagt og udvortes Styrke. – Tænke vi os et Land, befolket med afsondrede Stammer eller Horder, hvoraf enhver drev sin særskilte Næringsvei, med en Jnteresse stridende mod alle de øvriges, uden at Nogen ville give Slip paa en Deel af sin underordnede Selvstændighed, for at styrke det Heles da ville det ikke nytte meget, om dette Land og disse Stammer erkjendte et fælles Overhoved. Det vilde være indvortes kraftløst og sygeligt og kun under den Forudsætning, at een Jdee eller Følelse, f. Ex. Nationalhad imod en fælleds Fiende, forenede Alle til lige virksom Mod og Tapperhed, kunde man tænke sig at det kunde modstaae udvortes Anfald. Dette er derfor Statens Væsen, at den forener de i dens Samfund levende Mennesker, med alle deres menneskelige Kræfter til et organisk Heelt, som bestaaer netop derved, at ikke de Enkelte virke blot ved og for sig, at ikke den Masse af Kraft der findes hos et Folk, adsplittes enten blandt Enkelthederne eller blandt mindre Samfund og Foreninger; men at Kraften samles ligesom i et Brændepunkt, og at enhver Forening i Folkeslag, i Stænder, i Familier, skjøndt bestaaende under et Slags selvstændig Form, dog opløses og gaaer under i det store, Alt omfattende, Alt gjennemtrængende Statssamfund. Hvorledes et saadant Samfund bliver til og danner sig, er her ikke Sted til at udvikle. Nok, at vi vide det er, men hvorledes det bestaaer, og i hvilket Øiemed ville vi kortelig undersøge. (Fortsættes.)
Almuevennen, 1844-01-24
Jndbydelses-Forslag til en Mindestøttes Opreisning for Christian Lindencrone.).
Almuevennen, 1844-01-24
J vort Nr. 2 omtales en ny Forening der skal være oprettet mellem Godseierne, og det henstilles til disse om de maatte finde det passende at skjule deres Planer bag Hemmelighedens Slør. J den Anledning er den Berlingske Tidendes Redacteur fra en paalidelig Kilde bemyndiget til at erklære "at det forholder sig rigtigt at nogle faa Godseiere i sidste Juni Termin bleve enige om at forsøge paa, om en Forening lod sig stifte blandt Landets Godseiere, og at nogle flere, ialt 22 samledes den 16 December f. A. og foreløbigt aftalte en saadan Forening." Derimod er der ingen staaende Comitee udvalgt, der er Jntet passeret som kan interessere Andre, der ere ingen Love affattede, og det vides endnu ikke om Foreningen vil komme i Stand med et antageligt Antal Medlemmer, der har derfor, siges der, hidtil Jntet været at offentliggjøre, men man kan trygt stole paa, at hvis Foreningen bestaaer, og Noget som angaaer Forholdet til Bondestanden skulde komme under Forhandling, og blive bragt til et Resultat, der da ikke vil blive lagt noget Dølgsmaal derpaa. Maa trykkes. C. Reiersen. S. T. Hr. Student Frederik Barfod. Høistærede.
Almuevennen, 1844-01-24
Skjøndt jeg, ved at lade Redacteuren besvare Deres offentlige Skrivelse til mig i "Almuevennen" Nr. 2 d. A. kunde undgaae at lade mig trykke af Justitsraad Reiersen, saa har jeg dog troet at burde underkaste mig dette Onde for personlig at besvare den, saameget mere som De jo selv har taalt dette Tryk for at kunne lade bemeldte Skrivelse komme for Lyset. De har ikke taget feil i Deres Formening om, at jeg er uden Skyld i, at Deres Artikel optoges i Bladet uden Angivelse af Forfatteren, og jeg skal heruden Forbeholdenhed oplyse dette. – Da det første Afsnit af Artiklen var optaget i Nr. 43 af Bladet, og Redacteuren, efter Anmodning fra Justitsraad Reiersen havde indfundet sig paa dennes Bopæl, gjorde Justitsraaden ham blandt Andet opmærksom paa det Betænkelige i at optage en saadan Artikel, og paa Redacteurens bemærkning hertil, at den eengang for havde passeret Gjennemsynet, idet den havde været optaget i Folkevennen i Aaret 1840 under F. Barfods Navn, og at den følgelig ogsaa nu maatte kunne trykkes uden Fare, svarede Justitsraaden, efter Hr. Wed falls Forsikkring, at han dog ikke nu skulde forsyne den med Forfatterens Navn, da han derved let vilde udsætte sig for flere Ubehageligheder, efterdi denne Forfatter var under Censur. Hvad denne Justitsraadens Advarsel maatte virke paa en Redacteur, der først i 8 Uger havde været i denne Virksomhed, og det for et Blad som med Nød og Reppe kan bære sine ordinaire Udgifter, men langtfra ikke de extraordinaire som Justitsraadens beslaaende Myndighed kunde paaføre det, det indseer Deelet, og Følgen var at Deres Navn, udelodes. – Betreffende de Forandringer der ere foretagne i selve Artiklen, ved dens Optagelse i "Almuevennen, da byder Sandheden mig at erklære, at disse ikke directe kunne tillægges Justitsraaden; men man kan ikke skrive i 1843 hvad man upaatalt kunde i 1840, uagtet Lovene endnu uforandret ere de samme, og uagtet Trykkefrihedens varmeste Ven endnu stedse sidder paa Thronen. Der stikker Knuden og det var i den ved sørgelig Erfaring tilstrækkelig bekræftede Overbeviisning herom, at Redactionen troede sig nødsaget til at mildne eller udelade enkelte skarpere skiøndt vistnok sande, Ord og Sætninger. Har Justitsraaden imidlertid ikke directe medvirket til disse Forandringer, saa kan han derimod ingenlunde siges fri for, at have en betydelig inddirecte Andeel deri, deels ved hans, vistnok velmeente Advarsler til Redacteuren i Anledning af den omhandlede Artikel, men endnu meget mere ved de, Redacteurerne af vore saakaldte eensurfrie Blade saa velbekjendte foretruende Streger og Notabener, hvormed han forsyner de til hans Gjennemsyn indsendte Exemplarer af Bladene, og hvorpaa han ikke heller havde sparet ved Deres Artikel, thi disse maatte jo nødvendigviis fordoble Redactionens Ængstelighed.
Almuevennen, 1844-01-24
Da jeg presenterede Justitsraaden Deres ærede Skrivelse til Paategning, nægtede han, som De veed, at give den, og forsikkrede mig, at han aldeles ikke havde modsat sig Meddelelsen af Deres Navn under Artiklen, naar det kun tillige anførtes hvorfra den var taget, forat det deraf kunde sees at den var skrevet for De som Forfatter sattes under Værgemaal; jeg blev herover meget forundret, og da jeg anseer saavel Redacteuren som Justitsraaden for sandhedskjærlige Mænd, kan jeg kun forklare mig deres saa modsatte Beretninger om den mellem dem stedfundne Samtale, som hidrørende fra en besynderlig Misforstaaelse fra en af Siderne. Ved samme Leilighed erklærede Justitsraaden, at der fra Gjennemsynets Side aldeles Jntet er til Hinder for, ordret at optrykke Artikler som tidligere have været trykte, og derunder at anføre Forfatterens Navn, om han end senere skulde være censurdømt. Jeg formaaede paa Grund heraf Redacteuren til at gjøre et Forsøg derpaa, som ogsaa rigtig lykkedes. De vil nemlig have seet i Nr. 3 af "Almuevennen" en Tale som De selv har holdt 1840, og som er optaget under Deres Navn, denne Tale er af saadant Jndhold, at den nu holdt og første Gang trykt ufeilbarlig strax vilde af Justitsraaden være blevet beslaaet og besørget paa Politi loftet til evig Hvile, thi den Skjebne har ramt Meget i den senere Tid, der har omtalt den store Magt i Østen i langt mildere Udtryk end hiin Tale, men see, Talen erholdt Justitsraad Reiersens Foreviist, uden den allermindste Streg, Kors eller Notabene, og jeg kan derfor nu paa Redactionens Vegne give Dem der Tilsagn, at ingen indirecte Misviisninger oftere skal formaae den til at undlade hvad den nu veed sig lovlig berettiget til. At det lykkedes Dem selv i en Samtale med Justitsraad Reiersen, at overbevise ham om, at han kunde paategne Deres Skrivelse uden allermindste Fare, det glædede mig naturligviis, thi denne offentlige Brevvexling har havt flere gode Følger; den har saaledes forskaffet Dem Deres literaire Eiendom uanfægtet tilbage, den har forskaffet Redacteuren Sikkerhed i et Punkt hvori han for var usikker, og den har forskaffet Publikum en vis Forestilling om et eget Slags Optrin, der ellers ikke fremstilles paa den journalistiske Presses Skueplads, men derimod ikke saa sjeldent opføres bag dens Coulisser. Den 19de Januar 1844. J. A. Hansen. Til Publikum.