Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-02-18
J Budgettet ere Directeurposterne for Generaltoldkammeret og Rentekammeret opførte som midlertidige; dette kan fornuftigviis ikke have anden Betydning, end at disse Poster ved forekommende Vacance ville ophøre, og at som Følge deraf baade Toldkammeret og Rentekammeret komme til at henhøre under Finantsministeren som fælleds Chef. Det synes ogsaa at være baade det Naturligste og Hensigtsmæssigste, hvis der skal opnaaes Eenhed og Sammenhæng i Statens Finantsvæsen, at de Collegier, hvorigjennen Statens Jndtægter indflyde i Statskassen, samles under en fælleds Overbestyrelse; ved denne Jndretning befries Collegierne ogsaa fra Directeurer, der stundom kunne være mere til Hinder end til Gavn, hvor Deputeretposterne ere beklædte med udmærkede Mænd, og hvor disse som Decisorer i deres Departementer ere langt bedre inde i Sagerne, og som Referenter i Statsraadet ogsaa fuldkomnere istand til at oplyse dettes Medlemmer og imødegaae deres Jndvendinger. Vi kunne derfor umulig fæste Tillid til nogen af de forskjellige Maader, hvorpaa man har villet besætte disse Poster, ifald de bleve ledige. Regjeringen har i Budgettet givet sit Ord for, at Directeurposterne skulle gaae ind, og Regjeringen vil ogsaa holde sit Ord. Forøvrigt er, saavidt offentlig bekjendt, endnu ingen af Directeurposterne vacant; man har vel paastaaet, at Justitiariatet i Høiesteret vil blive besat med Toldkammerets Directeur, men imod denne Paastands Sandsynlighed forekommer der os dog at kunne gjøres væsentlige Jndvendinger. Det er bekjendt, at Høiesterets samlede Assessorer have forestillet Hs. Majestæt, at det var Rettens Ønske, at denne Hæderspost blev besat med en af Rettens egne Medlemmer; og Høiesterets Mening er tilvisse et Moment af en saa betydelig Vægt, at Hs. Maj. ikke kan antages, uden de meest overveiende Modgrunde, at ville tilsidesætte den. Ønskeligst forekom det os, at det overlodes til Høiesteret selv iblandt sine egne Medlemmer indbyrdes at vælge sin Justitiarius, større Garanti kunde der vist ikke gives for, at den Dygtigste kom til at beklæde denne Post, der aabenbart burde være en Udmærkelse for Danmarks indsigtsfuldeste practiske Jurist, en Titel, som det sikkert aldrig kunde falde Kammerherre Lowzow ind at gjøre nogen Fordring paa, og maaskee endnu mindre nogen anden paa hans Vegne Endnu mindre sandsynligt forekommer os de Muligheder, som man har givet ud for Rimeligheder med Hensyn til Besættelsen af de vacantblevne Directeurposter, gaae de nuværende Directeurer af, da ville deres Embeder, som sagt, ifølge Regjeringens Løfte i Budgettet, gaae ind, og der forekommer os at ligge en Beskyldning imod Regjeringen i at forudsætte, at de paany ville blive besatte; v. skulle derfor heller ikke gaae ind paa disse Gisninger hvoraf flere forekomme os reent urimelige, og som blot kunne have deres Udspring fra en eller anden Jroniker, der har villet gjøre sig tilgode ved at see, hvorvidt Folk kunne drive det i deres Lettroenhed og Regjeringens Hensigter. (Fædrel.) Forposten siger lunefuldt: Den Student, der efter Dagens Beretning har vundet en Qvarterne paa 4 s. ved Tallotteriets sidste Trækning Kjøbenhavn, skal senere have hængt sig af Sorg, fordi han ikke havde besat sin Seddel høiere, ikke som om det var ham stort om at gjøre, at vinde et Par hundrede tusinde Daler meer eller mindre thi en Student med 3200 Rbd. i Lommen anseer sig selv for en Crosus; men fordi han derved har undladt at blive sit Fædrelands Velgiører ved at sprænge Lotteriet, denne Kræftskade o. s. v.; hvilket han kunde have gjort, naar han havde besat sin Seddel tilstrækkelig høit.