Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-09-23
Den engelske Forfatter af den nylig udkomne Bog: "Revelations of Russia, giver følgende Skildring af Keiseren: Nikolaii Pawlowitsch d. e. Nicolaus, Pauls Søn, er i sin kraftfuldeste Alder. Hans Skikkelse er skjøn og ikke alene er han blandt alle nulevende Herskere den meest imponerende, men ogsaa ved sine Lemmers Proportion, overhovedet een af de skjønneste Mænd. Naar paa Marsmarken i Petersborg hans hele Garde defilerer forbi ham, som bestaaer af tredsindstyve tusinde udvalgte Mænd fra hele Riget, saa kan Tilskueren forgiæves gjennemsøge Rækkerne for at finde en anden, der i Væxt, mandig Skjønhed eller majestætisk Udtryk lod sig sammenligne med ham. Naar han kommanderer, saa lyde hans Stemmes dybe og velklingende Toner tydeligt hen over den uhyre Flade, paa hvilken en heel Hær manøvrerer. Jmidlertid tager Czaren sig bedre ud til Fods, fordi hans Heste ved Tilridningen ere afrettede til hiin uskjønne korte Galop, der minder og Circus, og som i en (engelsk) Tilskuers Øine formindsker den Beundring, som hans herlige Rytterskikkelse ellers maatte fremkalde. Som de fleste Fyrster og som alle Russer af de høiere Stænder, taler Keiseren flere Sprog flydende og uden Dialect. Fransk og Tydsk ere som hans Modersmaal, Engelsk har han, som de øvrige Medlemmer af den keiserlige Familie, lært af skotske Ammer, som ved deres hjertelige Troskab altid ved Keiserhoffet stode i høi Gunst og med hvilke Nicolaus tilligemed sin Gemalinde, efter god russisk Skik, ikke sjelden drikker Thee. Men herved forklares ogsaa hyppige Vildfarelser og engelske Skikke. Huuslig og maadeholder i sine Sædvaner, kunne kun faa Fyrster rose sig af en saa reen Privat-Charakteer, som Keiseren. Som en stræng Tilhænger af Retfærdigheden har han søgt at indskærpe en nøiagtig Overlevelse af Lovene. Af Naturen tilbøielig til at forbedre sit Folks materielle Forfatning, heller ikke tilfreds med blotte phillantropiske Drømme, som hans Broder Alexander, stræber Nicolaus ei alene at herske, men ogsaa personligen at regiere, at forvalte, uden at skye de uhyre Byrder, et saa uhyre Foretagende maa paalægge ham. Keiserens Familie bestaaer af Keiserinden, hans Gemalinde, af hans Broder, Storfyrst Michael og af hans egne forskjellige Sønner og Døttre. Keiserinden er, som bekjendt, en preussisk Prindsesse, der, for at blive Selvherskerens Gemalinde, maatte ombytte den lutherske Troe med den græsk-catholske Kirkes Confession. Thronfølgeren, Storfyrst Alexander, er af en blid og føielig Characteer. Blandt Prindsesserne blev det viseligen tilladt Storfyrstinde Marie, der, som den hele Familie, maa kaldes skjøn, at følge sin Tilbøielighed og at formæle sig med Hertugen af Leuchtenberg, en Spire af Napoleoniderne. Man siger, at Keiseren ved sine Børns Forbindelser er ganske ligegyldig mod Rangens Fortrin, og at han intet indvender mod sine Døttres Valg. Kun maatte ikke Gemalen være af saa høi Stilling, at den forhindrede det unge Pars Ophold i hans Rige, hvorved hans faderlige Kjærlighed kunde lide Afbræk. Vistnok tillige meget klogt af Keiseren. Han betragter hine politiske Forbindelser, som aldrig have havt varig Jndflydelse paa Nationernes Jnteresser, i deres rette Lys, og erkjender, at Herskernes Ærgjerrighed saa ofte har opoffret huuslig Lykke for andet Formaal. Storfyrstinde Olga, den anden Datter, har blandt Europas Fyrstinder ei sin Lige i Skjønhed. Den keiserlige Familie nedleder sin Herkomst fra Huset Romanoff, men har blandet sig saa meget med tydske Familier, at det maa ansees for tvivlsomt, om der endnu er russisk Blod i dens Aarer.