Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-12-08
Denne sidste Menneskeclasse havde her den herligste Leilighed til at gjøre Erobringer og indlægge sig i Engelland Navn af Helte, uden at hove noget. Man kan ikke negte, at mange, ja endog de fleste af disse Helte rødmede selv over deres Seier; men alle anførte de til Undskyldning for denne Blodsgierning: "dersom vi ikke havde taget Flaaden, saa havde de Franske taget den. Det lod som man i Forveien havde indpremet dem alle Snydenstrups Grundsætning. En Dansk Mand bebreidede to Hannoveranske Officierer Engellands Stiemandsgierning. Den ene Officier gjorde den Jndvending: "naar vil ikke havde taget Flaaden, saa havde de Franske taget den. J det de saaledes talde om denne Gienstand, bad Manden om Officierens Stok, lod som han vilde see paa Knappen, og blev ved at tale. Da de vilde skilles ad, siger Officieren: maa jeg hede om min Stok, – Deres Stok, svarer Manden, den faaer De ikke igjen, thi dersom jeg ikke havde taget den, saa havde Deres Ven der af get den. - Men min Ven er ingen Tyv faade derpaa Officieren noget hidsig. Frankrige ikke heller tog Manden til Gjenmældog, ligemeget, jeg vil være ærligere end Deres Ministere, her er Deres Stok, Man har talet meget for og imod de Engelskes Opførsel her paa Landet. At de holdt stræng Krigstugt kan ikke negtes; men paa visse Steder hialp denne Krigstugt kun lidet; thi Officierne og Underofficierne rapsede selv, naar de saae deres Snit. Saaledes havde en Mand paa Frederiksberg, førend han forlod sit Huus, nedgravet sine bedste Sager. som vare adskillige Hundrede Rigsdaler værd. Da han ved Portenes Aabning kom derud igjen havde et Pigebarn peget paa det Sted, hvor hans Sager laae nedgravede. Dette lagde Fienderne Mærke til Næste Dags Morgen blev altsammen opgravet af de tappre Brittiske Helte, som endog brugte vore egne Bønder til at kjøre Tyvekosterne bort. – Jmidlertid maa man tilstaae, at man kan male Fanden sortere end han er, ja i enkelte Tilfælde gjøre ham stor Uret. At Engelland, som Stat betragtet, fortjener hele Menneskehedens Afsky, derom tvivler vel neppe nogen, der har været Vidne til, hvorledes det har behandlet Dannemarks Hovedstad og Flaade, ikke mindre fortjene alle de, denne skjændige Expedition var sammensat af, som et heelt Corpus betragtet, Navn af Stiemænd, Mordere og Røvere. Hvorfor skulde man vel af utidig Delicatesse undsee sig ved at kalde en Ting ved sit rette Navn, Som Stiemænd snege de sig, under Venskabs Maske, igjennem Sundet; som Mordere opførte de sig i Kjøbenhavn; som Røvere, droge de bort med vor Flaade. Men ikke saaledes bør man kalde enhver, der har havt den Ulykke at fødes i Engelland eller som, bunden til strænge militaire Pligter, var tvungen til at følge et Røvertog, hvis egentlige Hensigt blev holdt saa hemmelig: at hiin lumpene Engelske Minister med Grund sagde, at selv det Folk, som den gjelder, ikke vil erfare den, førend Slaget har rammet det. Man vogte sig for at forbytte Mennesket med den lænkebundne Kriger, Nationer med Cabinetter. Lader os ikke glemme Patriarkens Ord, vil Du ødelægge den Retfærdige med den Ugudelige, Lader os ikke glemme, at der i Engelland gives er Oppositionspartie, der afskyer og forhander Ministrenes Riddingsværk. Ar er Catheart og Gambler ikke havde paataget sig at være Røvercapitainer, dersom de havde havt mindste Følelse for Retskaffenhed og Menneskelighed, derom er ingen Tvivl. Men de herre selv med til Ministerialpartiet, og hvo kan altsaa undres over, at den ene Ravn ikke hugger Øinene ud paa den anden Men Nationalhad er en afskyelig Lidenskab, og vanærer enhver oplyst Nation. At det Engelske Cabinet, til Menneskeslægtens Ulykke, regjeres af en Canning, Castlereagh og Perceval, er jo hverken den ædle Fors, den tappre St. Vincents, den menneskekjerlige Wilberforces eller den brave Noger Curtis's Skyld? Kan Ministernes Udaad vel betage disse Hædersmænd et Soelgran af den Ære, der med saa stor Ret tilkommer dem, Hvor mange retskafne Folk have ikke levet og leve endnu blandt Engellænderne? Jngensinde har jeg kunnet fordrage den Engelske Nationalcaracteer, og med dobbelt Harme har jeg seet mange af mine Landsmænd efterabe og forgude Alt hvad der kom fra hine Bebeboere. Hvo kunde vel end- og førend det sidste Overfald agte en Nation, der lader haant om Alt hvad der frembringes uden for dens Øe, der seer alle andre Folkeslag over Skuldrene, der i de sidste Decennier har ladet sig henrive af ussel Kjøbmandsaand? Men alt dette er for det meste dog kun Regjeringens Skyld. Under en bedre. Regjering, vilde Engellænderne ogsaa være et bedre Folk, Men det gaaer med hele Nationer som med det enkelte Menneske. Man kan ægge, kue, mishandle det til en vis Tid, men ogsaa Undertrykkelse og Mishandling behøver en vis Modenhed. Der kommer Øieblikke, hvor selv den fødte Træl føler Mod til at sønderslide sine Lænker, hvor længe bleve de Franske ikke mishandlede og vanærede under Ludvigernes despotiske Regjering, Man foragtede deres Slavesind saalænge Aaget holdt, men de op vakte Verdens Beundring, da det brast. Ogsaa Britannien forestaaer aabenbar samme Skjebne som Frankrige. Dets Constitution, dets Ministerium, dets Opposition, alting vil bidrage dertil. Snarere end vi maaskee troe, vil det bryde fine Trældomslænker, og vee da de Elendige, der have smeddet dem, Udbryder der en Revolution i Engelland, saa bliver den frygteligere end den Franske. Lader os derfor hellere ynke end forbande denne ulykkelige Nation, hvis Lænker vel kunne overfiles, men ikke med eet sønderbrydes. - Hevn over dens nuværende blodtørstige Regjering! Død og Skjændsel over enhver af de tvungne eller leiede Røvere, den skulde faae i Sinde at sende til vore Kyster! – men Agtelse for Mennesket, Menneskeheden og Nationer være vort Løsen! Man har af ubegribelige Grunde aldrig offentlig omtalet den Tydske Legion med den Foragt som de Engelske Tropper, der bleve brugte til dette Røvertog, uagtet de dog udgjorde næsten en Halvdeel af Landtropperne og altsaa have paadraget sig Halvdelen af denne Foragt; man har rost deres Opførsel, uagtet adskillige af dem, jeg stødte paa, vare afskyelige, følesløse Skrydere. De ere altid fortkommet mig i det Hele ligesaa foragtelige som de Engelske. Sandt er det, de have solgt deres Til og Blod til Engelland, fordi mange af dem ere og ulykkelige og uden Fædreneland. Men have de da ogsaa solgt Engelland deres Ære. Det er æreløsere at lade sig leie end tvinge til et Røvertog. De, som have dræbt saa mange af vore, til Røveroverfald uvante Bønder ved Kjøge, bestode dog for det meste af Hannoveraner(Fortsættes) kelige