Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-03-01
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder.) Den Østerrigske Jagttager har leveret en lang politisk Discussion i Anledning af Tingenes nærværende Tilstand i Europa, og som er af et pojemisk Jndhold imod alle dem, som troe, at denne vil have en almindelig Krig tilfølge, og som tale derom eller ønsker Krigen. Tendentsen af dette Stykke er at overtyde Europa om, at Østerrig har ingen anden Politik eller kiender intet andet Formaal end Freden. Denne Bestræbelse er i Grunden unødvendig; thi heele Enropa kan ikke andet end være overbeviist om, at Østerrig kan efter sin heele Stilling ikke have noget andet Ønske, end at alle indvortes og udvortes Uroeligheder i Europa maae saasnart som mueligt ophøre. Angaaende Krigen med Porten bemærkes i dette Stykke Følgende: Rygterne om et nærforstaaende Udbrud af en Krig imellem de Europæiske Magter og Porten har i meere endet Aar beskiæftiget og skuffet Publikum i alle Lande. Disse Rygter have endelig tabt sig tilligemed de titusende Fabler, som have tjent til at udsmykke dem. Der gives ingen Krig imod Porten. Den enes Jubel og den andens Bekymringer, alt var ikke andet end en Drøm. Men hvem vilde ikke hellere troe paa Correspondenterne fra Semlin og Odessa end paa Cabinetternes Forsikkring. (Man kan blot herved bemærke, at man ikke mindes hvor disse Forsikkringer ere blevne læste. Det har ikke været i den Østerrigske Jagttager og desuden har den jo erklæret om sig selv, at dens Yttringer maae kun betragtes som en Privatmands. Forresten kan man af dette Stykke allene lære, at der gives ingen Krig mod Porten, som ogsaa er en Sandhed, og meere siges der ikke heller deri. – Den saa moderate og vel oplyste Journal des Debats siger og denne Gienstand, paa hvilken man nu maae henvende sin Opmærksomhed, da det vigtige Øieblik er forhaanden, at Lord Strangford skal komme til Constantinopel, følgende saare mærkelige og betænkningsværdige Ord: En Artikel i den Petersborger Avis, som er optaget i flere Franske Blade, har gjort noget Jndtryk paa de Folk, som ikke kiende Forholdene ved de Russiske Tidender. Censuren har der stedse tilladt at forkortede og mindre stærke Artikler af Franske og Tydske Blade ere blevne optagne, hvilke saavel tale for som imod Krigen med Tyrkiet. Ved saaledes at optage en Artikel af den Nürnberger Correspondent, har den Petersborger Tidende vel kunnet sige: at den anarchiske Overvægt, som Janitscharerne have erholdet i Constantinopel har tilintetgjort de Europæiske Diplomaters Haab om at erholde de forlangte Concessioner, og at man følgelig har paa nye Grund til at frygte for, at en Krig vil udbryde i Østen. Men Optagelsen af dette Stykke kan ikke bevise nogen Forandring i den Russiske Politik med Hensyn til den Græske Opstand, som er bleven saa formelig fordømte af de tre Magter i Verona. Alt for mange Handlinger af den Russiske Regiering som nyelig ere foregaaede, beviise dens sande Sindelag. Man behøver kun at erindre sig tre af disse. 1) At de Græske Flygtninge ere blevne bortsendte uden at giøre Forskiel paa dem. 2) Den befaling, som udgik til de Græske Deputerede ikke at komme længere end til Ancona. 3) Erklæringen til de Moldauiske Boyarer, at de skulde begive sig til deres Hiemsted. Disse aabenlyse Begivenheder giendrive enhver Tanke og at Russerne vilde foretage sig noget til Grækernes Fordeel. Paa den anden Side kunne vi ikke vide, om nye Fornærmelser, som Janitscharernes Regiering kan begaae imod Rusland, ikke kunne tvinge dette Land til en Krig mod Tyrkiet, som uden at have Grækernes Befrielse til Formaal, dog kunne medvirke dertil, da de Ottomanniske Stridskræfter ville derved trækkes til Moldau og Vallachiet. Men dette Tilfælde, som altid kan indtreffe imellem to Magter, som ere hinandens naturlige Fiender, har intet at giøre med det Russiske Hofs erklærede System med Hensyn til Grækenlands Opstand. Denne Artikel i de Russiske Tidender, som synes lidet gunstig for Grækerne, beviser blot to Ting: 1) At Censuren er tolerant og 2) At det oplyste og ædelmodige Russiske Publikum beklager det saa grusomt undertrykkede Christen Folk. (Dette Stykke er ligesaa lærerigt, som det er spidssindigt og det synes at antage: at dersom dette skulde skee f. Ex. ved Lord Strangfords Mediation, at Porten skulde lade sig bevæge til at tilstaae de Græske Øebeboere, som den dog ikke kan betvinge, en politisk Friehed, hvorved deres Opstand blev fuldkommen legitim, saa ville snart alle Misforstaaelser imellem Rusland og Porten kunne hæves. Vi ville suspendere vor Meening i dette Stykke og blot med Rysgiærrighed oppebie hvad der saa vil skee.