Viborger Samler, 1813-05-31
(Af Collegialtidenden.) Af det Kongelige danske Kancellies meddeelte Svar paa Forespørgseler i Anledning af Pengevæsenets Forandring, sees endvidere: 1) at de Underholdningspenge, som en Mand, der i Aaret 1810 blev separeret fra sin Hustrue, maa tilsvare hende, ikke kunne paastaaes betalte med Daler for Daler, men bør tilsvares efter Omskrivningsforholdet for den Tid de bleve fastsatte, 2) at en Præst, hos hvem en Bondekone havde deponeret en Kapital af 150 Rd. d. K. til hendes Børn af første Ægteskab, og som han adskillige Gange havde tilbudet sig at indfrie, ei kan blive pligtig at tilbagebetale den omhandlede Sum i Rigsbankpenge efter den Tid han forst modtog samme ( 1796); men da Pengene ved et senere udstædt Beviis synes forvandlede til et Laan, kunne de og fra denne Tid af behandles efter Forordningens Bud, med mindre det kan bevises, at Bondekonen har undslaaet sig for at modtage Betalingen, i hvilket Tilfælde hun nu torde være uberettiget til at kræve meere, end Betaling efter Jnd løsnings Forholdet. 3) Paa Forespørgsel, om en Sum af 1000 Rd. d. K., der i 21 Aar har indestaaet i Kjøbenhavns Overformynderie, vilde blive udbetalt i d. Kour. eller i Rigsbankpenge Daler for Daler, har Kollegiet svaret, at hvis Arvingerne ville underkaste sig de i Forordningen af 5 Jan. sidstl., dens 25 og 2655, bestemte Jndskrænkninger, med Hensyn til Forretning og Tilbagebetaling, maa de, efter Kollegiets Skjønnende, være berettigede til at fordre den ommeldte Kapital omskreven til Rigsbankpenge, efter allerhøistbemeldte Fordus 523, og den tilsvarende Tabel Litr. A; dog saaledes, at de maa finde dem i den Afkortning, som mueligen kan flyde deraf, at enten denne Kapital i Særdeleshed (hvis den er afsondret fra Overformynderiets øvrige Midler, eller Overformynderiets Kapitaler i Almindelighed ved Omsætning og Debitors Forandring maatte være forringede. Saasnart derimod de strax fordre Kapitalen udbetalt, kunnd de, i Følge Fordus. 528 kun forvente, at erholde dens paalydende Sum betalt efter det almindelige Omskrivnings=Forhold, af 1 mod 6. Dog forbeholdes Vedkommende Lands Lov og Ret. 4) Af Reverser, som ere omskrevne, kan fordres Renter fra den Tid, da de efter deres Jndhold skulde have været indfriede. 5) Pante, obligationer, der skulle udstædes, blive at omskrive i Rigsbankpenge, efter det ved Kjøbekontraktens Datum gyldige Omskrivningsforhold. 6) Reverser høre, som og venmeldt, til de i Forordningens 523 omhandlede Gjældsbreve; men derimod har Kreditor ingen Hjemmel til, fordi der efter Forord. 526 forundes Debitor Udsætlelse med Betalingen, at fordre nogen Sikkerhed, som i Gjeldsbrevet ei er ham tilstaaet. 7) Forordningens 5 43 forudsætter aabenbar, at en Sælger er berettige, til at faae den accorderede Kjøbesum omskrevet til Rigabankpenge i Forhold til Kjøbekontraktens Datum, saafremt han vil underkaste sig de i Forordningens 325 og 26 fastsatte Jndskrænkninger. 8) En Kapital, som længe for Krigens Udbrud var udlaant paa Vexel=Obligation, hvilken derefter stedse er bleven fornyet, og var forfalden til Udbetaling den 2 Januar sidstleden, altsaa for Forordningen udkom, skiønnes ikke rettere end at henhøre til det Slags Gieldsbreve, som 5 23 omhandler, og bor gaae over til Rigsbankpenge efter Omskrivningsforholden; ligesom Man og holder for, at Bestemmelserne om den Tid, i hvilken en Vexelobligation forbliver i Kraft, ere uanvendelige paa dem, som saaledes omskrives. 9.