Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-03
Man kunde maaskee anføre her Nordmændene og Engelskmændene som et Modbeviis, thi blandt de første træffer man Oldinger, der ikke bryde sig noget om, at det sneer paa deres blottede Bryst midt i den strængeste Kulde, og de sidste udsætte deres Børn halv nogne for den kolde og fugtige Luft, ja styrte dem endog i koldt Vand. Men begge disse Nationers hele Levemaade er saa ganske forskjellig fra vores, at vi ikke ret vel kunne sammenligne os med dem. Nordmanden, især nordenfjelds, er endnu ikke vanstægtet fra den Kjømpestægt, der fra Arilds Tid har boet blandt Norges Klipper. Hans Natur er endnu ikke forkler og fordærvet ved de mange svækkende Leskerier, udhente saavel fra de sydlige Lande, som fra begge Jndierne. Under hans rene Himmel og blandt hans stolte Fielde aander han frit og vænnes tidlig til at taale en Luft, som den forkjelede Sydboer sun dom ikke kan leve i, uden strax at faae en Brysvaghed. Fra Ungdommen af tvungen til at søge sit Underhold enten paa Søen eller i Skoven, lærer han tidlig at modstaae Kuldens Strænghed. Engelskmanden, allerede fra den første Barndom af vant til nærende Føde af Dyreriger og spiriceuse Drikke, faaer derved en kraftfuldere Legemsbygning og foler sig da ligeledes bedre istand til at trodse Kulden og en fugtig Luft. Vore Børns physiske Opdragelse er derimod ganske anderledes. Casse og Theevand er deres daglige Brik. Deres Næring bestaaer mere i Søbemad end Føde af Dyreriget. De skulle i vor Polyhistor-Tidsaldet sære saa mange og mangehaande Ting, at de den meste Tid af Dagen maa sidde indspærrede i en Skole, hvor Luften af de mange sammenvakkede Børns Aande er matet mindre end sund, og hvor de ved denne Jndspærring blive saa vante til den fri Luft, at det mindske Landepust foraarsager dem Stue og Forkjolelse. Naar de ikke ere i Skole, tage Forældrene dem sædvanlig med i Selskaber. Her tilbringe de til langt ud paa Naften hele Timer i et varme Værelse, spise sildig, nyde ophidsende Drikke, og blive da, naar de, saaledes gjennemvarmede, komme ud i den uvante paa Nattuft, saa meget lettere forkjølede. Denne Levemaade kan umueligen sættes i Sammenligning med den endnu ufordærvede Nordmands, der lykkeligviis endnu hverken kjender noget til vore sildige Aftensmaaltider, vor Casser og Thee Slabberas og vore øvrige vanslægtede Sæder. Under de Omstændigheder, som vi befinde over, er der daarligt, paa den ene Side at vil hærde de Unges Legem ved at lade dem gaae med blottet Hoved, Hals og Bryst, og udsætte dem saa tyndt klædte for den strængeste Kulde, naar man paa den anden Side forkjeler dem paa alle oprænkelige Maader. Disse svage og spæde Constitutioner have netop mange Ubehageligheder at befrygte af en kold Behandling. Werner bevidner, at han har behandlet mange Syge, der troede ved det kolde Bad at styrke deres matte Lemmer, som, istedet for at sinde Lindring, fik Lemmevrid, der varede adskillige Maaneder. Weikard har bemærket, at det gjentagne Brug af koldt Bad har frembragt hos Miltsyge Krampe og tilsidst den yderste Legemsvækkelse. Han har ogsaa befundet, at Børnene i et Pige-Jnstitut i Petersborg, hvor man havde indført den kolde Behandlingsmaade, for at styrke Legemet, næsten alle havde den hvide Flod, og nogle af dem, da de bleve gifte, endog Norvekrampe. Neppe er der nogen Tvivl, om, at den i vore Dage, endog blandt unge Børn saa hyppige Tandvine, Halsbetændelse, krampagtige Hoste og gigraglige Tilfælde ere en Følge af, at de udsættes alt for meget og alt for utidig for Kylden. Jkke mindre rimeligt er det, at disse Tilfælde have været fieldnere blandt de forrige Generationer, forde de, næst deres tarveligere Levemaade, klædte sig mere overeensstemmende med Aarstiden, endskjøndt ogsaa de ofte giorde sig skyldige i modsatte Yderligheder. Men om man end med adskillige af det forrige Aarhundredes store Læger vilde antage Kuldens velgjørende og styrkende Kraft, og omstøde alle de Grunde, jeg har anført for det Modsatte, saa kan dog ingen negte, at vor nærværende Klædedragt og Levemaade modsiger sig selv saa meget, at end ikke den største Hader af det nyere System vil kunne bifalde den. Hvilken Modsigelsesaand hersker ikke i vore Fruentimmers Vinterdragt B. Seer man var deres Been som ere indpakkede i tykke Bjørneskindsstøvler, forede med Lammeskind, saa skulde man troe, at de ere Grønlænderindergifver man derimod paa de tynde Klæder, det blottede Bryst, saa maa man antage dem for Circassiske Damer. Hjemme i deres Huus have de Gulvene bedækkede med Tæpper og Armene med Handsker, der frygte de for den mindste Trækvind, og ere saa fuldskjære, at de ikke kunne holde sig tæt nok til Kakkelovnen, paa Gaden derimod ere de Heltinder; der gaae de i den strængeste Kulde med Armene blottede lige op til Skuldrene, og Brystet i det Høieste bedækket med et tyndt Tyls Tørklæde. Saa forkjelede de ere hiemme, saa haardføre ville de være, naar de ere ude. Hvor der hersker saa stor Modsigelse i Levemaaden, er det Daarlighed, at tænke paa at hærde Legemet. Men det sørgeligste ved vore Fruentimmers forvente Klædedragt er Brystets alt for store Blottelse, som, formedelst dets Forbindelse med Foster leiet, er ved en Forkjølelse langt større Farer underkastet end hver anden Deel. Det nytter intet at de klæde det øvrige af Legemet nok saa varme, naar denne Hoveddeel, hvor de vigtigste Livsfunctioner forrettes, udsættes alt for meget for Kulden.