Aalborg Stiftstidende, 1835-12-12
Til disse Udnævnelser knytter man paa Børsen og i Journalerne de forskjelligste Rygter. Det omtalte Forbund med lem Nordamerika og Rusland udstrækker man allerede ogsaa til Sardinien () og tvivler ikke om, at Kongen af Holland, jo vil tiltræde det. Den Art og Maade, paa hvilken Journal des Debats fremsætter sine Tvivl om et saadant Forbunds virkelige Tilværelse, seer næsten snarere ud som en Bekræftelse af, at det virkelig er til, og i denne Aand optages ogsaa dens Artikler desangaaende af Oppositions=Bladene, Nogle Journaler see allerede Krigen lue op paa alle Kanter, og den Trøst, de holde sig til, bestaaer i, at de derved faae en Leilighed til at gjøre deres sædvanlige, bittre Udfald imod Regjeringen. Som Prøve herpaa kunne følgende Tirader, af Bladet Messager tjene. "Snart slaaer nu den sidste Stund for Juli=Revolutionens Snylteplanter, for Mænd, der have vedligeholdt Freden for enhversomhelst Priis, som haves gjort deres Konster gjældende fra Talerstolene og i Diplomaternes Sale, som i fem dræbende lange Aar have vidst at standse Frankrigs Skjæbne i dens Udvikling, som med en, hidtil ustraffet, Forvovenhed have skuffet den offentlige Mening, og trodset alle Grundsætninger og alle Tiders Erfaringer. Nu er Tiden ikke meere fjern, da disse Doctrinairers Forsøg ville vise sig aldeles forfeilede. Hvorledes have disse Charlataner kunne indbilde sig, ved Opsættelser, Mæglinger og Forsoningsforsøg at kunne bortrydde Vanskeligheder og Forviklinger, som man strax burde have mødt med Kraft og Bestemthed, saasnart de viste sig. Man har i disse Forsøg havt saa slet en Lykke, at nu paa eengang alle hine forhalede og halvt afgjorte Differentser bryde løs og true med at trykke os til Jorden. Doctrinairernes smule Gennihar udtømt sig i de Anstrængelser, de anvendte paa at lukke den belgiske Vulcan og, neppe ere 4 Aar henrundne, førende Jorden paany hæver under vore Fødder og truer med vulkanske Udbrud fjernt og nær. Her see vi Polen, om hvis politiske Død vi næsten ikke tvivlede mere, i sin Betvingers Trudsler erholde det fuldgyldigste Beviis for, at det er i fuld Livskraft. Hist see vi Den Sardinien, som en af Jtaliens Forposter, udstrække Armene efter den Frihed, Spanien bereder den. Spanien selv ligger i Revolutionens Krampetrækninger og har ovenikjøbet en Borgerkrig at bestaae i. Det sydlige Europas 2 Endepunkter, Portugal og Græken bland, ere atter Kamppladse for de to store Partier, som i alle Europas Stater staae fjendtlig imod hinanden. J England reise Reformers mægtige Bølger sig stedse høiere, underminere Aristokratiet, af Alder skjøre, Klipper, og true med snart at styrte dem i Afgrunden. Frankrig og Rusland og Frankrig, og de forenede Stater kaste fjendske Blikke til hinanden, og allerede begynder Pressen med det sædvanlige Præludium til en forestaaende Krig. Overalt bevæbner man sig, overalt ruster man, overalt seer man sig om efter Allierede. Ogsaa vor Regjering (Regjereri, hedder det egentlig i Bladet) begynder at udruste sine Krigskibe. Ruster Eder kun, J. Herrer Doctrinaire! for disse Rustninger ville J ikke kommes til at høre ilde i Kamrene, men En eller Anden vil dog ikke undlade at tilraabe Eder, at de 15 Linieskibe, som J nu udruste, hvis de for 4 Aar siden vare blevne sendte til det sorte Hav eller Østersøen, vilde have været tilstrækkelige til at redde Polens Uafhængighed, til at afholde Porten fra at kaare sig Rusland til Lehnsherre og til at sikkre Frankrig, den Rang i Europa, som det aldrig godvillig vil give Slip paa. Ruster Eder kun, men erklærer paa samme Tid, at disse Rustninger skulle betales af de 25 Mill., som I have lovet Amerika. Det vilde dog i Sandhed være formeget forlangt, om Frankrig paa eengang skulde betale de Krænkelser, man har tilføiet det, og tillige Omkostningerne, som foranlediger. Det er uden Tvivl et herhen hørende, vel ikke umærkeligt, Tegn paa en egen Stemning hos den franske Regiering imod Rusland, at den netop for Øieblikket teer sig anderledes mod de i Paris sig opholdende, polske Flygtning end forhen. Den franske Coureer" siger herom, at Regieringen, siden den Dag, da Polakkernes Mod og Patriotisme bukkede under for Overmagten, med hvert Aar har viist sig mere og meere kold og haard mod disse Flygtninge. De blev dem med hvert Aar vanskeligere at erholde Tilladelse til at feire den 29de Novbr. den polske Revolutions Aars dag). Allerede det andet Aar anbefalede man dem at tage skaanende Hensyn paa deres Overvinder. Aaret efter søgte man ganske at forhindre Festen. Men anderledes i Aar. Politiets Tilladelse erholdtes uden Vanskelighed og man har ikke bemærket nogen besværlig Opsigt fra Politiets Side med de til Festen gjorte Tilberedelser. Forsamlingen var derfor dennegang yderst talrig og de Taler, der holdtes, aandede, frie for alle Baand, den varmeste Kjærlighed til Fødelandet, ved Siden af det meest brændende Had mod dets Undertrykkere.