Berlingske Tidende, 1832-04-09
Paris, den 31te Marts. Vore Blade, ogsaa de ministerielle, indeholde i Dag følgende væsentlige Jndhold af en Note og Erklæring fra Grev Orlow til det Hollandske Cabinet, hvilke Actstykker, efter deres Forsikkring, ere komne hertil directe fra Haag, Efterat Grev Orlow udførligen har forklaret, at han ligefra de Belgiske Underhandlingers Begyndelse uafladeligen har, i Overeensstemmelse med hans Herres, Keiserens, Erklæringer givet Hs. Maj. Kongen af Nederlandene utvetydige Beviser paa Opmærksomhed og Venskab, og efterat have yttret den Overbeviisning, at Cabinettet i Haag ikke vil nægte ham den Retfærdighed, at erkjende den Jver og Fasthed, hvormed han har røgtet dette Hverv, vedbliver han, som følger: "Et frivilligt Samtykke i de Bestemmelser, der bestaae med Tractaten af 15de November, angaaende Amendementerne til en endelig Transaction mellem begge Landene, er det eneste Middel til at ende denne langvarige og møisommelige Underhandling paa en fyldestgiørende Maade. Hs. Maj. Kongen af Hollands Cabinet havde en anden Anskuelse. Hs. Exc. vil ikke erklære sig videre angaaende de Bevæggrunde, der have ledet Hs. Maj. under disse afgjørende Omstændigheder; som han allerede før har erklæret, erkjender han Hs. Maj. som eneste Dommer over Sammes Beslutninger i en Sag, der saa nær angaaer Hans Krones Rettigheder. Men Hs. Maj. Keiseren kan ikke dølge for sig selv - skjøndt med en dyb Smertes Følelse - at det Hollandske Cabinet uopretteligen har tabt den sidste Leilighed til at ende den Belgiske Sag paa en Maade, som kan bestaae med dets væsentlige Jnteresse, og dets Allierede, i Særdeleshed Rusland, maae forgjeves søge efter nye Midler til at tjene det. Keiseren har paa en loyal Maade opfyldt et oprigtigt og inderligt Venskabs Pligter mod Hs. Maj. Kongen af Holland; men han bør ikke glemme dem, som den Europæiske Alliance paalægger ham, og endnu mindre dem, han er kaldet til at iagttage mod de Folkeslag, Forsynet har betroet ham. Det er disse Forpligtelser, som Hs. Keiserlige Majestæt for Fremtiden bør tage Hensyn til ved de Beslutninger, Høistsamme endnu kan fatte angaaende de Belgisk Anliggender. J Overeensstemmelse hermed har Hs. Keiserlig Majestæt paalagt Undertegnede at afgive følgende Erklæring: Efterat have forsøgt alle Overtalelsesmidler og alle Veie til Udsonning, for at understytte Hs. Maj. Kong Vilhelm i at fastsætte en venskabelig Overeenskomst, som paa en Maade, der svar rer til hans Krones Værdighed og de ham tro forblevne Undersaatters Jnteresse, kunde sauctionere Adskillelsen af Kongeriget Nederlandenes tvende Hoveddele, seer Hs. Keiserlige Majestæt sig ikke i Stand til, for Fremtiden at yde ham nogensomhelst Bistand i denne Henseende. Saa farlig den Stilling end kan være, hvor Kongen sætter sig, og hvilke Følgerne af hans Jsolering end kunne vorde, saa troer Hs. Keiserlige Majestæt dog - skjøndt han med usigelig Veemod paalægger sit Hjertes Følelser Tavshed, - holde det for sin Pligt, at overlade til Kongen af Holland heele Ansvaret for de Begivenheder, som mueligen vilde resultere af dette Tingenes Forhold. Sit Løfte tro, vil Hs. Keiserlige Majestæt ikke deeltage i Anvendelsen af Tvangsmidler, der maatte have til Hensigt, ved Vaabenmagt at nøde Kongen af Holland til de 24 Artiklers Antagelse. Men i Betragtning af, at disse indeholde den eneste Basis, hvorpaa Begiens Adskillelse fra Holland lader sig iværksætte, under Forbehold af de Forandringer, der kunne tilføjes ved en endelig Tractat mellem begge Lande, holder Hs. Keiserlige Majestæt den for retfærdigt og nødvendigt, at Belgien forbliver i Besiddelsen, af de Fordele, som ere bemeldte Artiklers Resultater og navnligen af den Neutralitet, hvilken Kongen af Holland allerede har er kjendt som Princip. Det bliver en nødvendig Følge af dette Princip, at Hs. Keiserlige Majestæt ikke kan modsætte sig de Repressalier, som Conferencen finder for godt at vælge, for at garantere og forsvare denne Neutralitet, dersom den krænkes ved nye Fjendtligheder fra Hollands Side. Skulde dette Tilfælde ulykkeligviis indtræffe, saa forbeholder Hs. Keiserlige Majestæt sig, at komme overeens med Sine Allierede, om de hensigtsmæssigste Midler til bemeldte Neutralitets hurtigste Gjenoprettelse for at afværge ethvert Angreb paa den almindelige Fred (afinde preserver la paix generale de toute atteinte). Hs. Exc. føler, at han maa indskrænke sig hertil, da han ikke længere er i Stand til, under de nuværende Omstændigheder, at give Hs. M. umiddelbarere eller gavnligere Beviser paa Venskab og Jnteresse. Han overlader det derfor til det Hollandske Cabinets Viisdom at overveje Følgerne af Tingenes Forhold, som et oprigtigt og uegennyttigt Venskab ønsker at undgaae. - Efterat Grev Orlow havde tilsende Kongen af Holland ovenstaaende Erklæring, udbad han sig Høistsammes categoriske Svar og da dette var af negativt Jndhold, forlangte han sit Pas og afreiste næste Dag til London. - Ovenstaaende Note har opvakt stor Sensation i den diplomatiske Kreds og man forsikkrer, at der er opstaaet Tvivl om sammes Ægthed blandt det Russiske Gesandtskabs Personal, hvilket den altsaa hidtil ikke maa være kommen directe til Hænde.