Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1835-07-21
Udenlandsk. J den franske Pairsrets Møde den 8de ds. blev Redacteuren af lyonner Procurseur, Hr. AnselmePetetin, en af de talentfuldeste Journalister, opfordret til at meddele sine Anskuelser af Tildragelserne i Lyon. Han nægtede udtrykkeligt, at der strax efter Urolighederne den 2den Novbr. 1831 var bleven stiftet et republikansk Complot; derimod havde der først langt senere dannet sig et republikansk Parti, og han forsikkrede paa sin Ære at være overbeviist om, at Regjeringen allerede siden 1833 havde stiftet et Complot mod Republikanerne. Denne Anskuelse var Resultatet af en stor Mængde Kjendsgierninger. Han viste hen paa, at Arbeiderne efter deres Novbr. Seir endnu stedse havde beholdt et Slags militair Stolthed, men Regjeringen Jntet gjort, for at hæmme Gjæringen. Mutualist-Foreningen, hvis Existence han næsten holdt uundværlig forden lyonner Jdustri, har imidlertid aldeles ingen politisk Hensigt havt; først Fabrikanterne havde ved deres egen Daarskab blandet Politik deri. De havde paastaaende forlangt Revance for deres Nederlag i Novbr., og Administrationen havde ved alle Leiligheder taget deres Parti mod Arbeiderne, hvilket i alt Fald ikke havde været klogt. Regjeringen, urolig for Garnisonens Stemning ved en fredelig, men ikke destomindre høist farlig Propagandas mægtige Jndflydelse, havde besluttet, Bund og Grund at tilintetgjøre den politiske Forening. Derfor havde den forsætlig foranlediget Uenigheden, og Tropperne havde faaet til Løsen: "Saasnart Man iagttager en Explosion, skal der gives Jld paa Alt, hvad der viser sig." Petetin erklærede, at han paa den Dag, Udbruddet i April f. A. skete, havde mærket en saadan Explosion, og i samme Øieblik var en Mand styrtet forbi hans Vindne med de Ord: "Til Vaaben! Man morder vore Brødre!" Det var en Ubevæbnet, og han faldt for en Conskriberets Bajonetstik, der herpaa med et Skud gjorde en Ende paa hans Liv. Saa Tirsdagen den 21 Juli 1835. ledes havde Man skudt, uden Forskjæl, paa Koner og Børn, og det var notorisk, at der i Lyon fandt Nedsabling Sted efter at Opstanden var endt. Han angav, at høist fordægtige Mennesker havde indsneget sig i Menneskerettighedernes Forening, og der uden Følger søgt at gjøre de hæftigste Forslag gjældende. Jnfame Politi Agenter havde imidlertid bragt nogle Ulykkelige paa Benene, ved at indlemme dem i deres Samfund, og dette Politi havde kostet 325000 Fr. Pairerne hørte paa denne Meddelelse med neppe tilbageholdt Utaalmodighed. J samme Møde besværede de Anklagede Catin og Charny sig over, at de bleve behandlede som vilde Dyr, da Man havde sat dem i en under Vandet liggende Kaschot paa Brød og Vand. Præsidenten svarede, at det kom deraf, at de havde viist sig saa gjenstridige og ikke villet lade sig fore for Retten. J Mødet den 10de blev den bekiendte Anklagede Beannes Sag især afhandlet. Vidnet Bertholon erklærede, at han selv tilligemed Beaune havde hørt til Menneskerettighedernes Forening, hvis Maal det havde været, at undervise, men ikke at ovægge Folket. Desværre havde Politi=Agenter ladet sig optage i samme Forening, bl. Andre Merce, der allerede i tidligere Forhør var overbeviist om slig skændig Handlemaade. Kjøbmand Bre mont erklærede, at Beannes Sundhedstilstand havde nægtet ham enhver Deeltagelse i Oprøret. Denne Mands Meddelelser vakte stor Opsigt. Jblandt Meere fortalte han, hvorledes Cavalleriet anfaldt ganske rolige Tilskuere, medens derimod en Barricade blev oprettet i et Grenadeercompagnies Paasyn. Han selv sprang over Barricaden og bortslæbte med Magt to ilde udseende Mennesker, der opæggede Folket; men flere Politi=Agenter forbød ham at blande sig deri. Hine to vare pludselig forsvundne. Senere blev der skudt paa hans Huus, endskjøndt Alt forholdt sig roligt hos ham. Han anførte ogsaa flere oprørende Grusomheder af Tropperne. Da Beanne traadte for Skrankerne protesterede han atter mod den de Anklagede tilføiede Uret, med Hensyn til, at selvvalgte Forsvarere blive dem nægtede. Han talede saa hæftigt, at han blev udmattet, og bad om, at maatte afbryde et Øieblik, Præsidenten lod ham bringe Sukkervand, og en Officier af Municipalgarden rakte ham en Stoel. Snart efter vedblev han, at naar Forsvaret havde været frit, vilde Republikanerne have beviist, at det var dem, der Jntet havde undladt, for at forebygge Opstanden, og at Elendige, som Picot, Merce o. Fl., der nu optræde som Vidner imod dem, havde forhindret dem deri. Han raadede endnu Parrerne til Upartiskhed, der maaskee engang turde komme dem selv tilgode; thi de maatte ikke indbilde sig, at denne Proces havde tilsluttet Fremtidens Tempel. Hævne, sagde han, "avler Hævn, og Jngen veed, Hvem der vil tilbringe den næste Nat paa Valpladsen." Præsidenten svarede, at Retten havde, ved rolig at høre til, viist, at den Jntet ønskede hellere, end frit Forsvar; men til tidligere Beslutninger kunde Man ikke komme tilbage. Frankrige, sagde han, erkjender kun det constitutionelle Monarchi, og vil ikke indlade sig paa nogen Stridighed over den republikanske Regjeringsform. Der behøves altsaa her ingen republikansk Advocat, for at fremføre Ting, der ikke høre til Sagen; men kun oplyste Advocater, der ere fuldkommen underrettede om Processens Gjenstand." Herpaa erklærede Beanne, at da Retten blev ved sin Beslutning, vilde hverken han eller hans Medanklagede videre deeltege i Debatterne. Alle Anklagede reiste sig og istemmede Beaunes Protestation. De Anklagede bleve derpaa i al Silhed førte bort De pariser Blade beskjæftige sig meget med den Gjenstand, at Strædet ved Dardanellerne er spærret for Krigskibe. En Correspondence-Artikel fra Paris paastaaer endog, at de franske og engelske Regjeringer have tilsendt deres Repræsentanter i Constantinopel energiske Jnstructiover og givet dem befaling til, hvis Porten vilde fortsætte hiin Forholdsregel, da strax at forlade Constantinopel. Der skal ivrigt blive underhandlet med det østerrigske Cabinet, for at erholde dets Bistand. Den første Bataillon engelske Frivillige ankom den 11te ds. til San Sebastian. Efter directe Beretninger fra det carlistiske Hovedqvarteer, der den 3die ds. befandt sig paa Veien fra Bilbao til Vittoria, i en Afstand af tre Mile fra det første Sted, havde Eraso, formedelst Upasselighed, forlangt sin Dimission som Overbefalingsmand, og General Moreno var udnævnt i hans Sted. De carlistiske Tropper havde, som det synes, erholdt en regelmæssigere Organisation, og Man formodede, at Don Carlos vilde blive ved sit Forsæt, at bryde op til Ebro. - Rygtet gaaer, at alvorlige Uroligheder skulle være forefaldne i Bilbao, efter at Dronningens Tropper vare rykkede ind, og nogle Borgergardisters Huse skulle være blevne plyndrede. Som det synes, vare disse høiligen opbragte over, at Undsætningen var udebleven saa længe.