Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-10-06
Fra Constantinopel skrives under 6te Septbr.: Hovedstadens Tilstand er meget ængstelig og kun en hurtig Fred kan redde den for en frygtelig Catastrophe, som vilde have draget det Tyrkiske Riges Undergang efter sig. En Sammenrottelse, som blev ledet af Astrologerne, hvilke ere meget anseelige Mænd, havde til Formaal at myrde Sultanen og hans Søn. Den er vel lykkelig viis tidlig nok bleven opdaget, for at der kunde gribes til de fornødne Forholdsregler til at redde Sultanens Liv, men Stemningen bliver den samme Nærmelsen af den fiendtlige Armee, hvis Forpo. ster kun staae 10 Mile fra Constantinopel, vilde have tilviebragt en almindelig Revolution og have givet de Slettænkende Mod til at udføre deres Planer. Den Engelske Ambassadeur har derfor holdet det for passende at lade flere Engelske Krigskibe løbe ind i Havnen ved Constantinopel, for at tage Sultanen ombord i Nodstilfælde og beskytte de Engelske Undersaatter. Tillige har han i Forening med Greve Guilleminot vendt sig til Gen. Diebitsch, forestillet ham Hovedstadens Forfatning og bedet ham om at opsætte sine militaire Operationer. Dette sidste skal vel ikke være tilstaaet; dog synes det, at den Russiske Overgeneral med Flid ikke iler med sine Troppers Marsch imod Hovedstaden for at give Sultanen Tid til at underskrive Fredsbetingelserne, hvortil den 13de September er bleven sat som den sidste Termin. Det synes derfor at være upaatvivleligt under nærværende Omstændigheder, at Freden maae blive sluttet definitiv til den 14de, isærdeleshed da Ruslands Fordringer ikke ere overdrevne og tillige alt mueligt bliver opbudt fra Englands og Frankeriges Side for at gjøre en Ende paa Krigen. Man forsikkrer, at i Nødsfald vil endog England og Frankerige overtage Garantien for at Porten rig tig opfylder Fredstractaten. Fredsbetingelserne blive angivne at være følgende: 1) Opfyldelsen af Traktaten af Akierman; 2) frie Skibsfart for alle Russiske Krigs- og Koffardieskibe fra og til det sorte Hav; 3) 10 Mill. Ducater i Godtgiørelse for Krigsomkostningerne; 4) Godtgiørelse for den Russiske Handelstand for dens Tab i de sidste Aar; men herom skal nærmere forhandles i St. Petersborg; 5) Sløifningen af Fæstningerne Gjorgevo og Brala; 6) Aftrædelsen af Anapa, Poti- og Achalzik i Asien paa evige Tider, og 7) en nye politisk Regulering for Fyrstendømmet Moldau og Vallachiet, og som skulle betale en aarlig Tribut til Porten, og det blot i en bestemt Pengesum og at Hospodarerne skulle udvælges i Forening af den Russiske Keiser og Sultanen; men at Porten forresten ikke maae blande sig i Landets indvortes Bestyrelse. Hvad den Londonske Traktat angaaer, saa vil der kun for saa vidt blive talt derom i Fredstraktaten, at Porten forpligter sig til ufortøvet at bringe denne Sag tilende, under de tre Magters Medvirkning. Det hedder, at de Tyrki ste Gesandte, til hvilke Underhandlingerne i Adrianopel vare overdragne, have i Begyndelsen taget i Betænkning at underskrive disse Betingelser, men at de paa Greve Diebitsch Erklæring, at Ratificationen maatte være meddeelt til den 13de September, da han ellers vilde rykke ind i Constantinopel, have beqvemmet sig til alting, og bedet Sultanen indstændig at han vilde ratificere Freden. Jmidlertid vil selv Fredens Tilveiebringelse neppe være tilstrækkelig til at sikkre Sultanen for hans Undersaatters Attentater, især da Khosrev Paschas Udnævnelse til Divlet Nastri har endnu mere forbittret Gemytterne, da denne Mand er almindelig forhadt. Man svæver selv i Pera i stor Frygt; thi man er bange for, at de Slettænkende skulde gribe til de sædvanlige Midler at sætte Jld paa Staden for endelig at sætte deres Planer igiennem. Henrettelserne vedvare og blive sædvanligen exeqverede om Natten; men Sultanens Liv vil altid blive udsat for Fare, naar han ikke vender tilbage til det gamle System og opgiver sit Ønske, at hæve Tyrkerne til den Europæiske Culturs nærværende Standpunkt. – Man havde i Odessa faaet den 14de September Breve fra Constantinopel af 5te Jfølge samme vare de Russiske Forposter rykkede frem til Silivria og Bujuktschechmedsche ved Søen Marmora 6 Miil fra Constantinopel. Man var bestandig i Bekymring for i denne Stad, at den almindelige Utilfredshed, skulde blive lydeligere og at et Oprør skulde udbryde, dog har Bekymringen taget meget af i den sidste Tid, siden Sultanens Beslutning at ville kiøbe Freden, det maae saa koste hvad det vil. Efterretningen om at Schumla var erobret, har ikke bekræftet sig; dog skriver man fra Jasso, at Garnisonen har i 4 Uger været haardt indsluttet og i megen stor Nød. - Russerne skulle i Adrianopel have gjort store Opdagelser i Bibliothekerne der og man haaber endnu paa flere (maaskee nogle af de gamle Græske Forfattere som ere tabte, kunne endnu findes der). En Russisk Læge skriver derfra, at den Egn hvori Adrianopel ligger er meget frugtbar; Russerne blive godt modtagne af Tyrkerne og have Overflødighed paa alt. Soldaternes Sundhedstilstand skal være fortræffelig og deres Aand være i en begeistret Tilstand, over deres Heltegierninger og det Held som har ledsaget dem. Gen. Diebitsch nyder i den høieste Grad sine Undergivnes Agtelse. Keiseren har udstædet et Reskript til ham af 9de Septbr., hvori han har tilkiendegivet ham sin Taksigelse for de Tienester, han har beviist Staten, og tillige skiænket ham den hellige Andreasorden i Diamanter, Storfyrste Constantin opholder sig i Badet i Ems, hvor Kronprinsen af Nederlandene har aflagt et Besøg hos ham. Natten til den 25de Septbr. er skeet Jndbrud i Kronprinsens Palads, hvor der er bleven stiaalet fra Prinsessen Diamanter af flere Millioners Værdie, Tyrkiske Shavls o. s. v.