JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-13
Næsten alle Astronommer forfølge nu den nye Commet med et Slags astronomiske Stikbreve. Bode i Berlin mener, at den sandsynligviis allerede siden nogen Tid har staaet om Dagen paa Himlen. Den vil ved Maanens Fraværelse og den natlige Dæmrings Aftagelse endnu mangen Nat være at see paa den sydlige Himmel i en stedse større Høide. Med uvæbnet Øie sees Kjærnen og Halen i største Klarhed; i Teleskopen derimod svagere. C. H. Albers siger i sin Bekjendtgjørelse om denne Comet, at den, da den ikke gaaer under, viser sig før Midnat noget vestligere og lidet høiere, ligesom efter Midnat noget østligere og lidet høiere. Denne Comet er een af de største, der nogensinde har ladet sig see.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-13
J Aaret 1815 fortoldedes i hele Norge omtrent 2,230,000 Potter, saavel Kornbrændeviin som Druebrændeviin og Rom; i Aaret 1817 fortoldedes derimod ikke mere end 443000 Potter af al Slags Brændeviin. Denne formindskede Jndførsel tilregnes den Omstændighed, at Brændeviinsbrændingen ved Lov af 1ste Juli 1816 blev tilladt overalt i Norge. Stockholm, d. 28de Juni 1819. Det lykkedes i Fredags for vort virksomme Politie at opdage Gierningsmændene til det gyselige Mord, som for 6 Uger siden blev begaaet paa Portneren ved det herværende Nørra Slagterhuus og hans Kone, og som, ved den Dierved, med hvilket det var udført, havde sat alle denne Stads Jndbyggere i Allarm og den offentlige Sikkerhed i Fare. En Kudsk af det Kongelige Livree, ved Navn Callander, og to Brødre ved Navn Broberg, hvoraf den ene ligeledes var Kudsk og den anden Slagtersvend, have i Forening udført dette gruelige Mord, ere nu Alle grebne, og have i Løverdags og i Dag undergaaet Forhør, hvilket, ved deres egne eensstemmige Bekjendelser, har fuldkommen lagt deres Brøde for Dagen, saavelsom alle de dermed forbundne Omstændigheder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-13
Kjøbenhavns Børs d. 13 Juli. Cours. Hamb. 2 M. 233, a vista 236. Amst. 2 M. 218. London 2 M. 10 1/2 Rbd. Spec. 237. - Specier solgtes til 14 Rbmk. 2 s. a 14 Rbmk. 3 s. Oblig. (foruden Renter) 73 1/2. Committees. 97. a 97 1/2. Norske Rigsbanksedler 15 a 15 1/2. Svenske Sedler 57 a 58 s. - Disconto 6 PC. Folkesang, som har været indleveret til Selskabet for de skjønne Videnskaber. O, Danmark, Du vort Alt, vor Lyst, Du Væld af Livets Goder, Dybt lever Du i Sønnens Bryst, Du ædle hulde Moder! Gud signe Dig, vort Fødeland, Gud signe Kongen og hver Mand, Som elsker Dig af Hjertet. O, straal fra Øiet uforsagt, Du Præg af Nordens Stempel! Et Ord, et Haandslag være Pagt, Og Barmen Troskabs Tempel! Ja, Troskab. Du est Danmarks Værn, Du est et Skjold af hærdet Jern, Du est vort Dannevirke. J Danmark kneiser intet Field, Ei gjemme stolte Bjerge, Det røde Guld til Ladheds Træl, Ei Jern til vældigt Værge; Men Guldet rigt paa Agren groer, Og Jernets Kraft i Armen boer: Uvæbnet har den Værge. Fra Himlens Gud vor Kraft, vort Mod, Vor Dannebrog vi have; Til sidste Stund vi med vort Blod. Skal takke for hans Gave. O, Dannebrog, vort Himmelslag, Vift høit mod Skye i blodigt Slag, Spred Lys i Kampens Mørke! O, Danmarks Aand, besiel vort Bryst Med ædle Borgerdyder. Og styrk vor Arm i farlig Dyst, Naar Land og Konge byder; Thi gjennem ægte Dannished Gaaer Mandens Vei til Salighed, Og Danmarks Vei til Hæder. Chr. Fr. Wilster.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-13
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. nacaothaanden Sextende Aargang. No. 57. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Frigsas Spaadom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
Efter Sysselmand John Espolins islandske Original.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
Tilegnet Billedhuggeren Prof. B. Thorvaldsen, (Ridder af Dannebrog og Jernkronen), samt tildeels hans Kunstbrødre af samme Folkefærd, ved Forfatteren. Stykket er meddeelt Oversætteren af Kammerraad og Sysselmand Briem i Jsland, forhen Billedhugger i Kjøbenhavn.) Fordum FriggaFjørqvinsdatter, Spaadoms Sprog for kyndte; Hun alle Slægters Skjæbne saa Lige klart som Odin Helligt er det Land Som jeg ligge seer, Løverdagen den 17 Juli 1819. Nær ved Muspels Magi ter 4), Dog for min Mages Yndling 2) Skræk dets Fyrster bleve. Jødette Fielde Folk adskille Her og hist som bygge, Jngen Nordbo mægted *) J Sønden. Jtalien menes ved Landet. 2) Hierarken Odin, Gudens Præst, de asiatiske, i Norden indvandrede Gothers Anfører, som, efter Snorre, fortrængtes af Romerne fra de kankasiske Egne. Mange Tider Stolte Rom at rykke. Helligt er det Land. Som jeg ligge seer, Jnden Midgaards Mure, Det man Gothers Rige kalder. Trives til trefold Stykke. Deden seer jeg komme En Konningesøn, Prydet med skinnende Staal. Som spraglede Slanges Brænder hans Blik, Naar Kampen ham kalder. Heltens Aand. Jntet skrækker, Selv hin stærke Stad. han bøier; Lystre maa den Gothers, Og Langbarders Vink: Asers Harm saa hævnes. Saa Nordboer. Sønden ryste, Herlige som Helte Og langt i Tiden. Længere frem Hines fulde Hæder deele. Hvor Dan og Dann. J stolte Borge throne Længe Landet grønnes, Sildig Fremtid der Seer opblomstre Kloge Vaners Viid. Da for vor Slægt Vige skulle Søndens fleste Sønner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
J liflige Digt, J levende Grandsken. Og Gudernes Visdom. 2) Alarik, Gothernes Konge, Roms Erobrer. *) Saaledes mener man at Grækerne kaldte af de gamle Sagaskrivere, Mythologiens Vaner er ligesaa forskjellige fra dem, som Svedenborgs nye Jerusalem fra det i Palæsting.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
Da de P. Gother.) Som alle Riger For Fyrster gave; Asers Slægt. Oldtids Vaners Hele Snille naaForniets Frænder Faa i denne Hæder herlig Deel; Selv mod yderst Udgaards Grændser. Glimter klart dens Glands. Ei Mysing selv. Paa Søens Heste Reed af Bølgens Ban Saa lang en Vei; Ei seiled Beimune? Saa dristig en Kaas Did, hvor Solens Hellige Karm Svales af svælgende Dyb, trængte frem, Thorres Afkom, Tordnerens Folk *). Hid hvor Semings Sønner nye Bøygder raske reiste Norner Skjæbnens Kjede droge Dan til evig Arv. Der af evig Snee bedækkes. Flammesvangre Fielde, Der Verdens Slangens Slimede Ryg Saares af seilende Js. Dog selv ei her Den Hæder forsvinder Som Gotherne vunde; Her skulle lyde Hellige Sange. Og Oldtidens Sagn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
Her skulle gjemmes Guders Bedrifter,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
J vide Verden glemte, Til i fjærne Tid den lærer. Atter Fædres Ord. Naar Valfader. J Valhalla. Sjældent Gjæster seer Og Guders Nat Nærmer sig, Verdens Skik forvand Da skulle Danske Gother blandes 2) Ø Gother kaldtes de, der beboede Østersøens Øer, især de Danske. Til Gotherne regnedes overhoved Danske, Nordmænd, Svenske o. fl., i de ældste os nogenledes bekiendte Tider. *) Nordmændene og deres Afkom. Mysing og Beimune vare to af Hedenold mest berømte Søkrigere. *) Nordmændene, som tildeels nedstammede fra Thorre og dyrkede især Tordenguden Thor. De anlagde de første, ret bekjendte, Kolonier i Jsland. Med Udgaards Øens Slægt; Fra Sletten og Klipper Kunst og Vid forenes For Kronen at vinde. Da fordunkles Fædres Støtte Reist for Tordneren Thor Hvor han, udhuggen, Bukkene styred For lynende Karm *). Da fordunkles Samsøingers Stolte Værk, Naar af uhyre Egestamme. De danned en Gud, Mindre bør skattes. Møkkurkalfe. Skabt, til Skræk, at Jætter. Vi Mile høit Sig hæved dog Hans Jsse over Jorden 44). Selv Volundur. Oldtids og Fremtids Digteres Yndling. Viger i Kunst For Danas og Jngulfs Herlige Søn. Han skal fra Siølunds Smilende Strande. Stunde mod Syd.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
J Rhinen sig speile Paa Alperne træde. Omfavnes af Roma. Før Rigernes Dronning Nu Dronning for Aander, Hun ærer sin Gjæst Ved Oldtidens Mønstre. Ham moderlig læret Den skabende Kunst. Her Hellas den planted Her Roma den pleied Aartusinder svandt: End blomstrer den frodig Nu Laurtræets KronEr Nordboens Krands. Ham Jngen fravrister Den Snillets og Fliden Uplettede Løn, Om Avind end hvæser. Om Nid den end nage Med giftige Tand. Da vorder det sandt, For Sydboen viger Ei nordiske Gothe J Kraft eller Vid J Daad eller Sand J Sang eller Tale. Undres jeg maa: Ufrugtbare Klipper J yderste Nord Avle de Sønner, 2) See Beskrivelsen over Thors Billedstøtte Yriar=Skjegges Tempel (i Oluf Tryggvesøn, Sag). 10) J Ragnars Saga omtales denne 18 Al. høje Afgud eller Træmand paa Samsøe. See Nyerups Oversættelse af de eddiske Fortællinger. At yndigste Sønden Ei ædlere føder. Undres jeg maa At Vaner og Vælske, Før herligste Folk, J herligste Lande, De segne, de svækkes Dog blomstrer Naturen. Og hisset i Udgaards Ørkeners Mulm. Hvor Træet ei trives Hvor Rosen et groer Der glimre de Aander Som Græker forbunkle. Evig sig aabner Ærens Hall. For Gothernes Slægt, Hellig og høi, Smykket og stærk Ved Gjerning og Ord. Meget vil hændes Meget udrettes Blandt Asernes Børn, Dog vil jeg tie Thi det nytter ei Alt ud at sige. Herlige Mænds Hæder vorde Frænders Lyst og Lykke; Sin Dyrker selv Den sande Ære, Række rigest Løn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
Nu har FriggaFjørqvins Mø Fra Fensales Vange Verden forkyndt Forunderlig Spaadom. Saa monne Sangen. ende! Finn Magnusen. Om Climatets Forandring. (Slutning; see forr. No.)Man klager i Almindelighed over, at Menneskene nu ere af svagere Legemsbeskaffenhed end fordum, og tilskriver dette deres mere forkjelede Levemaade, deres hyppige Nydelse af svækkende Drikke, deres større Hang til stillesiddende Forretninger. Jkke kan det nægtes, at jo alt dette maa bidrage meget til Constitutionernes Svækkelse. Men glemmer man ikke her for meget Climatets Forværrelse, Skulde ikke Gigt, Rheumatismus og de i vore Dage saa almindelige Nervetilfælde ligesaa meget være en Følge af Veirligets Ublidhed og store Ustadighed, end em e af Levemaaden, Have end vore Forfædre mere fulgt Naturens Forskrifter i visse Henseender, saa have de i andre heller ikke været fri for Udskeielser. Vist nok har man i deres Tid ikke kjendt en vis Sygdom, heller ikke overladt sig saa ideligen til sværmende Glæder; men derimod var Drik temmelig almindelig, og enten man beruses af Viin og Mjød eller af Aquaviter og Punsch, kommer dog vel ud paa eet. Vor barske Østenvind, vore halvvinterlige Sommerdage, der, ligesom paa Schweizer Alperne, ofte begynde med en brændende Hede og endes med Vinterkulde, medføre maaskee ligesaa megen Sygelighed som Levemaaden. Men skal Tilintetgjørelsen af de uhyre Jis Slætter i Norden betragtes som Hovedaarsag til Climatets Forværrelse, saa kan man haabe, at vort Sommerclima vil og maa forbedre sig. Allerede i Fjor og i indeværende Sommers Begyndelse synes man at have seet Virkninger deraf. Maj Maaned især lovede i det mindste at bringe den svundne Guldalder tilbage, og i Juni havde vi en Varme, der, efter Landmandens Udtryk, drev Alting frem. Alle Sommer-Frugterne modnedes usædvanlig tidligen. Men Juli Maaned formørkede atter de glade Udsigter, og den forhen saa almindelige Ustadighed i Veirliget indtraf igjen. En 23 og 11 Graders Varme afvexlede med hinanden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
J Henseende til det, der i forrige Nummer har været sagt om Jslands Clima i ældre Tider, har vor lærde og med Nordens Oldhistorie saa fortrolige Prof. Finn Magnusen meddeelt Udgiveren følgende interessante Oplysninger: J Hakon Hakonsens Saga (5te Tome af Norges Kongers Kiønike, udgiven ved Thorlacius og Werlauff, Kbh. 1818, S. 33.) hedder det, at det Aar, han blev valgt til Konge(nemlig 1217) bare Frugttræerne paa mange Steder i Landet to Gange, og de vilde Fugle lagde to Gange Æg. Herom melde ogsaa to Skialde i deres Æredigte til Kongen, Jslænderne Olaf Hvitaskald og Sturla Thordarson, Godt var Aaret, gjæve Slægter Glæded; Træer og Fugle yded Dobbelt Frugt i samme Sommer; Saare skjøn var Førstegrøden. Gav uden Svig J een Sommer Abild dobbelt Blomstergrøde, Og i Vaarens Varme Tid Vilde Fugle Æg to Gange."¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
J Henseende til Hoskers Bemærkning, at en Kaalplante kunde dækkes med en Engelsk HalfCrown (o: en halv Speciesdaler), kunde man svare, at Foraar og Sommer 1809 vare usædvanlige kolde i Jsland, men i 1810 var Veirliget ganske det Modsatte, og Sommeren saa skjøn, at man maaskee sjeldent oplever den saa behagelig i Danmark. Den berømte Dr. Henry Holland, tilstod og, at den havde skaffet ham, som før leed meget af Brystsyge, hans Sundhed tilbage. At Haugeværterne det Aar stode godt (ligesom visse simple Arter af dem virkelig, i Almindelighed, trives fuldt saa godt i Jsland som i Danmark, sees af Mackenzies Travels, 2den Udg., S. 264. Henderson bevidner, at Vinteren 181415, da han opholdt sig i Jsland, havde været der ligesaa mild som nogen af de adskillige, han havde oplevet i Danmark eller Sverrig, og at Dunstkredsens Temperatur var der da større end den i Vinteren 181314 havde været i Danmark." Overhoved maa jeg bemærke, at Jslands Tilstand, da det i det 9de Aarhundrede blev opdaget af Nordmændene, synes at vidne om et bedre Clima der i Fortiden, og det samme bevises øiensynlig af Levninger af stor Skov o. s. v. der i Landet (som dog tildeels rimeligviis hidrøre fra den saakaldte Ur=Verden og ere flere Tusinde Aar gamle) - men at Saggernes og Annalernes Beretninger neppe kunne hjemle Landet et mildere Veirlig i de følgende Aarhundreder end nu i de senere Tider. - En saadan Undersøgelse er mig nu for vidtløftig, men muelig er den dog allene i Stand til at afgjøre det saa meget omtvistede Spørgsmaal: Har det nordlige Europas Klima virkelig forværret sig i de sidste Tusinde Aar, De Jslandske Historikere give saa rige og vigtige Bidrag hertil, som man forgiæves vil søge hos andre. Ved Leilighed har jeg i Sinde at vise dette i Gierningen." Qvaksalversken Stutterheim i Holsteen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
Jngen af de Syge tør tale om Sympathiecuren, da dette vilde forhindre Helbredelsen. Derhos blæser og regner det nu stærkt, og paa saadan en Tid kan hun ikke virke, alle Syge gives Fortrøstning paa lyse Nætter og Vindstille, hvilke fortrinligen skulle lette Gigtsyges Cuur. Desuden maa den Syge meer eller mindre klæde sig af i fri Luft, selv i den meest bidende Frost, og holde de lidende Dele mod Stiernerne. - Et Tilfælde kan jeg fortælle Dig, hvilket gjorde almindelig Opsigt. En Skomager klager hende sin Nød, at han har en Koe, som ikke vil give Melk om Dagen, hvorfor hans Ægtefælle maa malke den om Natten. Madamen raader ham at udspeide, hvor der er hans arrigste Fiende. Denne havde tre Gange strøget Koen mod Haarene, ifald samme igjen vilde stryge dem tilbage, saa vilde det Onde være hævet. Manden drager med sin gjorte Opdagelse tilfreds hjem, fortæller hvor han har været, at den kloge Kone havde sagt ham Alting, og at han nu nok skulde faae fat paa den slette Karl. Den fredelskende Ægtemage bliver bange troer i hans Tale at finde en Hentydning paa en Soldat, som hun kjender, og som ganske fredeligen imellemstunder havde holdt Lyset for hende og gjort hende Selskab, naar hun malkede. Fra det Øieblik af giver Koen igjen Melk om Dagen, og eenstemmigen rose Mand og Kone den vidunderlige Cuur. Tredie Brev.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
Mad. Stutterheim skal i Tugthuset og derpaa forvises Landet. Men hendes Venner have tilbudet en betydelig Caution. Vogne fulde med Krøblinger paa Aand og Legem ankomme, ja selv Skibe med saadanne Folk ombord, lette Anker. Det vrimler af Hielpsøgende. Udenlands maa hendes Ny allerede gjenlyde. Fra det Hannoverske ankom for nogle Uger siden en Possementmager med sin Kone og et Barn, der kun endnu havde Lighed med et Menneske. Han anholdt om Tilladelse at opholde sig der i tre Dage, i hvilken Tid hans Barn skulde være helbredet; men de gode Folk maatte strax igjen tiltræde deres Tilbagereise. - Hvem hendes Curer hidtil har hjulpet, vides ikke. Derover hviler et Hemmelighedsstør. Mange Syge føle sig, efter Sigende, allerede bedre ved hendes Nærværelse - dog synes Jngen at turde tale om sin Helbredelsesmaade. Megen Allarm giør nogle fra Hamborg her Ankomne Syges Helbredelse ved Sympathie; men Du kan ikke troe det, endskjøndt Du ikke er istand til at modsige det. Jeg priser den af Dig anførte gigtsyge Spisevært fire Tro. - Vor Districtsphysicus ankom her for nogen Tid siden efter høiere befaling, for ikke allene paa EmbedsVegne at undersøge det fortsatte Qvaksalverie, men tillige de derved foraarsagede Forfuskelser. Mennesker med Beenædder fandt man belagte med Plastere, Blinde havde man strøet Pulver i Øinene og foraarsaget dem derved unyttig Smerte og Hævelse, sex Slags Medicamenter havde hos en liden Pige gjort af et lidet Beensaar en Been hævelse med mange Saar o. s. v. Det vigtigste Tilfælde ved Undersøgelsen var en betydelig Hævelse, en fattig Kone, der var sendt herhid fra Nabodistrictet, havde paa Fodballen. Sympathien skulde anvendes, ifald den kloge Kone vilde paatage sig at curere hende, i modsat Fald skulde den Syge overgives en herværende Læge til Operation. Ligesom Mad. Stutterheim overalt antager alle Syge, saaledes antog hun ogsaa denne Kone, og lovede at ville curere hende, ja hun erklærede endog, at den Syge ufeilbarligen maatte døe, naar nogen Læge opererede Skaden. Men den Syge blev, denne Forsettelse uagtet, dagligen værre, og efter et Par Ugers Forløb vare hendes Lidelser stegne til den høieste Grad. Endeligen blev der kaldet en Læge, som tog sig af den Syge, men paa ny opbragt over saadan Frækhed, anmeldte det paa vedkommende Sted. En af Qvaksalversken givet Spiritus med Campher havde bevirket og forøget Betændelsen i Foden paa saadan Maade, at Benet maatte afsættes den Syge lige ved Hoften, istedet for, at ved en anden Behandling, eller naar Hævelsen tidligere var bleven skaaret, Foden havde kunnet været reddet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
Nu ere alle Foranstaltninger føiede til, at Jngen mere skal komme til at lide ved Qvaksalver skens Sympathie og Fuskerie. Paa høiere Befaling sidder hun nu under tilgængelig Bevogtning, og man venter den allerhøieste Stadfæstelse. af den over hende afsagte Dom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
J No. 61 af samme Tidsskrift læses under Overskrift: "Bidrag til en Historie om den vidunderlige Kone i Holsteen, følgende Svar paa disse Breve: "Det er bekiendt, at denne Kone har befriet adskillige Mennesker for Sygdomme, som ingen Læge kunde curere, ogsaa have Mænd, der beklæde Embeder og Hædersposter, talet med stor Agtelse og Berømmelse om hendes Sympathie Konst. Naar man ikke mere vil troe saadanne Mænd, saa ophører jo al Tillid til Menneskeheden Men vi have her selv en agtværdig Borger, der i endeel Aar har været plaget af de skrækkeligste Steensmerter, og som hverken de dueligste Læger kunde hielpe eller ved Brugen af mange Bade har fundet Lindring; denne Mand reiste til Jtzehoe, og takker endnu denne Tim Gud for, at han gik til denne Kone; the han er nu fuldkomment befriet for dette Onde Der kunde ogsaa indtræffe Tilfælde, der ikke altid kronedes med det lykkeligste Udfald, men dette kan ogsaa finde Sted hos den dueligste Læge, uden at han er Skyld deri. Den fornuftigt dømmende vil ikke strax fordømme Lægen, eller nægte ham Kundskab og Jndsigt; thi Lægen er altid dog kun et Menneske. - Ogsaa anfører Brevenes Forfatter en Mand fra Hamborg, der har været hos denne Kone, for at bruge denne Cuur, dette ha sin Rigtighed. Denne Mand har denne Kon at takke for en stor Deel af sin gjenerholdt Sundhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
Jndenlandske Efterretninger. Søhelten Tordenskjolds Monument, forfærdiget af Prof. Dason, er nu blevet opreist i Holmens Kirkes Capel, strax paa høire Side fra Indgangen. Det er en Sarcophag af fint sort Marmor, hvori Fyrrekisten, med den afdøde Helts jordiske Levninger, sættes. Sarcophagen, som staaer paa en Fod af graat Marmor, er 3 Alen 9 1/2 Tommer lang, 1 Alen 14 Tommer bred og 1 Alen 11 Tommer høi. Paa hver Hjørne deraf er anbragt et ægte forgyldt Løvehoved. Paa den ene Side læses med gyldne Bogstaver: Föd XXVIII Oct. MDCCI. Död XX Nov. MDCCXX. Paa Fordelen: Dünekilen. Marstrand. Elsborg. Paa den anden Side Tordenskjolds Vaaben. Paa Væggen bag Sarcophagen er anbragt en høi Marmorplade med Heltens veltrufne Portræt i hvidt Marmor, efter et Malerie i Oliefarve, af den berømte Denner, der eies af Admiral Lindholm, og er eet af de kostbareste Konstværker i Danmark. Neden under læses med gyldne Bogstaver: Helten. Peter Tordenskjold. Vice-Admiral. Ham nævnde hans Konge med Hæder. Hans Medborgere. Med Glæde. Hans Fiender med Skræk Danmarks Aarbøger. Bevare hans Daad. Frederik den Siette Satte ham dette Minde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
Den Kongel. Directeur for Sangen og første Sanger, Ridder Siboni, kan nu med det første ventes her tilbage. Alle Konstens Yndere i Fædrenelandet love sig saare meget af denne berømte Sangers Ansættelse ved den Kongel. Skueplads, og tvivle ikke om, at han vil danne en Skole, hvori mangt et hidtil undviklet Talent vil bringes til Modenhed og blive en Prydelse for vort Theater.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-17
J det interessante Tidsskrift Originalien, der udgives af den talentrige Digter S. Lotz, som desværre har havt den sørgelige Skjebne, at blive blind i sit tredivte Aar, men liig Milton, og Pfeffel, desuagtet ikke lader sin Harpe tie, læses under Correspondent Efterretninger fra Kjøbenhavn, følgende: "Siden en rum Tid maatte man her lade sig nøie med flygtige, partiske Theater Recensioner i Dagblade, og Konstelskeren følte meget Savnet af en saakyndig upartisk Theatercritik. Dette Savn er nu afhjulpet ved det siden nogle Maaneder udkomne Skrift Theatret. Hr. Prof. Kruse, en bekjendt og agtet Digter, er sammes Forfatter, og har betraadt denne Tornebane med Flid, Kraft og Virksomhed. Endskjøndt han har mange hindringer at bekjæmpe, og maa arbeide med megen Selvopoffrelse (da han selv tillige er dramatisk Skribent), saa berettige dog de hidtil udkomne 7 Hefter af denne Theatercritik til de bedste Forventninger. De udmærke sig især ved Frimodighed, Sagkundskab og en beskeden Tone, og ere blevne optagne med almindeligt *) Bifald. En Sørgespil af samme Forfatter, "Enken", har i forrige Vinter opvakt her megen Sensation, og skal, som det hedder, vorde oversat paa Tydsk. Et andet af ham forfattet Sørgespil, Klosteret", ventes opført i næstkommende Vinter.