Aalborg Stiftstidende, 1844-07-31
Den 25de Juli foretoges atter en Fart paa Altona-Kieler Jernbanen med Locomotivet Altona; dens Øiemed var, at transportere ca. 100,000 Pd. Skinner til Forde, der ligger omtrent 1 1/2 Miil fra Kiel. Locomotivets Hurtighed var fra Föyrde til Altona 12 3/4 Miil i 103 Min., hvilket, Opholdet paa Stationerne fraregnet, er ligt med 7, tydske Miil i Timen; det er saaledes ingen Tvivl underkastet, at hele Distancen imellem Altona og Kiel vil, naar man fraregner mulige Ophold paa Stationer, med lette Læs kunne lægges tilbage i mindre end 2 Timer eller i 2 1/2 Time, Opholdet inclusive. Aalborg, den 31te Juli. Stænderandragendet om lige Rettigheder for privilegeret og uprivilegeret Hartkorn gaaer ud fra, at den eneste Forpligtelse, der endnu særskilt er bleven tilbage for det privilegerede Hartkorn er Rytterhesteholdet, hvilket endog nu erstattes med 5 Rbd. Remontepenge og 7 Rbd. i Underholdningspenge aarlig, og naar dette sammenholdes med Beskaffenheden af Forrettighederne, som det privilegerede Hartkorn endnu har og som maa ansees for en Levning af fordums Aristokratie, antog man, at disse passende kunde hæves ved en aarlig Erstatning af 2 Rbd. pr. Tde. Ager og Eng og halvt af Skov- og Mølleskyld for det privilegerede Hartkorn, hvilken Erstatning kunde ydes enten ved aarlig Liqvidation i Skatterne eller derved, at enhver Eier af fri Hovedgaardstaxt erholdt et Beviis eller en kongelig Obligation, lydende paa saa mange hundrede Rigsbankdaler, som den aarlige Erstatning udgjør 4 Rbdlr. Forretningen maatte skee af det høiere Skattebeløb for det nu privilegerede Hartkorn, som ved denne Forandring indkommer og Statskassen faaer saaledes ingen forøget Udgift. Gaardeer Black talte for Forslaget, Godseier Jngerslev betragtede det derimod som utidigt og som et Jndgreb i det privilegerede Hartkorns Rettigheder og sluttede med en Appel til Forsamlingen, hvis Medlemmer han aldeles ikke tvivlede om alle vare enige med ham med Undtagelse af den foregaaende Taler, hvem han ansaae det for et forgiæves, Arbeide at søge at overbevise. Men saasom der heller ikke paaligger noget af Forsamlingens Medlemmer den Byrde, at overbevise Andre eller det vel i det Hele kan findes i sin Orden for et enkelt Medlem at optræde docerende mod Andre en Yttringsmaade, der vel ogsaa nok kunde have fortjent Præsidentens Opmærksomhed); saaledes synes heller ikke Talerens Yttringer at have fremkaldt den Overeensstemmelse med hans, som han ventede. Propr. Boserup stemte for Committeen og var med Gaardeier Black enig i, at den Stræben, der er fra det ufrie Hartkorns Brugeres Side efter at opnaae alle de Fordele, som det frie Hartkorn nyder og den Frygt, de nære for at miste de allerede erhvervede Rettigheder, har virket lammende ved Valget af Medlemmer til Sogneforstanderskaberne, Amtsraadene og Stænderforsamlingen. Frygten for at Bondestandens Tarv ikke skulde blive tilbørligen varetaget i Communalraadene og Stænderne har havt til Følge, at om Bondestanden endog indsaae, at det vilde være mindre hensigtsmæssigt at vælge Bønder, have de dog gjort det, for at kunne være forvissede om, at deres Tarv blev varetaget. Godseier, Kammerraad Schiøtt stemte mod Andragendet, som han meente fremkaldt ved den "Eftergivenhed, der tidligere fra Sædegaardseiernes Side skulde være bleven viist imod de mindre Landeiendomsbesiddere. Schytte stemte for Committee og tvivlede ikke paa, at Godseierstanden og dens Repræsentanter i Stænderne ikke vilde lade en saa god Leilighed som den nærværende slippe sig af Hænderne til herfra at give Impulsen til Ulighedens Udjævning. Black imødegik Schjøtts Paastand om det ved Andragendet tilsigtede Jndgreb i Eiendomsretten. "Det forekommer mig - sagde han – at dette hellige Ord gives en altfor vid Udstrækning. Naar Skatteprivilegiet kun er tilstaaet af kongelig Mildhed og Naade, og saalænge det stemmer med Folkets almindelige Vel, synes det mig dog forunderligt, at stille det paa lige Fod med Eiendomsretten som Noget, der evigt skulde forblive uforandret. Det er tidligere blevet sagt, at det vilde være stridende mod Fornuftens Love, om Kongeloven til evig Tid skulde forblive uforandret; med hvor meget mindre Grund kan det da forlanges, at dette skal være Tilfældet med de omhandlede Begunstigelser." Gaardeier Lydersen stemte for Committee. "Selv Lykkens Ustadighed – yttrede han – taler for Eftergivenhed fra det frie Hartkorns Brugeres Side; det er ikke sjeldent Tilfældet, at Bondens Søn bliver Herremand og det modsatte Tilfælde indtræder ogsaa undertiden, og Jngen kan sige sig selv, end mindre sine Børn, sikker for ikke at nedsynke i Armod; det er derfor under alle Omstændigheder godt, at Bondestanden besidder tilbørlig Frihed, saa at Herremandens Søn, naar han ikke kan blive andet, dog idetmindste kan blive fri Bonde." Gaardeier Ole Kirk udtalte sig imod Jngerslevs Yttringer og udviklede det i communale og andre Henseender Uheldige i Forskjellen imellem det privilegerede og uprivilegerede Hartkorn, samt fremhævede ligesom Black den uheldige Jndflydelse, den nuværende Mistillid hos Bonden til den privilegerede Landeiendomsclasse øvede paa communale og Stændervalg. Gaardeier Østergaard stemte for Committee. (Sluttes.