Københavns Adresseavis, 1763-05-11
En Sølv beslagen Kniv til en Hirtsfinger er i Dag forglemt paa Stakitverket omkring Ridebanen; Hvo samme skulde forekomme, ombedes at levere den til Skoleholder Berg boende i store Færgestrædet det andet Huus paa høire Haand fra Amager Torv. som for samme betaler en billig Douceur. Historiskestoralsk Fortæling for Børn. S. Nr. 39. Da Enken endnu stod i Tanker og Daniel, saa sagde Daniel: Gud har bønhørt hende: Gud har ogsaa bønhørt hendes Børn. O lyksalig Moder, som vænne hendes Børn til Bønnen i deres spæde Aar. Betrængte Moder, hold fast ved Gud, thi den Retfærdiges Bøn formaaer meget hos Gud, den Almægtige Gud har forbarmet sig over hende og har givet hende en Boelig. Vær forsikret, at han ogsaa stiller hendes Hunger og hielper de Syge. Den Pige, som havde tient hos Konen, som tog Livet af sig selv, sagde: Disse syge Børn skulde have meer Varme om Natten, derfor vil jeg hente noget Brænde i Baghuset og legge noget deraf i Kakkelovnen. Enken svarede: Lad os hente noget. De gik, og Enken saae, at der laae megen Forraad af Brænde. Hvad er her paa Loftet, spurgte Enken: Det veed jeg ikke, svarede Pigen: jeg har, i de 4re Uger, jeg har tient her i Huset, aldrig været paa dette Loft, der har alle Tider været Laas for Lofts Døren. Enken sagde: Rettens Betientere har overleveret mig mange Nøgler, maaskee denne er iblandt dem, med hvilken vi kand lukke op. Enken fandt Nøglen, og da de kom paa Loftet, saa laae der mange Tønder Rug, en Tønde Hvedemeel og adskillige Slags Levnets Midler. Enten og Pigen bleve glade over dette Syn. O Daniel! saade Enken: Din Spaadom er opfyldt, du sagde: Eders Skaber vil ikke lade Eder omkomme af Sult, og i skal endnu i Dag faae Brød i Overflødighed. De tog da strax noget Meel og et Stykke Kiød, og lavede et Maaltid til deraf. Daniel sagde: Spiser nu og takker Herren for hans Miskundhed. Takker Gud, som har tugtet Eder og hiulper Eder igien. - Han raadede Enken: at melde for Øyrigheden, at der laae saa megen Rug i hendes Broders Huus; thi det var billigt, at den blev solgt til dem i Byen, som snart forsmægtede af Sult, dog kunde hun forsyne sig selv først med et Par Tønder deraf, ligeledes med andre Levnets=Midler; thi han frygtede: at Trængselen kunde blive saa stor, at de forglemte at give hende noget, og dersom hendes Broder var selv tilstede, saa vilde han give hende først, og siden sælge det øvrige. Hun tog altsaa saa meget, som hun syntes, at hun i 3 Maaneder kunde have nok til sig og Børnene. Derefter meldede hun det til Øvvigheden. De gjorde da strax Anstalt, at disse hundrede og ti Tønder Rug bleve malede. De lod bage Brød der at, og solgte det til de meest Trængende. De andre Levnets=Midler lode de ligeledes sælge, og Pengene for alt dette bleve forvarede, indtil den retmæsige Eier af Huset kom hiem, som de nu ventede hver Dag. Dog havde Øvrigheden ikke forglemt at give hende saa meget af disse LevnetsMidler, at hun i nogle Maaneder havde Forraad nok til sig og Børnene. Da hun nu var bleven saa uformodentlig forsynet med allehaande Spise=Vahre, saa gav hun ofte deraf til de som sultede, og Gud velsignede hendes Forraad, at hun ikke formærkede, at hun gav noget deraf til de Trængende. Hun tog ogsaa nogle Huusvilde Folk ind paa dette Loft, hvor Rugen havde ligget. Samme Aften, da de om Eftermiddagen havde fundet denne Rug, saa skikkede hun Bud til en Læge, og lod bede ham, at see til hendes syge Børn. Han kom just da de spiste. Han forordnede Medcin til de Syge, og sagde til Enken, disse Børn skal nest Guds Hielp blive hiulpne, naar de bruge det, som jeg foreskriver dem. Enken bad at han vilde spise, og han bekiendte at han, siden forrige Dag, ikke havde havt en Mundfuld Brød i sit Huus: Han spiste altsaa et godt Maaltid, og takkede Enken meget for denne Vederqvægelse. Af sagde han videre. Dette Maaltid har været det aller herligste Maaltid, som jeg har bivaanet i min hele Lives Tid. Aldrig har jeg været meere sulten end denne Gang. Da Lægen var gaaet, saa faldt de allesammen paa deres Knæe og takkede med Bønner og Palmer Gud for denne forunderlige Hielp i deres store Hungers Nød. - Da mel, som atter kom om Morgenen, sagde til Enken: Dersom hendes Børn overstaaer denne Sygdom, saa forsøm ikke den moderlige Pligt, at give dem en fornuftig Opdragelse; thi Gud kræver Regnskab af Forældrene for Børnenes Opdragelse. Forsøm ikke at forbedre Børnenes Hierter, som ere opfyldte med Arve=Synden, hvad Umage det endogsaa koster hende. Jeg glæder mig, at hendes Børn allerede har lagt en god Grund i Christendommen. Giv dem mere Underretning om Gud og Religionen. Vær selv et Exempel for frømme Enker, saa vil Gud forsørge hende og hendes Børn. Jeg glæder mig ligeledes, at Gud har holdt sin Haand over hende i denne Nød, og frem forandre har frelst hende af hendes store Elendighed. Vær forsikret, naar hun og hendes Børn holde fast ved Gud, saa vil han endnu meere velsigne dem. Derpaa faldt Enken paa sine Knæ og sagde: Jeg vil love Herren stedse: Hans Lov skal altid være i min Mund. Min Siel skal rose sig i Herren. De Sagtmodigeskal det høre og glæde sig. Lover Herren med mig, og lader os ophøye hans Navn tillige. Jeg søgte Herren og han bønhørte mig og friede mig af min megen Frygt. Daniel gav hende mange gode Formaninger og tog Afskredfra hende. Da Børnene vaagnede, saa spurgte de strax om Daniel. Moderen svarede: Hans Forretninger tillod ham ikke, at være længere hos os. Gud har velsignet os i den Tid, han var hos os, og han sagde da han tog Afskeed: At Gud vilde velsigne os endnu meere, om J vare lydige Børn. Hun saae paa Ædle og Carl, og blev var, at de vare fulde af Kopper. Disse syge Børn bad Moderen om de Medicamenter, som Lægen havde forordnet dem. Moderen gav dem de af Apotheqveren tillavede Draaber. Hun forundrede sig, at Børnene selv begierte at tage dem ind, og endnu meere forundrede hun sig, da de takkede hende for disse Draaber. De takkede hende ligesom vel opdragne Børn takke deres Moder for en Foræring. Hun tænkte ved sig selv. Ach, hvor mangt et Barn kunde de redde Livet, om det torg den Medicin ind, som en fornuftig Læge forordnede. (Fortsættelsen følger.)