Berlingske Tidende, 1835-08-20
J Deputerede-Kamrets Møde den 11te dennes aflagdes allerede Commissions-Beretning over de sidst foreslaaede Love. Beretningen med Hensyn til Modificationer i Presselovgivningen opsættes sandsynligviis til næste Mandag. Herr Hebert fremlagde allerførst Beretningen, især angaaende Proceduren i Criminalsager for Assiserne. Han bemærkede, at det endelig eengang var Tid til, at bortrydde de Hindringer, der lagdes i Vejen for Rettens Gjænge ved den hidtilværende Mulighed i at fremme alleSlags Personligheder, og han foreslog derpaa Antagelsen af det Regjerings Project, der især gik ud paa Bortskaffelsen af alle de Vanskeligheder, der opstode af Ulydighed eller af de Anklagedes Vægring ved at indlade sig paa Forhandlingerne. Kammeret besluttede at foretage dette Forslag næste Torsdag. – Talerstolen besteges derpaa af Herr Patant, som aflagde Beretning om flere, de Edsvorne angaaende Bestemmelser. Ogsaa dette Forslag vandt Bifald. Herr Patant henviiste paa det urimeligt store Antal Frikiendelser, der i Løbet af de sidste Aaringer i alle Criminalsager, men især ved politiske Forseelser, vare udgangne fra Juryen, for derfra at argumentere til Nødvendigheden af en Modification. Af 100 Anklagede, for Forbrydelser mod Personer, vare 69 blevne frikiendte, og endnu mere paafaldende havde Forholdet været ved politiske Forseelser. Dette hidrørte nu for største Deelen derfra, at otte Stemmer af tolv hidtil udfordredes til at udtale en Domfældning. Men en Majoritet af syv Stemmer mod fem gav ligeledes en tilstrækkelig Garanti for, at der ikke skeete den Anklagede Uret, og derfor var det aldeles passende, at ophæve den hidtilværende Bestemmelse, ifølge hvilken Minoriteten kunde foreskrive Majoriteten Love, og at antage Regjeringens Forslag. Ligeledes billigede han Jndførelsen af de Edsvornes hemmelige istedetfor den offentlige Afstemning, idet det kun var altfor vist, at de Edsvorne hidindtil saare ofte havde frikiendt tvertimod deres bedre Overbeviisning, fordi de befrygtede, ved en Fordømmelse at paadrage sig den Anklagedes og hans Venners Had og Hevn. Maaden, hvorpaa den hemmelige Afstemning skulde skee, om ved sorte eller hvide Kugler eller ved Stemmesedler, ønskede han overladt til Regjeringens Godtbefindende, ifølge de specielle Omstændigheder. Stemmesedler syntes ham ikke tilraadelige, da de andre Eedsvorne da af Haandskrivten kunde see, for hvem man havde stemt, og i mange Egne gaves der desuden en Mængde Eedsvorne, der ikke kunde skrive. Commissionen havde ikke bifaldet det, af Regjeringen gjorte Forslag, efter udtalt Fængselstraf, at overlade den (Regjeringen) at bestemme, om samme skulde afsones i det egentlige Frankerig eller i dets Besiddelser hiin Side Havet, altsaa en egentlig Deportation, og forlangt, at denne Bestemmelse skulde udgaae fra Retterne. Overhovedet kunde politiske Forbryderes Deportation ikke antages for hensigtsmæssig, da de i saa Fald ved en udbrydende Krig lettelig kunde falde i Hæn erne paa Frankerigs Fjender. - Hr. Thiers fremlagte derpaa tvende Lovforslag; det første angik den, nylig forbeholdne Pensionering af de saarede Jkke-Militaire fra den 28de Juli og de Faldnes Familier, i det andet forlangtes en Credit af 300,000 Franker til at bestride Omkostningerne ved den sidste Sørgehøjtid. – Desuden foreslog Handels-Ministren en Credit af 600,000 Franker, for at dække Omkostningerne ved Cholera-Epidemien i de sydlige Departementer. Presse-Loven skal selv i Undersøgelses-Commissionen have stødt paa Modstandere. Det Undførlige i flere af sammes Bestemmelser vare blevne udhævede, og man havde besluttet at omarbejde Loven. Hr. Persil, som krævedes til Regnskab for den feilagtige Udarbeidelse, yttrede, at kun Hovedideerne hidrørte fra ham; den nøiere Udarbeidelse havde han overladt til de Herrer Guizot og Thiers, da de, som forhenværende Journalister, maatte forstaae dem paa Tingen. Da man spurgte Hr. Thiers, hvi han havde behandlet Pressen saa ilde, da den dog havde været Stigen, ad hvilken han var steget i Veiret, skal han have svaret, at det under denne Forudsætning syntes ham saare naturligt, at han havde draget Stigen ind, for at ingen anden skulde forsøge paa at følge ham.