Viborger Samler, 1846-01-05
Nyeste Postefterretninger. De forenede nordamericanske Fristater. J Jndledningen til sit Budskab til Kongressen opstiller Præsident Polk som Maxime for sin Politik: "Jntet at fordre hvad der ikke er Ret; Jntet at taale hvad der er Uret. Præsidenten omtaler dernæst Teias's Jndlemmelse i Unionen, hvorved Floden Rio del Norte er bleven Grændse flod, og glæder sig over denne af fredelig Vei erholdte Udvidelse af Statens Gedeet, – en Udvidelse, der havde fundet Sted trods den europæiske og navnligen trods Frankerigs Politik. "Lad denne Udvidelse lære de europæiske Regjeringer, hvor forgjeves diplomatiske Konster og Jntriguer stedse paa vort Fastland maae udvise sig imod Selvstyrelsessystemet (system of selgovernment), der synes at have sit Hjem i vor Verdensdeel. – Polk underretter Kongressen om at Mexico har fundet sig i sin Skjebne, og at det er tilbøieligt til atter at knytte de i længere Tid afbrudte diplomatiske Forbindelser. Derefter gaaer Præsidenten over til Hovedspørgsmaalet – til Oregonspørgsmaalet. Han gjennemgaaer i chronologisk Orden de fra 1818 indtil Datum førte, oftere afbrudte, men altid paa ny aabnede Underhandlinger imellem Storbritannien og Fristaterne. Endskjøndt han (Polk) for sin Person var fuldkommen overbeviist om at England ingen Ret havde til nogensomhelst Deel af Oregongebetet, havde han dog af Hensyn til sine Formænd i Præsidenturet troet ikke at burde uden videre afbryde Underhandlingerne, og ladet gjøre det Forslag at antage Parallelen af den 49de Bredegrad som Grændselinie uden dog, hvilket tidligere og gjentagne Gange var skeet, at ville tilstaae Storbritannien fri Seilads paa Columbiafloden; imidlertid skulde alle Havnene, Syd for den 49, være Frihavne for de engelske Skibe. Men da ogsaa dette Forslag var forkastet af den engelske Gesandt, og da man paa denne Maade havde erholdt Kundskab om at intet Forlig, som Staterne tør og bør antage, kan tilveiebringes, saa havde han (Polk) ladet hiint Forslag tage tilbage og erklære at de forenede Fristater besidde en uomstødelig Ret til hele Oregongebetet. - Han anbefaler derefter Kongressen at opsige Tractaten under Iagttagelsen af den stipulerede tolv Maaneders Opsigelsesfrist. Han omtaler at der maa tages Forholdsregler – der imidlertid ikke tør collidere med hiin Convention, saalænge den endnu staaer ved Magt som forberedende Skridt til den definitive Besiddelsestagen. Som saadanne Forholdsregler foreslaaer han: at den Beskyttelse, Civil- og Criminallovgivningen i de forenede Stater yder, ufortøvet maatte bringes i Anvendelse paa de fornede Staters Borgere i Oregongebetet, saaledes som dette allerede i Aaret 1821 havde fundet Sted fra britisk Side med Hensyn til den britiske Krones Undersaatter; at de Love, som ordne Samfærselen med Jndianerne, maatte udvides til Oregongebetet; at Militairposter og Forter maatte anlægges til Beskyttelse for Fristaternes Borgere m. m. - Præsidenten opfordrer fremdeles Kongressen til i fornødent Tilfælde at afløse de af ham foreslaaede Forholdsregler ved bedre, og slutter denne Deel af sit Budskab med nogle Betragtninger fra den høiere Politiks Gebeet. Han erklærer nemlig at de forenede Fristater kunne saa meget mindre opgive deres klare og uomtvistelige Ret til Oregongebetet, som Englands Forslag ere affattede ikke uden Hensyn til den ved de forenede Staters seneste Udvidelse og ved de diplomatiske Kriser i Europa fremkaldte Doctrin, at Theorien om Magtens Ligevægt ogsaa maa anvendes paa America for at sætte Skranker for Fristaternes tiltagende Jndflydelse, en Doctrin, som de forenede Stater under ingen Betingelser, ville antage, og imod hvilken de ville sætte den yderste Modstand.