Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-10-07
(Fortsat.) Pilatre de Rozier, den første, der hovede at opstige i en Luftballon, var ogsaa den første, der, efter tre lykkelige Forsøg, den 13 Junii 1785, blev et Offer for denne Opdagelse. Det var i Bologe, hvor han i Selskab med en vis Romain, faldt ned, efterat han havde naaet en meget stor Høide. Dette ulykkelige Tilfælde opvakte i Begyndelsen Mistanke mod Opfindelsens Paalidelighed, men man kom dog snart til at indsee, at Aarsagen laae i urigtige Midlers Anvendelse, ikke i Aerostatiken. Rozier vilde forene i eet Forsøg to Midler, som af alle Luft seilere hidtil ere blevne anvendte særskilte; han hængte nemlig en Ballon med brændbar Luft, ved en Ballon med fortyndet Luft. Galleriet, der har begge Luftseilerne, var, som sædvanlig, fastgjort neden for samme. Roziers egentlige Jdee var en Hemmelighed, der døde tilligemed ham, ligesom og det egentlige Urigtige i hans anvendte Midler hidtil ikke er fuldkommen opdaget. Begge Aeronauterne fandtes ganske qvæstede paa det samme Sted i Galleriet, hvor de havde befundet sig, da de steg i Veiret. Dette afskrækkede imidlertid ikke Andre fra at gjøre flere Luftreiser. Blandt dem, som siden anstillede saadanne Forsøg i Frankrige, udmærkede især Testu sig. Han betjente sig af Aarer, for at styre Ballonen, men underveis gik den ene af dem itu Han saae sig derpaa nødt til at dale, for at indtage frisk Ballast. Da han kom ned paa en Mark ved Montmorene, mødte ham en besynderlig Hændelse. J det han opsamlede Stene, uden at stige ud af Baaden, blev endeel Bønder ham vaer. De ansaae ham formodentlig for en Hexemester, og vilde ikke tillade ham at stige i Veiret igjen, men holdt fast ved Rebene a. Nu kom Markens Eier tilløbende med endnu flere Bønder, og vilde pante Aeronauten for den Skade, den tilstimlede Hob havde tilføiet. hans Kornager. Testu, som ikke kunde slippe den ved Magt, betjente sig her, af en List. Han foreslog dem ganske troskyldig, at trække ham hen hvor de vilde, ved et Reb; tyve Personer snoede Rebet om Livet, og trak saaledes afsted med ham. Da Ballonen var kommen omtrent 20 Fod i Veiret, borerede Bønderne ham hen til Landsbyen. Testu udkastede nu sin Ballast, og overskjar Rebet, som faldt Bønderne paa Næsen, medens de troede at være ganske sikkre paa deres Fangst. Luftseileren fortsatte nu roligen sin Reise. Han foer igjennem Skyer, som gjennemkrydsedes af Lynild og Torden. Der reiste sig en skrækkelig Storm, som han i hele 3 Timer maatte passere. Han befandt sig i Sneeskyer, hvor det var saa mørkt, at han ikke kunde observere Barometret, uden ved Hjelp af Phosphorus. Gondolen var bedækket med Jis slag, og Sneen faldt saa stærkt, at han samlede hele Næver fuld, og kastede den ud. Han blev kastet op og ned af Stormen; han kom fra Sneeskyer med eet ind i Regnskyer. Denne Bevægelse ansaae han for Virkningen af electrisk Tiltrækning og Tilbagestød. En Syl, som han havde lagt paa Kanten af Gondolen, forekom ham som en tindrende Algrette, da han kom i Sneeskyen; paa Fingerspidsene blev han omtrent samme Phænomen vaer. Hans Flag, hvorpaa det Franske Vaaben var broderet med Guld, funklede bestandig. Han maatte holde sig i Bunden af Gondolen, fordi han befrygtede at kastes ud ved de heftige Frem= og Tilbagestød. Han hørte Tordenen brage ved Siden af sig; den varede hver Gang kun kort; men under og efter samme hørtes en susende Lyd. Denne Bragen og Lynen trættede ham saa meget, at han maatte holde noget for Øinene og Ørene. Efter mange Besværligheder kom han omsider igjen lykkelig ned paa Jorden; men i nogle Timer var han næsten døv.