Berlingske Tidende, 1834-04-29
Man beretter fra Nancy Følgende: Om Aftenen den 16de erholdt General Gusler Underretning om, at adskillige Underofficerer i de af ham commanderede Regimenter havde havt den Svaghed, at laane Øre til anarchiske Emissairers Jndskydelser, og at de skulde forsamles i Løbet af Natten. Da han nu overraskede dem, lod han dem øjeblikkeligen arrestere ved Soldater og Brigadiers af deres egne Regimenter, som ved denne Leilighed atter lagde den gode Aand for Dagen, som besjæler dem. Fire af disse Underofficerer ere den 17de d. M. i Lænker ankomne til Nancy, og derfra strax førte videre til Metz Disse Ulykkelige, der i Begyndelsen antoge en meget tillidsfuld Tone, synes forfærdede over den Harme, som allevegne yttrer sig imod dem. J Departementet hersker i Øvrigt fuldkommen Rolighed. Jntet kan være mere nedslaaende end Synet af Paris og den Stemning, som for Øjeblikket hersker i denne Hovedstad. Uroelighederne ere hidtil ubetydelige, men den Nødvendighed; hver Dag at maatte paa Nyt forsvare sit Liv og sin Eiendom imod Partiernes Angreb, og den uendelige Række af Samfundets Rystelser, der forestaae, opfylder Staden med en dybt følt Sorg. Republicanerne ere endnu stedse deelte i to Partier, af hvilke det ene ikke vil bruge nogetsomhelst voldsomt Middel, men blot søger at ryste Regjeringen ved Hjelp af Pressen og ved passiv Modstand imod hvad det anseer for upopulaire Love eller illegale Jndgreb af Ministeriet. Dette Parties Antal er kun ringe og kommer ikke i numerisk Henseende i Betragtning, men dets Jndflydelse paa den ubestemte og maadeholdende Masse i Publikum er derimod af stor Betydenhed. Det tjener Republicanernes Partie i Almindelighed til Skjold, endskjøndt det bittert hades af den heftigere Majoritet i samme. Denne er paa militair Viis organiseret, bestaaer i Associationerne og ynder, skjøndt selv igjen deelt i forskjellige Partier, dog eenstemmigen den Nødvendighed, at rive Magten til sig med Vaaben i Hænderne. Deres Planer ere fantiske, baserede deels paa Lærdommen fra Aaret 1793, deels paa de forvorpne St. Simonistiske Grundsætninger angaaende Eiendom. De ere uden al Tvivl Ophavsmændene til Uroelighederne i Lyon, og troede sig i disse Dage visse paa Seiren. Man siger, at deres Regjeringsplan er i alle sine Details fuldkommen forberedt; sammes første Forholdsregel skal være, at deportere den maadeholdende Opposition i Deputeretkammeret, ligefra Odilon-Barrot, indtil Mauguin. Disse Lærdomme ere ingenlunde populaire en Stad, som Paris. Associationerne isolere sig derved fra Massen af Folkemængden, og Udfaldet af Kampen, dersom denne skulde begynde for Alvor, kan intet Øjeblik være tvivlsomt, Nationalgarden er vel ikke meget ivrig for Regjeringen, men imidlertid tilstrækkelig nok, for at modsætte sig slige Planer. – Den sande Fare ligger egentligen deri, at Ministeriet ikke med det fornødne Maadehold anvender den momentane Magt, som det erholder ved disse Tildragelser. Partiernes afsindige Angreb maae næsten uundgaaeligen hensætte Regjeringen i et Slags Dictatur, hvis Udfald ei kan forudsees. Denne Samfundets naturlige Bevægelse, der fremfor Alt vil forhindre en ny Omstyrtning, tilskynder Regjeringen dertil, og man hører fra alle Kanter, at man foretrækker Despotismus for denne Tilstand. Men saasnart Roligheden er gjenoprettet, fordre de samme Stemmer at Regjeringen skal vende tilbage til Legalitet og Maadehold, der ei altid er let, og maaskee et mueligt. Dertil kommer den ny Stilling, hvori Regjeringen vorder sat ved Loven imod de politiske Associationer, som ulykkeligviis tvinger den til at gjøre sig i hele Frankrige til den angribende Part; hvilket altid er en farlig Stilling for en Regjering. Denne kan modstaae alle slige Angreb, som de, der i dette Øjeblik foretages mod samme, fordi Massen af Nationen holder med Regjeringen. Men Forfølgelsen af Associationerne, – saa farlige Associationer end kunne være, – er aldrig populair, saalænge disse ei have gjort nogen Begyndelse til Udførelsen af deres Planer.