Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-05-05
Man havde erfaret, at Paschaen af Trapezunt, Keya=Oglu, havde med 8000 Mand opslaaet en forskandset Leier imellem Staden Kintrisch og Søen ved Fæstningen St. Nikolaus; hans Plan var at angribe Detaschementet, saasnart han havde faaet en Forstærkning af 10,000 Mand fra Trapezunt. Men Generalmajor Hesse fattede strax den Beslutning at komme Fienden i Forkiøbet. Den 5te Marts rykkede han med 1216 Mand regulaire Tropper og 1315 Mand Militser med 4 Kanoner ud af Guriel gik over Floden Natunebi(paa Kortet Batuni) og rykkede langs med Stranden imedens Militserne passerede igiennem en Skov. Tyrkerne, som stode bag ved en Forskandsning, begyndte at skyde; men bleve af Militserne, som toge dem i Flanken, angrebne med en saadan Heftighed, at de bleve betagne af Skræk, og forlode ikke allene denne Forskandsning, men endog to andre til, og trak sig i Uorden tilbage til en Leier, som var opslaget imellem Havet og en med Moradser opfyldt Skov. Denne Leier indtog en Plads af trehundrede Favne og var dækket af en Vold og en dyb Grav. Fienden modtog Detaschementet med en frygtelig Jld og en blodig Kamp blev fortsat i 4 Timer. Efterat Gen. Hesse havde opplantet et Batterie, hvis Kardetscher og Granater anrettede Ødelæggelser i den fiendtlige Leier, saa gav han Ordre til en Storm, som blev udført saavel af de regulaire som irregulaire Tropper med en glimrende Tapperhed. Fienden blev fordrevet af sine Forskandsninger, adspredte sig i Skovene og lod sin hele Bagage, en Mængde Vaaben og 163 Døde blive liggende paa Valpladsen, og hans hele Tab i Døde og Saarede beløber sig vist til 1000 Mand. Vi mistede 3 Fyrster (Mingreliske), 1 Officeer, 33 Underofficere og Gemene og havde af Saarede 8 Officere, 142 Underofficere og Soldater og 9 Militser. Hele Byttet, som blev gjort i Leieren, blev skiænket Militserne, hvis ivrige Tapperhed ved denne Leilighed maae saameget meere paaskiønnes, som en stor Deel af dem havde fulgt deres Fyrstindes Exempel, under hvis Befaling de staae, og taget Tyrkernes Partie og fægtet imod os ved Poti. – Man vil ved at læse denne Beretning ligesom af den forrige om Slaget ved Akalzike, erkiende at Russerne i Asien endnu kun forholde sig i en defensiv Tilstand, og at Tyrkerne ere de angribende. Vistnok maae ogsaa den Efterretning sætte Mod i Tyrkerne i Asien, at, som der skrives fra Aleppo, man der forventer at Jbrahim Pascha vil ankomme dertil med et betydeligt Corps fra Ægyppten for at marschere til Erzenrum. Men de nyeste Efterretninger fra Constantinopel giøre det tvivlsomt, thi derfra hedder det: at Paschaen skal have erklæret Porten, at han ikke kan i nærværende Krig forunde den saamegen Hielp som han ønskede, da at Communication til Søes er afskaaret og Marschen til Lands er for langvarig; dog vil han underhaanden som man troer understøtte den Tyrkiske Armee. – J Paris circulerer det Rygte, at Paschaen skal have sendt en fortroelig Person til Paris, for at udbede sig Frankeriges Raad, hvorledes han skal forholde sig i Krigen imellem Rusland, og Porten; thi denne forlanger af ham Penge, Tropper og Skibe. Han vil vel gjerne unddrage sig fra sine Pligter som Vasal; men han tør ikke vove derpaa uden i Forveien at være forsikkret om en kraftfuld Understøttelse af de christelige Magter; thi dersom han paa egen Haand rebellerer imod Porten, saa vilde England, hvis Politik, angaaende de orientalske Anliggender, ikke kan være tvivlsom; tage en tilstrækkelig Anledning deraf til uden videre at bemægtige sig alle Søesteder ved det middellandske og røde Hav. Rygtet siger endvidere, at Ministeren Hr. Portalis, af Frygt for England ikke vover paa umiddelbart at handle med denne Agent; men at han kun ved en underordnet Embedsmand staaer i Forbindelse med ham. (Selv som et blot Rygte er dog denne Fortælling af den største Mærkværdighed.)