Berlingske Tidende, 1830-09-16
Brunsvig, den 9de September. Ogsaa vi have desværre oplevet en ussel Efterligning af den store Pariser- Uge." Den 6te tidlig om Morgenen udbredtes det Rygte som en Løbeild over hele Byen, at Hertugen, frygtende et Oprør, havde ladet 16 Kanoner kjøre op i to Række paa Ægidiusklosterets Plads, og uddele Kartælsker og Kugler. Forhauset over slige Foranstaltninger strømmede en stor Mængde Borgere sammen paa denne Plads; thi Alle levede i dyb Rolighed om end ikke i Tilfredshed; saa meget mere undrede man sig, da den forstandigere og ædlere Deel af Borgerne tilfulde vidste og følte, at Hertugen Jntet havde at frygte af et Folk, der var sin gamle Regentsstamme trofast hengivent, dersom han opfyldte dets Ønsker. J Forbindelse med ovenanførte Foranstaltninger var det en sand Ulykke, at Kanoner kjørtes op paa Slotspladsen. Dette forbittrede Alle i høi Grad og blev Signalet til en Folkestimmel foran Slottet og i de dertil grændsende Gader. Nogle Hundrede Soldater vare allerede opstillede i selve Slotsgaarden, og havde spærret alle Indgange. Hertugen var i Theatret og Kl. 8 var Alt endnu roeligt. Jmidlertid vandrede en Mængde Mennesker frem og tilbage udenfor Theatret og ventede paa Enden af Stykket. I dette Øieblik kjørte først Hertugens og strax derefter Demoiselle Dermers Vogn frem; i et Øjeblik stenedes begge Vognene under rasende Skrig. Hr. de St. Aulaire, Hertugens Ledsager, kunde ikke faae Tid til at springe i Vognen til ham. Kudsken slog om sig til Høire og Venstre og og bort med Hertugen, som havde lagt sig i Bunden af Vognen med Hatten for Ansigtet, gjennem Gaderne til Slottet; og maaskee havde Hertugen i dette Øjeblik Kudsken og Hestene at takke for sit Liv. Efter Kl. 9 udbredte flere Folkehobe sig i Gaderne, søndersloge Lygterne og mange Ruder, og raabte uophørligt Herud Borgere, Til Vaaben, ned med Hertugen!" En Time sildigere fore Husar= og Jæger-Eskadroner gjennem Byen; en Deel af de første dækkede Gitter=Fronten. Jkke desto mindre var det nu umueligt, at berolige Folkemassen, der var voxen til flere Tusinde, kun Tropperne forbleve rolige; i den spærrede Slotsgaard var en idelig Bevægelse. Man saae Hertugen af holde Raad med sin Generalstab. General Hersberg red frem og sagde: "Vor Hertug er nu beskjæftiget med at opfylde Eders viis nok billige Ønsker, og vil vælge en med Borgerskabet fortrolig Mand, for at raadslaae med Eder, mine kjære Venner og Medborgere, hvo kunde bedre overtage dette Hverv, end jeg, J vide jo, at jeg er en sand Borgerven. Sender nogle af Eders Midte nærmere hen til mig, at jeg kan høre hvad J forlange. Paa Øjeblikket raabte Alle "Hurra og Vivat for den brave og forstandige General!" Derpaa raabte Mange: "Hertugen skal strax indkalde Landstænderne, fortære hans Penge i Landet, og anvende dem til nyttige Ting i Staten, Vi lide Nød, Vi fordre Afskafselsen af Personal=Skatten og de øvrige Paalæg, som Landstænderne ikke have bevilget! Jngen Franskmænd, Jngen Kanoner!" - Flere trykkede den brave Generals Haand, der lovede forud Indrømmelse af Alt, hvad billigt var. Da raabte Mange: "det er det samme som Jntet, Hertugen holder ikke hvad han lover, bort med ham. - Men Generalens meget fornuftige Opførsel bragte det saavidt, at Roligheden var gjenoprettet Kl. 2. Nu fattede Hertugen en anden ulykkelig Beslutning ; han lod endnu samme Nat Penge hente fra Kammer=Kassen op paa Slottet, og tilkjendegav derved, at det var hans Agt, at reise bort. Kl. 8 om Morgenen vare atter mange Borgere forsamlede. En Deputation begav sig til Hertugen; efter gjentagen Fremtræden lykkedes det den bekymrede Magistrats=Præsident at formaae Hertugen til at antage en Borgergade; Hs. Durchl. yttrede, at Borgervagten var undværlig i Nærheden af Slottet, hans Soldater vare hans bedste Forsvarere. Den Dag gik det uroligt til. Borgerne viste sig med Piker og Sabler, men i et alt for svagt Antal, for at standse de Misfornøiedes Bevægelser. Det kom til Haandmænge, Borgervagten blev bortjaget og opløste sig for den Dag. Efter Kl. 9, da Hertugens Flugt blev bekjendt, trængte nogle hundrede Mennesker gjennem Slotshaugen ind paa Slottet, og medens een Hob Sloges med Soldaterne, der forede nogle Gange paa den, stak en anden betydelig Skare Jld paa Slottet. Luerne rast strax overalt og inden faa Timers Forløb saae vi et JldhavNu er kun en Fjerdedeel af det store Slot tilbage, og den er endda deels forbrændt, deels skrækkeligen ruineret. Hertugen ilede med sine Adjutanter ud af Venderporten. Man har nu iværksat en tidligere Beslutning at forene de Militaire og Borgervagten, som besætte Posterne i al Enighed, og derved er Orden og Fred overalt vendt tilbage.