Københavns Adresseavis, 1794-05-23
At Hr. Poul Buch kalder lignum campechianum (paa Dansk Blaatræe) uægte, kommer ventelig deraf, fordi han ikke kiender de Deele eller Specier, som binder og giør den ægte. Han nægter dog vel aldrig, at Castorsort er ægte, hvortil ligeledes bruges Campeche eller Blaatræe. Hr. Poul Buch kiender ved ikke Castorsort, han lader sig formodentlig nøie med Smaksort, dog dertil bruges ogsaa Blaatræe, hvilket overbeviser ham tydelig om, at Blaatræe ved andre Specier kan blive ægte. Meget gjerne vil vi lade Poul Buch have Ret deri, at han lige saa lidet som de fleeste Huusmødre, kiender de rette Ting, der binder Blaatræe og giør det til ægte efter de paa den nye Methode af os brugelige Kypper. - Jkke destomindre tvinges jo aldrig nogen til absolut at bruge det, men enhver kan gjerne beholde sin gamle Maade, naar han ikke finder sig dygtig tilat praktisere en nye; nok, naar det er beviist, at Tingen er praktikabel, og det ikke allene af os, men endog af mange andre, som med Eftertryk praktisere i Farverkonsteen, hvilke tillige have beviist, at den Maade aldrig har været bekiendt tilforn. - Jligemaade kunne vi ikke forbigaae at anmelde, at Poul Buch skulle i sine Læreaar have ført Kypper. Enhver erfaren Farver fører gjerne sine Kypper selv, med mindre han skulle være i den Forfatning, at han ei betroede sig dertil, eller for andre Aarsagers Skyld overlader det til en erfaren og dygtig Svend, og ikke betroer sit timelige Vel til en Lærling (her vil nok Hr. Poul Buch prale lidet). - End videre, at han har forkastet den Maade, nemlig ved Klidposer, at rette sine forskjærfede Kypper, er et tydeligt Beviis paa at han ikke har forstaaet at føre sine Kypper paa den rette Maade (thi naar han det forstod forskier ede han dem ikke), langt mindre kiender Klidens rette Natur, og altsaa ikke tord overlade sig til dens Virkning, fordi han af Uvidenhed ansaae det for usikkert, som er beviist at være meget sikkert for den, som har den rette Øvelse. Endelig falder det meget løierligt, at Hr. Poul Buch vil bilde sig ind, at alle Chymmens og Farvekunstens Elskere skulle paa hans Opfordring og i Selskab med ham gribe til Pennen, for at give den Sag Lys, som allerede ved saa lang Procedure, ved Vidners eedelige Forsikkring, og endnu meere ved den Kongl. Hof= og Stads Giesteretsdom har faaet sit fuldkomne Lys. At den maae være dunkel for Poul Buch er let at begribe, da Manden boer i Wordingborg, og over et heelt Aar ikke har bekymret sig om den Sag, som han nu ligesom føler Kald til at paatale; thi har han den Troe og sig selv, at han ved et Avertissement kan fordreie Retten og være Vedkommendes Raadgiver efter at Sagen er indstevnet for Høiesteret; saa er han virkelig at beklage, og Skam skulle hans Concipist faae, som vil benytte sig af en Mands Skrøbelighed, der bedre havde været tient med at boe ganske ubemærkt i den lille Bye Wordingborg, hvis Publikum det ventelig er, at han har overbeviist om, at ægte Blaat ikke kan farves for den halve Priis uden Tab; thi hvad det Kiøbenhavnske Publikum angaaer, da har nok ingen i den Henseende forlangt hans Skade. - J øvrigt staaer det Hr. Poul Buch frit for at reise til Kiøbenhavn og i alle Chymisters og Farveres Overværelse at holde en offentlig Disputats i Farve kunsten, maaskee han ved denne Leilighed kunde blive promoveret til Doctor, hvortil ønskes ham megen Lykke. D. A. Møller. H. J. Qvist. P. H. Holst. Farvere her i Staden.