Berlingske Tidende, 1825-07-18
Collegialtidenden meddeler Følgende: Løverdagen den 5te Februar sidstleden, om Morgenen tidlig, indstrandede Skibet Providentia fra Porsgrund i Norge paa Revlerne udenfor den nordligste Deel af Harboøre Strand. Skibs capitainen Monrad tilligemed den ene af hans Sønner, der var med som Styrmand, og 2 Matroser var allerede tidligere af en voldsom Styrtning blevne kastede over Borde, og det tilbageblevne Mandskab, 9 i Tallet, havde aldeles ingen Udsigt til Redning, men ventede hvert Øieblik at blive et Bytte for Bølgerne. J denne Nød bestemte den afdøde Capitains anden endnu levende Søn, Frederik Monrad, sig til at springe i Havet, for om mueligt ved Svømning at naae Land, og den voldsomme Søegang uagtet, var han ogsaa virkelig saa heldig, at komme saa tæt indtil Strandbredden, at nogle af de der forsamlede Kystbeboere, ved at vade ud i Søen, kunde række ham en Hage, som han tog fat i og søgte at holde sig ved, dog havde han ikke Kraft nok til at holde sig fast, da de vilde hale ham ind til Land, og henreven af Strømmen maatte han derfor slippe Hagen, da i det samme adskillige raske Karle, som Strandfogden Erik Langer havde sat til at passe paa, naar den Svømmende kom Landet saa nær, at det blev mueligt at yde ham nogen Hielp, men øiensynlig Livsfare for dem selv, sprang saa langt ud i Søen, at de lykkelig fik fat paa ham, og bragte ham i Land. Imedens dette foregik, vare Strandtoldbetjent Wang, Strand opsynsmand Claudi og Sognefoged Niels Hou ilede til, og havde i Forening føiet Anstalt til at en stor Fiskerbaad blev transporteret hen til Strandingspunktet. J denne Baad stege 11 Mand, nemlig Jens Pedersen Langerhuse, Lars Kruse, Peder Kruse, Knud Jensen, Christen Madsen Kruse, Christen Pedersen, Søren Madsen, Søren Wrist, Peder Pedersen Falke, Joseph Skjørt og Anders Bak, af hvilke den Sidste tilligemed Christen Madsen Kruse og Søren Wrist havde været med ved at redde Frederik Monrad. Disse 11 Mænd forsøgte nu alt mueligt for at arbeide sig ud til Skibet, men skjøndt de mange Gange vare nær derved, drev den voldsomme Søegang dem dog altid igjen tilbage, og tumlede Baaden saa farlig omkring, at de umuelig kunde have bjerget dem, naar ikke de paa Stranden staaende Folk ved Hielp af et forud fastgjort Toug havde halet Baaden ind hver Gang Faren var størst, og alligevel bleve Baadsfolkene tilsidst ganske udmattede, og maatte opgive deres forehavende. Men nyt Mandskab tilbød sig strax til at afløse dem, og deraf bleve 8 udtagne, nemlig Peder Christensen Nees, Christen Mollerup, Peder Christensen Kom, Christen Tommerup, Christen Jensen Rønland, Peder Jensen Bjerg, Peder Kjøbmand og Peder Røn, hvilke tilligemed Anders Bak, der forblev ved Baaden, igjen vovede sig ud i Bølgerne. Efter flere forgiæves Forsøg vare de omsider saa heldige at naae ud til Fartøiet, og de vare just i Færd med at gribe fat i et til dem udkastet Toug, for at lægge an til Skibet, da i det samme en at Skibsfolkene, utaalmodig efter Redning, sprang fra Borde for at komme i Baaden, men faldt i Søen og blev strax henreven af et Strømmen. Da nu Baadsfolkene bleve dette vaer, anvendte de alle deres Bestræbelser paa at redde ham, men just som det lykke id des dem at faae fat paa ham, og bringe ham op i Baaden, kom en forfærdelig Styrtning over dem, fyldte Baaden med Vand, te knækkede Aarene og kastede 3 af Mandskabet i Søen, hvor de 2 de strax gik under, uden at staae til at redde. Den 3die derimod, i Peder Kjøbmand, blev lykkeligviis endnu betimelig grebet af Aun ders Bak, som vel ikke saae sig istand til at trække ham op, men som dog holdt fast ved ham, og slæbte ham bag efter Baaden, af imedens denne af Folkene paa Landet blev halet i Land og saaledes 1, reddet fra Undergang, uden dog at have kunnet medtage Skibets i øvrige Mandskab. i Efter dette Uheld var der, da Aarene vare knækkede, aldeles ingen Muelighed i igjen at vove sig ud med Baaden, og man maatte dern for for det Første ganske opgive ethvert Forsøg paa at redde de endnu ombord værende 7 Skibsfolk. Men omtrent 1/2 Time efter skiltes Skibet aldeles ad, og da Skibsfolkene samtlige flygtede hen til Agterdelen, som blev løsreven fra det Østige, traf det sig saa heldigt, at denne Deel af Skibet uden nogen Omvæltning drev ganske tæt indtil Land, saa at Mandskabet ved Hielp af de tililende Kystbeboere lyk, kelig naaede Strandbredden, hvor de snarest mueligt bleve førte optil Erik Langers Gaard, og der paa det omhyggeligste pleiede. Paa Cancelliets allerunderdanigste Forestilling herom, har det be e haget Hs. Majestæt allernaadigst at resolvere: "at fornævnte 12 Mænd af Harboørne skulle tilkjendegives Hs. Majestæts allerhøieste J Tilfredshed med deres kjække Opførsel, samt at Anders Bak, der ee fortrinlig har udmærket sig, skal meddeles Medaillen for ædel Daad i Sølv, at bæres paa Brystet i samme Baand, som de i Anledning i af Bataillen af 2den April 1801 uddeelte Medailler. Fremdeles har Hs. Majestæt allernaadigst befalet, at en Sum af 150 Rbd. Sedler, efter Amtets Skjønnende, skal uddeles blandt i fornævnte 17 Mænd og de 2 ved Redningsforsøget forulykkede Peder, Christensen Reises og Christen Tommerups Efterladte, og har Hs. Majestæt senere allernaadigst bevilget, at der i en Tid af 3 Aar maa af Finantskassen udbetales en temporair Understøttelse af 100 Rbd. Sølv aarlig, hvoraf den ene Halvdeel skal anvises Enken efter Peter Christensen Nees og den anden Christen Tommerups efterladte Forældre.