Københavns Adresseavis, 1807-04-03
Det occonomiske Velfærds Selskab, Til at hidføre Steenkul fra Færøerne i Sommer ønsker Selskabet at befragte nogle Skibe, helst saadanne, som gaa enten herfra eller fra Norge til Engelland med Fragt og Balla skede tilbage, om disse paa deres Retour=Reise ville anløbe Fær verne, hvor de kan vente Fragt paa fordeelagtige Vilkaar. De Herrer Redere, som maatte ville overlade deres Skibe bortil, anmodes jo før jo hellere at melde sig enten hos Hr. Grosserer, Warburg i Kirkestrædet No. 41, Hr. Capitain Looft ved gammel Strand Nr. 260 eller hos Selskabets Bogholder Wissing, boende i Løvstrædet Nr. 1081ste Sal. Directionen. Ved Frue Øliva Pecreas Gravminde. Vandrer, du hvis Fied fører forbi denne Grav, stands og offer dens Beboer en Taare, thi hun er den værdig, jeg see, dit spørgende Blik, og da skal høre, og skulde du nogensinde faae Aarsag at klage over din Skiæbne, da skal du af hende lære at være standhaftig, vild, i samfulde 11 Maaneder har hun Livets tungeste Kors af et svage og med Smerte sagte aftagende Liv Og, og du skulde have seet hendes Taalmodighed, kiendt hendes faste Begreber og Religionen, endog da naar hendes Lidelser vare haardest, og Mennesket saa let bliver svag, seet denne gode Siæl kun bekymret for hendes Efterladte, og var du end den haardeste blandt Mennesker vilde dit Hierte dog lade mig skue et medlidende Træk i dit Ansigt. At hun var god skal være eder nok til Beviis, naar jeg siger eder, at hendes Vandel var hendes retskafne Moders udtrykte billede. Trepka, ædleste blant Mænd, – græd – thi dine Taarer flyde billigen, dit Savn er stort, eensom vanker du om i dit Huus, forgiæves søgende din saa elskede Trea, forgiæves troer du, efter Dagens Arbeide, ved hendes Side at henglide Aftenen, forgiæves venter du naar dine Forretninger kalde dig ud, ved din Hiemkomst at vorde modtaget af det kiærligste Smiil, der saa ømt stod malende i din Treas Ansigt. Jan, uskyldige lille – du ahner ei haad du har tabt, hun den ømmeste Moder, døde fra dig, for du med det første ved Moder kunne tolke dine barnlige Følelser; og kuns dine smaa udstrakte Arme var hendes Belønning - vox, og lad os ved din gode Bestemoders Opdragelse gienkiende i dig vor tabte Trea. - Bedrøvet Moder hvad du tabte, viser din Kummer, din Trea, din kjære Datter er ei meer. Hisset fra det Høiere gientager hun som den taknemlige Datter, hvad hun i sit sivt sidste Dage saa erkiendtlig bevidnede dig sin varmeste Tak for din sieldne Moderkierlighed, og din sødeste Løn maa være dig de ømme Kiærtegn, hvormed hun altid modtog dig. - Sød kende i tabte den huldeste Søster, hende der endog i eders Barndomsdage var eder saa agtet, saa kiær og i de voxende Dage blev eders trofasteste Veninde. J græde Efterladte og med eder enhver der kiendte dig velsignede Trea, og dog hvo vilde kalde dig tilbage fra den Grav, hvori du slumrer saa rolig, nei, lad os takke den Gud, der saa velsignende sendte os Døden, og lad som hun søge Trøst i Religionen og tænke os hendes lykkeligere Liv. et Hykkers falske smiger din Urne pryder, Ei leiet Pen ophøie skal dit Navn, Thi dine mange sieldne Dyder; Opvækker Centnertungt dit Savn. Tanker i Anledning af den 28 Martii 1807. Glæden selv langt bedre smages. Ved at skue dem med Lyst, Mørke Tanker langt bortjages. Fra der ædle skyldfrie Bryst, paa der Bryllupsdag vi skue Med den fande største Fryd: Hos dem brænder Elskovs Lue; Af dem elskes hver en Dyd. Sødt hensvinde Deres Dage: Lev De altid vel tilfreds! Varig Fryd De stedse smaae J en ædel huuslig Kreds, Dyden krone Deres Dage. Sorgen ei i Hiertet boe! Sielens Fred De stedse smaae, Nyd da altid varig Roe!