Københavns Adresseavis, 1776-09-25
Tanker. ved Hr. Etatsraad Horrebows Død, den 19 September 1776. Paa Smerters Leie lagt, af Døders Reeb omspændt, Og der med roligt Sind at kunne Afsked tage Med Venner, Slægt, og Børn, og kiærlig Ægtemage, Det vidner om en Siel, som er med Himlen kiendt. O Salig Horrebow, jeg saae Dig ligge der, Hvor meest adspreedte skal dog eengang med sig samles, Hvor, efter Lys og Trøst, i Afgrunds Mørke samles; Og der jeg saae Din Troe af Helte Gierninger. Din Siel var idel Lys, Dit Hierte fyldt af Trøst. En god Samvittighed stod i Din Mine malet. Det lærerige Sprog, som da af Dig blev talet, Var ey af Klygtens Hav, men Livets Kilde, øst. Af Verden var Du kiendt som en udmærket lærd. Den utaknemmelig ey mod Dit Navn vil være, Den Stund Fortienester og Lærdom staaer i Ære. Men Du udi Din Død lod see Din største Værd. Her viiste Du Dig Helt; Religionens Helt! Den skrekkelige Strid, hvortil Du var opfordret, Den mørke Vey, Du nu at vandre blev beordret, Du mødte med det Sprog: Din Vey paa Herren velt Paa Død og Evighed Du uforfærdet saae. Det er en Christens Præg, hvis Christendom er ægte, Dit Hierte, for bevandt al Verden at fornægte, Nu altsaa fandt det let, fra alting bort at gaae. Guds Almagt Dig ret klar af Himlens skabte Hær, Forvisset gjorde Dig, at Han, af hvem den sattes, Vil sin Opholdelse ey lade Dine fattes, Naar ikkun De, som Du, til ham sig holder nær Til det formanede Du Dine Børn og mig. Opfylder, sagde Du, bestandig Eders Pligter, Og glemmer ey det Maal, hvortil jer Skabning sigter, Saa skal enhver af jer vist blive lykkelig. Øm mod Din halve Siel, Du Hende gav den Trøst, Jeg har en naadig Gud, derom jeg er forvisset: Jeg gaaer nu bort herfra; men Vi skal samles hisset For vor Forsoners Skyld, som har os dyrt forløst. Han døde. Sørger ey, J dybt bedrøvede, Thi han er salig død. Det Æres=Trin er større, End alle Æres=Trin, Han havde kundet giøre Endnu i længer Liv for sin Fortieneste. Ønske. Sr. Tønnes Christian Lorentsen. Mad. Elisabet Niemand. paa Deres Bryllupsdag den 25 September 1776. Til Lykke med det Ægtebaand, Hvorved Du nu er bunden, Det knyttes ved Guds egen Haand, Du har vist Dyden funden. Gid Kierlighed tiltage maae Til sidste Levedage, Gid I den beste Næring faae, Og varig Glæde smage. Til Trods for hver en Skumlers Aand Skal J velsignet blive Af Standens Stifters rige Haand, Gud selv Jer Lykke give. Om at plante Krap. Krap voxer næsten i alle Slags Jordbund, men ikke allevegne eens, i sær fordrager den ikke vaade Marker, og hvor Vandet bliver staaende, i hvilke den gandske vist gaaer ud og raadner; J bare Sandbund eller alt forhaard Jord vil den ligeledes ikke voxe saa got, som i en mere løs Jordbund. Er saadan Jordbund tillige noget Sand=blandet, saa er den desbedre skikket til denne Vext. Overalt merkes, at de Jorder ere tienligst hertil, i hvilke Hamp, Tobak, Løg, Roer, og Rødder godt trives, hvorfor man ogsaa kan regne Jordbunden af udtørrede Søer og Moradser hertil, i sær for dens Fedmes Skyd, naar ikkun Vandet er vel afledet derfra. Den Mark, hvorudi man vil plante Krap=Rødder, maae i det mindste pløyes tre Gange, og hver Gang vel harves, paa det at alt Ukrud kan blive udryddet deraf, nemlig første Gang for Vinter, anden Gang først i Martii Maaned, og tredie Gang i Mai naar man just vil sette Krappen; Og da Krap=Roden skyder een og efter Jordbundens Beskaffenhed vel halvanden Fod ned; saa er det godt, ja endog fornødent, at den, som det enten falder for besværligt eller for kostbart at lade Marken to Spader dybt omgrave, lader samme med en Plov i det mindste pløye siorten Tommer dybt, og det i smaae Furer, derpaa overharve den med en tung Harve, saa dybt som mueligt, paa det at saavel alt Ukrud kan komme reent derudaf, som Jorden, saa vidt mueligt, blive løs Ved den første Pløyning for Vinter eller i det mindste ved den anden, maae samme Mark giødes jo meere jo bedre; velraadnet, og ikke alt for hidsig Giødning er i sær tienlig. Krap=Avlingen skeer best ved de fra Stokken udspringende unge Skud. Dette kan giøres, naar Veyrliget er mildt og varmt, og Plantagerne ere ti til tolv Tomme, høye, og har skudt Rødder fra midt i April indtil sidst i October Maaned, naar de ikkun faaer deres Vanding. Marken og Bedene tilberedes, naar Planterne settes, paa adskillige Maader. Man vil derfor her vise to Maader, og henstille til enhver Liebhabers Behag, at vælge, hvilken han vil Vil en Landmand tage en rummelig Mark og bruge den bestandig til at avle denne Vext paa, saa kan han inddeele samme sin Mark i lige Beede, hvert omtrent paa sen, otte, til til Fod; Paa det ene Beed trekker han ligefra Begyndelsen en Linie med en Havesnor, gjør i ligeLinie en Fure efter samme, som er fem til sex Tommer dyb, eller vel ogsaa dybere, naar Planterne ere større og længere, dog saaledes, at Furen paa den Side, hvor Snøren ligger, og Planterne komme til at staae, falder lidet skraae; denne følger en Person, som bærer en god Haandfuld af Planter, der i Forveyen med Rødderne ere blevne dyppede i et Kar Giødnings Vand som er blandet med Leer eller Havejord, og nedlegger en Plante efter den anden i den gjorte Fure op til den Side som gaaer noget skraae, dog saaledes, at den underste Rod kommer til at ligge noget bøyet ved Enden af Furen; en anden Arbeyder, som følger efter denne Person, trekker den Jord i Furen igien, som er optaget af den, og legger samme paa Roden og Panten, saa at den, om det kan lade sig giøre, tildekkes med Jord indtil det næstsidste eller sidste Leed, hvilket nødvendig maae staae oven for Jorden; og ved denne eller en anden bag efter gaaende Person bliver den paalagte Jord, vel og saaledes fasttrædet til Rødderne og Planterne, at de ingen Skade lider. Naar dette er skeet, fløtter man Snoren en Fod breedt længere ind i Beedet, og forretter samme Arbeyde indtil Bedet er gandske færdigt. Man finder ved dette Arbeyde fornødent at erindre, at 1) Vil det være raadeligt, at lade ligge et Par Fod bredt bart og tomt saavel oven til som neden til ved Ageren, samt een eller halvanden Fod bredt paa begge Sider, paa det at Rødderne hverken skal løbe ind i Naboe Ageren, eller blive beskadigede ved det i næste Ager foretagende Arbeyde. 2) Paa det at man ey for længe slæber de unge Planter omkring, efterat de engang ere blevne optrakte, er det best, strax at sette dem, efterat man har optaget dem, og at bringe dem i den friske Jord; men skulde de dog alligevel være blevne noget viisne, saa komme de sig igien, naar man setter dem i frisk Vand. 3) Omendskiønt nogle, i den Hensigt at faae flere Rødder, legger Planterne ikkun en Haandbred fra hiinanden i Furen, saa er dog sligt hinderligt for Røddernes Udbredelse i sig selv, følgelig er det raadeligt, at Planterne i det mindste lægges sex eller otte Tommer fra hiinanden. 4) Ved Planternes Bedekning med Jord maae vel iagttages, at der ingen Jordklumper kommer paa Planterne at ligge. Naar nu et heelt Beed, f. Ex, otte Fod bredt, er paa saadan Maade belagt med otte Rader Krap Planter, saa lader man om man altid vil bruge en Mark til denne Avl, og derudi hvert Aar nedlegge friske Planter, det næstfølgende Beed af ligesaadan Breede, nemlig otte Fod, ligge ledigt. Ligesaaledes giør man naar det tredie Beed er plantet, med det fierde o. s. v. Ligesom de Beede, der ved denne Dyrkningsmaade blive liggende ledige, tiene dertil, at der i samme kan indlegges nye Planter i det tilkommende Foraar, saa forstaaer det sig selv, at samme saavel for Vinteren, som førend de sættes, maae tilbørlig tilberedes efter foreskrevne Maade, dog kan man i Forsommeren benytte sig af dem til Kaal og Roe Avl, dog maae i saa Fald paa nye giødes. Det næste Aar gaaer man ligesaadant til Verks med Be plantningen i de Beede, som har ligget ledige det første Aar, og da Krap=Rødderne i October Maaned det andet Aar optages af de Berde, som har været beplantede det første Aar, saa kommer disse derimod nu til at ligge ledige, og maae derfor til videre Beplantelse atter forsynes med Giødning, sammes Tilbereedelse koster nu saa meget mindre Møye, som de ved Røddernes Optagelse bliver vel paa tre Fods Dybde ligesom omarbeydede med Haanden. Dette er den første Maade, at besette en Mark med Krapplanter. Den anden og hidtil mere almindelige Maade er følgende, naar man har vel tilredet Marken, og som forhen allerede er bleven meldt, har ladet Ageren beholde Plads, for ikke at blive beskadiget af Naboe=Ageren, saa anlegger man Berdet paa otte Fods Breede til Planternes Setning, stikker ved Begyndelsen af Beedet Snoren til begge Sider, trekker derefter Furen, legger Planterne derudi, trekker Furen til, og træder Jorden jevnt og Planterne, ligesom ved den første Maade; derpaa gaaer man en Fod breed, længere frem med Snoren, gier ligeledes den anden, og paa samme Maade de otte Rader i dette Beed. Naar det er skeet, lader man tre Fod breedt ligge ledigt, og beplanter det andet Beed ligesom det første, indtil Enden paa Ageren, at de otte Fod brede Beede besættes med otte Rader Krapplanter, saaledes at der efter hvert Beed bliver liggende en Plads paa tre Fods Breede; denne kan man benytte sig Sommeren over til Kaal, Roer, o. d. l. Dog maae man tage sig i Agt, at man dermed ikke kommer Karpplanterne for nær.