Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-11
Moniteuren tilstod meget ydmyggen, at den ikke formaaede at trænge ind i det franske Cabinets Bevæggrunde til at gjøre Fredsforslag, men den henholdt sig til Talleyrands Tale, hvori for sikkredes, at det var den politiske Reliogisk tets Grundsætninger, som tilskyndte Keiseren til at gjøre Alt, for at forekomme store Ulykker; thi at frygte havde Frankrig intet, da alting var i den meest blomstrende Forratning, medens Engelland, derimod uophørlig truedes paa alle Punkter af 1500 Baade, 60 Linieskibe og en tapper Arme anført af Verdens første Generaler. De anorTalere, som Segur, Regnand de St. Angely u. gjentoge de af Talleyrand yttrede Jdeer, bestand udtømmende sig i Lovler over Keiseren og Forhaanelser mod Engelland, uden at nogen egent deraf kunde indsee de sande Bevæggrunde til Fre forslaget eller skimte Grundvolden, hvorpaa Freden skulde, hvile. Den 10de Februari erfarede, min dette imidlertid tydeligst af det Svar, som Keiseren paa en Deputation fra det lovgivende 6 gav ved Forelæsningen af en Takadresse. jeg besluttede at tilskrive Kongen af Engelland sagde han: "bragte jeg til Offer den retmæssigst Omsindtlighed og de hæderfuldeste Lidenskaber. Hus sket, at spare mit Folks Blod, har ophøiet med over de Betragtninger, der sædvanlig bestemme Menneskenes Beslutninger. Jra vil stedse var beredt til de samme Offere (hvilke,). Jeg søge allene i den nærværende Slægts Lykke min Hæde og min Lykke. Jeg vil, saa vidt jeg kan virke den til, at menneskekierlige og høihjertede Jdeers Huredømme skal være Aarhundredets Character. Mi kan dette Sindelav ikke tilregnes som nogen Svaghed; os, det blideste, meest oplyste og menneskeligste Folk tilkommer det at minde Europas civiliserede Nationer om, at de kun udgjøre en Familie, og at Anstrængelserne ved deres Tvistigheder indbyrdes ere Angreb paa fælles Vel." Denne skrømtede Tale, der ved sit tilsyneladende hjertelige Sprog kan skuffe den Usaakyndige, indeholdt dog den Sandhed, at Europas civiliserede Nationer udgjorde en Familie, det vil sige: en medelst Familie, kun med den Forskjel, at den braske Mede myrdede sine Børn af Skinsyge den franske af Herskesyge. Naar Napoleon bestandig beraabte sig paa sin Menneskelighed og sit Ønske at spare Blod, saa kunde dette vel troes af Franske, hvis Menneskekierlighed og Oplysning han til Gjengield ved hver muelig Leilighed ophøiede; men den ubestukne og uforblindede Grandsker kunne saadanne politiske Lygtemænd ikke mislede. Agtelse for Menneskelig og Ønsket at slærde Menneskeblod er uden for Politiken naturligvis den skjønneste Ædelsteen i en Monarks Krone; men, hvor politiske Misforhold eengang have fremkaldt Krig, der ere saadanne Humanitetsfølelser kun intetsigende Floskler. Hvil ten Monark har nogensinde indgaaet en for ham ufordeelagtig Fred, blot for at spare Menneskeblod De sædvanlige Præmisser i Fredsslutninger: "lige besselede af det Ønske, at gjøre Ende paa Blodsudbydelserne &c." hører til de almindelige diplomatiske Formaliteter, som man har bibeholdt, fordi de ere gangne i Arv fra Slægt til Slægt. Kun af to Aarsager slutter man Fred, enten fordi man ved Freden faaer hvad man ved Krigen har attraaet, eller fordi man ikke længer kan føre Krig. Den, som vilde slutte Fred, for at spare Menneskeblod, vilde maaskee nogen Tid derefter blive tvungen tilat udgyde dobbelt saa meget Blod som han havde svaret. Regenten kan umuelig beregne hvad han i saa Henseende har vundet paa Menneskelighedens Vegne. Ti Gange saa mange Strømme af Blod havde maaskee været sparet, dersom man strax i Begyndelsen, med visse Jndskrænkninger, i denne Punkt havde fulgt Napoleons Exempel. Han, som bestandig talede om sit ømme Hjerte paa Papiret, skaanede intet paa Valpladsen, naar det gjaldt om at afgjøre et Slag. Man har bebreidet ham det ste som een af hans værste Handlinger, skjøndt man maaskee i Grunden burde rost ham for den som een af hans bedste. (Fortsættes.) Giensvar paa Giensvar.