Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1837-10-20
Om Saltvandssisk i Odense. Naar undtages i Frostveir og Vinteren og enkelte Gange til andre Tider, hvor En eller Anden kan faae levende Fisk i sin Vogn i Kjerteminde, Assens a., skulde Man, ved at betragte den Fisk, som sædvanligviis, besynderlig i varmt Veir, her nydes, snart troe, at Odense var flyttet mange Mile fra Hav og Fjord og at Fisken havde maattet gjøre Landreisen derefter. Aarsagen er hver Mand bekjendt: at den Fisk, som Man f. Ex. har spiist i Dag til Middag, i Almindelighed er fisket i Gaar Morges, altsaa som oftest har været mere end 21 Timer død og lagt hos Fiskerne til i Morges tidlig, hvorefter den, sjeldnere paa Vogn, og da altid sammendynget, end i Kurve paa Mænd, Koners og halvvorne Børns Rygge er baaren 2 a 3 Mile, for den udbydes til Salg her i Byen. At dette kunde og burde forandres, vil vist Enhver være enig med mig i, ligesom og, at dette ikke kan skee bedre end ved Qvaser, hvori Fisken kunde føres levende til vores Kanalbassin og herfra enten kjøbes og afhændes direkte af Forbrugerne eller af Qvaseskippernes Udsendte omføres, som nu skeer af Fiskerne, til Folks Dørre. Jsær blev det da Seeden, Dræbye, Munkeboe, Midskov og fl. Byer, foruden Kjøbstaden Kjerteminde og maaskee og Bogense, som beqvemmest vilde kunne speculere paa denne Entreprise. Vil Man mene, at dette tildeels blev en for lang Transport, betænke Man, hvormange Fiskeqvaser der daglig gaae baade fra Skagen, Frederikshavn og Sæbye ligge til Kjøbenhavn og andre langt fraliggende Steder, ja at endog Bornholmerne deeltage i denne Fart og at Alle i Almindelighed finde betydelig Fordeel derved, stundom flere hundrede Procent Avance; men, sandt nok bør en saadan Fiskeforsendelse staae i Forbindelse med Salte- og Torrerier, hvilke ogsaa meget favorabelt kunde etableres i Kjerteminde, efterdi disse Qvaseudredere bør have en saadan Accord med hine Saltnere, at om flere Dages Modvind eller andre Hindringer indtræffer efter at de have indtaget Ladning, de da afkjøbe dem deres døde Torsk, Flyndrer a. noget under Jndkjøbsprisen, for at disse Fisk, som ei bør forsendes, strax kan anvendes til Saltning eller Tørring. Saa maatte det vist ogsaa under en større Freqvenz kunne betale sig at etablere et Trankogerie, ogsaa i Kjerteminde, hvoraf vi have seet flere med Fordeel anlægge paa lignende Steder, for at ikke Jndvoldene, især af de fede Efteraarssild, skal henslenges til mere Jncomodation ved at forpeste Luften i Byen, end Gavn for Ageren, skjøndt Gjødning efter Udkogningen alligevel obtineres. Ei heller maa det, ved at gaae tilbage til Fiskerqvaserne, forglemmes, hvormange Menneskers Arbeidskraft der ved denne Søeforsendelse vilde bespares for andet Brug, som nu vandre daglig 4, 5, ja stundom flere Mile (Tour og Retour), ikke sjelden i ondt Veir og Vei, Enhver især naturligviis med et i Værdi saare ringe Qvantum Fisk (Flere oftere langt under end over en Rigsbankdaler), til liden Vinding, imod som om de, selv endog imod at give lidet bedre Kjøb, kunde, som er det Sædvanlige paa andre Steder, sælge Fisken lige fra Baadene i Søen til Qvaserne; af hvilken Aarsag Fisken ei heller kunde blive synderlig dyrere ved denne Søe- end som nu ved Landeveistransporten; men selv om dette skeete, vilde saadant dog ikke ændses af Odense anerne, som daglig maa beklage, ikke, lig saamange andre Søe kjøbstæder, at kunne nyde en saa behagelig Spise som Saltvandsfisken er, i sin oprindelige Godhed. Vel sandt, at Qvaserne i alle Tilfælde sandsynlig ikke ganske vilde udelukke al Gang eller Kjørsel med Fisk hertil Byen, da det nok er troligt, at Man ikke alle Steder eller til alle Tider kunde komme i Forbindelse med disse Forhandlere; men dette er jo heller ikke saa magtpaaliggende; derfor ophører Sagen, ikke at være et Gode, og fik fattige Folk bedre Kjøb paa de hertil Byen landveis befordrede Fisk, vilde de vel ikke mindre da, end nu ingen levende Salvandsfisk kan erholdes, kjøbslaae derom. Jkke indvende Man mig, det jeg heel vel veed, at flere i Kjerteminde salte Sild hvert Aars Fisketid, da jeg meget Mere, har hørt, at selv disse Jndvaanere have beklaget sig over, at der ikke existerer et ordentlig Salterie i det Store med pecuniær Kraft, hvorved Fiskeriet dersteds ogsaa efter deres Formening først vilde komme i Flor, hvorimod Tiden nu i det Sted gaaer bort for Fiskerne ved ofte at maatte søge de sjellandske m. fl. Kjøbstæder, for at faae Afsætning derpaa; Noget, de gjerne vilde overlade til Kreilere (vaadførende Fiskehandlere). eller hvem Anden, der strax vilde skille dem derved. At der forresten burde gives hine Fiskerqvaser muligste Lettelse i, om ei reen Fritagelse for all Kanalafgivt m.v. heri Odense, formener jeg at være en Selvfølge. Maatte disse Linier nu vække Kyndigeres Tænkning over Sagen og denne fremmes, har jeg opnaaet min Hensigt, hvorved Man ei vil forglemme, at det ikke alene er Odense og Kjerteminde, men ogsaa saa mangfoldige Landboe=Fiskerfamiliers Jnteresse, som det angaaer. N. A. Holm.