Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-04-06
Udgiveren ved nogle Hundrede Abonnenter: fremtvinge en For forudgaaet besindig Overbeviisning om løseligen henkastede. Baand og Forhold er ikke ubetinget under Medborgeres Vegn. have en Mening og uforholdent charakt. staaende HandfølgebleStiftstiden. Om den egentlige Hensigt med Følgebladet til Thomsens Avis" af 21 ds. blot har været at vække mig af en formeentlig Dvale, for nærmere at prøve min, Selvstændighed og Sandhedskjærlighed paa den ene, min Jndsigt og Smag paa den anden Side", eller om Man har villet give at forstaae, at Man ved allerførste Leilighed vil fravriste Udgiveren af Fyens Stiftstidende en Forandring i Redakteurens Person, for da selv faktisk at udøve eller dog at beherske Redactionen under en vis Partiaands Ægide, skal jeg lade være usagt. Det er derimod klart, at Man har villet insinuere, at jeg har handlet, som om jeg ikke var mit Kald voxen, og naar jeg hermed sammenholder de andre Forsøg, som i disse Dage ere blevne gjorte for at skade Avisen, hvorved jeg sigter til den Plan, paa trykte Blanquetter at vinde Underskrifter til at afsige Avisen samt til hvad jeg ellers har erfaret om Forhandlingerne i den merkantilske Forening og deres Konseqventser, saa kan jeg ikke undgaae at antage, at jeg, idetmindste af et Parti, ogsaa forfølges i min sociale Existents. Begge Dele have været vel skikkede til for en Tid at sætte mig ud af den rolige Sindstemning, der udfordres til at afgive et sindigt og værdigt Svar, og det er derfor, at jeg først nu møder de 19 Herrers Erklæring. Først haaber jeg, at et rettænkende Publikum vil fritage mig for at gaae ind paa det Punkt i Erklæringen, der handler om min Strid med Hr. Karup. Denne Strid er nylig tilendebragt, jeg vilde nødig tænde den igjen og jeg bør ikke antage, at, hvad Man saa end dømmer om den, min "Tone og Skrivemaade, deri, som dog kun et enkeltstaaende Moment, har kunnet begrunde et Opraab til Jndignation mod Fyens Stiftstidende, saaledes, som det indeholdes i de 19 Herrers Erklæring. Dernæst vil jeg erklære, at det ingenlunde kan være min Mening, at jeg ved min Redaktion skulde have leveret noget særdeles Godt; jeg mener kun, at den har været taalelig og at der skal spores en Fremgang til det Bedre; idetmindste er jeg mig bevidst, at jeg ikke har ladet det mangle paa Flid og redelig Stræden i den Retning. Man synes at troe, at Man seer alt mit Arbeide til Avisen, naar man seer selve Avisen; Man tænker herved ikke paa den Masse Blade, som jeg maa gjennemlæse og Man kan ikke vide, at mit Arbeide som oftest er meget større, end at Avisens ved tilfældige Avertissementer indskrænkede Rum kan optage det. Man taler om et som oftest efter andre Blade ligefrem aftrykt Jndhold; hvorfor skulde da en Artikel ikke ligefrem aftrykkes, naar Redaktionen har bestemt sig for den og troer, at den i sin Heelhed kan have Jnteresse, hvorfor skulde jeg heri gjøre en Undtagelse fra alle andre Blade, Jeg har endog utallige Gange været i det Tilfælde at ønske, at en Artikel maatte kunne aftrykkes i sin Heelhed, naar Rummet eller andre Hensyn have nødsaget mig til at excerpere eller omarbeide den, og jeg har derved ofte havt den Fornøielse at see, at andre Blade have valgt min Omarbeidelse istedetfor den originale Artikel. Men hvorefter skal jeg lade aftrykke den udenlandske Politik, naar den leveres saa tidlig, som det med yderst faa Undtagelser er skeet, Jeg vil gjerne troe, at Fleertallet af de 19 Herrer anseer den udenlandske Politik i en Provindsavis for noget meget Uvæsentligt, som maaskee endog aldeles kunde falde bort; de have jo Adgang til større Blade, hvorden udførligere drøftes. Men jeg har tænkt mig, at en Provindsavis bør tage fortrinlig Hensyn til den langt talrigere Deel af Læsere, der ikke have Leilighed, Tid eller Raad til at læse andre Blade, og at det derfor paaligger den som en Pligt, at give et Referat af det Vigtigste, der rører sig baade i Jndlandet og Udlandet. Hvor udførligt dette Referat kan blive, er nødvendigviis afhængigt af det dertil tilstaaede Rum, hvilket Rum ogsaa maa bære Skylden, naar en Artikel, der i rette Tid er bleven expederet af Redakteuren, først senere kan finde Plads i Bladet. Jeg kan ikke troe, at jeg ikke skulde være qvalificeret til den Post, jeg beklæder; Historie og Politik have ligefra mine Studenteraar af været mig en Yndlingsbeskjæftigelse, skjøndt til for faa Maaneder siden af aldeles privat Natur, intet af Tidens store Spørgsmaal er blevet mig fremmed, hvorvel jeg ikke har kunne adoptere dem alle og navnlig vor Tids Stræben igjennem Assostationsaanden at fremme partikulære Jnteresser, i Modsætning til de Gamles altopoffrende Fædrelandskjærlighed, aldrig har tiltalt mig. Men min Bane som Journalist er endnu saa kort; skulde det være ubilligt, at vente noget mere Taalmodighed, Jeg kan tage feil baade med Hensyn til de Principer, hvorefter jeg har søgt at besørge Redaktionen og til den praktiske Anvendelse, som de have fundet, og jeg skal altid være tilbøielig til at lade mig belære, naar det skeer paa en human og værdig Maade. Jøvrigt maa jeg protestere imod, at de 19 Herrers ubetingede Forkastelsesdom skulde være et Udtryk af den offentlige Mening; jeg kan forsikkre dem om, at der ogsaa gives en anden Mening, som ikke deles af Faa. Rigtignok erklære de alle dem, der ikke tiltræde den af dem udtalte Dom, for uberettigede til at yttre en Mening i Sagen, men jeg kan neppe troe, at de for Alvor ville opretholde denne Paastand, der paa den ene Side tilskriver dem selv Ufeilbarhed, medens den paa den anden indeholder en ligefrem Fornærmelse mod en talrig Deel af Publikum, hvilken Fornærmelse dog faaer en komisk Side, naar man seer hen til en Deel af Underskrifterne. Naar en Mand paa vedkommende Privilegiebesidders Vegne overtager Redactionen af et Blad, hvis Frihed og Raaderum begrændses af en offentlig speciel Censur, vilde han ofte udsætte Privilegiebesidderen for Ubehageligheder, dersom han med Hensyn til den inden- og udenlandske Politik gik udenfor den ham i Lovgivningen foreskrevne simple historiske Meddelelse. Han er saaledes udelukket fra at have en uafhængig Dom og fra at iagttage en selvstændig Behandling af Tidens Spørgsmaal." Dette maa han overlade Oppositions partiernes Befordrere og Bærere at udføre i de dertil oprettede, speciel Censur ikke underkastede Blade; han kan i det høieste ved det Udvalg han træffer lade skimte den ledende Aand. - Hvad derimod angaaer en Varetagen af de lokale Jnteresser", da vil ingen oplyst og sandhedskjærlig Mand benægte, at en Bladredakteur, hvis borgerlige Stilling ikke indvier ham i de kommunale Anliggenders rette Forhold, ikke at tale om deres Mysterier, ikke bør lade sit Blad varetage disse Jnteresser; han vilde let blive en Partifører i Byen, og ofte kun indvirke forstyrrende paa Sagens , selvstændige Behandling for Jnteressernes rette Forum. Noget Andet vilde det være at yttre sig ledende over vigtige kommunale Spørgsmaal; men hertil udfordres større Jndsigt og meere Omraade, end nogle Maaneders Redaktion kan forskaffe, naar Man vil vide sig sikker imod egoistiske og partikulære Hensyn. Men Udførelsen. af et nyttigt Forsæt er ikke opgivet, fordi det er opsat. Har saaledes den praktiske Anvendelse af mine aandelige Kræfter i "Jdeernes Tjeneste været af en meget passiv Natur, saa indsees dog ikke, at dette kan have bevirket nogen væsentlig Skade; tvertimod synes det tydeligt, at det mangen Gang maa gavne, naar der istedetfor Redakteurens Raisonnement, der altid maa blive eensidigt, fordi det kun bør udtrykke hans personlige Anskuelse, gives en, naturligviis efter Bladets Rum lempet, Bedømmelse af Sagen fra forskjellige Synspunkter. Naar dertil kommer, at Bladet med Erkjendtlighed har modtaget og optaget, hvad Oplysningens og Jntelligentsens Befordrere, have meddeelt det til det almindelige Vels Tarv ved de lokale Jnteresser (Man betegner rigtignok disse Meddelelser som tilfældige, men hvad om de alligevel, da de dog ere komne, i flere Tilfælde skulde have bibragt Redakteuren den Anskuelse, at det efter Omstændighederne var blevet unødvendigt for ham at yttre sig selvstændigen?), saa har dog vel Udgiver og Redakteur ikke undladt at lade Bladet være et Organ for den oplyste offentlige Mening!" og det indsees saaledes ikke, at Bladet har staaet paa et lavere Punkt, end de fleste andre Provindsaviser, hvilken Paastand iøvrigt hører til dem, der ere lette at opstille, men vanskelige, for ikke at sige umulige at bevise og som Man derfor ikke skulde vente fremsat af saa sandhedskjærlige Mænd, som jeg gjerne vilde antage de 19 Herrer for at være.