Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1814-11-17
J det engelske Blad Morning-Cronicle læses følgende Artikel: "Jerome Bonapartes Gemalinde, der er en Prindsesse af Würtemberg, og Prindsesse Charlotte af Engelland ere i lige Grad beslægtede (den Ene paa Mands og den Anden paa Qvindesiden) med Prinds Frederich af Wallis, Fader til den nu regjerende Kong Georg 111 og Stamfader til alle engelske Kron=Prætendenter. De ere som Døttre af to Søstre begge Kousiner i første Led Jfald altsaa ingen Udelukkelses=Alt skeer kan det Tilfælde indtræffe, at Jeromme Bonapartes Gemalinde kunde blive Dronning i Engelland og hendes Søn Prinds af Wallis Hvo der ønsker at lase en komplet dansk Bandsættelses=Historie, saaledes som samme endnu har fundet Sted i Aaret 1701, finder en interessant Beskrivel herover i sidste November=Hefte af Professor O. Wolffs Journal for Politik. Præsten Hr. Lindenfeld havde nemlig i sit Anner, Hald Sogn i Aarhuus Stift, en gienstridig Krabat, ved Navn Jens Jensen Bach, som alle Formaninger uagtet holdt sig fra Alterens Sacramente. Først fik han da denne ubodfærdige Synder ved en Provste=Ret dømt til at staae aabenbar Skrifte. Denne Dom blev siden ved Landemodet skjærpet derhen, at Præsten i 8 Uger holdt Bøn for ham af Prædikestolen, derefter lyste til Bands tree Søndage efter hinanden og endelig udelukte ham fra Guds Menighed og Samqvem, hvilket Alt skeete med alle tilhørende Formaliteter, saasom, at Præsten overantvordede Synderen i Satans Hænder, og vilde ved Degnen lade han udlede af Kirken, hvilket imidlertid ei kunne skee, da har ei havde indfundet sig. Men det var saa langt fra, at at denne Bandsættelse frugtede nogen Skræk i Synderen, at han meget mere indstævnede Hs. Veiærværdighed for høieste Ret. De mødte og begge i Kjøbenhavn; men her blev Sagen ved Andres Omhu forligt, og Hans Bache lovede efter sin Hjemkomst at melde sig hos Præsten, for at blive udlyst af Banden. Men efter Hjemkomsten kom hans gjenstridige Sind igjen over ham, hvorfor Præsten maatte erhverve en nye Præsteret, hvorved han blev overleveret den verdslige Ret, for efter Lovens 2 - 9 - 1 af denne at forvises Kongens Riger og Lande. Det frugtede, og Personen lod sig nu af Præsten lyse af Bandet og efter offentlig Absolution igjen indlemme i Menigheden. Antoine de Blois Clair, Hofpræst under Christian 5tes Regjering, bekjendt af s. gjentagne Religions forandringer, har selv antegnet i en Piece følgende: Jomfrue Maria var af tree Religioner. 1) Var hun født i den jødiske Religion, 2) var hun af den calvinske Religion, 3) var hun af den lutherske Religion. Det første bevises af hendes Herkomst af jødiske Forældre. Det Andet, fordi hun svarede Encelen Luc. 1, 34, hvorledes skal det gaae til, Ligesom Calvinisterne sige om Christi Legems Sacrammentaliske Nærværelse i Brødet: Hvorledes skal det gaae til Hvorledes: Det Tredie bevises deraf at Maria begyndte, at troe Guds Ord, da Engelen saade : Hos Gud er ingen Ting umulig; thi hun svarede og sagde; See jeg er Herrens Tjenerinde, mig skee, ligesom Du haver sagt. Det er et luthersk Svar. En spøgefuld engelsk Theolog vedblev med sine Løier efter Døden, i det han testamenterede sin Tjener en Kuffert, hvori - saa udlod han sig - var Noget han kunde drikke paa, efter hans Død." Han døde, og Tjeneren var ikke seen til, at aabne Kufferten, og fandt istedenfor en Skat, eller i det mindste en Arveskjenk, ikkun en - Spegesild. Pasquier, fransk Skribent og Parlementsadvok(død 1615) havde havt tree Koner, og sagde, i et latinsk Epigram over disse hans Hustruer, at han havde taget den Første propter Opus (til Gjerningen) den Anden proper opes (for Penges Skyld) og den Tredie propter open(for Hjelps Skyld).