Norske Intelligenssedler, 1766-05-07
NordJntelligen No. 19. Onsdagen den 7 Maji 1766. Sedler. Messieurs: Efterat de Maanedlige Afhandlinger holdt op hos os, som ret er at beklage, tier alle vore Patrioter stille, Det synes at fra den Tid af er al vor Mangel forbedret, og at det saa kaldte almindelige Beste er sadt paa gode Fødder. Jeg veed vel og af mange Omstændigheder har erfaret, at det er blevet til en Latter iblandt os at være Patriot. Jeg tilstaaer det kand have sine Aarsager, men den naturlige Pligt, som ved Fødselen er os indpodet, Kiærligheden til Fædrenelandet, udfordrer dog, at hvad vi end kunde exponere os for, bør vi med Alvorlighed tænke paa vort Folkes alt for længe i Dvale liggende Lyksalighed og aldrig lee af Ting, der ere saa vigtige og høyst betydelige; Jeg har ved en og anden Leylighed tilforn søgt at opmuntre mig selv og Eder, ædle Landsmænd, til at lægge denne Sag paa Hiertet, men meere kiendelig og paa en langt anden Maade, end tilforn; Ved denne Leylighed vil jeg opvække Eders Eftertanke og Agtpaagivenhed, om og hvorledes vore Fabriquer, som vi ved vor egen Hielp har etableret hos os, kand holdes ved lige, og om det er muligt, nogenledes blive forbedrede. Siden vi ingen publiques Fonds har, som kunde hielpe os, eller paa en anden Maade kand vente at understyttes, saa har det en seen og meget langsom Gang med vore Fabriquers Jndrettelse, og naar de endelig ere komne i Drift, saa er der utallige Vanskeligheder, som truer dem med Undergang. Vi har nær om os betydelige Fabriqver nok. Vi har Glas-Pusterie, Sukker-Raffinaderie, Fayance-Fabrique, Alun-Verk, og fleere saadanne; Men om vi selv eller andre have Fordeelen deraf, er det som nøye burde undersøges; Hvad Glas-Pusteriet angaaer, da veed jeg ikke at vi af vort eget har andet at fournere Værket med, end allerne den dertil udfordrende Brænde-veed, i det mindste havde vi ikke andet, da Værket blev anlagt; De betydeligste Ting, som Pot-Asken og Salpeteren, maa vel alt eller for det meste hentes fra Fremmede; Vi ere Den eller De, som ere Opfindere og Beskyttere af dette Værk, en ævig Afmindelse skyldige, og ingen Æres Tegn kunde bæres med større Distinction, end den som blev givet saadanne duelige og retskafne Borgere; Men elskelige kiære Brødre, Kunde vi ikke have større Fordeel af dette ypperlige Værk, end vi har Kunde vi af den Tang, som findes i Mængde ved vore Søe-Kyster, ikke blive forsynet med den fornødne Aske, og kunde de alle reede anlagde Salpeter-Værker, hvorpaa allerede af Landet ere gjorde saa anseelige Forskudder, ikke understyttes og komme i Gang. Kiære Landsmænd, fortryd ikke paa, at jeg giør disse Erindringer, og dersom jeg tager Fejl, saa tilgiv den der ikke taler for sin egen Fordeel, men som een fra at Egennytte ubesmitted Kiærlighed til det Almindelige har forført til at kundgiøre sine Tanker (a). Vi have 2 eller 3 Sukker-Raffinaderier her i Landet; Det er sandt, vi ere meget lykkelige, at samme ere os bevilgede; Vi har endog faaet Tilladelse lige med andre Kongens Undersaattere, at hente med vore egne Skibe det raae Sukker fra Vest-Jndien, men ved det at vi ikke kand fournere vore Skibe med den paabudne Provision, saa følger ufejlbarlig deraf, at det raae Sukker kommer os høiere, end andre kand have det for, og at vi umulig ikke med Fordeel kand sælge det Raffnerede efter de Priser, som det haves for fra Fremmede, naar dette endnu kommer dertil at Arbeids-Lønnen hos os for Folke-Mangelen er excessiv høi imod hvad den er paa andre Stæder. Placaten af 3de Junii 1758 giør os en temmelig Hinder i denne Handel, Derved er paabuden, at alle vore Skibe, som gaae til de Danske Americanske Ej lande, skal være forpligtede, at medtage saa kaldet Provision, Smør, Talg, Kiød, Flesk, Ost, Brød, Meel og Gryn til Forhandling der i Landene, saaledes, at et Skib paa 50 Læster og derunder, skal medtage Provision for 2000 Rdlr.,et paa 50 til 80 Læster for 3000 Rdlr., og et paa 80 Læster og derover for 4000 Rdlr. beregnet efter Jndkiøbet paa det Sted, hvorfra Vahrene indskibes. Vi har til denne Tiid ikke kundet anskaffe os selv saa anseelig en Qvantitet af disse Vahre, som Placaten paabyder, men vi har været nødde til at hente dem uden Riget og at betale dem saa højt, som Vedkommende for godt befinder; Thi det er os aldeles forbuden, at hente Vahrene derfra, hvor vi enten kunde give Vahre for Vahre, eller betinge os billige og moderate Priser; Der er ingen Mellem Vej forundt os; Enten skal vi aldeles needlægge denne Handel, eller skal vi betale den til vore Skibe udfordrende Provision til saa høi en Priis, som det behager Sælgerne at ansætte den. Dette. (a) Det er got, at vor Patriot erkænder, at han kand tage Fejl, han betragter ikke, at en troløs Vindmager ved sine Salpeter-Forslag skildte Landet ved saa mange 1000 Rdlr., for hvilke hverken det belovede Udbytte eller mindste Rigtighed kand erholdes, og naar de, som vilde anvende noget til almindeligt Bedste, saa bedrages, tabes vel al Lyst til videre at understytte saadane offentlige Forslag, Dette spaaer os allerede, at disse nyttige Indretninger maa undergaae; Men kand vi ej komme saavidt engang, at vi af vore egne Producter kunde tilveiebringe denne Provision, Kunde det ej komme dertil, at vores Fordeel og Velfærd blev agtet lige med andres, Jeg holder for, at paa hvad Maade det og skeer, bør vi understytte denne Handel.