Corsaren, 1843-03-10
En Pariser Retscene. Celeftin Chatillard, Typograph, vendte den 30te Januar tilbage til Paris, efterat have taget en solid Frokost til sig, i Forening med nogle Suppebrødre, i et af de i Nærheden af: Paris beliggende Værtshuse. Chatillard er rund som et Æble, han tramper i Snavset, saa det staaer ham om Ørene, han stager sig frem i Gaderne fra Høire til Venstre og fra Venstre til Høire, han springer, hopper, dandser til stor Misfornøielse for de arme Fodgængere, som han mærker hist og her med Gadestænk. Chatillard, som accompagnerer sine Evolutioner med passende Sange, ankommer saaledes til Austerlitzbroen. Foran ham marscherer en Afdeling Pompiers (o: Brandfolk), som ere fritagne for at erlægge de sædvanlige Bropenge. Chatillard følger efter i deres Fodspor og gjør ikke det mindste Tegn til at fore Haanden til Lommen. "Herre! Herre!" skriger den gamle Veteran, som er Vægter ved Broen, "De glemmer at betale! . ... Typographen vedbliver sin Gang, bestandig syngende, bestandig hoppende. "Herre! Herre!" raaber Jnvaliden paany, idet han løber efter Chatillard, " De har ikke betalt!" Den Drukne standser, vender sig om og svarer: "Vist har jeg ikke betalt; men de der foran, have de betalt, hvad?" - "Det er en anden Sag," siger Bevogteren; "De seer jo nok, at det er Pompiers." - "Og jeg da, hvad er jeg? Er jeg maaskee ikke ogsaa en Pomper? Jeg er tre hundrede Millioner Gange bedre Pomper end de der! Jeg er Pompernes Konge! . .. Farvel, Gamle! Tak for den Snak! . .. Leve Keiseren!" Og nu fortsætter, Chatillard sin Vei, sine Drikkesange og sine Entrechats. Trods Træbenet løber Jnvaliden skrigende og gestikulerende efter Chatillard. Denne skriger endnu høiere, og kalder Pompiererne til Hjælp, som næsten ere ved Enden af Broen. Til mig, Kammerater!" raaber han; "til mig, brave Pompere! Hjælper en Ven, en Pompersom Eder, som man vil gjøre den meest strigende Uret!" Soldaterne standse, vende om, og udbede sig i Forklaring om, hvad der foregaaer. Jnvaliden fortæller det. "Det er sandt, det er just Sagen den!" raaber Chatillard.... "J see det, agtværdige Pompere. Denne gamle Vanskabning har fortalt Eder Tingen .. .. Hvad mener J, skal vi kaste ham i Vandet? Hurra, paa Hovedet; i Vandet med Voltigeuren!" Man har ikke nodig at sige, at Veteranen ikke blev kastet i Seinen; men den Drukne blev bragt i Vagten, hvor han gjorde en saadan Støi, at han blev sat i Arrest. Der bandte og tordnede han, fornærmede Vagten og slog Alt istykker, hvad han kunde faae fat paa. Endelig sov han ind. Efterat han næste Dag havde udsovet, blev han stillet for Retten, anklaget for at have krænket den offenlige Magts Haandhævere og forat have skadet Andres Eiendom. Præsidenten. Chatillard, tilstaaer J de Gjerninger, J er beskyldt for? Chatillard. Det er ligegyldigt! – At lade en Mand komme i Nærheden af Skafottet for en Skillings Skyld, det er meget smaalig af Regeringen. Præs. Det er ikte for Stillngens Skyd, at J er her, men paa Grund af Jnjurier og Spektakler. Chatil. En Mand som jeg! ... Jeg kunde vise min Juli-Decoration; men man har ikke villet give mig den ...det er nu atter en Simpelhed af Regeringen. Præf. Endmu engang spørger jeg Eder, om J tilstaaer at have fornærmet Garden og have brudt Alt i Stykker i Arresten, hvor J. var sat ind? Chatil. Lad os nu aldrig tale om den Ting!.... Alt det er kun en Udsmykning at Sagen. Det er ikke for den Sags Skyld, at jeg er her .. det er for Brostillingen... Præs. Sig kun, at J var beskjænket, og at J ikke meere huster, hvad der er passeret. Chatil. Meget muligt!.. Hele Ugen er jeg Typograph; Sondagen er jeg Soulographe*) ... Det er nu min Opdragelse. Tribunalet dommer Chatillard til 10 Dage. Fængsel og 16 Francs Bøder. Chatil. Hvad for Noget! Nu vel, jeg er ikke mere Franskmand.... jeg forandrer min Tro - jeg bliver Tydsker! Efterskrift af "Corfarens" Redaction: Hvorfor just Tydsker?