Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-03-07
En Tjenestepige, som har et velskabt Drengebarn, vil gandske afstaae det." Forlangte Jndrykkelser. Gjenmæle for en retfærdig Sag. Jeg haver nok læst i Josvæ Bogs 7 Cap. 15 Vers, at Den, som bliver ramt at være i Band, han skal opbrændes med Jld, og alt det han haver, fordi han haver gjort en Taarlighed i Jsral; men jeg havde ikke tænkt, at Peder Nielsen i Rye skulde komme i dette beklagelsesværdige Tilfælde, saameget mindre, som jeg troede, at her i Danmark gjaldt hverken den jødiske Band, eller den romerske, men at enhver skikkelig Mand, som frygtede Gud og ærede Kongen, kunde sidde her i Fred og Ro naar han sad paa sit Eget. Endogsaa den lille Baand er, saavidt jeg veed, afskaffet hertillands, og i de lutherske Lande, hvor den endnu finder Sted, veed jeg, at ingen Præst kan belæsse Nogen dermed, men at der maa et heelt Consistorium til. Jkke destomindre haver dog, som jeg af Aarhuus Avis No. 33 med stor Forundring erfarer, Præsten Hr. Steen Blicher i Spentrup udslynget en Bandstraale mod Eieren af Himmelbjerget, fordi han vil have sin Eiendom, hvorpaa han har tinglæst Skjøde, sikkret mod Overløb af Crethi og Plethi, da Stedets Jordbund ikke antages derved at vinde mærkeligt i Frugtbarhed. Hr. Pastoren, der staaer i den mildeste af alle Religioners Tjeneste, antyder paa en temmelig nærgaaende Maade, at Peder Nielsen desaarsag skulde ansees og behandles som Den, der ikke hørte til Samfundet, med hvem Jngen vilde læde, drikke, tale, langt mindre røre ved kort sagt, han skulde skyes som en Spedalsk, saa der for ham ikke var andet tilbage i denne Verden, end at gaae hen og hænge sig. Hr. Pastoren vil dog just ikke ønske eller tilraade Peder Nielsen Saadant, men han forsikkrer dog, at dersom han var Bonde i Nye, vilde han stænge sine Dørre for ham og aldrig komme hans Gaard saa nær, at han kunde lugte Røgen af hans Skorsteen. I denne Anledning bemærkes: 1. Et lovligt Skjøde har, i vore oplyste Tider, en gandske anden Kraft, end Præsteband, der egentligen slet ikke gjælder mere, og derfor eiheller af en Ordets Tjener burde bruges mere. Et Myggestik kan gjøre ondt, men en Præsts Band er fast ikke at fornemme. 2. Man tager sig desaarsag ikke Sligt til Hjerte, især da det er en fremmed Præst, langtoppe ved Randers, med hvem man ikke haver noget at skaffe. 3. Vil han lukke Beien til Himlen for Peder Nielsen, saa lukker Peder Nielsen Ledet til Himmelbjerget for ham igjen. Lad det saa gaae lige op, Peder Nielsen kan meget vel komme i Himlen uden Pastor Blichers Tilladelse; men Pastor Blicher kan ingenlunde komme paa Himmelbjerget uden Peder Nielsens Tilladelse. Thi Pastor Blicher har ikke Nøglen til Himlen, men Peder Nielsen har Nøglen til Himmelbjerget. Og en Præsts Anathema over en skikkelig Mand gjælder ingensteds, men et Skjøde har Kraft. 4. Var det om Vinteren, maatte Hr. Blicher endda gjerne gjøre sig lystig paa Himmelbjerget, men i August maaned kan det ingenlunde taales at man kommer hid trækkende med Kanoner paa en fremmed Mands Lod, og tænder Glædesild hele Natten igjennem, som er ufordragelig for Jordens Afgrøde. Naar Folk ville lege, saa maa de holde sig paa deres Eget, og ville de rende om kaps, saa maa de blive paa Landeveien, men ville de brydes og slaaes, som Hr. Pastoren foreslaaer, saa har vi Kroer og Vertshuse nok i Landet, hvor Sligt kan skee, og vil de svømme, saa er dertil ingen Leilighed paa Himmelbjerget, hvis Skraaplan heller ikke er meget indbydende til Dands. At holde Taler paa Himmelbjerget er et misligt Arbeide. Synge og æde og drikke kan man allevegne. 5. Det indsees altsaa ikke, hvorfor man med Tjævels Magt vil gjøre alt dette paa Himmelbjerget, som er et meget ubeqvemt Sted og som har en Eier, der holder af et roligt Liv og ikke er en Elsker af, at overløbes af et ubændigt Publikum, der desuden kan have alt det hjemme, som man render efter her. 6. Spørges: Hvad vilde Hr. Blicher sige, hvis disse sværmende Patrioter, med en anden Præst i Spidsen, havde udseet sig Præstemarken i Spentrup til deres Tumleplads, og kom anrendende midt i Høstens Tid, og stæbte Kanoner og Panker og Trommer med sig, og tændte en Glædesild i hans Bygmarker, og gjorde hans Kløvermark til en Tandseplads, og skjøde paa fri Haand mellem hans Qvæg, og spolerede ham alle Ting? Det kan jo til sine Tider, være gandske behageligt at modtage Besøg, men naar man vil have Fremmede hos sig, vil man dog helst selv invitere dem, og at Hr. Blicher, i Haderslev Ugeblad, byder hele Verden til Gjæst paa Peder Nielsens Lod, er ligesaa forunderligt, som om Peder Nielsen vilde udstæde et Program til en Festivitet paa Hr. Blichers Lod. Hele verden vilde troe, Peder Nielsen var gal. Maaskee vilde man ynke ham, eller lee ad ham. Men indespærre ham vilde man gandske vist, hvis han ikke blot inviterede en halv Million Mennesker, eller flere, tilat mode paa Spentrup Præstemark i overspændt, kort Frak og lange vide Buxer, med Kanoner og andre musikalske Jnstrumenter samt store Madkurve og Flaskefodre, for at synge, holde Taler og Maaltider, brænde Glædesild, løbe, brydes, skyde paa fri Haand, dandse og tillige for at svømme, men ogsaa understod sig at indbyde Hans Majestæt Kongen til Spentrup, ligerviis som Hr. Blicher yttrer, at ville indbyde Allerhøistsamme til Himmelbjerget. 7. Hr. Blicher siger, at hvis han var Bonde i Rye, vilde han stænge sine Dørre for Peder Nielsen; men han kan jo slet ikke vide, om Peder Nielsen vilde besøge ham. Saameget seer man dog, at Hr. Blicher lukker dem ude, som han ikke vil have ind. Hvorfor maa da ikke Peder Nielsen gjøre det Samme, Mod paatrængende Gjæster redder man sig som man kan. d. Hr. Blicher siger ydermere, at hvis han var Bonde i Rye, vilde han aldrig komme Peder Nielsens Gaard saa nær, at han kunde lugte Røgen af hans Skorsteen. Hvorledes gaaer det da til, at Hr. Blicher nu, han er Præst i Spentrup, higer saa stærkt efter at komme didhen, hvor denne Skorsteen ryger; Og hvorfor opmuntrer han Andre til at trække efter denne Skorsteen; Hvorfor vil han absolut have alle Mennesker trukne hen til denne Peder Nielsen, med hvem Jngen kan være bekjendt at æde, drikke eller tale, Peder Nielsen hænger sig sandelig ikke, fordi disse sværmerske Liebhavere til hans Himmelbjerg skye ham; derimod var det vel muligt, at et Overrend, som det, hvormed han trues, kunde bring ham til et eller andet fortvivlet Skridt. 9. Sluttelig formenes, at man meget godt kan elske sit Fædreland og vise det i Gierningen, uden at man just behøver, at løbe ind i et fremmed Amt og sætte al Verden Stævne der. Hvor Gud frygtes og Kongen æres, der er det rette Himmelbjerg, og de, som ville lede Folket, bør arbeide for, at det kan findes allevegne. Niels Pedersen.