Almuevennen, 1844-08-28
Justitsraad With yttrede at samme Sogneforstanderskab ogsaa havde klaget for Veile Amtsraad, hvoraf han var Medlem, over, at Politimesteren ikke havde taget dem med for at syne Veiene. Amtsraadet havde tilstillet Cancelliet Klagen med en Erklæring om, at det ikke fandt at der skulde gives Sogneforstanderne en extraordinair judiciel Myndighed, at de skulde være Meddomsmænd af Veipolitisager; var det nemlig en Pligt for Politimesteren at medtage Sogneforstanderne ved Veisager, kunde dette ikke være i anden Hensigt, end for at de skulde have en Stemme med om, hvorvidt der var begaaet nogen Forsømmelse, som qvalificerede sig til Mulct; de vilde altsaa blive de egentlige Dommere, men det e troede Raadet ikke vilde samstemme med den dem anviste communale Virksomhed. Selv har With, som er Herredsfoged, indrettet Tilsynet med Veivæsenet, saaledes, at han tilskriver vedkommende Sogneforstanderskab naar Arbeidet paabegyndes, og naar det bliver færdigt, og anmoder det derhos om, naar det er tilendebragt selv at ville eftersee om det er udført forsvarligt, og hvis noget er forsømt, da derom at gjøre Jndberetning til ham. Dette har fundet Forstanderskabernes bifald, og han har ikke sporet nogen Ulempe deraf. - Han yttrede dernæst, at der vanskelig vil kunne tillægges Sogneforstanderskaberne den Myndighed til umiddelbart at indskride, som for har været tillagt Sognefogderne, med Hensyn til ulovligt Krohold, Nattesviir og andre Uordener; derimod ansaae han det for rigtigt, at Sognefogderne beholde den Myndighed, de i saa Henseende hidtil have havt, da de ellers vilde blive reducerede til Intet. Commissarius sagde: Hvad angaaer Forstanderskabets Medvirkning i Henseende til Veivæsenet, da har Justitsraad With allerede oplyst, hvorledes de Spørgsmaal, som derom vare opstaaede i det Sognedistrict, hvorfra nærværende Andragende hidrører, ere blevne besvarede af Veile Amtsraad, og saavel Cancelliet som Rentekammeret fandt den af Raadet givne Besked velgrundet. Jmidlertid tilføiede dog Cancelliet, ved iøvrigt i det Hele at bifalde den af Amtsraadet afgivne Betænkning, at det vilde være rettest, at Sogneforstanderskabet erholder underretning, hvergang et Veisyn skal foretages. J Henseende til god Politiordens Overholdelse, er der ikke ved Anordningen tillagt Sogneforstanderskabet nogen bestemt Myndighed, hvorimod man hor antaget, at Forstanderskabet vilde kunne udøve en velgjørende moralsk Jndflydelse paa Beboerne. Muligen vil der i Tiden, naar Jnstitutionen videre har udviklet sig, i saa Henseende kunne tillægges Sogneforstanderskabet en større Myndighed, skjøndt dette dog altid vil have sine Vanskeligheder, blandt Andet, fordi der derved tillige maatte paalægges Sogneforstanderskabet en tilsvarende Pligt, der ofte kunde blive ikke lidet byrdefuld. Naar det er yttret, at Cancelliets Skrivelse af 3die Febr. 1843, der, saavidt jeg erindrer, netop blev foranlediget ved et Andragende fra det samme Forstander skab, hvorfra nærværende Proposition er fremkommet, ikke har forklaret, hvori den omhandlede Virksomhed fra Sogneforstanderskabets Side skal bestaae, da maa jeg gjøre opmærksom paa, at fornævnte Skrivelse, der findes meddeelt i Ny Collegialtidende for 1843 S. 187, viser, at Sogneforstanderskabet havde tilegnet sig Myndighed til, deels at forbyde Sognedistrictets Beboere af give Noget til Betlere, samt at kjøbe af dem, der handle med Bissekram, eller at kjøbe Brændevinen af deris uberettigede Sælgere, deels at paalægge Beboerne at paagribe saavel Bissekræmmere som Omløbere, især fremmede Betlere og Løsgængere. Cancelliet svarede herpaa, at Sogneforstanderskaberne ikke kunne være berettigede til at paalægge eller forbyde Sognebeboerne Andet, end hvad de almindelige Love hjemle, hvorhos Collegiet, forsaavidt de paagjældende Sogneforstandere, havde paaberaabt sig, at de som Sognets Befuldmægtigede maatte kunne forpligte dets Beboere, tilkjendegave at denne Fuldmagt ikke strækker sig videre end til Bestyrelsen af Sognets Anliggender indenfor de anordnede Grændser, og ingenlunde medfører en Ret til at foreskrive særegne, i den almindelige Lovgivning ikke hjemlede, Regeler for Sognebeboerne. Derimod – tilføiedes der – vilde de ved Opmuntringer og Exemvel kunne bidrage meget til, at Sognets Beboere erkjende en Forpligtelse til at afholde sig fra Alt, hvorved Betleri, Bissekram og ulovligt Brændeviinssalg fremmes, og til at vaage over, de i saa Henseende givne saavelsom de øvrige til god Politiordens Haandhævelse sigtende, Love overholdes. At Sogneforstanderskabet ogsaa maa være berettiget til, at anmelde saadanne Overtrædelser for Politimesteren, kan ikke være tvivlsomt, men at paabyde dette som Pligturde dog være betænkeligt. Gaardeler Lydersen spurgte Commissaren om Tilsyn med Hegn og Markfred, Optagelse af løsgaaende Creatur paa Veien og deslige, ikke er indbefattet i den Understøttelse Sogneforstanderskaberne, efter Communalanordningens § 20 skal yde Sognefogderne i Opfyldelsen af deres Pligter; hvortil Commissaren svarede: Der er ikke i saa Henseende paalagt Sogneforstanderskaberne nogen bestemt Pligt. Det er vistnok ønskeligt, at de ville bidrage Alt, hvad der staaer i deres Magt til god Politiordens Overholdelse, og at de dertil vilde være Sognefogderne behjælpelige; men den Forskrift som Anordningen derom indeholder, er af en blot moralsk Natur. Som jeg allerede har yttret, er det rimeligt at der ved Jnstitutionens yderligere Udvikling vil kunne foreskrives Sogneforstanderskaberne flere Pligter, og tillægges dem flere Rettigheder, end de Anordningen hjemler. Man har anseet det forsigtigst, ved Jnstitutionens Grundlægning ikke at gaae forvidt i detaillerede Forskrifter, men at lade den udvikle sig selv, saaledes som Forholdene medføre og jeg troer, at der hidtil er Anledning til at være tilfreds med Virkningerne af den nye Communalindretning. Som allerede meldt i Nr. 3536 forkastedes Andragendet med 49 mod 1 Stemme.