Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-05-11
Rosenborg Hauge. Denne Hauge ligner i mange Henseender det fordum saa berømte Eden. Saalænge Folk befinde sig her, ere de tildeels i en fuldkommen Uskyldighedsstand. Det eneste, de synde med, er maaskee Øinene. Haugen koster imidlertid Landet mange Penge, det vil sige, ikke at underholde, men som en Rede, hvor al Mode og Glimresyge i Klædedragt udklækkes. Uagtet den besøges af Spadserende den hele Dag fra tidlig om Morgenen til sildig om Aftenen, saa lader Dagen sig dog her inddele i fire Perioder. Den første Periode begynder om Morgenen Kl. 5. Paa den Tid hører man Fuglene synge og qviddre, og seer hist og her imellem Buskene en eensom Nymphe, som har været saa heldig eller uheldig at komme for silde den forrige Aften til Udgangene. Hun anstiller philosophiske Betragtninger over Menneskenes Tilstand i Paradiis og det paafølgende Syndefald. Henimod Kl. 9, samles Ammer med Børn, Hypochondriser, som ikke gi være hjemme, Dagdrivere, som ikke vide hvorledes de skulle dræbe de Dage, som de ikke kunne faae nok af. Denne Periode varer til omtrent Kl. 11. Da begynder der en ny som maaskee kunde kaldes den politiske An indfinder der sig drabelige Politikere med Aviser og andre courieuse Blade i Haanden. Her afgjøres, om Bonapartes Consulat skal være arveligt eller et, - og Expeditionen paa Engelland skal udføres, – her fortælles, blandt mange andre vigtige Nyheder: at den 1 Maji bleve de første Reier solgte i Kjøbenhavn, her holdes Forelæsninger over den Europæiske Politiks Over og Undervægt. De Politiserendes Appetit gjør da i Amende lighed Udslaget i Sagen. Naar Kl. slaaer 12 vandrer Selskabet hjem, om der end ikke skulde blive noget af Expeditionen paa Engelland, til man tænker her, hvad der er meget rigtigt, at man ikke bør forsømme sit Middagsmaaltid eller lade sin Apperie desertere for en saadan Bagakels Skyld. Nu forandrer Seenen sig igien og den tredie Portode indfinder sig. Folk som vel kunne blive kjede af Tiden, men ikke af den frie Luft, Drenge, som ville sande vilde Castanier, og Tjenestepiger, som ere vacante, samles efterhaanden. Bonderkoner og Goldammer med den nye Generation ved Haanden, og ved Brystet vælte sig omkring i Græsset, Notabene der, hvor der er noget. Endnu er man her ganske ugeneret. Men endelig kommer den fjerde Periode, som er ganske forskjellig fra alle de foregaaende. Fra alle Kanter skimle nu de Spadserende til, i forskjellig Klædedragt, forskjellige Hensigter, af forskjellige Stænder og af forskjellige Nationer. Med Natuglernes og Aftenens Ankomst nærmer der sig ogsaa et Slags Musik, som der bedre lader sig, svadsere end danse eller nynne efter. Musicanterne tage Sæde i den saakaldte Cavaliergang, der, som hver Mand veed, just ikke altid besøges allene af Cavalierer. Hvad her foregaaer og hvad her underhandles om, det hverken kan eller bør der tales om paa Prent, nok er det, den kydske Maane er Vidne dertil, og det vilde den sandeligen ikke være, dersom man har sig anderledes ad, end man burde. Jmidlertid adserer man op og ned i den cavaliermæssige Cavaliergang og indaander den Duft, som en belgjørende Vestenvind af og til hemmeligen forer over fra Gartnerens veltillukte og velbefæstede Blomsterhauge. At see og lugte Blomsterne selv, det skal, som man vil paastaae, kun være dem forbeholdt, der ville forsyne sig med en Bougnet, og denne Lykke nyde kun Damerne, naar de skulle staae til Comfirmation eller staae Fadder. Naar nu saaledes Elskeren med sin Elskede under Armen, og Forretningsmanden efter fuldendt Dagarbeide nyder den kjølende Aftenstunds Vederqvægelse, saa behøver midt i deres Glæde kun en Gartnerdreng, at gjøre et Træk i Klokken, for at skræmme dem alle som Spurver ud af Haugen. Det Danske Sprog.