Ribe Stifts Adresseaviser, 1833-04-16
Tyrkiske Anliggender. Efterretningerne om disse ere saa mange og vidtløftige, at det indskrænkede Rum kun tillader os i Korthed at sammendrage, det Vigtigste. Efterretningerne fra Constantinopel, naa indtil d. 19de Marts. Den russiske Flaade laae den Gang endnu ved Bujukdere, og tænkte saalidet paa at afseile, at den endog havde faaet en Forstærkning af flere Fregatter med 6000 Mand Landtropper, inden Borde. Desuden vare 2 Divisioner russisk Jnfanteri tykkede nærmere mod Donau, for desto snarere at staae til Sultanens Disposition. J Constantinopel var det vel endnu roligt; men Stemningen i de lavere Folkeklasser var yderst foruroligende, og de 15,000 Md. tyrkiske Tropper i Hovedstaden vare besjælede af en saa slet Aand, at man frygtede for, at de i paakommende Tilfælde snarere vilde formere Urolighederne end dæmpe dem. Over den egentlige Sammenhæng af Begivenhederne i Smyrna hviler endnu et Slør, det lader imidlertid, som om Jbrahim underhaanden har havt Deel deri, og at Emie Efendi har handlet efter hans Jndskydelse. Det skal have været Jbrahim meget om at gjøre, at faae en Jndbydelse fra Befolkningen i Smyrna til at rykke ind i Staden, og dette skal alene være forhindret ved de europæiske Consulers faste og kraftfulde Forhold. Emie=Efendis Gouvernementskab var igjen tilende; thi den franske Admiral Hugon var indtruffen med 2 Krigskibe fra det græske Archipelag og havde forlangt og udvirket de tyrkiske Embedsmænds Gjenindsættelse i deres Bestillinger. Fra Alexandrig haves den vigtige Efterretning, at Mehemed Ali, yderst opbragt over den dictatoriske Maade, hvorpaa Admiral Roussin har villet tvinge ham til Fred reent ud har erklæret, at han aldrig vilde nedværdige sig til at give efter for en saadan Anmasselse. Af den Trussel, at Frankerig, maaskee ogsaa Engelland vilde sende en Flaade for at tvinge ham, lod han sig ikke skrække. Han erkjendte vel disse Magters Overlegenhed; men," sagde han, "mit Liv har været hæderfuldt; min Død skal ogsaa være det. Vel er jeg gammel; men jeg føler endnu Kraft nok i mig til at døe med Vaaben i Haand." Admiral Roussin har saaledes kun gjort Porten en slet Tjeneste; thi Portens Gesandt, Halil Pascha, var allerede kommen saavidt med Underhandlingerne, at man ansaae Fredens definitive Afslutning for at være nær forhaanden. En Coureer var allerede afsendt til Constantinopel, og man tvivlede ikke om, at Sultanen jo vilde antage Betingelserne; men d. 3die Marts ankom et fransk Fartøi til Alexandria med Admiral Roussins Propositioner, som igjen fordærvede det Hele. Halil Pascha fik imidlertid Mehemed overtalt til ikke at overie sig eller gjøre noget fortvivlet Skridt; han ventede endnu at bringe Alting i Rigtighed ved at sende En af sine Secretæret til Constantinopel, hvilken ogsaa strax afgik med ovenomtalte franske Fartøi. Alt dette sees af en Skrivelse fra Alexandtien af 18de Marts, som er indrykket i alle Journaler, selv i den halv officielle Nouvellist. Denne meddeler Sagen ganske uden bemærkninger; desto udførligere commenterer National derover. Af alle de forvirrede, hinanden krydsende Efterretninger faaer den dog følgende tre Ting ud, om hvilke der ikke kan være nogen Tvivl: 1) Mehemed Alis og Jbrahims Forsæt at fortsætte deres Erobringer, og forfølge deres Fordele, saa meget muligt; 2) Ruslands faste Villie, at blive ved sin bevæbnede Jntervvention, og 3) det franske Cabinets Afmagt, som, uagtet Admiral Roussins Energi, har viist sig ved denne, som ved andre Leiligheder. National slutter med den bemærkning, at den franske Diplomatiks Historie under den nærværende Regjering kan sammenfattes i to Ord: "Warschau 1831. Constantinopel 1833.