Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-04-26
Udenlandske Efterretninger. Adressendkastet er blevet den preussiske Landdag forelagt. Det var affattet i en ærbødig, men bestemt Aand af Referenten, v. Beckerath, og henviste paa Folkets Berettigelse til en rigsstænderisk Forfatning samt opregnede de forskjellige constitutionelle Regjerings Functioner, hvortil Folket ved Loven af 17de Januar 1820 tilsikkredes Medandeel, og nedlagde, i Overeensstemmelse hermed, en Forvaring af de rigstænderiske Rettigheder for Thronnen. Debatten varede 7 Timer den første Dag og 8 den næste. Debatten var livlig og Landdagsmarschallen maa formodentlig noget tidligere end Forsamlingens Medlemmer have fundet Gjenstandens Discussion udtømt, thi 35 anmeldte Talere kom slet ikke til Orde. Udkastet bifaldtes af det liberale Parti, som imidlertid er for svagt repræsenteret og, som ikke sjeldent, for svagt i sin egen Beslutning til at formere Qvare indbyrdes, og det kunde derfor ikke falde de Conservative vanskeligt, at splitte Phalaux. Øst=Preusserne skulle have besluttet, naar Udkastet ikke gik igjennem, at forlade Forsamlingen, og mange andre Deputerede skulle have havt lignende Jntentioner, men Forudbeslutningernes Kraft svarer sjelden til Udførelsens. Kampen aabnedes med et Amendement af (den tidligere Minister) v. Arnim. Det var affattet i en tilsyneladende liberal Form, men gik i Realiteten ud paa intet mindre, end at udelade af Adressen Alt, hvad der i den var opregnet, som, efter Folkets constitutionelle Krav overeensstemmende med Tilsikkringen i Lovene af 1820 og 1821, savnedes i det givne Patent, af 3die Febr. 1847. Det greb de Skinligerale, og en stor Deel tilsagde det, ved at reise sig, strax sin Understøttelse. Udkastet blev imidlertid saa vel, forsvaret, at y Arnims Amendement faldt med 303 Stemmer imod 292. Men nu kommer Humlen. De Liberale blev bange, og havde, efter den foregaaende Afstemning, ogsaa nogen Grund til at frygte, at Adressen ikke skulde gaa igjennem, eller indgave i alt Fald ved deres Frygt Modpartiet Mod og Leilighed til at samle sin Styrke v. Auerswald paatog sig derpaa at flikke Udkastet og det forkastede Amendement saaledes sammen, at der kom en Antydning af det rigstænderiske Krav ind der og Vindicationen af alle Folkets Rettigheder efter Loven i 182021 bortfaldt. Saa gik naturligviis dette Forslag igjennem og det med 482 Stemmer imod 107. J Adressen kommer det saaledes til at hedde: "Efter at Deres Maj. har virkeliggjort det i Loven af 5te Juni 1823 udtrykte Forbehold, og tillagt Forsamlingen, som i hiin Lov kaldes en almindelig stænderisk og i Loven af 17de Jan. 1820 en rigstænderisk Forsamling, Navn af "Forenet Landdag, er der derved erhvervet den Sidste de i den anførte tidligere Lov begrundede Rettigheder. Endvidere optoges af Udkastet følgende Passus: "Deres Maj. Kald lydige og i Begreb med at begynde vor Virksomhed, fole vi os i vor Samvittighed tilskyndede til, til Forvaring af de stænderske Rettigheder, at nedlægge nærværende ærefrygtsfulde Erklæring ved Thronen." Tillige gik følgende Passus i v. Auerswalds Amendement igjennem, til Erstatning for den i Udkastet skeete Opregnelse af Stænderrettighederne Til Deres Maj. sætte vi den Lid, at Allerhøistsamme ikke vil betragte det som en Mangel paa Taknemmelighed, naar vi i Løbet af vore Forhandlinger gaae nærmere ind paa de Puncter af Forordningen af 3die Febr., i hvilke mange af os savne den fuldkomne Overeensstemmelse med de ældre Love. Thi, for at Deres Maj. troe Stænder, skulle kunne være Thronen en sand Slotte, for at vi kunne yde en virksom Medhjælp til vort dyrebare Fædrelands Lykke og Fremblomstring, maa der i dem, som vi repræsentere, leve den Overbeviisning, at – som Kronens Ære og Kraft, saaledes ogsaa de af vore Konger os forlenede stænderiske Rettigheder ere os dyrebare og at vi bevare og pleie dem begge som uskatteerlige Klenodier, Skulde Landdagen ved sin Raadslagning og skulde Deres Maj. ved de af den ærefrygtsfuldt foredragende Grund overbevise Dem om Tilstedeværelsen af saadanne Afvigelser, imellem de gamle og de nærværende Love, saa tvivle vi ikke paa, at Deres Maj.s Viisdom og Retfærdighed ville vælge de Veie, der føre til deres Udførelse paa en for Preussens Velvære forenelig Maade, for det Velvære, der hviler paa det monarchiske Princips Styrke og paa en sikker og ordnet stænderisk Retsgrund." Med meest Kraft, talte paa den liberale Side Hansemann fra Cöln Jblandt de conservative Standsherrer, udmærkede sig paa sin Viis Championen for den extreme Ultramonarchisme, Fyrst Felix Lichnowski, som har fægtet for Don Carlos, og derved allerede lagt sine Anskuelser tilstrækkeligt for Dagen. Hans comiske Loyalitetsbevidnelser gik saavidt, at han slog sig for Brystet. Han vilde have Henviisning til Throntalen" og "Forvaring" ud af Adressen, og bemærkede, under Forsamlingens almindelige Uvilliesudtryk, at det i det Hele havde været Spørgsmaal, om det var svarende til Herrestandens Værdighed, at tage Deel i en Adressedebat, for hvilke Yttringer han dog slet ikke af Landdagsmarschallen blev kaldet til Orden, formodentlig fordi de vare meere latterlige mod ham selv, end fornærmelige for Forsamlingen.