Aalborg Stiftstidende, 1833-10-01
Blandede Efterretninger. Saasnart Cancelliet af de offentlige Tidender havde erfaret, at et Antal af ikke mindre end 77 Eiendomme i Nid vare udlagte og berammede til Salg ved offentlig Auction for resterende Skatter og Afgifter, tilskrev bemeldte Collegium under 17de August sidstleden Amtmanden over Aalborg Am Kammerherre og Stiftamtmand Castenschjold, for at erholde Underretning om de paa enhver af bemeldte Eiendomme hvilende Skatter og Afgifter, samt om Grunden til at en saastor Mængde Eiendomme i samme By paa eengang søgtes realiserede, hvilket fandtes at maatte nedsætte deres Værdie Omtrent paa samme Tid havde Hs. Majestæt Kongen, ved et umiddelbart Rescript, befalet lignende Oplysning tilveiebragt. Ogsaa havde det Kongelige Rentekammer af Amtmanden forlangt sig oplyst om Sagens Sammenhæng. Afde i Følge deraf indsendte Fortegnelser over samtlige Restan tere og de Afgifter, hvormed enhver af disse staae tilbage, er faredes det, at Beløbet for samtlige 77 Eiendomme udgjorde 1031 Rbd. 19 s., hvoraf dog siden for tre Eiendomme, var betalt 18 Rbd. 86 s., og at det saaledes resterende Beløb, paa 205 Rbd. 67 s. nær, hidrørte fra Aarene 1831, og 1832, samt at 294 Rbd. 74 s. af hine 1031 Rbd. 19 s. vare Bygningsskat, 14 Rbd. 64 s. Kongelige Skat ter til Amtstuen og 147 Rbd. 52 s. Bankrenter, det øvrige derimod deels Brandpenge, hvilke udgjorde 103 Rbd. 37 s., deels Kæmnerskat, Skoleskat og Fattigskat. For de fleste af Restanterne vare Summerne meget smaae, for flere sunder 2 Rbd., for en Enkelt endog under 1 Rbd. Ba fogden havde modtaget Erindringer fra vedkommende Autoriteter om at inddrage de tilbagestaaende Afgifter, og da han paa Grund af den Fattigdom, som Fiskeriets Standsning i de senere Aer har foraarsaget, ansaae Realisation fornøden, fandt han det rettest, at Alle deelte lige Skjæbne, hvorved gen Deel Omkostninger vilde spares, ligesom han antog, at Eiendommene ikke vilde kunne sælges fordeelagtigere ved at sælges efterhaanden. Iøvrigt bemærkede han, at Udlæggenskete i Ydernes faste Eiendomme, deels fordi de intet undværligt Ud= eller Jndbo besad, deels fordi Restanterne havde foretrukket at Udlæg skeete i deres faste Eiendomme. Men det blev ikke oplyst, i hvilke Tilfælde en Udpantnings=Forretning i Løsøre først var bleven foretaget, og det derved fundet, at Afgifterne ei ved dette Middel kunde inddrives. Det kunde nu ikke billiges, at der blot paa Grund af Vedkommendes yttrede Ønske var blevet afveget fra den i Loven og Forordningen af 30te Januar 1793 foreskrevne Orden, hvorefter der først skal skee Udlæg i Løsøre, og de faste Eiendomme ei angribes, undtagen naar det viser sig, at Fordringen ei kan blive betalt ved Udlæg i Løsøret. Vel ligger Øiemedet med hiin befalede Udlægsorden for en stor Deel deri, at Debitor helst maa ønske sin faste Eiendom skaanet, hvilket, endog med Hensyn til de Bekostninger, som dennes Realisation medfører, vil, især naar det Beløb, der skal inddrives, er ubetydeligt, være mindre ødelæggende for ham. Men Lovgiveren har uden Tvivl tillige taget i Betragtning, at Afgifternes Jnddrivelse bedre fremmes ved Udpantning i Løsøre, end ved Udlæg i Eiendom, hvis Realisation medtager længere Tid, samt at Panthaverne og dermed Crediten i faste Eiendomme lide ved at disse uden Nødvendighed angribes til Afgifternes Jnddrivelse. Adskillige af de Afgifter, hvorfor Udlæg var gjort, vare desuden ikke reelle Skatter, der hæfte paa Eiendommene med Fortrinsret fremfor alle contractmæssige Prioriteter, men personlige Skatter, saasom Fattig= og Skoleskat, og den Deel af Kæmnerskatten, der lignes paa Næringen. Endnu mindre kunde det billiges, at Byfogden, uden at indhente høiere Ordre, havde paa een Gang averteret en saa stor Mængde Eiendomme til Auction, hvilket ikke kunde fuldbyrdes, uden at giøre Realisationens Hensigt Afbræk og virke skadeligt paa den fattige Byes øvrige Eiendomme. Efter Hs. Majestæts allerhøieste Resolution er der givet de omhandlede Skatteydere nogen Dilation, og det derhos befalet, at, naar den givne Frist er udløbet, dog ingen Realisation af deres faste Eiendomme bør skee, forinden der, forsaavidt det ikke førend det tidligere Udlæg foregik er skeet, paa anordnet Maade er gjort Udpantning i de Skattepligtiges Løsøre, og det derved er befundet, at Udlæg i Eiendommen er fornødent, hvilket da paany bor iværksættes. Det vil saaledes neppe blive Tilfældet, at noget betydeligt Antal af Eiendomme vil blive udlagt for Afgifter, og i al Fald vil nærmere Beretning forventes, inden de stilles til Auction. Syngestykket, De to Famlier, er anden Gang givet paa det Kgl. Theater og blev toralt udvidet. Toldvæsenet i Horsens har i et Fartøi sammesteds, der skulde gaae til Altona, fundet et betydeligt Parti saltede Huder i Smørfjerdinger.