Københavns Adresseavis, 1770-01-09
Mange Historie=Skrivere, endog af de berømmeligste Mænd, en Puffendorff, en Gundling, en Solignac a. fornærmer uden Tvivl Kofakkerne, naar de ikke ville lade samme gielde for en egen og særdeles Nation, men holder dem for en Hob sammenløbne Bønder og Røverpak fra Rusland, Polen, Ungern, Tydskland og andre Lande. Det kan visselig ikke nægtes, at jo mange bortløbne Bønder og Livegne, som Misgiernings=Mænd, som ere bortrømte og flygtede for Straffen fra Naboe Landene har slaget sig til dem. Desnagtet har de allerede for længe siden ligesaavel udgjort en særdeles Nation, som andre Folk, der har blandet sig med Fremmede, og uden Forskiel har optaget Udlændinge saavel gode som onde iblant sig. Hvo vil f. Er frakiende Romerne, at de jo har været et eget Folk, omendskiønt Romulus gjorde sin nye Stad til en Friestad for alle Skarn, og omendskiønt utallige Slaver i de følgende Tider fik Frihed og Borger=Ret sammesteds. Kofakkerne stammer fra de store Bierge paa hiin Side Volga Strømmen, og ere følgelig Levninger af adskillige Tyrke= og Tartar=Flokke, som paa adskillige Tider har der nedladt sig. De østlige og nordlige Egne bleve for nogle hundrede Aar siden kaldede Kapschak, og iblant alle Afledninger af det Navn Kosakker, forekommer mig det aller rimeligst, at det er kommet af hiint, ved at bortkaste p, og forandre at til o. Kapschak skal have været en Horde, orientalske Tyrker, som har faaet dette Navn af Ogus Khann. Anledningen dertil fortæller Herbelot saaledes: Ogus Khan førte Krig imod Jthorak en anden Tartarisk Prinz. Ogus var for svag; han trakte sig tilbage, og forskandsede sig imellem to Floder. Her blev en Kone ved hans Hær overfalden af hendes Fødsels Smerteer. Hun gik uden for Leyren og fødde en Dreng i et huult Træe. Da Khan fik dette at vide, saa lod han Moderen komme til sig, udbad sig Barnet, antog det som sit eget, og kaldede det Kapschak, som betyder en Træebark. Han blev Stifteren af en talrig Efterslægt, som oprettede et stort Rige, under Navn af Kapschakker eller Usbekker. Den store Seyer=Herre Jingis eller Ghengiz, Khan over de Mogoliske Tartarer, som bragte næsten hele Asien under sit Herredømme, skikkede sin ene Søn Tuschi med en stor Hær til Kapschakkernes Land. Denne og hans Efterfølgere bemægtigede sig i det trettende Hundrede Aar alle Lande ved Don, Wolga og Obp indtil Jishavet. De paalagde Rusland Lænker, ødelagde Ungern, Polen og Schlesien, og Tydskland selv geraadede i Frygt og Skrek for disse Tartarers Skyld. Kapschakkerne værgede sig vel saa længe de kunde, men de maatte dog ligge under. En Deel af dem, som bleve kaldte Cumanier, og for hvilke nogle Munke allerede i det trettende Hundrede Aar, som vare fra Ungern, havde forkyndet og prædiket Christendommen, forlode deres Land, da de bleve overvundne af Mogolerne, og gik til Ungern til Kong Bela, som anviste dem Boepæle, hvilke de endnu besidder. Andre bleve solgte af Moglerne som Slaver til de Ægyptiske Prinzer af den store Saladens Familie. Disse Slaver bemægtigede sig siden Ægypten, og ere bekiendte under Navn af Mammelukker. Andre bleve i deres Fæderneland, og rakte deres Halse under det Mogoliske Aag. Dette store Kapschakkiske Tartarernes Rige blev meget svekket ved indvortes Krige og Delinger. Tartarerne i Chrim gjorde sig afhængige under deres egen Chan, og deres Exempel fulgte de af Casan, af Astracan og af Siberien. Denne Svekkelse gav den Russiske Stor=Fyrste Jvan Basilowitz den første Leylighed til, ikke allene at afkaste det Tartariske Aag i Aaret 1454, men endog at undertvinge sig de Khaner af Casan og Astracan, som han forhen maatte tiene. Jvan Basilovig den 2den fuldendte denne Undertvingelse, og gjorde Russiske Provintzer af begge Rigerne og af Siberien. Kofakkerne som imidlertid havde lært den Grædske Religion af de Russiske Munke, hialp ikke sielden deres Troes=Forvandte, Russerne i deres Krige imod Tartarerne, og banede dem Veyen til Siberiens Erobring. En Donisk Kofak, ved Navn Jermack Timesevitz sværmede under Jvan Basiloviz den 2dens Regiering med nogle 1000de Rosakker omkring ved Floderne Oka og Wolga, plyndrede og berøvede de omliggende Egne, indtil han ved Russerne blev dreven saa i Knibe, at han ikke kunde komme til Kofakkerne igien, og mistede sine fleste Folk. Med den overblevne Rest af 800 Mand vendte han sig til sin Morfader Strobinow, som havde store Landgodse ved Floden, Tsehusowoja, og søgte beskyttelse hos ham og Forbøn hos Caren. Her fattede han det Anslag, at erobre Siberien. Han gik med hans Kofakker paa Floden Tura til Staden Onzigidin, bemægtigede sig samme, og indtog derpaa og Tobolsk, hviken Stad Khan Kusium forlod. Dette var den Gang de eneste Stæder i Siberien. Jermack saae vel, at han ikke længe skulde kunde beskytte sig imod disse Tartarer. Han skikkede altsaa Khans Søn, som han havde fanget, til Caren, og tilbød ham sine Enobringer, dersom man vilde tilgive ham sin Forbrydelse. Han fik Benaadning, men blev strax derpaa overfalden og nedsablet af Kusium Khan, da han foer paa Floden Jrtisch med omtrent 150 Kofakker. Jmidlertid havde Caren skikket nogle tusinde Mand derhen, og befæstet de indtagne Steder, hvorpaa Russerne immer videre udbredede deres Herredømme i Landet. Jermack Jhukommelse er endnu i stor Høyagtelse i Siberien. Siden Kofakkerne gjorde denne Erobring, saa vederfaredes dem den Ære, at alle de Tropper, som bleve skikkede til Siberien, bleve dem indlemmede, og kaldede med deres Navn. Endog nu omstunder fører den Siberiske Militz Navn af Kosakker. Kofakkerne boer deels i Europa deels i Asien. J begge disse Verdens Parter har de onde Naboer i Tartarerne og Kalmukkerne. Alle disse tre Folkeslag plyndrede og røvede vexelviis fra hiinanden, indtil Kofakkerne efterhaanden kom under Ruslands Herredømme, og dette Rige blev mægtig nok til at kunde beskytte dem. Hr. Hase og Hr. Busching derler dem i de Europæiske og de Asiatiske Kosakker. De Europæiske ere a) de Japoropiske paa begge Sider af Nieperfloden, hvoraf de, som boer paa hiin Side af denne Flod, atter deeles i Nedre= eller Sietscher Kofakker og i Ober=Kosakker, b) de Bielogorodiske, c) de Doniske Kosakker paa denne Side af Donfloden. J Asien boer a) de Doniske Kosakker paa hiin Side af Donfloden, b) de Grebeniske, c) de Jaikiske, og a) Kasatschia HordaSietsker=Kofakkerne, som har en egen Hettmand, og kaldes ellers Hapdamakker, boer deels i det Russiske, deels i det Polske, og deels i det Tyrkiske Distrikt, og det er fornemmelig de sidste Haydamacker, som undertiden allene og undertiden i Selskab med Tartarerne, øver saa ofte Røverie i Polen. Kasatschia=Horda bliver vel af de anførte Skribentere holdte for en Kosakhorde. Men det er forden største Deel Tartarer og Kalmukker. De boer i den østlige Deel af Landet Kapschak, imellem Floderne Jemha og Sirth eller Sirr. Omendskiøndt de besidder skiønne Landgodse, saa driver de dog heller Stratenrøverier, end de gider dyrke samme. De lever for den største Deel Sunder Telter eller i Straahytter. Om Vinteren streifer de paa den ene Side imod Kalmukkerne, paa den anden Side imod Kofakkerne ved Floden Jaik, og imod de NogaiskeTartarer. Om Sommeren gaaer de ofte over Ørnebierget til Jaiks Kilder og streyser frem af til Sieberien, og saaledes maae Jndvaanerne hele Sommeren igiennem pas see paa, at de ikke giøre Jndbrud. De ere Mahomedaner, men skal hverken have Alkoran eller Mullahs, det er Præster eller Moscheer. De staaer under en Khan, som om Vinteren har sin Residentz i Staden Taschkund, og om Sommeren ved Floden Sirth, og paa de Kalmukkiske Grændser; men deres enkelte Mirzas eller Fyrster, ere mere mægtige og lader Khanen ikke beholde liden Magt. For nærværende Tiid staaer de deels under Chan Taischa, Kalmukkernes Behersker. Naar man nu regner de Bilogorodske Kofakker med til de Doniske, og de Grebinkiske, i Kongeriget Astracan med til de Jaikiske, saa har man tre Slags Kosakker, 1) de Saporoniske Kosakker, 2) de Doniske, og 3) de Jaikiske. l. De Saporopiske Kosakker.