Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-03-24
Ministeriet er opløst. Leve Kongen, Da Rygter om det i Rendsborg passerede (seene denfor) indtraf til Kbhvn, foranstaltede Etatsraad Hvidt d. 20, en ny Forsamling sammenkaldt i Kast nos Sal. Etatsraad Hvidt erklærede, at Borgerrepræsentanterne havde besluttet at indgive en Adresse til Kongen om det Ministeriums Afskedigelse, der tildeels have fremkaldt de ubehagelige Forholdmed Hertugdømmerne. Lehmann motiverede dernæst Grundene til denne Forholdsregel. Da Etatsraad Francke dernæst besteg Taler-Stolen for at give nogle faktiske Oplysninger om det i Rendsborg forefaldne, og udbad sig Tilladelse til at tale Tydsk, da han ikke godt kunde udtrykke sig paa Dansk, opstod en stærk Hyssen, som dog var blandet med stærkt bifald. Lehmann oplæste dernæst følgende som saakaldte Resolutioner, der skulde være det nye Ministeriums Program: 1) En slesvigholsteensk Forfatning er en Opgivelse af den danske Krones Ret over Slesvig. Dertil er Kongen af Danmark uberettiget og det kan det danske Folk aldrig taale. 2) Det danske Folk tilsiger Kongen af Danmark sin ubegrændsede Bistand til Opfyldelsen af den helligste af hans Regentpligter, at værne om det souveræne danskeslesvigske Riges ukrænkede Opretholdelse. 3) Danmark og Slesvigs nuværende Forbindelse kan kun sikkres ved en for begge fælleds Rigsforfatning, bygget paa en i Sandhed folkelig Valglov. 4) Slesvigs nuværende provindsielle Selvstændighed og de der værende tvende Nationaliteters lige Ret bør betrygges ved en egen Provinds-Landdag og tilsvarende provindsielle Jndretninger i Forvaltning og Retspleie. 5) Danmarks Velfærd fordrer, at Kongen uopholdeligen omgiver Thronen med Mænd, hvis Jndsigt Energi og Fædrelandskjærlighed kan give Regeringen Kraft og Nationen Tillid. Stiftsprovst Tryde og forhenværende Stænderdeputeret Hansen fra Odense opponerede mod den sidste Resolution; men Kapit. Tscherning gjendrer dem. Mag. Monrad fremstillede dernæst for Forsamlingen Betydningen af den første Resolution og bad den vel at lægge Mærke til, hvad det vilde sige, at det danske Folk aldrig kan taale Slesvigs Adskillelse fra Danmark. For at kunne sige at have gjort Alt, hvad der stod i Eens Magt til at holde dette Løvte, maatte man ingen Offre skye, men vove selv det, der var En det dyrebareste, og først naar man laae knuust og overvunden, kunde man sige at have holdt sit Løvte, Taleren hilsedes ligesom flere foregaaende, og afbrødes ofte af Bifald. Formanden satte nu Resolutionerne under Afstemning, og de antoges eenstemmigt, med Undtagelse af den første og sidste, thi der reiste sig een Stemme mod hver af dem. Det ovenomtalte Optrin med Etatsraad Francke var det eneste Forstyrrende i Forsamlingen, der var besjælet af megen Loyalitet og Fædrenelandskjærlighed. Da Forhandlingerne ikke kunde begynde Kl. 8, fordi Formanden ikke endnu var kommen fra Borgerrepræsentanternes Forhandlinger, og En af Komiteen bad Forsamlingen om ikke at tabe Taalmodigheden, istemmede Forsamlingen som fra een Mund: "Danmark derligst Vang og Vænge, der var af en gribende Virkning. Flere Timer for Kasinos Aabning stode Hundreder af Folk udenfor, for at komme ind. Førend Forsamlingen skiltes ad, udbragtes et Leve for Fædrelandet og for Kongen og de nye Ministre, der modtoges med en enthusiastisk Jubel. Det var endvidere bleven besluttet Dagen efter Kl. 11 at ledsage Borgerrepræsentanterne til Kongen. Da disse bleve indladt til Hs. Majest. var Bardensleth ved hans Side. Efter Audiensen, ved hvilken nedenstaaende Adresse blev Kongen overrakt, hilsede Etatsraad Hvidt Folkemængden paa Slotspladsen, med disse Ord: Ministeriet er opløst, Leve Kongen. Den talrige Mængde, der vel udgjorde en 10-12,000 Personer, udbrød i et tordnende Hurra, og begav sig derfra til Gammeltorv, hvor Etatsraad Hvidt atter gjentog, Ministeriet er opløst, Leve Kongen, og en lignende Jubel gjentoges som paa Slotspladsen. Alt foregik i den største Orden, og Roligheden blev ikke i mindste Maade forstyrret. Adressen lyder saaledes: Allernaadigste Konge! De Raadgivere, Deres Majestæt har arvet fra Deres Forgænger, ere ikke i Besiddelse af Folkets Tillid, ligesaalidet i det egentlige Danmark, som i Slesvig og Holsteen; de dagligt mere fremtrædende sørgelige Frugter af deres Regeringssystem har maattet undergrave enhver Tro paa, at de nu skulde besidde Jndsigt og Kraft til at frelse Landet. Afgjørelsens Time nærmer sig med Kæmpeskridt. Staten vil opløses, dersom Deres Majestæt ikke uopholdeligen omgiver Deres Throne med Mænd, som ere Opgavens Storhed voxne, og som kunne tilføre Regeringen en energisk Villie og Nationens Bistand – Mænd, der kunne redde Danmarks Ære og grundlægge Landets Frihed. Vi anraabe Deres Majestæt om, ikke at drive Nationen til Fortvivlelsens Selvhjelp.