Ribe Stifts Adresseaviser, 1834-10-14
Man betragter i Almindelighed dette Ministerium, som det bedste, der efter Omstændighederne lod sig tilveiebringe, og man troer, at Valget af Palmella til Præsident vil blive gunstig optaget af fremmede Magter og maaskee bringe nogle af disse, om ikke alle, til at følge deres Exempel, det have anerkjendt den nuværende portugisiske Regjering. Man ventede daglig den unge Dronnings tilkommende Gemal, Hertugen af Leuchtenberg, til Lissabon; D. Pedro har testamenteret ham den Kaarde, som han har ved Oportos Beleiring, og den skal overrækkes Hertugen strax efter hans Ankomst. - D. Pedro naaede kun en Alder af næppe 36 Aar. Født den 12te Octbr. 1798, fulgte han i sit niende Aar den kongelige Familie, som flygtede for Napoleons Vaaben, til Brasilien. Opvoxen der, hyldede han tidlig de constitutionelle Former, og Brasilien, som i Aaret 1815 var fra en portugisisk Provinds blevet ophøiet til et Kongerige, havde især hans Jver at takke for, at det blev deelagtigt i den Constitution, som 1820 indførtes i Portugal. Da Kong Johan d. 6te i samme Aar, efter Cortes af Portugals Villie, vendte tilbage til dette Land, traadte D. Pedro, som Regent, i Spidsen for den i Brasilien indsatte Regjering. Men da de portugisiske Cortes, som ikke kunde glemme Brasiliens forrige afhængige Stilling, udstedte en Række af Decreter, som vakte Brasilianernes Uvillie, og gientagne Gange forlangte Prindsens Tilbagekomst til Europa, saa foranledigede dette, at D. Pedro ved et Manifest af 1ste Aug. 1822 løsrev Brasilien fra Portugal, modtog den ham af Folket tilbudne Keiserværdighed og blev d. 1ste December f. A. kronet. Desuagtet anerkjendte Johan d. 6te i Aaret 1825 sin Søn, D. Pedro, for Prinds af Portugal og Tronfølger, og da han d. 10de Marts, næste Aar, var død, gav D. Pedro den 19de April Portugiserne en Constitution. For imidlertid at føie Brasilianerne, som ugjerne saae Brasiliens og og Portugals Forening under eet Scepter, overdrog han d. 2den Mai 1826 sin Ret til den portugisiske Trone til sin Datter, Donna Maria, og udnævnte til Regent i hendes Mindreaarighed sin Broder, O. Miguel, der, som bekiendt, strax efterat have overtaget Regentskabet, brød sin Ed og bemægtigede sig selv Tronen. Den brasilianske Nations Modbydelighed for en Krig til Gunst for Donna Marias Fordringer paa en fremmed Trone, gjorde det umuligt for D. Pedro, saalænge han var Brasiliens Keiser, at tage sig af sin Datters Sag; men da han, hvis Jnsigter og Besindighed ikke kunde maale sig med hans gode Villie, ved sit ukloge Forhold havde vakt Brasilianernes Misfornøielse og endelig i April 1831 var bleven nødt til at nedlægge Keiserværdigheden og udnævne sin Søn, D. Pedro af Alcantara, til sin Efterfølger: saa indskibede han sig til Europa, landede d. 11te Juni i Cherbourg og fortede nu den Beslutning, at anvende Alt, hvad der stod i hans Magt, for at hævde sin Datters Rettigheder. Med hvilken standhaftig Udholdenhed han har gjort dritte, og hvorledes hans Bestræbelser endelig ere blevne kronede med Held, det er endnu i frisk Minde. Hans sidste offentlige Handling var Cortesforsamlingens Aabning d. 15de August, og i den Tale, han ved denne Leilighed holdt, kunde han vel, uden at beskyldes for Pral, sige, at Portugal ved hans Bestandighed var indlemmet i de Staters Tal, i hvilke liberale Jnstitutioner sikkre saavel enkelt Mands som hele Statens Frihed.