Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1839-03-10
Udenlandske Nyheder. England. Jstedetfor Lord Mulgrave er Lord Etrington bleven udnævnt til Vicekonge i Jrland, en Udmeldelse hvormed Torierne i høi Grad ere misfornøiede, da han er en afgjort Liberaler, og udmærkede sig som saadan i Reformsagen, hvorfor og Lord Lyndhurst spurgte Premierministeren om han endnu erindrede sig Lord Etringtons tidligere Yttring om at han vilde understøtte Tiendebillen uagtet den var mod hans Overbeviisning, fordi den var nødvendig for at styrte den anglicanske Kirke i Jrland. Premierministeren dadlede at man vilde gjøre saadanne tidligere Yttringer til Gjenstand for en Jnterpellation og bemærkede forøvrigt, at fordi han havde stemt for Lordens Udnævnelse til Vicekonge, kunde han dog ikke kaldes til Regnskab for ethvert af dennes Ord. Ligesom denne Udmeldelse synes at have været en Nødvendighed for Regjeringen dersom den ikke vilde tabe al Jndflydelse i Jrland og overgive dette Land aldeles til O'Connell, saaledes smigre de Liberale sig med, at denne og de flere Udnævnelser, som i den senere Tid have fundet Sted, vidne om at Ministrene atter ville lade sig lede af liberale Anskuelser, en Forandring, man for en stor Deel tilskriver Lord Durhams Jndflydelse. O'Connell er efter et kort Ophold i Jrland, hvor han blev modtagen med megen Enthusiasme, atter kommen tilbage til London, og har forelagt Parlamentet et Andragende om at tilstaae Wales, England og Jrland lige Valgret, hvilket Andragende dog blev forkastet med 155 Stemmer mod 92. Agitatoren har imidlertid besluttet hver tredie Uge at fremkomme med dette Forslag indtil det blev antaget. Forsamlingen, som havde dannet sig i London, for at understøtte Motionen mod Kornlovene, har opløst sig og Medlemmerne ere tagne hjem til deres Districter, men deres Organer yttre at Kampen dog nu først ret skal begynde. Fra Colonierne haves ingen nye Efterretninger mand Frankrig. Skjøndt de ministerielle Blade, gjentagende paastaae, at der er al Rimelighed for at Ministrene ved de nye Valg ville faae en afgjort Majoritet, bestyrkes denne Paastand dog ingenlunde ved Ministrenes egne Handlinger. Saaledes finder man nu i Journal des Debats en ministeriel Opfordring til Vælgerne, der synes tydelig at røbe, at Ministrene selv begynde at frygte for deres Tilværelse. Ogsaa skal Kongen nu begynde at indsee, at det moleske Ministerium ikke kan holde sig i sin Heelhed, og derfor være betænkt paa, at foretage betydelige Forandringer i det, hvilket vinder i Sandsynlighed ved de Underhandlinger, man atter skal have begyndt at indlede med Marschal Soult. en af de forberedende Valgforsamlinger, som nu overalt holdes, yttrede ogsaa den ministerielle Valgeandidat Lefebore, at han troede, ikke at tage Feil, naar han paastod, at Ministeriet uden Hensyn til Valgenes Udfald enten vilde blive aldeles forandret eller stærkt modificeret. Da de ministerielle Blade overalt have søgt at udbrede Frygt for at Coalitionen, naar den kom til Statsbestyrelsen, vilde fremkalde en almindelig Krig, saa have ikke alene samtlige Coalitionens Ordførere bestemt erklæret sig herimod, men de engelske Blade yttre og den Formeening, at et forandret fransk Ministerium ingenlunde nødvendigviis vil fremkalde en Krig, hvorimod en Vedbliven af den nærværende Tilstand i Frankrig vil gjøre en parlamentarisk Regjering aldeles umulig. Som noget af det Jnteressanteste ved den nærværende Valgkamp betragtes det i Almindelighed, at de parlamentariske Notabiliter denne Gang udtale sig med en sjelden Udførlighed om deres Grundsætninger, noget, hvori de tidligere bleve forhindrede ved den mere eller mindre Udsigt, de havde til at indtræde i Ministeriet; men ere allerede Valgkampene meget interessante, da kan man vente at Deputeretkammerets første Samlinger ville blive det endnu mere. Efter et Rygte skal det være besluttet at opløse Kammeret, dersom det afgjort stemmer mod Ministrene; dog synes denne Forholdsregel at være alt for farlig til at man 9 Aar efter Julirevolutionen skulde vove at anvende den, og Rygtet vinder derfor kun liden Tiltroe, Belgien. Her er endnu Jntet afgjørende foretaget. Sectionerne have vel med 42 Stemmer mod 39 antaget Regjeringens Forslag om at underkaste sig de 24 Artikler, men Sagen er endnu ikke endelig debatteret i Kammeret hvor den skal foretages den 4de dennes. Uagtet Folkestemningen i det Hele er for Krigen, troer dog enhver at det Hele vil ende med en fredelig Afstaaelse af Luxemburg og Limburg, og man klager kun over at Sagen drages i Langdrag, da Handelen lider derved.