Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-06-26
Katholikerne selv vilde paastaae en fuldstændig Emancipation, naar ikke Frygten for at de slet ikke skulle erholde noget, naar de ville forlange alt, giorde dem villige til at finde sig i nogle Jndskrækninger. Den Jndvending: at om endog Emancipationen bliver tilstaaet, saa vil kun den velhavende Deel af Katholikerne profitere ved at faae lige Rettigheder med Protestanterne; men at de fattige Katholiker ulykkelige Forfatning vil ikke blive forbedret derved, til hvis Bedste Eman cipationen dog fornemmelig forlanges, kunne de vel ikke ganske giendrive; men søge at snoe sig fra den - Katholikernes Erklæringer stemme dog i det væsentlige der overeens at Emancipationen vil giøre en Ende paa Religions-Hadet, og den deraf opkommende fiendtlige Stemning; at Protestanter og Katholiker da ville uforstyrret og i Forening lægge Vind paa en forbedret Cultur af den frugtbare Jordbund og paa at benytte Jrlands store Hielpekilder. Den Engelske Capita list vil da uden Frygt anvende sine Capitaler i Jrland til sin egen og til Jrlændernes Fordeel. Jrlænderen vil da, hvad enten han er rig eller fattig, finde en vid Mark for sine Talenter, vil kunne betræde Ærens og Lykkens Vei, som nu er tillukket for ham og Jrland vilde da blive et af de meest blomstrende og lykkeligste Lande i Verden. Den oplyste Deel af Katholik re indseer imidlertid godt, at den indskrænkede Emancipation er ikke til at undgaae; den tilstaaer at den Engelske Regiering er berettiget til at udøve den samme Magt over den katholske Kirke, som den udøver over den Engelske. Disse Katholikers Forslag gaaer ud paa, at England skal afslutte et Concordat med Paven efter Preussens Exempel. En anden Qvæstion nemlig hvorledes man skal forholde sig ved de blandede Ægteskaber, isærdeleshed med Hensyn til Børnenes Religion, foraarsager endnu større Vanskeligheder end i det øvrige Europa, fordi ogsaa Protestanterne i Jrland søge at giøre Proselyter. Den 3die og vigtigste Punkt er: Ville Katbolikerne naar de erholde Emancipationen kunne befries for at betale de Geistliges og Skolelærerne Lønninger, for at vedligeholde Kirker og Skole bygninger, og for at give Tiende til den protestantiske Geistlighed. Af flere Udsaan giver det sig tilkiende, at mange Katholsker endskiøndt med Uret, betragte denne Befrielse som en nødvendig Følge af Emancipationen; men disse Præstationer hvile paa Katholikernes Grundeiendom og man kan ikke godt indsee med hvilken Ret de kunne forvente, at Staten skal befrie dem for disse Byrder, da den ikke kan befrie sine protestantiske Undersaatter derfor. De Katholiker, som tilstaae at det er billigt at de vedblive at udrede disse Afgifter, paastaae dog, at et stort Antal af de protestantiske Embeder og Kirker kunne nedlægges, nemlig paa saadanne Steder hvor der enten ikke er længere nogen protestantisk Menighed eller hvor denne kun bestaaer af nogle faae Personer. De erklære at mange af de Geistlige Embeder ere ikke andet endSinecurer for den Engelske Geistlighed og forklarer deraf den store Modbydelighed, som denne har for Emancipationen. Man maae, sige de, lade Besidderne af disse Senecurer uddøe for at forskaane Staten for at give Erstatninger; men vil den Engelske Geistlighed, som har en saa stor Jndflydelse i Overhuset, finde sig i en saadan Jndskrænkning af sine Revenuer? – Den 4de Qvæstion om nemlig den Katholske Geistlighed skal efter Emancipationen lønnes af sine egne Menigheder eller paa Statens Bekostning bliver besvaret paa en forskiellig Maade: Nogle forlange bestemt at Staten skal ikke allene overtage Lønningen af de nærværende Katholske Præster og Skolelærer; men endog forbedre deres Lønning og desuden oprette nye Præstekald, Kirker og Skoler paa Dens egen Bekostning; de paastaae, at der skal oprettes Collegier for at danne den høiere Katholske Geistlighed. Andre, og iblandt disse nogle Katholske Titular-Biskopper betragte derimod disse Jndretninger, som meget farlige for den Katholske Læres Reenhed, Præster og Skolelærere, som ere godt aflagte, ville da saaledes som det er Tilfældet i den Engelske Kirke overgive sig til Vellevnet, og slet ikke bryde sig om at være deres Menigheds Siælesørgere og dog er det mere nødvendig i Jrland end andre Steder formedelst den der herskende Fattigdom at Præster og Skolelærere deele deres Sognefolks Lod og blive tvungne ved den Afhængighed, hvori de staae til deres Menighed, til med Ombyggelighed at opfylde deres saa møisommelige Pligter. Naar Staten baade udnævnede og lønnede Geistligheden, saa vilde Regieringen faae en mægtig Jndflydelse paa den, hvorved den Katholske Religions Reenhed, kunde blive udsat for Farer; disse strengt orthodoxe Katholiker forlange vel, at Staten skal engang for alle bevilge en betydelig og bestemt Pengesum til den Katholske Geistlighed og dens Kirker og Skoler; men at det skal aldeles overlades til de øverste Geistlige at disponere over dem. Ogsaa ville de kun tilstaae Kongen en nominel Jndflydelse ved at besætte geistlige Embeder. Af nogle Udsagn giver en Tendenz sig tilkiende til at gjøre sig uafhængig af Paven, og Jdeen om et geistlig Overhoved en Patriark, som skal staae i Spidsen for Landets Hierarkie, forekommer. Jo mere de Jrlandske Katholikers sande Forfatning kommer under Ventilation i vore Dage; desto større maae man ogsaa erkiende Vanskelighederne at være ved at opløse den Katholske Qvæstion paa en Maade, som kan være fyldestgiørende for alle Parter. – Efterat Katholikernes Gemytter ere blevne saameget satte i Bevægelse ved Forhandlinger i og udenfor Parlamentet ved utallige Skrifter og selv ved Løfter, saa synes den Beslutning, ikke at ville giøre noget for dem: at blive for Fremtiden forbunden med megen Fare. Uvidenheden og Jrlændernes ubegrændsede Fattigdom har hidindtil gjort dem ubekiendte med deres egne Kræfter. En som bekiendt meget virksom Kongregation, (nemlig Jesuiterne) har nu forplantet sine Værkstæder til Jrland og bliver deri understøttet af en stor Naboemagt; den tilkommende Generation vil ikke længere blive saa uvidende. Talen er her og flere Millioner opbragte og fantiske Mennesker, som udgiøre en Stat i Staten hvis Besværinger blive selv understøttede af en stor Deel af den Engelske Nation. Men hvorledes skal den gordiske Knude blive opløst, Skal Emancipationen blive fuldstændig eller kun for en Deel udført? Hvorledes skulle de krænkede Eiendomsrettigheder erstattes, uden hvilke dog slet ingen Hensigt kan opnaaes, Hvorledes skal Sikkerhed imod Faren af den indvortes og udvortes katholske Jndflydelse paa Englands Forfatning forskaffes, Disse og mange andre ligesaa vanskelige Opgaver; have allerede længe beskiæftiget Englangs første Statsmænds Opmærksomhed. Europa venter med Nysgierrighed paa Resultatet.