Ribe Stifts Adresseaviser, 1820-09-19
(Slutningen af en dansk Reisendes Skrivelser om Begivenhederne i Palermo.) Forvirringen var i stor at Pøbelen selv begyndte at ræddes; man indtaNødvendigheden af at giøre Ende paa Anarchiet, igien i at tilveiebringe Sikkerhed og Roe, og at befrie sig fra Morderes og Røveres Enevælde. Desaarsag sammenkaldtes en provisorisk Gunta, hvori flere hæderlige Mænd, skiønt med Livsfare, toge Deel. Dens første Sammenkomst holdtes den 19de i Erkebiskoppens, Cardinal Gravinas Pallads, og under hans Forsæde. Guntaens første Kundgiørelse var en fuldkommen Amnestie, ikke allene for alle af Fængslerne undslupne Forbrydere, men og for alle hidtil uddvede Misgierninger, med Anmodning om enten at enroullere sig i de borgerlige Corps til Haandhævelse af den offentlige Rolighed, eller at vende tilbage til Haandtering og sædvanlige Sysler; men Folket, som nu i fire Dage var vandt til at leve høit af Rov og i en lovløs Lediggang, fandt dette naturligviis beqvemmere end at tiene tarvelige Brød ved ærligt men anstrængende Arbeide; man lo altsaa baade af Tilgivelsen og Jndbydelsen, og Sikkerheden var saalidet derved tilveiebragt, at Giuntaens Medlemmer selv ikke kunde bevæge sig udenfor den Sal, hvori de samledes, med mindre de ledsagedes af en Garde af den bevæbnede Pøbel, der nu i flere Dage holdt Alle, ja paa en vis Maade sig selv, i en Art af beleiret ængstelig Tilstand. Skiønt Guntaen gjorde alt hvad den kunde, formaaede den dog ikke at afværge Misgierninger, der stedse betegner den raae Masses Skridt, saa ofte den falder tilbage til tøilesløs Vildhed. Prindsen af Aci, engang Folkets Afgud, var nu bleven det forhadt. Som Følge heraf udplyndredes - som for ommeldt - hans Huus den 16de Julii, han selv var flygtet, men indstillede sig for Giuntaen og fordrede at forsvare sin Adfærd. Ham anvistes et Locale i der Erkebiskopelige Pallads, men den 22de samledes Folke stimler der, og raabte: at Prindsen af Act maatte overgives til Folkets egen Værge. Prindsen selv troede det sikkrest at samtykke heel, og man bragte ham da til en af Cassernerne; men neppe var han kommen indi Forgaarden, førend man raabte: her maa han dræbes. Prindsen omfattede i sin Døds=Angst den Mand, som stod ham nærmest, Broder til en af Pøbelens Anførere, men i samme Øieblik faldt 5 eller 6 Muskeskud, som dræbte baade ham og den Mand, han havde klynget sig op til, hvorpaa hans sønderlemmede Legeme slæbtes igiennem Gaderne, og enhver Forbigaaende nødtes til at tage Hatten af for dette vederstyggelige Optog. Mandagen den 24de om Aftenen vinedes en Escadre der styrede til Palermos Havn, og skiøndt man kiendte det Napolitanske Flag, tilstædedes Jngen Landgang fra disse Skibe. En Deputation af Gien taen sendtes ud til den, og underrettede den om, at man allerede havde besluttet at sende en Deputation directe til Neapel. Escadrens Commandeur var hermed tilfreds og bad ikkun om nogle Forfriskninger, som i Mængde bleve udsendte til ham, hvorpaa han igien gik under Seil den 25de Samme Dag blev Giuntaen tvungen til at udnæve ne Munker Padre Givacchino Voglica, som skal have holdt sig tappert i Slaget med Tropperne, til Oberst, hvorpaa han, som nu kaldtes Colonello Don Gioachin Voglica, i fuld Oberst Uniform til Hest holdt at Jndtog i Palermos Gader, fulge af nogle Hundrede Hurraraabende Gadedrenge. I Aftes, den 26de, afgik den forommeldte Deputation paa et eget Skib til Neapel, og Alle er i en spændt Forventning af de Foranstaltninger, hvorved man fra Regieringens Side mueligen maatte forsøge paa, her igien at tilveiebringe Rolighed, Orden og Sikkerhed.