Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-06-27
J det nordiske Studentermøde i Kjøbenhavn ifjor Sommer deeltog, som bekjendt, de svenske Sagohafders Udgiver, Provst, Hosprædikant og Ridder Afzelius, hvis Tale ved Festen i Dyrehaven vakte saamegen Enthusiasme. Fra denne Hædersmands Haand er nu udkommet: Blade af en Dagbog under Studentertoget til Kjøbenhavn, hvori han fortæller sin Audients hos Kong Christian den Ottende saaledes: Jeg modtoges ved min Jndtrædelse i Forgemakket paa en artig og forekommende Maade af Kammerherren, og førtes igjennem den af Audientssøgende fuldbesatte Sal til et mindre Værelse, hvor Kongen staaende ved et Vindue, modtog mig. Han er en høi noget corpulent Mand med et mildt og godlidende Udseende. Jeg fremførte i mit Modersmaal, men langsomt og høit, for bedre at blive forstaaet, paa egne og paa mine unge svenske Ledsageres Vegne, vor skyldige og underdanige Taksigelse for den udmærkede Naade, hvormed Hs. Maj. syntes at deeltage i den omhyggelig Gjæstfrihed, der bevistes os under vort Ophold i Hovedstaden – en kongelig Bevaagenhed mod fremmede Ynglinge, som de sikkert altid vilde bevare i erkjendtligt Minde. – Kongen svarede naadigt: "Det har været os en Glæde at fornemme de svenske Studenters Opførsel, som det anstaaer dannede unge Mænd, og det er os kjært, om de have været vel tilfredse med deres Modtagelse, – især da de ved deres gode Holdning have vundet bifald overalt i Staden." - Jeg takkede Hs. Maj. for denne naadige Yttring, og lagde til: Ved vort Besøg forleden Onsdag i Sorgenfri havde de upsalensiske Studenter det Haab at træffe Deres Maj. derude, og de havde besluttet at tilkjendegive Deres Maj. deres Taknemmelighed med en Sang og et begeistret Leve for den danske Konge; men til deres Bekymring fik de at vide, at Deres Maj. ikke var der. - Kongen sagde: "Det er mig kjært at høre, at de havde det Forsæt, men jeg havde den Dag Statsraad. – Jeg har hørt at Deres Tale i Dyrehaven har vundet almindeligt Bifald, og jeg er tilfreds dermed." – Efter nogle Spørgsmaal om vor Konges Sundhed og Tilstanden i Sverrig, ved vor Afreise, yttrede han: "Der er vel ikke noget Politisk i disse Studenterbevægelser?" – Jeg svarede: Hvis Deres Maj. vil mindes Deres Ungdom, som jeg mindes min, saa vil Deres Maj. overbevises om at Politik ikke er Gjenstand for unge Menneskers Beregninger i deres Vederqvægelsestimer; men Venskab, Kjærlighed og Sang, og i det Høieste en Omsavnelse af Venner paa fremmed Strand. Dog ved et Ungdommens Møde, som dette, kan det vel hænde sig, at selve Folkene vækkes til livligere Deeltagelse for hverandre og til inbyrdes Kjærlighed, men heri er jo intet Ondt, da begge Konger staae i et gjensidigt venskabeligt og godt Forhold. – "Nei tvertimod det kan jeg godt lide. Jeg vedblev: Desuden er jo Deres Maj. Stifter og Beskytter af det skandinaviske Forbund. - Herved saae Kongen noget forundret ud og spurgte: Hvorledes det? Jeg svarede: For 22 Aar siden fik Prof. Geyer i Upsala og jeg et Diplom og Udnævnelsesbrev fra Danmark til at være Medlemmer af de skandinaviske Oldskrift-Selskab i Kjøbenhavn, af hvilket uden Tvivl de skandinaviske Selskaber i Danmark og Sverrig have deres Oprindelse. Dette Brev var underskrevet af Deres Majestæts høisalige Forgænger. Den størst Samling af Skrifter og Mindemærker angaaende hel Skandinaviens Historie findes i Kjøbenhavn. Her er den skandinaviske Literaturs Hovedstad, og, siden vi modtoge Diplomet, ansee vi Deres Majestæt, ifølge Arveretten, som det skandinaviske Oldskriftselskabs høie Beskytter. -Med denne Forklaring syntes Kongen tilfreds og svarede "Naa, det lader sig sige. Hs. Maj. bad mig siden at hilse de svenske Studenter, med den Forsikkring, at naar nogle af dem atter kom for at besøge Kjøbenhavn, skulde han have dem i sin Naade. Han rakte mig sin Haand, jeg kyssede den, og tog Afsked, glad over at have seet Broderlandets milde Konge. Formedelst sin Velvillie og mandige Sindelag for Kunsten og Videnskabsmanden skal denne Konge visselig engang indtage en værdig Plads i den nordiske Literaturs Historie.