Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-01-28
Blandede Efterretninger. Om Napoleons Ophold paa St. Helena. (Fortsættelse; see Nr. 3.) Lord Castleragh, sagde N., tilbød mig, førend jeg gik til Elba, et Tilflugtsted i Engelland, med det Løvte, at jeg der skulde meget godt behandles. Lorden sagde til Caulincourt, hvor kommer Napoleon paa det Jndfald, at gaae til Elba Formaa ham dog til at komme til Engelland, han vil i London blive optaget med største Fornøielse og behandlet paa det bedste. Han maa imidlertid ikke bede om Tilladelse til at komme; det vilde medtage for megen Tid, men han maae, uden nogensomhelst Betingelse, overgive sig til os; han vil blive optaget med største Glæde og befinde sig langt bedre hos os end paa Elba. Dette havde siden stor Jndflydelse paa min Beslutning. Det Ufordeelagtige i Engellands Stilling tilskrev N. Lord C. Enfoldighed. "Naar", sagde han, det brittiske Ministerium havde henvendt sit Øjemærke paa Fædrenelandets Jnteresse, istedetfor at smedde Rænker, vilde det have gjort Britterne til det lykkeligste Folk i Verden. Ved Slutningen af Krigen burde det have sagt til den spanske og portugisiske Regjering: vi have frelsk Eders Land, vi allene have staaet Eder saaledes bi at J ikke ere blevne et Bytte for Frankrige. Vi have udøst vort Blod for Eders Sag og opoffret mange Millioner for Eder, hvorved vort Fædreneland er belæsset med Gield, som vi maa betale. J have Midlet i Hænde til at gjøre os Giengield. Tillader, oc paa tyve Aar udelukkende Handel paa Sydamerica, saa at vore Skibe nyde lige Forrettigheder med de spanske. Paa denne Maade ville vi gjøre os betalte, uden at gjøre Eder Skade. Hvo kunde nægte dette Forlangende? Frankrig er nu intet. Desuden havde J, sandt at sige, Ret til denne Fordring, og ingen af de allierede Magter kunde afstride Eder dette; thi Eder allene og den af Eder yttrede Kraft har Spanien og Portugal nu at takke for sin Ned ning fra Omstyrtning. Paa denne Maade vilde J beholdt Eders Manufacturer blomstrende, sysselsat Eders Matroser paa Eders Skibe, istedetfor at de nu omkomme af Sult eller maa søge deres Brød hos fremmede Magter; Eders Pøbel vilde været fornøiet og lykkelig, istedetfor man nu maa tage sin Tilflugt til Subskription, for at bø skytte den mod Hunger. Saaledes som Tingene nu staae, vil Frankrig snart faae Handelen paa Brasilien i sine Hænder, da J paa eders egne Colonier dyrke mere Bomuld og Sukker, end J behøve, og følgeligen ikke kunne tage Brasiliens Producter til Bytte for eders Varer, hvilket derimod de Franske ville gjøre, da Martinique ei kan levere den fornødne Qvantitet til Frankriges Forbrug. De ville ombytte deres Fabricater og Vine mod Colonialproducterne, og snart være i Besiddelse af hele den Brasilianske Han deel. Det samme vil blive Tilfældet i de spanske Colonier, deels formedelst deres Religion, deels fordi Spanierne ere skinsyge paa et til Søes overmægtigt Folk, og derfor stedse ville hielpe til at forringe denne Magt, som kraftigst skeer ved Eders Handels Forringelse. En anden taabelig Streg af eders Ministerium var det, at det tilstedte nogen anden Nation at handle paa Jndien, og navnligen Hollænderne, der ere Eders største Fiender, og sandsynligviis ville de inden tyve Aars Forløb forene sig med Frankrig, naar dette er kommet sig igjen, for at ydmyge Eder. Havde J gjort denne Fordring, saa havde man maattet tilstaaet den, og Europas Magter vilde desuagtet ikke have været skinsygere paa Eder, end de desuden allerede ere, nu J have det uindskrænkede Overherredømme til Søes, og paastaae Eders Visitationsret og andre Artikler i Eders Søret. Da vilde J havt Midlet til at forsvare Herredømmet paa Havet, som nødvendigen maa forsvinde, saasnart Eders Handel ikke er større end den øvrige Verdens. Men Eders Ministere havde falske Begreber om Tingenes Stilling. De indbildte sig, at de stedse vilde kunne oversvømme Fastlandet med brittiske Varer, og altid finde Afsætning. Nei, nei, Verden er nu bleven mere oplyst. Selv Russerne ville sige, skulle vi berige dette Folk, for at satte det istand til at drive en Enehandel og tyrannisere til Søes, da vi dog selv have mange og duelige Fabricanter, (Jkke uden Grund giør Omeara her opmærksom paa den ny russiske Tarif, hvori han seer endeel af denne Napoleonske Spaadom opfyldt.) J ville erfare, at om adskillige Aar kun faa engelske Varer ville afsættes paa Fastlandet. Jeg lod for Manufacturerne begynde en ny Aera. Allerede overgaae Eder de Franske i Klæde= og mange andre Fabriker, og Hollænderne i Cambringe og Lærred. Jeg dannede adskillige Tusinde; jeg stiftede polytechniske Skoler, hvorfra hundrede duelige Chemikere udgik. Nu gik man i Fabrikerne frem efter sikkre og faste Grundsætninger, og ikke efter gammel vaklende Slendrian. Tiderne have forandret sig og J kunne ikke meere gjøre Regning paa, at afsætte ders Fabricater paa det europæiske Fastland; America - det spanske og portugisiske Fastland ere de eneste Maal for Eders Afsætning. Om eet eller to Aar ville Britterne klage: vi vandt Alt, men vi omkomme af Sult og ere ulykkeligere i Freden end under Krigen. Da ville maaskee Eders Ministere søge at bevirke hvad de strax i Begyndelsen skulde gjort. Som Landmagt ere J ikke istand til, at kunne maale Eder endog kun med Preussen, og Eders Overvægt paa Fastlandet have J for Øjeblikket kun Eders Herredømme til Søes at takke for, som J maaskee ved Eders Ministeres Militairsyge ville komme til at miste. Engelland, har villet vinde eller tabe Alt. Det har vundet Alt, gjort det Umuelige mueligt, og har desuagtet intet vundet; Folket lider Nød, medens Frankrig, der har tabt Alt, befinder sig vel og det franske Folk ikke savner nogen Fornødenhed. Frankrige er, sine rigelige Aareladninger uagtede, vel ved Magt; Engelland derimod ligner en Mand, der, ved berusende Drikke, tilsyneladende har faaet en forbigaaende Kraft men, som, naar den virkende Aarsag er forsvunden, hensynker i en Svagheds Tilstand.