Norske Intelligenssedler, 1783-08-20
Norske Stelligen No 34. Onsdagen den 20 Augusti 1783. Aamodt Sogn i Østerdalen den 30te Junii. Nagtet det allerede er lang Tiid siden, det i disse Blade blev fortalt, hvilken Ødeleggelse Ulvene gjorde her i Vinter ved Jndbrud i Fæe-Huusene, saa dog, da der maaskee kunde findes adskillige, som havde Lyst til at vide hvad Udfaldet blev tilsidst, har man ikke villet undlade at anmelde følgende: Efter Jndbrudet paa Gaarden Wivelstad, varede det kun et Par Nætter, førend atter skeede det samme udi en Huusmands-Plads at Ulven gravede sig ned igiennem Taget, og dræbte alle Souverne. Da Folk nu bleve meget opmærksomme ved disse usædvanlige Hendelser, saa blev det og lagt Mærke til, at skiønt Ulvene undertiden vare fleere samlede hist og her, var der dog aldrig uden en allerne, naar noget Jndbrud skeede, dette bevægede nogle til at forfølge Sporene paa Skier, efterdi Førretdertil begyndte at blive nogenledes beqvemt, hermed blev fortfaret uden Ophør den ene Dag efter den anden, at adskillige afløsede hinanden og immer fulgte de samme Spor, næsten i 8 samfulde Dage, da Ulven imidlertid trende Gange grov sig om Natten ned igiennem Tagene, og paa ethvert Sted ødelagde alle Souver, indtil omsider 60ve Mennisker bleve samlede, som i to Dage forfulgte dette grumme Dyr, og endelig fik det saaledes omringet, at det satte sig, som en Hund, hvorpaa det blev ihielskudt, dette skeede øverst op i Elverum Sogn. Det blev da befundet at det var en Ulvinde, og hvorvel det lod som Hovedet var noget større, og Halen lidt mindre end sædvanlig, saa blev dog den overtroiske Pøbel overbeviist at det var en virkelig Ulv, hvorpaa adskillige havde tvivlet, men om deres Gisning skulle være meere grundet, der formeener det skulle have været et tamt eller fanget, og igien udsluppet Dyr, som derfor havde meere Dristighed at nærme sig Huusene, er uvist at bestemme. Dens Tænder og Kløer var ganske forslidte, og fordervede af den Magt den havde brugt for at bryde ind, og opgrave den frosne Jord paa Tagene. Siden mærkede man vel Ulve i Mængde, men ikke at noget Jndbrud skeede i Huusene, - og endnu i Sommer er man ret plagede med disse skadelige Giester, saa det er kun ganske faae Dage imellem at den jo bortsnapper Souver og Geeder. Hvor farligt det er i Torden Veyr at søge Tilflugt under Træerne, har man her i Aamodt nyelig erfaret ved følgende ulykkelige Hendelse: Mandagen den 16de Junii sidstleden trak et skræk somt Uveyr op over Horizonten med Torden og adskillige meget stærke Jlinger af Plads-Regn, hvilket begyndte om Eftermiddagen Kl. 3 og vedvarede til Kl. omtrent 7 om Aftenen. Jmidlertid havde tvende, der vare tilsammen ude paa Marken at giærde, søgt Skiul under et tykt Gran-Træe, men just som det meeste Regn var over, og de var betænkt paa igien at gaae frem, kom et mægtig TordenSkrald og i det samme slog en Lynild-Straale ned i Træet, der rispede igiennem Barken fra det øverste til det nederste, hvorved den ene Mand, der heldede sit Hoved til Granens Stamme, i Øyeblikket blev dræbt, uden at der saaes at han var beskadiget meere, end at Haaret var lidet svedet, samt at Luen, han havde paa Hovedet, var revnet og Skiorten noget brændt paa Ryggen, den anden, som var i Begreb med at stoppe sin Tobaks-Pibe, heldede sig frem over fra Træet, og derved maaskee og undgik Døden, men han fik dog et saadant Stød, at han blev ganske fortumlet og sandseløs, og da han igien kom til sig selv fandt han sig ligesom ganske bortnommen i den nedre Deel af Legemet, saa han hverken kunde staae eller gaae, Buxerne var paa den Venstre Side, der vendte imod den Jhielslagne, revne i tu og Haarene paa Laaret afsvedne. Siden er han dog efter nogle Dages Forløb bleven frisk igien, men siger dog at han føler en Mindelse deraf i sær i den venstre Side.