JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Almuevennen, 1844-04-10
Kjøbenhavns Torvepriser. Løverdagen den 6te April. Hvede, . . . . . pr. Td. 4 Rbd. 4 Mk. 4 s. a 6 Rbd. 2 Mk. 4. Rug, . . . . . . . 3 – 3 – Byg, 2radet, . . . . 3 – 4 – - 3 - 5 - 8 Fradet, . . . . 3 – 1 – 83 – 4 Havre, . . . . . . 2 - 2 - 8 -2 – 5 - 4 Ærter, gule 4 - 3 – 5 - 3 - 8 graae – – – – - - - - Kartofler, . . . . . Smør . . . . Fag. 12 - 3 – - - 13 – 3 –. . . . pr. Pd. - - 1 – 6 - - - 1 - 9 Flesk, røget, pr. Pd. 2 - 1 – 82 – 3 – grønsaltet, " Æg. . . . . pr. Snees - 1 – 10 - - 1 – 12 Bøgebrænde, et Bondelæs 3 – 3 – - 4 – 3 – - Tørv. . . . . . ditto 3– 3 – 4 – Talg, . . . . pr. Pd. 1 - 3 – - - - 5 – 5 Af dette Blad udgaaer eet Nummer om Ugen, og som Følgeblad dertil udgaaer Kjøbenhavns Amts LandcommunalTidende", med omtrent 6 Nummere i Qvartalet. Prisen er 3 Mark hvert Qvartal. Man tegner sig for Bladet paa Postcontoiret i Kjøge, hos Dhrr. Boghandlere Meulengracht i Næstved, Bertelsen i Holbek, Vosbein i Hillerød, Wagner i Helsingør Milo i Odense. Jessen i Svendborg, Thjerry i Nakskov, Gjegengack i Maribo, Berggreen i Nykjøbing paa Falster, den Jessenske Boghandling i Aarhuus, Holm i Horsens, Smith i Randers, Termansen og Andersen i Ribe, Dhrr. Bogbindere Mehl i Roeskilde, Hansen i Slagelse, Møller i Skjelskør og Thune i Veile, Hr. Skolelærer Jensen i Ringsted, Dhrr. Komd. Gjørup i Storeheddinge, Hald i Frederikssund, Præst og Vordingborg Omegn hos Huusmand Peder Hansen, Lundby pr. Præste, Gaardeier N. Ottesen i Fredericia og Skomagermester N. Hansen i Rudkjøbing. J Kjøbenhavn hos Redacteuren, store Regnegade Nr. 250, og hos Udgiveren, Klædeboderne Nr. 101, 2den Sal i Sidehuset, hvor Bidrag til Bladet ogsaa indsendes. Trykt i det Brünnichske Bogtrykkeri ved J. C. Lund. Trykt i det Brünnichske Bogtrykkeri ved J. C. Lund.
Almuevennen, 1844-04-17
3die Aarg. Nr. 16. Almuevennen. Udgiver: J. A. Hansen. Ansvarlig Redacteur: O. Wedfall, forhen Medhielper ved Opdragelsesanstalten paa Flakkeberg Jnstitut.
Almuevennen, 1844-04-17
Onsdagen den 17. April 1844. Gud, gen 17 vil 1844. En Drøm.
Almuevennen, 1844-04-17
(Som vi berettede i forrige Nummer er de jydske Stænder sammenkaldte til den 9de Juli, altsaa dog denne Gang fø Øernes, hvilket kun een Gang tidligere har været Tilfældet, medens disse de øvrige tre Gange have været forud for Jyderne. Enhver som med nogen Opmærksomhed har fulgt vore Stænderforhandlinger, vil have sagt sig selv at det fornemmelig er Jydernes Kraft og Frihedssind hvoraf man tør haabe en lysere Fremtid for Danmark, og i Erkjendelsen heraf er det os kjært at opfylde den ærede Forfatters, Hr. Student Fr. Barfods Ønske om, i Anledning af den skeete Sammenkaldelse at optage nærværende Digt. Det er taget af en af Forfatteren i Aaret 1841 udgivet Digtsamling med Titel: "105 Dagbogsblade, og kan synges med den smukke, gamle Folkemelodie, Dluf Konning og Broder hans ") Jnd jeg slumred en Aftenstund, dybt laae Sorgen paa Hjertets Bund; Danmarks Konning af Østens Navn saae jeg broderlig kryst i Favn. det er saa fagert i Drømmen at hvile! Navnen bredte sin Vinge godt, bredte tæt den om Danmark Drot, Drotten mærked kun lidt dens Svig, enevældig han drømte sig. det er saa fagert i Drømmen at hvile, Navnen brugte sin skarpe Klo volded Dannemænd stor Uroe, Drotten favned af Vingens Flig, saae ei Sønnerne vened sig. – det er saa fagert i Drømmen at hvile, Op stod Jyden paa Viborgting stærk og stiv var den Kæmpering; frygted ikke for Kampens Drøn, følte Børn sig af Ebbesøn. det er saa fagert i Drømmen at hvile Mærker ei du, vor Konning hold, Navnevingen er Ræveskjold, riv dig ud af det Favnetag, giv dit Dannemark atter Dag det er saa fagert i Drømmen at hvile, Riv dig ud af den Ravnefavn aldrig blir den dig dog til Gavn; stil dig trøst blandt din Sønneflok! den har Kræfter og Mod fuldt nok! - det er saa fagert i Drømmen at hvile, Lidt kun baader – det veed vel du - Gængebaandet for Mandehureis dig, Konning, hver Ravn til Trodsfrigjør dig, mens du frigjør os! - det er saa fagert i Drømmen at hvile! Kæmpeordet fra Viborgting, blev ei agtet for Avn i Bing; Drotten bøied sit Øre glad mod hvert Ord fra den Kæmperad, Det er saa fagert i Drømmen at hvile, Kæmpeordet fra Viborg Ting blev ei agtet for Avn i Bing; bort til Taagernes skumle Havn fløi den blodige vilde Navn. det er saa fagert i Drømmen at hvile!
Almuevennen, 1844-04-17
Danmarks Sønner og Danmark Drot enedes siden huldt og godt steds forstod de hinanden bedst, ingen saae, hvem der raaded meest. – det er saa fagert i Drømmen at hvile Handling er bedre end Ord. Paa en Tid, da Huusmandssagen er saa meget paa Bane, kan det ikke være andet end høist vigtigt, at erfare hvad en af Danmarks vigtigste og største Jordbrugere har gjort for denne Sag, og derfor fremsættes her følgende: "Motiveret Plan til Forbedring af Huusmændenes Vilkaar og Forhold under Avlsgaarden Nøbbøllegaard. Hidtil har der under denne Gaard henhørt 10 Huse med Jordtillæg, samt 4 Jndsidderhuse med Hauge pladse. Disse Jndsidderhuse ere bestemte til 3 faste Røgtere for Heste, Qvæg og Faar, og til en Hauge mand. De have nu faaet hver en Koe, der græsses paa en særskildt dertil bestemt Lod, 2 Faar med Lam iblandt Gaardens Faarbesætning samt Høe efter Anviisning af Slæt ved Grøfterne i Gaardens Marker, og faae desuden Halm fra Gaarden til Vinterfoder imod Gjødningens Afgivelse, forsaavidt den ikke bruges til deres Hauger. De faae desuden Lønningskorn 2 Tdr. Rug og 4 Tdr. Byg, 6 Rbd. i Penge og fornødent Brændsel.
Almuevennen, 1844-04-17
Forsaavidt Huusmændene som have Jordtillæg angaaer, da have de indtil Mai 1841, af et maadeligt Huus med 3 Tdr. Lands Tillæg, svaret i Afgift (der var bestemt for jeg 1830 modtog Gaarden) 2de Ugedage hele Aaret om, paa egen Kost, og 12 Pligtdage til Møgstrøening og Kornindtagning, hvilke sidste kunne forrettes af Konen, samt præsteret alle offentlige Afgifter og Paabudde, med Undtagelse af kongl. Skatter, paa Amtstuen. Denne saaledes præsterede Afgift anslaaes: 104 Ugedage a 12 s. for Vinteren 23 Rbd. 5 Mk. og 24 s. for Sommeren 12 Pligtdage, som Konen forretter, a 20 sk. er 26 Rbd. 2 Mk. Drages herfra Skatterne til Amtstuen, som er iberegnet denne 4 Rbd. 2 Mk. Afgift . . . . . . . . kommer Eieren til Jndtægt, 22 Rbd. For at faae sine 3 Tdr. Land dyrkede af Bønderne, maatte Huusmanden ikke alene arbeide for Bonden hele Høsten igjennem, med Undtagelse af sine Ugedage, men derhos staae paa rede Haand til enhver Tid, saasom: i Høehøsten, ved Mogagningen, til Gjerdelukning og andet forefaldende Extra-Arbeide. Hertil kommer, at disse Huuslodder som oftest blev dyrket slet og til ubetimelige Tider, hvorved de bleve forqvaklede og afgave kun et ringe Udbytte. For at forandre dette Forhold for Huusmændene, fra en tvungen til en friere og meere selvstændig Stilling, ønskede jeg ikke alene Ugedagsarbeidet ophævet, men jeg vilde hertil have, at de med egne Kræfter kunde dyrke deres Jorder, nemlig: ved at pløie med deres Køer. Det befandtes imidlertid ved tvende af de dygtigste Mænd, som i Aaret 1839 med Velvillie toge fat paa dette Forslag, at 3 Tdr. Land ikke er tilstrækkeligt, for derpaa at kunne holde 2 Køer uden fremmed Hjælp. Ved heldigviis paa et nærliggende Sted at komme i Eiendomsbesiddelse af 18 Tdr. Land, fik jeg det i min Magt, at omdeele Huusmændslodderne saaledes, at jeg kunde give hvert Huus et Tillæg af 4 Tdr. Land, med Undtagelse af tvende Huse, som ere langt fraliggende. Denne Forandring convenerede mig saameget mere som jeg alt var i Begreb med at om og opbygge alle mine Huusmændsboliger. Ved atter senere at have tilkjøbt mig Aunbøllegaard og inddraget dens Areal under Nøbbøllegaard, er jeg endvidere kommet i Besiddelse af fire Huse med Tillæg til hvert Huus af 3 1/2 Tdr. Land, saa at jeg nu ialt har 17 Huse med Tillæg af Jord, og hvoraf de 15 deels ere og deels ville blive istand til hver at holde 2 Køer, og som Følge deraf at kunne dyrke deres Lodder med egne Kræfter, 9 af disse Huusmænd pløie allerede med deres Køer og dyrke saaledes deres Jord uden fremmed Hjælp; fire andre ville til Efteraaret 1844 ogsaa kunne holde 2 Køer hver, hvorimod tvende gamle Fæstere ikke hidtil have villet indlade sig herpaa.
Almuevennen, 1844-04-17
En af Danmarks store Jordegodseiere der har vundet en vis Navnkundighed rundt om i Landet ved den usle Forfatning, hvori Godsets Bønder, Gaardmænd, og Huusmænd befinde sig, og i denne Henseende ogsaa har været omtalt i Stændersalen, nemlig den, efter Stiftamtmand Jessens Jndstilling for nogle Aar siden, til Justitsraad udnævnte Proprietair Grandjean til Vennerslund paa Falster, er nylig ved Døden afgaaet. Her havde man nu god Grund til at vente, at dette Dødsfald vilde have bevirket en Forandring til det Bedre i Bøndernes Kaar, og aabnet den Udsigt til for endeel at overgaae fra Fæster til Selveierclassen, men ogsaa denne Forventning slog feil, thi, efter "Kjøbenhavnspostens "Beretning, er Godset, der har et Tilliggende af imellem 5 og 600 Tdr. Hartkorn, ifølge den Afdødes Bestemmelse oprettet til et Stamhuus, hvorved dets Bøndergods, saalænge de nuværende Forhold bestaae, og efter Opretterens Mening til evige Tider, skal vedblive at være Fæstegods. Det er dog i Sandhed mærkeligt, at medens Selveiendoms absolutte, soleklare Fortrin for Fæste erkjendes dagligen mere og meere af Høie og Lave, medens Folkets Repræsentanter gjentagende have udtalt sig herom for Regjeringen, og denne igjen har erklæret for Stænderne, at det stemmer med dens Ønsker, at Fæstebønderne efterhaanden kunne erhverve Eiendomsret over deres Fæstegaarde, medens Folket venter paa indledende Skridt fra Regjeringens Side til at see Landboforholdene ordnede efter Tidens og Statens nærværende Tarv, medens et conservativt Blad forsikkrer, at Godseierne ere større Venner af Bondestanden end dem der udgive sig herfor, og et andet, der skrives i saa indbringende en Retning, at dets forrige Redacteur, for et Par Aars utrættelig Tjenstiver afgik med 600 Rbd. aarlig Pension, forsikkrer at den danske Regjering i meer end et halvt Aarhundrede har arbeidet for Bondestandens Opkomst, og at Sagen om Fæstevæsenet og Huusmandstanden endnu ikke kan betragtes som afsluttet (!!!), medens alt dette er saa, arbeider Godseierne rastløse og utrættelige paa at bringe under Fortidens hemmende og trykkende Baand, saameget som muligt at det der ikke hidtil er bragt derunder. Det ene Gods efter det andet gjøres til Fideicommis, Baroni og Stamgods, Adelspatenter udstædes og Alt har Udseende af at man fjerner sig længere og længtre fra det Maal, hvortil Folkets Ønsker stunder.
Almuevennen, 1844-04-17
Kjøbenhavns Torvepriser. Løverdagen den 13de April. Hvede, . . . . . pr. Td. 4 Rbd. 3 Mk. 12 s. a 6 Rbd. 1 Mk. 12. Rug, . . . . . . - 3 - 2 - 8 - - 3 - 5 - 4 Byg, 2radet, . . . . 3 – 3 – 8 3 – 5 – radet, . . . . 3 – 1 – 43 – 3 – 8 Havre. . . . . . . 2 - 2 - - 2 - 5 - 4 Ærter, gule 4 - 3 – - - 5 - 4 - graae – – – – – – – – – – Kartofler, . . . . . Smør, . . . . Fag. 12 - 3 – - - 3 - 3 – -. . . . pr. Pd. - - 1 – 6 - - 1 – 8 Flesk, røget, pr. Pd. 2 - 1 - 82 – 3 – grønsaltet." Æg, . . . . pr. Snees - - 1 - 8 - - - - 1 - 10 Bøgebrænde, et Bondelæs 3 - 3 – - 4 - 3 – Tørv. . . . . . ditto 3 - 3 – - 4 - Talg, . . . . pr. Lpd. 1 - 3 – - - 5 - 5
Almuevennen, 1844-04-24
Nr. 17. 3die Aarg. Almuevennen. Udgiver: J. A. Hansen. Ansvarlig Redacteur: O. Wedfall, forhen Medhielper ved Opdragelsesanstalten paa Flakkeberg Jnstitut.
Almuevennen, 1844-04-24
Onsdagen den 24. April 1844. Onsdagen den 24. April 1844. Nok et Ord i Bondesagen.
Almuevennen, 1844-04-24
(Jndsendt.) Almuevennen, har i sin Tid leveret en Bekjendtgjørelse af det Andragende, som i Aaret 1842 indgik fra endeel Gaardmænd i Osterflakkebjerg Herred til Stænderne, betræffende Bondestandens Ønske, at Fæstegodset i Danmark maatte overgaae til Eiendom. Andragendet var forfattet af en Bonde. Paa samme Tid var en Mand udenfor Bondestanden bleven raadspurgt i Anliggendet, og ved at gjøres bekjendt med Andragendet havde han fraraadet samme i den valgte Form i den Overbeviisning, at dets Paastand nærmest vilde tiene til at lægge det tilside som uopfyldeligt, og netop saaledes vilde tiene Modstanderne i Haanden. Paa særdeles Anmodning meddeelte samme Mand et Udkast til et saadant Andragende som efter hans bedste Overbeviisning maatte i forberedende Maade bedre svare til Hensigten. Bemeldte Udkast blev fremlagt i Bøndernes Møde, men ikke benyttet. Andragendet, saaledes som det har været bekiendtgjort, indgik til Stænderne og blev henlagt i Massen af de til Committeerne henviste Petitioner. Som et Actstykke eller Bidrag, dog allerede henhørende til denne Sag, meddeles herved det ikke benyttede Udkast og overgives den Bedømmelse, det tilkommer. Denne Meddelelse tiener tillige til Besvarelse af de bemærkninger, som ere fremførte ved en Artikel, Bondesagen vedkommende i Almuevennen: Nr. 12. Jndsenderens Tanker ere i denne Henseende uforandrede, men stride derover vil han ikke. Han vil følge Bondesagen som han begyndte sin Deeltagelse i samme, hvilket er længe siden. Tiden er den mægtige Kjæmper, der bruger sine Redskaber som den vil. J Sandhed, Meget af den megen Tale kunde være borte. Ogsaa dette kunde vist spares, og Resultatet blev det samme; men har man sagt A maa der ogsaa siges Bosv. indtil Redskabet har gjort sin Tieneste. Udkast.
Almuevennen, 1844-04-24
Til saavel Jyllands som Østifternes Stænderforsamling ere indkomne flere Andragender angaaende Forandring af Bøndergodset i Danmark fra Livsfæste til Eiendom, men samme ere alle afviste, endskjøndt det vel tør antages, at den almindeligste Mening blandt Stænderforsamlingens Medlemmer har, som i Folket selv, være at det var ønskeligt og lige overeensstemmende med Tids forholdenes Udvikling som og med Statshuusholdningens Tarv, om alt Jordegods i Danmark kunde overgaae fra simpelt Fæste til Eiendom. Erkjendelsen af at Danmarks Hoved-Erhverv er Korn- og Qvægavl, og er som saadan Grundlaget for Rigets Søfart og active Handel, saaledes Alt udspringende fra og afhængig af den danske Bondes politiske Stilling og Forfatning, hvilke vel allerede mange ypperlige Landbolove, siden Slutningen af det attende Aarhundrede, ledte til Rettelse og nu beskytte, men for hvilke visselig endnu saare Meget staaer tilbage at udrette, denne Erkjendelse giør ligesaa vist ogsaa Spørgsmaalet om Muligheden af Fæstegodsets Overgang, til Eiendom til een af de vigtigste Opgaver for Stændernes Betænkning.
Almuevennen, 1844-04-24
Efter Øiemedet af Nærværende var det imidlertid her ikke Stedet at udvikle alle disse Omstændigheder nøiere. Hensigten var her paa nye at udtale Ønske om Bøndergodsets Forandring fra Livsfæste til Eiendom, at motivere dette Ønskes Yttring efter bedste Evne, og derefter til Stænderne at petitionere og begjære, at samme til Overveielse af Muligheden i at alt Bøndergods i Danmark overgaaer til virkelig Eiendoms besiddelse, til Udfindelse af Vei og Midler til dette Ønskes Opfyldelse og til Bedømmelse af alle indkommende Andragender i denne Anledning vilde nedsætte en Committee og foranledige allerunderdanigst Forestilling osv. Dette er omtrent ordlydende det Udkast, som blev forelagt Bønderne og det meddeles her, som anført, til Svarpaa bemærkningerne i "Almuevennen, ved Artiklen i samme Anliggende. To Aar ere henvundne. Den offentlige Mening maa dømme om det havde været gavnligt eller ikke gavnligt, at saadant Andragende var fremkommet til Stænderne 1842. Sagen har siden arbeidet sig frem i andre Maader fra begge Sider med gjennemgribende Vigtighed til endelig Afgjørelse. Spørgsmaalet er nu ikke alene imellem Herremand og Bonde, men imellem Herremands sagen og Bondesagen. Vi kunne ikke tale om Modstandere kun paa den ene Side Kampen er allerede bleven heed og den burde visselig kun føres med de værdigste Vaaben. Det Sidste vi have seet i Sagen var en Jronie, som neppe vil have eller beholde sin tilsigtede Virkning, og kunde vistnok have hjulpen sig med langt færre Ord for at udrette det Samme. Overdreven Paastand kræver ikke overdreven Gjendrivelse Jmidlertid er Bondestandens Krav bleven det samme og Herremandstandens ligesaa, og Almeen-Jnteressens Krav er til den Begge nu ligesom for. Men Bondestanden har siden 1792 bragt sit Offer og man turde mene et ganske antageligt – om nu Touren kommer til Herremandstanden er ikke saa forunderligt. Der vil Tiden vistnok raade og vise Udveie til det Bedste, Jndsenderen er ikke blandt dem, der troer at idel lyse Dage og lystelige Vilkaar venter den ringe Bonde i Eiendomsstanden. J Selvfornægtelse er Ringhedens Lykke. Eiendoms-Forholdet har ogsaa sin mørke Skyggeside, og Loven formaaer Lidet til at beskytte de SvageOvermagts og Vældes Tryk skifte ikkun Navne. Det er Statens Velmagt der nu kræver Bondestandens Frihed i Eiendomsbesiddelse som Erhverv, og fordrer Fæstevæsenets Opløsning som uovereensstemmende med Tidens Krav, og sandelig denne vil nok raade. Aftenbladet har meent, at den unavngivne Forfatters Jndlæg i denne Sag ikke fandt Naade hos Almuevennen." Den unavngivne Forfatter er ikke unævnt, og søger Naade kun hos Gud og Kongen, og er netop "Almuevennen" takskyldig, fordi den ved bemærkningerne satte Jndlæget som det skulde staae, thi det har sin egen Farve.
Almuevennen, 1844-04-24
Kjøbenhavn d. 15. April 1844.
Almuevennen, 1844-04-24
Efterat Forslaget med Commiteebetænkningen var bleven oplæst, underkastedes Sagens enkelte Punkter, Foreningens Prøvelse. Man fandt i det Hele Forslaget at angive Sogneforstanderskabernes rette Forhold til Politimester og Sognefoged i saa Henseende; men istedetfor den under § 2 omtalte aarlige Arbeidsplan, meente Man at burde foretrække de af Commiteen foreslaaede 3aarige Regulativer, udarbeidede med størst mulige Fuldstændighed. Det indvendtes vel, at Amtsraadet ikke kunde paalægge Communerne at forfatte saadanne, eftersom det ved Cancelliresolution var afgjort, at de i §28 af den ny Veianordning befalede Regulativer kuns skulle være Fortegnelser over Sognenes til denne Klasse hørende Veie, men Man tvivlede dog ikke om, at, naar Sagens Hensigtsmæssighed først bliver erkjendt, saaledes som i denne Forening, Amtsraadet da med Glæde vil virke til Sagens Fremme, og vel vil vide at skaffe sit Ønske opfyldt, lige saa sikkert, som omdet kunde befale. Det blev derfor overdraget til Commiteen, i Forening med Formanden, ved Fremsendelse af førstnævnte Udkast til et fuldstændigt 3-aarigt Regulativ, at andrage om Raadets gunstige Medvirken i dette Stykke. Men da saadanne Regulativer dog først fra Begyndelsen af 1846 kunne blive forfattede og fulgte, ansaae Man det fornødent, i Begyndelsen af de to mellemliggende Aar, i Overeensstemmelse med Forslagets § 2, at forfatte aarlige Arbeidsplaner, og af Samme tilstille alle Vedkommende Afskrift.
Almuevennen, 1844-04-24
Med Hensyn til det andet Punkt, hvori Commiteen havde en fra Foreningen afvigende Mening, kom Man til det Resultat, efter en temmelig levende Debat, hvori Man med Fornøielse hørte flere Sognefogder med Frimodighed at tale deres Sag, – at Sogneforstanderne i paakommende Tilfælde bør være villige til, ved Siden af deres egne, at respectere Sognefogdens Ret og Myndighed, som den, der i Politimesterens Sted besørger Arbeidet udført, og at disse ingensinde, uden hvor det frivilligt bliver dem indrømmet, bør indlade sig paa at anordne eller befale, ligesaa lidet som de bør forsømme at opmuntre og foregaae med et godt Exempel, og med Planen i Tankerne at agte nøie paa Hvad der bliver udført, om det er forsvarligt og saaledes som det er bestemt. Skulde dette ikke være Tilfældet, og Sognefogden ikke vil finde sig i Rimelighed, da bør Sogneforstanderskabets controllerende Medlem uden Ophold derom underrette Politimesteren, af hvem det med Rimelighed, kan forventes, at, om han end ikke giver Forstanderskabet Medhold, han dog vil beordre Arbeidet øieblikkeligt standset, til Sagen kan blive undersøgt og Striden hævet. (Fortsættes.)
Almuevennen, 1844-04-24
Hermed et Følgeblad. Trykt i det Brünnichske Bogtrykkeri ved J. C. Lund.
Almuevennen, 1844-05-01
3die Aarg. Nr. 18. Almuevennen. Udgiver: J. A. Hansen. Ansvarlig Redacteur: O. Wedfall, forhen Medhielper ved Opdragelsesanstalten paa Flakkeberg Jnstitut.
Almuevennen, 1844-05-01
Onsdagen den 1. Mai 1844. Onsdagen den 1. Mai 1844. Præste Amtsraads Betænkning i Huusmandsagen.
Almuevennen, 1844-05-01
Med Hensyn til Sagen angaaende Huusmændenes og den arbeidende Classes Kaar, var det Naa dets Mening, at Jndskrænkninger i Contractsfriheden, ikke vilde være af synderlig Nytte, og at der endog fra Lovgivningens Side overhovedet neppe kunde foretages Noget, der vilde føre til betydelige Resultater, eftersom Spørgsmaalet og Afhielpning af Arbeidsklassens Nød for en væsentlig Deel falder sammen med det, som det synes, uopløselige Problem om Mueligheden af og Midlerne til at afhielpe Fattigdom i Almindelighed. Skulde imidlertid Noget gjøres fra Lovgivningens Side, fandt Raadet, at følgende af Comiteen og af et Medlem foreslaaede Puncter kunde egne sig til at indstilles, nemlig: 1) at i Fæstebreve paa Huse maa i Fremtiden kun betinges i det Høieste 52 Stkr. Arbeidsdage med een Dag ugentlig og desuden 12 Tillægsdage, saaledes at i ingen Uge forrettes meer end 2 Dage; 2) at Arbeidsdage ikke maae stipuleres, naar Huusmændene boe 1 Miil fra Arbeidstedet: 3) at Arbeidstiden for Huusmænd ikke maa udstrækkes over 11 Timer daglig; 4) at Huustugten ikke maa anvendes imod givte Huusmænd og Jnderster og deres Hustruer, 5) at Opsigelse af Leiekontracter skal skee med 1/2 Aars Varsel, 6) at intet til Arbeidsclassen henhørende Mandfolk maa indlade sig i Ægteskab førend han er 25 Aar gammel, med mindre han kan faae Huus med i det Ringeste 1 1/2 Tønde Land til Eie eller Leie, (hvorimod Meningerne vare deelte om det Forslag at intet Mandfolk af samme Classe, selv over 25 Aar, maatte givte sig med mindre han kunde paavise at have en passende selvstændig Bopæl med fornødent Bohave tilsikkret sig for eet Aar); 7) At Undersøgelse maa foretages angaaende, hvorvidt Huusmænds og Jndsidderes personlige Præstatiouer til det Offentlige og til Communerne staae i et passende Forhold til de Præstationer af lignende Slags, som udredes af Gaardmandsklassen.
Almuevennen, 1844-05-01
J Henseende til et fra det kongelige Rentekammer under 27de Januar modtaget Andragende fra nogle Sogneforstandere af Bondestanden, hvori indeholdes Forslag til Afhielpning af Bondestandens Byrder besluttede Raadet, i Overeensstemmelse med Comiteens Jndstilling, at fraraade, at ommeldte Forslag sættes i (Berlingske Tidende") Udførelse.