Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-06-14
En Engelsk Reisende, som forlod Madrid den 17de og Sevilla den 24de April fortæller følgende om Tilstanden i Spanien og hvad han der faae foregaae: Den 16de om Aftenen var Rygtet om de Franskes Jndmarsch i Spanien bleven udbredet i Sevilla, den umiddelbare Følge deraf var, at de Medlemmer af de Cortes, som allerede opholdt sig i Sevilla yttrede det Ønske, at de maatte forsamle sig den 21de istedet for den 23de. – Kongen og den Kgl. Familie kjørte som sædvanlig ud alle Eftermiddage omgivne af en stærk Escorte og bleve modtagne af Folket med Ærefrygt; men uden noget Slags Viva. – En ulykkelig Kiøbmand, som den 15de havde indfundet sig foran Alcazer eller Pallastet, og som havde raabt Viva el Hey uden nogen anden Tilsætning, blev paa Stedet nedhugget af en Frivillig fra Madrid, og bragt paa Hospitalet; men hvor han neppe levede nogle Timer. Denne Begivenhed havde imidlertid ingen Jndflydelse paa Stadens Rolighed endskiøndt enhver talede derom med Forførnelse. Rygter vare i Omløb om en nye Forlæggelse af Regieringens Sæde, nogle formodede til Cater og andre til Badajoz, og endnu andre til en Stad inden for den Portugisiske Grændse. De Exallades længes efter at blive Kongen qvit og alle hans Brødre og derimod at sætte en Søn af Jnfanten Don Carlos paa Thronen for i hans Navn at regiere under Navn af et Regentskab; men de, som nære dette Ønske gjøre tillige Tilberedelser til at flygte til England. Den herskende Stemning er ikke til Fordeel for det exalterede System. Dette Folk staaer meget under Geistlighedens Jndslydelse, som ikke leder dets Opmærksomhed paa offentlige Anliggender. Cathedralen, een af de pragtfuldeste Bygninger i Europa er den halve Deel af Dagen opfyldet med andægtige Mennesker og den øvrige Deel af Dagen anvendes til Forretninger eller til Forlystelser, hvorpaa dette Klima tilbyder en for stor Overflødighed. Sevillanerne bekymre sig kun lidt om politiske Gienstænde og synes ikke at have nogen Følelse eller Smag derfor, et Barbarie, hvorover de Udvandrede fra Madrid ærgre sig meget. Den Kirke, hvori de Cortes forsamle sig hører til et ophævet Kloster og var endnu ikke bleven fuldkomment indrettet dertil da jeg afreiste. J alle Departementer blev der klaget over Mangel paa Penge og Vanskelighederne ved at forskaffe sig dem er ved Regieringens Forlæggelse og ved de Omkostninger, som dette har foraarsaget, blevne saa store, at det hele System, som det synes vil opløse sig af selv, naar de Franske nærme sig til Sevilla. Tanken om videre at forlægge Regieringens Sæde til Cadix vil ikke forskaffe noget Partie stor Trøst om den endog lader sig udføre. - Jeg afreiste den 16de April fra Sevilla og den følgende Morgen, bemærkede jeg, at en Engelsk Officeer, Major Garvood var om Natten tilforn indtruffen i Sevilla, som Coureer med Depescher til Sir William Acourt. Denne Coureer havde udbredet den første Efterretning langs med heele Veien om de Franskes Jndmarsch den 7de. – Jeg giorde mig Umage for at udforske de Personers Sindelag og Masninger, som jeg traf paa Landeveien og i Landsbyerne; men jeg kunde ikke opdage hos dem det ringeste Spor til at giøre Modstand, almindelig hedte det, vi troede ikke at de Franske vilde rykke ind i Spanien; men nu er det dog saa. Regieringen skulde have forhindret det ved Underhandlinger: men da den er løben til Sevilla og vi skulle giøre Sagen af, saa ville vi kun Fred. De Personer, som kaldes Servile tilkiendegave tydligen deres Glæde ved de Franskes Jndrykkelse; Folket langs med Landeveien hører i Grunden til ingen af de overspændte Partier; det er det saa temmeligt ligegyldigt, hvad der bliver af Kongen og heele den Kongelige Familie, naar man kun lader det blive roeligt og uforstyrret i sit Hiem. Den 19de traf jeg en Herre som i nogen Tid har tjent som Secretair ved den politiske Regiering i Provinsen Jaen; han var en ivrig Constitutionel og gik til Madrid for at tiene Greve Abisbal som Secretair. Han tilstod, at der ikke herskede i Provinsen Jaen nogen synderlig Enthusiasme for Constitutionen; men at de politiske Autoriteter imidlertid fortsatte deres Functioner, da han erfarede, at de Franske vare trængte frem til Burgos, blev han saa sørgmodig, at han hverken vilde spise eller drikke. Jeg maae gientage: at hos alle de Folk, som jeg mødte paa Sevilla til Madrid og som jeg talte med om de Franskes Jndfald, mærkede jeg ingen Tegn hverken til Fortørnelse eller til Mismodighed. Udtrykket af deres Gebærder, som ofte giver bedre Folks sande Sindelag tilkiende end Talen, udviiste i Almindelighed Ligegyldighed hist og her Taknemmelighed og Glæde. Jsær faae jeg paa Munkenes og Præsternes Ansigter en Oprømt hed og en stille Glæde, som jeg sielden havde hidintil havt Leilighed at bemærke.