Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-02
Skulde det være nødvendigt ved Authoriticter, som Verden saa ofte holder sig til, at godtgjøre, at Fru Schintz deklamerer mesterligt. vilde maa derom vel kunne fremstille Vidner, Hobetal, hvis blotte Navn er Borgen for deres Udsagns Troværdighed. Vilde man til Exempel, ikke tage en Kogebues og Schlegels, en Baggesens og Oelenschlagers hadrende Vidnesbyrd for gieldende, Alle tænkende bildende Konstnere vilde jeg og gjøre det Spørgsmaal, om de troe det mueligt, at St. Lucas og Raphael, et af de allervanskeligste Stykker, man kan opgive til at deklamere, kunde deklameres fortræffeligere; og Digteren vilde jeg spørge, om han, da Fru Schultz deklameerte det, ikke følte sig i lige Grad begeistret som da han digtede det. Disse Premisser lede til det Resultat, at da Fru Schutzes Pantomme overgaaer de Konstnerinders, man har seet i Danmark, men Pantommen i en dramatisk Forestilling er af lige Vigtighed med Deklamationen, og da Huu fremdeles staaer den Bedste ved Siden ihenseende tilDeklamationen, saa maa den Olenschlagerske Dom, at hun end søger Mage, som grundet i de skjønne Konsters Love, ogsaa gielde om hendes dramatiske Forestillinger, og ikke alene om hendes blot pantommiske; gielde saameget mere, som man vil være enig med Professor Rahbek i, at hun har et høist ualmindeligt Herredømme over Scenen, sit Legeme, og Alt hvad der omgiver hende. Denne Dom maa i sær gielde Udførelsen af Medea. Musikken til dette Gotters Melodramkan ingenlunde gjøre den Virkning, som Komponisten har beregnet, naar Konstnerinden, som udfører Meden, er slet Pantommist. Lad Bendaend ikke have tænkt sig Mueligheden af, at Pantominien skulde bringes til den Høide, hvortil Fru Schutz har bragt den, der kan dog ikke være Tvivl om, at han, jevnsides med sin Musik, jo har tænkt sig god Pantomime, og, naar han tænkte sig en fuldkommen harmonisk Udførelse af Melodramet, tillige tænkt sig en Pantomine saa fuldkommen som mueligt. Udfyldes Tidsrummen imellem Tale og Musik, og omvendt, og isærdeleshed de Ophold, som skulle forberede Overgangen fra een til en anden, ofte aldeles modsat Lidenskab, ikke med Pantomime, gjør Stykket ingen Virkning. Jo fuldkomnere Konstnerindens Pantomme er, destomere fuldendt maa derfor Forestillingen være. Er den malende Fremstillelse nogensteds nødvendig, fordi den fortrinligen er istand til at gjøre Virkning, er det her. Den musikalske Tilhører, vil endnu under den hele Forestilling have bemærket, at Fru Schulz maa besidde, om ikke Musik kundskab, saa dog et fortrinligt godt Gehør. ForØie og Øre svævede en skjøn og har monsk Overensstemmelse imellem de tvende til et fælles Maal samvirkende Malerier i Bendas Musik og Hendel=Schaltzes Pantomme. Hvorvidt denne Dom er grundet, bedømme den Sagkyndige, der veed at holde en klog Middelvei imellem Kjærlighed for det Gode, som han finder i sit Fædreland, og Kiærlighed for det han træffer fra Udlandet. Jeg har søgt at undgaae nogen egenlig Sammenligning imellem Fru Schutz og Andre, som hos os have udført Medea, fornemmelig, fordi det almindelige Argument, hentet fra den førstes umiskjendelige Fortrin i Pantomimen, i dette Ords vidtløftige Forstand, er get deciderende, og det, som maa gjøre Udsladet hos Alle, som ikke have seet Fru Schultz, og ligesaa mueligt heller ingen Anden udføre Meden. Fortsættes.)