Norske Intelligenssedler, 1795-02-04
J-Sedler. derretteredes. Onsdagen den 4 Februarii 1795. Justi Honestiqve fantorie, Sacrum. S natura negat facit indignatio versamt, hov. Hand tamen indigen, Jalvo Jautoris bonove. Jus Eqvi sancum vulgus non semper honoratCura sui cupidum qvemqve ad sua commode trudit: Fitqve ipsaa utilitas Justi prope mater et Æqvi Qvid tum, vir cupidus vi legum cuncta suarum, Ut sibi, non aliis, prosint, abducere qværit: Qvin etiam nigros corrodit Livides ungves, Prosperitate viri, cul detrahit omnia, visa Nonne hos pars hominum potior Jus fraudat honore, Conscia, qvid Justo, qvid Honesto debes honoris, Ab pudet, interdum Sapiens sit cæcus amore, Servans nec Recti, nec adhærens firmiter Eqvo, Dum studio captus favet rerum cupientii, Qvæ sunt alterius, cedens timdusqve procellæPaucis ut dicam: dominus non mentis et oris, Rectam, qvam certo cæpit pede, sepe relinqvit, Decipitur Dominus mentid vore ministri, Artibus instruck, qvibus usa esk insidiose, Fabula qvam memorat, fallax valpecula qvondam. Ingeno tali, cal copia subdola fandi, Cuiqve ars formand rerum pro tempore formas, Est in proclivi frandes involvere verbis. Cautelis opus eft: si non caveatur ubiqve, Ballunt incautos, aures mulcentia, dicta: Credula res amor eft: credendo fallitur herosCredulitate levi Falsum vix noscitur ulliConsulitur varie, varie stat qviliber, ere Facis promissis: variantur commeda, jura Gratia, par, odium, jus, aqvum, fasqve nefasqve, More sibi plaget, et saa qværit qvisqve verustoHine qvestus tristes, tristisqve injurie, ne non Fas interqve nefas hominum diversa voluntas Hie cupit: ille rapit: facie iste et strumqve maldrum80 mutue. Est etiam, qvi sic: rape, alt, tua sagt: Auc: si vis, pro te peragam rem. Tute latebie. Qvo rerum statu non est sperare, forurum, Ur qved sit justum neqvaqvam posthabeatur. At vereor, ne Te capiant fastidia, lector, Ulterius i rem verbis extendere vellem, Proptere propius mens est accedere dictioBesten følger neste Uge. Ea WESSEL. moritur, Cives plorate: Corona, Gloria, Laus et Honos Orbis et Urbis abir. O. P. S. Fragt og Herlighed - Krone og Septer. Verders Skatte, Adel og Byrd, Er et forfængeligt Blendværk - et foragteligt Intet mod ægte Dyd, sand Gudsfrygt og falskfrie Christendom Naar hine forgiæves fryde sin Eier - omsonst haabes og stoles paa og død Mennesket ofte træsteslös paa Verdens Skueplads, som Søemanden paa sit foerløse Skib, der omtumles af Occanets optaarnede Bölge i buldrende Storm, Da ere disse som lyse Stierner - blullende Pakler endog i det tykkeste Mulm i alle Optrin - i Livets kleele - vort dyrebare Alt De skaffe og sand og varig Glæde i Lykke, grundet Haab og Trøst i Modgang, Söd Roe - salig Fred i Döden selv. Herom vidnede noksorDen DLE bensovede MAAME INGEMARGASTAHANCH Børsen. HUN saae Lyset først den 1 Julii 1741, sidst den 20 Januarii 1795. Efterat HU havde levet i det kiærligste Ægteskab hele 28 Aar. med Velædle Hr. Vifiteur JOMAN BUHENen i Christiania og glædet Ham med 9 Børn, hvoraf 5 forne HENDe allerede i Salighedens Egne, 2 begræder derimod af Hiertet med Faderen Hendes Bortgang. Hy begrædes med Rette ey allene af Mand og Børn, da HEN var en from Ægtefælle, En om Moder, der med Nidkiærhed og Varme, skjöne i Stilhed, efterkom troelig sine Pligter, Men og af alle som kiendte HANDe, da HU lyste klart ved værdig Tænkemaade, og ædel Daad sit gandske Liv Huuslig Fliid og Stræbsomhed var HENDs egen, uden Lyst til Pralen og ælkel Selvroes, Sagtmodig gavnede HUN uden at være stolt og forfængelig: langvarig led HUN uden Misnøye og Kuur Oprigtig var HEN i Venskab, redelig i Omgang og rund mod Trængende; Skaansom var HUN i fine Domme, beskeden i sin Tale og ærværdig i sine Tanker. Dog - det som især adler hendes Værd, foræviger hendes Minde og gjör hendes Savn bitter, var: Hendes ivrige Kiærlighed for Dyden, uafbrudte Lyst til Gudsfrygt og varme Følelse for Religion og Christendom. Velsignet var derfor hendes Liv, høyst salig hendes Död, Menneske! I den smudsige Hytte oftere end i det glimrende Pallads, I Nøysomheds Boelig snarere end i Overdaadhedens Slotte, Hos de Ringere almindeligere end hos de Høyere, Som her, Vil du finde en Christens fande Rang og Stolthed. O! skat den høyt - O! stræb at eye den Liv - Död - Tiid - Evighed ere da ogsaa salige for dig, Fod den 11te Januarii 1774. Död den 26de Januarii 1795. Sorg - Smerte - og Död, blev Støvets Lod ved Skiæbnens Dom, Gyselige Tanke - Morder-Engelen tør, mod Naturens vanlige Orden, anfalde Livets blomstrende Foraar, Alt for hallig (dog velbered) henryktes DENNE YNDIGE OHEN OOFEREDE MADAMeANNAEDSLEFE (föd) Boger fra SIN Förstefødde (3 Maaneders gamle) Sön, hvis lykkelige Uvidenhed endnu dølger, Bedrøvelsen over det vigtigste Tab, som fordoblet föles.