Aarhuus Stifts-Tidende, 1838-01-30
Kjøbenhavn, den 20de Januar. Hs. Maj. Kongen har allernaadigst behaget at udnævne Oberst F. E. v. Prangen, C. af D. og Dannebrogsmand, til Chef for Jngenieurkorpset, istedetfor den ved Døden afgaaede Generallieutenant von Krag Ved første Livregiment er i disse Dage foregaaet Følgende, der, som et Bidrag til de Subordinations-Fordringer, der stundom gjøres af de Overordnede, vel turde fortjene Offentliggjørelse: Løverdagen den 7de dennes, da Officererne samledes i Excerceerhuset til Parolen, blev nogle af disse, der stode og talte med hinanden, af Regimentschefen, Hr. Kammerherre Oberst Rømeling, befalet, at de ikke maatte tale høit, da saadant ikke passede sig. Ved denne befaling vendte en af de saaledes tiltalte Officerer, Lieutenant Mathiesen, der netop vendte Ryggen, til det Sted, hvor Hr. Kammerherren stod, sig om, og saae paa ham, en naturlig Følge af, at han tilligemed de andre Officerer blev tiltalt, men Kammerherren udbrød nu "De seer paa mig, Lieutenant Mathiesen. Saadan et Blik skal jeg frabede mig, eller jeg sender Dem strax paa Hovedvagten, Saadanne Anstalter vil jeg ikke vide af Lieutenanten modtog stiltiende denne Tiltale, men traadte, efter Parolens Oplæsning i Officeersclassen, frem for Regimentschefen, og yttrede aldeles roligt og beskedent at han følte sig fornærmet over den Maade, hvorpaa han af Kammerherren var bleven tiltalt, hvortil Obersten svarede: "Godt, Kom med Klage!" Jfølge denne Ordre indleverede Lieutenant Mathiesen en allerunderdanigst Ansøgning om at faae sit Forhold i denne Sag undersøgt; hvorefter Stabsforhør senere har været nedsat. Efter sammes Tilendebringelse erholdt Lieutenant Mathiesen ved Parolen, Onsdagen d. 10de dennes, Hr. Kammerherre Rømelings Ordre, inden 6 Timer at indlevere en formelig Klage. (Khvnsp.) Til at undersøge den Sag, som er foranlediget ved Lieutenant Mathiesens Klage over Kammerherre Rømeling er udnævnt en Commission bestaaende af Generalmajor Hegermann-Linden, crone, Oberstlieutenant Kammerherre Krogh og Major Haffner samt Auditeur Holm som Actuarius. Denne Sag angaaer imidlertid som bemærket kun Oberst Rømelings og Lieutenant Mathiesens Mellemværende og ikke den Forseelse, hvori den Førstnævnte, som tidligere omtalt, har gjort sig skyldig ved at lægge Haand paa en Soldat, og da en saadan Fremfærd er aabenbar lovstridig og strafbar og da det nu ikke længere gaaer an at ignorere en Lovovertrædelse, der offentlig er bleven denonceret hvilket vi herved gjentagende gjøre, saa tvivle vi ikke paa, at i denne Henseende Retten vil faae sin Fremme, og Hr. v. Rømeling vedbørligen blive anseet for sin i saa Henseende udviste Fremfærd. Hvis dertil skulde udfordres en Klage fra den Forurettede, saa haabe vi, at den Soldat, som Hr. Rømeling har slaaet i Ansigtet, og som, hvis han er den Samme, om hvem den Frifindede har berettet, at han har maattet ligge krum i 36 Timer for den Yttring til tredie Mand, at han ikke vilde taale en ulovlig Medfart, derved har viist, at han vel turde være til Sinds at forfægte sin Ret, nu denne virkelig er bleven krænket – at denne Soldat, sige vi, i saa Henseende vil gjøre de fornødne Skridt, hvorved sikkert Enhver, til hvem han maatte henvende sig, med største Glæde vil yde ham al mulig Veiledning og Understøttelse den vi for vort Vedkommende herved tilbyde ham. Hvis derimod speciel Klage ikke er fornøden, saa forudsætte vi, at det Offentlige, der umulig kan være uvidende om, hvad nu hver Mand veed, vil drage Hr. von Rømeling til Ansvar, ham til Undgieldelse og andre Ligesindede til Skræk og Advarsel, paa det at det maatte blive den menige Mand indlysende, at Loven ikke blot er imod ham, men ogsaa for ham, at den er skikket efter hver Mands Tarv, lige billig og lige taalig for Alle og at hvad Ret er bør skee, uden nogen Anseelse til Vold, Magt, Høihed, Frændskab, Venskab, Had eller Avind mod den Ringe og Fattige saavel som mod den Høie og Rige, paa det at Sandhed, Retfærdighed og Fred maae boe i Landet, saaledes som skrevet staaer i Fortalen til danske (Khvnsp.) Lov.