Extraordinaire Relationer, 1730-08-01
Udi Cothen er Hertuginden af Saxen-Cothen, den 15 Augusti om Aftenen Klokken 10, forløst med en ung Printz, døbt Carl Georg Lebrecht, Udi Nye Brandenborg og Nye Mark, ere ved Græsshopper, som i Million Tal er komne over det arme Land, heele Marker ruinerede og Engene saa tilredte, at ey et eniste Græss-straae er bleven levnet. Disse saa haarde Giester have oglade sig see ved Berlin. Hvor slet og haardt et Land af disse Jnfecter kand blive medtagen, er hart ad uroeligt, uden for dem Aar 1730. dem, som maa friste den Ulyksalighed at blive dermed hiemsøgt, hvilken Ulyksalighed Slesien, og især det frugtbare Cosakenland og Ukraine er undergiven, hvor deslige flyende Græshopper kaldes Tscharantschaer findes i saadan Overflødighed, at Jorden er overstrøet med dem, saa at mand ikke kand legge en Haand paa Jorden for dem. Ofte ligge de saa tykke paa hinanden, at mand kand skovle dem sammen i store Haabe og Dynger. De fortære Da Casaa 6 saaledes Kornet, tillige med Straaet og Græsset paa Marken, u mand i Ukrainen iblandt paa Districter af 10 Mille ey finder en Pille Græss paa Jorden, eller et Ax paa Agerne, undtagen nogle beske Urter og Løv, som ey smager dem. Af Skabelsen ere de som de herudi Riget falde, men de ere tvende Slags det ene saa store og lange som en Tommelfinger, hvilke ere før synede med fire Vinger, have tvende lange Bagbeen, som de hoppe paa, med dobbelte skarpe Kløer, de have og fire raske Forbeen med Kløer og ligesom et Deckel, hengende langt ned for Munden, hvor under stikke tvende skarpe og haarde Kiefter ligesom af en Skielpade Skal, hvilke de kand lukke op til begge Sider som en Sax, saa at de lettelig dermed afbider det sterkeste Straae. Disse ere de Store som ere komme til den Vext, at de kand flyve, de ere gandske graae guule, overalt med sorte Striber og Pletter, af hvilke Luften foruden de som endnu ligge paa Jorden og ey kand flyve, ofte paa de Steder hvor de kommer, er saa fuld, at det paa en lang Distantz seer udi som i en tyk Snee Fog, og naar mand seer langs hen af Jorden med Soelen, land mand ey see den blotte Mark, men det seer ud som mand saa et Hav, jo naar Soelen er ferdig at dale, kand mand iblandt for deres Mengde hverken see Soel eller Himmel. Det andet Slags af disse Jnsecter ere de som endnu ey ere saa fuldvoxne, eller have saa sterke Vinger at de kand flyve. De blive ved Jorden, ere lidet mindre end de andre, røde med sorte Pletter, og Vingerne stumpede. Disse GrætAugusti Maaned, Aar 1770. Græshopper fortære hinanden, saa at naar en paa Vingerne er lemlestet, at den ey kand flyve, æde de andre strax den anden Vinge og Nakken af, og lader Resten ligge. De efterlader sig megen Ureenlighed, i Begyndelsen ere de ikkurs smaae, og siges at avles paa følgende Maade. Om Efterhøsten arbeyde de sig ned i Sanden eller Jorden, med Nederdeelen, der legge de deres Æg og døe saa imod Foraaret genereris de med Solens Varme, og komme frem af de Gamles Æg i Sanden. For at skille sig ved disse haarde og ubedne Giester, samle Bonderne, naar de see Svermen ankomne, sig tilhaabe, slaar paa Trommer, Kiedler, Gryder og messing Pander, rin gerne med Klokkene og skyder, hvor ved de faae Flokken til at vende sig et andet Sted hen.