Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-10-07
Nyeste Post-Efterretninger. Den russiske Keiser har fra Slottet Zarkoe Ste lo under den 25de August d. A. udstædet et meget beroeliggende Manifest, hvorved bekiendtgiøres: at ligesaavel i Aar som i Fior behøves ikke i Rusland, nogen almindelig Recrutering over heele Riget, hverken for Arten eller Floden; da Afgangen af Folk i begge Tienester kan erstattes ved Formindkelsen af de active Tropper. – Jmidlertid paa staaer man at Czerny Georgs Henrettelse lader befrygte nye Krigsuroeligheder; i det mindste har denne Begivenhed opvakt en stor Sensation i Petersborg, som lader sig vente ved Henrettelsen paa tyrkisk Grund af en Mand, som var russisk General-Lieutenant og Ridder af St. Anna Ordenens første Classe, og som Tyrkerne hvis de baade noget at besvære sig over ham, dog i det høieste blot burde have fængslet. Det hedder: at Misforstaaelserne imellem Rusland og Tyrkiet, vare tii blevne saa godt som hævede; men at Sagen har god denne Begivenhed faaet et andet Udseende; der fortælles: at saasnart den officielle Efterretning om Ejernys Halshuggelse var kommen til Peters borg, saa blev der strax afsendt en Coureer med Depescher til den russiske Minister i Constantinopel, hvori det blev ham paalagt inden 14 Dage at affordre det tyrkiske Hof en offentlig Misbilligelse af denne Udaad og en streng Straf over de Skyldige, og hvorved der befales ham strax at forlade Constantinopel, dersom denne Forandring ikke bliver opfyldt inden den bestemte Tid, ogsaa er Opbyggelsen af et nyt Palais for Gesandten i Constantinopel bleven standset indtil videre, en anden Coureer er paa samme Tid bleven afsendt til General Benningsens Hovedqvarteer. Man har ogsaa Constantinopel allerede følt det mislige i denne Sag; Czernys Hoved, som var indsendt at Aly Pascha, Gouverneur i Belgrad, blev derfore ikke efter Sædvane udstillet til offentlig Skue udenfor Serailets Porte; og man har der givet Sagen den Vending, at Paschaen har ikke ladet ham halshugge; men at Knesen Voitza, som Czerny havde holdet for sin Ven, og hos hvem han var aftraadt, havde ladet ham myrde og sendt hans Hoved til Paschaen for at lægge derved sin Troskab mod den tyrkiske Regiering for Dagen. - At begynde Krig med Tyrkiet er forresten ikke indbydende for nærværende Øieblik, da Pesten raser i Constantinopel, hvor selv 10 Personer af Storvizirens Følge ere døde, og hvor den, trods alle Forholdsregler er trængt ind i den østerrigske Jnternuntius Baron von Stürmers Palais og har bortrevet hans yngste Søn. Pesten ligesaavel som andre epidemiske Sygdomme er slem i det sydlige Europa i Aar; den er udbrudt i Dalmatien og paa Øen Negropont, hvorfore ogsaa alle Havne paa Maltha og Corfu tilligemed Gibraltar ere paa det strængeste spærrede for alle Skibe, som komme derfra og fra Barbariet, som ligeledes bliver skrækkeligt medtaget i Aar af denne Smitte, ja selv alle Skibe fra Jtalien maae holde Qvarantaine. - Skulde derfore Pesten og den tyrkiske Regierings Eftergivenhed forhindre Udbruddet af en nye Krig, saa maatte man dog ønske at det Rygte maatte gaae i Opfyldelse, som nu bringes i Omløb, at Keiser Alexander, som den hellige Alliances Stifter, vil lade en Jndbydelse udgaae til alle Magter, for at bevirke at Barbareskernes Søerøverier blive hævede. – J den brusselske Hoftidende læses følgende: General Yermoloff, russisk Gouverneur i Caucasus, er, som manveed, afgaaet som Ambassadeur til Hovedstaden i Persien. Paa denne Ambassade ledsages han af de franske Officerer, som Napoleon tilforn betiente sig af i Persien, og som siden ere traadte i russisk Tieneste. Ambassadeuren har de Beretninger og Kaart hos sig, som det franske Gesandtskab tilforn sendte til Napoleon; disse Jndberetninger og Planer overbeviiste ham om, at det var mueligt at foretage et Feldtog til Ostindien, og det var hans Forsæt, dersom han kunde have tvunget Rusland til at giøre Fred, at foretage en Expedition til Ostindien med en forenet russisk og fransk Armee. De Franske, som ledsage General Yermoloff ere, General Gar danne; Coussain, første Sekretair, Layard, anden Secretair, Joannini, Tolk; Salvator, Læge, og følgende Officerer: Lami, Bontems, Verdier, Fabrice d'Adad, Robert, Mariad og Guidard; disse ere meget duelige Artillerie- og Jngenieur-Officerer. Det hedder nu, at nogle af disse Officerer skulle efter et kort Ophold i Teheran, hvor den persiske Schach residerer, afsendes med Commissioner til een af de ostindiske Magter. (Denne mærkværdige Relation læses endnu ikke i den engelske Hoftidende) Jmedens Politiken synes at opvaagne i Østen, saa er den i fuld Virksomhed i Vesten, og dens Gang har paa den sidste Tid været modsat mod Solens.