Politivennen, 1805-01-01
Noget om Haarfrisur. (Eftet Tilsendt.) Jntet Berden er skjønt, som fødtes af Moderen Daarskab. Mere end eengang har Politivennen opløftet sin Stemme mod en Skik, der er ligesaa unaturlig, som skadelig for Sundheden og stridende mod ethvert Begreb af sand Renlighed, en Skik der, hvormeget den end er kommen i Aftagelse, dog ikke endnu har kunnet fortrænges, og end stedse samler sine døende Kræfter om muligt at vedligeholde sig eller vel endog at sætte sig igjen i Besiddelse af sit forrige Herredømme. Her tales om den Skik at belægge sit Hoved haar med Pomader, Smørelser, og med Meel, en Mode, der af alle Europæernes Skikke meest opvakte Kineserues Forundring (see Macartnens Rejse), og som hiin Hyder Aly ikke vidste at forklare paa anden Maade, end at det var for at see gammel og ærværdig ud. Der er næsten ingen Læge, der i de nyere Tider har givet Regler for Sundheden, der jo og har bestredet denne besynderlige Skik; Frank har i sit fortreffelige og bekjendte Værk a) endog troet, at dens Afskaffelse burde betragtes som en Gjenstand for Medisinalpolitiet, og vor Tode har i samme Henseende talt Sundhedens, Renlighedens og Bekvemhedens Sag, med en Varme og Eftertryk, som viser, hvor vigtig den Gjenstand er forekommet ham b). Ogsaa de, som i senere Tider have skrevet om Soldaters Klædedragt, have næsten alle ivret mod den Tvang, Tidsspilde og Skade, som Frisuren volder, og tilraadet den størst mulige Simpelhed og Bekvemhed! Haaret, siger Colomhier i hans colle de medecine militaire c), er Soldaten mere til Hinder end Gavn; da han ikke altid kan have Tid til at pleje det, saa sætter der sig let Utøj, Sved o.s. v., tilstopper Porerne og danner et skadeligt Lag; det skulde være mere nyttigt, om Soldaten havde Haaret ganske kort afklippet; derved skulde Hovedet alid være reent, i det mindste let kunne renses. Kejser Lev tænkte ligesaa, og Maiserop i sine Anmærkninger til ham tager heraf Anledning til at bekjæmpe den eropæiske Soldaterfrisur, af hvilken ogsaa den berømte Marskal af Saksen var saa stor en Fjende, at han vilde have, man, istedet derfor, skulde indføre meget kort afskaarne Haar d). En nyere Skribent gaaer endog saavidt, at han regner Stivheden og Pedanteriet ved de østerrigste Soldaters Frisur med, blant Aarsagerne til de østerrigste Hæres slette Lykke i sidste Krig c). Det vilde være aldeles urigtigt, om man vilde nægte, at saamange oplyste Lægers, Pædagogers og Krigeres forenede Stemmer, ingen Jndflydelse skulde have havt. Næsten i alle Opdragelsesanstalter er Frisur - hvad allerede Filangieri drev paa.) - forlængst afskaffet 8); blant de samtlige Studerende i Kbhavn ere der maaskee neppe 3 tilbage, som endnu holde ved den gamle Skik, maaskee fordi de ikke ville modsætte sig deres Forældres Fordomme. Alle unge Søoffiserer og Artillerioffiserer have afskediget den, og den danske Regjering, altid den første til at give Exempel paa Fordomsfrihed, har, som bekjendt, fritaget den danske Soldat fra denne unyttige Tvang, som den preussiske og østerrigske etc. end stedse maae lide b) De Svenske have allerede efterlignet os heri, (see Hamb. Korrespondent for 3 Dec. 1604), og det kan ikke fejle, at jo flere Nationer ville gjøre det samme i. Saa meget er der da, som taler imod en Skik, der paa eengang er unaturlig, stadelig og udekvem; saa aldeles intet er der, som taler til dens Forsvar; thi ikke engang dette kan siges, at den klæder bedre; hvo finder ikke, at den ædle Simpelhed klæder overalt bedre end den stive Konst! Have ikke alle fundet, at det korte Haar klæder vore Børn, vore Studentere, vore Soldater langt bedre end fordum Fronter og Bukler og Pidste? Hvi holde da endnu saa mange ved det, som saa stærke Grunde raade til at forkaste? hvi forblander man endnu saa ganske Begrebet om Renlighed og Puds, paa hvis Forskiel en af vore egne Landsmænd, og just i selvsamme Anledning, dog forlængst har gjort opmærksom b)? Vi kalde os oplyste og fornuftige, og kunne dog ikke sejre over en Mode, som vi selv erkjende for taabelig og og ufornuftig!