Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-12-10
Til næste Aar indtræffer en Jubelfest, der har Betydning for hele Norden og ikke kan Andet, end blive et Tilknytningspunkt for den sociale og videnskabelige Forening mellem Naborigerne. Den 1ste Septbr. 1845, er det nemlig 700 Aar siden, at den ærværdige Domkirke i Lund indviedes af den danske Ærkebiskop Eskild og at Kong Knud den Hellige grundlagde det ældste videnskabelige Jnstitut i Skandinavien, den med Kirken forenede Domstole, der paa en Maade er den Stiftelse, hvorfra alle Nordens høiere Dannelses-Anstalter i senere Tider ere udgaaede. (S. Bl.)- Der er mangfoldige Gange blevet klaget over det afskyelige Prygleri, der har fundet Sted paa flere af vore Orlogskibe. Man har med Grund gjort opmærksom paa det Mennesket Nedværdigende, der ligger i at behandle et Medmenneske som et umælende Dyr, og hvilken Raahed, Mangel paa Dannelse og Tillid til ved en fornuftig Opførsel at kunne gjøre sin Villie gjældende, det vidner om, naar man nedlader sig til en saa bestialsk Fremfærd, som ikke at sætte nogen befaling i Udførelse uden de groveste Skjældsord, Eder, Slag, Tamp, Spark, og alle de Mishandlinger, som uindskrænket Vilkaarlighed forenet med en voldsom og utæmmet Charakteer, stedse leder til. Men ligesaa ofte har man maattet høre den gamle Snak gjentage, at man taler som den Blinde om Farverne; at det kan see godt nok ud i Theorien, men at det ikke gaaer i Praxis; at det ikke gaaer ordentligt til i de Landets Skibe, hvor Prygtikke taales; at hvad der gjælder om andre Landes Matroser, ikke gjælder om vore ofv. os. Det er nu meget ubeqvemt for Pryglesystemets Forsvarere, at der for nyligt er vendt tvende af vore Orlogskibe hjem, Thetis" og "Gefion, hvoraf der er blevet pryglet paa det sidste, men ikke paa det første. Sy stemmet har ikke ladet sig uden Vidnesbyrd. Mandskabet fra Thetis" tilkjendegav sin Tilfredshed ved offentligt at bringe Chefen, Capitain Aschehoug, sin taknemlige Hyldest. Mod Commandeur Garde eller Capitain Lieutenant Muxoll – thi Næstcommanderende er det vel især slet Behandling af Mandskabet falder til Last – have vi derimod hørt tale om, at man kunde have Lyst at vise sit Sindelag paa en ganske modsat Maade; der skal have hersket Misstemning paa den største Deel af Reisen; der er af Folkene klaget over Kosten og Behandlingen i det Hele; der har været en heel Deel Syge og ikke mindre end 4 Døde. Dette Sidste betragte vi som tilfældigt; men hvad der ikke er tilfældigt, og hvad vi i Menneskelighedens Navn fordre paa det Strængeste undersøgt, er Lærlingen Carl Jpsens Behandling. Han er efter Hjemkomsten indlagt paa Hospitalet, hvor han er død af en typhos Feber. Under sit Sygeleie klagede han over Mishandling ombord, og da han blev obduceret, viste det sig med hvor megen Grund. Et af de øverste Ribbeen var ituslaaet og Stumpen var trængt ned i Lungen. Lægerne ville kunne give Attest for, at dette kun kan være skeet ved en høi Grad af ydre Voldsom et frygteligt Slag eller Spark. Var den Ulykkelige altsaa ikke død af Typhus, vilde sandsynlig en Svindsot have endt hans Dage, og det kunde han takke Behandlingen for ombord paa et dansk Orlogsskib. Historien er saa forfærdelig, at enhver bemærkning, er overflødig. Staten nøder Forældre til at overgive deres Børn, deres Fremtids Haab, til dens Tjeneste, og de bilde sig ind, at Børnene betroes til dannede Menneskers Opsigt og Styrelse; men Børnene vende tilbage dødssyge med en ulægelig Brøst, og (Fdel.) dette er forvoldet ved Mishandling.