Berlingske Tidende, 1772-09-14
Fortsættelse af Kongens og Rigs=Stændernes fastsatte Regierings Form. Stockholm den 21de Augusti 1772. 5. 4. Næst Kongens Høyhed har den største Værdighed fra gammel Tid af været, og skal fremdeles forblive hos Rigs=Raaderne, hvilke Kongen allene udsøger sig, og udvælges af ind fødde Riddere, og saadanne Medhielpere, som ere Hs. Kongel. Majestæt og Riger med Huld, Troskab og mandig Hiertelav forbundne, og endskiønt samme ey kan fastsættes til noget vist Tal, saasom man helst beskikker saa mange af dem, som Rigets Nødvendighed og Ære udfordret, saa skal dog det ordentlige Tal være 17. Rigets høye Embeder og General=Gouverneuren iberegnede. Sammes Forretning og Bestræbelse skal tilhobe være, at raade Hs. K. M. i vigtige Sager og Affaires, naar de af Hs. K. M. derom blive spurte til Raads; kraftig at hielpe til hele Rigets Opkomst, efter deres beste Forstand at raade Hs. M. hvad som er Høystsamme og Riget nyttigst; at opmuntre Stænderne, og den hele Forsamling til Troskab og god Villie, stedse at lade sig underrette om Kongens og Rigets Ret, Høyhed, Selvstændighed, Nytte og Velgaaende, og i saa Maade som Rigsdags Slutningen i Aaret 1602 formelder, at raade, som deres Embede udfordrer, men ikke at regiere. J øvrigt ere Rigs=Raaderne Kongen allene forbundne, og ham allen for deres Raad ansvarlige. Dog kan Kongen ikke forekaste eller til legge dem noget ulykkeligt Udfald af en Sag, som mod deres Votering, Formodning, Tanke, og deres paa Fornuft grundede Meening maatte tildrage sig, i sær naar gode Raads Fuldførelse ikke opnaaer det hensigtede Øyemærke, formedelst dens Behandling som det paalagt og befalet at udføre samme. §. 5. Det tilkommer Kongen at regiere, bestyre, redde og beskytte Fæstningerne og Landet, og al hans og Kronens Ret, saaledes som Loven og denne Regierings=Form formelder. H. 6. Saasom Tractater, angaaende Fred, Vaabenstilstand eller Forbund, hvad enten det er offensiv eller defensiv, siælden kunde taale den mindste Forhaling, og tillige nødvendig kræve den største Stiltienhed, saa overlegger Hs. K. M. desaarsag med Rigs Raaderne i saadanne vigtige Tilfælde og efterat han har indhentet og overveiet deres Mening, tager har de Messerer og Udvene, som han selv finder at være de nyttigste og beste for Riget. Men skulle Rigs=Raaderne i deslige vigtige Tilfælde alle stemme overeens i en Meening, som er tvertimod den Meening Hs. M. har, saa lades Hs. K. M. det blive ved RigsRaadernes Tanker; Men skulle Meeningerne være forskiællige, saa prover Hs. M. og antager den Meening, som han selv finder best og nyttigst. 5. 7. Naar Kongen er en Udlænding, reyser han ikke af sit Rige, uden Rigs Stændernes Vidende og Samtykke men er han en Svensk eller Jndfød, saa giver han allene Rigs=Raaderne Efterretning om sit Forehavende, og antager deres Raad og Meening, paa den Maade, som forhen er meldt, og den 6te Pa raar bestemmer. S. Og paa det alle hos Hs. K. M. forefaldende mangfoldige Sager og Forretninger maatte kunde fuldføres med saa meget større Drift og Orden, saa maae Sagerne fordeles iblant Rigs=Raaderne paa den Maade, som det synes Hs. K. M. nyttigst og beqvemmest efterdi Hs. K. M. allene, som det hele Rigets Hoved, er Gud og Fædrenelandet ansvarlig for sammes Regiering, og i alle disse Tilfælde, efterat Hs. Mahar hørt de Herrer RigsRaaders Tanker, som ere kyndigen deslige Sager, og som Hs. M. kalder dertil, saa tilkommer Hs. M. et afgiørende Votum. Dog skal herfra være undtagne alle Justits Sager, som skal afgiøres for Hof Retterne, Krigs Retterne og alle Rigets Retter, og siden høre under Justitz=Revisionens uendelige Dom, som stedse skal bestaae af 7 Rigs Raader, som have været brugte i Dommer=Embeder, og ere bekiendte som Jurister og Lov erfarne Mænd, og hvor Hs. K.M. nu, som forhen, er nærværende; hvor og ham allene tilkommer tvende Stemmer, og Votum Decisivum, naar Meeningerne ere lige. 59. Det tilkommer Hs. M. allene at benaade, og at give igjen Liv og Gods i alle de Forbrydelser, som ikke aabenbare stride imod det klare Guds Ord. . 10. Alle høye Embeder, fra Oberst=Lieutenant indtil og med Feldtmarechal, begge iberegnede, samt alle ligesaa høye Embeder, saavel i den geistlige som verdslig Stand blive af Hs. K. M. i Raadets Forsamling bortgivne paa følgende Maade: At naar Vacance skeer, det da tilkommer Rigs Raaderne, at underrette sig om alle de Personers Beqvemhed og Fortienester, som søge saadanne vigtige Embeder, og kan tages i Betragtning, og forestille Hs. K. M. saadant, og efterat Hs. K. M. naadigst i Raadet har udnævnt den, som er kommet i Hs. Mstsnaadige Jhukommelse, at befordres til saadan Bestilling, Rigs Raaderne da forrette deres fornødne Erindringer for Protocollen, og ey skride til nogen videre Votering. Til alle øvrige Tienester, blive 3 af de forstandigste, værdigste og til det vacante Embedetienligste Personer, som dertil befindes beqvemme, foreslagne Hs. M. af Collegierne, eller andre, som det tilkommer, hvorved een eller anden velsortient Mand uden for Collegio kan bringes i Erindring. og anmeldes tilligemed alle de competente Personer, som søge saadant Embede. Ved Regimenterne forholde de sig med Forslag til de vacante Bestillinger efter Kong Carl XIl. Forordning af 6te Nov. 1716. Skulle det befindes, at nogen ved Forslaget var fornærmet, eller at nogen uden Aarsag var forbigaaet, saa skal Vedkommende derfor staae til Ansvar. Af de Ansøgende udvælger Hs. M. den, som han dertil finder beqvemmest. Men alle ringere Embeder, som Collegia, Consistoria, Obersterne ved Regimenterne og andre Etater førend Ao. 1680 pleyede at bortgive, forblive nu og herefter til deres besynderlige Uddeeling. Fremmede udenlandske Mænd, hvad enten de ere Fyrster, Printser eller andre Personer, skal herefter ikke bruges, eller sættes til noget Embede i Riger, hverken i den ewile eller militaire Stand, Hs. K. Mss. Ho undtagen, uden saaer, at samme ved skinnende og store Egenskader kunde forskaffe Riget stor Ære, og en anseelig Nytte. Til alle disse Embeder skal allene Beqvemhed og Erfaring give Adgang, uden Hensigt til Gunst eller Fødsel, naar samme ikke findes forenet med Beqvemhed. Med Erkebiskoppens, Biskoppernes og Superintendenternes Val skal forholdes efter forrige Skik, da Hs. M. allene udnævner een af de 3, som af Vedkommende bliver ham foreslagne. Med at beskikke Kirke Regieringen skal det i alle Poster forholdes saaledes, som Regierings Formen 12 fastsætter og anordner, samt efter de Forfatninger, som hidtil derom ere fastsatte. L. 11. Det tilkommer allene Hs. K. M. at ophøie dem til adelig Stand og Værdighed, som ved Troskab, Død, Tapperhed, Studeringer og Erfaring have gjort sig vel fortiente af Hs. K. M. og Riget. Men saasom der i Sverrig er en stor Mængde af Adel, saa vil Hs. M. Naade behage at indskrænke dette Antal til 150, hvilke 150 nye Slægter Ridderskabet og Adelen ikke kunde nægte Jntroduction. Ligeledes kan Ridderskabet og Adelen ikke afslaae de Riddere Jntroduction, hvilke Hs. K. M. naadigst vil optage i den Grævelige og Friherlige Stand, og som med store og besynderlige Fortienester have dertil gjort sig vel fortiente. 12. Alle de Sager, som oventil ikke ere undtagne, lader Hs. M. sig foredrage i Cabinettet, eller forestille paa en af Raadkammerets Divinoner, naar Hs. M. agter det beqvemmere, eller og Hs. M. derover vil indhente flere Rigs Raaders Tanker ; men det maae dog da ansees som om det var foredraget i Cabinettet. L. 13. Saasom Riget er vidtløftig, Sagerne ere mannfoldige og vigtigere, end at Kongen allene er i Stand at udføre dem, saa bruger Høystsamme Amtmænd og Høvidsmænd, som staae ham bie s. 14. Til de store Embeders troe og slittig Forvaltning og Drift ere visse Collegier anordnede, hvilke, som Legemets Arme, strække sig til alt det, som maae giøres og udrettes i Riget. Dem tilkommer Ret og Magt, paa Kongens og deres Kalds og Embedes vegne, at byde og befale enhver i sin Bestilling, at erindre dem, som ere under deres Omsorg og Lydighed, om deres Pligters Opfyldelse, at kræve Regnskab af dem, for deres Forretninger, og derpaa at give Hs. M. al fornøden og betimelig Underretning derom, saavelsom om deres egne Embeds Forretninger. L. 15. I Hof=Retterne, som Kongen selv udnævner, en en Præsident, som ved Lærdom og Erfaring i Loven har gjort sig beqvem til Dommer-Embedet. Til Bisiddere har han en Vice, Præsident, og de sædvanlige Hof Rets Raader og Assessøres. Disse høie Retter tilkommer det, hvert paa sit Sted, at have Opsigt og Agt paa, at Lov og Ret forsvarlig og vel bliver forvaltet efter Sverrigs skrevne Lov, Statuter og Forordninger, hvilke uden Fordrenning efter Ordenes rette Forstand maae iagttages, og ved at dømme, følges, saa at Hof=Retterne saaledes, uden Vægring, Egennyttighed, eller andre Hensigter, skaffe enhver Ret, saaledes som de for Gud og Hs. K. M. kunde forsvare, paa det Uretfærdighed ikke maatte fordærve Landet og Riget. Jngen Ridder og Adelsmand maae i saadanne Tilfælde, som angaae hans Liv og Ære, dømmes ved nogen anden Ret, end allene ved Hof Retterne, i alle Maade saaledes som deres Privilegia, og Rettens Processus af Ad. 161. anordner, statuerer og befaler saadant; dog saaledes, at ReiteensUndersøgning skeer in Loco, og at ingen andre Criminal=Sager, maae drages derunder, end de, som angaae Liv og Ære. Det tilkommer og Hof=Retterne, at have nøye Opsyn over Underdommerne paa Landet og i Stæderne, som og over Executorerne, og naar de begaae noget af Uforstand, Søvnagtighed eller Pengegiertighed, da efter ethvert Tilfældes besynderlige Beskaffenhed, i Hast at tiltale, dømme og straffe derfor. Men bliver nogen befunden, at han forsætlig af Had, ond Villie eller Hævngierrighed, har fordrevet Retten, og saaledes handlet mod sin Samvittighed og skadet sin Næste paa Liv, Ære og Velfærd, saadan een skal ikke slippe fri med Penge=Mulct, eller Afsættelse, men bøde for sin Ondskab med sit Livs og sin Æres Forliis, eftersom Sagen forholdes sig, aldeles efter Sverrigs Love. Slige Forbrydelser maae ey heller hverken forties, eller ved Overbærelse og utidig Barmhierlighed forskaanes, paa det ikke andre i saadann løvstridig Fald, skul faae en Anledning til en egenmægtig Misbrug af Lovkyndighed, naar de see, at ingen lovformelig Tugtelse og ingen velfortient Straf følge paa Feyl, Forseelse og Ondskab. Derimod skal de som af Modvillighed, Ubetænksomhed, eller Hævn angribe Dom, merne og Executores, formedelst deres Embeds Forretninger, me forsmædelige, ærerørende eller og anstødelige Ord og Skriftet uden at beviisliggjøre, hvad de have beskyldet, eller forebragt strax straffes med haard Straf, efter ethvert Tilfældes Beskaffenhed, paa det skarnagtige, stemme og onde Menneskeer maatte grue derfor, og derved blive advarede. Men ingen, har maae være hvem han vil, skal længe holdes i Arrest, uden at hans Sag bringes til Undersøgning og Dom. Og paa det Nød og Mangel ikke skal give Dommeren Anledning til en skadelig Efteraben, eller maatte blive et Skinn og Besmykkelse for Misbrug i Embedet, saa maae de til Lon og Uderholdning bevilgede Lagmands og Herreds=Høfding og Tings Rets OmkostningsPenge aldeles efter Kong Gustaf Adolfs Forsikring af Fr. 1611 til deres rette Øyemærke og Dommernes tilbørlige Beholdning ungerlig erlægges. De K. Betiente og Fiscaler skal forrette deres Embeder ikke med nysgierrig Overbæren eller Egennyttighed, og naar det befindes, skal de lovmæssig tiltales, hvorover JusticeCancelleren skal holde et vaaget Øye, hvilken det og paaligger at have Inseende med, hvorledes Loven og Forordningerne blive efterlevede, og derom til Hs. M. at aflægge Beretning. Disse Hof Retter skal herefter, som hidtil, være 3, den første i Stockholm, under hvilken hører det heele i den gamle Svenske Lov egentlig saa kaldte Svenske Rige. Den anden Hof Ret er stedse i Jenkiøbing, og under samme hører det heele Gothiske Rige, og den tredie, som har sit Sæde i Abo, hvorunder Stor Fyrstendommet Finland horer. L. 16. Alle Commissioner og Deputationer, som have Ret til at domme, samt overordentlige Tribunalia, hvad enten den ere satte af Kongen, eller Stænderne, ere herefter, som Befordringsmidler til Monarkie og Tyrannie, afkastede. Derimod nyder enhver Svensk Mand Rettighed til at erlange Dom af den Ret, hvorunder han, efter de Svenske Love, hører. Men skulle det skee, at nogen af saa høy Fødsel, eller en Rigs Raad, eller og et heelt Collegium begik saadan Forbrydelse, som angik Riget, eller Kronens Maist., og samme hverken af Hofretten eller Raadet kunde dommes, saa skal en Rigs=Ret sættes, hvorudi Hs. M. selv, eller i hans Sted, Kron Printsen præsiderer, eller den første at Arve Fyrsterne, eller den ældste i Rigs=Raadet, og har til Biesiddere de samtlige Rigs=Raader, Feldtmarechallen, alle Præsidenterne i Riget og de K. Collegier, 4 af de ældste Hof Rets=Raader i alle 3 Hof Retter i Riget, i General, 2 af de ældste General Lieutenanter, 2 af de ældste General Majorer, den ældste Admiral, 2 af de ældste Vice Admiraler, og 2 af de ældste Contre=Admiraler, Hof=Cancelleren og de 3 Stats=Secretairer. Justice=Cancelleren er stedse Actor, og den ældste Revisions Secretair fører Protocollen. Denne Tribunal skal efter anstillet Undersøgning, oplæse Dommen offentlig, og siden har ingen Lov til at forandre samme, og endnu mindre at skierpe dem, undtagen Hs. K. M. at benaade. (Fortsættelsen følger).