Københavns Adresseavis, 1762-04-30
Om bemeldte tvende Kiøbenhavnske Beleyringer, som henhøre til det vigtigste af Byens Skiebne i denne TidsLøb, giver A. Hvitfeld saa udførlig Efterretning i Kong Friderich den Førstes og Kong Christian den Tredies Levnets Beskrivelse, at jeg ikke vil opholde mig ved alle særdeles Tilfælde, men allene korteligen sige dette: Efter at Kong Christian den Anden af Frygt for den Jydske Adel mere end af sand Fornødenhed havde forladt Kiøbenhavn i Foraaret Ar. 1523, seylende med 23 Skibe til Nederlandene, for at søge Undsætning hos sin Svoger Keyseren, saa lod han Kiøbenhavns Stad og Slot med en temmelig god Besætning antvorde til Hr. Henrich Goye, og love nyde alle deres Privilegier og befinde sig vel. K. privilegerede Efterretninger. og Norge. Staden og forsendes. Posten. den 30 April de snart at komme tilbage i bedre Stand. Derpaa udvalgte Rigets Stænder hans Farbroder Hertug Friderich, i Holsteen til deres Konge. Denne skrev strax Stadens Jndbyggere et venligt Brev til med den Formanning, ikke længere at holde med den undvigte Konge, som han kaldte en Tyran; men antage ham for deres Herre, da de skulle Som nu dette Tilbud ikke blev antaget, indfandt sig Kong Friderich den Første og beleyrede Kiøbenhavn, skiønt ikkuns med aatte tusinde Mand; thi paa Grandev Heede, Slesvig samlede han sin største Magt, efterdi Kong Christian den Anden truede der at anfalde ham. Men da den sidstes Krigsfolk, som vare fremmede, snart forløb ham, fik Kong Friderich Luft paa den Side, og fortsatte Kiøbenhavns Beleyring i aatte Maaneder med god Virkning. Henrich Gøye maatte omsider indlade sig i Tractater med Hr. Oluf Rosencrantz, som paa Kongens Vegne blev indladt i Staden ved Juule Tider, og da den forventede Hielp fra Nederlandene ikke ankom, men Hungeren derimod tog Overhaand hos de Beleyrede, saa blev Staden den 6 Februarii 1524. opladt for Kong Friderich, som ti Dage derefter drog ind med sit Følgeskab og 5 blev hyldet af alle Jndbyggerne. Den anden Beleyrring, som Kiøbenhavn udholdt i dette Seculo, var langvarigere og haardere, dog af lige saadan i Anledning, nemlig Konge=Skifte. Paa Friderich den Førstes Død Ar. 1533. fulgte et Jnterregnum. Af dette benyttede sig Grev Christopher af Oldenborg, som med de Lybekkers Hielp ville hente sin fangne Fetter Christian den Anden af Fængselet i Sønderborg, og sætte ham paa Thronen igien. J næste Aar 1534. kom Greven til Sielland og lod Kiøbenhavns Bye opfordre. Paa kort Tid, og for ikke at synes letsindige, gjorde Magistraten nogen Vanskelighed, men lod sig snart overtale, efter at Greven havde tilstaaet Staden sin Begiering, nemlig, at naar man tog den fangne Konges Partie, skulde Kiøbenhavns Bye faae og beholde som sin Eiendom alt det Jordegods som fandtes i dens Egn paa en Miils Distance. Børgemester Ambrosius, Bogbinder, og hans Staldbryder, Hans Bøse, fik ved Grevens Hielp de øvrige MagistratsPersoner afsatte, og et nyt Raad udvalgt efter sit Sind leverede fra sig alt hvad som fandtes af Skibe, Vaaben og anden Fornødenhed, til at bestyrke Grevens Tilhæng. Dette blev dog kort efter temmelig svækket derved, at den Jydske Adel hyldede Kong Christian den Tredie, og satte ham i Stand til at møde Grevens Partie, og at slaae samme paa adskillige Steder, særdeles ved Oxenbierg i Fyen. Derimod ankom til Kiøbenhavn 1535, om Foraaret, en nye Undsætning fra Tydskland, tillige med Hertug Albert af Meklenborg, som logerede sig ind paa Bispegaarden, hvor nu Universitetet er, medens Grev Christopher raadede for Slottet, og i hvorvel disse Herrer skulle trække paa een Stræng, mærkede man dog snart nogen Misundelse imellem dem, deres Myndighed angaaende. Da Borgerne fornam de maatte snart vente sig en Beleyring, skreve de til Churfyrsten Friderich af Pfalz, som havde den fange Konges Datter til Ægte, at han ville komme deres Bye til Hielp. Dertil gjordes ogsaa adskillige Anstalter med Skibe og Folk i Nederlandene, men alt forgieves, og det varede ikke længe, førend de Fornuftigste af Stadens Jndbyggere faae at man havde slaget sin Liid til Uliid, og udvalgt det fletteste Partie. Kiøbenhavn blev beleyret eller egentlig bloqveret med tvende Leyre, den ene under Valbye Bakke, den anden paa Serretslev Mark ved Hav=Siden, og til Søes laae Rigens Admiral den tappre Peder Skram med en Esqvadre, for at hindre al Hielp til Vands. Det uagtet, blev dog af og til nogen Ammunition indpractiseret ved Hansestædernes Skibe, og Landet Amager gjorde Byen i lang Tid temmelig Undsætning; thi dets Nederlandske Beboere, som den fangne Konge havde ladet hente og plante paa Amager, vare ham Tak og Troskab skyldige. Omsider blev denne Hielp afskaaren ved en paa Amager anlagt Skandse, og da begyndte Hungeren temmelig at trænge de Beleyrede.