Berlingske Tidende, 1831-03-07
Den russiske Grændse. (Fortsættelse f. f. No.) Ved Hjelp af et andet Konstgreb bevises, hvor nødvendigt det er, at de fremmede Magter antage sig Polakkernes Sag imod Rusland. Engelske Blade forsikkre, at det er Civilisationens Jnteresse at sætte Ruslands Magt Skranker. Vi have jo oplevet, hvor omhyggelige Englænderne have været for Barbariets Indskrænkning, for Givilisationens Udbredelse. Trøe vare de deres gamle civiliserede Ven, Tyrken; høimodigen undertrykkede de Grækerne, der vilde befrie sig fra tyrkisk Civilisation, og styrte sig i det christelige Barbaries Chaos; menneskekiærlige udbredte Englænder Uenighed blandt Hellenerne. Gaaer man videre frem mod Østen indtil Gangesfloden, saa lærer man ret at kjende hvori ledes Menneskeslægtens Dannelse fremmes, naar indfødte Fyrster sættes paa Pension, og deres Undersaatter gjøres til det ostindisk Compagnies Undersaatter. Alt dette er en Følge af den Humanitet, som med saa stor Jnteresse for Givilisation, erhverver sig Millioner nye Undersaatter i Hindostann, og er en roelig Tilskuer, af Jrlændernes Hungersdød og af umenneskeligt Slaverie i Vestindien. Men dette - sige de engelske Blade - er kun den brittiske Friheds tilfældige vilde Skud; i Rusland derimod er Alt Despotisme og menneskefjendsk Vold. Man minder og Livegenskabet i dette Rige, og troer, at Regjeringen, som ikke allerede har afskaffet denne, nødvendigen maa være fjendtlig findet mod al Civilisation. Men inden man fælder saadan Dom, bekymrer man sig ikke om de russiske Trælles egentlige Tilstand; man laane Begrebet herom fra andre særdeles civiliserede Lande, der endnu ikke have afskaffet et upaatvivleligen langt frygteligere Slaverie, maaskee for at vedligeholde Afskye for det. Saaledes troe frie, human Englændere, der i Vestindien have ladet sig indvie i Slavebehandlingens Konster, at de harbariske Russer omgaaes endnu grusommere med deres Trælle. Denne er Aarsagen til deres Declamationer, som kun feile i den Omstændighed, at Livegen skabet i Rusland ikke, som i Vestindien, er et blodig Pidske system, men et patriarchalskt Forhold, ifølge hvilket en moderate bestemt og ikke vilkaarligen omskiftelig Afgift fordres af den saakaldte Træl, naar han har betalt denne, saa lades ham fuld Frihed, ved egen Flid at erhverve sig i dette Riges store Omfang en afhængig Formue, som Haandværker, Fabrikant eller Kjøbmand. J Kongeriget Polen var Trældommen vist nok endnu trykkende, som - ikke Russerne, men den polske Adel, der slaaede Almuen, havde indført, den er allerede paa mange Maade, bleven formildet af den russiske Regjering. Livegnskabet i Rusland har en ganske forskjellig Charakter. Mange irlandske Bønder, endskjøndt det civiliserede Storbritanniens frie Borger vilde finde de russiske Livegnes Tilstand misundelsesværdig, dersom den var dem bekjendt. Men hvorledes skulde de kjende den da engelske Publicister selv lægge den største Uvidenhed angaaende Ruslands Tilstand for Dagen, Disse øne her ikkun en almindelig Trældom, hvis Aag alle Stænder, selv de høieste, nødet til at bære. Om det end er sandt, at Russen i sine individuelle Forhold er mindre fri end Beboerne i London og Paris, saa opløfter dog den begeistrende Tanke om hans vidtudstrakte Fæderne lands politiske Vælde ham over den individuelle Indskrænkning : Han følger i denne Henseende en rigtig Instinkt, thi Fremskriden til sand Frihed er ikkun da betrygget, naar en stor National litet har forberedet en stor Birkekreds for den. (Slutningen følger.)