Aalborg Stiftstidende, 1835-01-03
J Storbrittannien, hvis mægtige Jndflydelse paa den europæiske Politik er saa meget mere utvivlsom, som det er traadt i en saa nøie Forbindelse med Frankrig under Juli Kongedømmet, sporede man ogsaa Aaret igjennemst Symptomer af en Gjæring i Gemytterne, der mere og mere røber Almindeligheden af det Ønske hes Folket, at seel den saakaldte Reform=Sag skride fremad med raskere Skridt. Ogsaa her oplevede man truende Optrin af den arbeidende Klasse, ogsaa her stiftede den talrige Foreninger og holdt Forsamlinger, i hvilke den fremsatte sine Fordringer under Navn af Rettigheder, skjøndt de fornemmelig gik ud paa Forhøielse af Arbeislønnen og Jndskrænkning af Arbeistimerne, og Reguleringen heraf ene og alene maa, efter Sagens Natur, være afhængig af den større eller mindre Concurrence af Arbeidsøgende. J April Maaned kom denne Gjæring til Udbrud og den 20de forsøgte en saadan Forre ning i London første Gang at træde op imod Regjeringen som en for sig selv bestaaende Magt i Staten, for at aftrodse Ministeriet og Kongen selv Tilfredsstillelsen af deres Fordringer, men dette første Forsøg slog feil; dette truende Foretagende af den forbittrede talrige Masse strandede paa Regjeringens Energie, paa Pressens almægtige Indflydelse og paa Befolkningens, i England i saa høi Grad udviklede Sands for borgerlig og lovmæssig Orden. Europa maatte med ikke ringe Forundring erfare, at i et saadant Øieblik, hvor den egne Jnteresse hos den raaere Deel af Folket, havde vakt en saa betydelig Gjæring, kunde en Masse af 30000 Mennesker, i denne Verdensdeels meest befolkede Stad, rykke frem i sluttede Rækker for en Ministers Hotel, foredrage sine Fordringer ved dertil udvalgte Repræsentanter, og, efter at være afviist med et kort og godt Afslag, rolige drage bort igjen, ikke blot uden at udgyde en eneste Draabe Blod, men endog uden at begaae den ringeste Uorden, uden at foranledige endog blot en eneste Klage, og overlade den videre Afgjørelse til de lovlige Authoriteter ad den lovlige og forretningsmæssige Vei. Vigtigere end disse Begivenheder, der blot caracterisere en tildeels forbigaaende, Stemning hos enkelte Klasser af det brittiske Folk, maa man ansee de Minister=Forandringer, som foregik i Løbet af Aaret, og som mod dets Ende antoge en Caracteer, der leder til Formodning om et aldeles forandret Regjerings System. Allerede midt i Aaret havde Lord Grey maattet forlade Ministeriet, da han ikke saae sig istand til at sætte sine Planer, især med Hensyn paa Jrland, igjennem. Lord Melbourne traadte i hans Sted, men efter faa Maaneders Forløb tog Kongen Anledning af Lord Spencers Død til at opløse dette Cabinet, og da de Hædersbeviisninninger, Kongen tilbød Lord Melbourne, men som denne afslog, maa ansees som Beviis paa Monarkens Tilfredshed, med hans Personlighed, synes det deraf klart nok, at det ikke har været Kongen saa meget om andre Personer til at styre Regjerings=Anliggenderne at gjøre, men at han har villet have et Ministerium, som i Administrationen fulgte et ganske andet System, end de aftraadte Ministre. I Hertugen af Wellington har ikke blot Reformbillens Princip, men ogsaa dens Conseqventser fundet en stadig Modstander, som baade i Stilhed og aabenbart har virke ved fortsatte Bestræbelser, for at modarbeide det Greyske Ministeriums Reform=Planer. Whig Ministeriet fortrængtes af ham og hans Partii, og under Robert Peel dannede sig midt i December et nyt Cabinet, i Hertugens Aand og med ham blandt sine Medlemmer, hvis Sammensætning med Vished tyder hen paa et fra det forrige forskjelligt Regierings=System, og uden Tvivl staaer i en meget nær Forbindelse med Minister=Forandringerne i Frankrig og andre Begivenheder paa Fastlandet, med hvilke denne engelske Catilbinets=Revolution næsten var samtidig. Jmidlertid vil Nødvendighed maaskee nøde dette nye Cabinet til at gjøre Meget af hvad Reform Ministeriet gjorde af Grundsætning, og denne Formening dæmper vel ogsaa, i det mindste for en Tid, den Uro og Modstand, det strax ved sin Udnævnelse vakte hos Modpartiet. Det vil ikke vare længe, inden man seer klarere i denne Sag, som man vel med Føie kan ansee for at være af verdenshistorisk Vigtighed.