Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-01-15
Da den Tid jo nu kan ventes at komme, at Jernbanen mellem Kjøbenhavn og Korsør vil være færdig, og en offentlig eller kongelig Dampfart sættes i Gang mellem Korsør og Kiel, og Posten til Langeland sendes over Lohals, Svendborg, Ærø, Lolland og Falster, saa kan Man ikke andet end ønske at et saadant Havneanlæg snarest maatte foranstaltes af det Offentlige, saa at det blev færdigt paa samme Tid som Jernbanen, eller muligen før, til Beqvemmelighed for de nu allerede i Gang værende Damp= og Seilskibe. Der er vel allerede gjort Begyndelsen til et saadant Havneanlæg for privat Regning af Gjæstgiver P. Andersen, som nu for Tiden besørger de Reisende til og fra Borde paa Dampskibene, saavelsom til Svendborg, Nyborg, Korsør med flere Steder. Men uagtet al Duelighed og Forsigtighed, som Hr. Andersen vel er bekjendt for, ere dog Tilfælde indtrufne, at med Paalandsvind og stærk Storm Fartøiet er blevet sønderslaaet mod Dampskibet, omendskjøndt det var en Storbaad, som kan føre 40 a 50 Tdr. Korn, og Passagererne kun med Anstrengelse bleve bjergede, som kan erfares af Hempels Avis, af 16 September f. A. Selv Kjøbmændene i Rudkjøbing, maatte ønske en saadan Havn, især naar den konstrueredes efter en rigtig Plan, saa at Skibe næsten til alle Tider kunde løbe ud af Havnen, hvilket nu ikke er Tilfældet med Rudkjøbings Havn. Hvor, som er bekjendt med den Handel her drives med danske Produkter, som Danmark afsender til fremmede Steder, veed ret vel, at Ankomsten til Bestemmelsestedet som oftest er en vigtig Sag for Kjøbmanden, baade i Henseende til Hyren og andre Omkostninger, som altid forstørres, naar Reisen forlænges, som og især med Hensyn til Priser nes Stigen og Falden, i hvilken Henseende betydelige Forandringer kunne skee naar en Søreise gaaer i Langdrag. Det her fremsatte Forslag kan ikke i mindste Maade være Jndsenderen til Fordeel eller Tab, det er kun fremført for at bevirke et nyttigt Anlæg, som kan gavne det Offentlige, og for at denne Deel af Staten ikke skulde være et Stedbarn i Henseende til offentlige Indretninger og Forbedringer. Langeland har bidraget sin Deel til andre nyttige Foretagender, og kan nu med Rette forlange sin Andeel af den offentlige Omsorg Enhver, der kjender Stedet og har Tanke for sine Medmenneskers Vel, vil ønske, at en Færgebaad for Statens Regning snarest muligt anbringes. Ved Landsættelsen af Passagerer fra Dampskibet Caroline Amalie til Færgestedet Lohals paa Langeland vare Søndag Aften den 13 Septbr. f. A. 12 Mennesker udsatte for at forulykkes, da Færgebaaden, efterat Passagererne med meget Besvær vare komne ombord fra Dampskibet, ved den stærke Storm og Søgang dreves saa voldsomt tilbage mod Skibet, at den søndersloges. Kun ved hurtig Hjelp og hensigtsmæssige, rask grebne Forholdsregler fra Dampskibet, samt ved Færgemandens sindige Adfærd lykkedes det at redde alle Menneskerne og størstedelen af Godset. Den for sin Duelighed bekjendte Færgemand P. Andersen leed ved Færgebaadens Forliis et Tab af 120 Rbd. Langelands Folkemængde, er i det mindste 10 a 20,000 og Dens Længde 7 Mile. Da der er 4 1/2 Mile fra Houg til Rudkjøbing, antages at paa den Ende af Øen leve 12 a 13,000 Mennesker, som efter vor Tids Grundsætninger vel fortjene Opmærksomhed, saa at de ei burde behøve at føre deres Produkter til den søndre Ende af Landet, for igjen tilsøes at transportere dem tilbage, for at naae deres Bestemmelsested. En Havn vilde ei alene være til Bedste for deres egne Skibe, men og for Fremmede. Et lille Lygtefor paa den yderste Ende af Molen eller Færgebroen vilde da let kunne anbringes med ringe Bekostning, for at veilede de Fartøier, som i Mørke og Mulm passere Smørstakke=Dybet Nord eller Syd paa Ved Anvendelse af 600 a 1000 Rbd. kunde bygges en Bro med en Hoved Mole for Enden, som løb en 40 a 60 Fod paa tvers af Broen, hvor Dampskibene kunne løbe til og fortøie. De, der løb i Nord eller Syd, vilde saaledes aftage Søgangen med Paalands Vind, at Fartøier, som laae nedenfor ved Broen, som skulde løbe Vester i fra Landet, kunde ligge sikkert ved begge Siderne. Betragter Man et saadant Anlæg som Sikkerhed for en Roflotille, eller Kuttere, som havde Opsyn med Toldvæsenet, vilde det være til stor Fordeel ogsaa i Krigstider.