Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1812-08-13
Tranekjær den 11 August. Hædermanden Knudsen, som Tvillingriget, Konge- og Folk, for længe siden tilkjendte den fortjente Borgerkrone, har i forrige Uge, Onsdag og Løverdag, begge Gange ser fuldt Huus, ogsaa her givet Forestillinger og Koncerter, til Fordeel for Fregatten Najadens kjække Mandskab. Til den bestemte hæderlige Anvendelse indkom derved den første Aften 1231 Rd. den anden 729 Rd. 2 Mk., ialt 1960 Rd. 2 Mk., en Sum, hvis nøiagtige Angivelse finder i dens Offentlighed - tilfredsstillende Borgen og, om Nogen skulde troe denne behøvedes - Undskyldning i dens ikke ubetydelige Værd, betragtet som frivillig Pering, af den Aand, der her samlede de Mange af vor Øes Beboere, af alle Klasser, Krigere af begge Etater, af alle Grader, Adel og Bønder, Handlende og Haandværkere, Herremænd og Embedsmænd, saa Mange, som det ikke indskrænkede Local kunde rumme. Ved den kommanderende General, Grev Ahlefeld Laurvigs for Almeenvedstedse aarvaagne Omsorg var det - saavidt Anmelderen veed, ogsaa ved Anmodning til Landets geistlige Embedsmænd - forud allevegne bekjendtgjort, at denne Nationalfest vilde blive høitideligholdt. Og hvo saae, tog Deel i den, uden at føle det Ønske tillige, at kunne meddele Noget til dens Beskrivelse? Da den vel fortjener, blant flere, at nævnes som Exempel og - hvorfor ikke. Beviis: - at den veltalende Forfatter af det classiske Værk om Nationalopdragelsen har fuldeligen Ret, naar han anbefaler Folkefester som et herligt Middel til at vække og nære Nationens Aand, forædle dens Smag, opløfte, begeistre den, med eet Ord: fremme Folkedannelsen. Maatte det da ikke - for længe - blive ved de blotte Forslag, de fromme Ønsker; de vorde udførte, med - Betænksomhed, uden Hastværk, som udenNolen - af Overbeviisning, uden Tvang, ikke blot i Nødsfald med Jndsigt, Klogskab og Smag, men da og med Kraft, Raskhed og rund Haand - udførte, de vorde iværksatte, snart - eller saa ofte og hvorsomhelst Tid og Omstændigheder tilstede, vel endog tilraade det Den af Knudsen for denne Fest valgte, formodentligen nogle Modifikationer fraregnede, paa flere Steder ved den fulgte, altsaa allerede bekiendte Plan og Udførelse vandt her almindeligt bifald og vakte en Enthusiasmus, der end ofte vil vaagne ved Mindet om Konstnerens sjeldne Talent og Fædrelandsvennens ædle Varme. Flere, end de, der maaske vidste hvad vor savnede Falsen skrev i det Exemplar af Dragedukken, som Knudsen modtog af dens Digter, have sikkert følt det: Til vor Sjæl, til Øie, Øre, taler kun - Acteurens - Konst, han kan gavne, more, røre, han giør ingen Ting omsonst; Konsten røber ham den Braae, hvor i Skjul Naturen laae. Efter Stenen af Dragebukken og nogle andre, af Viinhøsten og flere, imellem hvilke Koncerter paa Valdhorn, Violin og Variationer for adskillige Instrumenter af det grevelige Kapel med Smag og Færdighed udførtes, saaes paa Skuepladsen, i Hovedscenen, Fædrelandets Kirkegaard, anden Aprils Hædersminde o. fl. og fremfor alt Najadens brudte Mast med Navnene i Grodtschilling, Buhl, Rolfsen. Som Dannerfolkets Ordfører traadte Hr. Knudsen frem, med Inderlighed, med Kraft talte han - og - hvo i Forsamlingen hørte, hvo føelte ikke - stolt den Daad, der længe end skal Fædrelandet lære: nat fjendtlig Haand udøse kan vort Blod, men aldrig saare Daanerrigets Ære. Fædrelandske Sange - under hvilke den kommanderende General udtrykte Sin og Folkets Følelse, da han stod op i Kredsen med det høitidelige Ønske: "Længe leve vor elskede Konge!" et Udraab, som alle Tilstædeværende - med 3 Gange Hurra! - eenstemmigen gjentoge, sluttede Handlingen.