Berlingske Tidende, 1783-02-01
Omendskiønt der i begge de contraherende Magters Stater ikke existerer nogen Arve=Ret efter en Fremmed, der ikke er naturaliseret, saa ere de dog blevne foreenede om, for at forekomme al Tvivl, som derom kunne opkomme, at de Midler, Løsøre og fast Gods, som ved en af de respektive Undersaatters dødelige Afgang i den andens Stater efterlades, skal frit og uden nogen Slags Hinder tilfalde Arvingerne veed eller uden Testamente, hvilke følgeligen strax maae kunne tage Arven i Besiddelse enten selv eller ved Fuldmagter saavelsom ved Executores testamentii, om samme maatte være udnævnede af den Afdøde, og benævnte Arvinger maa derpaa efter Behag disponere over den dem tilfaldende Arv, efterat de have betalt de forskiellige Rettigheder, der ved Lov ere indførte i den Stat, hvor bemeldte Arve=Gods er bleven efterladt. Og i Fald Arvingerne skulde være fraværende eller Mindreaarige, og ikke kunne paasee deres Rettigheder, da skal der over det hele Arve Gods forfattes et Jnventarium af Notarius Publicus i Overværelse af Stedets Dommere eller Øvrighed, samt af Consulen for den Afdødes Nation, om nogen er paa samme Sted, og af tvende andre troværdige Mænd, og Arven derpaa deponeres i nogen offentlig Jndretning eller i tvende eller trende Kiøbmænds Hænder, som til den Ende skulle udnævnes af bemeldte Consul, eller i Mangel deraf i deres Hænder, som dertil ved offentlig Myndighed maatte være beskikkede, paa det disse Gods og Midler kunne af dem bevares og vedligeholdes for de lovlige Arvinger og retmæssige Eyere. Og skulde der opkomme Stridigy dimellem flere Arvs=Prætendentere, da skal det Steds Dommere, hvor den Afdødes Midler maatte findes, afgiøre Processen, ved en endelig Dom efter Landets Love. Art. XV. Skulde Freden brydes imellem begge de contraherrende Magter (Hvilket Gud afværge) saa skal man ikke arrestere nogen, ikke heller confiskere Undersaatternes Skibe og Gods, men dem skal tilstaaes i det mindste eet Aars Frist for at sælge, afsætte eller transportere deres Effetter, og i dette Øyemærke at reise overalt hen, hvor de maatte finde det tienligt, dog at de først betale den Gield, som kan være dem til Last. Dette skal ligeledes forstaaes om dem iblant de respektive Undersaatter, der tiene til Lands og Vands; og det skal være den eene og anden tilladt førend eller ved deres Afreise at overlade til hvem de lyster, eller at disponere efter deres Forgerbefindende over det af deres Effekter, som de ikke maatte have kunnet skille sig ved, ligesom og over den Gield, de kunne have at fordre, og deres Debitorer skal være ligesaa pligtige til at betale deres Gield, som om der ikke have været Freds=Brud. Art. R. Nærværende Traktat skal vedvare i 12 Aar, og alt hvad deri findes afgjort, bør i denne Tids Rum uforanderlig iagttages og fuldbyrdes i al dets Jndhold, dog at det, førend bemeldte Traktats Tiid udløber, skal beroe paa begge de høye contraherende Parters Forgotbefindende at komme overeens om sammes Forlængelse. Art. XIII. Begge de høye contraherende Parter forbinde sig til at stadfæste nærværende Handels-Traktat, og Stadfæstelserne skal blive udvexlede i god og behørig Form inden 6 Ugers For lob at regne fra den Dag, den er undertegnet, og snarere om giørligt. Dets til Bekræftelse have vi underskrevne i Kraft af vor re Fuldmagter underskrevet Tractaten, og med vore Signeter forseglet. Givet i St. Petersborg den 15 October Aar Et Tusinde Syv Hundrede og To og Firsindstive. (L. S.) Peter Christian de Schumacher. (L. S.) Johan Greve af Osterman. (L. S.) Alexander Greve af Vorontzov. (L. S.) Alexander de Besborodka. (L. S.) Peter de Bacounn.