Berlingske Tidende, 1788-10-06
Corpset af Auriliair=Tropperne, som var forsamlet den 23de imellem Frederichstad og Frederichshald, deelede sig i 2 Colonner, da de nærmede sig Grændserne af Sverrig. Den første bestod af 4 Eskadroner Dragoner, 9 Batailloner og 1 Compagnie Jægere, under Generalerne Düring, Mans bach, Hesselberg og Oberste Stricker. Den anden Colonne, var oprettet af 1 Corps Jægere under Oberstlieutenant Winther, 4 Eskadroner af Dragonerne og 6 Batailloner. Denne Colonne, som skulde marchere til Svinesund, betroede jeg Grev Schmettann, og selv anførte den anden Colonne. Den 23de om Eftermiddagen begav jeg mig med Hs. Kongelige Høihed Kronprindsen fra Friderichstad, og kom igiennem Frederichshald til 3de, tæt ved Ide=Fiord. Tropperne, kom derhen om Natten, og begave sig paa Marchen til Øre, Bakke, lige over for Krogstrand. Jeg havde befalet General Mansbach, at tage denne sidste Passage i Besiddelse ved Dagbrækningen. Han indskibede sig mod Midnat paa 29 Fartøier, landede, efterat han var bleven opholdt af Modvind, Kl. 6 om Morgenen i Krogstrand, og besatte strax de fordeelagtige Høie, uden at finde nogen Modstand. Jeg besluttede, at marchere om Morgenen derpaa med 4 Batailloner, med Dragonerne og Jæger-Compagniet til Skee, hvor Veien var banet. Jeg tog i Følge med mig 2 Batailloner, og efterlod Oberste Stricker med 3 Batailloner ved Krogstrand, for at følge efter mig med lidet af Colonnens Eqvipage. Jeg fik den Efterretning, at Oberste Tranefeld var paa Marchen med 400 Mand og 4 Kanoner; at de den 22de havde passeret Strømstad, og skulde den 24de komme til Svinesund. Jeg foresatte mig ved min Landgang i Krog strand, der var de Svenske saa meget mere uventet, som aldrig nogen med en Trop, meget mindre med et Corps d'Armee, har passeret paa denne Side formedelst den gruelige Vei ved en March til Skee at have bag Ryggen alle Difileerne imellem Svinesund og Strømstad, imodens den anden Colonne rykkede frem imod Fronten. Men Efterretningen om vor Landing i Krogstrand, som Oberste Tranefeld fik, førend han formedelst Regn og slette Veie kunde komme til Svinesund, og Opholdet i Troppernes, Artilleriets og især Ponto nernes March, alt dette gav Oberste Tranefeld Tiid til at retirere sig i al Hast til Strømstad, efterat han havde ladet giøre Forhugninger og afbryde alle Pontonerne i sin Rettrade. Paa Efterretningen om, at han havde posteret sig paa denne Side af Strømstad, tet ved en Broe, ved Navn WellandsBroe, bag ved en liden Flod, marcherte jeg strax hen til dette Sted, og vi bleve vaer en temmelig stor Fronte, men kun 1 Mand høi, Kanoner, og en stor Mængde Vogne, alle rangerede i mange Linier. Broen var afbrudt og Floden meget dyb. Da vi avancerede, kom vi til en anden Flod, hvis Broe var ligeledes afbrækket. Man var beskieftiget med at sætte den i Stand igien, da 1 Officeer med 1 Tambour kom til mig, for at spørge paa Oberste Tranefelds Vegne, hvad dette Corps vilde, Jeg svarede ham: at det Manifest, som jeg havde sendt ham) og som hertil er føiet) indeholdte alt det, som jeg kunde sige ham derom. Broen blev imidlertid færdig Jeg desilerede over og posterede mig 14 til 1500 Skridt fra det Svenske Corps, og med nogle adspredte Klipper bedækkede vore Tropper, som vare færdige til at angribe. Jeg besteeg strax selv et Batterie paa en meere fordeelagtig Klipper og blev paa nye complementeret af Oberste Traneseld ved en Capitain af Artilleriet, som forlangte en Forklaring paa mit Manifest, hvorpaa jeg svarede: At Hs. Majestæt Kongen af Dannemark havde ingen Krig med Hs. Svenske Majestæt, men da Han saae Sig forbunden, i Kraft af Sin Alliance med Keiserinden af Rusland, at forsyne Hende med et Corps Auxliair=Tropper, saae jeg mig forpligtet, meget imod min Villie, til at angribe de Svenske Tropper, hvor jeg endog fandt dem; at det endnu dependerte af ham, at retirere; men at jeg marcherte strax imod ham. Jmidlertid troede jeg at jeg ved en tilforladelig Person burde lade ham forklare de samme Omstændigheder, og sendte derfore til Oberste Trane feld Adjutanten, General Haxthausen, som fulgte med bemeldte Artillerie=Capitain. Jeg befalede Jægerne, at bemægtige sig Klippen, lod 2 Batailloner og 1 Escadron marchere, og stillede nogle Stykker Artillerie saaledes, at jeg fra Siden af kunde beskyde hans høire Flanke. J samme Øieblik da vi begyndte at skyde, blev Attaquen standset ved et Slags Orcan, blandet med Hagel, hvorpaa fulgte en Regn, hvis Lige jeg ikke erindrer at have seet. Alle Vaabnene vare vaade; Tropperne maatte have Tid til at giøre en anden Attaque. Jeg betiente mig af dette Øieblik til at recognoscere langs Floden de Svenskes høire Fløi. J nogen Distance paa Strandbredden lige over for blev jeg vaer en Trop Jægere, og en Officeer nærmede sig, og raabte til mig : Gode Ven! Jeg bad ham komme nærmere og spurgte hvor Oberste Tranefeld var, og sagde, at det skulde være mig en Fornøielse at see ham førend jeg begyndte. Han kom, steeg af Hesten og bad om Tilladelse, at oppebie videre Ordre. Dette afslog jeg ham aldeles, hvorpaa han om Natten retirerte igjennem den store Landevei, som gaaer fra Qvistrum til Uddevalla. Strax derpaa begav jeg mig paa Marchen, og sendte 2de Batailloner østlig, for at understøtte GrevSchmettaus Passage og reparere de Broer, som vare afbrudte ved hans Rencontre. Jeg lod 1 Bataillon af de Sønden fieldske bemægtige sig Staden Strømstad og det Kongelige Magazin. J samme fandt man 1700 Tønder Korn og 1500 Kander Brændeviin. Bryggeriet lader jeg fortsættes og etablerer Commissariatet, Hospitalet og Bageriet i Strømstad. Hans Kongelige Høihed Kronprindsen, og jeg have ikke begivet os derhen. Jeg begav mig strax mod Wick, og havde paa Veien forskrækkelige Defileer. J Morgen har jeg i Sinde, at begive mig til Smarteborg og i Overmorgen skulle vi see, hvad der er at giøre ved Qvistrumhvor man foregiver, at de Svenske have posteret sig. Tropperne marchere med Glæde, uagtet den forskrækkelige Regi som vi have, og Besværlighederne af en daglig March. - Hs. Kongelige Høihed Kronprindsen befinder sig fuldkommen vel. Han saavel som jeg have været nødte til at være uden Equipage i 3 Dage, da alt er blevet tilbage i Jde. Jeg er 3 Mile fra Strømstad med Avantgarden, men har foresat mig, at forsamle Armeen, eller i det mindste den største Deel af samme ved Qvistrum Broe, i Fald den findes nogen Modstand. Jmidlertid marchere vi cantone rende. J Gaar ankom Grev Schmettau til Wetlands=Broe, hvor han cantonerer, og Oberste Stricker til Schee. Det ovenmeldte Manifest lyder saaledes: Cant; Landgreve og Prinds til Hessen, Fyrste til Hersfeldt, Greve til Catzenelbogen, Dietz, Ziegenhavn, Nidda, Schaumborg og Hanau, Ridder af Elephant og flere Ordener, Hans Kongelige Majestæts til Danmark og Norge bestalter Statholder over Hertugdommene Slesvig og Holsteen, Feldtmarskal og commanderende General over de Kongelige Armeer. Giør vitterligt: At, da Hans Kongelige Majestæt til Danmark og Norge, for at opfylde Sine med Rusland indgangne Forbindelser og Tractater, paa derom gjort Reqvisition, har seet Sig nødsaget til at overlade Keiserinden af Rusland som Hielpetropper imod Sverrig endeel af Sin Krigsmagt til Lands og til Vands; saa er det Allerhøistsammes Villie, at disse Hielpetropper skulle iagttage den strengeste Orden og Disciplin, og ingenlunde tilføie nogen, som ikke fiendtligen maatte sætte sig til Modværge, mindste Skade, men at tvertimod enhver Svensk Undersaats Eiendom paa alle Maader skal beskyttes og betrygges, og at, hvis nogen maatte imod Formodning understaae sig at røve, plyndre eller udøve andre Voldsomheder, skal han uden Skaansel med at Strenghed vorde straffet, da Hans Kongelige Majestæt intet mere ønsker, end, saa meget som Omstændighederne maatte tillade det, at lette Krigens Byrder, og tillige at kunne bidrage til, paa en sikker og varig Fod, igjen at hidstille Freden. Høistbemeldte Hans Majestæt holder Sig da ogsaa forvisset om, at Sammes Tropper, i Betragtning af denne Fremgangsmaade, i Sverrig ligeledes vil vederfares en god Behandling, og i Særdeleshed at Jndvaanerne, det være sig af Borger= eller Bonde-Stand, ikke med væbnet Haand ville imodsætte sig dem, eller fiendtligen angribe samme, da de, som paa denne Maade mod Krigsbrug maatte vorde antrufne under Vaaben, ufeilbarligen ville tildrage sig selv og deres den skarpeste Behandling og alle Krigens strenge Følger.