Berlingske Tidende, 1831-11-28
Naar man i forrige Aar har seet Algier og nu vender tilbage derhen, er det særdeles paafaldende, at endnu intet Skridt er gjort til Colonisation, eller den mindste Lotal-Forbedring bemærkes. Ved denne Leilighed kan man ikke undlade, at opsøge Grundenne til denne beklagelige Standsning, som gaaer saavidt, at Forposterne endnu stedste udstilles kun en Fjerdinqvel fra Byen, saa at man ikke uden Fare for sin Person kan reise en halv Miil ud i Landet. General Clauzels Administration, som gik energisk frem, havde, især ved Expeditionen til Belida, indjaget Araberne Skræk. I den Forudsætning, at man vil faae nok at gjøre med Provindsen Algiers Colonisation, havde han udkastet den Plan, at overdrage Provindserne Oran og Constantine til skal skyldige Fyrster. Men hans bestemte og kraftige Handlemaade mishagede i Paris, man paastod, at han spillede en Dictator Rolle og kaldte ham hjem. - Hans Eftermands Charakteer lod ikke frygte, at han skulde foretage sig Noget paa egen Haand, Saasnart han var ankommen, bemærkede man fra Bestyrelsens Side den største Uvillie mod Colonisationen; de allerede begyndte offentlige Arbeider standsedes, og man gjorde ingen Hemmelighed af, at man ansaae Algiers Besættelse for blot tempotær. Uagtet denne Grundsætning overalt fremlyste af Administrationens Handlinger, er den offentlige Mening dog saa overbeviist om Colonisation, at man daglig seer Colonister komme fra Frankrige, Spanien og Jtalien, som haabe her at finde deres Udkomme ved Handel eller ved Agerdyrkning. Men da man hidtil ikke uden Fare har kunnet fjerne sig udenfor Kanonskuds Vidde fra Landets Kanoner, saa tiltager Massen af ørkesløse Hænder i Byen, med hver Dag. Denne Tilstand kan ikke vare længe. Man aa enten colonisere Algier eller vise den Folkemasse tilbage til Europa, som her er strømmet sammen, i det Haab, at finde Beskjeftigelse og Udkomme. Colonisationen kan foretages paa to Maader. Enten bemægtiger man sig hele Regentskabets Kystterditorium, og beflytter Europæerne paa forskjellige Punkter ved Billitære Stridskræfter, saa at de i Roe og Tryghed kunne syle med Handel og Agerdyrkning ; eller, dersom man ikke vil forøget Antallet af de herværende Tropper, kan man begynde med at opbyrke Algiers Omegn og foreløbigen udstrække denne Opdyrkning til Foden af det lille Allasbjerg. Regjeringen har tilstrækkelige Midler til at beskytte dette Gebeet, thi den behøver til denne Ende blot at oprette militære Stationer i Eicolea, Belida, Djøder og Stavnli. Ogsaa en anden Omstændighed er denne sidste sombination gunstig. De Arabere, der vare bosatte i denne Egn, ve nemlig af Frygt for at man tidligere eller sildigere skulde gjøre Erobringsretten gieldende og bemægtige sig deres Eiendomme, let at skille sig ved deres urørlige Gods, enten ved Salg, eller ved da Fortforpagtning paa saare lang Tid, til en meget lav Priis, saa at man en Overdrivelse kan antage, at Europæerne allerede ere i BesidAlse af det Halve af ovenomtalte Gebeet, som disse blot af Man al paa militær Beskyttelse ikke kunne give sig isærd med at cullivere. Om end Resultaterne af Colonisationen ikke nøiagtigen kunne forudbestemmes og baade Clima og Jordbund maaskee lægge mange hindringer i Veien for den, kan et heldigt Udfald dog med stor Sandsynlighed haabes, naar Bestyrelsen er i gode Hænder, de herværende Producter nyde en god Modtagelse i Frankrige og ansættes til en moderat Told. Det sidstnævnte Gebeet er meget riigt paa forskellige Producter. Man seer der alle Sorter Korn, Oliventræer, Morbærtræer, Citrontræer. Belidas Appelsiner ere ligesaa fortrinlige, som de fra Malta. I Haugerne omkring Algier finder man alle europæiske Frugter, og paa Hr. Fougerours Plantage er en Jndigoplantning lykket overmaade vel. Viinstokken bærer herlige Druer og man seer Plantninger af Krap og Tobak ; ligeledes vilde Sukkerrøret vist kunne trives.