Viborger Samler, 1835-06-18
Anonymen i Viborger Samler erklærer: I. At mangfoldige Told- og Consumtions overtrædelser begaaes i Jylland; (det er sørgeligt, thi det vidner om en Depravation i Folkecharacteren.) – II. At Hovedaarsagen til disse Lovovertrædelser er at søge i væsentlige Fril i Lovgivningen selv; (det er et dristigt assortum; det tillægger en vigtig Regjeringsforanstaltning en saadan Afuldkommenhed, der ei blot er uforenelig med dens Øiemed, men ogsaa ligefrem modarbeider det, og hvad Juristerne, med eet Ord, kalde saadan Skrivemaade, kan Forfatteren lot underrette sig om. J Lovgivningen ligger altsaa Kilden til disse Lovovertrædelser, Og der ere Alle enige, Nei, aldrig ville de Danske vorde enige i, at udlede Lovens Overtrædelse af Lovens Ufuldkommenhed, navnligen i dette Tilfælde aldrig! J tusinde brave Danskes Navn tør jeg offentlig modsige en saa oprørende Paastand, som kaster Skygge paa Danmarks Lovgivning, for at besmykke dens Foragtere. Det er de Handlendes Egennytte, deres Mangel paa Fædrelandssind, og fremfor Alt deres Mangel paa Agtelse for Moralloven, der gjør dem til Smuglere, Saamange som ere det. Den redelige Kjøbmand ihukommer sin Pligt, som Christen; den Eed han som Borger har svoret, er ham hellig over Alt. Det falder ham aldrig ind, at søge efter Feil i Loven, for at kunne unddrage sig deres Overholdelse, eller at laane de Skriblere Øre, som, for at besmykke allerede stedfundne Lovovertrædelser, paastaae, at have fundet dem. Loven maa være som den vil, saa er den dog 2 Lov, og at omgaae, at eludere den, er at bryde sin Troskabsed. Det er et andet Sprog end det, der for Øieblikket be bager; men det vil gjøre sig gjeldende for enhver Domstol, juridisk eller moralsk, medens et Sprog, som Anonymens, kun vil finde Gjenklang i Defrandatorernes Hjerter.) 111. At det, formedelst Smugleriets Almindelighed, næsten er en Nødvendighed for Manufacturhandlerne i de fleste af Jyllands Byer, at eludere Lovene; (altsaa fordi Mange smugle, maae Alle smugle. Det er nødvendigt. Et alvorligt Ord: Men om hvilken Nødvendighed er da Tale ber, Om den moralske, Nei, om den occonomiske. De, der hidtil ikke have smuglet, maa ogsaa lægge sig efter dette noble Haandværk," for at kunne udholde Concurrenten med dem, som besvige Kongen for Tolden. Hvilket frygteligt, al Morat i den inderste Spire dræbende Princip, Gjordes det almeengjældende, da vilde det velsignede Danmark snart være forvandlet til en Røverrede. Det skal være en Nødvendighed for Kjøbmanden at smugle, naar hans Nabo eller Gienbo smugler, ellers kan han ikke holde Priser med ham, Naar altsaa Naboen eller Gjenboen stiæler sine Vare – hvad gjør f. Ex. den svigfulde Bankerotteur vel Andet: – da maae Du ogsaa stiæle, for at kunne sælge ligesaa lavt som han. Fyl Og Sligt tør man offentligt byde et dannet Folk, IV. At derfor dette deres lovstridige Forholder undskyldeligt; (hvormed vil man da undskylde det: dermed, at Kjøbmanden ikke vel kan subsistere, naar han ikke betjener sig af Toldsvig. Ei, det samme siger Tyven; han kan ogsaa beraabe sig paa slemme Collisionstilfælde, men for Domstolene finder han ingen Undskyldning. De største Forbrydere, de argeste Falsknere ville kunne beraabe sig paa Grunde, hentede fra deres Subsistence; men hvilke Grunde, Nei, den Kjøbmand, som ikke kan subsistere, uden at komme i Collision med de Love, han, med oprakte tre Fingre, har svoret ubetinget Troskab, pereat iste han har aldrig været Kjøbmand.)V. Ja, at de endogsaa, ved at vedblive deres Virksomhed, gavne Staten; nu skal man see, at Smugleriet endogsaa er den rene Patriotisme. Sig selv kan vel Defrandatoren gavne ved sin Virksomhed, men Skaten, Vi tænkte stedse, at den kun var tjent med troe, samvittighedsfulde Borgere. Det forekommer os ogsaa, naar vi gjennemgaae Høiesteretsdom mene, som om der i samme ikke sættes synderlig Priis paa Borgervirksomheden fra det Øieblik, den træder i Collision med Loven.) VI. At Jndsmugling af ufortoldede Vare altsaa, paa en vis Maade, er en fortjenstlig Sag; (Ja vel, men skulle vi sige, hvad den fortjener,) VII. At bemeldte Jndsmugling desuagtet er en Forseelse, vel ingen Tyvsforseelse, men dog en Forseelse, som især er fremkaldt ved Lovgivningens urigtige Forskrifter; (Forfatteren vender tilbage til sin ligesaa falske som forvovne Paastand, Loven skal have Skyld for Lovens Overtrædelse; Naturligviis er der Jntet i hele Verden, der er Smugleren saaledes iveien, som Loven; dens Sværd blinter ham i Øinene, hvor han vender sig; den er bom noget Ubyggeligt, Fatalt. Naar Loven ikke var, hvilket grændseløst Spillerum havde da ikke Vindesygen. Hvor frækt vilde den da hæve sin Pande, aldenstund den allerede nu, da dog Loven tæmmer den, tør paastaae, at hvor den sætter sig udover Løven, der er det Lovens egen Skyld, Anonymen underskriver sig: "ingen Handlende;" han burde skrevet: ingen Jurist." Han forsvarer Smugleriet, men ikke forsaavidt det drives som Næringsvei. Som Hvad drives det da Og er en Forbrydelse mere undskyldelig fordi den kun øves nu og da, naar et særdeles heldigt Coup frembyder sig, og ikke strygende vær,) VIII. At Angiveriet, paa Grund deraf, af Publicum ansees for en odicus Handling, der fortjener Skam til Takke, men at Lovgiveren algevel har fundet, at maatte modarbeide denne almindelige Opinion, og derfor, ved Belønning, opmuntret til Angiverie; (et Publicum, hvis almindelige Mening Lovgiveren har fundet at maatte modarbeide, skulde man dog skamme sig ved, at fremdrage som Autoritet. Naar en Mening kommer i Confict med Lovgivningen, da maa den være saa almindelig den vil, en moralsk Magt bliver den dog aldrig! – Anonymen maa iøvrigt see til, hvorledes han vil forsvare den Paastand, at Lovgivningen i Danmark, til Opfyldelsen af sine Øiemed, sætter umoralske, smudsige Motiver i Bevægelse.) IX. At Angiverens Jnteresse følgelig er juvidisk lovlig, men moralsk lovstridig. (Det op lækker nødvendigt nogen Mistanke mod Forfatterens Uparriskhed og Sandhedskjærlighed, at han saa ængsteligt undgaaer, at drage Smugleriet hen under Moralens Tribunal. For Lovens vil han forsvare det, eller rettere sagt, han drager Loven hen under Smugleriets Tribunal, og saa følger det da af sig selv, at Loven maa findes skyldig", derimod vogter han sig ombyggeligt for ethvert Forsøg paa, at bringe Smuglerie og Morali Berørelse med hinanden. Og virkeligt vilde det ogsaa blive et svært Kunststykke, at amalgamere to saa stridige I. C. L. Benthin. Elementer.)