Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1834-03-28
Kjøbenhavnsposten af 18de Marts anmelder et af Hr. Fuldmægtig Valthaar M. Christensen imod Hr. Secretair Algreen-Ussing i disse Dage udgiver Stridsskrivt, under Titel: "Den fri Presse, contra Tage Algreen-Ussing og hans Fremstillinger i Bladet Dagen af Danmarks Trykkefrihed, (fremkaldt ved en af Hr. Ussing i flere No. af "Dagens over vor Trykke=Lovgivning anstillet Undersøgelse, hvis Tendents er at vise: "at Danmark er i Besiddelse af en Trykkefrihed, som faa andre Lande i Europa kunne prise sig lykkelige ved at have – et Gode, som Folk i Almindelighed ikke kjende, og som vi aldrig nok kunne paaskjønnet. En liberal og frimodig Aand spores overalt i dette lille Skrivt. Forfatteren anseer kun den Trykkefrihedstilstand for fuldkommen ønskelig og fuldkommen retfærdig, hvor Jntet hæmmer, Jntet controllerer og Jntet indskrænker Pressens Ret til at offentliggjøre Alles Tanker og Alt, uden netop Forfatterens, og kun Forfatterens Pligt til, i fornødent, af Domstolene erkjendt Fald, for disse at forsvare sin Yttring, eller, hvis dette brister ham, at modtage sin Straf, og Rigtigheden af dette Princip finder han bekræftet ved et Aarhundredes Erfaring i det mægtige Storbrittannien, ja vor egen Erfaring i Aarene 1770 til 1799 paa den ene, og 1799 til Dato paa den anden Side. J. Offentlighed og Pressefriheds seer han ogsaa en absolut monarkisk Regjeringsforms kraftigste Værn. "J vore Dage, siger han, hører det, Gud være lovet, ikke længer til det tvivlsomme Spørgsmaal, om fuldkommen Pressefrihed og fuldkommen Offentlighed i Statsforvaltningen ere Goder, og Goder i samme Grad for Fyrste og Folk. J vore Dage miskjender Folket i det Mindste ikke lettelig den store Sandhed, at Fyrste og Folk kun have een fælleds Jnteresse, og at Jntet mere ufeilbarligt sikkrer og fremmer denne ene fælleds Jnteresse, end netop Pressefrihed og Offentlighed. Kun saaledes bliver det umuligt, at Fyrsten kan være uvidende eller kun ufuldstændigt vidende om sine Undersaatters Tarv, Tilstand og Ønsker, kun saaledes bliver det umuligt, at Samfundets vigtigste Anliggender gives en eensidig, en skjæv og vel stundom en i Aarhundreder fordærvelig Ledning, og kun saaledes bliver de umuligt, at Bureaucrater, Nepotter og alle hine Tronernes Plageaander og Revolutionernes Fosterfædre kunne stille sig og deres smaalige, forfængelige, eqvistiske og herskesyge Jnteresser, forstyrrende imellem Fyrster, der ofte ere deres Lands elskværdigste Sønner, og Undersaatter, der ofte, i lykkelige og ulykkelige, i rolige og stormende, i heldigt og uheldigt styrede Tider, have viist Høihjertethed nok til, under alle Forhold lige lidet at lade sig rokke i deres Følelser for deres Fyrsters Person og lige lidet i deres Overbeviisning om deres Fyrsters personlige Følelser for dem." Kun den størst mulige Offentlighed og en aldeles uindskrænket Pressefrihed, mener han, vilde hos os vise sig som aldeles ufeilbarlige Midler til – for at bruge vor ædle Konges Ord i Stænder=Anordningen at sætte Tronen i Stand til, stedse at erholde den tilforladeligste Kundskab om Alt, hvad der kan fremme Hans Majestæts kjære og trofaste Folks Tarv, til at knytte de Baand desto fastere, som forene Kongehuset med Folket, og endelig til at bidrage til Almeenaandens Oplivelse. Provindsialstænder ville visseligt kunne virke meget til dette kongelige Formaal, men næppe i fuldstændig eller afgjort betydelig Grad, uden støttet paa Offentlighed og Pressefrihed." Han erindrer om, at næsten Alt, hvad vi endnu velsigne, enten er født eller i det mindste undfanget under en saadan Pressefriheds Palladium, i de, i deel og materiel Henseende saa høiligen interessante Aar fra 1770 til 1799, og udbryder: "Hvormange Bekymringer og hvormange Sorger turde ikke overhovedet vor ædle, varmtfølende og sit Folk saa hengivne Konge have havt færre, og hvormeget lykkeligere og kraftigere turde ikke vort Land have gjennemgaaet de svære Tidernes Tryk, hvorunder det endnu sukker, havde Offentlighed og Pressefrihed udgjort et Led i Kjæden af de øvrige Velgierninger, som vi skylde sjette Frederiks Kongedyder!"Hr. Krigsassessor H. J. Hald, der som Bladredateur er Almeenheden bekjendt fra hans Redaction af Politivennen, som han Tidlang førte for dens Udgiver, Hr. Major Kristensen, agter fra 1ste April at udgive et Blad efter samme Plan og af samme Jndhold som "Politivennen" og "Raketten, saaledes som sidstnævnte Blad (med visse Modificationer) i sin Tid var. Det vil komme til at udgaae een Gang ugentlig med 1 1/2 Ark, og betales med 9 Mk. fjerdingaarlig.