Berlingske Tidende, 1803-07-22
Ved at læse den i sidste Postes offenlige Blade indrykkede Æ Høiesterets=Dom, i en Sag mellem Halder Larsen og mig, blev jeg ligesaa uventet overrumplet, som billig misfornøiet. da jeg aldeles ikke kiender eller veed, hvorledes denne Sag et kommen under Behandling ved Landets første og høieste Domstoel, men maae, for ikke at dromme mig reent ind i Urimelig heds Virvar, udlede den rimelige Slutning, at enten maae min fordumværende Commissionair Hr. Westye Egeberg Caristiania, uden mit Vidende og Samtykke, have vedtaget Høiesterets Stævning, eller og maae Haldor Larsen, i Forening med min Sagfører Fougner, have practiceret Sager til den sidste, og endelige Justance, og som da er et indlysende Beviis paa, hvorledes det gaaer den læge Mand, naar har kommer i en saa nøiagtig Forbindelse med vittige og kunstrigHoveder. For imidlertid at udslette de mindre fordeelagtige Domme, som mueligens kunde fældes om mit personelle Værd, fordi jeg ikke baade af Agtelse for den høierespective Ret, og af Følelse for min egen Ære, mødte, eller lod møde med Tilsvar, saa pligter jeg mig selv at erkrære. For mere end 1 Aar siden har jeg allerede annuleret i min Hutkommelse, baade Halder Larsen og Procurator Fougner, samt tillige med dem. min retmæssige Fordring, som beviist, stor Rdlr. 397, som noget, der tildobe ikke meriterede at erindres mere; men de jeg nu mod Forventning, saa overraskende vækkes op af Slum meren, ved at see Tingen fornyet i Prænt, opfordres jeg til 4 udvikle det passerede paa min Viis, ved følgende simple, med sandfærdige Fortælling. J Junii Maaned 1800 fik meerbemeldte Haldor Larsen af mig, efter Forlangende, diverse con rante Varer, til Beløb Rdlr. 397, som ved Hr. Egeberg blev ham overleveret; for disse Vares rigtige Modtagelse og Regningens Retbefindende, mogtog jeg Larsens egenhændige Tilstaaelse, med det Løfte, at han om 8te eller 14ten Dage skulle afregne Beløbet, men det blev da ved Løftet, indtil Egeberg, paa mine Vegne, inkaldte ham for Forligeses=Commissonen i October Maaned, derefter for Byetingsretten, og siden i Martii 1801 for Stifts-Oberretten, ved hvilke samtlige Domstole min Fordring blev erkiendt rigtig, og oftbemeldte Hador Larsen tildømt at betale mig skadesløs. Paa Grund deraf blev ogsaa, efter min Fuldmægtig Fougners Reqvisition til S. T. Hr. Justitsraad og Fogden Bukler, foretaget en Exsecution Forretning paa Gaard en Kaalaas i Larsens Effecter, hvorud jeg fik Udlæg for den Summa Rdlr. 459340 s., men enten da nu skeedte af Nidkiæhed for min Jnteresse, eller af Ædelmod og Tienstfærdighed for Debitor, lod Fougner disse Effecter blive Madame Larsens Værge, paa de Vilkaar, at dersom hendes Mand ikke præsterede den exeqverede Summa om 14ten Dage da skulle Effecterne sælges ved offentlig Auction efter Bestemmelse, adskillige 14ten Dage passerede, og jeg hørte hverken om Penge eller Auction, hvorfore jeg i Slutning af October Maaned reiste selv til Christiania, for hos Fougner at komme i Erfaring om, hvorledes Tingene stod, men jeg var ikke saa heldige 2 Dage at træffe ham, uagtet han var i Byen, og gav andre Audience. Jeg henvendte mig derfor til Hr. Justitsraad Bu tier, og fik Executions=Forretningen beskreven, og efter Ege bergs Tilskyndelse, afgivet til Hr. Advocat Lund, som med roesværdig Anstrængelse derefter fremmede Auction paa Kaa laas den 26de November; men desværre, det meste af Effteterne vare bortfiernede, undtagen nogle elendige Prætiosa som blev udbragt til 28 Rdlr. 79 s., og som naturlig gik med til Auctions=Omkostningerne &c. Dette er alt, hvad min Huekommelse tillader mig i Skyndning at samle og erindre af denne ubehagelige Catastrofe, og som da tillige vel bliver al den Satissaction jeg kan vente mig, saavel af Debitor, som Procurator og Commissionair, for Tabet at 400 Rdlr. J øvrige vil jeg henstille til billigtænkende og meere indsigtsfulde Medborgeres Bedømmelse, hvorvidt Haldor Larsen og Procurator Fougner har opfyldt den redelige og ærekiære Mands Pligt med mig i denne Sag. Frederichshald den 9de Julii 1803. Laers Steen.