Berlingske Tidende, 1836-02-29
Slutning af Sagen angaaende Procurator Haagens Forslag om Tal lotteries Ophævelse. (See denne Tidende No. 7879.)"J Forbindelse hermed anseer Committeen det passende og hensigtsmæssigt, fornemmelig for at der strax kan træffes Midler til at svække og modarbeide Spillesygen, at Forsamlingen. andrager paa den af Proponenten foreslaaede Jndskrænkning af Trækningerne og en tidligere Afslutning af Listerne, idet vi i denne Henseende maae være enige med ham i, hvad Erfaringen ogsaa stadfæster, at dette vil bevirke en Aftagen i Spillefreqventsen, hvorved allerede Endeel er vundet. Derimod ansee vi ikke Collecteurposternes Jkkebesættelse for tilraadelig, fordi den deraf opstaaende locale Ulempe, med ikke at kunne erholde Lotteribilletter, sandsynligviis vil vorde benyttet af Agenter for andre Collecteurer, saavelsom fordi der ikke, saalænge Lotteriet vedbliver, synes tilstrækkelig Grund til at gjøre Adgangen dertil vanskeligere for visse Byers Beboere end for andre. Slutteligen kunne vi, med særlig Hensyn til at den fattige og arbeidende Klasse ved Jndsatsens Ubetydelighed er lettet Adgangen til Spillet, ikke undlade at bemærke, at en Forhøielse i denne Jndsats, der i Frankrig, ved Lotterispillets Ophævelat forstyrre os i vore Anstrengelser endog for Fleschi, se i 1828 i 28 Departementer, forøgedes for de øvrige fra 20 Cnt. til 2 Francs, uden Tvivl, ogsaa turde være et hensigtsmæssigt Middel til at modarbeide Spillesygen i de lavere Klasser. Disse Midler skulle imidlertid ikke betragtes som nogen Forberedelse til Lotteriets Ophævelse men som midlertidige Bestemmelser, i den Hensigt at aflede og nogenlunde svække de skadelige Virkninger af Lottospillet, der ligefuldt maatte ventes hævet til den af Kongen nærmere fastsatte Tid. Paa Grund heraf indstiller Committeen, at Stænderforsamlingen indgiver en allerunderdanigst Petition til Hans Majestæt Kongen om: 1) At det maatte behage Hans Majestæt allernaadigst at beslutte Tallotteriets aldeles Ophævelse efter en vis nærmere bestemmende Tids Forløb. 2) At der for det Tilfælde, at Statskassen ikke kan taale det Savn i Jndtægterne, som Lotteriets Ophævelse vil medføre, maa vorde forelagt den næste Stænderforsamling Forslag om, hvorledes denne Jndtægt paa anden Maade kan erstattes, 3) At der, uden at oppebie hiint Tidspunkt for Tallotteriets aldeles Ophævelse, maatte snarest muligt iværksættes den Forandring i Lottospillet, at de ugentlige Trækninger indskrænkes, at Collecteurernes Lister befales tidligere afsluttede og indsendte, og at Jndsatserne passende forhøies. Et Medlem yttrede, under Sagens derefter følgende Discussion, at der vel kun var een Stemme i Forsamlingen om, at Tallotteriet var et stort moralsk Onde, som burde udryddes, men man maatte desværre tilstaae, at Finantsernes Tilstand var saaledes, at Statskassen ei kunde taale det Tab, som den vilde lide ved dets Ophævelse, og saae man hen til, hvad Forsamlingen havde besluttet at andrage om, i Anledning af de indkomne Forestillinger om Finantsvæsenet, saa kunde man ei uden den største Jnconseqvents erklære, at der for Tiden kunde haves Ressourcer til at dække Tabet. Naar man androg paa, at Kongen vilde bestemme en vis Tid, til hvilken Lotteriet skulde ophæves, da kunde han ei ansee dette for andet end at komme fremmed det blotte Ønske om dets Ophævelse, og naar man petitionerede om, at der maatte blive forelagt næste Stænderforsamling et Forslag om, hvorledes den ved Lotteriets Ophævelse mistede Statsindtægt kunde dækkes, da vidste man jo forud, at der for Tiden ei havdes Ressourcer hertil. Taleren kunde derfor ikke billige Committeens Jndstilling, men maatte, hvis man for Tiden vilde indgaae med en Petition om Tallotteriets Ophævelse, stemme for Proponentens Jndstilling, uagtet han vel indsaae, at Finantserne allerede ved de af denne proponerede Forberedelser vilde lide et Tab, som ei let kunde dækkes. Flere Medlemmer understøttede Committeens Jndstilling om Tallotteriets Ophævelse. Da Lotteriet maatte ansees for et moralsk Onde, kunde der, meente de, intet Spørgsmaal være om, at det burde ophæves, uden at financielle Grunde herved burde komme i Betragtning. Et Medlem yttrede derhos, at Statskassen vel ikke altid fik sin Jndtægt igjennem Lotteriet af Nationen, men for endeel af selve de offentlige Kasser, idet disses Bestyrere angreb dem for at kunne spille i Lotteriet. Paa den anden Side udtalte flere Medlemmer sig imod Committeens Jndstilling, meente, at man burde indskrænke sig til den, som Proponenten havde gjort. At Fi god Avlsgaard, med et Areal af 100 a 300 Tdr. nantserne ikke kunde undvære den Jndtægt, Lotteriet gav, var vist, og den eneste Maade, hvorpaa den, hvis denne Indretning blev ophævet, kunde erstattes, var ved at paalægge Folket en Skat; men Forsamlingen havde tidligere erkjendt, at Folket ikke uden Skade for dets Velfærd kunde bære høiere Skatter, end det for Tiden har, og den vilde saaledes, ved nu at andrage paa Ophævelsen af en for Staten særdeles betydelig Jndtægt, komme i Modsigelse med sig selv. Naar det var yttret, at Jndtægten af Lotteriet tildeels hidrørte fra offentlige Kasser, som utroe Betjente havde angrebet for at skaffe Penge til at sætte i Lotteriet, da maatte det bemærkes, at Sligt dog ikke kunde antages at være af nogen stor Betydenhed i Forhold til den hele Jndtægt af Lotteriet. Proponenten, Procurator Haagen, yttrede, at efterhaanden som Landets Finantser forbedrede sig, hvilket man maatte haabe, vilde Staten blive istand til at undvære Jndtægten. af det fordærvelige Lotto, og han havde derfor kun tilladt sig at proponere, at dette successivt skulde ophæves. Naar man med Committeen vilde andrage paa, at det til en bestemt Tid skulde aldeles ophæves, vilde det sandsynligviis være umuligt for Hans Majestæt derom at tage nogen Bestemmelse, da dette maatte beroe paa, hvorvidt Finantstilstanden i Tiden maatte tillade saadant.