Berlingske Tidende, 1752-10-27
Tønsberg, den 21 Oct. Saa henfalden af Sorrig og haandfalden af Bedrøvelse, som vi med alle andre i begge Rigerne bleve, da den høyst beklagelige og hiertesaarende Tidende indløb, Dronning Lovele er død, saa opvakt blev man til Glæde, og opbragt til Glædes Beviisninger, da man hørde, at Gud havde bønhørt Landets Børn i sine Bønner, og af faderlig Omsorg havde forsørget vores uskatterlige Landers Fader, med en saa Høyst ønskelig og elskelig Dronning, og vort Land med saa kiær og kiærlig en Moder. Denne Glæde, som enhver for sig med tidelige Glædes Ønsker havde fra det første Sparge ment, indtil denne Tid ligesom baaret i sit eget Hierte, fik man Anledning til med samlede Hierter og samlede Hierte Ønsker at frembære, da man af Gazetterne fik vis Underretning om, at det allerhøyeste Kongelige Jndtog i ResidenzStaden Kiøbenhavn, skulde med all Solennitet gaae for sig den 11 hujus, en Dag iblandt Dagen vel mærkelig, men nu for os og de Efterkommende end meere mærkelig. Hvorfore de her værende høye Stands- og Rangs=Personer, baade af militaire og civile, med samtlige Embedsmænd og velfornemme Borgere og Handelsmænd, allesammen som een Mand, sagde som med een Mund, Gandendum, nu er det Tid at vise sin Glæde, og det var dictum factum, som sagt saa gjort; thi bemeldte 11 Octobr. som var besluttet til en Høytids Dag, bleve de alle høytideligen forsamlede Klokken halvgaaen 4re om Eftermiddagen, paa den her saa kaldte Konge-Sahl. Hen imod Klokken 4re, blev Signalen til Optoget given ved 3de Canon=Skud; hvorpaa de til denne Act 2de beskikkede Marechaller, trinede ned af Sahlen og ud paa den stoere Gade; da disse havde avanceret en 10 a 12 Skrit for ud, kom den gandske Forsamling Par viis en Svitte, enhver Mands-Persohn med sin af ham inviterede enten Frue, Dame eller Jomfrue, og under en stor Mængde af Tilskuere, gik saa ordentlig og sædelig, saa taus og stille, saa reputeerlig og dompens frem, som om Begge Majestæternes allerhøyeste og helligste Personer havde været nærværende. J medens Optoget endnu varede, blev nogle Skud hørte af de ved Byens Brygger da liggende Fahr tøier, som alle faaes udstafferede med Flagge paa Stang og Top, samt Giøs, Vayerter eller Vimpler. Nesten ved Enden af den stoere Gade, kom man til Huuset, hvor dette anseelige Compagnie havde foresat sig at blive nogen Stund, og i all sømmelig Fornøyelse med hinanden at fortære deres Coliation til denne Festins Celeberation, hvorfore strax blev anviist 2de beleylige, rommelige og dertil forud præparerede Sahler, den inderste til det smukke Kiøn, og den yderste til Mandkiønnet. Efterat man nu var kommen op, gaves atter Signal ved 3de Skud af Canoner, som paa en aabenTombt tvert over for dette Glædskabs Huus vare plantede. Herpaa efter den Dagen tilforn giorde Jnvitation, mødte det hæderlige Præsteskab i sin fulde Habit, og blev da kort- og fyndig i dyb Nedbøyelse aflagt hiertelige Lyk-Ønskninger, til det Høy Kongelige Herskabs lyksaligste Fremgang i all Velsignelse af det Høye. Jmidlertid under fornøyelige Discourser, hvortil Høytiden gav frugtbare Materier, blev man paa det flittigste bevertet med Cossee, Thee og adskillige Confecturer. Derefter begyndte Jnstrumenterne at give Lyd og Pocaler at præsenteres i begge Sahler, da man under Musiqve og Canonernes Torden med inderlig Hiertens Fryd, lod disse Skaaler gaae omkring: Vivat Rex Fridericus 5tus Vivat Regina Juliana Maria, Vivat Princeps Spes Regni Vivat tota Regia Domus! Og for hver 9de Skud, som man uden for Huuset saluterede med, blev takket med 3de Skud af en lige neden for ved Stranden beliggende Snav, hvortil blev føyet Skibs-Folkets sædvanlige Fryds-Raab, nemlig 3de Gange Hurra. Som nu Dagen gik os fra og Lys skulde antændes, da saae man i en Tid af nogle Minuter, Vinduerne i Byen at tindre af Lys som af idelige Stierner, Topper og Raaernokker af Skibene at være behængte med Løgter, hvilket formedelst samme Aftens Mørke, gav en ziirlig Parade, og foruden at der et Par Steder saaes synværdige Jlluminationer; saa havde Compagniet i sær været omhyggelig for, efter Tidens Leylighed og Evne at opføre en Jllumination paa den inderste Sahl, der vendte ud til Gaden, og af alle kunde betragtes.