JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Nyeste. Skilderie af Kjøbenhavn. Hest, Tolvte Aargang. No. 45. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 6 Juni 1818. Frederik den Sjettes Ankomst fra Udlandet 1815. Høislandser Elvens Bred, Hvi straaler Grændsestaden Splen lig, Hvi lyde Glædens Sange høit fra Soral. Han kommer Den længe ventede, Den elskte Landets Fader, Fra Kongestævnet hist i fjærne Keiserstad. Som samledes for Verdens Held at grunde, – Han kommer, fulgt af Fremmedes Beundring, Og mødes nu af sines Jubel. Han drager frem. - Naturen ham med Høitids-Pragt omgiver, Ham favner Hertha huld i feyrest Pryd, Mens Skovens Sanger chor for hendes Yndling Jstemmer fro en festlig Velkomst-Sang See Blomster regne paa hans Vei, De male Landets Fryd ved Fyrstens Komme. *) Ossians Benævnelse paa Holstein eller SønderJylland.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Danmark Timbrers stolte Moder, Romas Skræk og Bretlands Dronning Kaldte Saga dig i svunden Old End du trodser Tidens Vold, Hædret staar blandt Verdens Riger, Atter hilser du din egen Skjold, Atter snart til Fortids Held du stiger Sorgers Mørke svinder, Haabets Morgenglands oprinder, Blomsterkronet Vaar, Høsten gyldne Frugter spaar, Løn af Retfærds Haand prøvet Troskab vinder. Det føler Joters Folk, Thi lyser Glæden mild fra Blik og Aand Og skinner blufsende i klare Luer, Fra Slot og Hytte; - saa ved Fridriks Komme Alvældig hersker den i Fyn og Sølund; Ved Danmarks Kongestammes Gjenforening Paa Fridriks Bjerg den reiser højt sin Throne. Rød af Slagnes Blod, stolt af vundne Seire Overmodet jubled før i Leire, Kjæmpers vilde Ruus spaade Jorden Sorg -S i Arels Stad saa Triumpher runge, Fridrik Fredegod, højt din Priis vi unge Dig imøde fra din Kongeborg; Jernets Tordenrøst tolker Danskes Fryd, Hør den tone i Sangs og Strænges Lyd, See den trylle Dag frem af mørke Nat - Føl at Folkets Agt er din største Skat! Finn Magnusen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Man erindre sig her Griffenfeldts herlige Svar til Universitetets Professorer, da disse søgte om Rang (tilforn havde de Jngend: "Kjære Mænd, J have jo ved Eders Fortjenester allerede forhvervet Eder Ære nok af det Slags, Jbehøve; "saa at Kongen Selv ei kan give Eder Mere, af den Ære. Ogsaa jeg skal altid bædre Eders Personer, og det høiere end mange Andres, der have Rang og Titler, men dog skulle staae uden"for, naar jeg derimod lader Eder komme ind. Enhver anden Rang under og ønsker jeg Eder ikke, og aldrig skal jeg befindes behjælpelig til at forskaffe Eder Samme; thi jeg forudseer, "at det vil vorde Academiets Ødelæggelse. Det Øieblik, J blive noget Mere end det, J nu ere, ville J. snart ophøre at være det, J nu ere og bør være. Vil Nogen her indvende: 2 tænkte Alle som Griffenfeld!! da turde Man vel med Føie paastaae, at Mængden, nuomstunder endog meere end den Gang, virkeligen fordrer Mere hos den Mand, den skal agte, end en Rang eller Titel, og ikke kan nægte den Fortjente Agtelse, fordi han mangler disse. Man vil her slutte med den bemærkning, at, naar ikke et eneste Medlem af den geistlige Stand meddeltes Rang, da maatte al Klage over Mangel paa Samme enten ganske ophøre, eller ansees for høist urimelig. 8.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Kjøbenhavns Børs den 6 Junii. Cours. Hamb. 2 M. 650, a vista 658. Amsterdam 2 M. 592, a vista - . London 2 M. 21 7/8 Rbdlr. Spec. 660. - Specier solgtes til 39 7/5 Rbmk., for Committresedler blev givet (med Rente) 67 1/2 pr. 100; Oblig. 290; Norske Sed ter 66.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Blandede Efterretninger. J den norske Rigstidende læses følgende litteraire Anmeldelse:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Forslag til det norske Pengevæsens Forbedring, af L. Mariboe, Capitain og Brugs rier, 20 S., 48 Rbs. - Et lidet Skrift, som kortelig angiver Resultaterne af Forfatterens Meninger om denne vigtige og slibrige Gjenstand. Han gaaer ud fra den Forudsætning, at den af Rigsforsamlingen paa Eidsvold tagne Beslutning, at garantere Rigsbanksedlerne efter Coursforholdet 375, samvittighedsfuld skal efterkommes. Dette er vist nok ogsaa det for Nationens Ære og Credit Rigtigste, om der end fra den juridiske Side kan lade sig Adskilligt indvende derimod, med Hensyn til at Garantien besluttedes af Rigsforsamlingen uden Fuldmagt dertil. En Seddelbank foreslaaes, der dog afviger fra andre Banker deri, at dens væsentlige Hensigt er at være Mynt-Jnstitut, hvorfra udgives Sedler kun for Beqvemmelighedens Skyld, for hvilke altid haves en Summa i klingende Mynt, lige med Sedlernes Beløb, rede til Omvexling paa Forlangende. De ved Forordningen af 5 Jan. 1813 udskrevne 6 Procent af alle faste Eiendomme, hvilke strax skulle indbetales, halvt i Sølv og halvt i Sedler efter Cours af 400 Procent, skulde udgjøre Bankens Basis. Hermed forbindes Forslag til Gieldsforpligtelsens og Omsætningens Opfyldelse i den forbedrede Mynt. Kunde vel Adskilligt lade sig indvende imod Mutigheden og Gavnligheden af Forslagets Udførelse i dets hele Omfang, saa vil man dog ikke allene ikke kunne miskjende Forf. gode Hensigt, men man tør ogsaa haabe, at hans Skrift vil give første Stød til, at flere kyndige og fædrenelandsfindede Mænd offentlig yttre deres Tanker over et vigtigt Æmne, saa at dette kan blive saa nøie som muligt drøftet, førend endelig Beslutning tages.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Hr. Lehmann er Forlægger af dette Skrift, Det faaes desuden, som af offentlige Blade erfares, hos Boghandlerne i Christiania Hjelm og Hartmann. - Anmelderen kan ved denne Leilighed ikke forbigaae den Anmærkning, at Rigets Mangel paa Officiner og Forlæggere vist nok vil være en vigtig hindring for Litteraturens Opkomst og almeen Culturs Udbredelse derigjennem. Hr. Lehmann har saa godt som Monopolium paa alle Forlag; thi hans Officin er næsten det eneste gode og nogenledes fuldstændige i Norge; og derfra kan intet faaes færdigt, som han ikke selv forlægger. At man endnu forgiæves venter Storthingets Forhandlinger i 1814, hvis Trykning skal være ham overdraget, medens vi allerede læse, hvad der paa Sverrigs Rigsdag 1815 til Dato er forhandlet – synes at være et talende Beviis herpaa Hr. Grøndahls Officin er ret godt, men for det meste beskjæftiget i offentlig Tjeneste. Hr. Bergs Bogtrykkerie er solgt til Lehmann, og skal for største Deelen siden staae ubenyttet. De øvrige 3de Officiner i Stifts stæderne levere høist maadeligt Arbeide. Universitetet har ligesaalidt et Bogtrykkerie, som en Boghandling. At Trykkelønnen under saadan Mangel af Concurrence er uforholdsmæssig høi imod andre Landes, kan ikke være at undre over.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Fortegnelse over de med Kongelige Svenske Ordenstegn belønnede Nordmænd, samt om de Grunde, som have foranlediget denne deres Udmærkelse. (Fortsættelse; see No. 43.) Riddere af Nordstjerne-Ordenen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Statsraad Sommerhjelm, Ridder af den Kongelige Danske Dannebrog-Orden. - Den Duelighed og Nidkjærhed han har viist i de forskjellige Embeder, der have været ham betroede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Statsraad Jonas Collett, Ridder af den Kgl. Danske Dannebrog Orden. - Hans Jndsigter og ædle Virksomhed som Embedmand, og hans Fortjenester i Henseende til gavnlige Jndustrie=Indretningers Forbindelse med Fattig-Forsørgelsen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Statsraad N. Aal, Ridder af den Kongl. Danske Dannebrog-Orden. - De Beviser, han, med Opofrelse af egen Fordeel, har givet paa sandt Fædrenelandsfind og udmærket Embeds=Duelighed. Statsraad Diriks. - Hans udmærkede Jndsigter, fortrinlige Embeds=Duelighed og Fortjenester, af Politie=Væsenet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Statsraad N. Treschow, Ridder af den Kgl. Danske Dannebrog-Orden. - Hans almindeligen erkjendte og fortrinlige Værd som Videnskabsmand, Forfatter og akademisk Lærer. Statsraad C. Krogh. - Hans erkjendte Værd som Lovkyndig og hans, som Embedsmand og forskjellige ham betroede offentlige Anliggender, viste udmærkede Flid og Virksomhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Cancellie Secretair og Sorenskriver W. F. K. Christie. - Hans af Nationen tilfulde erkjendte Fortjenester som Præsident for det sidstholdte overordentlige Storthing.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Assessor i Bergens Stifts Overret C. Hagerup. - At Norges Storthing valgte denne, ved Medborgeres tillidsfulde Valg allerede hædrede Mand til at være Medlem af den Deputation, der paa Storthingets Vegne havde det hæderfulde Kald at overbringe Hans Majestæt Nationens Hylding, har været Allerhøistsamme et kjært Vidnesbyrd om hans udmærkede og erkiendte Borgerværd.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Justitiarius i Høiesteret J. R. Bull, Ridder, af den Kgl. Danske Dannebrog Orden. - Hans Redelighed og Troskab som Embedmand, hans igjennem en lang Række af Aar i vigtige DommerEmbeder prøvede Jndsigt og Duelighed. Constitueret Stiftamtmand over Aggershuus Stift, Falbe, Ridder af den Kgl. Danske Dannebrog-Orden. - Med udmærket Nidkjærhed og ivrig Anstrengelse har han udført de mange ham, deels som Dommer og deels som befalingsmand, paalagte offentlige Forretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Etatsraad H. Knudtzon, Kjøbmand i Trondhjem, Ridder af den Kongl. Danske Dannebrog, Orden. - At Norges Storthing valgte denne, ved Medborgeres tillidsfulde Valg allerede hædrede Mand til at være Medlem af den Deputation, der paa Storthingets Vegne havde det hæderfulde Kald, at overbringe Hans Majestæt Nationens Hylding, har været Allerhøistsamme et kjært Vidnesbyrd om hans udmærkede og erkiendte Borger(Norsk Rigstid. - Forts.) værd.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
(Uddrag af Jenaische Litt. Zeit.)J medical Transactions, London 1813, Vol. IV, fortælles et mærkeligt Exempel paa Over befrugtning, meddeelt af Dr. W. G. Maton. En italiensk Kone fødte den 2 Juni 1806 i Palermo Tvillinger af Mandkjønnet, den 12 Novbr. 1807. fødte hun igjen en Dreng, hvilke tre Børn alle havde den tilbørlige Modenhed. Den 2 Febr., altsaa ikke fulde 3 Maaneder efter den forrige Forløsning, fødte hun et andet, fuldbaarent og tilsyneladende sundt, Drengebarn. D. 3 Novbr. 1808 fødte hun et Par Tvillinger, som begge levede. D. 9 Juni 1809 fødte hun i Utide paa et Skib, der førte hende til Engelland. Noget derefter blev hun igjen frugtsommelig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Man har længe paastaaet, at Negernes sorte Farve ikke var en dem medfødt Egenskab, men en Virkning af Himmelegnen. En vis Gaultier har imidlertid i sit Skrift Recherches sur lorganisation de la peau & sur les causes de sa coloration, Paris 1809, efter anstillede Undersøgelser, faaet uddraget det Resultat, at Negerfarven, i det mindste fortrinligen, bør betragtes som et Product af Hudens elendommelige Livsvirksomhed. Farvens Hovedsæde ere Haarenes Rødder, og Haarenes og Hudens farvende Substants er identisk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Den berømte Marezoll har udgivet sin i Anledning af Reformationsfesten 1814 i Jena holdte Præken: "At det ikke er viseligt handlet, naar i vore Dage saa mange Protestanter fremstaae som Reformationens Modstandere." Blandt andet forekommer deri følgende mærkværdige Steder: Efterat have erklæret, at det vilde være uviseligt, at fordømme en i og for sig ædel Sag, for Misbrugens Skyld, siger han: "Det vilde være urimeligt, at forsage Fornuften, fordi den kan vildlede, at hylde den blinde Tro, for ikke at komme paa Vantroens Afveie, Kirkeligheden bør rigtig nok igjen ophielpes, men man tager meget feil, naar man troer, at Selvkloge og Verdensmennesker, som den rensede Christendom ikke er fyldestgiørende, vilde finde Tilfredsstillelse hos et Religionspartie, hvor der gives endnu langt flere Anstødeligheder for dem. Ogsaa kalder han det uviist at anbefale Grundsætninger, der begunstige Overtro og Sværmerie. Dette skeer, siger han, naar man erklærer Religion for Poesie, ikke lader den gielde som Forstandens og Hjertets Anliggende, nægter at den grunder sig paa vor Naturs sædelige Tavv, og kun gjør den til dunkle Følelsers Sag, hvorved man ikke tør spørge efter tydelige Begreber, men maa finde Alt deri hemmelighedsfuldt og ubegribeligt. Disse poetiske Gemytter og dem, der nu i en saa usædvanlig Grad ville synes rettroende, at de selv gjøre sig derved mistænkte for Vantro (disse ere Rec. Ord i Jen. Litteraturzeit.) siges her krak rige Sandheder, og deres gammelkloge Nedværdigelse af Fornuft og Oplysning, deres Zionsvægtersprog, deres modbydelige Skolemestertone revses efter Fortjeneste. Endeligen viser Forf., at det er uviist, at vanskeliggjøre et Værks Fuldendelse, der, efter sin Natur, bestandigen maa gaae i Stilhed, fremad, naar det ganske skal naae sit fuldkomne Maal. Reformatorerne gik ikke ud paa at oprette et Pavedømme; de vilde kun lægge Grund til en Bygning, som aldrig kan ganske fuldendes, fordi deri saadanne Aands= og Hjertensanliggender aldrig gives et Tidspunkt, da Alt uden Undtagelse kan betragtes som sluttet og for evige Tider som uforanderligen fastsat,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Vor Landsmand, den berømte B. S. Niebuhr, har i forrige Aar udgivet i Berlin et i mange Henseender mærkværdigt Skrift: "Preussens Recht gegen den sachsischen Hof. Forf. gaaer ud fra Natur= og Folkerettens første Grundsætninger. "Krig og Seir (siger han) ere rigtig nok kun Retsmidler og begrunde ingen Ret, som ikke allerede forhen har været til. En uretfærdig Krig og Fredslove, som den avler, er og bliver evig uretfærdig, saafremt ikke et almindelig tilværende Statsforhold gjør deres Erkiendelse og Overholdelse til et mindre Onde. Erobringer allene kunne ikke give nogen Ret, men en Ret kan kun ved Erobring træde i Kraft. - Men ogsaa af Nødvendigheden, at fremtvinge Ret, fremstaaer en dobbelt Ret, at holde sig skadesløs og sikkre sig for Fremtiden, paa det ikke under andre begunstigende Omstændigheder den, som denne Gang Retten er blevet aftvungen, griber Leiligheden til at hevne sig. Angaaer Krigen ikke en stridig Ret, men Fiendtligheder, som true Tilværelsen, saa opstaaer imellem Regjeringerne, som i Oldtiden blandt Folkeslægterne, Ødelæggelseskrige, som naar den ene Mand gaaer den anden paa Livet. Grændserne for Stierherrens Beføielse lade sig ved ingen Bogstaver bestemme; de høre under Samvittighedens Domstoel. Hvor Retten er ringe, Fiendskabet maadeholdent, Kampen blot en Fægten, der gives ingen billige Grunde for at behandle den Overvundne haardt; men den, som vedbliver at føre en Krig, der gielder Tilværelsen, indtil den yderste Afgjørelse, og derved mister sin Stat, han har ikke Ret til at fordre, at den skal gives ham tilbage.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Disse Sætninger udvikler Forf. med sin bekiendte Skarpsindighed, og bestræber sig at gjøre dem dernæst anvendelige paa Preussens Forhold mod Sachsen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Wien, d. 24 Mai. Her er udkommen følgende overordentlige Krigsefterretning: Hovedqvarteret den 19 Mai. Fra Armeen i Neapel er til 13de dennes indberettet: Alt hvad Feldtmarschal lieutenant Bianchi kunde foretage sig efter det afgjørende Slag ved Toltutino, bestod i uopsættelig at forfølge Fienden, og at gjøre raske Sidemarscher, for at forhindre den fiendtlige Armee at blive staaende i de forberedte Stillinger ved Tronto og Pescara. - Disse Marscher vare ikke allene besværlige, fordi Tropperne maatte holdes i uophørlig Anstrængelse, men bleve det endnu mere ved de Bjergveies slette Tilstand, som man maatte vælge og tildeels først bane. - Colonnerne overvandt alle disse hindringer med den roesværdigste Jver, Kongen af Neapel kunde ingensteds mere give sig Ro, og hans Armee maatte, stedse truet paa Siden og stedse angrebet i Ryggen, opgive alle Terrainfordele, for i overilede Marscher at redde en Deel af det Hele. Det er i Gierningen beviist, at dette Tilbagetog til den 13de har kostet ham allerede over det Halve af sin Armee. - Feldtmarschallieutenant Mohr, som havde faaet Ordre til umiddelbar at forfølge Fienden langs med Søkysten, havde den 3die passeret Trontp, og hans Avantgarde var allerede den 12te naaet Popoli. Paa denne Strækning havde bemeldte Feldtmarschallieutenant taget over 1500 Mand til Fange
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-06
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-10
Kaste vi nu et Blik paa den Tidsalder, hvori vi leve, hvor lidet finde vi da denne skikket til at opklække en Blomst, der kun trives i en reen Jordbund og under en skyfri Himmel, - Vi see Verden regjeres af to Dæmoner, begge lige ugunstige for sandt Venskab: Guld og Glimresyge. Jo mere vore indbildte Fornødenheder stige med vor Afvigelse fra Naturens jevne Fodsper, desto mere stiger ogsaa vor Begjerlighed efter det vig tigste Middel til disses Fornødenheders Tilfredsstillelse; og jo mere Sandseligheden bliver Herre over vort Sind og gjør os hver høiere Aandsnydelse modbydelig, desto ivrigere stræbe vi efter et vist Slags Ære, der ligesaalidet maa forbyttes med den sande Ære, som den vilde Rose med Hauge rosen. Man snapper derefter, som Barnet efter Ranglen, fordi dens Bielder har noget Behagelige for Øret, og fordi Smiger, ligesom skarpe Souce, kildrer endog den meest sløve Gane. - Beviser synes her overflødige. Enhver see sig om i sin egen Kreds, og han vil finde dem i Mængden. Som Barn og Yngling, hvor mange Venner have vi da ikke, De voxe til, blive Mænd, komme til at staae et Trin høiere paa Lykkens eller Rangens Himmelstige end vi, og flux kjende de os ikke mere. J det mindste antage de i Andres og deres Jevnliges Nærværelse en vis fornem Mine, der stiltiende siger: "tra Skridt fra Livet!" Vi see Brødre og Søstre, der ganske have levet for hinanden i deres Forældres Huus, behandle hinanden som de vare Fremmede, ofte med krænkende Ligegyldighed, naar Skjebnen først har ført hver af dem til sin Bestemmelse, og Lykken tilslængt den Ene nogle Gallinger, som den har nægtet den Anden. Vi see Mennesker, som vi have gjort væsentlige Tjenester, vende os Ryggen, naar de ikke mere behøve vore Tjenester, og Andre endog belønne vort Venskab med den sorteste Utaknemmelighed. Alt dette see vi daglig for vore Øine, og skjønt ingen, af saakaldt Klogskab, lader sig mærke dermed, føler dog enhver, som Erfaringen har aabnet Øinene paa, hos sig selv, at hvert Ord her siges er Sandhed. - Jo sjeldnere en Lykke det i vore Dage, efter vore Forhold og Sæder, er og maa være, at eie en sand Ven, desto fastere bør vi holde paa ham; desto mindre bør vi søge at forskjærdse en saadan Ven ved utidige og overspændte Fordringer, naar Skjebnen har skienket os ham. Lige for Lige, naar Venskab skal holde er et sandt Ordsprog, og ligesom Ligevægten holder tusinde Kloder i deres bestemte Bane, saaledes bør ogsaa Ligevægten være den Kraft, som bestandigen vedligeholder Venskab. Men hvor mange Hindringer kunne i Tider, som de nærværende, ikke standse denne Ligevægt, Ei at tale om vort Olds honette Ambition, der er steget til en saadan Pynt, at mangen en Æresyg aldrig kan døe mæt af Titler, om han end opnaaede ligesaa mange Titler, som Methusalem Aar, saa lader Fortuna ogsaa sin Guldregn falde saa ulige, at mangen en Mark i de sidste Aar er blevet oversvømmet, medens den anden heel for tørredes. Disse Omstændigheder have blandt mange Mennesker forstyrret de ældste Venskabsforhold, og indført en Tone, som vi, af Agtelse for vore Efterkommeres Lykke, burde ønske maatte følge os i Graven. Ædel Daad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-10
Den 13 Maji faldt Skomagermester Thorsens Søn, 6 Aar gammel, fra Nakskovs Langebroe ud i Søen. Strømmen, som den Tid løb meget stærkt ud i Fjorden, greb ham øieblikkelig med saadan en Magt, at han syntes uden al Redning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-10
J samme Øieblik kom et ungt Menneske, Heurik Theisen, en Søn af Hr. Kjøbmand og Farver Theisen i Nakskov, kjørende over Broen og øinede den Livsfare, hvori Drengen svævede. Ved dette Syn opflammedes hans Lyst til at redde den Ulykkeliges Liv. Hurtigen sprang han ned af Vognen, løsnede en Baad, der i Nærheden var bunden til Bolværket, sprang i den og stødte den ud med Foden af al Magt. Alt dette var for ham et Øiebliks Sag; men neppe var han kommen fra Land, førend han opdagede, at der ingen Aarer fandtes i Baaden. Forgiæves syntes nu Ædlingens Bestræbelser; da Baaden tog en urigtig Retning og desuden ikke kunde naae til Stedet hvor Barnet kjæmpede med Døden. Theisen var imidlertid ikke raadvild. Hans Fod og hans Haand maatte tjene ham til Aarer, og uden at tænke paa den Fare, han udsatte sig selv for ved at bøie sig langt ud over Baaden, arbeidede han saa længe og saa lykkelig, at Baaden dreiede sig og gled tillige saa langt frem i Strømmen, at han lykkeligen naaede Barnet, hvis Fingerspidse endnu stak frem over Vandet. Behændig gres han fat i dets Haand, trak det op og frelste paa den Maade Drengens Liv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-10
(Mariboe Avis.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-10
Spørgsmaal. (Jndsendt.) Kan Landet ikke frembringe ligesaa godt Papiir af alle Sorter, og i den Mængde som behøves, og for samme Kjøb som det haves udenlands fra? Hvad er Aarsagen, og hvilke ere de Hindringer, som bør ryddes af Veien, for at vore Papiirmøller ikke ere i den Drift, at ved disse kunde tilvindes Landet den Fordeel, som nu ydes Udlandet, og som vist udgjør en beydelig Capital, Dette i et velmeent Øiemed fremsatte Spørgsmaal ønskes af en kyndig, indsigtsfuld Mand besvaret i et eller flere af de offentlige Blade, hvor Svaret ufeilbarlig velvillig, vil blive optaget, som sigtende til at befordre det almindelige Bedste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-10
Blandt de for største Delen unyttig forbrugende Ting, og som nu fra fremmed Land maae tilføres, henregner Anmelderen Forbruger af Bræder til Ligkister; thi kunde man kuns overvinde Fordomme, da skaffer en Ligkiste af Piil den samme Nytte som den af Bræder, ikkun under vi Omstændigheder maatte en Brædekiste bruges, saasom naar en døer af smitsom Sygdom, Vatersot, eller naar Liget overgaaer hastig i Forraadnelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-10
Anmelderen kan af den forrige Aars Dødeliste bevise, at ved ikkun at regne fire Bræder til hver Kiste, er derved for Landet tabt 202,372 Rbdlr., som tildeels kunde have været sparet. Paafaldende er det imidlertid, at de Døde, som begraves paa det Offentliges Bekostning, gives Kiste af Træ, som koster 6 Rbdlr., hvorimod den af Piil ikkun koster 20 Rbmk. Betænker man, hvor mange Tusinde efter en Bataille nedlægges i Jorden uden Kiste, hvi kan man da have forud fattet Mening imod at begraves i en Kiste af Piil, Nødvendigheden for Tiden byder jo den største Jndskrænkning, hvorfor vil da ikke enhver byde Haanden dertil, Keiser Joseph den Anden indsaae Misbrugen af Brædekister, og indførte den Skik, at alle Lig bortførtes i dertil bestemte Kister. Liget var indsvøbt I et Voxlagen, og saaledes nedlagdes det i Graven, uden Kiste, her seirede Fornuften over Fordomme. Det var derfor at ønske, at hvo som ville begraves i en Brødekiste, maatte derfor betale en klækkelig Afgivt til Fattigkassen, ingen kunde besvære sig over denne Afgivt, da det staaer i enhvers fri Villie herudi at handle efter Evne og Behag. Resultatet af det her omtalte bliver da ene Besparelsens Nødvendighed, som nærmeste Middel til Landets Velfærd, dernæst Agerdyrkningens Forbedring, Skovopelskning og Frugtræers samt Haugernes almindeligere Frembringelse, og da de raae Produkters Forædling. Disse ere Landets eiendommelige Kilder, hvorved Landet erhverver Velstand; hvorimod den tiltagende Yppighed i Fruentimmernes Klædedragt undergraver Landers Velstand. Med Forundring seer man alt flere og flere Staffeerbouriker etablerer, hvorover man spørger hinanden, hvorfra kommer Pengene som sættes i Klædedragten, helst da Landet saa at sige ingen Handel har Anmelderen har her i bedste Øiemed fremsat sine Tanker; hvo som med mere Jndsigt kan sige noget bedre, han holde sig ei tilbage.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-10
Udgiveren af Kjøbenhavns Skilderie er Sommeren over at træffe i Frederiksberg By, Allee gaden Nr. 15. Skriftlige Meddelelser, Bladet angaaende, kunne behageligst aflægges i Kjøbenhavn hos Bogtrykker Höeckes Enke, i store Helliggeiststrædet Nr. 144.