JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
(Jndsendt.)¬ J vort Konst- og Bogvæsen synes man nu omstunder, ligge fra Oraklers Trefod indtil den mindste Kritikasterboutik, ikke at kjende andet end Superlativer. Man nedriver og roser i Superlativ. Men dog kan overdreven Dadel være lige saa skadelig som overdreven Roes. J den første stikker Ondskabens Midasøren alt for kjendeligen frem gjennem den foregivne Sandhedskjerligheds Løve huud, men ved den sidste vildledes, om just ikke altid Læseren, saa dog den Roste, der maatte besidde mere end socratisk Selvfornægtelse, om han skulde antage hele den Roes, der nydes ham, for lutter Usandhed. Dette faldt mig nyligen ind, da jeg kastede et Øie paa Theaterartiklen i Dagen No. 286, hvori Forfatteren taler næsten i lutter Superlativer. Man høre hvad han f. Ex. siger om de Spillende i Syngestykkerne Agemia og Joconde. 1) Azemia, finder neppe nogensteds en bedre Fremstillerinde end Mad. Zinck. Hendes skjønne Blanding af Barnlighed, Ømhed, Uskyldighed, Naivitet og Elskværdighed er i denne Rolle almindelig beundret. 2) Hr. Rinds Fabrice. er fortræffelig. 3) Udførelsen af Hr. Haacks Ackinson tager Anm. derimod ikke i Betænkning at ansee for den sletteste, han nogensinde har seet af ham, baade i Henseende til Spil og Sang.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Om Syngespillet Joconde: 1) Hr. Cettider for Øjeblikket er den eneste Skuespiller ved Theatret, der forener skjønt Spil med skjøn Sang, bidrager meget til Stykkets Lykke ved sin fortræffelige Udførelse af Sr. Roberts Rolle. Endogsaa flere Franskmænd (kunne de dømme om dansk Spil?) have forsikkret Anm., at Hr. C. taber i Sammenligning intet ved denne Rolles Fremstiller i Paris (paa hvilket Theater,). Den Anstand, Lethed, Gratie, Fiinhed og Natur, hvormed han udfører Rollen, er lige beundringsværdig. 2) Hr. Zink udmærker sig som Joconde ved sit sjeldne smagfulde Foredrag og sin skjønne Modulation, og hans Spil vilde være mere end taaleligt, dersom han ikke havde Hr. Cetti ved Siden. Een af hans slemme Vaner er stedse (?) at see op i Loftet, Sidste men drøie Lection til Ham, som i No. 93 har gjort et uheldigt Forsøg paa at berigtige sine Qvasi-Berigtigelser. Morto: Sal. Ordspr. 22, 15. Daarlighed sidder i den Unges Hjerte, men Tugtens Riis skal drive hende langt fra ham.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Jndenlandske Efterretninger. Kjøbenhavn, d. 1 Dec. Alles Opmærksomhed er i denne Tid spændt paa Coursen, der næsten med uventet raske Skridt gaaer sin Forbedring i Møde. Den er nu i en Tid af fom Uger vedbleven at dale omtrent fra 460 til 398. J Mellemtiden begyndte den vel at stige fra 410 til 420, men den faldt strax igjen, og vedblev derpaa at falde. Siden i Fjor ere Specierne faldne fra 40 til 24 3/4 Rbmk. Som Aarsag til denne pludselige Falden, anføres Trangen til Rigsbanksedler; den megen Banco der udbydes; det svage Liv i Han Deel og Omsætning. Men uagtet Coursen saaledes dagligen forbedrer sig, betales dog næsten Alting, paa enkelte Artikler nær, ligesaa høit nu, da Coursen kun staaer 400, som da den stod i 600.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Udenlandske Alen= og Manufacturvarer, adskillige Fødevarer, som Kjød, Smør, Brød, ere rigtig nok faldne noget, men ikke i Forhold til Penge forbedringen; andre Artikler, f. Ex. Melk, Grønt, og Arbeidslønnen i det Hele, ere ikke faldne. En Pot Melk koster 1 Rbmk., d. c. 6 s. i Sølv, uagtet den i Fredstider aldrig har kostet mere end 2 1/2 s. D. C. Den betales altsaa til en Cours af omtrent 800 til 1000. Med Huusleien er omtrent det samme Tilfældet. De Leiligheder, som i Fredstider kostede 150 Rdlr. D. C. i Leie, betales nu med 450 til 500 Rbdlr. S. V., eller omtrent fra 900 til 1000 Rbdlr. N. V., som udgjør 225 til 250 Specier. Skræder= og Skomagerlønnen har heller ikke i ringeste Henseende rettet sig efter Coursen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Man antager nu, efter et sandsynligt Overslag, at Folkemængden i alle de danske Stater tilsammentagne udgjør 1,700,000, og at den i 15 Aar, efter den nærværende Tilvæxt, vil være stegen til 2 Mill., naturligviis naar ingen uforudseete Uheld indtræffe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Efter kyndige Landmænds Forsikkring, er sidste Høsts Frugtbarhed ikke oversteget den næst foregaaendes. Vore Sædevarer søges ogsaa i Aar temmeligen udenlands fra; men dog ere Havre og Byg de Sorter, der søges meest.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
J Løverdags opførtes paa den Kongel. Sku plads: "Sammensværgelsen imod Peter den Store, af Kratter, til Fordeel for Jnstructeur Rosing for 40 Aars Tjeneste. - Stykket, som man i Aaret 1796 vilde udpibe, fordi der tales i samme om Radbrækning, og havde den Gang foranlediget et satirisk Avertissement i Adresseavisen, hvorfor det efter tredie Aftens Forestilling blev henlagt, modtages nu med almindeligt bifald. Saaledes kan Smagen forandre sig med Tiden og Menneskene.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Ved at omtale Veivæsenet som en af de haardeste og meest byrdefulde Skatter for Landmanden, da det ikke skal være noget Særsyn, at en Bonde i eet Aar har tilligemed sine Folk været 2 a 3 Uger paa Vei-Arbeide, fortæller Justitsraad Neergaard i sit udgivne lille Skrivt: "Noget i Anledning af Danmark Skattevæsen;" "at denne Vei-Jver gaaer saa vidt fortiden, at Chausseer, anlagte for nogle Aar siden under samme Amtmand, nu kasseres, fordi de gaae ikke lige nok og ikke ere regelmæssigen nok anlagte, uagtet den gamle er en af de bedste Veie, som Vi hidindtil havde i Provindsen (Sielland. Dette – bemærker Forfatteren – er at ødsle med Bondens Kraft og Velfærd, thi ikke ene skal den Nye anlægges, men den Gamle ophugges, som gaaer aldeles ved Siden af den nye. Begge Deele kunde været sparede."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Den 9de November feiredes i Slesvig Hertugdømmenes Statholders, Landgreve Carl af Hessens, 50aarige Jubilæum. Om Aftenen var hele Staden illumineret.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
J Slesvig blev Reformationsfesten høitideligen feiret i alle Kirker. J Domkirken prædikede den vidtberømte Lærde, Hs. Magnificence Generalsuperintendent Dr. Adler, Storkors af Dannebrogen og Dannebrogsmand (før Hofpræst og Sognepræst ved Frederiks Kirke i Kjøbenhavn. Om Middagen var et udvalgt Selskab af Geistligheden, Civil- og Militairetaten indbudet til Galla taffel hos Hs. H. D. Statholderen Prinds Carl, under Maaltidet bleve Psalmerne: "Nu takker alle Gud, og Vor Gud han er saa fast en Borgafslungne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Ribe. Ligesom Æmnerne for de paa Reformationens Jubelfest holdte latinske Skoletaler fra andre Steder findes anmeldte i Aviserne, føier Udgiveren til den forhen meddeelte Beretning om denne Høitidelighed i Ribe Cathedralskole, at Retoren ved denne Leilighed søgte i sit Foredrag at vise: Hvorledes Skolemanden i Gjerningen kunde og burde lægge for Dagen, at han paaskjønner Luthers store Fortjenester af Underviisnings væsenet. Disse Fortjenester omhandledes i Talens første Deel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Viborg. Man opsøger nu gjerne hvad der angaaer Luther og hans Slægt, ligesom og de andre hans Medhielpere. For dem, der ønske at bemærke den synderlige Skjebne visse store Mænds Slægter have fremfor andres, anføres: Af Luthers Slægt i nedstigende Linie er, i det mindste ikke vitterligt, nogen levende nu; derimod er levende og boer her i Viborg en Efterkommer paa Qvindelinien af Luthers Huustro Catharina von Bohren (hvis Moder var en Lindemann fra Vestfalen), nemlig Hr. Justitsraad Landsoverretsaffessor Stephan Jørgenssen, hvis Morfader var Daniel Lindemann, der oplevede i Kjøbenh. 1711 Pesten, 1728 den store Jldebrand og døde paa Wemmetofte 1773 næsten 85 Aar gl., efterat have været blind i 30 Aar. Daniel Lindemann var en Sønnesøn af Dr. Thomas Lindemann, Præst til Petri Kirke i Kjøbenhavn og Canonicus i Roeskilde. Af Hans Tausens Slægt er slet ingen levende paa Mandslinien, (Vandalerne og Wøldikerne ere hans qvindelige Efterkommere) men mærkeligt er det: at en Descendent af den første lutherske Rector i Viborg, Magister Jørgen Sadolin, der siden blev første Luthersk Biskop i Odense, nemlig forrige Apotheker Christian Albrecht Sadolin, over 70 Aar gl. (en Søn af Pastor Hans Christian Sadolin i Viborg) var nærværende i Viborg Domkirke paa Reformationsjubelfesten. Ligesaa leve og mange af Sadolins Slægt andetsteds her i Landet. Af Tausens første Medarbeider, og Klosterbroder Thøger Løvenbach, der blev første Lutherske Præst til Søndresogn i Viborg og hvis Søn Peder Thøgersen (Adelsnavnet Løvenbalch have han og de følgende Sønner aflagt) blev 1571 den 3die lutherske Biskop, i Viborg, ere heller ingen mandlige Efterkommere; men paa Qvindelinien destoflere, nemlig Slægterne: Foss, Ostenfeld, Reenberg, Rosenstand-Goische, Kall, Wadskiær, Friedenreich, Hage, Just og fl. Saa lever og i Kjøbenhavn Major Thøger Løvenbarch Wadskiær, en Søn af sal. Professor Wadskiær. (Viborg Saml.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Odense, d. 28 Nov. Jdag har her i Odense den Sjeldenhed været til Torv, som her nok aldrig har existeret - Østers nemlig, frisk ankomne fra Norge for den billige Priis a 14 Rbd. pr. 100, dog inden Aften sloge de af til 10 og imorgen muelig bedre Kjøb.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Viborg, d. 27 Nov. J. Gaar Eftermiddag Kl. omtrent 2, bleve Jndvaanerne atter skrækkede ved Stormklokkens Lyd, i Anledning af een hos Klokker Heegaard opkommen stærk Skorsteens ild fra et Kakkelovnsrør, der angreb hele Skorstenen; saa at Sprøiterne maatte anbringe deres Hielp. Til Lykke holdt Skorstenen og Faren var forbi en Time derefter. Ved denne Leilighed ville det være nyttigt at vide det bekiendte gamle Raad mod Jld i Kakkelovnsrør, nemlig: altid at have frødt Svovl staaendes, og naar Røret skulle antændes, da strax kaste en Haandfuld af Svovlet ind i Jlden nederst i Kakkelovnen samt ikke dreie Spieldet, da Dampen hastig qvæler Luen. Salt gjør vel og Nytte, men ikke saa hastig. At lægge strax vaade Klude paa det hede Rør, er og nødvendigt. (Viborg Samler.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Skrivelse fra Holsteen af 26 Nov. Efter de Altonaiske Stadsprivilegier nyder de, som bygge nye Huse af een eller flere Etager, en 10 til 20. aarig Contributionsfrihed. Da i de sidste Aar adskillige af Altonaes Jndbyggere have opført nye Huse paa hidtil ubebyggede Tomter, vente disse, at en Contributionsfrihed af 10 til 20 Aar vil blive dem bevilget. - Her i Holsteen er Levemaaden halv saa billig som i de egentlige danske Stater, og, saaledes som Coursen nu staaer, kan man i de fleste Tilfælde udrette dobbelt saa meget med 1 Specie, som med 4 Rbdlr. i Sjælland &c.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Kjøbenhavns Børs d. 2 December. Cours. Hamb. 2 M. 386, a vista 390. Amsterdam 2 M. 362, a vista - . London 2 M. 16 Rbdlr. Paris 2 M. - . Spec. 405. Specier solgtes til 24 Rbmk. 10 s. a 24 Rbmk. 12 s., for Committeesedler blev givet (med Rente) 108 a 109 pr. 100; Oblig. 94 1/2. Norske Rigsbanksedler. 22. Dito Species. 14. Svenske Sedler = = .- Disconto 8 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Blandede Efterretninger. Luthers Portræt. - Da Wittenberg i Aaret 1760 blev beleiret, lagdes 114 Bygninger i Aske, og endnu i Aaret 1784 fandt Fr. Nicolai dem som Ruiner, paa Universitetskirken nær, hvor Dr. M. Luther ligger begraven. Denne var, lige overfor de øde Tomter, ganske ny, og med et Taarn forsynet, zirligen opbygget. En Anecdot, angaaende denne Kirkes Forskjønnelse, fortjener at anføres. Da en berømt Maler ønskede at see Luthers Billed af Lucas Kranach, der ved Kirkens Brand blev skaanet af Luerne, førte man ham hen til Portrætet. Med Forundring saae han her et Ansigt fuldt af nye, lyse og stygge Farver. Han spurgte om Aarsagen hertil, og Degnen svarede: "Da hele Kirken blev fra ny opmalet og forgyldt, saa have de Herrer Kirkeværgere ogsaa ladet dette berømte billed fra ny opmale af Hr. " fra **. Konstneren tang. Men da han saae sig videre omkring, fik han Øie paa Melanchthons Billed, endnu ganske med de gamle Farver. Han spurgte smilende: hvorfor man ikke ligeledes har opmalet dette Stykke fra ny? – svarede Degnen: "Kiendere forsikkre, at det kun er en Copie; derfor har man ikke villet anvende Bekostningen derpaa.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
I Anledning af en Artikel i Journal des Debats læses i Skockholms Tidningen af 17de October følgende: "Vi ere autoriserede at sige, at denne Artikel er, hvad Sverrig angaaer, aldeles falsk, og at den ægyptiske Pascha's Agent ikke havde andre Relationer i Sverrig, end dem, som angaae dets Handel. Da Paschaen i Ægypten er Undersaat af Storherren, saa kan imellem ham og de Europæiske Regjeringer ikke existere noget Forhold, som skulde kunne fornærme den høie Ports Rettigheder som souveren Magt. - Man har i Sverrig ingen Efterretning om det Skib, som man beretter at være bleven plyndret af Barbareskerne. Naar Efterretningen gaaer til Götheborg og derfra til Frankrig, samt derefter tilbage herhid, uden at man imidlertid har havt nogen Kundskab derom, saa synes intet videre at være fornødent at tilføies Beviset for dets Usandhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
J den norske Rigstidende No. 92 læses følgende Skrivelse fra Stockholm, dat. den 31te October. – "Den ved denne Aarstid sædvanlige Oppebørsel af Kronafgifter er indtil Videre bleven opsat. Der er i Anledning heraf udgaaen en Bekjendtgjørelse fra Overstatholderen, hvori der siges, at Hs. Majestæt Kongen havde underrettet Statholderen om, at Allerhøistsamme, med Hensyn til den nærværende Forlegenhed ved Pengeomløb, af Omhu for Undersaatternes Vel har fundet forgodt at anordne: at saavel Jnddrivningen af Kronafgifter for iaar som Udpantning af de Afgifter, der restere fra Fortiden, strax indtil Videre skal ophøre, ligesom det og vil være en af Hs. Majestæts første og fortrinligste Anliggender ved Rigsdagens forestaaende Aabning, at henlede Rigstændernes Opmærksomhed paa Nødvendigheden af hurtige og virksomme Forholdsregler til at afhjælpe de Ubehageligheder, som ere en Følge af nogle LaaneIndretningers Standsen med Betaling. Jøvrigt venter Hs. Majestæt, at Undersaatterne ville skienke Kongens og Stændernes Anstrengelser den fuldkomneste Tiltro. - De 3 afsatte Directeurer for den Malmøiske Disconto-Jndretning blive bevogtet i deres Huse, indtil de for dem bestemte Kamre i det derværende Citadel ere blevne færdige. Een af dem er Borgmester i Malm, de 2 Andre ere Kjøbmænd sammesteds.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Nogle Berigtigelser til den i No. 90 indrykkede Efterretning om Tøihuset.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Hvorvidt den lange Metalcanon ikke skyder længer end enhver anden af samme Caliber, vides ikke, da neppe noget nu levende Menneske har kunne overbevise sig derom, efterdi Canonen er fornaalet med en i Midten gjennemdreven Staalstang. - De to forgyldte 36pundige Canoner, og den store Bismervægt staae ikke, som Stykkets Forfatter siger, i to forskjellige Bygninger, men hver i sin Ende af een og samme Bygning, nemlig under Rustkamret. - En Canon, som kan affyre 9 Skud paa eengang findes ikke, men vel een, hvorpaa en saadan Jndretning er anbragt, at ni Skud kunne affyres strax efter hinanden. Baade denne og den paa Gammelholm meddede Canon findes ei i den underste Etage, men paa Rustkamret i anden Etage. - Smedevognene ere ikke indrettede til Smedeværksteder, men Essen er anbragt saaledes bag ved Vognen, at Smeden kan benytte denne, som Bevaringsted for sine Ned skaber. - Jstedet for 27 Canoner bør det hedde? Canoner, som ligge paa Klodse ved Bolværket. Jøvrigt staaer der ikke mere, som fordum, en Skibskrane ved Bolværket, men Canonerne &c. bringes op ved Dunkrafter, som, naar de skulle benyttes, anbringes paa dette Sted.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-06
Nyeste kilderie af Kjøbenhavn. RanzoseFjortende Aargang. No. 97. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 6 December 1817. bemærkninger i Anledning af Forslaget til Pengevæsenets Forbedring i No. 95. At rede Penge ere den Grundvold, hvorpaa Seddelcirculationen bør være bygget, derom kan der neppe være noget Spørgsmaal. Dette sees ogsaa tydeligen deraf, at alle Stater, der have oprettet Seddelbanker, stræbe, ved meer eller mindre heldige Midler, at arbeide til dette Maal, og naar Sedlerne falde, saa skeer det fordi Regjeringerne mangle Kræfter til at befæste den vig tigste Grundstøtte for Papirpenges Værd: Crediten. Vist nok er Papirets Realisation i Sølv, til enhver Tid, det bedste Middel til at befæsteCrediten, men at dette ikke altid lader sig anvende, er ligesaa afgjort. Hvor Statens Nød kræver at udstede en større Seddelmasse, end den seer sig istand til, i det mindste i et vist Tidsrum, at indløse, der er Besparelse, Ordholdenhed i sine indgangne Forpligtelsers Opfyldelse, og den mueligste Offentlighed i Pengevæsenets Bestyrelse, nok det eneste Middel, der bliver den tilovers, til nogenlunde at hæve den alt for dybt siunkne Credit. Men mindst bør den tænke paa at ville udføre under eller strax efter en udmarvende Krig, hvad den ikke saae sig istand til at udføre midt under en blomstrende Fred, at bringe sin Cours til pari.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-06
Jngen Statsbestyrelse ønsker at lade Banken føle sin Afhængighed, ved at gjøre den til et Finantsorgan, naar den ikke høiligen er nødsaget dertil; thi enhver Statsbestyrelse maa saare vel ulde, at Uafhængighed er Bankens første Støtte. Men, hvor meget der end tales om uafhængige Banker, saa er det dog vist, at ogsaa Banken udgjør en Deel af Statslegemet, og at de Uheld, der ramme dette, maa have Jndflydelse paa hiin. Lad denne Jndflydelse være directe eller indirecte, synlig eller usynlig, den ophører aldrig ganske, i større eller mindre Grad, at være til; Stat, Bank, Folk, ere tre Nerver, som nøje correspondere med hverandre. Det Raisonnement, at en Stat kan være rig, Folket fattigt, og omvendt, eller: Banken solid og Financerne ikke, er en antagen Mening, som, betragtet i sit rette Lys, ei betyder meget. Hvor faaer Staten sine Jndkomster fra, uden fra Folket? Statens Rigdom eller Fattigdom beroer altsaa ganske paa Folkets Forfatning. Skal Staten blomstre, saa maa ogsaa dens Undersaattere befinde sig i den Tilstand, at de, uden selv at lide for meget derved, kunne yde de til sammes Ophold fornødne Hjelpemidler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-06
For et Øieblik kan baade en Stat og en Bank være rige, d. c. have et Forraad af Sølv til at fuldføre deres Functioner; men bliver Folket hver Dag fattigere ved Handelens og Næringsveienes Standsning, ved Underballance i sine Huusholdningsudgivter, saa vil det snart vise sig, at ingen af alle tre er aldeles uafhængig af hverandre. Var end Bankens Fond lutter Metal, saa vilde dette dog snart forsvinde, det skee nu igjennem hvilke som helst Canaler. Circulerende Sølv er desuden Noget, som en Stat ikke bør gjøre alt for stor Regning paa, og langt bedre er det, naar dens Sølvgruber findes i dens Værksteder og paa dens Agere, i dens Handelshuse og paa dens Fragtskibe, thi om den end var viis paa, at dens Sølv ikke ved dens egen Underballance gik ud af Landet, saa kunde der dog indtræffe saadanne Omstændigheder, at det vilde gaae ud derfra paa Veie, som det ikke stod i dens Magt at forhindre. Vi ville antage det muelige Tilfælde, at en anden Stat havde udstedt en overdreven Mængde Repræsentativer, som vare sjunkne yderst dybt i Sølvværd, og som den ikke havde Udsigt til at kunne realisere, saa var det ikke vanskeligt for saadan en Stat, for sine slette Sedler at trække Sølvet ud fra den anden, saalænge dens Sedler havde nogen Cours. Vi anføre dette blot som et Exempel. Dets Muelighed vil neppe Nogen nægte. At et Land paa denne Maade, uden selv at vide det, kan blive skilt, i det mindste ved en stor Deel af sit Sølv, er vist, og det er en Sag, som maaskee fortiente en større Opmærksomhed, end man hidtil synes at have værdiget den. Disse almindelige Betragtninger lede os tilat tage Forfatterens Forslag i nøiere Overveielse. Naar Forfatteren antager Rigsbankens egentlige Bestemmelse at være en Amortisationsfond, saa kunne vi ikke underskrive hans Mening. Rigsbankens Hensigt kan neppe være andet, end at inddrage Sedlerne ved Renterne af Bankheftelserne, saalænge indtil dens Sedler ere pari, eller, naar man for 2 Rbdlr. N. V. kan faae en Sølv specie; thi at tænke sig Jnddragelsen saalænge varende, til der ikke er en eneste Seddeel i Omløb mere, vilde være en Urimelighed. De tre Benævnelser, som Forfatteren nævner, nemlig rede Sølv, Sølvværdie og Navneværdie, ere i Grunden kun to. Rede Sølv har altid været til, og vil altid være til; derom kan Talen altsaa ikke være. Sølvværdie gielder kun for de efter Forordn. af 5 Jan. 1813 omskrevne Capitaler, og der sees ingen Anledning til, hvorfor man nu skal indgaae Forpligtelser i Sølvværdie, uagtet vi vel vide, at mange Contracter om Huusleie, endog efter hiin Forordnings Bekjendtgjørelse, ere indgaaede og endnu indgaaes deri, og at ogsaa Prioritetsforskrivninger gives i Sølvværdie. Men Debitor er jo nu ikke tvungen til at indgaae Forpligtelser under den Benævnelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-06
Følgerne af Coursforbedringen ere, efter Tingens Natur, af samme Beskaffenhed, som følgerne af dens Forværrelse eengang vare. Mange tabe derved, Andre vinde derved. Ustadigheden kan kun medføre ubehagelige Følger for dem, der handle i to Pengesorter, rede Sølv og Rigsbanksedler Navneværdie. Men den, der kjøber og sælger i rede Sølv, kan aldrig være udsat for noget Tab, da Priserne i rede Sølv aldrig kunne forandre sig, uden for saavidt en Gienstand i sig selv kan falde i Prisen. Dette uagtet ville vi ikke nægte, at en ustadig, ideligen frem og tilbagespringende Cours er et stort Onde, men det er et af Sagens Natur flydende Onde, der ikke kan hæves, saalænge Sedlernes Cours er saa langt fra pari. Men selv ved Frem= og Tilbagespringen kan den dog omsider naae den attraaede Standpunkt. Dog, det er netop denne Ustadighed, Forfatteren ønsker hævet, og enhver, som mener det redeligt med sit Fædreneland, ønsker sikkert det samme. - Forfatteren vil at det skal skee saasnart som mueligt; "Tiden driver os, siger han, og man bør ikke udsætte til den næste Dag, hvad der kan skee strax. Meget rigtigt; men ved hvilket Middel skal dette skee strax, Ved Jnddragelsen, af 13 Mill. Rbdlr. mod en Rente af 4 PC. i rede Sølv, mener Forfatteren.