Berlingske Tidende, 1835-05-22
Paris, den 13de Maj. – Den alt omtalte Skrivelse fra de selvvalgte Forsvarere til de Anklagede lyder saaledes Til April Fangerne Borgere! For at vise os den Tilliværdige, som De uafladeligt have ydet os fra den Dag af, da De kaldre os til det hæderlige Hverv at staae ved Deres Side for Pairs=Retten, ile vi med at besvare Deres, til os, under Gaars Dato, rettede Brev. Vi ansee det for høist naturligt at De henvende Dem til os i denne Deres forladte og isolerede Tilstand, hvori Deres fælleds Fjender ved Anvendelsen af alle Magtens og Skrækkens Midler have sat Dem. De have henvendt Dem til os, ingenlunde for af vores Opmuntring at øst ny Kraft, thi Kræfter har aldrig manglet Dem; men for at erfare af os, der ere Deres Brødre, om vi ansee Deres Forhold i alle Punkter for Republikens Sag værdigt, hvis fasteste Støtter, hvis meest uforfærdede Forsvarere de ere. Og saaledes erklære vi da for hele Verdens Aasyn, at vi holde det for en Samvittighedspligt, at give Dem det Vidnesbyrd, at De hidindtil i enhver Henseende ere blevne hiin hellige Sag værdige, til hvilken De have indviet Deres Liv og Deres Frihed, og at de paa det fuldkomneste have svaret til alle frie Mænds Forventninger. Skjøndt man har forhindret Dem i, baade at raad slaar med hinanden indbyrdes og med Deres Forsvarere, have De dog, idet De kun adløbe Deres Samvittigheds Stemme, talt og handlet med en Overeensstemmelse, som om kun een Eneste havde talt og handlet. Man har nægtet Dem Deres Forsvarere derfor have De vægret Dem ved at anerkjende de Dem paa tvungne Dommere. Man har nægtet Deres Koner, Deres Børn, Deres Venner Adgangen til Dem, og Deres Energi har i denne Deres afsondrede Stilling kun forstørret sig. Man har sat Den Bajonetterne for Brystet, og De have holdt Dem et Malmbrysimode. Man har villet udstykke Deres Forsvar, og De have heller opgivet alt Forsvar. Man har paa en listig Maade forsøgt at oplæst Anklage=Arten for det hele Frankerig, og De have med lydelig og stolt Stemme væltet Anklagen tilbage paa Deres Anklagere. Med Magt har man slæbt Dem ud af Retsfalen, og i Bortgaaende have De ved Deres mandige Sprog Kraft bragt Deres Dommere til at skjælve paa Stolene. Med ret Ord, De have ved denne Lejlighed, som hidindtil stedse, kun tænkt, ikke paa Dem selv, men paa den evige Retfærdighed, som De ere kaldte til at forsvare og at føre til Sejr. - Ære være Dem – Da nu ogsaa vi have besluttet, troligen at opfylde vore Pligter, og med vor Jver, vor Erfaring, vor dybe Medfølelse at staae Dem bi indtil Enden, have vi anseer det for passende, at erklære os for permanente. Med den meest levende Jnteresse, med broderligt deeltagende Bekynring ville vi følge Debatterne, i hvilke vi – og dette beklage vi inderligt ikke kunne tage nogen virksommere Deel. M. holde os stedse rede til at begive os paa de Hædersposter, De have betroet os, saasnart det vil videre foreneligt med vor Ære og med Deres Fordeel, det vil sige, saasnart Forsvaret er gjort til det, det bør være, til et frik og fuldstændigt. Men under alle Omstændigheder ville vi vide at holde en virksom, energisk og uafladelig Control med Deres anmassende Dommere. – Hiøindtil søgte Voldsomhedernes System, der var foreslaaet af Kongens Embedsmænd og antaget af Pairs-Retten, at gjøre sig gieldende kun paa en skjult og frygtsom Maade; men nu har det fremstillet sig nogent for Alles Blik, idet man med paa Magt bortfjernede Dem fra Deres anmassende Dommere. Man havde begyndt med at udelukke Deres Forsvarere fra Debatterne; u udelukker man Dem selv. Man havde begyndt med, ikke at ville høre Deres Forsvarere, nu vil man skride til Dommens Afsigelse, uden engang at have hørt Dem selv. Velan, dette Forhold har intet at gjøre med Justitsen. Det er en Borgerkrigens Act, som man midt i Freden, ja ved hiint Lovenes Alter, der skal være helligt, vil fortsætte. - Holder ud, Borgere, Viser Dem rolige, stolte, kraftige, som hidindtil. De ere den naturlige, den almindelige Retstilstands Forsvarere. Hele Frankerig, alle Partier, hos hvilke Redelighed og ædelt Sindelag have hjemme, ere enige med Dem heri. Aldrig vil Frankerig anerkjende Dommere der, hvor det ingen Forsvarere opdager! Det kan ikke betvivles, at Pairs-Retten vil skride frem paa Voldsomhedens Vei, til hvis Betrædelse Magten har forledet den, og at det ikke vil mangle den paa det sørgelige Mod, at dømme Dem, efter at den først har gjort Deres Forsvar umuligt. Med selvforglemmende Hengivelse ville De taale den Opdyngen af nye Uretfærdigheder paa saa mange gamle. Dommerens Skjændsel bliver til Hæder for den Anklagede. Til alle Tider og blandt alle Folkeslag, have De, der middelbart eller umiddelbart, af egen Drivt eller af Svaghed sluttede sig til Udøvelsen af en regelløs og barbarisk Justits, paadraget sig Medverdnens Had og Efterverdnens For Hilsen og Broderskab. bandelser. (Her følge de 94 Underskrivter. Man vil imidlertid vide, at hine 91 Ravne ikke personligt ere undertegnede af Alle; Tribunes, Gerant skal have tegnet sig for mange af dem. Det sidste Nummer af denne Journal er ogsaa lagt under Beslag; men i dens Bureau forefandt man kun et eneste Exemplar af samme. Den vil altsaa, endnu efter at have ophørt, faae en ny Proces paa Halsen. Det hedder, at Valdet er den 5te d. M. rykket ud af Pamplona, i Spidsen for 18,000 Mand, hvormed han vil forsøge en ny Kamp mod Jnsurgenterne. Pairs=Retten havde berammet et Møde til i Dag Kl. 2; men dens Medlemmer opholdtes i en hemmelig Forsamling til efter Kl. 3, og i denne bebatteredes atter over Hertugen af Montebellos Forslag. Da Retten traadte ind i Salen kunde man endnu ikke faae nogen tilfredsstillende Efterretning om den fattede Beslutning. Man fortalte imidlertid, at en retslig Forfølgelse var besluttet mod Tribunes Gerant og mod de af de 91 Desensorer, hvis Underskrivter vare ægte. For Skrankerne vare i Dag endnu kun 23 af de Anklagede nærværende. Fortsæltelsen af Anklage-Actens Oplæsning gik for sig uden Forstyrrelse. Deputerede-Kamret har i Dag begyndt paa Discussionerne over Budgettet for 1836.