Jyllandsposten, 1840-04-21
Udgiftsposterne i sidste Finantsregnskab - bemærker han - paa hvis Formindskelse der er andraget, ere i 1838, naar man tager dem alle samlede, snarere blevne forøgede end formindskede; thi vel er den hele Udgiftssum i 1838 omtrent 100,000 Rbd. mindre end i 1837, men et større Beløb er indvunden ved Formindskelsen af Statsgieldens Renter og den aftagende Pensionslistes Udgifter, og denne Formindskelse maatte, efter Forholdets Natur, indtræde af sig selv, og vedkommer ei de ansøgte Besparelser. Med Hensyn til Udgiftsposterne til Chatol- og Particulair Kassen, til Appanager til Kongehuset, til Hof og Stald-Etaten, som atter i 1838 har medtaget henved 1,200,000 Rbd., bemærkes, at Folket med spændt Forventning imodeseer, hvilket Resultat den nærmeste Fremtid her vil bringe, ligesom det hedder: at den nærværende Konges Beslutning, at samtlige Kassebeholdninger allerede for 1838. skulde offentliggjøres for hans Folk, fortjener Paaskjønnelse; thi denne Bestemmelse borger for, at enhver, endogsaa extraordinair, Udgift i de fremtidige Finantsberetninger maa finde sin Plads med sin bestemte Sum, og at Kongen ei har bifaldet, at saadanne Udgifter blot i Almindelighed skulle blive nævnte som afholdte Udgifter, der vare fra dragne Kassebeholdningerne, forinden disses Størrelse til en senere Tidspunkt blev angiven. Om Udgifterne af omtrent aarlig 4 Millioner til Militairetaterne bemærkes, at indtil Militaircommissionens Resultater have viist sig, maa Dommen derom udsættes. Om Nedsættelse af Udgifts posten af Lønninger til Embedsmændene under det uden landske Departement, som have udgjort henved 230,000 Rbd., har man Jntet hørt, uagtet den almindelige Mening er, at hertil anvendes meget Mere, end der efter Statens Stilling og Forhold burde anvendes. Endelig berøres den uforholdsmæssigt store Udgift til Pensioner, Gaver og Gratialer, hvortil der alene i eet Aar er anvendt 1,250,000 Rbd., hvorunder ikke engang den Sum af over 100,000 Rbd. er indbefattet, som er opført til Kjøbenhavns Fattigvæsen, Hospitaler og milde Stiftelser, Skadelidte m.m. Med Hensyn til, at Overskudet af Aarets Jndtægt over dets Udgift udgjør circa 1,280,000 Rbd., bemærkes, at dette glædelige Resultat viser, at Landet i det Hele er gaaet betydeligt frem i Velstand, imedens tillige den ærlige Handel nu beskyttes ved et bedre Toldopsyn. Endvidere hedder det: Alt hvad nu her er sagt om de Forventninger, man kan gjøre sig med Hensyn til den fremtidige Tilstand, gjælder desværre dog kun saalænge Fredstilstanden vedbliver, og heri ligger allerede den kraftigste Opfordring, saavel til Regjeringen som til Folket, at benytte Freden, medens man har den, til at forberede sig paa at kunne afholde de Byrder, som en Krigstilstand vil gjøre uundgaaelige. Sluttelig bemærkes, at om Stænderforsamlingen end ikke indrømmer en slig fuldstændig Skattebevillings ret, saa vil der dog kunne frembringes en Garanti for, at en fremtidig svag Finantsbestyrelse ei skal kunne bringe tusinde og atter tusinde Familier til Bettelstaven og lamme hele Statens Kraft, dersom det sikkres Folkets Repræsentanter, ei blot ved dertil udvalgte Mænd at forvisse sig om Anvendelsen, af de ved Skatteydernes Bidrag tilveiebragte Midler, men ogsaa iøvrigt at medvirke til en heldig Finantsadministra tion. - J denne Anledning bemærker Fædrelandet: Ved denne Raaden og Fraraaden troer Bang at man maa blive staaende, en fuldstændig Skattebevillingsret vil efter hans Mening endogsaa være betænkelig. Men vil da Bangs Forslag skjænke Nationen den Garanti, som han erkjender for at være aldeles nødvendig? – Siden 1835 have Stænderne atter og atter raadet til Besparelser. Ere disse Raad tagne til Følge, Og naar Stændernes Raad om det almindelige Princip saa godt som ingen Virkning har havt, vilde det saa ikke være en Jllusion, om man vilde indbilde sig, at Nationen fik den, ogsaa af Bang attraaede, Garanti, fordi den blev sat i Stand til at give Raad om Detaillen; Og dog er denne Sikkerhed nødvendig, saaledes som det nu er, have vi selv efter Bangs Paastand ingen Garanti for, at tusinde og atter tusinde Familier kunne bringes til Bettelstaven. Hvorfor tage halve Forholdsregler, Hvorfor svæve ubestemt i Midten, og paa den ene Side anerkjende det folkelige Elements Nødvendighed, medens man paa den anden Side gyser tilbage for det og søger at binde og lamme det? Hvorfor disse mørke Skyer, disse natlige Gjenfærd, Hvad det har at betyde naar en Mand som Algreen, Ussing optræder som Jnqvisitor og tager sig af en Undersøgelsesforretning, hvor det gielder uredelig Embedsførelse og bedragerisk Færd, dette sees nu endvidere af, at Procurator Strandingscommissionair og svensk og norsk Viceconsul Nørbye er bleven sat under Justitiens Tiltale. for Misligheder ved en Transport paa et Dokument. Havde man tidligere vidst at bruge denne Folkets Mand paa visse andre Steder, hvor det alene dreiede sig om at af blotte Uredelighed og Bedragerier, hvortil man helst lukker Øinene, for at lade Alt gaae i den gamle Slendrian, da vilde man baade hist og her faaet Ting at vide, som nu muligen for stedse vorde skjulte. Med den største Misbilligelse og Utilfredshed har Publikum nu i 4 Aar fundet sig i den meget vage Dampbaadfart mellem Aarhuus og Kallundborg, som hidindtil ved Hjælp af Dampskibet Dania med Nød og Neppe i stille Veir har naaet fra Kyst til Kyst, men som i Stormveir enten har maatte ligge inde eller i aaben Søe gjøre Omkring. Hvad der imidlertid er det meest paafaldende ved Arrangementet mellem Generalpostdirectionen og Grosserer Sass, som Entrepreneur for denne Dampskibsfart, er, at et kongeligt Collegium fra Begyndelsen af forbigik eller rettere forkastede de meget antagelige Tilbud, for hvilke andre private Rhedere dengang vilde have paataget sig denne Dampskibsfart, og hvorom ikke ubetydelig Concurrence af Actieselskaber, saavel i Aarhuus som Kallundborg, vilde have indfundet sig, saafremt betingelserne vare bragte til det Offentliges Kundskab. Jstedetfor at vælge denne Fremgangsmaade, som aldeles utvivlsomt havde været den rigtige, idet fornemmelig enkelte Handelshuse i bemeldte Byer beqvemmest kunde have paataget sig Dampfarten, saae man derimod paa eengang, at Grosserer Sass nød ei alene det Fortrin, at blive foretrukken enhver Anden, men at Generalpostdirectionen endog i den Grad favoriserede denne Entrepreneur, at bemeldte Collegium tillod ham i Aaret 1836 at begynde Dampskibsfarten med et Dampskib, som i ingen Henseende svarede til den kongelige Resolution af 12te April 1836, ifølge hvilken Anordningen af 19de April f. A. emanerede for Dampskibs= og Smakkefarten mellem Kallundborg og Aarhuus. Denne bestemmer nemlig blandt Andet i dens § 3: Til Transporten mellem fornævnte Steder skal Entrepreneuren holde et Dampskib af i detmindste 50 Hestes Kraft m. m. Denne allernaadigste Bestemmelse har imidlertid Generalpostdirectionen nu i 4 Aar seet igjennem Fingre med, da Dampskibet Dania kun besad 45 Hestes Kraft og kun med Fare ubetydeligen mere turde forcere dets Hurtighed, da Dampskibets overlappede Kjedeler altfor ofte udsatte Passagererne for uoverseelige Uheld. Følgerne af denne Lovovertrædelse af Hovedbetingelsen førte naturligviis andre med sig. Naar Anordningens § 11 saaledes bestemmer, at "Dampskibet skal holdes i Farten hele Aaret, med Undtagelse af 1 Vintermaaned, da Entrepreneuren er berettiget til at lade det oplægge for at underkastes det nød endige aarlige Eftersyn, da kan det med Sandhed siges, at Entrepreneuren intet Aar af de 4 har overholdt denne Bestemmelse, idet vore offentlige Tidender alle vise, at Dampskibsfarten næsten i alle Vintermaaneder, hvorikke den mindste Jis eller andre uovervindelige Naturhindringer kunde standse Farten, dog har været at betragte som oplagt. Men hvad der endnu er allermeest forbausende, det er vistnok en Forholdsregel som den, der for Øieblikket følges. Allerede den 1ste Novbr. f. A. ophørte hele den anordningsmæssigt befalede Dampskibsfart, og det hedder nu, at man først i Juni atter erholder det nye Dampskib. Det var ved denne Leilighed virkeligt at ønske, at Generalpostdirectionen vilde offentliggjøre, med hvad Competence saadant skeer og hvad Grund der er til denne Tilsidesættelse for hvad der skyldes Publikum. Det er, som bekjendt, kun selve Maskineriet, som skulde flyttes over i det nye Skib (bedre var det vistnok, om i det nye Skib Alt var blevet nyt), men af denne Grund at standse Farten den 1ste Novbr. f. A., giver vistnok tydeligen tilkjende, at de forlappede Kjedeler, have været saa usle, at man ei har turdet bruge dem i Vintermaanederne, eller at Hr. Safs's formodede Tab i denne Periode har tilraadet Oplægningen; thi for at flytte og afbenytte alene Maskineriet behøvedes neppe 6 a 7 Maaneder. Men selv ved Entrepreneurens mindre Fortjeneste i Vintermaanederne kan Publikum gjøre Fordring paa Dampskibsfartens Afbenyttelse, hvorfor en Oplæggelse, der staaer i Strid med Anordningen, til ingen Tid kan undskyldes, især hvis det Rygte skulde være sandt, at Entrepreneuren baade ifjor og iaar skal være tilflydt et Gratiale af 4000 Rbd. for foregivet Tab ved Dampskibsfarten, hvilket for det Offentlige vistnok var en Sag, der fortjente nøiere Oplysning. Ligesom det endvidere var i sin Orden, om man saae offentligt aflagt Regnskab for Anvendelsen af de 30,000 Rbd., som Hr. Sass, efter Sigende, skal have erholdt til Bygningen af de 3de Smakker, samt hvad det nye Dampskib skal have kostet. Tillige vilde det være af stor Jnteresse for det Almene, at erfare om Generalpostdirectionen virkelig skulde have indgaaet saa yderst ufordeelagtig Contract med Hr. Safs, at han med 2 Aars Opsigelse maa hæve denne, hvorimod Generalpostdirectionen ei omvendt maa opsige Hr. Safs i 15 Aar. Under saa gyldne Betingelser vilde Enhver, selv den aldeles Ubemidlede, kunne paatage sig Dampskibsfarter i Landet og dertil end- og have Udsigt til betydelig Fortjeneste; men for Provindstalisten er det ei let at gjøre saadanne Coups, hvortil hører udbredte og formaaende Bekjendtskaber i Hovedstaden.