JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Viborger Samler, 1813-12-27
Tirsdagen d. 11te Jan. 1814, Formiddag Kl. 10, bliver holdet offentlig Auction, over Smaahandler Niels Fischers og Kirsten Marie Thomasdatters fælleds Boe, bestaaende af een i denne Byes vestre Gade beliggende Gaard, vel indrettet for Handel og Brænderie, med Gaardsrum, Hauge og Toft. Endeel gode Markjorder paa Byens Mark. Ind- og Udboe, saasom: et godt nyt Brændeviinstøi, gode Bryggerredskaber. Kobber, Tin, Messing, Jern og Træfang, Kakkelovne, Skatoller, Kister, Skrine, Skabe, Borde, Stole, Sængesteder og Sængeklæder. Heste, Kjøer, Faar, Vogne, Plouge, Harver og andet Gaardsredskab. Konditionerne erfares paa Auctionsstedet, Opbuds Gaarden, hvoriblant denne: at Gaarden tiltrædes næstk. 1ste Maj. Nyekjøbing d. 15 Decbr. 1813. Møller.
Viborger Samler, 1813-12-27
Onsdagen den 29de Decbr. spilles i det dramatiske Selskab. Indgangen aabnes Kl. 5.
Viborger Samler, 1813-12-30
No. 104.
Viborger Samler, 1813-12-30
Udenlandske Efterretninger.
Viborger Samler, 1813-12-30
(Af Statstidenden.) Fortsættelsen af Hs. Majestæt den østerrigske Keisers Manifest. Da Krigens Udbrud ikke meere var tvivlsomt, maatte Hs. Majestæt tænke paa Forholdsregler, hvorved egen Sikkerhed i en saa spændt og farlig Stilling lodsig forene med pligtmæssigt Hensyn paa Nabostaters væsentlige Jnteresse. En værgeløs Uvirksomhed, det eneste Slags Neutralitet, som Keiser Napoleon, ifølge sine Erklæringer, vilde tilstæde, var efter alle sunde Statsgrundsætninger et uantageligt System, og i Grunden kun et afmægtigt Forsøg paa at undgaae den vanskelige Opgave der skulde løses. En Magt af Østerrigs Vægt turde under ingen Betingelse undslaae sig for Deeltagelse i Europas Anliggender, eller sætte sig i en Stilling, hvori den, lige uvirksom for Fred og Krig, vilde have tabt sin Stemme og sin Jndflydelse i alle store Raadslagninger, uden at vinde nogen Borgen for sine egne Grændsers Sikkerhed. At ruste sig til Krig imod Frankrig vilde, under ovennævnte Omstændigheder, have været et ligesaameget mod billighed som mod Klogskab stridende Skridt. Keiser Napoleon havde ikke givet Hs. Majestæt nogen personlig Anledning til fiendtlige Handlinger, og den Udsigt der var til, ved klog Benyttelse af de engang stiftede venskabelige Forholde, ved fortrolige Forestillinger og formildende Raadslagninger at opnaae mangt et velgjørende Øiemeed, var endnu ikke forsvunden uden al Forhaabning. Men med Hensyn til den umiddelbare Statsinteresse, vilde følgen af en saadan Beslutning have været, at de østerrigske Lande vare blevne den første og fornemste Skueplads for en Krig, der, formedelst deres Forsvarsmidlers aabenbare Utilstrækkelighed, i kort Tids maatte medføre Monarchiets Undergang.
Viborger Samler, 1813-12-30
J denne piinlige Stilling blev Hs. Majestæt ingen anden Udvei tilovers end den, at betræde Kamppladsen paa Frankrigs Side. At tage Parti for Frankrig, i Ordets egentlige Forstand, vilde have stredet, ikke blot mod Keiserens Pligter og Grundsætninger, men endog mod hans Kabinets gjentagne Erklæringer, som uden al Tilbageholdenhed havde misbilliget denne Krig. Ved Undertegnelsen af Tractaten af 14de Marts 1812 gik Hs. Majestæt ud fra to bestemte Synspunkter. Den første var, som ogsaa Tractatens Ord selv bevidne, ikke at lade noget Middel gaae unyttet bort, hvorved tidlig eller sildig kunde virkes for Freden; den anden, indvendig og udvendig at vinde en Stilling som, i Tilfælde af Fredens Umuelighed, eller hvis Krigens Løb skulde gjøre afgjørende Forholdsregler nødvendige, kunde sætte Østerrig istand til at handle med Uafhængighed, og i ethvert mødende Tilfælde gaae saaledes tilværk, som en retfærdig og viis Politik maatte foreskrive. Af denne Grund blev kun en nøie bestemt og forholdsmæssig ringe Deel af Armeen lovet til at medvirke under Krigsoperationerne; de øvrige Stridskræfter, som enten allerede vare forhaanden, eller endnu skulde oprettes, skulde aldeles ikke deeltage i denne Krig. Ved et Slags stiltiende Overeenskomst blev endog Monarchiets Lande behandlede som neutrale af alle krigførende Magter. Den sande Hensigt af det System Hs. Majestæt havde valgt, kunde hverken undgaae Frankrig eller Rusland eller nogen anden kyndig Jagttager, af de store Begivenheder.
Viborger Samler, 1813-12-30
Feldttoget 1812 beviste med et mærkeligt Exempel hvorledes et med Kjæmpekræfter udstyret Foretagende kan strande, endog i en Feldtherres Haand af første Rang, naar han, i Tillid til sine militaire Talenter, tænker at byde Naturens Grændser og Viisdommens Forskrivter Trods. Et Blændeværk af Higen efter Ære drog Keiser Napoleon ind i Hjertet af det russiske Rige, og en falsk politisk Anskuelse forledede ham til at troe, at han i Moskau vilde kunne foreskrive Freden, svække den russiske Magt for et halvt Aarhundrede, og derpaa vende seierrig tilbage. Da Ruslands Keisers ophøiede. Standhaftighed, hans Krigeres hæderfulde Daad og hans Folks urokkelige Troskab havde gjort Ende paa denne Drøm, var det forsildig ustraffet at angre den. Den hele franske Armee blev adspredt og tilintetgjort, i mindre end fire Maaneder saae man Krigsskuepladsen henflyttet fra Dnieper og Dwina til Oder og Elben.
Viborger Samler, 1813-12-30
Denne hastige og overordentlige Omvexling af Lykken var Forbud paa en vigtig Revolution i alle Europas politiske Forholde. Forbindelsen mellem Rusland, Storbrittanien og Sverig fremstillede alle omliggende Stater en ny Foreningspunkt. Preussen, som allerede længe havde været fortrolig med den hæderfulde Beslutning at vove det Yderste, ja endog at foretrække den Fare, hvormed det maaskee vilde gaae en umiddelbar politisk Død imøde, for en lang Hensmægten under et udmarvende Aag, greb det gunstige Øieblik, og kastede sig i de Allieredes Arme. Mange af Tydsklands større og mindre Fyrster stode færdige til at gjøre det samme. Allevegne ilede Nationernes utaalmodige Ønsker foran deres Regjeringers regelmæssige Gang. Attraae efter Uafhængighed under egne Love, Følelse af krænket Nationalære, Forbittrelse over høilig misbrugt fremmed Overmagt brændte fra alle Sider i klare Luer. For indsigtsfuld til ikke at ansee denne Tingenes Vending, som den naturlige og nødvendige Følge af en foregaaende voldsom Overspænding, og for retfærdig til ikke at betragte den med Uvillie, havde Keiseren sin Opmærksomhed ene henvendt paa, hvorledes den, ved modent overlagte og lykkelig combinerede Forholdsregler, kunde vorde benyttet for det europæiske Almeenvæsens sande og varige Jnteresse.
Viborger Samler, 1813-12-30
Allerede fra Begyndelsen af Decbr. Maaned vare betydelige Skridt gjorte fra det østerrigske Kabinets Side, for at stemme Keiser Napoleon for en retfærdig og fredelig Politik, ved Grunde, som laae hans egen Velfærd og Verdens Jnteresse lige nær. Disse Skridt bleve fra Tid til anden fornyede og forstærkede. Man smigrede sig med, at Jndtrykket af det forrige Aars Ulykke, Tanken om en uhyre Armees frugtesløse Opofrelse, de til dette Tabs Erstatning nødvendige haarde Tvangsforholdsregler af alle Arter, den franske Nations og alle i dens Skjebne henrevne Landes dybt indgroede Misfornøielse med en Krig, som, uden Udsigt til fremtidig Skadesløsholdelse, udtømte og sønderev deres Jndre, at endelig selv en koldblodig Overveielse af det uvisse Udfald af denne nye, høist betænkelige Crisie, kunde bevæge Keiseren til at høre Østerrigs Forestillinger. Den Tone, hvori disse bleve ham bragte, var ombyggelig lempet efter Omstændighederne; saa alvorlig, som Formaalets Vigtighed, saa skaanende, som Ønsket og et gunstigt Udfald og ovenanførte venskabelige Forholde fordrede det. At Forslag, der vare udrundne af en saa reen Kilde, skulde vorde bestemt forkastede, lod sig vistnok ikke formode. Men den Maade, hvorpaa man optog dem, og end mere den stærke Contrast imellem det Sindelag Østerrig nærede, og Keiser Napolcons hele Forhold paa den Tid hine mislykkede Fredsforsøg skeete, nedsloge allerede tidlig de skjønneste Forhaabninger. Jstedetfor i det mindste ved et lemfældigt Sprog at opmuntre Blikket i Fremtiden, og mildne den almindelige Fortvivlelse, bleve de høieste Autoriteter i Frankrig ved enhver Leilighed høitidelig underrettede om, at Keiseren intet Fredsforslag, vilde høre, hvorved det franske Riges Jntegritet i Ordets franske Betydning, vilde krænkes, eller, nogen af de i Frankrig vilkaarlig indlemmede Provindser fordres tilbage. Paa samme Tid taltes om saadanne eventuelle Betingelser, som ikke engang syntes at træffe denne egenmægtig opstillede Grændselinie, snart med truende Uvillie, snart med bitter Foragt, ret ligesom man ikke forstaaelig nok havde kunnet antyde, hvor fast Keiser Napoleon havde besluttet ikke at bringe Verdens Roe et eneste betydedeligt Offer.
Viborger Samler, 1813-12-30
Udenlandske Tidender. (Af Statstid. fyenske og andre danske Aviser.)
Viborger Samler, 1813-12-30
Kiøbenhavns Vexelcours, den 24de December. Species 820 Procent.
Viborger Samler, 1813-12-30
Kiøbenhavn, den 24de December. Den raske Maade, paa hvilken Kaperfører Jens Lind fra Helsingøer med Kaperbaaden Grevinde Danneskiold kaldet, Natten til det 19de d. M. har af en svensk Convoi ved Landskrona udtaget en svensk Galease og indbragt samme til Helsingøer, fortiener offentlig at bekiendtgiøres. Efter flere Gange at være forjaget af Convoien, border han endeligen bemeldte Galease, men bliver, ligesom han var kommen under Seil, angrebet af en fra et af de svenske Linieskibe udsendt Barkasse, hvilken, efter saavel hans eget som det fangne Mand skabs Udsagn, var bemandet med 2 Officerer og over 40 Mand. Lind tog alt sit Mandskab ombord i Prisen og afslog Fienden 3de Gange, og da Barkassen, nærmede sig 4de Gang, kappede han Kaperbaaden fra sig for at opholde Fienden noget ved den, da de maatte formode den besat med Mandskab; imidlertid belavede han sig paa nyt Forsvar. Barkassen, nærmede sig ham igjen og blev efter en haard Kamp af 1 Time, i hvilken den 5 Gange prøvede paa at entre ham, endeligen nødt til at forlade ham. Lind angiver overeensstemmende med sit hele Mandskab, at Fjenden har liidt et Tab af 8 Døde og flere Saarede. Han selv mistede 3 Mand Døde, hvoriblandt hans Broder, men har ingen Saarede. Til Belønning for denne raske Handling, har Hs. M. under 22de dennes allernaadigst udnævnt bemeldte Kaperfører Jens Lind til Dannebrogsmand.
Viborger Samler, 1813-12-30
J forrige Vinter blev en dansk Jæger af det slesvigske Jægercorps, navnlig: Johan Jørgen Jønss, der paa Jsen var bortdreven herfra til den skaanske Kyst, ved den svenske Bonde Olof Jonson i Klag storp ved Malmøe reddet af Livsfare. Hs. Maj. Kongen befalede derefter, at til denne Bønde skulde gjennem Departementet for de udenlandske Sager overleveres Medaillen med Jndskrivt for ædel Daad. Men den diplomatiske Communication mellem Danmark og Sverrig ophørte imidlertid, af hvilken Aarsag det blev overdraget den Kongelige danske Postkommissair i Helsingborg, at foranstalte Medaillen afsendt til Landshøfdingen i Malmøe, med Begjæring: at han vilde overlevere den til Olof Jonson. Det svenske Hof, til hvilken Landshøfdingen foreløbigen indberettede Sagen, befalede ham i Julii Maaned d. A. at svare: "At Hs. Maj. Kongen af Sverig vilde selv belønne den ovennævnte ædle Handling, og at den Bonden Olof Jonson af Kongen i Danmark bestemte Medaille derfor ej kunde modtages, men sendtes tilbage." Til vor Konge. O Dul som dannet har vor Krigerhær Til Grumhed ei, men kjækt om Land at værne, Reen er Din Sag som Morgnens klare Stjerne, Og god Din Siel som Himlens Engel er. Thi liid paa Gud, han var med Dine Skarer, Tidt frelste han Dit Folk igjennem Farer, Han frelser det - og vi velsigne Dig. Tilvore Krigere. Farvel! farvel de Ønsker Eder følge, Ei Aanden kan i Taler tolke ud, Kun Hjertet fatter dem - paa Længslers Bølge De stige op til Retfærds - Godheds Gud. De danske Krigeres Sang. (Digtet i Anledning af Kampen ved Sehstedt. Gud velsigne vore Kjækkes ædle Anfører!) Til Kampen, nu gielder det Tapperheds Bud Og Hæderens vældige Stemme, Nu gielder det Manddom og Tillid til Gud I Hjertet med Kraft at fornemme. Ei Fjendernes Tal, Men Voldsmænds Fald, Er Dannemænds Eiensvar paa Ærens Kald. Ej skulle de prale med vundet Roes, Ei Rigernes Grændseskiel flytte, Ustraffet ej haane med Lænker os, Som vare vi alt deres Bytte, Ei skulle de staae, Hvor Danske slaae, Men Danrigets Ære skal seirende staae. Og sønder skal knuses det Avinds Skjold, De reiste imod os at skue Den snedige Rænke som udruger Vold, Den Vold som vor Frihed vil true. Vi svinge vort Sværd, Gud med vor Hær Og fælde hver Fjende som kommer os nær. Nu Fanerne vaie og Trommerne gaae, Kanonerne lyne og brage, Nu Kuglerne hvine og Sværdene slaae, Frem Brødrel og aldrig tilbage. Hold drabelig Stand, Frem danske Mand! Vort Løsen er: Konge og Fædreneland, Af en i Aarhuus Avis af S. T. Hr. Kammerherre Rosenørn indført Bekjendtgjørelse, seer man : At hans Søn Lieutnant Rosenørn af det jydske Dragonregiment blev d. 6te Decbr. i en Affære med Kosakkerne blesseret i venstre Arm og Haand- Men hans Fetter Lieuten at Rosenørn afholsteenske Rytterregiment er falden.
Viborger Samler, 1813-12-30
Natten til d. 14de Decbr. afbrændte i Framler Bye, Aarhuus Stift, 3 Bøndergaarde. Gaardmand Peder Sørensen leed især betydeligt Tab da hans Sølv og det meeste af hans Ind- og Udboe, blev et Rov for Jlden.
Viborger Samler, 1813-12-30
Lovgivning. Den 4 Decbr. er udstedt Patent for Hertugdømmene Slesvig og Holsteen, hvorefter de indtil 1 August d. A. til den Kongelige Kasse. resterende Afgivter og Statter, indtil Martii Maaneds Udgang 1814, maae erlægges i Rigsbanksedler efter disses nu bestemte Kours, hvorimod samme efter denne Termin, for saavidt de til den Tid ikke maatte være erlagt, skulle betales i Sølvmynt.
Viborger Samler, 1813-12-30
Blekjendtgjørelser. Tirsdagen d. 28 Decbr. d. A. er fra Tugthuset i Viborg, udbrudt 2de farlige Arrestanter nemlig: Johannes Axelson, omtrent 30 Aar gammel, 68 1/2 Tomme høi, mørkebrune Øine, sortebruun Haar, vel proportioneret, lidet sortsmudsig af Ansigt, taler Plattydsk; men dansk af Fødsel, ved Undvigelsen iklædt en graae Trøie hvide Lærreds Buxer hvid Vest, Træskoe, og en gammel Hat. Peder Olesen, omtrent 30 Aar og omtrent 6. Tommer høi, sorte Haar, var iklædt en blaae Overkjøle, hvide lange Buxer, en stribed Vest, 1 pr. gamle Skoe, uden at have noget paa Hovedet. Hvem som kan paagribe disse 2de farlige Personer, og bringe dem til nærmeste Øvrighed, kan derfor vente sig alle Omkostninger ved samme erstattet. Viborg Tugt= og Manufacturhuus, d. 29 Decbr. 1813. L Undall.
Viborger Samler, 1813-12-30
Da ved allerhøieste Resolution, bekjendtgjort ved Placat fra det Kongelige danske Cancellie af 9de d. M. er bestemt, at indeværende Aars 11te December Termin, maae forlænges een Maaned, saa finder Rigsbanken sig formedelst bemeldte Udsættelse af den almindelige Betalingstermin anlediget at tilkiendegive, at de Afdrag paa, og Afbetalinger af dens Prioriteter i faste Eiendomme, som ifølge Bekjendtgjørelsen af 30te Juli d. A. efter Vedkommendes Anmeldelser skulle erlægges inden 1ste Januar 1814, ville blive modtagne indtil 31te samme Maaned. Rigsbanken, den 14de December 1813. Rosenstand Goiske. v. Schmidt Phiseldet. Schønheyder. J. Lind. Feilberg. m Söndagen d. 2den lanuar bliver Assembles i Klubben, som begynder Kl. 6.
Viborger Samler, 1814-01-03
Udenlandske Efterretninger.
Viborger Samler, 1814-01-03
(Af Statstidenden.)
Viborger Samler, 1814-01-03
Frankfurt, den 5te Decbr. Under 1ste d. M. udkom her i det tydske og franske Sprog efterstaaende Erklæring til Frankrig fra de allierede Monarcher: "Den franske Regjering har for kort Tid siden besluttet en nye Jndkaldelse af 300,000 Conskriberede. Bevæggrundene til Senatsconsultet ere en Opfordring for de allierede Magter til endnu engang at gjøre Verden bekjendt med de Hensigter, som lede dem i nærværende Krig, de Grundsætninger, hvorfra deres Foretagender gaae ud, deres Ønsker og Beslutninger. Jkke mod Frankrig, men mod hiin høit forkyndte Overmagt, som Keiser Napoleon, til Ulykke for Europa og Frankrig, kun altfor længe har udøvet udenfor sit Riges Grændser, føre de forenede Magter Krig. Seiren har ført de forenede Hære til Rhinen. Det første Brug, som Deres Keiserl. og Kgl. Majestæter gjorde af Seiren, var at tilbyde Hs. Majestæt de Franskes Keiser Fred. Den nye og forstærkede Kraft, de have erholdt ved alle Tydsklands Souverainers og Fyrsters Overgang til deres Parti, har ingen Jndflydelse havt paa Fredsbetingelserne. Disse ere ligesaameget grundede paa det franske Riges som paa de øvrige europæiske Staters Uafhængighed. De forenede Magters Hensigter ere retfærdige med Hensyn til deres Gienstand, ædelmodige i deres Anvendelse, beroligende for alle, ærefulde for Enhver. De forenede Monarcher ønske, at Frankrig maae være stor, stærk og lykkelig, fordi den franske Magt, stor og stærk, er et af Grundlagene for den europæiske Statsbygning. De ønske, at Frankrig maae være lykkelig, at den franske Handel igjen maae vorde oplivet, at Kunster og Videnskaber, disse Fredens Velgierninger, paa nye maae blomstre, fordi et stort Folk kun da kan være roligt, naar det er lykkeligt. De forenede Magter tilstaae det franske Rige en saastor Udvidelse af sine Lande, som Frankrig aldrig havde under sine Konger, fordi en tapper Nation derfor ikke synker, fordi den nu ogsaa lærte at kjende Ulykker i en haardnakket og blodig Kamp, hvori den har kjæmpet med sædvanlig Tapperhed. Men ogsaa de forenede Magter ville være frie, lykkelige, rolige. De ønske en fredelig Tilstand, som ved en viis Kraftfordeling, ved en lykkelig Ligevægt, for Fremtiden vil beskytte deres Undersaatter for de talløse Lidelser, som i tyve Aar hvilede tungt paa Europa.
Viborger Samler, 1814-01-03
De forenede Magter ville ikke nedlægge deres Vaaben inden de have opnaaet dette store og velgjørende Øiemeed, dette ædle Maal for deres Anstrængelser. De ville ikke nedlægge deres Vaaben førend Europas politiske Tilstand paa nye vorder befæstet, førend uforanderlige Grundsætninger seire over forfængelige Anmasselser, førend hellige Tractater have sikret Europa den sande Fred."
Viborger Samler, 1814-01-03
Nederrhin, d. 4de Decbr. Den 2den d. gik de Allierede ved Dasseldorf over Rhinen, og erobrede Neus med Storm, hvorved 20 Officerer, 200 Soldater og nogle Toldbetjente toges til Fange, og en Kasse med Penge, en betydelig Transport Proviant og meget Slagteqvæg gjordes til Bytte. Adskillige unge Mennesker af Staden, toge Deel i denne Expedition.
Viborger Samler, 1814-01-03
Nürnberg d. 1ste Decbr. Jgaar ankom en Kolonne Keiserl. russisk Jnfanterie, over 5000 Mk. stærk, hertil paa sin Marsch til Armeen.
Viborger Samler, 1814-01-03
Endvidere læses udforlig i den danske Stats dende Beretning om følgende vigtige Begiven, beder i Udlandet, som Postens sildige Ankomst forbindrer denne Gang at levere omstændeelte, der næste Gang skal ske: 1) At de franske Tropper og bestyrende Embedsmænd midt i Novbr. drog sig fra de hollandske Stæder og lode de til Kysternes Bevagtning beskikkede Douaniers forsamle sig i Utrecht, Da man i Amsterdam fornam deres Afreise, oprette des en Commission af 24 Borgere under Oberst v. Brienen, der bestyrede Stadens Anliggender. J Haag oprettedes en provisorisk Regjering under Hr. v. Hogendorps Forsæde. Grev Styrum=Limburg stillede sig som Gouvernør i Spidsen for den væbnede Magt. Den 1ste Decbr. landede nogle 1000 Md. russiske Tropper under General Benkendorf, ved Amsterdam. Faa Timer efter udraabdes den oraniske Prinds Wilhelm den Første for Hollands souveræne Fyrste. Den 2den Decbr. kom Prindsen fra Haar til Amsterdam og modtoges af 150,000 Mennesker. 2) Den 21de Novbr. kom Hs. K. D. Churfyrst Wilhelm af Hessenkassel efter 7 Aars Fraværelse tilbage til Cassel Hans Jndtog skeede under Folkets festlige Glædes yttringer. Folket spændte Hestene fra Churfyrstens og Hs. K. H. Churfyrstindens Vogne og trak dem igjennem Gaderne. 3) Den 5te Decbr. overgav Stettin sig ved Capitulation. Den franske Besætning, 7 Generaler, 533 Officerer og 7100 Underoff. og Soldater, bleve krigsfangne. Fæstningen havde 351 Kanoner og var i bedste Stand.
Viborger Samler, 1814-01-03
Efterat det russiske og preussiske Hof, ledede af een for Hs. Majestæt Keiseren høist smigrende Tillid, havde erklæret sig beredvillige til at deeltage i en Fredscongres under Østerrigs Megling, kom det an paa, at blive vis paa Keiser Napoleons formelige Bestemmelse, og fra denne Side at aftale de Forholdsregler, som umiddelbart skulde fore til Fredsunderhandling. J dette Øiemed besluttede Hs. Majestæt at sende sin Minister for de udenlandske Anlig, gender i de første Dage af Juni Maaned til Dresden. Resultatet af denne Sendelse var en den 30te Juni sluttet Convention, hvorved den af Hs. Majestæt Keiseren tilbudne Megling for en almindelig, og, i Tilfælde denne ikke kunde komme istand, da foren foreløbig Continentalfred, blev antaget af Keiser, Napoleon. Staden Prag blev bestemt til Congressens Sæde og den 5te Juli til Begyndelsesdag. Forat vinde den for Under handlingerne nødvendige Tid, var i denne Convention fastsat, at Keiser Napoleon ikke førend 10de August maatte opsige den med Rusland og Preussen til 20de Juli stedfindende Vaahenstilstand; og Hs. Maj. Keiseren paatog sig at formaae det russiske og preussiske Hof til en lignende gjensidig Erklæring.
Viborger Samler, 1814-01-03
De i Dresden forhandlede Punkter bleve derpaa meddeelte begge disse Hoffer. Skjønt Vaabenstilstandens Forlængelse var for dem forbunden med mange Betænkeligheder og mange væsentlige Jnconvenientser, lode de dog alle Jndvendinger staae tilbage for det Ønske, at give Hs. Majestæt Keiseren et nyt Beviis paa deres Tillid, og tillige lade Verden vide, at de ikke vilde forsømme nogen Udsigt til Freden, hvor svag og indskrænket den end maatte være, eller lade noget Forsøg, som dertil kunde bane Vei, gaae unyttet bort. Canventionen af 30te Juni leed ingen anden Forandring end den, at Kongressens Begyndelsestermin blev udsat til 12te Juli, fordi det ikke havde været mueligt, at de sidste Aftaler kunde endes saasnart.
Viborger Samler, 1814-01-03
Jkke før den 6te Aug. overrakte disse Befuldmægtigede en ny Erklæring, hvorved den paagieldende Vanskelighed med Hensyn til Formen ikke blev hævet, Underhandlingen ikke bragt sit væsentlige Formaal et eneste Skridt nærmere. Under en forgjeves Notevexling over hiint foreløbige Spørgsmaal naaede man den 10de Augstst. De russiske og preussiske Befuldmægtigede kunne ikke overskride denne Termin, Congressen var endt, og den Beslutning Østerrig have de at fatte var allerede afgjort ved Gangen af denne Congres, ved den nu ganske klare Overbeviisning om Fredens Umuelighed, ved den for længe siden ikke mere tvivlsomme Standpunkt, hvorfra Hs. Maj. betragtede det store Stridspørgsmaal, ved de Allieredes Grundsætninger og Hensigter, som Keiseren erkjendte for sine, og endelig ved de bestemteste tidligere Erklæringer, som ikke lode nogen Misforstaaelse tilbage. Jkke uden dyb Bedrøvelse, og allene trostet ved den Bevidsthed, at ethvert Middel til at undgaa Krigen er bleven nyttet, seer Keiseren sig tvungen til dette Skridt. J tre Aar har Hs. M. med utrættet Standhaftighed, ved milde og forsonende Midler stræbt at lægge Grundvold til Mueligheden af en for Østerrig og for Europa fast og varig Fred. Disse Bestræbelser ere tilintetgjorte, intet Hielpemiddel, ingen Tilflugt er nu mere tilovers, end at gribe til Vaaben. Keiseren gjør det uden personlig Forbittrelse, af smertelig Nødvendighed, af umodstaaelig bydende Pligt, af Grunde, som enhver tro Borger i hans Stat, som Verden, som Keiser Napoleon selv i en Roligheds og Retfærdigheds Time, vil erkjende og billige. I enhver Østerrigers, i enhver Europæers Hjerte, under hvis Herredømme han end lever, er Netfærdiggjørelsen af denne Krig skrevet med saa store og læselige Træk, at ingen Kunst behøves at tages til Hielp for at gjøre den gjeldende. Nationen og Armeen ville gjøre deres. Et formedelst fælleds Nød og for fælleds Jnteresse stiftet Forbund med alle for deres Uafhængighed væbnede Magter, vil give vore Anstrængelser deres fulde Vægt. Udfaldet vil, med Himlens Bistand, opfylde alle Rolighedens og Fredens Venners retfærdige Forventninger!
Viborger Samler, 1814-01-03
Udenlandske Tidender.