Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-03-05
Nyeste Post-Efterretninger. En Coureer, som den Østerrigske Jnternuntius, Frieherre von Ottenfels afsendte fra Constantinopel den 8de Februar, ankom til Wien den 21de og overbragte den Efterretning: at den Russiske Generallieutenant Murawiew var den 5te ankommen til Dardanellerne fra Alexandria. Da en stærk Nordenvind hindrede ham fra at seile op til Constantinopel, saa sendte Hr. v. Buteniew ham en Baad imøde, som bragte ham dertil. General Murawlew har medbragt den Efterretning, at Mehemed Ali vil give efter. Porten har erholdet en fuldkommen Bekræftelse derpaa ved det at den har fra Lille Asien modtaget den officielle Efterretning: at Jbrahim, som var brukket op, har standset sin Marsch ved Kiutahia, hvor hans Faders Ordrer naaede ham, og har erklæret, at han er villig til at afslutte en Vaabenstilstand. Hr. v. Ottenfels har den 7de tilstillet Reis-Effendi en officiel Note, hvori han melder ham, at han har ved Hr. v. Murawiew modtaget Depescher fra den Østerrigske Generaconsul Acerbi i Alexandria, som havde saa tidlig erholdet de fra hans Hof afsendte Jnstruktioner, at han kunde forene sine Remonstrationer med General Murawiews og derved overhvise Mehemed Ali om begge Keiserhoffers overeensstemmende Synsmaade ved Paschaens Forhold mod Sultanen, og deres uforanderlige Venskab for denne. Mehemed Ali har svaret den Østerrigske General Consul, at han er beredet til at underkaste sig sin retmæssige Souverain, hvis videre Ordrer han forventer; at han vil modtage Sultanens Gesandt, Halil Pascha, med de største Hædersbeviisninger, og at han har afsendt Ordre til sin Søn Jbrahim, om at holde inde med Fiendtlighederne og ikke rykke videre fremad. Denne vigtige Efterretning er fuldkommen sikker og læses saavel i den Preussiske Statstidende som i den Østerrigske Jagttager. Dette sidste Blad havde i Forveien berettet, at Jbrahim var brudt op med sin Armee og var allerede ankommen til Karahissar. Han havde svaret den Franske Legationssecretair og den Russiske Oberst Duhamel, som havde opfordret ham til at standse sin Marsch, at han ikke var dertil bleven bemyndiget af sin Fader. Porten havde derpaa anmodet den Russiske Ambassadeur, Hr. von Buteniew, om den lovede Hielp af en Armee og af en Flaade; hvilken sidste kunde forene sig med den Ottomanniske og dække Canalen; Greve Butenew afsendte strax Portens Forlangende om en Assistence af den Russiske Flaade til Sebastopol; men afslog Begiæringen om en Understøttelse af Landtropper, hvilken hans Hol ikke havde tilbudt. – Man betragter nu de Orientalske Anliggender, hvilke saa let kunne give Anledning til en almindelig Krig, som en Foreningspunkt for Europas 5 store Magter, hvilke den Londonske Conference har saa længe holdet i Forbindelse med hinanden; endskiøndt de omtvistede Qvæstioner derfor ikke ere afgjorte, eller den endnu dybere liggende Modsigelse i Principerne, den politiske Dualisme, ikke er hævet. Til Opløsningen af een af disse omtvistede Qvæstioner, den belgiske, er atter aabnet en Forhaabning; thi der berettes fra Haag, dog kun som et Rygte, at Baron van Zuilen skal rappelleres fra London og udnævnes til Statsminister, og at Hr. Dedel, som har været Gesandt i Madrid, er udnævnet i hans Sted og skal afgaae til London med meget fredelige Jnstructioner, da Kongen skal ikke være utilbøielig til paa nye at aabne Underhandlingerne. Dog vedbliver man at ruste sig stærkt i Holland; mange Krigskibe og Tropper afsendes til Viiessingen og Forberedelserne træffes til at organisere en Landstorm paa Øen Zeeland.