Aarhuus Stifts-Tidende, 1831-10-06
Capt. Bloms Skrift: "Land- og Sømagten, har sat mange Penne i Bevægelse. En af vore agtede Søeofficerer, Capt. Falsen, har især taget til Orde imod det. Han indrømmer, at Bloms Skrift er affattet med Sagkundskab, Aand og Frimodighed, og af han fører sin Stands Sag med Kløgt og Varme men beklager derhos, at det indeholder Yttringer, der ikke kunne andet end fjerne to Etater fra hinanden, hvi Samvirken og gode Forstaaelse dog er saa nødvendig til Statens Forsvar. Han gjør opmærksom paa, at Bon flere Steder har angrebet, ja kastet Skygge paa "Standen, istedetfor at optræde imod "Jdeer," o. s. v. Ogsaa den frimodige og kundskabsrige Dr. Gustav Ludvig Baden er traadt op imod det. Bloms Skrift, der har til Motto: "Nicht de Stolz emport uns, sondern sein Mangel an Grund, gaaer især ud paa at bestride en gammel indgroe Fordom: at Flaaden er Danmarks Hovedvaaben, en Fordom som har havt til følge, at vore Forsvarsanstalter til Lands altid have maattet sukke under en try kende Penurie, medens de til Søes endnu stedse forraade et Slags Overflødighed." – "At denne Sags Drøftelse, hedder det i Dagen No. 233, skulde foraarsag, nogen Spænding imellem to Staten lige kjære, lige vigtige Etater, tør vist ikke befrygtes. Skulde nogen af dem ville nedsætte sig selv ved ikke at kunne taal Undersøgelse og frimodige Anskuelsers Fremsættelse Nei, Kampen er literair og statsborgerlig, bør være ridderlig, og ikke kunne svække den indbyrdes Agt, der Venskab, som Fædrelandskjærlighed, Familiebaand og alle ædle Hensyn stifter imellem dem." - Og i Khvns posten No. 229 siges der om Falsens Skrift: "at det er affattet med en mønsterværdig Besindighed og HuBRARILLIAMS manitet, og om Bloms: "at dets Anskuelser og Tone vistnok ikke overalt eller ubetinget ere blevne bil traadte og billigede."J det tydske Blad der Exemit læses fra Hamborg følgende: "Kongen af Danmark har ved sin nylige Nærværelse i sine tydske Stater vel ogsaa havt til Øiemed, selv at tage i Øiesyn alle de imod Cholera trufne Foranstaltninger; thi denne Fyrste er ei allene en maget klog, omhyggelig og opmærksom Regent, men ogsaa en ægte faderligsindet, en Menneske og Folkeven, i dette Ords høieste Betydning. Man siger vistnok ikke for Meget og Frederik den 6te, naar man paastaaer, at han er den braveste og dygtigste Mand i sit Rige, og at han med disse skjønne Hjertes Egenskaber ogsaa forener lyse Forstandsevner, har han viist derved, at han uden Anstød styrede imellem Klipperne, i den nærværende, for Regenter saa farlige Tid. Den Jubel, hvormed Kongen paa denne Reise allevegne modtoges af sine Undersaatter, var ogsaa stor og oprigtig, og selv i vort gamle Hamborg glemte man gandske det gamle Nag, og lod Frederiks fortræffelige Egenskaber vederfares fuld Retfærdighed, hvilket især yttrede sig den Aften, han besøgte vort Skuespilhuus: man modtog den fremmede Monark næsten med begeistret Jubel. Dette er en Hylding, Monarken kan være stolt af; thi 1, ere vi Republikanere i Grunden forudindtagne mod Alt hvad der hedder Konge, og 2, have Hamborgere og Danske fra Arilds Tid været svorne Fjender." Juliane Frederiksdatter af Schierbek, som, for at have ombragt sin Mand ved Gift, forleden blev henrettet ved Fredericia, var en uægte Datter af en for 4 Aar siden i Schierbek afdød Enke, og som Barnefade, var udlagt Staldkarl hos Kunstberider Lüster, Frederik Hertz. Ved Confirmationen havde hun i Kirkebogen erholdt den Vedtegning: temmelig god af Kundskab, men noget letsindig." De Folk, hun siden havde tjent, give hende de bedste Vidnesbyrd. Af sin Moder blev hun tvungen til at ægte Peder Kjeldsen, men deres Ægteskab var aldrig lykkeligt, da Manden var haard imod hende, jevnligt mishandlede hende og selv Jntegad bestille, saa at hun saagodt som ene maatte bringe Føden i Huset. Til den Ende reiste hun meget til Markeder, hvorved der opstod et utilladeligt Forhold imellem hende og Peder Nielsen, en Karl der af Byen, som kjørte for hende. Efter hendes Forklaring havde han, eftersom Peder Kieldsen ikke vilde give sit Minde til Skilsmisse fra Konen, først bragt hende paa den Jdee at forgive ham, for at de siden kunde faae hinanden. Peder Nielsen benægter vel at have givet hende det første Anslag til denne Udaad, men derimod har han tilstaaet, at have lagt Planen dertil i Forening med hende, samt skaffet hende Giften ved Dyrlægen i Fredericia, under Foregivende at vilde bruge det til at fordrive Utøi med.