Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-05-02
Den Persiske Gesandt fik ikke heller nogen Serasser, eller Ærepelts, som Sultanen pleier at forære Ambassadeurerne, men blot en Zobelpelts, som ikke engang var meget smuk. Kun 3 Personer af hans Følge fik Tilladelse til at bivaane Audiencen, nemlig en Fætter af ham, hans Secretair, og den Persiske Minister i Constantinopel, Ferezullah, som ligeledes fik Zobelpeltsen. Til nogle ringere Personer af Gesandtens Følge uddeeltes graae Peltse, og hans Betientere 60 i Tallet, gjordes en Foræring. af Overkjoler af rødt og blaat Klæde. De øvrige Nyheder fra denne Hovedstad handle blot om Forviisninger, Pest og Jldebrand. – Om den nye Dey i Algier hører man hverken ondt eller godt. Det Antipiratiske Selskab i Paris under den Engelske Admiral Sidney Smiths Forsæde, vedbliver at holde sine Forsamlinger; i det sidste af disse Møder sagde han, at man burde blokere Røveren i sin Huule til Lands og til Vands, at Deyens Magt. er ikke saa farlig, og at Hansestæderne kunne opstille en større Søemagt end han, at de Europæiske Magter ikke burde understøtte Barbareskernes Røverier ved at sende dem Presenter af Vaaben og Munition, og at de burde søge at arbeide imod den indenlandske Slavehandel som drives i Afrika, og hvorved Deyen bliver istand til at recrutere sin sorte Armee. – Saalidet som man hører nu fra Røverstaterne, saalidet paalideligt hører man nu ogsaa fra Krigen i de Spanske Colonier; Aarsagen dertil er, som allerede er anført, at man paa de Engelske Øer i Vestindien begynder at skye Forbindelsen med Jnsurgenterne i Venezuela, siden at Bolivar har givet alle de sorte og farvede af Landets Jndvaanere, borgerlig Friehed og optaget dem i sin Armee, hvorved han sandsynligen har ogsaa faaet mange Creler imod sig; og ved det Spanierne have forstærket deres Søemagt i disse Egne, holde Kysterne omkring Venezuela og selv Mundingen af Oronoko blokeret. Man kan nu slet ikke forlade sig paa hvad man hører derfra, og man kan blot holde sig dertil, at naar de Seiers Efterretninger, som udbredes fra de Spanske Kystskibe ikke stadfæstes i den Madrider Hoftidende, saa kan man ikke antage dem for at være paalidelige. Saaledes læses i den Engelske Journal Tiden en Skrivelse af 11te Febr. fra Captainen paa den Spanske Brig El Perinon paa 17 Kanoner, som krydser i Havbugten af Gueria; ifølge hvilken Morillo skal have tre Gange slaget Rebellerne, som have gjort Forsøg paa at rykke frem fra Orinoko, nemlig først den 2den December vedSarasa i Egnen af Barcellona, hvori Bolivars Avantgarde blev slaget, mistede 1400 Mand, 2 Kanoner, 1000 Flinter, 4 Standarter, al Proviant og Bagage. Derpaa den 24de Januar ved Cumunacon, hvor Rebellerne Bermudez og Montez bleve slagne, og mistede 300 Mand med al deres Munition og mange Vaaben, og endelig den 10de Januar ved Fernando de Appure, hvor Bolivar mistede 5 Kanoner o. s. v. (Det er en Skam for et Blad som Tiden, at ville byde sine Læsere saadanne forvirrede, modsigende og aabenbar falske Efterretninger. Sarasa og Fernando de Apure ligger over 100 Miile fra hinanden; blev Bolivar slaget det første Sted den 2den December, saa kunde han ikke været blevet slaget det andet Sted den 10de Januar: Bolivar skal have lidt et Nederlag ved Barcellona den 2den December, og dog staaer hans Armee i samme Egn ved Cumannacog den 24de Januar, er Bolivar trængt saa højt frem mod Norden fra Orinoco af, saa maae han nødvendigen have først slaget Spanierne betydeligen; og den slagne General Bermudez er den samme, som for lang Tid siden skal være ihielskudt af Bolivar, og hvilkel komisk nok fortælles i samme spanske Efterretning.)Der fortælles endvidere i samme Blad, at mange Engelske Officerer ere ankomne til Venezzela, og følge Bolivars Fahner, hvilket dadles meget; derimod hedder det, at mange ere døde af Sygdomme, og mange reise tilbage af Misfornøielse med Jnsurgententernes slette Regiering; i alt ere siden November 383 Officerer, de fleste Englændere, dog ogsaa Tydskere, og af andre Nationer, udvandrede til Venezuela, for der at tage Tieneste. Jnsurgent Generalen Mendez der er født i Carracas, har hvervet de fleste af dem. Jnsurgenternes Kapere, hedder det videre, bidrage især til at holde deres Sag opret, deres Admiral Brion organiserer en Escadre paa 10 Brigger og Galeier. Den spanske Søemagt commanderes af Don Joseph Chacon; den Landarmee som Morillo commanderer, skal bestaae af 10000 Mand, hvoraf en stor Deel ere Creoler, men som ere vante til Clima, ogsaa Crolerne i spansk Tieneste ere godt organiserede; men selv, efter de spanske Beretninger, staae de kun i Sletterne ved Carracas og i Varinas, saa at Jnsurgenterne altsaa have Provindserne Barcellona og Cumana i deres Magt). Spanierne klage meget over at Pethion hielper Bolivar, som han skal være personlig hengiven. Fra Mexico fortælle Spanierne os intet andet, end at Jnsurgentschefen Cabrera er bleven fanget, og skudt den 5te November f. A., og at Oberst Aguirre har taget i Provindsen Valladolid 120 Medlemmer af en Provincialjunta til Fange (denne Provinds ligger syd for Mexico, altsaa her hersker endnu Jnsurrectionen). For at levere en paalidelig Efterretning om den vigtige Engelske Expedition til Nordpolen, for at undersøge de nordligste Egne paa vor Klode, vil Redacteuren herved meddeele den, som det Kgl. Videnskabers Selskab i Göttingen har modtaget ved sin Correspondent Dr. Noehden og hvorom Hr. Hofraad Heeren har meddeelt følgende Jndberetning: Den 81de Grad N. B. var hidindtil, som er bekiendt for dem, som have Kundskab om Gographiens Historie, den Grændse over hvilken vore Søemænd, ifølge troeværdige Efterretninger, ikke ere trængte videre frem (Hudson og Phives ere komne høist op mod Norden, og om endskiøndt den vestlige Kyst af Grønland er besat af Europæiske Missioner, saa er Spørgsmaalet, om Grønland, hænger sammen med det faste Land af Amerika, eller det er en Øe, dog endnu ikke afgjort, og Baffinsbugten, som omgiver det med sine Bølger, er endnu ikke saaledes undersøgt at det kan holdes for afgjort, om man kan komme igiennem det til Beeringsstrædet (hvilket skiller Amerika fra Asien) eller ikke. Den Udrustning som nu er sat iværk, bestaaer af fire Skibe i to Afdelinger; den første bestaaer af Skibet Jsabella (Capitain Ros, og Alerander (Lieutenant Parryd, som skal trænge ind igiennem Davidstrædet til Bassinsbugten, for at søge at faae afgjort hvorledes Grønlands sande Figurer beskaffen, ligesom Mueligheden og Umueligheden i at omskibe Amerika paa denne Vei, og at komme igiennem Beringsstrædet i det store Ocean. Den anden Afdeling Dorothea, Capt. Buchhan (det samme Skib var brugt til Undersøgelse af Congo strømmen); og Trent, Lieuten. Franklin, skal seile lige til Norden mod Spitsbergen, for at søge at nærme sig Nordpolen, saa meget som det er muligt; men derpaa ligeledes styre mod Vesten til Beeringsstrædet, og det store Ocean. Saavel Cheserne, som de Lærde, og hele Mandskabet (begge de store Skibe have hver 60, og begge de mindre Alexander og Trent hver 40 Mand ombord), ere udsøgte med den største Omhue, og Skibene ere paa det rigeligste forsynede med alleslags Fornødenheder, ikke allene til en længere Fart, men ogsaa til et længere Ophold paa Landet (istedet for Ballast føre de Steenkuld. Man har i Sinde ogsaa at lade nogle Canadier reise med, som ere bekiendte med hiine nordlige Egne. De fire Skibe skulle paa eengang forlade England mod Enden af Marts. Aarfagen hvorfor man betragter den nærværende Tidspunkt som i sær tienlig til at udføre Expeditionen, er det mærkværdige Naturphænomen, at de uhyre Jsmasser i de nordlige Have, i Egnen af Grønland, have opløst sig, og synes at have gjort Vandet aabent; hvad enten det nu er en Følge af deres altid voxende Tyngde, eller af Jordskielv, eller af de vedholdende milde Vintere, eller af alle disse Aarsager tillige. Flere Skibe have i Aarene 1815, 1816 og 1817, i Særdeleshed i begge de sidste, truffet paa svømmende Jisbierge i det Atlantiske Havi sydligere Egne, end i de hvor de høre hiemme, saavel paa Reisen fra Vestindien og Nordamerika, som fra Nyfundland og Canada. Alle tale om de uhyre Jismasser, som de have mødt, og som have bevæget sig fra en nordlig Kant til Syden. EfterHvalsiskefangernes Udsagn, skal den ubeboede Østkyst af Grønland som for meere end 400 Aar siden vor bleven utilgiængelig, igien være bleven synlig, og maaskee tilgiængelig. De Beretninger og Vidnesbyrd, som godtgjøre dette, ere for nyelig blevne sammenstillede af Hr. Barrow, den anden Admiralitets-Secretair, i det 35te Hefte af Quarterly Bevien. Saavel Havets Strømme som det meget Drivtømmer paa Kysten af Baffinsbugten, endelig ogsaa de Exempler man har paa, at hvalsiske, som man har seet paa den Nord-Vestlige Kyst af Amerika, have havt Harpuner siddende i sig, som udvise efter alle Kiendetegn, at de maae være komne fra de modsatte Have, gjøre en saadan Giennemfart sandsynlig. Meeningerne om den projecterede Reise vil lykkes, ere imidlertid meget deelte i England, ogsaa vi tilstaae vel (siger Hofraad Heeren) at vi efter vore hidindtil erhvervede Kundskaber, høre til de Vantroende; men uden Forsøg kommer man ikke til Sandheden. (Redacteuren maae ogsaa ved dette interessante Æmne til at give sin Skilling med i Lauget: Expeditionen nord omkring Grønland, Spitsbergen forbi, troer han aldrig at ville lykkes, deels formedelst Landets høie Beliggenhed mod Norden, og deels fordi nogle af de Hvalfangere, som kom op i disse Egne i Fior, syntes at Landet bøiede sig om mod Østen, saa at Grønland synes at hænge fast med det Polarland, som er seet Norden for Sibirien; men igiennem Baffinsbugten er det rimeligt, at der kan findes en Aabning mod Vesten, da det nordlige Amerika ikke naaer høiere end til den 69de Grad, hvor Mackenzie Floden og Kobbermine Floden have deres Udløb i Jishavet. Men saadanne Bugter ere igien for det meeste opfyldte med Jis, og man veed at det vestlige Grønlands Beboelighed ophører der, hvor Jisen begynder at ligge fast i denne store Bugt, og hvor Fiskerie ikke kan finde Sted, som er disse Polarmenneskers eneste Næringsvei.)