Berlingske Tidende, 1833-03-15
- Det er meget mærkeligt, at Tyvene i London i Almindelighed have den største Afskye for legemlig Mishandling, og foragte dem af deres Laugsbrødre, som ikke kunne drive deres Konst uden Voldsgierninger. Et mærkeligt Exempel herpaa hændtes i forrige Aar. En Jrlandsk vandrende Kjedelstikker mødte en Skibscapitain i Mørke i Nærheden af de Londonske Dokker, kastede ham til Jorden, og fratog ham hans Penge. Da Røveren blev greben og bragt til Newgate, bad han en Advocat om at fremsætte hans Forsvar skriftligt. Formedelst det ringe Haab, der var forbunden med denne Forretning, vægrede han sig i Begyndelsen ved at paatage sig den, da han vel vidste, at det vilde være et unyttigt Arbeide; men da Forbryderen saa indstændigen bad derom, lovede Advocaten ham det endelig J det samme Fængsel, hvori hiin var hensat, før hans Process begyndte, opholdt sig endnu henved Hundrede andre Fanger, af hvilke omtrent Halvparten var dømt til Transportation, men Jngen vilde have med ham at gjøre, paa Grund af det Slags Forbrydelse, hvorfor han var fængslet; og da Advocaten engang besøgte ham, for at raadføre sig med ham angaaende hans Forsvar, raabte man fra alle Sider til hiin, ikke at give sig at med ham; Advocaten maatte endog taale nogle Fornærmelser, fordi han ikke adlød. Overhovedet forbittrede de ham Livet i saa høi Grad, at han vistnok skattede sig lykkelig, da hans J Søndagens Hellehøvelse er i England endnu laksti trang, som da Herrenhutermenighedens berømte Stifter, sal. Grev Zinzendorff, maatte betale en Mulkt, fordi han i sit aabne Vindue, havde nynnet en Plalme. - J Skotland overholdes den med end større Strænghed; i det oplyste Edinborg ansees Spadsere, gang uden Potten, efter de nyeste Reisendes Beretninger, for Synd!! Strængest overholdes Søndagen, ifølge de i den berømte Ebelings classiske Værk om Nordamerika samlede Lovbestemmelser, i de forenede Nordamerikanske Fristater, hvor ingen Statskelgion er. En nyere engelsk Reisende fortæller, at han underveis en Søndag kom ind til en Gjæstgiver, der, efterat have affordret ham en uble Regning, tilføiede: "Desuden har De til mig, som Distrikkets Øvrighedsperson, at betale ifølge Congressens, Lov, 20 Dollars, fordi De paa en Søndag er reist berigiennem med Heste og Vogn, Dødsdom førte ham ud fra dette fjendtligtsindede Selskab. Den Morgen, da han skulde henrettes, hørtes af Hundrede og Tyve Mennesker, som alle gjorde Forbrydelser til deres Næringsvei, ikke eet medlidende Ord, eller een eneste Klage over Lovenes Strænghed; derimod vare alle enige i, at han havde fortjent sin Skjebne. - Dette kan ikkun forklares, ved at antage, at den er foregaaet en synlig og mærkværdig Forandring i Tyvenes Grundsætninger og Tænkemaade, ligesom dette er skeet i de sidste Tredive Aar i alle Borgersamfundets Classer; om denne Forandring er til det Bedre eller til det Værre, er et stort Spørgsmaal. J forrige Tider vare Heltene blandt Maaneskinsridderne, efter Falstaffs Maneer, Mænd, berygtede ved dristig og voldsom Daad; Alle Medlemmer af Broderskabet vare stolte deraf, og satte deres Ære i at efterligne dem, naar de ikke kunde naar deres Mønstere, var det kun af Mangel paa Mod. Jo dumdristrigere og talrigere de udøvede Røverier vare, desto høiere steg deres Roes og deres Beundring. Dagens Helte pleiede, endog med Strikken om Halsen, at rose sig af deres Gierninger, og gik Døden imøde med vild Foragt. Dengang kjendte man ikke noget til Taarer, Jamren og Sønderknuselse; Misdæderen maatte kjæk træde Galgen under Øje, dersom han ikke vilde besmitte sit berømmelige Liv ved en skjændselsfuld Død. Turpins og Jerry Aberscaws vare hiin Tids ophøiede Mønstere, Forbrydere, som endnu paa Veien til Henrettelsen forlangte, at man skulde holde stille, fordrede et Glas Genever, og tømte det paa alle Stratenrøveres (highwaymen) Sundhed, som ved Ankomsten til Galgen kunde bortkaste deres Skoe og med en drøi Eed forsikkre: "de havde altid sagt, at de vilde komme til at døe uden Skoe - eller de maatte ligesom Despard, med Strikken om Halsen henvende sig til Bøddelen, for at gjøre ham opmærksom paa den dellige Morgen, og derhos tilføje: "Jeg længes dog ret efter at vide, hvorledes Veiret er i den anden Verden; dog lad det ikke sætte dig graae Haar i Hovedet, jeg faaer det snart at vide. - Denne Riddertid, Kieltringlivets Romantik, om vi tør bruge det Udtryk, er nu forsvunden og i vor civiliserede og oplyste Tid give kun Opfindsomhed og Snedighed Krax paa Mesterskab i dette Fag. Her, som overalt, er det ikke længer Armens men Aandens Kraft, som udgjør Manden. (Sluttes i Morgen.)