Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-04-09
Memoires du Colonel Voutier. 1823. (Slutning). Ali Pascha af Janina var falden; Chorschid Porcha, hans Betvinger, havde derved faaet frie Hænder til at vende al sin Styrke mod Grækerne; ved Hielp af Alis Skatte havde han hvervet mange Albanesere til sin Tieneste; dette Folk var hidindtil bleven holdet i Tømme af de heeltemæssige Suliotere, for at kiende den Mand, som besiæler disse Krigere, har man blot nødig at anføre det Svar, som en af deres Anførere Dimos Zervas gav en Tyrkisk Pascha, som vilde bestikke ham: Pa schal den Pengesum, som Du tilbyder mig er saa stor, at jeg ikke formaaer at tælle den; men jeg giver Dig ikke derfor en eneste Steen af mit Fædreneland. Marcos Bozzaris anførte Sulioterne da Voutier lærte dem at kiende; han siger, at han har havt tusinde Leiligheder til at bemærke denne unge Hærførers sieldne Talenter. Grækenlands Stilling var i dette Øie blik meget kritisk, den Græske Regiering lød udgaae en Proclamation til alle Provinserne for at opmuntre Folket til at forsvare sig til det yderste mod deres Undertrykkere; den besluttede inden Angrebet fra Tyrkernes Side begyndte at komme dem i Forkiøbet og Boutier fik Ordre til at commandere en Expedition mod Athen. – J Begyndelsen af Jnsurectionens Udbrud i Attica havde Tyrkerne, som ikke vare meget talrige i dette Land kastet sig indi Staden, hvorfra de giorde idelige Udfald og ødelagde Landet; men mange Tyrker bleve dræbte af Grækerne i Baghold, som ved disse smaae Fægtninger erholdt efterhaanden Vaaben til bedre at bekæmpe deres Fiender. Staden Athen er kun omgiven af enkelte Mure, paa hvis Hiørner der staae Taarne; men uden Kanoner; men den bliver meget godt beskyttet ved Fæstningen Akropolis, ved hvis Fod den er bygget. Det gamle Minervatempel, Parthenons Levninger, hæve sig endnu stolt paa denne Fæstning og udbrede ligesom deres Skiærm over de Oldtidsmonumenter, som omgive dem. Grækerne, som havde taget Flugten, til Biergene, ærgrede sig over, at de vare fordrevne fra deres egne Mure, og da de vare underrettede om Tyrkernes Mangel paa Aarvaagenhed, saa besluttede de at giøre et Angreb. J en mørk Nat klavrede de over Murene omkring Staden, overfaldt nogle Soldater, som vare indsovede istedetfor at holde Vagt, nedsablede dem og aabnede Porten for deres Kammerater og fordrelte sig strax paa alle Poster; de ilede hurtig til Fæstningen, som de ligeledes haabede at overrumple; men Tyrkerne havde i en Hast kastet sig ind i Castellet og der forskandset sig. Jmidlertid lede Tyrkerne som nu vare indsluttede i Fæstningen den største Mangel paa Levnetsmidler; da det aldrig var faldet dem ind, at Grækerne skulle have fundet paa at tage Staden fra dem og de derfor havde forsømt at anlægge Magaziner; de giorde nogle forgiæves Udfald for at afhielpe deres Mangel, og de vare paa Veien til at overgive sig, da OmerVrioni pludselig undsatte Staden med 1500 Mand Cavallerie. Grækerne ophævede Beleiringen den 30te Juni 1821 og begave sig til Salamis. Tyrkerne bleve nu overflødigt forsynede med Levnetsmidler. Da Omer Vrioni var marscheret bort saa kom Grækerne igien tilbage, besatte Athen paa nye og indsluttede Fæstningen. Smaae Fægtninger forefaldt dagligen; men Udsigterne til Fæstningens Erobring vare langvarige, da Voutier erholdt Commanden over Beleiringen; han lod ankomme to Mørsere fra Corinth. Det kostede mig megen Overvindelse, siger han, for at bruge dette Middel, da jeg frygtede for at beskadige Oldtidsmonumenterne, som desuden Regieringen havde udtrykkeligen anmodet mig om at conservere, men min Modbydelighed derfor og mine Grunde bleve bestredne og giendrevne. Have v da, sagde Athenienserne til mig, ikke Koner, Børn og Fædre, som maae sukke i Landflygtighed og Elendighed, imedens Døden truer dem fra alle Sider, og hvad vore Forfædres Mindemærker, angaaer, saa lod os opoffre dem, naar det er nødvendigt, og derved holde Friheden, som igien vil give os vore Phidiasser og Polykleter tilbage. Desuden saae jeg selv hver Dag hvorledes Tyrkerne sloge Marmorstene af Parthenon istykker forat tage Blyet ud deraf, hvormed de vare sammenloddede for at støbe Kugler deraf. Batteriet blev nu oprettet paa Pnyx (det Sted hvor Athenienserne i gamle Dage pleiede at forsamle sig) 3000 Favne fra Fæstningen og blev færdigt den 11te Marts. En Capitulation blev først Garnisonen tilbudt; men da den blev ubesvaret saa begyndte Bombardementet; men hvo kan skildre den Bestyrtelse og Skræk, som nu overfaldt de Beleirede, hvilke tog Flugten fra alle Sider og opfyldte Luften med et rasende Skrig og med de skrækkeligste Forbandelser imod os, imedens Grækerne, som vare forsamlede omkring vore Batterier, tilkiendegave deres Glæde ved det lydeligste Jubelraab, nogle exalteterede Fruentimmer kyssede endelig Voutiers Hænder. Uagtet den Virkning, som Bomberne frembragte, saa vilde Tyrkerne dog ikke capitulere; thi deels havde det lykkedes dem at afsende tre af de es Folk til Paschaen af Negropont for at bede ham om Undsætning og deels frygtede de for Grækernes Hævn; da Forbittrelsen var saa stor, at de Græske og Tyrkiske Soldater aldrig kunde nærme sig hinanden uden at udskielde hinanden paa det heftigste. Man besluttede derfor, at forsøge en Storm.