JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-02
Blandede Efterretninger. Windsor=Castle. Den nye Opbyggelse af det kongl. Slot i Windsor skal være ligesaa heldigen udført, med Smag og i skjøn gammelLøibisk Stil, som de uhyre derpaa, anvendte Summer have i de engelske Parlementsforsamlinger vakt mangfoldig, høit udtalt Uvillie. Efteraf Hr. Hume, den bekiendte Hovedmand i den finantsielle Opposition, har i Underhuset. gjort den Beregning, at hver Stol i Kongens egne Værelser koster 1400 Rbd., blive disse Værelser nu, med en orientalsk Despotismes hele Strænghed, bevogtede. Hverken Fremmed eller Jndfødt, selv ingen af Omegnens fornemste Godseiere, kan forskaffe sig Adgang til at besee disse Undere i Pragt og Luxus. Ogsaa en forhen af engelske Nysgierrige anvendt List, at indsnige sig under Paaklædning som Professionist, eller som om de skulde tale med dem, der arbeide ved Slottet, vil længere lykkes. Kort man anker paa, at af den hele store Pragtbygning vorde kun faa Værelser viste, hvorved man blot kan give Fremmede det ringe Begreb om Storheden og Smagen i et Hele. De kongelige Betiente, siger man og, ere Uforskammede i høieste Grad i at lade sig for hvert Værelse og hver af Slottets Gange, hvorigjennem man flyver, betale de af dem selv satte, ikke smaae Taxter. J det Ydre er alt hvad i Carl den 2dens smagløse Tid var tilbygget, imod den gothiske Stil, borttaget. (B. C. B. 213.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-02
Schumla. Den Berliner Bossiske Tidende skriver det store, i vor Tidshistorie vigtige Bolværk i det europæiske Tyrki: Schum la, den Hande-Spenerske Tidende skriver: Schum na. Ligeledes have Landkorter Forskjellighed i Navnets Retskrivning. J det franske nævnes det undertiden: Ciumla; i Aviser, franske: Chumla, Chovmla; i engelske: Schumla. Det rigtige i Landets Sprog skal lyde: Tachowmliew. (B. C. B. 199.) Times giver følgende Oversigt over den Kapital, den engelske Bank har. Debet. Pd. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-02
Banknoter i Omløb . . . . 21,500,000 Offentlige og private Fordringer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-02
Balance, Credit. Hypotheker. Guld og Sølv . . . Disconterede Vexler . . Skatkammerbeviser. Annuieteter. . . . . . Transport af Balancen Stamkapital, laant Regjeringen. Species 209. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler. pr. 100 Specier. Svenske Sedler. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) Nationalbank=Obligationer. (af Laanet 4 Febr. 1820) Dito Dito. . . . . . . . . 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. 6 pCt. norsk Laan, ved Hambro & Søn. 4 pCt. nye norske Obligat. ved Dito lydende paa r. S. 3 pCt. Dito Dito. . . . . . 4 pCt. nye danske Obligationer Rettelser. Jalt 17786000 A. V. 322.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-02
Kjøbenhavns Børs d. 2 December 1828. Hamburg 2 M. - a vista 205. Specier solgtes til 12 Rbmk. 8 12 s. Dito Dito. . . . . . . . . . . Renter pr. 6 Januar 147 Rbd. Sal. 84 1/2 84 3/2 Rbd. Sal. Rbs. Ter. i Banco. - Rbd. r. S. 106 1/2 i Vanet. r. S. i Banco. r. S. i Banco. 60, 60 L. Sterl. J No. 95. S. 1500 L. 7 og 8 nedens. 8. der hos hans Barn I. Fadder hos hamthans Barn. S. 1608 L., 3 og 1509 L nedens. til Blod l. til Blods.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-06
Nyeste Skilderie af jøbenhavn. Femogtyvende Aargang. No. 98. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 6 December 1828. Tyge Brahes Elskov.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-06
Om Vigtigheden af de rette Anskuelser, om Kontrebandehandelen. For at en Stats Vel kan opretholdes, udkræves store Omkostninger til Landets udvortes og indvortes Sikkerhed, til Embedsmænds Lønninger, til Havnes og Veies Anlæg og Vedligeholdelse, til Agerdyrkningens Fremme, til Oplysnings, Videnskabers og Kunsters Udbredelse, og hvad andet en Stat behøver, for at dens enkelte Deele maae befinde sig vel, og uden hvilket Legemets Kraft ikke kan vedligeholdes. Enhver, om han end er nok saa uindviel i Staters Bestyrelse, indseer derfor lettelig, at til Bestridelsen af saa mange og store Udgivter udkræves nødvendigen saare betydelige Jndtægter. – Jntet Under derfor, at en Regjering behøver al sin Viisdom, for at opdage passende Jndtægtskilder, og at den maae paabyde directe Skatter, snart større, snart mindre efter Omstændighederne. - Men da disse Paalæg, hvis de skulle være tilstrækkelige til alle en Stats Fornødenheder, ofte ville blive alt for trykkende især for enkelte Borgere, føiede enhver Stat til disse Skatter endnu de saa kaldte indirecte Paalæg, der for saavidt kunne kaldes vilkaarlige, fordi Yderne paalægge sig dem selv. Derfor betaler Kjøbmanden f. Ex. Told, Brændeviinsbrænderen Accise, Kjøbere og Sælgere Stempelpapiir o. s. v. - At oppebære disse indirecte Skatter er for enhver Stat meget bekosteligt, især Jndkrævningen af Told; thi hvor store Summer maae ikke afgives af Jndtægten til at lønne de Embedsmænd, der ere satte til at paasee disse Afgivters rigtige Erlæggelse. - Men et andet langt større Onde, der er, eller ofte bliver en Følge af disse indirecte Skatter, især hvad Tolden angaaer, er - hvad man i Almindelighed ikke agter paa - Moralitetens Fordærvelse baade hos Yderen, der af Egennytte fristes til Bedragerie mod Staten, og hos Opsynsmanden, der saa let forledes til at svige sin Eed for at forøge sin Jndtægt. - Heraf opstaaer for begge Parter Ufred i Sjælen, hvilket for den Paagieldende er et større Onde end Krig og Pest; thi disse Onder, om man saa vil kalde dem, kan den Religiøse og Fornuftige dog betragte som vise Midler i Albestyrerens Haand til at fremme et eller andet Gode, men at svige sin Borgereed kan paa ingen Maade fremvirke nogen Beroligelse, hvad Skingrunde der end anføres til Meenederens Undskyldning, men fylder Sjælen med Uroe og Angest. Desuagtet lade især Kjøbmænd og Søefarende sig saa let forlede til et vel urigtigt men dog tilgiveligt Raisonnement som følgende:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-06
Det er min Pligt at sørge for Livets Fornødenheder til mig og Mine. Naar flere i en Kjøbstad besvige Kongen ved at undgaae at svare Told, saa tvinges ogsaa jeg og Enhver, der i samme Næringsvei vil finde nødtørftigt Udkomme, til enten at sulte formedelst min Ærlighed mod Staten, eller til at følge Strømmen, det er, være Meeneder. - Dette Raisonnement af saa Mange, og dette tilsyneladende Forsøg paa at disse Samvittigheden i Søvn, har hos Jndsenderen heraf vakt det oprigtige Ønske, at dog nogen indsigtsfuld og redelig Menneskeven maatte udfinde et Middel mod saadan Moralitets Fordærvelse, der lettelig i den Grad tager Overhaand, at det mellen Handlende omsider bliver, om det ikke allerede er, en almindelig Grundsætning, at Toldsvig er ingen Samvittighedssag, eller at den Handlende endog paastaaer, at han ved at unddrage sig fra Told kan sælge sine Vare til lavere Priser, og altsaa viser sine Medborgere en væsentlig Tjeneste. Saadanne tænke ved denne feilagtige Anskuelse ikke paa, at de som Borgere frivilligen have forpligtet sig til at bære Statens Byrder fælleds med Andre, og ved svigagtigen at unddrage sig derfra, bliver Byrden ikke mindre, men Meenederen vælter kunden Deel, han skulde bære, fra sig paa Andre, og besværer hver Gang sin Samvittighed mere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-06
Om nogle Aarsager til Huusmænds og Jndsidderes Fattigdom. Uagtet det er bekiendt nok, at Dyrkningen af en liden Jordlod giver en forholdsmæssig mindre Fordeel, end Dyrkningen af en større Jordlod, og uagtet det ligeledes er bekiendt nok, at der kan erholdes, og paa mange Steder virkelig tages, en forholdsmæssig langt høiere Jndfæstningssumma af et Huus med Jord, end af en Bondegaard, er det dog almindeligt Tilfældet, at den aarlige Afgift af et Huus med Jorder forholdsmæssig langt høiere end af en Gaard. Men en saa aldeles urigtig Fremgangsmaade ved Jordegodsers Administration er da ogsaa en Hovedaarsag til mange Huusmænds Fattigdom, og det offentlige Fattigvæsens med hvert Aar tiltagende Byrder. Spørger man, paa hvad Grund Huusmanden er paalagt en forholdsmæssig større Afgift, end Gaardmanden, saa er det sædvanlige Svar dette: at Huusmanden lettere kan forbedre sin liden Jordlod, end Gaardmanden sin større. Det Ugrundede og Urimelige i denne Paastand, vil man let blive vaer, naar det betænkes, at Gaardmanden, som kan holde Heste, er i Besiddelse af flere Midler til sin Lods Forbedring, end Huusmanden. Det er imidlertid en afgjort Sandhed, at Huusmændenes Jordlodder sædvanligviis virkelig have modtaget langt større Forbedring end Gaardenes Jordlodder. Men hermed er dog ingenlunde beviist, at Gaardmanden ikke kan forbedre sin Lod, ligesaa godt som Huusmanden sin. Det Spørgsmaal: hvorfor har da Huusmandens Lod kunnet opnaae større Forbedring end Gaardmandens, besvares allerrigtigst saaledes: Huusmanden har, for at vinde Livets Ophold for sig og Sine, været nødsaget til at trælle Dag og Nat for sin Lods Forbedring. Nøden har derimod ikke saaledes tvunget Gaardmanden. At mangen Huusmand har paa sin Lods Forbedring anvendt virkeligt Trælle Slid, og derved tilsat Kræfter og Helbred, kan notorisk bevises; men det lader sig vist ikke bevise, at nogen Gaardmand har med mindre Held end Huusmanden, arbeidet med samme Flid paa sin Lods Forbedring. En anden Aarsag til mange Huusmænds Fattigdom er denne, at deres Jordlodder ere altfor smaae. Vel har Lovgivningen, til stor Fordeel for den offentlige Fattigforsørgelse, sat Grændser for Jordlodders Udparcellering ved Salg, men da der, som man af Praxis maae forudsætte, endnu ikke er sat nogen tilbørlig Grændse for Jordlodders Udparcellering ved Bortfæstning og Udleie, saa skjønnes let, at Udparcelleringen paa de tvende sidstnævnte Maader kan drives, og som Erfaring lærer, paa nogle Steder virkelig drives alt for vidt, ligesom forhen var Tilfældet med Udparcellering ved Salg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-06
Den vigtigste Aarsag til Jndsidderes Fattigdom er, at den aarlige Huusleie er for høit ansat. Naar man alvorligen betænker, hvilke Følger en saa talrig Almueclasses Fattigdom kan medføre, vil man vist ikke nægte, at Huusleie, ligesaa vel som Renten af Capitaler, og Taxten paa Føde- og Drikkevare, bør af hvert Steds Øvrighed bestemmes, og ingenlunde overlades Huuseiernes vilkaarlige Bestemmelser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-06
Indenlandske Efterretninger. Hiøring den 3 November. Ogsaa vor Stad har festligholdt de to sidsthenrundne Dage, der ved at være Glædesdage for et elsket Kongehuus, ogsaa vare det for et hengivent Folk, der, med Hjertelighed paaskjønner sin Monarks høje Dyder. Ved følgende Sang, forfattet af Hr. Kammerjunker og Amtsforvalter Brink Seidelin, udtrykte man sine Følelser og Ønsker. Forresten henvise vi til Aalborgs Avis, hvor mere herfra læses. Hvor Bølger blaa omslynge. Den stolte Kongeby, Og trygge Folk mon bygge. J danske Trones Ly En hellig Glæde luer J Dannekongens Bryst, Og henrykt Folket skuer Sin gode Fredriks Lyst! To Skud af Skjoldungstammen Han sammenføiet har, Den Stamme var den samme Som Seklers Vellyst var. Den Fader sig da fryder, Thi fryder sig det Folk, Og festlig Sang nu lyder. Som rørte Hjerters Tolk! Men Solen og udbreder Sin Glands til fjerne Vraa, Saa Kongeborgens Glæder. Her til vort Samfund naae. J Tanken vi da træde For Fyrsteparret frem, Med simpel Sang paa Læbe. Vi saa tiltale dem: Vor Frederik, du skued Tell's frie Klippelland; For gamle Rom du lued Ved gule Tibers Strand. Dog og paa Danmark Slette Boer Kraft, for Konsten Sands Om dine Dage flette Den vil en herlig Krands."Men saligst Fryd tilsmiler Din Vilhelmine dig, J hendes Hjerte troner De Dyder søsterlig; De gik i Arv fra Fader, De Danskes Drot saa god; De gik i Arv fra Moder, Vor Tyre-Dannebod. O! at naar Eders Fædre, Gid seent - er gangne hjem, Vi længe end maae hædre. I deres Afkom dem! Saalænge Bølger svæve Om Danas grønne Vang, Til Himlens Gud sig hæve For Skjoldungæt vor Sang.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-06
Den 3die d. M. blev Hr. Capitain Hagerup af den kongl. Sø-Etat, Ridd. af Dbr.overrakt af den franske Minister ÆreslegionsOrdenen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-06
Kjøbenhavns Børs, d. 5 December 1828. Hamburg 2 M. - a vista 205, Species 209 Specier solgtes til 12 Rbmk. 8 12 s. Vank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler Rbd. Sal. pr. 100 Specier Svenske Sedler. 523 Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 84 86 Rbd. Sal. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) i Banco. Dito Dito. . . . . . . . . . . Nationalbank-Obligationer. 102 Rbd. r. S. (af Laanet 4 Febr. 1820) i Banco. Dito Dito. . . . . . . . . . 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. 99 1/2 – r. S. Renter pr. 6 Januar 6 pCt norsk Laan, 106 - i Banco. ved Hambro & Søn, 4 pCt. nye norske Obligat. ved r. S. Dito lydende paa r. S. i Banco. 3 pCt. Dito Dito. . . . . . 4 pCt. nye danske Obligationer, 60 1/2 - L. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-09
Nyeste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-09
Skilderie af Kjøbenhavn. Femogtyvende Aargang. No. 99. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 9 December 1828. Tyge Brahes Elskov.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-09
(Fortsat.) aparaMedens dette Optrin fandt Sted paa Knudstrup, var Alting Fryd og Gammen paa den nærmeste Gaard, hvor Tage Krabbe havde samlet alle sine Jagtfæller til et glad Maaltid, og hvor man nu med en god Madlyst, fortærede Adskilligt af det paa Jagten fangede Vildt. Det var netop Hr. Tages Navnedag, og han fei nede den paa det prægtigste. Det lange Egebord var dækket med en Damaskes Dug. Der fremkom to Anretninger, hvoraf hver bestod af i Retter. Den tydske Kok paa Gaarden og den franske Postebager havde anvendt al muelig Umage, for at forherlige Festen ved alskens zirlige og kostelige Retter. Blandt Posteierne faaes to Griffe med udstrakte Vinger, prægtigt malede og forgyldte og med Buxdomblade udstafferede. Foran paa Brystet prunkede det Krabbeske Vaaben. To stegte Grise havde to Æbler i Munden. Paa et Fad, ligefor Vær len, var et Gjeddehoved reist overende, som holdt leveren i Munden, mens Stykkerne laae om ling paa Fadet, bestrøede med Buxdomblade. Midt paa Bordet stod dens Hale overende. Et Fad med Krabber, hvoraf de to største bare i deres Kløer ligeledes det Krabbeske Vaaben, malet med sine behørige Couleurer og prydet med Buxdom. De øvrige Retter bestode af Marsipaner, Viinsupper, Tærter, Karper. Tilsidst kom Confectfade med allehaande kostelige Confiturer paa Bordet. Men det, som der mindst sparedes paa, var Vinen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-09
En meget stor forgyldt Sølvkande, der holdt otte Potter og stod ved Enden af Bordet, blev fyldt. Man drak Skaaler af forgyldte Drue pocaler, og Hr. Tage istemte følgende Vise: Vi leve i Sus, Vi drikke god Ruus, Og ere af Hjerte saa glade; Vi ride paa Jagt, Vi færdes med Pragt, Og stikke til Ringen i Rade; Vi kjende ei Sorg, Men boe i vor Borg Som Ørn paa høieste Fielde; Vi løbe til Dyst Med inderlig Lyst, Og lønnes med Hæder og Vælde; Vi Pigelil sød, Med Kinden saa rød, Paatrykke de hedeste Kysse; Vi finde vor Havn. J Kjerligheds Favn, Hvor Glæder os freidigt neddysse; Vi paagne igjen, Hos Pigelil ven J Fryd uden Lige og Mage; Vi drikke da tæt, Og spille saa Brædt, Mens Terninger løbe saa faae.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-09
Da mærker man det i Sandhed ikke pa Eders Udseende, raabte Tage Krabbe. - "Ski net bedrager, min gode Tage. Jeg føler be selv, hvorledes det er fat med mig, svarede Rig hofmesteren særdeles modfalden. Tak for de Karper, J sendte mig fra Gilselfeld, Hr. Rigshofmester, sagde Tage, som meente, at saa sørgelig en Tale ikke egnede sig for et saa lystigt Lag. "Det er en herlig Fisk, Vort Land er fiskerigt nok, men Karpen, som man kan kalde Konge for alle Fiskene, har dit dog hidtil manglet. Det skal fornøje mig, svarede Rigsholmesteren, naar den har smagt Jer vel. Da si for sex Aar siden maatte forlade Danmark og oppebie udenlands min Konges Naade, sagde jeg til mig selv, vil dit Fædreneland ikke tænke paa dig, saa skal du dog tænke paa dit Fædrineland. Muligen seer jeg det aldrig igien Man skal da i det mindste huske paa Peder Ort naar man spiser Karper eller Krebs, eller høi i de skjønne Sommerdage Frøernes MusilJeg lod, som J veed, siden bringe Karper og Krebs fra Nederlandene til mine Gaarde Giselfeld og Walløe. De begynde nu at blive temmelig almindelige her i Landet. Der er kun faa store Herregaarde i Sjælland, hvor man ei har dem". - Ogsaa i min Hauge, Hr. Rigshofmester, har J stiftet Jer et uforgængeligt, Minde. Naar J kommer derned, skal jeg vise Jer, hvor herligen Poderne af de Frugttræer J sendte os hjem fra Lothringen, blomstre og bære Frugter. Saadanne Æbler har man endnu aldrig seet her i Danmark. Og de budfeldtske Roer, J har indført her, lykkes ogsaa ganske ypperligt. Jeg har et stort Bed deraf. Det kan jeg takke min brave Værtinde i Deventer for, den ærlige Hollænderinde sendte mig Stammer og Frø, da jeg anlagde min Hauge paa Gisselfeld, og de af bedste og udsøgteste Slags.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-09
J har altid som en sand Dannemand tænkt paa Eders Fædreneland, Hr. Peder, sagde Franz Banner. "J har ikke allene fyldt dets Skatkammer, efterat det var aldeles udtømt ved Krigen med Svensken, men J har ogsaa søgt at forbedre dets Agerdyrkning. Under Eders Bestyrelse vil det hele Land snart blive til en delig Hauge." - Min Bestyrelse, sagde Rigshofmesteren, vil neppe vare mere ret længe. Mine Dage ere talte. J er for nidkier i Eders Tjeneste, Hr. Rigshofmester. J arbeider over Eders Kræfter, svarede Banner. - Jngenlunde, kjere Franz. Arbeide tvertimod qvæger og styrker. Men Hjertesorg - det er en Orm, som gnaver lige ind til Marv og Been." - Hjertesorg, Hvad kan Hr. Peder have for Hiertesorg," spurgte Tage. Sørger J maaskee over, at J ingen Børn har?" - Jeg knurrer ikke over Guds Tilskikkelse, var Rigshofmesterens Svar, og jeg ønsker heller at være barnløs, end have et Barn, som Tyge Ottesøn, der vil vanære sin Slægt." - Han begyndte atter at puste, og lagde den sorte Fløiels Kaabe, der synes at være ham til Besvær, fra sig. Jeg kommer lige fra Knudstrup, hvor jeg var reist hen, for om mueligen, at bringe min Frende Tygge paa andre Tanker. Men Alting var frugtesløst. Mine og hans nærmeste Slægtningers alvorligste Formaninger vare spildte. Han er haard som en Kampesteen. Den skarnagtige Qvinde, Christine Barbara, maa ved en Elskovsdrik have bedaaret ham. Hun har vidst at indtage ham saaledes, at han heller vil udsætte sig for hele sin Slægts Forhaanelse, end give Slip paa denne Koglerskes Haand." - Han vil dog vel aldrig gifte sig med hende, Hr. Peder spurgte Franz Banner. - Netop gifte sig med hende, for Herrens Alter vil han lade sig vie til en Ufri. At han tog hende til Frille og avlede Børn med hende, det skulde ei fortryde mig; det er en Uskik; men det er eengang Landsens Skik. Men at han vil sætte en evig Plet paa sin gamle Hædersslægt, at han vil pode en vild Green paa den ældste og ædleste Adelstamme i Danmark, det kan jeg aldrig forlade ham. Den Tanke allene slaaer mig til Jorden, og det er skrækkeligt, at jeg paa min Alderdom skal jeg opleve en saadan Sorg - en saadan Vanære! Det er vor Pligt, mine Venner, sagde han, i det han henvendte sin Tale til de Tilstedeværende, at afværge denne Skjændsel, ikke allene fra vor Slægt, men fra hele den danske Adel." kommer, som J var kaldet, Hr. Rigshofmester, sagde Hr. Tage, vi ere netop nu i Færd med at raadslaae om denne Sag, der ligger os ikke mindre paa Hjerte end Eder. Man fortsatte nu Raadslagningen, under Rigshofmesterens Forsæde. Der blev besluttet, at Christine Barbare skulde stevnes for St. KnudsGildesbroderskab i Malmøe, og Kæremaal der fremføres imod hende. Jhvorvel man vidste, at Gildene ved den Lutherske Læres Jndførelse havde mistet meget af deres gamle Magt og Myndighed, troede man dog, ved kraftig Tiltale og Formanning at gjøre Jndtryk paa et enfoldigt Qvindemenneske, og formaae Christine til at afstaae fra sit Forsæt, at ægte Tyge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-09
Kjøbenhavns Universitet. Antallet af de ved Kjøbenhavns Universitet i de sidste sex Aar Indskrevne har været følgende: (Fortsættes.) Aar. Jalt. Deraf fra offentlige Skoler, Af private 1825 Jan. (3) 1826 Jan. (3) 1827 Jan. (11) 1828 Jan. (1) og fra autoriserede til lærd Lærere de Underviisning bestemte mitterede. Jnstituter. 1823 i Oct. 133 . . 103 . . . . 30 1824 i Oct. 147. . 114 . . . . 33 og i Oct. (162) 166 . . 110 . . . . 60 og i Oct. (137) 140 . . 101 . . . . 39 og i Oct. (149) 160 . . 107 . . . . 53 og i Oct. (194) 195 . . 149 . . . . 46 J Henseende til Hovedkarakteerene, da ere de Jndskrevne tillagte følgende: Aar. Landab. Haud illand. Non cont. Der har været opkastet de Spørgsmaale, om ikke en Overfyldelse af de Studerendes Classe foregaaer, saaledes at Universitetets Freqvents er større end fornødent, for at skaffe Staten sine nødvendige verdslige og geistlige Embedsmænd, hvilket er antaget i en Afhandling: Om Skole= og Universitets-Stivendier i Danmark, betragtet fra Nationaloeconomiens Standpunkt, af Hr. Dr. Nathan David, i hans statsoekonomiske Archiv. 2 B. 1 H. 1827. S. 169. J jurid. Tidsskrift 14 B. I H. læses vigtige bemærkninger derved i en Afhandling.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-09
om Universitetets og de lærde Skolers Freqvents af Hr. Dr. Theol. og Confessionarius J. P. Mynster. S. 183237, og om de videnskabelige Anstalters Bedømmelse; af Dr. A. S. Ørsted, Conferentsraad og Generalprokurør etc.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-09
Om den danske Almanak. Et Brev til Redactionen af dette Blad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-09
J Skilderiet Nr. 27 for Aaret 1827 beDe skildret deres Læsere med sande Farver den danske Almanak saaledes, som den fortjener det, og saaledes som den flere Gange, saavel i Skilderiet, som i Dagen og andre offentlige Blade, i flere Aar er bleven det, uden at dette til den Tid havde været til ringeste Nytte, eller været til ringeste Forbedring for dette National-Product, fremkommet fra Danmarks eneste Højskole og under dens Autoritet. Det var og derfore Oplysningens Venner desto kjærere, da De i Fortsættelsen lod os med gode Grunde haabe, at Almanakken for 1829 og fremdeles vilde blive, hvad den i vor oplyste Tidsalder burde være, og da ei længer, som nu, være et, ikke hædrende, Vidnesbyrd om Udgivernes Villie (thi Evne kan ei mangle) at fremme en saa vigtig Sag, som det upaatvivlelig er, og maa være for et Rige, det være lidet eller stort, at besidde en Almanak, der i Jndhold og Priis er passende for al Stænder. Da Hr. Redacteuren saaledes her oplyst Skilderiets Læsere, om hvad der hidtil mueligen kan have hindret Almanakernes Forbedring er det desmere sørgeligt, at see den for det tilkommende Aar 1829 endnu saaledes, som den har været i de sidste 150 Aar, ligesaa ufuldkommen, ligesaa mysterigs i hvad der kund være til Nytte, og ligesaa – dyr, og De vilde meget forbinde Deres Læsere, om De i Dere Blad vilde med lige Frimodighed fremsætte de Aarsager, der nu, da Forpagtningen af 21 Febr. 1817 er udløbet, synes at have tilintergjort det Haab, De har givet deres Læsere, og ved hvilke Midler det vil være mueligt, at see dette National-Ønske om en forbedret Almanak efter Tiderne bragt til Udførelse, da dette Spørgsmaals Besvarelse er saa meget mere vigtigt, som, den offentligen i flere Aar, og i flere forskjellige Blade fremsatte og beviste retfærdig Anke mod de hidtil havte Almanaker er endn. uafhjulpen.