Viborger Samler, 1789-08-03
See den Wiborger Samler No. 27. d. A. At Baron Holberg har temmelig klarligen beviist, at Fanden selv er en ærlig Mand og ofte beskyldes for Uræt, er vist nok mange bekiendt; men at Døden, som Latinerne kalder Mors, er en grov Æsel, har Hr. H. søgt at beviise i Samleren No. 27, med sit der indførte Jndlæg, hvori Høifornemme og Høistærede Hr. Mors lignes ved en stiv og grusom Barbar. - Dette er dog vel haardt imod Hr. Mors, for hvem saamange, end- og de største Læger, har saa stor en Høiagtelse. - Forfatteren af Jndlægget skriver sig H. som (maae skee) i Følge den tolvte Linie paa den 211te Side betyder Hovmod. Er denne Gisning rigtig, da synes det ikke, at han har villet vedstaae, at Høifornemme Seigneur Mors aldrig havde begyndt at ville bruge sin Lee til at fælde noget Menneske, dersom Hr. Hovmod er først havde forvoldet det; - Dette anfører jo Moses, Paulus og flere bibelskrivere til Undskyldning og Forsvar for Hr. Mors. Jeg paastaaer at Hr. Mors er en ærlig, ja en medliden Mand; thi ei allene kommer han aldrig til nogen, førend han er haardt nødt dertil, og kan beviise, at han har Ordre for sig; men han bliver ofte meget længe borte fra dem, som hæftigen anraabe ham enten med Ønsker eller Forhold, at han snart skal komme og fælde dem. - Dette, som ingen kan nægte, beviiser jo dog, at Hr. Mors ei er en uføelsom Barbar, ei heller fører han nogen til et andet Sted, end det, de i Livet har meest bestræbet sig for at komme til Han, som rangerer over alle Skarprettere, der dog ansees som ærlige, kan ei, mere end de, disputeres sin Ære, og bør derfor ei heller skjændigen vanæres mere end de, men langt hellere synes mig, at han endog for sin høie Alders Skyld fortjener at høitagtes af Hr. H. fremfor alle Hovmodige og andre Narrer. Ei er det til liden Fornærmelse for Hr. Mors, at Hr. H. i bemeldte Jndlæg vil indbilde ham, at Westerwig Stamhuus og Gods ligger ved Siberien, ligesom Hr. Mors var en stor Dommer i Geographien og letteligen kunde forledes til at gaaae vild; men Hr. Mors forstaaer sit Atlas bedre end saa, og gaaer aldrig vild, til Beviis herpaa vil han vist, naar den Tid kommer, kunne finde Hr. H. hvor han endog opholder sig, enten det saa er i eller uden for Siberien, om han endog Millioner Gange bruger mod Dødens Bitterhed det besynderlige og for alle utjenlige Vaaben, han beraaber sig paa i Samlerens 3die Linie, Pag. 212. Havde ei den dyrebare og lærerige Anmærkning været tilføiet, at Agerboernes usle Land sammenlignes med Siberien i Henseende til dets gyselige og ufrugtbare Bierge, kunde Westerwig og Siberien lætteligen forvildet mange, i Geographien Ukyndige, og forvoldet en stor Uorden i Henseende til Brev-Vexlinger, Posternes Gang og Porto Men Anmærkningen forekommer dette. - Jeg føier her til denne Anmærkning, at jeg (og flere med mig) troer, at Hi H. i sit Hierte ønskede (om Ønsker kunde gielde) at selv eie Stamhuset Westervig og dets underlagte Gods, hvor usselt han end for andre udraaber det, og at al hans Udraab ingensinde kan hos Kyndige og Retsindige rokke det allermindste af den nu værende Stamherres faste Credit. Hvorvidt alt Folket i hele Thye har været stolt, eller viist sig tilbøieligt hertil, efter den 10de Linie Pag. 211 i Jnd lægget, kan det selv afgjøre med Hr. H. efter Lov og Forordninger; – Men for de af Hr. H. mod Hr. Mors alt for fornærmende Beskyldninger og Udtrykke reserverer Hr. Mors sig sin Ret til paa sin Tid og paa sit Sted at søge og tiltale Hr. H. Minervæ Mænd som saadanne ere) overlades, om de ellers agte det Umagen værdt, at struppe Hr. or den store Fornærmelse, han har tilføjet dem. Anno Domini 1503 cum Viburge Randrusiam iter faceret, M. Janus Christophori Canonicus Ripensis, seqventia æneis Literis saxo infira ivenit in valle qvadam dicta VAl. HS VIRENS. vulgo Grøn DallCarcer erit, Ecclesia. Magna Neqvam gloria, Prudentum rara Copia. Villeseet vir Danicus, Ni totus sit Germanicus. Merces vendet Nobilis: Clerus arabit flebilis, Ruris erit cultor vilis.