Københavns Adresseavis, 1765-05-01
Paa 5 Spørsmaal i No. 47, hvorledes Brand KorniHveden kand forekommes, svares. Bønderne veed, at en riig Høst beroer meget paa Sæde=Kornets Godhed, i sær hvad Hveden angaaer. Mange veed ikke, at det beste Korn, som gjemmes til Udsæd, bliver fordervet, naar man lader Brand=Kornet blive deriblandt, og falder i Forundring over, naar de siden i Høstens Tid faaer næsten intet andet, end Brand=Korn igien. Man vil da herved meddele alle Landmænd og Bønder et Middel, som af Erfarenhed er befundet got. Tillot, Medlem i Videnskabernes Academie i Trianon, har efter Kongelig befaling anstillet samme, deels for at erfare, om det var sikkert og tilforladeligt, at Brand Kornet anstikker det gode Korn, og deels for at prøve Virkningen af Middelet derimod: Er SædeKornet reent, og uden sorte Pletter, saa vasker man det blot allene i den Lund, hvorom vi strax ville give Underretning; men dersom det har Pletter, saa maae man først vaske det i Regnvand, eller rindende Vand, og først komme det i Luden, naar der ingen sorte Pletter meere ere paa det. Denne Lund tillaves paa følgende Maade: Man tager Asken af friskt Træe, som ikke har ligget i Vand, kommer den i et Kar og slaaer Vand derpaa. Til 4 Pd. Vand maae man tage et Pund Aske. Heraf faaer man en temmelig sterk Lund; denne lader man siden blive varm, og lader saa meget ulædsket Kalk opløses derudi, at den faaer en Melkefarve. Af 100 Pund Aske og 200 Potter, Vand faaer man 120 Potter Lund; dertil kommer man 15 Pund Kalk. Denne Lund er tilstrekkelig nok til Hove Maader Hvede, hver Maade beregnet til 10 Pund og koster meget lidet. Naar denne Lund er bleven saavidt kold igien, at man kand holde en Haand derudi, saa kommer man Hveden i en Kurv, som ikke er flettet for tet, og som maae have 2 Haandhanker, og dypper den adskillige Gangerned i Luden, hvorhos man omrører Kornet med Haanden, eller med en Træstok, saa at det bliver lige vaade overalt. Derpaa tager man Kurven op, og lader det Vaade løbe fra; siden breder man Kornet ud og lader det tørres. Der paa fylder man Kurven paa nye igien med Hvede, og bær sig ad ligesom forhen er meldt, indtil man er klar med al Hveden; men man maae hver Gang røre Luden omkring med en Stok. Paa No. 47. 2) Man varmer Glas=Ruden over en lind Kul-Jld, naar man vil legge Kobberstykket derpaa, og den er vel varm, stryger man den over med Terpentin, som man ligeledes har ladet smelte ved Gløder. Derefter legger man Kobberstykket paa Glasset, efterat man først paa den hvide Side har anfugtet det med en vaad Svamp, dog ikke alt for sterkt, og trykker det fast med et Tørreklæde. Siden gulder man Papiret bort med Fingeren, men det maae skee forsigtig og ikke alt for haardt, saa at man ved Afgnidningen ikke beskadiger Aftrykken, som formedelst Terpentinen bliver siddende paa Glasset. Tilsidst kand man male Aftrykken enten med Vand= eller OlieFarve bag paa, og dertil kand bruges alle sædvanlige Conleurer. Spørsmaale. Er det en gandske uforbigiengelig fornøden Sag, at tage Byg Malt til Hielp naar man brænder eller disstillerer Brændeviin, eller kand man uden samme faae ligesaa got og meget Brændeviin af en Satz, Er det første sandt hvori bestaaer da egentlig Maltets Nødvendighed? Er der maaskee meere Spiritus i en Skieppe Maltend i en Skieppe Rugskraa, Eller bestaaer Maltets Nødvendighed i at sette Meskningen i Giering?