Berlingske Tidende, 1812-09-14
J Mai 1806 erklæredes alle Fastlandets Kyster fra Elben til Brest, e inclusive, i Blocadestand. Ved denne Handling bleve Folkerettens Grundsætninger, - Grundsætninger, som i Aarhundreder have af n gjort og bestemt Grændserne mellem de krigførende og de neutral Magters Rettigheder, - krænkede. Efter Folkeretten, saaledes som Storbrittanien selv har erkiendt den, er ingen Blocade lovlig, med mindre den iværksættes med en forholdsmæssig Magt; og man kan et vistnok ikke paastaae, at en forholdsmæssig Magt har været anvendt til denne Blocade, i dens hele Udstrækning. Om Storbrittanien var te eller ikke var istand til, lovlig at udføre en saa udstrakt Blocade, for den Krigs Skyld som det havde at føre, og som krævede en betydelig Søstyrke, er et Spørgsmaal, man ikke paa dette Sted behøver at undersøge. Det er nok at vide, at den tilstrækkelige Magt ikke blev en anvendt; og dette er indlysende af Udtrykkene i Blocadeerklæringen ve selv, hvori kun en forholdsviis meget ubetydelig Kyststrækning erklæ90 redes i den strængeste Blocadestand. Det Uretfærdige i Forholds de reglen blev kun meget lidet formindskeet ved denne Omstændighed. as Saasnart Blocaden ikke blev iværksat med en tilsvarende Magt, blev de den ulovmæssig, hvad Aarsagen til denne Mangel end maatte være. o. En krigførende Magt, som forkynder en Blocade, kan ikke, under nogetsomhelse Paaskud, unddrage sig for at udføre den med tilstrækkelig Styrke. At formilde en Blocade, som man ikke kunde vedlige der holde, vilde hos en krigførende Magt være en Lomfældighed, der var ligesaa stridende mod Fornuften, som fornærmende mod Folkeretten At giøre sig en Fortieneste af at give efter i en Straf, som man - ikke har Magt til eller ikke holder for tienligt at udøve, vilde værDe en ny Maade at giøre Indgreb i de Neutrales Rettigheder paa Com fod mitteen anseer det for sin Pligt at anmærke, at denne Forholdsregeaf den brittiske Regiering ikke synes at være taget i den Mening, man siden gav den. Naar vi overveie alle de omstændigheder som ledsagede denne Erklæring, fornemmelig den udmærkede Statsmands Cad racteer, der forkyndte den, holde vi for, at den er affattet i en fret i delig Hensigt, og for at komme til en Afgiørelse af alle de Stridspunkter, som fandt Sted mellem de Forenede Stater og Storbrittanien, Hans Død tilintetgjorde dette Haab; og Forholdsreglen anvendtes siden i et andet Øiemed. Hans Eftermænd have benyttet den som Paaskud for det uhyre Anmasselsesystem, der i saa lang Tid har svækket og nedtrykt vor Handel. Den Handling af den brittiske Rigiering, som dernæst kræver vor Opmærksomhed, er Conseilordren af 7de Januar 1807, hvorved denentrale Magter forbydes at drive Handel mellem Frankrigs og dets Allieredes Havne, og noget andet Land, hvormed Storbrittanien ikke frit kunde handle. Ved denne Ordre blev den Fordring fra Engellands Side, som ingen anden Magt hidtil har gjort, nemlig at de Neutrale ikke maatte afsætte deres Ladninger i dets Fienders forskellige Havne, i fornyet med endnu flere Fornærmelser. Alle dets Fiender, hvor stort si deres Antal end maatte være, og hvorlangt de endog laae borte fra hverandre, betragtedes som een eneste; og samme Handel forbødes med de Magter, der havde Fred med Engelland, og som, af politiske er Aarsager, havde ophævet eller indskrænket Handelsforbindelserne med det.