Viborger Samler, 1837-10-03
Stiftsprovst Clausen ligger meget syg, og man tvivler om, at hans Liv staaer til at redde. Beholdt vi endnu i 2 Aar denne værdige Religionslærer, der under alle Omskiftninger er bleven sig selv og sit hellige Kald tro, da vilde vi kunne lykønske ham til den høie Alder af firesindstyve Aar. (Meddeelt til Aarh. Av.)Hr. Lieutenant A. B. Hoffmeyer har i Kjøbenhavnsposten ladet indrykke Følgende: "Rygter, som circulere her i Byen i Anledning af de faa Ord, hvormed jeg ledsagede Hagels Begravelse, bevæger mig til at offentliggjøre disse. Man vil derved maaskee hindres i, at kalde mig en exalteret Ven af Hage, i det den af mig udtalte Tanke er meget almindelig, saa gammel som Videnskab og Konst, og dens Anvendelse ved denne Leilighed alene faaer Værdi ved den Oprigtighed, hvormed jeg beklager Fædrelandets Tab. Mine Ord vare følgende: "Fordom og slet Vane vare blandt de mest haardnakkede Fiender, som vor bortgangne Ven med saa meget Held vidste at bekæmpe. Man har sagt, at han skildrede for mørkt. – Oh, tvertimod, Hans Bestræbelse var netop at udbrede Lys over det, som Fordom og Vane ønskede skjult i Mørke. Derfor skjælvede disse, naar han greb sin seierrige Pen, for med Sandhedens Kraft at sønderrive det for Lyset; uigjennemtrængelige Toppe, som de møisommeligen gjennem svundne Aarhundreder umærkeligen sammenflikke for vore Dine. Derfor skjælvede de, naar han saaledes for Mængden belyste de hidtil usynlige Traade, ved hvilke de som Marionetter tumle Menneskeheden om efter Godtbefindende. – Nu er Du fri, Fri er Din Tankes Flugt; fri Din Villie, den hildes ikke meer af disse Jordens Baand, Men vi staae endnu omgivne af dem tungsindige tilbage, idet vi mindes med Taknemmelighed, hvor mange saadanne Baand Du alt har løsnet; med Smerte, at vi end ventede Tusinderoverhugne af Dit seiervante Sværd, men derhos ogsaa med det faste Forsæt, Enhver paa sin Plads og Enhver efter sin Evne at vandre i den ædle Hages Fodspor." Sjette Hefte af Minerva, ved Hr. Over-Krigscommissair Ost, hvilket i disse Dage er udkommet, indeholder flere interessante Artikler, f. Ex.: "Angaaende Brugen og Misbrugen af Trykkefriheden i Danmark, "Bidrag til Dagens Historie, i Anledning af Hr. Overlærer Hages Domfældelse, og "Om den psychologisk mærkelige Arrestant P. C. Worm." Mod Slutningen af denne sidste Artikel bemærker Forfatteren: "Jfølge de Oplysninger, som hidtil haves i denne gaadefulde Sag, uddrager jeg deraf følgende Resultat: 1) Det eneste Visse er at Tønder er fundet død, uden synlig Tegn paa voldsom Dødsmaade, og 2) at Worm har været i Besiddelse af nogle af hans Eiendele. 3) Det er remeligt, at Tønder ikke er dræbt, men død af Skræk Ærgrelse, Apoplexi, Sult, o. d. 1. 4) Eller, hvis han er dræbt, da er det ikke skeet af Worm, eller af Worm alene, og 5) at Tønder i alt Fald aldeles ikke er død paa den af Worm angivne Maade. Med Hr. Genetalrigscommissair Neergaard mener jeg at man heller maa anstille ti overflødige Undersøgelser, end savne een, naar denne muligen kunde lede til Sagens end større Oplysning og Vished. Hvor høist forsigtig man maa være med at fæste Lid til Forbryderens Selvanklage, herpaa kan Worm ogsaa tjene til Exempel; han paadigtede sig selv, uden fjerneste Anledning, langt større Forbrydelser end den: at have dræbt Tønder De Herrer Mechanici Brødrene Møller fra Varde, som den 22de Septbr. optoge en Baad, der var nedsænket i Qvæsthuuscanalen paa Christianshavn, og af hvilke den ene Herr Møller i nogen Tid opholdt sig paa Bunden i Overværelse af en stor Mængde høie Vedkommende og omtrent tusinde andre Tilskuere, agte, som man erfarer, i Begyndelsen af October Maaned at gjøre en Reise til Stokholm, hvorhen de ere kaldede, for at optage fra Havbunden en Foustage med Penge. (Berl. T.) Baade det nye Stykke "Kujonen" og "Ambassadricen" ere i forrige Uge blevne udpebne paa Kjøbenhavns Theater. Man fortæller, at LogeSjonere, der ikke have erholdt rigeligt Udbytte ved sidstnævnte Stykke, skulle have foranlediget dets Fald. – Smukke Grunde og smukke Kunstdommere! (Hemp. Av.)