Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-01-16
Hvis det ellers kan interessere Berl. Tid." at kjende vor personlige, politiske Troesbekjendelse, som den forresten mange Gange har kunne læse i dette Blad, saa er den til Tjeneste, og vi skulle skrive den saa tydeligt, at selv Berlingeren skal være istand til at forstaae den, skjøndt vi gjerne gjøre Afkald paa hans Bifald. *) Vi ville bede Berlingske at see efter i Stændertidenden S. 1995, S. 2016 og S. 2057, hvor den vil finde, at denne Tanke, som Berlingske ikke har kunne faae i sit tykke Hoved, er udtalt af Godseier Tutein, Directeur Sager og Etatsraad Bang, og vi vilde kunne anføre flere Steder derom endog af Commissarius, hvis vi ikke ansaae det for ganske overflødigt. Vi ansee Absolutismen for at have havt sin fulde Berettigelse i Verdenshistorien, og hvor den ikke blev indført, gik Staten i Reglen taget tilgrunde, hvorpaa Polen og Venedig kan tjene til Exempel; i den Grad var denne Statsform en historisk Nødvendighed. Men vi troe paa den anden Side, at Absolutismen har udspillet sin Rolle, at den har fuldbyrdet sit Kald, og at den overalt vil blive nødt til ved frie Forfatninger at kalde Folket til Deeltagelse i Statstyrelsen. En saadan fri Forfatning ansee vi for et stort Gode for et Folk, ikke for de Besparelser, som den medfører, hvorom der turde være Tvivl, men for den stærke, kraftige, selvstændige Folkeaand, den udvikler, og en saadan fri Forfatning vil Danmark ogsaa faae; men forend det skeer, maa man først vide, hvoraf Danmark, eller den danske Stat bestaaer, thi det veed Jngen, ikke engang "Berl. Tid." med al sin Viisdom. Vi ansee endvidere Eiendomsretten for hellig, og den Stat, som rokker ved den, rokker sin Grundpille; kan Fæsteforholdet, som er en Hindring for Agerbrugets Udvikling, afskaffes, saa bør det skee, men saaledes som det hidindtil er skeet, ved frivillig, successiv Overgang, til Selveiendom, men ikke ved vilkaarlige Forholdsregler; Andet have vi aldrig hverken tænkt eller sagt. Vi ansee Trykkefrihed uden Censur for et saa stort Gode, at vi, hvis man tilbød det danske Folk Valget mellem en Constitution med Censur, og ingen Constitution, men Trykkefrihed uden Censur, for vor Part ubetinget vilde stemme for det Sidste. Men vi mene, at den Roeskildske Forsamling har tilbudt en altfor høi Priis for at blive den Levning af Censur qvit, som vi endnu have, baade en Række personlige Garantier og Cautioner. En af Delene kunde vel have været nok. Denne bemærkning bede vi Berlingske om at tage til Hjerte, da den deraf vil kunne see, at vi slet ikke ere af den Mening, at der ikke maa stilles nogensomhelst Betingelser for den journalistiske Virksomhed. Det er endelig vor Overbeviisning, at ligesaa lidet som der i Jndividernes Liv kan finde en pludselig Overgang Sted fra aandig Trældom til aandig Frigjørelse, ligesaa lidet kan det skee i Nationernes Liv, hvor Udviklingen gaaer uendelig langsommere for sig end hos Jndividerne. Frankrig har maattet betale blodige Lærre penge fordi det har forsyndet sig mod denne Sandhed, og Spanierne maae endnu den Dag idag see deres herlige Land ødelagt, fordi man i velmeent Jver har villet indføre Jnstitutioner, som ingen Rod havde i Folkets Bevidsthed eller Udvikling. Berlingske vil heraf kunne see, at vi ere saa langtfra at være Radical, at vi nok snarere høre til den af de Radicale saa forhadte doctrinaire Skole.