Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-04-07
Den store udmærkede Componist Beethoven er død i Wien den 26 f. M. J næsten fire Maaneder havde han lidt af en smærtelig Sygdom, Vattersot. Neppe erfarede man i London, at denne i Tonekunsten store Mands Liv var i Fare, førend en af hans varmeste Venner og Højtagtere, Hr. Moscheles, for det derværende philharmoniske Selskab berettede hans Tilstand, og det blev i en stor Forsamling enstemmigen besluttet at yde ham Hjelp, ei blot for engang, men at give ham bestandigen hvad hans Omstændigheder fordrede. Selskabet lod ham strax ved Handelshuset Rotschild sende 1000 Fl. C. M., med Tilkjendegivende, at han intet maatte spare, som kunde have Virkning paa hans Sundheds Forbedring. Han var og i de ypperste Lægers Hænder. Hans Omgivelse bestod af hans Ungdomsven, den keiserlige kongelige virkelige Hofraad v. Breuning, og hans mangeaarig prøvede Ven Musikdirektør Schindler. (Meddeelte. Hertugdømmet Oldenborg. - Det for os Danske mærkværdigste Land i Tydskland, er Hertugdømmet Oldenborg, Stamhuset for den Kongeslægt, som nu siden 1448 har regieret det danske Rige. Fra Aaret 1687 til 1773. hørte det, som bekjendt, til Danmark, men i sidstnævnte Aar bleve Grevskaberne Oldenborg og Delmenhorst afstaaede til det daværende Hoved for det Holsteen Gottorpske Huus, Storfyrste Paul Petrowitsch, mod at han igjen overlod sin Andeel af Holsteen, og af denne igjen til den yngre Linie af sit Huus, hvorved endeligen de Tvistigheder, som siden et Aarhundrede forstyrrede Nordens Rolighed, bleve bilagte. Dette Grevskab blev 1774 ophøiet til et Hertugdømme. J den Kamp, som i nyere Tider endte Napoleons Vælde, spillede Oldenborg en, skjøndt umiddelbar, høist betydelig Rolle. Efter det tydske Riges Opløsning og Rhinforbundets Stiftelse, 1806, blev det befriet for denne Forbindelse, i hvis Spidse Napoleon stod. J den paafulgte franske Krig mod Preussen besatte den med Frankrige allierede franske Armee d. 5 Nov. 1806 uformodet Jever, som fordum havde hørt til Oldenborg, men nu var tilfaldet Keiser Alexander, og tog alle offentlige Kasser i Beslag, trods Landets fuldkomne Neutralitet. De hollandske Generaler Broux, Daendels, Bonhanne erklærede sig efter hverandre for hollandske Gouverneurer, medens Hertugen befandt sig i Eutin. Men allerede d. 12 Dec. samme Aar maatte den hollandske Minister for de udvortes Anliggender erklære, at Casserne vare blevne tagne i Beslag af en Vildfarelse, og saaledes vendte Hertugen, tilbage i sit Land 5 Jan. 1807. - J Tilsitfreden blev Jever afstaaet af Rusland til Holland; Oldenborg skulde forblive "i fuldkommen og fredelig Besiddelse af Hertugdommet. Men Napoleon brød dette Løvte 1807, d. 11 Nov., allerede derved, at han tilstod Kongen af Holland, ved Fontainebleautractaten ogsaa Herlighederne Kniephausen og Varel med alle Souverainetetsherligheder, uagtet Souverainetetsrettighederne over Varel tilkom Hertugen og Oldenborg protesterede formeligen derimod. Derpaa besatte franske Douanierer Landet, og Hertugen, saae sig 1808 paa Monarkernes Congres i Erfurt bevæget til at gaae ind i Rhinforbundet, hvorimod efter Napoleons Villie Hertugens Souveminetetsret over Varel erkjendtes, og Kongen af Holland trak sine Tropper og Civilofficianter tilbage og Grev Bentink fornyede hos Hertugen, sin Homagialleed over Varel. Men desuagtet erklærede Napoleon, efter Senatusconsult af 14 Dec. 1810, alle Lande imellem Nordsøen og en bestemt Linie i Sønden, hvori ogsaa Oldenborg laae, for Bestanddele af Holland. Hertugen til bod man et Landeskifte, men saalidet som en Fader bortbytter sine Børn, vilde han samtykke i sine Undersaatters Bortbytning, og saaledes blev, under de Modforestillinger, der grundede sig paa Tilsitfreden, alle Landets Casser d. 24 Dec. 1811 forseglede af fransk Militair. Et nyt Decret fra Napoleon af 22 Jan. løste Tvivlen om hans Hensigt, at overdrage Hertugens Souverainctet til Fyrstendømmet Erfurt, og Hertugen maatte med Arveprindsen, uden at kunne oppebie Udfaldet af Ruslands Mellemkomst, vige for den Præfect, der af Davoust var sendt til at tage Landet i Besiddelse. Men Napoleons Ord: Det er for stedse forenet med det store Rige, skulde ikke gaae i Opfyldelse, tvertimod skulde det lille Oldenborg vorde den første Gist til Moscous Brand den første Aarsag til at standse den franske Keisers store Lykkeshjul, og siden forene ham for stedse med St. Helenas Klippe, istedetfor Oldenborg med det store Rige. Da han overmodig brød Tilsitfreden, protesterede Rusland, angaaende Oldenborg; men desuagtet blev Landet udsuet og tyranniseret af de Franske, og i den nu paafulgte fransk russiske Krig udmærkede Hertugen sig ved Oprettelsen af en russisk tydsk Legion, og Arveprindsen i Slaget ved Borodino, ved sit Heltemod. Først d. 27 Nov. 1813 kunde Hertugen vende tilbage til Oldenborg. Ved Wiener Congressen fik han Titel af Storhertug, hvilken han imidlertid ikke antog, og det ny Fyrstendom Birkenfeld, dernæst af Keiser Alexander først Forvaltningen og siden den fuldkomne Besiddelse af Herskabet Jever og Kniephausen. Meget søgte nu Hertugen at udvide de førKrigsurolighederne begyndte Anstalter, og anvendte store Summer paa veldædige Indretninger. Allerede 1818 var hele Landets Gield betalt. Det halvtredsindstyvende Jubilæum i Anledning af den nuværende Linies Besiddelse af Hertugdømmet blev feiret 1823, og ved denne Leilighed holdt Geheimeregjeringsraad Runde, Forfatter til kurgefaste oldenburgische Chronik. Oldenb. 1823, hvoraf de her anførte bemærkninger ere tagne, en Tale, hvori han, som Øjenvidne, skildrer Landets Fremskridt i Flor. Enhver, siger han iblandt andet, som endnu for tyve Aar siden saae Oldenborg, og nu seer det igjen, gienkjender neppe Staden; de gamle Volde ere forvandlede til smagfulde Alleer og Haveanlæg; Sumpene ere udtørrede eller udfyldte, og i altid fugtige Enges Sted reiste sig en Forstad, der i Skjønhed ligner de smukkeste Pladser i Weimar og Gotha. De skjønne Konster ere blevne befordrede ved Antik= og Malerie Samlinger, ved Slotte for Arveprindsen og Sønnerne af den i Rusland døde yngre Prinds, saavelsom ved andre offentlige smagfulde Bygninger, som ere lagte ind i den ellers skumle Stad. Hvor befæstet Undersaatternes Vel er, sees deraf, at efter den sidste Oversvømmelse, som ogsaa hjemsøgte en stor Deel af Oldenborg, allerede nu alt det Ødelagt, for størstedeel ved Hertugens og Arveprindsens Hielp, atter er istandsat, medens i det Hannoverske Vandet paa det faste Land endnu har Ebbe og Flod.