Den Vest-Sjællandske Avis, 1841-01-28
J Aaret 1840 har det overordentlige Antal af 115 Studerende underkastet sig den theologiske Emhedsexamen, og da kun 11 enten allerede vare Candiaarer eller havde to Gange indstillet sig i Aarets Løv, er Candidaternes Tal blevet forøget med 104. Dette en det største Tal, som noget Aar kan opvise, du det overstiger det hidtil høieste Antal i Aaret med 10, og dog staaer dette Tal ikke saaledes som Undtagelse, at det enkelte Aars Overmaal ikke skulde fremkalde de alvorligste Betragtninger; thi naar vi udregne Mellemtallet for de sidste Aar, i hvilke Gjennemsnitstallet har antaget den sidste Forhøielse, finde vi, at i Aarene 18361840 er Candidaternes Tal aarlig blevet forøget med 20 eller 71, medens Gjennemsnitstallet for Aarene 1822-1835 kun var 53 54, og mellem Aarene 1812-1822 kun 5768. (Fædrel.) Criminalsag. Det sidste Rumer af "Coll. Tid." meddeler efter Acterne en meget udførlig Beretning om den i Høiesteret den 28de Oct. f. A. paadømte Justitssag imod Møllerenken Margretha Petersen af Hagested, for dobbelt Giftmord, Brandstiftelse, Tyverie m.m., og beretter derhos, at Dommen ved allerh. Resolution af 6te d. M., i Overeensstemmelse med Høiesterets og Cancelliets Jndstillinger, er formildet, saa at Domfældte er hensat til Arbeide i Kjøbenhavns Tugthuus paa Livstid. - Det er ikke alene den tidligere Omtale af denne Sag i offentlige Blade, som bringer os tilbage til den, efterat Delinqventindens Skjebne nu er afgjort. Men den har Krav paa gientagen Omtale, fordi den baade i psychologisk og i politisk Henseende er meget mærkelig. Vi finde her, ligesom i den Sag imod Ane Rasmusdatter, der ved Høiesteretsdom den 15de Juni 1836 afgjordes saaledes, at Tiltalte blev aldeles frifunden, et af stærkt Hysterie lidende Fruentimmer, som anklager sig selv for at have begaaet Mord for endeel Aar siden, men desuagtet ikke dømmes for denne Forbrydelse, fordi intet af hendes Selvbekjendelse uafhængigt Beviis bestyrker Selvanklagen. Og næsten samtidigt dermed have vi læst Beretningerne fra Frankrig om Mad. Lafarges Domfældelse ved Edsvorne, uagtet hendes vedholdende Benegtelse, uagtet et talentfuldt Forsvar, og uagtet de forskjellige Undersøgelser af Liglevningerne, ligesom i nærværende Sag, havde givet aldeles modsatte Resultater, og derfor ingen Vished og Forgiftelse kunde være forhaanden. - Hvormange Justitsmord af Edsvorne skal der vel til, førend det almindeligen bliver erkjendt, at Retfærdigheden ikke er sikker, hvor en Jury raader for Liv og Død, – Men vi have fremdeles i denne Sags Behandling et aldeles nyt Phænomen, forsaavidt vi finde ikke alene den sædvanlige gjentagne Kritik foretaget af Undersøgelser over et Spørgsmaal af den legale Medicin, men her tillige det første Exempel paa en Appel i lægevidenskabelig Henseende fra vort Fædrelands Auctoriteter til udenlandske Videnskabsmænds Meninger. Om disse imidlertid have faaet nogen Vægt ved vore Domstole, er det efter Sagens Omstændigheder, og da de fremmede Lærde vare indbyrdes af ulige Meninger, ikke muligt at skjønne. Kun saameget er klart, at vore Domstole have fastholdt den Grundsætning, at Jngen ved Selvanklage kan forlede vore Domstole til et Justits mord, men at Retfærdigheden fremdeles kun uddeles efter virkelige Beviisligheder. Margretha Petersen er nemlig kun dømt for Mordbrand, hvorpaa Selvanklagen tillige gik ud, men dette kun, fordi forskjellige Vidners Forklaringer understøttede Delinqventindens Udsagn desangaaende. (Berl. Av.)