Københavns Adresseavis, 1765-08-12
Efterretning om alle de Bøger, der handler om Dievelens legemlige Magt, samt deres Jndhold og Værdie; - iligemaade mine egne Betragtninger og Erfaringer, om de vigtigste Stykker i denne Sag, saa og de merkværdigste Historier og rimeligste Fortællinger." Han anfører først en Pavelig Bulle eller Forordning, som Pave Innocentius VIII. udgav Anno 1484, hvor ved Grunden blev lagt til de paafølgende forskrekkelige Here. Processer i Tydskland og andre Lande, med hosføyede Anmærkninger, hvorom ved Leylighed skal meddeles Efterretning; (thi man vil ikke binde sig til Skriftets udgivne Orden ved at give Udtog deraf udi disse Blade). Dernæst giver han Underretning om Hexe=Hammeren (MalleuMalesicarum, et Skrift, som blev udgivet Anno 1489. til Hexe=Processernes Stadfæstelse og Understøttelse. Naa han derpaa har anført Pave Johannis XXII. Bulle imod Hexer og Troldfolk, saa meddeler han følgende: Merkværdigt Exempel paa en af de allerførste Hexe=Processer. Anno 1459, tildrog sig følgende fæle Begivenhed i Landet Artois. Man sagde, at der var visse Folk, Mænd og Koner, som om Natten ved Dievelens Hielp bleve bortførte fra det Sted, hvor de vare, og kom pludselig til visse fraliggende Steder i Skove eller Ørkener, hvor der fandtes mangfoldige Mænd og Qvinder. Sammesteds forefandt de Dievelen i en Mands Gestalt; men de fik aldrig hans Ansigt at see. Dievelen oplæste hans Bud og Forordninger for dem, samt hvorledes de skulde tilbede og tiene ham. Han gav dem nogle Penge; gjorde dem et Giestebud, og gav dem Viin og Mad i stor Mængde, hvormed de forlystede sig; og naar det var skeet, befandt en hver sig pludselig paa sit Sted igien, hvor de vare komne fra. Over denne Daarlighed bleve adskillige fornemme Folk. saa og ringere, daarlige Qvinder og saadanne, paagrebne, fængslede, og saaledes piinte og martrede, at nogle bekiendt te, det havde tildraget sig ligesaadant med dem, som ovenmeldt er, og desuden tilstode de, at de i deres Forsamlinger havde seet og kiendt mange fornemme Folk, Prælaten og Herrer, nemlig, efter den gemene Sagn, saadanne som Jnqvisitorerne og Dommerne nævnte for dem og lagde dem i Munden, saa at de under Pinen og Marterne an gare, at de havde gandske vist seet dem sammesteds. Nogle af saadanne Angivne bleve da ligeledes paagrebne og martrede saa længe, indtil de endelig maatte bekiende de samme. De ringe og fattige Folk bleve henrettede og brændte paa en umenneskelig Maade. Andre, som vare rige og mægtige, kiøbte sig løse med store Penge, for at undgaae Straffen og Skammen. Nogle af de Fornemste løde sig dog og oversnakke af dem, som forhørte dem, der lovede, at de ingen Skade eller Straf skulde faae, naar de bare vilde tilstaae den omspurgte Sag. Andre udstode Marterne med en forunderlig Bestandighed, og vilde intet bekiende til egen Skade. Mangfoldige bestak Dommerne, for at slippe for Straffen. Andre rømte bort Alle retskafne Folk indsaae, at denne Anklagelses Maade var en Sag, der var opspunden af onde Mennesker, for at styrte nogle brave og fornemme Folk i Fordervelse, til hvilke de havde Had, eller og for at beskiemme dem, og at de af Ondskab allerførst lod martre nogle liderlige Folk, som de tvang til at udlegge de Fornemme, hvilke de navn gave for dem. Dette fortælles af Monstrelet i hans Cronique, og er saa meget merkværdigere, siden han levede strax efter den Tid, at dette tildrog sig. (Mere skal følge.)