Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-01-06
Jndsendt.) Ved et Prøvevalg paa en Deputeret og en Suppleant i det 13de Valgdistrikt for de mindre Landeiendomsbesiddere, som afholdtes i Langeskovs Kroe den 30 Decbr. 1846, hvortil efter Jndbydelse Deputationer fra 33 Sogne i Distriktet gav Møde, blev Amtsfuldmægtig og Gaardeier Hansen i Sødinge valgt med 32 Stemmer og Proprietair Berg i Hunderup med 28 Stemmer. Professor Schouw i Kjøbenhavn havde mange Vælgere, men da det forudsaaes at han ikke kunde blive valgt til Deputeret, men kun til Suppleant, og der tillige var Formodning om, at han muligt iforveien vilde blive valgt i et andet Distrikt, saa tog endeel af hans Vælgere deres Stemme, tilbage ved Prøvevalget. Endnu et par Ord til flere Fædrenelandsvenner. Man tillader sig endnu en Gang at henvende sig til Fædrenelandsvennerne, men sandelig ikke for at forbittre dem Glæden over, at de formeentligen lede Stændervalgene her i Provindsen, thi derpaa vilde de, om endog Valgene tilfældigen traf de af dem anbefalede Candidater, dog ingen Jndflydelse kunde øve, derfor er vælgernes Borgersind og de skeete Forhandlinger tilstrækkelig Borgen; ligesaalidet skal man ved disse Linier søge at belære dem, der ikke ville belæres; men man antager, at der deels er fuldkommen gyldig Opfordring til for Fremtiden at forhindre al anonym Raadgiven i denne Retning, hvor aaben frimodig Færd er meere nødvendig end i andre borgerlige Anliggender, og deels skeer det fordi der i deres seneste Jnserater findes nogle bemærkninger, der trænge til yderligere Belysning. Hertil henhører blandt andet den særegne ufeilbarlige Selvtillid, der ogsaa røber sig ved et Slags ophøiet Medlidenhed, hvormed de see ned paa Modparten, der ikke er Fædrenelandsven i den Betydning, hvori de tage dette, vistnok ofte misbrugte Ord, saavel som i Særdeleshed den Arrogance, hvormed de skalte og valte med Næstens bedste Eiendom, hans Omdømme blandt Medborgere, medens den retsindige Borger, netop paa Grund af denne Anonymitet, ikke tilfulde kan give dem den fortjente Løn for dette Uvæsen. Hvilken Forskjel findes der med Hensyn hertil imellem den Maade, hvorpaa hine 34 agtbare Mænd i Kjøbenhavn ere fremtraadte, og paa den, som her finder Sted, Hvis Fædrenelandsvennerne, som Grund herfor, paaskyde det AfhængighedsForhold, hvori de skulde befinde dem, da have de rimeligviis dette tilfælleds med hine, hvoraf Pluraliteten ere Statens Embedsmænd, og man har dog i Kjøbenhavn ikke undslaaet sig formed Navns Nævnelse at yttre sin Mening om et af Fædrenelandets vigtigste Anliggender, men efter Evne og oprigtigen virket for Valgenes heldige Udfald. Man kunde næsten fristes til at troe, at de frygtede for at gribes i en eller anden uhyggelig Gierning, thi ellers lader denne paniske Skræk sig vanskelig forklare, i Særdeleshed da den milde Regjering i ingen Henseende forbyder sine Embedsmænd at yttre deres Mening, om de foreliggende Anliggender, eller endnu mindre misbillige de forskjelligste Anskuelser. Naar denne Anonymitet, efter det Anførte, saaledes ikke kan ansees begrundet ved en saadan Frygt, kan den efter min Formening kun forklares ved Mangel paa Tillid, enten til Klangen af deres eget Navn, eller til deres Raad. Man paastaaer endvidere, at Meningen ikke træder tilbørligen frem i vort Jnserat, men kan denne misforstaaes, naar der forlanges Navns Nævnelse og Motivering for den skeete Udpegen af Valgbare for Provindsens samtlige Valg klasser, der i Forbigaaende bemærket udfordrer 26 Personer: Med Hensyn hertil antager man endvidere, at man ikke troer at have givet nogen særdeles Anledning til den urigtige Opfatning om, hvad denne Raadgivernes Motivering skulde omfatte. Der kan naturligviis i saa Tilfælde ikke være Tale om Retfærdiggjørelse for Anbefaling af Mænd som Abrahamson, Clausen eller Schouw, thi hvad saadanne begavede Medborgere angaaer, da fordres kun Overeensstemmelse i Anskuelser, og naar denne er tilstede, behøves Fædrenelandsvennernes Attest i Sandhed ikke. Men hvad der ankes over, og hvorom aldeles ingen Forklaring er meddeelt, er denne hensynsløse Udpegen af enkelte Mænd, der aldrig have været i nogen Stilling, hvori de kunde godtgjøre deres Kald til Stændersalen, uden at der i fjerneste Maade er fremført noget om, hvori deres fortrinlige Qvalification bestaaer, hvorfor de skulde være mere egnede dertil end Andre af samme Valgklasse. Fædrenelandsvennerne kunne nemlig neppe meene det alvorlig, naar de i enkelte Tilfælde antage en ubetydelig Virksomhed i Hjemmet for at give beføiet Adgang til Stændersalen, thi en saadan Grund, som man maae ansee for uden Værdie, kan de fleste Mænd, Medborgerne kunde finde sig beføiet til at vælge, anføre, og man kan meget godt være en god Haandværker, Viintapper, Landmand eller Procurator, uden derfor at være skikket til Stænderdeputeret. Til Slutning finder man sig beføiet til at antyde, at man aldeles ikke antager, at fædrenelandssindede Mænds Bestræbelser mistydes her i Landet, men at Jnterpellationen fornemmeligen angik den Jndvirkning, anonyme Mænd vilde øve, ved aldeles umotiveret Raadgiven, og denne yttrede Mening maa man vedkjende sig, saalænge indtil de saakaldte Fædrenelandsvenner ved Navns Nævnelse have godtgjort deres Kald og beføielse fremfor Andre til at være Folkets Ledere, og indtil de tilfulde have notiveret deres meddeelte Raad. 1 Jan. 47.