Viborger Samler, 1843-12-23
J alle de i H. 27–32 omhandlede Tilfælde bliver en Stedsøn at agte lige med en Søn. & 35. Alle de i Sørullen indførte Mandskaber, der i Medhold af § 7 blive i sædvanlig Udskrivningsalder at behandle ved Landmilice=Sessionen, men hvis endelige Behandling der er udsat ifølge nogen af de Aarsager, der hjemles ved Bestemmelserne i H. 18 og 19 og 2325, skulle med 24 Aars Alderen indfinde sig ved bemeldte Session. Saafremt de da findes at være i et saadant Tilfælde, at de, ifølge nogen af fornævnte Paragraphers Jndhold, ere fritagne for Udskrivning til Linien, blive de at ansætte ved Forstærkningen, forudsat at de ere tjenstdygtige, men saafremt en saadan Fritagelse ikke tilkommer dem, behandles de efter de for 22 aarige Mandskaber i Almindelighed gjældende Regler, dog at de, hvis de trække Frilod, istedetfor at gaae tilbage til Sørullen, ansættes ved Forstærkningen, saafremt de umiddelbart efter Lodtrækningen erklære, at de ønske dette. Hvad de til Sørullen hørende Mandskaber angaaer, der ikke ere i det i § 7 omhandlede Tilfælde, da vil Alt hvad de ovennævnte Paragrapher indeholde om Forbigaaelse indtil 24 Aars Alderen, i Eet og Alt være anvendeligt paa dem, og hvor, efter fornævnte Paragrapher, Fritagelse for Tjeneste ved Linien skulde finde Sted, ville hine Mandskaber udgaae af Sørullen, men forsaavidt de Paagjældende ifølge oftmeldte Paragraphers Jndhold vilde have været at behandle til Udskrivning for Linien, vedblive bemeldte Mandskaber at være Udskrivning til Søtjenesten, undergivne, efter de Bestemmelser, der indeholdes i Forordningen af 8de Januar 1802. Fremdeles ere de Bestemmelser, som indeholdes i H. 2634 angaaende Gaardmænd og hjælpende Sønner analogisk anvendelige ved Udskrivning til Sø tjenesten. Alle Sessionssager angaaende Forpligtelse til saavel Landkrigs, som Søkrigstjenesten, der udfordre Vor allerhøieste Resolution, skulle foredrages Os af Vore Cancellier. Betræffende nærværende Anordnings §. 21, da, ligesom dennes første Deel er aldeles gjældende for de til Sørullen hørende Mandskaber, saaledes skal en Persons Forpligtelse til Søtjeneste ikke være til Hinder for hans Ansættelse i nogen af de i Paragraphens øvrige Dele omhande lede Betjeninger, kun at han ikke paa den Tid, Ansættelsen, foregaaer, er udtagen til saadan Tjeneste, hvorhos den Paagjældende kun saalænge han forbliver i hiin Betjening er fritagen for Udskrivning. H. 36. Ved Anvendelsen af de Bestemmelser i nærværende Anordning, hvorefter Rettigheder, og Forpligtelser skulle beroe paa en vis Alder, bliver der stedse kun at tage Hensyn til den Alder, som den Paagjældende havde begyndt den 1ste Januar i det Aar, som Sessionen holdes, men det saaledes, at det Leveaar, han til den Tid har begyndt, regnes som fuldendt. § 37. Den Udvidelse af Værnepligten, som er bestemt ved denne Vor Forordning, skal og ikke kunne gjøres gjældende mod de hidtil befriede Personer, forsaavidt de forinden den 1ste Januar d. A. have opnaaet 18 Aars Alderen. De Fritagelser for Krigstjeneste, som Nogen i Medhold af Forordningen af 20de Juni 1788 §§ 28 og 29 eller Forordningen af 8de Mai 1829 §§ 15, 16 og 18 allerede maatte have erhvervet for deres Sønner, enten ved Opfyldelsen af de i benævnte § af den førstnævnte Forordning foreskrevne Betingelser, eller ved Erlæggelse af en Kiendelse til Landmilice Fondet, blive i Kraft. Ligeledes skal den Fritagelse for Sø værnepligt, som Nogen imod Erlæggelse af en Kiendelse tilSøindrulleringsfondet allerede har erhvervet, forblive i Kraft. For Fremtiden kan derimod Jngen ved disse Midler frigiøre sine Sønner. Herfra gjøres alene Undtagelse med Hensyn til dem, der allerede den 1ste Januar d. A. have opnaaet 18 Aars Alderen, hvilke i de ved sidstnævnte Forordning hjemlede Tilfælde kunne frikjøbes. Hvad Sølimitstederne angaaer, ville og Bestemmelserne i Forordningen af 8de Januar 1802 § 2 Litr. bog c for Fremtiden bortfalde, men derimod blive de i Kraft, forsaavidt Nogen allerede i Overeensstemmelse med disse Lovbestemmelser har bygget for at frigjøre sine Børn for Krigstjeneste. § 38. Enhver kan i Fredstid frigjøre sig for Tjeneste ved den staaende Hær, ved til et eget Stillingsfond under Vort General Commissariats=Collegium at indbetale en saadan Sum, at en anden dygtig Mand kan ved Hjælp af samme blive antagen til Tjeneste, hvilken Sums Størrelse vil for hvert Aar ved Sessions=Placaterne forud blive bekjendtgjort. Til saaledes at antages til Krigstjeneste for Andre, blive fornemmelig Militaire, der have udtjent ved den staaende Hær, at vælge, men ogsaa de Værnepligtige, der have trukket Frilod, kunne hertil benyttes. Den, som allerede er indtraadt i Tjenesten, kan ikke stille for sig uden en dertil meddeel særdeles Tilladelse, der ikke bør gives, undtagen hvor det er oplyst, at hans Velfærd vilde lide betydeligt ved, at han forblev i Tjenesten. § 39. Der bliver aarlig at aflægge nøiagtigt Regnskab til Os for alle de indkomne Stillingssummer og disses Anvendelse til at besætte de Pladser, som ved Stillingssummers Erlæggelse ere blevne ledige, hvilket Regnskab skal indeholde en navnlig Fortegnelse saavel over Alle, der have stillet, og de af dem erlagte Summer, som over de Stillede og de til disse betalte Summer. H. 40. Af Stillingssummen bliver stedse at erlægge 10 Rbd. til Christians Pleiehuus. § 41. Dersom Nogen, inden han endnu efter Lodtrækning er udtagen til Krigstjeneste, ønsker at forlade Landet, skal han, naar ellers intet Særdeles derfor en til Hinder, være berettiget dertil, naar han til Stillingskondet indbetaler den sædvanlige Stillingssum, hvilken anvendes til at tilveiebringe en Anden i hans Sted, hvis Loddet falder paa ham, til at indtræde i den staaende Hær, hvorimod den i modsat Fald hjemfalder til bemeldte Fond. Dog kan han hvis han inden han har opnaaet Udskrivningsalderen melder sig for at blive behandlet til Udskrivning, faae den indbetalte Sum tilbage, ligesom den og udbetales til hans Bo eller Arvinger, saafremt disse, inden der saaledes trækkes, oplyse at han er død. Kommer han tilbage til sit Fædreland, efter at der, som meldt, er trukket for ham, gaaer han over til Forstærkningen, hvis han dertil findes dygtig og er under 38 Aar. § 42. Da det kun er med Hensyn til Tjenesten ved den staaende Hær, at Stilling er tilladt, vil den, der har stillet for sig, gaae over til Forstærkningen, hvortil og den Stillede, efter at have tilendebragt den Tjeneste, han har paataget sig, gaaer over, hvis han ikke inden den Tid har opnaaet 38 Aars Alderen. Jmidlertid skal det være de Personer, der i Medhold af § 13 blot staae i Rullen forved forefaldende Leilighed at anvendes til Trainkudske eller anden militair Tjeneste, hvortil den egentlige Krigerdygtighed ei behøves, tilladt at formaae en Anden i lignende Stilling til at træde i hans Sted, naar han kaldes til slig Tjeneste, forudsat at Sessionen finder den Sillede skikket til saadan Tjeneste, og denne ikke selv dertil er beordret. H. 33. Alle de til Forstærkningen hørende Mandskaber, der ikke først have tjent i Linien, ere i Fredstider forpligtede til paa Befaling at indfinde sig i de for dem anviste Exereerskoler, for at øves i Vaaben. J Krigstider ere de forpligtede til at gjøre samme Tjeneste, som de Regimenter eller Corps af Linietropperne, som ere dem anviste. Jøvrigt forbeholde Vi Os at give de nærmere og yderligere Bestemmelser angaaende bemeldte Mandskabers Jndkaldelse, som Vi med særdeles Hensyn til den Udvidelse, Værnepligten har faaet ved denne Vor Forordning, maatte finde fornødne. § 44. Med Hensyn til Borgervæbningerne skal det indtil videre have sit Forblivende ved de gjældende Anordninger; men Vi ville tage under nærmere allerhøieste Overveielse, i hvilke større Kjøbstæder Oprettelsen af active Borgermilitser, der ligesom andre Linietropper, skulle staae under den i Provindser commanderende Generals Befaling, og til hvilke Byens 22 Aars Værnepligtige, naar de anmelde det for den aarlige Session, af denne kunne udskrives, maatte kunne tilstædes. § 45. Ligesom Ansættelse i Krigsreserven eller ved Forstærkningen ikke skal være Nogen til Hinder i at erhverve Borgerskab i Kjøbstæderne, saaledes kan heller Jngen, paa Grund af Tjeneste ved et borgerligt Corps, gaae ud af Reserven eller Forstærkningen, undtagen forsaavidt han bliver anfansom Officeer ved et Corps, hvis Officerer udnævnes af Os Selv. Hvilken Jndflydelse derimod Borgerskab skal have paa Forstærkningsmandskabets Jndkaldelse til virkelig Tjeneste, vil blive bestemt i den i § 43 nævnte Anordning. H. 46. Jhvorvel Forpligtelsen til at tjene i Armeen i Reglen ophører med 38 Aars Alderen, vil dog enhver Undersaat være pligtig til, naar Fædrelandet udsættes for fjendtligt Overfald, da paa Opfordring af Os, eller af dem, som af Os dertil ere bemyndigede, at gribe til Vaaben, for saavidt han formaaer, at medvirke til at afværge saadant Overfald, i hvilken Henseende, det vil have sit Forblivende ved den allerhøieste Forordning af 3die Juni 1801.