Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-11-23
Fortsættelse af Discussionerne angaaende Forfatningsspørgsmaalet. Gaardeier Black talte ivrigt mod den foreslagne Sammentræden af Delegerede. "Jeg kan ikke skjønne rettere," sagde han, end at Stænderinstitutionen, baade herved og ved de saakaldte preussiske Comiteer, vilde tabe i sin Betydning og blive et Nul. Kammerherre Benzon fraraadte ligeledes en Comitee, men af ganske andre Grunde. Efter de specielle Forhold var det, efter hans Mening, farligt, at gaae ind paa en Forandring i Statsforfatningen. Det fremkomne Ønske var derfor ubetimeligt. Det vilde desuden faae Udseende af Utaknemlighed mod Kongen, om Forsamlingen vilde indgaae med en saadan Petition i dette Øieblik, da Hs. M. var betænkt paa, ved stænderske Comiteer at give Jnstitutionen en Udvikling. Kammerherren meente, at Jngen af de viborgske Deputerede satte den Priis paa de offenlige Blades Roes, at han vilde udtale sig for at vinde den Laurbærkrands, som disse tilbyde. - Om denne sidste Yttring erklærede Proponenten, at han følte sig smerteligt berørt derved. Han henstillede til Præsidenten, om der ikke maatte være Anledning til at foreholde Taleren det Upassende deri. Hernæst imodegik han nogle af den kgl. Commissarius's Moderindringer. "Jeg kan ikke fordølge," sagde han bl. A.: at der er en Stemning i Folket, der vilde kunne udarte, naar der ikke itide blev meddeelt Regjeringen Kundskab derom, og af denne taget behørigt Hensyn dertil; thi hvis dette ikke skeer, vil denne Stemning kunne udvikle sig i en Retning, hvis Resultat Man ikke kan forudsee. Dette er et Factum, og det er dette, som især har bevæget mig til at fremkomme med min Proposition." Præsidenten antog, at Kammerherre Benzons Yttringer og Bladene ikke indeholdt noget Stødende, og Kammerherre Benzon forklarede bemeldte Yttringer paa en for Proponenten tilfredsstillende Maade. Nu tog Godseier Nyholm Ordet, og modsagde Kammerherre Benzon's Mening, at det foreliggende Forslag skulde være ubetimeligt. "Jeg maa udtale den mod fatte Formening, idet jeg antager, at det netop er betimeligt." Dette udviklede han nærmere. Med Hensyn til Sagen selv vedkjendte han sig, hvad han for to Aar siden havde sagt, at det vilde være til stort Gavn, om Landet tilstodes Skattebevillingsret." Hans Overbeviisning herom var endnu stærkere, end før, og jeg maa tilstaae, (sagde han at den særdeles Forøgelse, som dette Aars Udgiftsbudget vil have at fremvise, ikke lidet har bidraget hertil." Justitsraad With kunde ikke ansee Andragendet overflødigt, eftersom det var i Kongens og Folkets sande Jnteresse, at det bringes til hans Kundskab, hvad der rører sig i Folket. Justitsraad Estrup var af modsat Mening. Han kunde ikke overtyde sig om, at der hos Folket er Trang til en Constitution. Apotheker Køster stemte for en Comitee; Andragendet var, meente han, høist betimeligt, og denne Mening motiverede han. Jeg er overbeviist om, sluttede han: "at en friere Forfatning vil gjøre Regjeringen stærk til alt Godt, og det er netop Kraft, som vi ønske Regjeringen." – Godseier Winkel stemte for en Comitee. "Sagen er af den største Vigtighed!" sagde han: "Det er et Livsspørgsmaal, som altid har været fulgt med levende Jnteresse af Folket udenfor Forsamlingen, og som i Forsamlingen bør være den egenlige Kjerne i Forhandlingerne, saalænge til det er lykkedes ved jydsk Diervhed og jydsk Udholdenhed at naa Maalet. Jnteressen for Stænderinstitutionen i dens nærværende Form taber sig daglig mere og mere, og skal den ikke ganske hende, maa nyt Liv bibringes den ved udvidede Former: Stiftamtmand Rosenørn udtalte sin almeenbekjendte. Overbeviisning, som han ikke har forandret. Han kunde ikke antage, at der i Folket dybt føltes Længsel efter, at see en friere Statsforfatning indført. De Adresser eller Petitioner, der ere fremkomne i den Anledning, troede han aldeles ingen Vægt at kunne tillægge. Derimod var han overbeviist om, at Mange, som før have været constitutioneltsindede, ikke ere det mere. Jaltfald maatte det overlades Kongens Viisdom, at tage Jntiativet, hvis Müller stemte mod en Comitee, og Stiftsprovst Schiødte deelte fuldkommen Biskoppens Anskuelse, og ansaae det for en hellig Pligt, at fraraade en Comitee.