Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-02-10
Blandede Efterretninger. Af Baronesse Minutoli's Erindringer fra Ægypten (see dette Blad No. 8. S. 127) optage vi endnu følgende: J Damiette boede Baronessen hos Hr. Basil Faker, Consular Agent for sex forskjellige Magter. Kort efter min Ankomst, fortæller hun, meldte man mig, at Madame Faker bad om Tilladelse, at besøge mig, og jeg beredte mig paa, at komme hende i Forkjøbet, men man gav mig at forstaae, at jeg vilde synde imod Landets Skik, dersom jeg ikke oppebiede hende hos mig. Den orientalske Sædvane, at besøge den Fremmede først, har, efter min Formening, noget velvilligt og gjæstfrit, som minder om Fortidens lykkelige Dage, da enhver Fremmed blev modtaget som Ven og Broder. Efterat man havde forsikkret sig om, at jeg var allene, thi Madame Faker kom først senere i Selskab med min Mand, traadte hun ind, ledsaget af fem eller sex andre Fruentimmere. Uagtet dette pragtfulde Jndtog kunde have mindet mig om Gudinden Calppso og hendes Nympher, tillod dog dette Følges Hæslighed ikke min Jndbildningskraft dette poetiske Sving. Da Enhver havde taget Plads, vovede jeg nogle Ord, for at begynde en Samtale, menak, ingen af disse Damer forstode et Ord Jtaliensk, og de Fremskridt, jeg havde gjort i det arabiske Sprog, gik ikke videre end til sabalcher og salama (God Morgen og god Dag) Vi vare derfor nødte til at meddele os ved Tegn. Vi begyndte med at betragte hverandre med giensidig Nysgierrighed og, paa ægte Qvinde viis, at mønstre vort Toilettes Detail. Min Vertinde var den rigeste og prægtigste, jeg nogensinde havde seet. Hendes gulstribede Kjole var af det rigeste indiske Stof, hendes lange Robe af grønt Fløiel, riigt broderet med Guld, et i Constantinopel forfærdiget Konstværk, som hun gav mig at forstaae, faldt foran fra hinanden og lod see hendes Kjole og hendes ligeledes guldbroderede Pantalons af Mousselin, som faldt ned paa en nydelig Fod, som istedetfor al anden Beklædning, kun var omgiven af en Guldring i Nærheden af Ankelen. Hun har ingen Chemise, og hendes Barm var bedækket med en saa gjennemsigtig Gaze, at man ikke behøvede at tage Jndbildningskraften til Hjelp, for at gjette dens Omrids. Saavidt var alting godt, men hvad hendes Hoved angik, saa kunde manikke betragte det, uden at frygte for en Ulykke af den grotesqve Figurs uhyre Vægt. Hun havde omsnoet sin Turban med Mousselinsbaand, af alle Farver, og overlæsset den med en umaa lig Mængde Blomster, Diamanter og Flitterstads - saa at det Hele gav hende Udseende af et vandrende Modemagazin. Et langt Slør af indisk Mousselin, overstrøet med Flitter, var kastet over alle disse Herligheder, og skjulte utallige smaae Krøller af Haar og sort Silke, som faldt over Ryggen ned til Beltet, og tilhvilke en Mængde smaae Guldmynter vare bundne, som ved den mindste Bevægelse af hendes Hoved, frembragte en Klang, som ikke var uligBjældernes paa vore Heste. Hendes Skabning, af meer end middelmaadig Størrelse, havde den tilbørlige Fylde, som Østerlænderne ynde saameget. Hendes Ansigtsfarve var endnu temmelig frisk, desuden søgte hun at forhøie sine Yndigheder ved noget kunstigt Rødt paa Kinderne, en sort Stribe paa Øienbrynene og Øienhaarene, noget orangeguult paa Neglene og i den hule Haand samt paa Føddernes Saaler og Negle. Østerlandets Fruentimmere sætte stor Priis paa denne Farve, som man faaer af et Træe, der kaldes Benne. Madame Faker var født i Syrien. Hendes Ansigt, som man kunde kalde regelmæssigt, udtrykte hendes Hjertes Godhed og hendes stille Lykke, som har sin Oprindelse af en Mangel paa Aandsevnernes Udvikling. Naar hun vilde give sit Physionomie Udtryk, dreier hun Øienstenene med en ubegribelig Hurtighed og Smidighed fra een Øienkrog til en anden dette er en Færdighed, i hvilken man i Orienten over unge Piger, som ere bestemte til at be bage, og man har forsikkret mig, at Mændene, deri finde en gandske udmærket Ynde. Angaaende de Fruentimmere, som ledsagede Madam Faker, saa var det Dragomanens Kone, en Constantinopolitanerinde, og nogle tyrkiske og arabiske Qvinder, som stode i hendes Tjeneste. Madame Faker, som med sine Fruentimmere beboede Husets anden Etage, lod mig en Dag indbyde, at komme op til sig. Jeg fandt der en stor Forsamling af tyrkiske og arabiske Damer, som med barnagtig Nysgierrighed trængte sig om mig, saasnart de saae mig komme ind. Jeg og Plads ved deres Side paa et Gulvtæppe og saae snart, hvad der skulde gaae for sig, man vilde give mig et Skuespil og tillige lade mig beunde en Dands, som her tillands udføres af en Classe privilegerede Qvinder, hvilke man i Ægypten kalder Gavannacki og hos Tyrkerne Halme, og som, liig Jndiernes Bayaderer, drive Handel med sine Talenter og Yndigheder, og nyde en udmærket Frihed. Disse Fruentimmere, som man ofte lader komme i Haremmerne, for at give de unge Piger Underviisning i den Kunst at behage, forene almindeligviis Musik og Sang med Dandsekunsten og forskaffe de østerlandske Damer den største Moroe. Haremets Kjedsomhed og smagløse Monotomie, den fuldkomne Mangel paa Underviisning for de deri indsluttede Fruentimmere, og den deraf følgende uendelige Lediggang kunde alene give dem Lyst til et Skuespil, som, uden Aand og Smag, saater Blufærdigheden og skræmmer alle Gratier.