Norske Intelligenssedler, 1769-10-11
J Dag staar Træerne i Skov Urørte, rodefaste, ranke J Morgen bliver de til Planke, Om kort en Galioth, en Snov; Hvo undrer ikke den Modell, Der giør Forstanden megen Ære, Og Vandets gode Naturell, Der vil saa tung en Byrde bære. De Silke-Sejl, den gyldne Raae, (h) Som gamle Digtere berømme, Er noget, de maaskee i Drømme, Og aldrig lyse vaagne saae. Og man kand gjerne troe en Jarl Har kundet hundred Skibe bygge. Saa store, at en Roers-Karl, Gik hver med sit paa deres Rygge. Men gak nu, Siæl, en Tour, som Giæst, Besee de Byg-Materialer, Og Floder, Værfer, Arsenaler J Catham, Cronsstad og i Brest, Venedig, Portsmouth, Amsterdam, Du seer og undrer dig og stirrer, Men knap du seer den halve Kram Før dig det heele Alt forvirrer. Velan, saa lad din egen Kreds Min Siæl, din Tænke-Kraft indskrænke, Her har du Leilighed at tænke, Saa høit og dybt, som nogenstæds; Her finder du ved hver et Fied Mirakler for din Aand og Evne, Det Norge er, skam dig ej ved Saa smuk en Skue-Plads at nævne. (e) 1 Kong. 9, 26. (f) 1 Kong. 10, 22. (8) See Conqveten af Mexico. (h) See Syvs Kiæmpe-Viiser. See her, min Siæl, at Gud er stor, See her i Parter og det Hele, J Manglerne og i Fordeele, Hans Forsyns tydeligste Spor. See her: at Dale, Skove, Søer Den yndigst Scene forestiller, Hvor selv Naturen som Acteur J tusindfold Afvexling spiller. See langs med Kysterne en Plan, Hvis Middel-Punct er Konst og Kræfter, See Landet ej gir Andre efter J Værf og Banke-Stok og Kran See Klippens Høide af sig selv Materialer nok frembyder, See de i Strøm og Foss og Elv Godvillig til sit Verkstæd flyder. See Landets Børn blant Field og Steen Med Siæle af en fiiner Masse, See hiine store Kiøbmænds Casse At rette Konstneren paa Been. Og Siæl, om jeg for mange Træk Og Tanker dig har forestilled, Kom følg mig til en liden Flæk, Slut Scenen der med nok et Billed. See der en nylig bygt Fregat, En Stytte-Stav for Handlens Greene, En Landets Legems Øjesteene, Et Giemme for en vigtig Skat, Et talende Beviis og Tolk. Om Overflod hos dens Bekoster; En Ære for de brave Folk, Som danned dette smukke Foster. Tvivl ej, at hver er raisonable Og vil, som du, min Siæl, geleide Det Konstens kostelig Arbeide. Med Bøn og Ønsker af sin Stabl, Helst Patrioter, som indseer: At for hver Skib som Norge mister, Et Bræk paa Landets Velfærd skeer Og een af Rigets Seener brister. Saa gak da og nedlæg i Riim, Et Ønske for den samlet Skare, Og spørges: Hvo du er, Da svare: Du er en ærlig Pillegriim, Der har et Ord til Vederlag, For Scenen du i Dag besigter, Et Ønske du har holdt i Dag For en af gode Christnes Pligter. Du Skib, du pyntelig Machiin, Du, Konstens nette Mester=Stykke, Man ønsker Dig i Dag til Lykke, Med dine allerførste Triin. Til Lykke du ej er saa styg, At Vandet tør sig ved at skamme, Dig paa sin trofast breede Ryg, Som kiælen Byrde at annamme. Vi saae dit Bryst, din skiære Krop, At reises uden Feil og Brække, Og ønske snart faae see dig række, Som pyntet Brud dit Hoved op. Gaae saa, og vidne ærefuld, J mange af Europæ Havne, Til Tegn at Norden og har Guld, Om Norges store Kiøbmænds Navne. Guds Engle bringe dig i Gang; Og Gud i Simons Skib indtræde, Saa er, hvad du skal ellers hede, J øvrigt heel indifferent. Dog er det sømmeligt din Stavn, Med smukt Erindrings Tegn forstærkes, Et vakkert Barn, med vakkert Navn, Fra Hoben pleier at udmærkes. Maaskee at Havet til Douceur, Gav først din Rheder Held og Ære, Velan, saa vil han Havet bære, J dig, et Offer, før han døer. Et Offer, som til tout la Rest, Til Vidnesbyrd, kand ej med somme, Sig ene gavner, men giør best Mod Slægten, som skal efterkomme. Jeg ønsker, din Entrepreneur, Af dig maa aldrig Frugter fejle; Jeg ønsker, kiære Skib, dig seile J mange Aar, for Medgangs Bør. Jeg ønsker du maa efterdags Fortiene tusinde paa Gangen; Jeg ønsker fleer af dette Slags, At holde udenlandske Stangen. Jeg ønsker Handlendes Contoir, Urørt maa som paa Klipper hville; Jeg ønsker, Lykkens Ansigt smille Ad hver Marchand med Fred og Flor.