Berlingske Tidende, 1830-12-28
Paris, den 17de December. Med spændt og uroelig Forventning see vi Alle Resultatet af Processen mod Exministrene imøde. Saa udførlige Forhørene over de Anklagede end ere holdte og offentligen bekjendtgjorte, med saa meget Talent og øjensynlig Oprigtighed Commissionens Beretning end er forfattet, lærer man dog af disse vidtløftige At stykker ikke stort Meer end man allerede vidste; hine Anklagedes Confrontation med Vidnerne for Pairsretten vil uden Tvivl, maaskee udbrede meer Lys over saa Meget, der endnu er dunkelt Det System, som Exministrene have fulgt under Forhørerne, er hvad Hovedpunkterne angaaer, følgende: de lade Carl X være aldeles udenfor Sagen og ville ikke beqvemme sig til at give mindste Oplysning om hvadsomhelst, der umiddelbart angaaer Ministerconseilets Deliberationer; de vedblive haardnakket deres Udsagn, at ingen af dem har tænkt paa Statsstreger, end mindre foreslaaet de berygtede Forordninger, der bleve underskrevne den 25de Juli d. A., før i Midten af Julii Maaned d. er før man var bekjendt med Valgmødernes Udfald; men da havde den Fare, hvoraf de fra alle Kanter truedes, formaaet dem til undtagelsesviis, at tilegne sig en Magt, som i Chartets 14de Artikel, efter deres Mening, var forudseet og beregnet paa Statens Frelse under kritiske Omstændigheder; at det første Angreb skeete af Folket; at den ministerielle Myndighed næsten aldeles ophørte, efterat en Commission var udnævnt med næsten uindskrænket Magt, og at Enhver af dem ikkun ufuldstændigen havde været underrettet og hvad der foregik. Derimod giør Anklagen imod dem følgende Punkter gieldende: 1) Nogle Maaneder tilforn havde GrevGuernon de Ranville overleveret Ministerconseilets Præsident, Fyrste Polignae, en Memoire mod Statsstreger (Coups d'stat) sandsynligviis blot fordi en saadan var foreslaaet af Polignat; en Formodning, som bekræftes ved den Omstændighed, at Hr. de Chabro- og Hr. de Courvoisier, begge moderate og konstitutioneltsindede Mænd, maatte vige for Greverne Peyronnet og de Chantelauge, og at de politiske Blade, der stode under ministeriel Jndflydelse, daglig bragte saadanne Overtrædelser af Chartet paa Bane og forsvarede dem som retmæssige. 2) Tribunalernes bekjendte pligtmæssige Stemning tillod Ministrene ikke at regne paa deres Understyttelse i mindste Maade, altsaa heller ikke, at blive staaende ved hine allerede i og for sig selv og i enhver Henseende fordømmelige Forordninger af 25de Juli d. A.; til at iværksætte de fornødne Forholdsregler, behøvedes aabenbart Prevotaldomstole eller Militærcommissioner, som man ogsaa havde i Sinde at oprette, hvilket 4, Erklæringen, at Frankriges Hovedstad skulde ansees for at være i Beholdenleiringstilstand, ydermeere beviser : en Forholdsregel, der er uhørt, Registeret, ros Forfatstorien og aldeles unyttig, hvor Magten, selv tilstædev Kogebog, og kan gaae tilværks med Eenhed og Hurtighed, efter ege, sparsommelig ge i Huusvæse. 3) De i Loven befalede Opfordringer til Borgerne er ikke skeete for Angrebet. De første Skud traf vær deels og Skibe Efterretninger, roelige Tilskuere; ikkun Ministrenes og de af dem paa alle Post Autoriteters Grusomhed udæskede Borgerne til deres ladet Dagen. Modværge. 4) Det Kongelige Tribunals Medlemmer i No. 204, til at begive sig til Tuillerierne, uden Tvivl for at de bskribtion paa gjøre fælleds Sag med Folket; adskillige Medlemmer teredes Kammer skulde ulovligen fængsles og stilles for Commissioner. - - Interessantest er Forhøret over N. T. steren, Grev Guernon de Ranville, der indeholder de Oplysninger; hans Udsagn lade, uden Jndiscretion, deelsdag, tamtet at jeg, efter gjættes, deels aabenbare de Meget, som de Øvrige have fortie kundgjøre, Af Vidnernes Udsagn er Hr. Aragos og den første Referen. Med Holder i Pairskammeret, Hr. de Semonville, de mærkeligste; den sidstes alles ere især farlige for Fyrst Polignac, der, uagtet alle hans Benægtelser, dog synes at have spilt sin Rolle til Enden, og haardnakkevedblevet sin Plan, ja virket som Minister, efterat hans Colleger aldeles ingen Magt meer havde. – I Deputeretkammerets Anklage nævnes ogsaa Mordbrænderierne i Normandiet; men dette Punkt er af Pairskammerets Commission aldeles tilsidesat, saa at man ved ikke er beføjet til at nære denne græsselige Mistanke. J Øvrigt erfarer man af Grev Bastards officielle Rapport, at Ministrene aldeles ikke styrede Kongens Villie, men tvertimod vare hans blotte Redskaber, der modtoge deres Anviisning af ham selv, og at endikke Fyrst Polignat har havt den Jndflydelse, som man almindeligen troede, men at tilligemed ham ogsaa andre Personer havde Carl Xdes uindskrænkede Fortroelighed og formaaede meer over ham end Polignac selv; fremdeles at Ministerconseilet Jntet, vidste om Peyronnets og Chantelauzes Udnævnelse til Ministre førend denne var skeet, og ikke blev spurgt om sin Mening; at der i Conseilet kun tre Gange blev delibereret om Statsstregerne: at Guernon de Ranville og Peyronnet længe vare derimod, men omsides formaaedes til at samtykke; at der aldeles ingen Forberedelse gjordes til at forfægte Forordningerne af 25de Juli, at Hertugen af Ragusa, Marskalk Marmont, enten er bleven et Offen for sin Anskuelse af militær Lydighed, eller maaskee ogsaa for sine occonomiske Omstændigheder, der vare i høieste Grad derangerede, endelig at der fra Onsdagen den 28de Julii intet Minister conseil meer existerede, men at al Magt var i Marmonts Hænmonts Hænder, eller rettere sagt, i Kongens, der tog større Deel i Begivenhederne i Hovedstaden end man troede, og den 28de Julii befalede, at der skulde agtes ikke partielt men med Masser. - Af hiin, Grev Bastads, meget vidtløftige Rapport kunne endnu enkelte oplysende Omstændigheder uddrages, men disse ville uden Tvivl under Procesdebatterne atter bringes paa Bane og da udførligere undersøges.