Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1798-08-10
J Ribe Stifts Adresse=Avis læses en Bekiendgiørelse af Apotheker Eilskou i Ribe, (som egentlig var bestemt til at indføres i Ribe Byes Ugeblad, men hvor det for sine Aarsager ikke kunde optages) hvori han fører Anke over endeel Mangler ved Fattigvæsenets Bestyrelse i Ribe, og deriblant den paa de fleste Steder saa almindelige Uskik, at man, uagtet sine bestemte frivillige Gaver, daglig overløbes af alle Slags Tiggere og Landstrygere, som man oftest, naar de først ere komne ind, nødes til at kiøbe sig af Halsen; da derimod aarvaagent Politie ligesaa got maatte kunne see dem paa Gaden som Andre, og der optage dem Odense den 10de August. (See S. 495) Vi ventede ikke forgiæves, Pigen fra Marienborg blev i Gaar Aftes givet med saadan en Inderlighed, en Lethed, Liv og Raskhed, at Jngen forlod Huset, uden med den største Tilfredshed. Dersom disse Blades indskrænkede Rum ikke forbød det, da vilde det være Anmelderens kiæreste Syssel, her at fremsætte en kort Detail over Stykkers Gang i det Hele at vise i svage Gienskin en Schwartz, naar han snart var ganske den ømme, elskende Fader, snart den faste urokkelige Mand, som Æren, Sandheden, Friheden gaaer for Alt, at vise den heftige, den myndige, men kiekke, retfærdige, ædeltænkende og forelskede Caar i Olsen, den elskværdige, Caarens Hierte saa reent beherskende Chatinka i Madame Tidemann, den altid forstandige, betænksomme, Kummer lindrende, Dyden og Moder=Ømheden lige hengivne Natalig i Jomfrue Leth, hendes Mand, den troe, men hastige og ærekiære Feldtmarskal Menzikoff i en Gjedde, den aabne, gode modige og vakre Chatinkas Broder i Geisler Dog det kan være nok sagt, at Folk, hos hvilke Veien til Følelsen gaaer laiennem Pundtlæder (og slige Folk gives der i ethvert TheaterPublikur) endelig - dertil var Anmelderen Øienvidne - bleve saaledes overvundne og henrevne af Hr. Schwartzes varme Spil at deres Siele ramtes som af et elektrisk Stød, og de maaskee første Gang i deres Liv følte, at det menneskelige Liv er mer end Æden og Drikken. Men især var følgende skiønne Optrin- der giør den retskafne Theaterbestyrers Smag Ære - overraskende, ikke mindre for Publikum, end for Hr. Schwartz I det Øieblik Forestillingen var endt, fløi hele Skuespiller=Personalet ind fra begge Sider af Coulisserne paa Scenen, og sluttede Hr. Schwartz imellem sig. Det var den skiønneste Gruppe, Anmelderen erindrer sig at have seet paa noget Theater, ford den var sand og ukonstlet. At see den hæderlige Mand staae der overvældet af de stærkeste Følelser, som en kierlig, en ombyggelig Fader, omringet af sine hyldende, over hans Bortgang veemodige Børn - o! jeg troer, at hele Publikum havde gjerne slut tet Hr. Schwartz i sine Armee, at hver Mund havde gjerne sagt ham den Tak, som de rørte Hierter ydede ham. Af Skuespillerne holdt den sin Konst med Liv og Siel hengivne Hr. Meinechefølgende korte, men hiertelige Afskeds=Epilog til Hr. Schwartz J Kunstens Navn - den Kunst hvis Hæder, Som Kunstner og som Menneske Du er, Paa Brødres Bud jeg her fremtræder. At tolke vore Hierters Følelser. - Dog! - at jeg zittrer! - o forlader, Min bange Frygt, min Sorg - jeg kan ei sige meer, Thi vores Lærer, Ven og Fader, Vor ædle Schwartz, for sidste Gang vi seer, - For sidste Gang! - og at mit Hierte Mit bange Hierte maatte skuffe mig; Men billig er vor Sorg, vor Smerte Vort Tab er stort, er - uoprettelig Som endtes med følgende Chor af samtlige Thalias Dyrkere, der blev akkompagneret af Orchestret: Farvel vor Lærer, Fader, Ven Drag til een elsket Kreds igien; Drag hiem til Hæder og til Held; Gud signe Dig! - Farvel, - Denne hele Handling blev oftere afbrudt af Publikums Utaamodighed efter at give sit bifald tilkiende. Hr. Schwartz forskjønnede Scenen derved, at han impromptu bevidnede saavel den der havde foranstaltet, som dem, der havde udført en ham saa og verraskende Hædersbeviisning, sin inderligste Tak og Hengivenhed, forsikrende tillige, at han regnede denne Aften blant de gladeste i sit Liv, og stedse med Glæde og Deeltagelse skulde erindre sig det Odenseiske Nationaltheater. Herpaa sagde han ogsaa Tilskuerne sit Farvel, bad gientagende om Undskyldning, ford denne uventede Høitidelighed havde rørt ham i den Grad, at han ikke kunde mundtlig tolke sit Hiertes Følelser, og erklærede derhos, at han var langt fra den Ubeskedenhed, at tilskrive sine Fortienester det udmærkede bifald, han her havde indhøstet. - Jo ædle Schwartz, det er dit Værd, som Menneske, som Mand og som Konstner, der gjorte os din Nærværelse saa kostbar, din Afsked saa smertelig, at din simple Talle rørte os langt meere, end om vi i den havde fundet alle Konstens Regler forenede. Den var jo ikke Konsteen, men Følelsen selv du dengang vilde udtrykke os, hvorfor ogsaa hvert Bryst ønskede velmeent: "Gud signe Dig! - Farvel - Ved Tallotteriets 596 Trækning i Wandsbeck udkom: No. 11, 76, 59, 64, 34.