Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-04-18
J det De tale om min Andienz og min Karakteers offentlige Erkiendelse, saa sige De, at dette Skridt er isolert, og betyder intet videre, end det er i sig selv. Frygter Deikke for, at Sletsindede i dette Slags Udtryk see en vis Restriction, en dunke Forbeholdenhed, og endog ville forudsætte, at det har Hensigt til, jeg veed ikke hvilke andre Forklaringer eller forud skeete Skridt, der kunde være gjorte just ved de Hoffer, til hvilke Deres Ministre maa have ført dette befuldmægtigede Sprog? Ja, da de tilskrive Dem Bekiendtgiørelsen, at de ikke strax give deres fortredelige Inductioner en Slags Credit? Visselig ville de ugjerne see, at Publikum antager den, thi saa tvungne de endog synes, saa fornærme de dog det Begreb, som det danske Hof bestandig vil give om at dets Procedurer ere klare. Var det ikke en virkelig Jnconvenienz, at man endnu kunde fatte den Mistanke, Hoffet havde, da det saalænge havde forhalet med et for sig og Republikens Værdighed nødvendigt Skridt, endnu hemmelig villet svække den gode Virkning deraf, og forringe det, som kunde giøre dette Skridt fordeelagtig for Frankerige, Jeg tor kuns vise den Punkt, hvorved dette interesserer deres Reputation. Men paa den anden Side, min Herre, maa det franske Gouvernement, der indtager sin Plads iblant de europæiske Magter, hvilende paa en ny Constitution, være meget opmærksom paa, ikke at lade nogen Dunkelhed blive over sin Consistenz, ingen Skygge over sin Værdighed, og ingen Forevendning for dem, der ville bagtale dets Rettigheder. Det kiender Meeningernes Jndflydelse, og det maa intet forsømme for at berigtige dem, naar dets Fiender giøre Forsøg paa alt, for at føre det i Vilderede. Endelig, saa ophøiet det franske Departement endog er over ugrundet Mistroe, saa sikker det endog gaaer frem i alt formedelst sin Magt og sit Mod; saa kan det dog ikke, endog formedelst den Vigtighed, som det sætter paa sine Forbindelser med Danmark, ansee det med ligegyldige Øine, som kunde foraarsage det nogen Skade. Den Misbrug, som man ved denne Leilighed kan giøre af Deres Skrift, ville være Dem emfindtlig, og De ville visselig med megen Fornøielse modtage et Vidnesbyrd, der var imod saadan Forfalskning af Deres Sindelang. Et redeligt Gouvernement befatter sig ikke med Gienkaldelse, da det kuns forredrager Sandhed. Et viist Gouvernement forkaster som oftest de falske Rygter, men et velvilligt eller kun upartisk Departement vægrer sig ikke ved nogle i venskabelig Hensigt forlangte Oplysninger. Dette, min Herre, forbinder mig til, at forestille Demmin helligste Pligt, denne undertiden tunge Pligt, at forekomme alt det, som kunde forstyrre den gode Harmonie imellem tvende Stater, der meere end nogensinde forhen maa blive forenede. Hvis personlige Betragtninger vare af nogen Vigtighed, saa skulde jeg endnu føie til, at dette ikke er uden Vigtighed for mig selv; og maaskee har det, som er foregaaet for min Andientz, været tornefuldt nok, for at gjøre det, som følger derpaa, fri fra Viderværdigheder, i det ringeste saa meget som det hænger af dette Hof. Jeg overlader de første Betragtninger til Deres Klogskab, og de sidste til Deres Grouvelle. Delicatesse a. Min Herre, Hr. von Bernstorffs Svar : Jeg erkiender det i det Brev, som jeg har havt den Ære at faae af Dem, udtrykte Sindelang med taknemmelig Følelse. De formere min Agtelse, og ommendskiønt jeg kan ikke legge noget til det, som jeg mundtlig har sagt Dem, saa opfylder jeg dog med Fornøielse Deres Øn skee, og bærer ingen Betænkning over at give Dem venskabelige Oplysninger, endog over Gienstænde, som ikke tillade nogle ministerielle Discussioner. Den Jnstruction, som jeg har givet nogle af Kongens Ministre ved forskiellige udenlandske Hoffer, hører til dette Tal. Den er bleven offentlig bekiendtgjort uden Vor bifald. Den er intet mindre end en Declaration til disse Hoffer. Vi have ingen gjort. Det er en blot officiel Jnstruction, der allene er bestemt for dem, som den er bleven sendt til, der har Hensigt til den forhen ergangne Correspondenz, der er fuldkommen overeensstemmende med Sandhed, og som lader den nu værende franske Constitution vederfares Ret, visselig altsaa ikke kan comprommittere og med samme, men meget mere kuns med dem, som ikke ynde den. - Dette er saa klart, at jeg kuns vilde svække det ved end vidtløftigere Forklaring. De veed i ovrigt at Deres Andienz er skeet uden den ringeste Tilbageholdenhed, ganske efter de sædvanligste høitideligste Former, som vi kiende. Vi giøre aldrig Tingene kun paa halvt, og da De er Vidne til vort Forhold og vore Skridt, saa vil jeg ogsaa gjerne antage Dem til Dommer, og jeg giør Regning paa Deres Upartiskhed. Giør De ligeledes Regning paa den høie Agtelse, med hvil Bernstorff. ken jeg er a.