Norske Intelligenssedler, 1773-07-28
Slutningen af forrige Uges: Nogle Psalmer maatte indeholde gudelige Materier, som af den hellige Skrifallerne læres, saasom Guds overvættes Naade i at tænke paa os Mennesker, da vi vare faldne i Adam, uagtet han havde saa mange hellige Engle og andre Tilbedere nok; Christi store Menneske-kiærlighed til os, at fødes et Menneske, og lide saa meget for os, og hvad vor Pligt fornuftigviis dets aarsage igien bør være, med saadant meere. Nogle Psalmer maatte være om adskillige moralske Dyder, at anprise deres Ypperlighed, og i det samme afmale de derimod stridende Laster, hvor hæslige de ere, og hvad Skade de endog naturligviis føder af sig, samt her og der indstroede bibelske Talemaader, som bekræfte det samme. Disse Viser maatte ej være alt for lange, men ej heller alt for korte. 12, 16 a 20 Vers, alt som Versene vare lange til Der maatte være behagelige, dog bekiendte Melodier paa dem; men over alt en letflydende Poesie. Hun kand neppe troe, Madame! sagde han videre, hvad Jndtryk saadant vil giøre paa et Barns Forstand, og hvorledes saadan Morale vil hænge ved, endog til de graae Haar, sær naar Moralen i disse Viser stemmed overeens baade med Skriften og Fornuften. En, der fra Barndom har lært noget grundigt, falder dog ej saa let i grove Laster, som andre, og falder han, kan han lettere ophielpes. De Dyder, som i disse Viser skulle anvises, ere disse Ære for og Kiærlighed til Gud og vor Frelser for sine Velgierninger; Ære og Kiærlighed, samt Frygt for Øvrighed og Forældre; Almindelig Menneskekiærlighed, og i sær Kiærlighed til Fædernelandet; Ædruelighed og Tarvelighed i Mad og Drikke, og Kydskhed, samt Arbejdsomhed og Flittighed. Disse Laster maatte i sær livagtig afmales, hvor vederstyggelige de ere, ei allerne for Gud, men endog i en fornuftig Heednings Øjne, saasom: idelig Banden og Sværgen, Foragt mod Øvrighed og Forældre; Had, Bagtalelse, Løgn, Bedrageri i Handel, og i sær den, efter mine Tanker, fast uforsonlige Synd, frivillig MeenEed for en Ret. Havde jeg Midler, sagde han videre, vilde jeg udsætte Præmier for en Snees saadanne Viser, hvo der kunde sammensætte dem i bedste flydende Stiil, meest grundig, men derhos bedst forstaaelig endog for de Enfoldige. Dernæst vilde jeg udsætte en Capital, af hvis Renter saadan en Psalme- eller Vise-Bog skulle trykkes, for at uddeeles for intet, ei allerne til enhver Amme, men og til fattige Mødre, saavel paa Landet, som i Kiøbstæderne. Først maatte trykkes nogle 1000 Exempla siden hvert Aar, i ethvert Stift, under nøieste Opsyn med rigtig Tryk, oplægges 9, 2 a 300 Exemplarer hvert Aar. Videre sagde han: Jeg læste forleden i en immel Psalmebog af 1585 blant andet en saa kaldet aandelig Vugge-Vise, men ikkrer hende, at hvis samme havde været udført med en Kingos Geist og Poesie, de intet opbyggeligere, derhos heller intet fornuftigere synges for et Barn. Sam Vise har bragt mig paa ovenmeldte Tanker. Jeg husker noget af Visen, og vil egne nogle Vers: 9. Han sender dig sine Engle klar, Sov nu, mit Barn, saa sødelig, Som her hos Vuggen stande, Og luk dine Øyen til, Fordi Gud selv af Himmerig, At de dig Nat og Dag bevar Din Fader være vil. Fra Skade og Alskens Vaande. 12. Dertil den lille Jesus fin Og der du var i Synden fød, Som Menneskens Børen all, J Selskab med dig er, Han vil og være Emanuel din, Og under Guds Vrede laae forød, For Adams Synd og Fald. Ogsaa din Broder kier. 13. Thi sov Barn lille, faver og skiøn, Da skiænkte Gud dig sin kiære Søn, Giv Gud din Fader Ære, Der leed den haarde Død, Han kom her need af Himlens Thron, Med hans lille Zacharia Søn Skal du og salig være. Og hialp dig af den Nød 14. Velsigne dig Jesu hellige Navn, Et lidet Barn blev han, som du, Paa Korset sit Blod udgav, Forlade dig Synder dine, Han give dig og et evigt Gavn, Han stilled sin Faders Vrede nu Fried dig fra Synd og Straf. Udaf sin Død og Pine! 15. Amen Gud give, at det saa gaaer, Han giver dig sin Hellig Aand, Som her i Visen qvædes, Som vi din Trøster kalde, Der i dit Hierte boer forsand, At du maat leve i mange Aar, Og giør dig nye med alle. For Gud i Hiertet glædes. andre Vers, sagde han fremdeles, ere alle ligesaa smukke, men huskes ikke. Slige grundig nensatte, forstandig og ved flydende Poesie udført, og med en behagelig Stemme siungne og igientagne Viser vil visselig opvække, ja, ligesom indtrykke i Ungdommen gudelige og dydige ker, som ej lettelig siden bleve glemte, og naar vore smaa Børn fik slige Tanker indtrykte, ville de aabentlig ei saa hyppig gribe til de Liderligheder, som vi nu see af vor Ungdom paa Gaderne. Da jeg kom hiem paa Landet, eftertænkte jeg denne Samtale i bemeldte Sælskab, optegnede holden af den og sender dig min kiære Philopolis, for med Tiden at høre dine Tanker. Jeg lever, Din skyldige Tiener. Agricola.