Corsaren, 1843-11-03
Den store Fest i Tøndern. Tøndern den - 1843. Hjertelskede Hr. Corsar'! Vor lille By har 3000 Jndbyggere og gode Kniplingsmanufacturer (see Riises Geographie); vi have ogsaa en Sangforening, en Taler og Kjøbmand Todsen (see, "Corsaren" Nr. 161) tilligemed en Mængde Tjenestepiger. Tænk Dem i hvilken paradisisk Tilstand vi kunne leve: "en Sangforening, en Todsen og mange Tjenestepiger!" Disse tre Magter leve her i inderlig Forbindelse med hverandre, de ere alle tre for nylig optraadte offentlig i en saa skjøn Samdrægtighed, at jeg ikke kan nægte mig den Fornøielse at tilskrive Dem Lidt om deres sidste Daad, for om muligt at faae det bragt til et større Publikums Kundskab, som er foregaaet indenfor Byens 4 Vægge. "Jssehoer Wochenblatt" har rigtignok allerede leveret en ligesaasmuk som schleswig-holsteensk Beskrivelse om den Fest, jeg her vil meddele Dem; dog - hiin Beretning er skrevet i det paa kunstige Vendinger og Fordreininger saa rige schleswig-holsteenske Sprog, hvilket den største Deel af Publikum vist ikke kan læse flydende, da det er temmelig kundret; desformedelst sender jeg Dem herved en ikke schleswig-holsteensk Beretning om den store: "Tondernersinqvereinsfahnenüberreichungsfesttag", (Uh! det tog paa Brystet) Onsdagen den 20de September 1843. For at begynde med Begyndelsen og Anledningen til denne store Fest, maa jeg fortælle, at Kjøbmand Todsen en Dag her i Sommer, jeg troer det var en Løverdag, skal have kaldt sin Tjenestepige, Gretchen, for sig, og, efterat have klappet hende venligt paa Kinden, omtrent holdt følgende Tale for hende: "Hør mal, kleene Gretchen! Du veed jo nok at der Herzog von Laneuburg, Kong Christian den Ottende, den 17de December 1842, die Lauenburger Bürger en Fane har skjænket; saaledes denke ich auch (sans comparaison), tieene Gretchen, at Du og de andre Tjenestepiger her i Tøndern nok kunne stillinge sammen (her stak han hende en vægtig Vengepung i Haanden) og forære Sangforeningen en rigtig hübsch. Fane; thi, det vil være saa rart, wenn man læser i Bladene, at Damerne i Tøndern have foræret Sangforeningen en Fane." Nicht wahre kleene Gretchen? Tal nu mit de andre Dienstmüdchen og see at faae det bragt i Stand, so skal ich holde so meget af Dich. Aber, Gretchen, Gretchen, Du skal lade som om det kommer fra Dich selbst; Du must ikke sagen, at jeg har sat det i Dig." Efterat Greichen nøiere havde overveiet Sagen, gaaer hun op paa Torvet for at kjøbe en Lammefjerding til Steg om Søndagen; her moder hun en heel Deel andre Tjenestepiger, eller, hvad jeg skulde sige, Damer (Undskyld min Feiltagelse, Hr. Corsar. Jeg skal nemlig sige Dem, at i den Dialect af det schleswig-holsteenske Sprog, som tales i Tøndern, hedder en Tjenestepige en Dame.)- Da hun havde kjøbt Lammefjerdingen, sammenkalder hun midt paa Torvet et Geheimeraad af de andre Tjenestepiger, foredrager Fanesagen med saadan Hjertelighed, og Varme, at det bliver eenstemmig besluttet at overraske den "Tondersche Liedertafel" med den Fane, som Todsen skal have bestilt hos Greichen, og som han skal have givet hende Penge til (NB. ganske hemmeligt). Troværdige Folk ville i det mindste paastaae, at Sagen er gaaet saaledes til, som ovenanført; det er i alt Fald høist rimeligt. Man ): Tjenestepigerne, forskriver nu et prægtigt Stykke hvidt Atlask, røde, blaa og hvide Fryndser, en Jbenholts Fanestang med forgyldt Knap paa Enden. Alt dette sendes til Hr. Maler Petersen, der har havt den Godhed at ville male Fanen gratis, (efter Sigende i mod en passende Godtgjørelse). Han maler og maler og maler virkelig en smuk Fane, hvis Emblemer ere yderst findrigt valgte og kan "dem Künstler nur zur Chre gereichen", saaledes findes der ifølge Issehoer-Bladet: "Als Hauptsymbol in der Mitte ein Genius, von einem Sternenkranz umgeben, auf einer goldenen Leier spielend, den himmlischen Genuss des Gesanges versinnlichend:" Foroven prange i blaa Felt med Guldbogstaver de Ord: "Tonderner Singverein, paa den ene Side Stadens Vaaben, en stor Tremaster, paa den anden en Fugl, "das Emblem der Freiheit", som,in Verbindung mit dem i Ganzen" antyder det, Aufschwung des Deutschen - Volksgesanges", der udgaaer fra SchleswigHolsteen. Er det ikke et smukt Emblem? De maae troe, at de andre heller ikke ere at foragte. Fanen var nu færdig, den høitidelige Dag oprandt og smilede venligt ned til vor lille By. Om Eftermiddagen, Onsdagen den 20de September 1843, en Dag, der, som Jhehoer Wochendlatt saa smukt siger: uns stets unvergeslich bleiben wird", om Eftermiddagen altsaa Kl. 6 og 5 1/2 Minut, begave Byens Tjenestepiger sig hen til Hr. Gratis-Maler Petersen, modtoge Fanen, "nebst eine Guirlande" og begave sig "im öffentlichen feslichen Juge mit Musik", som Jsschoer Wochenblatt saa smukt bemærker, og "sich bei dieser Gelegenheit siegend einem alten Vorurtheil entgegenstellend" (nemlig at Tjenestepiger ikke ere Damer) til Sangforeningens Locale i følgende Orden: 1) Fuld Musik. 2) Krandse. 3) Fanen. 4) 2 og 2 af Følget. De vare Alle klædte i hvide Kjoler, som Tegn paa Uskyld og rene Hensigter. Ved Ankomsten til Sangforeningens Locale i "nordische Löwe", overrakte en Mamselle Reene Fanen til Sangforeningens Præses, Hr. Harders. Hun skal iforveien have saaet en Tale leveret, uvist af hvem; denne havde hun indstuderet med stor Flid og Omhyggelighed; men ak! da hun skulde til at bruge den ved Overrækningen - blieb sie stechend darin" og kunde ikke sige et eneste Ord. Hr. Harders holdt nu, eine passende Dankrede", som Svar paa den Tale, Mamesellen ikke havde holdt, og sluttede med et"Hoch fur die edlen Geberinnen", hvor samtlige Tilstedeværende "jubelnde einstimmten" Da dette Pust var lykkelig og vel overstaaet, begyndte man at drikke, synge og dandse for Schleswig-Holsteens Enhed til den lyse Morgen. Om Ballet siger "Jssehoer Wochenblatt" ligesaa smukt som sandt: at det auszeichnete "sich durch ungezwungen en und allgemeinen Frohsinn"- dog vi lade Sloret falde for hvad her foregik. Vi haabe af Hjertet, at denne "unvergesliches" Dag vil bortrydde demancherlei Hindernisse", afvæbne enhver "geifernde Zunge", som har søgt, "den Sammen der Zwvietracht in den jungen Verein auszustreuen", og være den en "Sporn" til "auf der einmal betretenen Bahn fortzufahren". Saaledes gik det omtrent til hos os, Onsdagen d. 20. Sept., da Sangforeningen i Tøndern fik en Faue til Foræring af Byens Tjenestepiger. Da De, gunstige Hr. Corsar, formodentlig er en Ven af Damer overhovedet og en Ven af de Tønderske i Særdeleshed, haaber jeg at De optager denne Beretning i Deres Blad. Jeg forbliver Deres osv.