Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-03-18
Denne Efterretning er kommen fra Bucharest af 10de Februar. Det hedder deri, at man der har faaet Breve fra Constantinopel, som melde, at alting staaer paa den gamle Fod, men at Porten har ladet den Armeniske Patriark Carabet irettesætte for hans haarde Forhold og erklæret ham: at den ikke blander sig i de religiøse Stridigheder imellem de christelige Sekter; thi den havde blot giort ham ansvarlig for Armeniernes Forhold, fordi den var bleven advaret fra Bagdad om at have et opmærksomt Øie med dette Folk, som i Persien og det Asiatiske Tyrkie havde gjort sig mistænkeligt ved sine politiske Cabaler. Jmidlertid har Porten dog ikke taget sin Ordre til at forvise Armenierne tilbage eller givet dem Erstatning for den confiskerede Eiendom; ikke heller vil den bevilge Firmans for Skibe til at seile ind i det sorte Hav. Dog troe mange vel underrettede Personer, at Porten vil ikke lade det komme til det Yderste, da den dog ikke kunde forhindre Grækernes Uafhængighed, ifald den endog kunde undgaae at gaae aldeeles tilgrunde; med mindre at de Ulemas skulde afholde Sultanen fra at høre de Fornuftiges Raad, da denne Classe finder en Jnterresse i at bringe Sultanen i Forlegenhed for at udvide sin egen Magt. Man maae tilstaae, hedder det i et andet Brev fra Constantinopel af samme Datum, at mange Tyrker have ædelmodigen understøttet de forviiste Armenier. Man regner paa at der i det Hele taget ere forviiste 30 til 40000 Christne af alle Nationer fra Constantinopel (Maaskee ogsaa Porten har det til Hensigt med denne Forviisning, at kunne saaledes ved at formindske Folketallet bedre proviantere den øvrige Folkemængde i Constantinopel, da denne Stad ellers let kunde blive udsat for Mangel ved den vedvarende Handelspærring.) Den Afskrift af det bekiendte Tyrkiske Hatti-Cherif, som er bleven bekiendtgjort i Paris var indsendt fra et Medlem af det diplomatiske Corps i Pera. Dette Dokument var udstædet af Sultanen til alle Rigets Authoriteter i Form af en Jnstruktion, og det er forfattet i alt for almindelige Udtryk til at man kan an tage: at det blot har været bestemt for de Tyrkiske Embedsmænd. Den Franske Moniteur indeholder nu den mærkværdige Tale, som Ministeren for de udenlandske Anliggender har holdet den 5te Marts i den hemmelige Committee af de Deputeredes Kammer. Han sagde deri, at han vel havde den 25de Febr. forklaret sig om de udenlandske Forhold i Pairernes Kammer; men at Forholdene havde forandret sig siden den Tid hvorfor han nu paa nye maatte nærmere udelade sig derom. Han talte først om de orientalske Anliggender, sagde at han kun vilde betragte Sagen fra den politiske Synsppunkt giennemgik derpaa hvad der hidindtil er passeret i denne Sag, og som er bekiendt, berettede at Storvezieren havde gjort et Skridt hos de tre Magter som udviste en mere forsonlig Stemning hos Porten. Dennes Propositioner bleve den 4de Januar indsendte fra den Nederlandske Gesandt, og de tre Magters Ambassadeurer i London vare beskjæftigede med at tilstille Storvezieren et Svar, maaskee i den Hensigt for at aabne Veien til nye Underhandlinger. Først den 19de Febr. (altsaa 4 Dage efter Ministrenes Erklæring i Pairernes Kammer) have vi, sagde han modtaget Portens Manifest, som imedens det synes at betage alt Haabom Udsoning, tillige forklarer og retfærdiggiør de Forhaabninger, som vi maaskee hidindtil havde næret; da Porten tilstaaer i dette Dokument, som i lang Tid har været skiult under den Form af hemmelige Jnstructioner til Rigets Embedsmænd, at den har søgt ved forstilte Lofter at skuffe Europa angaaende sit sande Sindelag og sine Tilberedelser. De kiender mine Herrer de første Virkninger af dette Manifest. Porten har uden Hensyn paa de diplomatiske Corps Forestillinger derpaa befalet Forviisninger i hele Masser. De tre Hoffer aftale i dette Øieblik med hinanden de Forholdsregler som denne nye Tingenes Tilstand udkræver; men her ville De indsee, at min Pligt forbyder mig at meddele meere omstændelige Forklaringer; men de maae ikke tvivle paa, mine Herrer, at vi jo skulle bære den fornødne Omsorg for enten at vedligeholde Freden i Europa eller Frankeriges Ære. Ministeren forsvarede nu omstændeligt den Franske Regierings Forhold ved alt hvad der hidindtil er passeret. Pacifications-Traktaten imellem de tra Magter som har til Formaal at standse Blodsudgydelsen i Orienten, at sikkre Handelen imod Søerøveriet og at garantere Opretholdelsen af den Europæiske Ligevægt, bestaaer endnu bestandig. Alle executive Forholdsregler kunne og maae allene anvendes med Hensyn til denne. Jmidlertid, og indtil Tingenes Gang vil fremstille nye Nødvendigheder for Betragtningen, vil Frankerige stedse blive sig selv troe og vide under alle Omstændigheder at iagttage sin Rang. - Nu kom Ministeren til at tale om de øvrige udenlandske Forhold. Angaaende Spanien sagde han, at Kongen vilde med det første aftale med Kongen af Spanien det fornødne om Landets definitive Rømning af de Franske Tropper. J Henseende til Regieringens Fordringer paa Hoffet i Madrid for Omkostningerne paa disse Troppers Løn og Underholdning, saa blev der endnu bestandig handlet om denne Sag; men den var ikke bragt meget vidt. - Angaaende Algier meldte han, at Folket der var klæd af Blokaden, som blev fortsat paa det strengeste uagtet Vinteren; 10 Krigskibe fortsætte denne Blokade og den Algierske Escadre 13 Skibe stærk, har forgiæves gjort sig Umage for at udløbe af Havnen. Blokaden vil formodentlig blive tilstrækkelig til at erholde den forlangte Satisfaction uden at man behøver at gribe til andre Midler. 25 Krigskibe ere bestemte til at escortere den Franske Coffardie fart. – Angaaende Forholdene til Sydamerika erklærede Ministeren, at de vare forbundne med nogen Vanskelighed formedelst den nøie Forbindelse hvori Frankerige staaer med Spanien. Jmidlertid havde dog Frankerige blot i Aaret 1826 afsat til Sydamerika af sine Producter for over 57 Mill. Franker. Underhandlingerne med Brasilien for at erholde Satisfaction for det Tab, som var tilføiet den Franske Coffardiehandel, bliver understøttet ved en nye Afsendelse af Krigskibe dertil. Ministeren sluttede sin Tale med følgende Ord: De ville unægtelig frietage mig for, mine Herrer, at tilføie mine Formodninger og Begivenheder, hvilke, som De see, ikke meere ganske dependere af den Europæiske Viisdom. Kammeret vil ligeledes vide, at sætte Priis paa de Grunde, hvorfor jeg finder en vis Tilbageholdenhed nødvendig, som ikke tillader mig at følge nogle Talere i deres Discussioner om visse alt for tvivlsomme eller betænkelige Mueligheder. Jeg seer mig derfor nødt til at indskrænke mig til med Opmærksomhed at høre paa deres Ønsker og deres Jndsigter. Uden derfor at forlange af mig uvisse eller utidige Erklæringer, kunne De troe mine Herrer, og det kan jeg forsikkre Dem, at Hs. Majestæts Regiering vil vaage over Agtelsen af dens Rettigheder, Vedligeholdelsen af sin Værdighed og saa meget som det staaer i vor Magt over Opretholdelsen af den almindelige Fred. Kongen har allerede foreskrevet os disse Pligter og vi ville ikke forsømme at bringe dem i Opfyldelsen. - Den nyeste Engelske Coureer siger: at det er ugrundet, at Østerrige har sendt til Rusland en truende Note angaaende Udrustningerne ved Pruth. Derimod har det Rygte meere Rimelighed, at Østerrige skal have sendt til Porten en alvorlig Forestilling hvori det har raadet den til mere Fornuft og Maadehold, men aldeles ugrundet er det at enten Lord Strangford eller Hr. Stratford Canning skulle med det første afsendes til Constantinopel; dette vilde være aabenbart udelicat handlet imod vore Allierede og der er ikke et Øieblik blevet tænkt derpaa. J den politiske Verden, saavel i Udlandet som her i Landet, hersker en øieblikkelig Stilhed; om denne betyder Godt eller Ondt, Krig eller Fred, kan endnu ingen vide. Det vilde være behageligt om de Allieredes Ønske, som allene har Freden til Formaal, kunde opnaaes, men man kan umuelig beregne til hvilke Extremer at Lidenskaberne kunne fore en Nation, naar Heftighed, Fordomme og en religiøs Fanatisme komme i Oprør. Vi haabe dog imidlertid at naar Østerrig antager en afgiørende Tone, saa vil den kunne bevæge Porten til et mere moderat Forhold, da den neppe har været forberedet paa en saadan Fremgangsmaade fra Østerrigs Side; men i faa Dage vil al Uvished høre op og Landet ikke længere svæve i Tvivl om Krig eller Fred (Vare kun ikke de Østerrigske Bankaktier atter faldne; thi man maae vide noget slemt i Vien, vilde kun Persien forholde sig rolig, og havde kun ikke en vis Stemme naaet Portens Øren, skulde Krigen med Porten udbryde og skulde der blive spærret for den i Europa, saa kunde den blive ført saameget heftigere i Asien.)