Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1799-02-22
128. Collets Bedømmelse af Virkners Bog om Trykkefriheden. Andet Oplag. 24 s. 129. Viktorine, eller at giøre Got bringer Renter, Lystspil i 4 Atter af Schrøder. 2 Mk. 2 s. 130, Tandstikkere, Perlekrandse og Tankeringe. 1 Mk. 131. Tvende Jndtrædelses=Prædikener af L. N. Fallesen. Mk. 2 s. 132. Tanker om Feiden mellem Riegels og Colbiørnsen. 4 s. 133. En dansk Borgers P. M. til Hs. K. H. Kronprindsen, Publicitet og Skrivefrihed angaaende. 8 s. 134. Haandbog for dem, som ei ere Hestelægger: 1 Mk. Trykp. og 20 sk. Skrivp. 135. Baggatellen roman tischen Inhalts. M. K. 1 Rd. Det er Hæder for Menneskeligheden, Glæde for dens Ven, at see Goddædigheden oplivet paa et Sted, hvor en næsten uoverskuelig Mængde af Fattige hver Dag sukker og Brød, og Mangfoldigheden selv giør det saa saare vanskeligt, om ikke umueligt, paa en billig, tilstrækkelig og stadig Maade at før ge for deres Underholdning. Det fortiener derfor offentligen at bekiendtgiøres, og opvækker Tilliden hos den, som vil see frem at til vort Fattigvæsens bedre Indretning i Fremtiden, at foruden Odense Stifts=Hospital, som ernærer 200 Usle for Stiftet Fyen og Langeland, foruden de mange milde Legater, som til adskillige Tider lette saa mange Huus=Armes trykkende Kaar, og foruden den ugentlige Understøttelse, som Fattig=Kassen her i Byen giver henimod 200 Trængende, er i denne særdeles haarde Vinter i større og mindre Gaver ved adskillige Leiligheder bortskiænket til Fattige over 350 Rdlr. hvoraf den største Deel er bleven tilsendt Commissionen for Byens Fattig=Væsen enten samlet eller dens enkelte Medlemmer, og for hvis Uddeeling den har aflagt Regnskab ved at tilstille de ædle Givere Fortegnelse paa deres Navne, som have nydt godt af Gaverne, og hvad enhver har faaet. Mennu - i et Par Uger - synes hiin Armodens huldrige SkytsGudinde at have tillukt sine velgiørende Hænder, skiønt Vinteren vedvarer lige stræng, Trangen lige stor, og Kulde, Sult og Nøgenhed forenede ere haardere Kaar, end Slavens Lænker. Menneskeligheden studser ved Synet af de Lad hedens og Armodens Slagtoffere, som sultne, blege, sorte, pialtede møde os, og anraabe vor Medynk. Men hvad om derkunde see ind i hine Fortvivlelsens mørke Aftroge, hvor Armoden, forenet med Alderdom eller Sygdom, stiv frossen, kraftløs, udstrakt paa det bare Straae, synes for sidste Gang at udstrække tomme bedende Hænder mod Forbarmelsen, hvor talrig Børneflok skriger og Brød, og den forhungrede Moder har intet andet at mætte den med end sine Taarer, og Frost og Nøgenhed kappes om at tildække de udtærede Been med Usselhed og Jammer, Med dyb Følelse af Menneskelighedens Sag vover derfor Commissionen for Fattig=Væsenet i nærværende haarde Øieblik, indtil bedre Anstalter med Tiden kunne føies, at give et Vink til Byens ædle Jndvaanere, et Vink, hvortil adskillige Veltænkende selv have opmuntret den, at dersom Ædelmodighedens Offere paa Velgiørenhedens Alter til den trængende Armod under Vinterens Strænghed betroes i dens Hænder, er den ei allene skyldig til med ømmeste Vaersomhed og efter bedste Skiønsomhed at sørge for deres Uddeeling, men ogsaa villig at aflægge Regnskab for dem i de offentlige Tidender. - Og for ikke at findes aldeles uværdig til den almindelige Tillid, for rebygge Mistanke og Skiødesløshed og Partiskhed, og neddæmpe falske Efterretninger, især fra de lavere Menneske Klasser, hvor Skiønsomheden ikke altid følger Armoden, og hvor Misundelsen og saa mange andre Lidenskaber tale, naar hiin tier, vover den herved at giøre en Begyndelse med at nedlægge for det tænkende Publikums Domstoel en Fortegnelse paa alle dem, som for nærværende Tid nyde ugentlig Almisse af Byens almindelige Fattig=Kasse, en Almisse, som burde være langt større, dersom de aarlige eller ugentlige Bidrage til Kassen tillode det; med ærlig Forsikkring, at den vil være den forbindtligste Tak skyldig til hver den, som kan og vil oplyse den, om der skulde findes nogen, om det endog var kun een eneste, som ikke er høitstrængende til den ham tillagte Understøttelse, blant følgende.