Almuevennen, 1844-01-10
Det andet Tidens Fingerpeg, vi her ville omtale, er, at en Deel af Godseierne herfra Øerne, efter i Juni Termin at have havt deres første Sammenkomst, den 16de i forrige Maaned have holdt deres andet Møde, i hvilket de udnævnte en staaende Comitee af tre Medlemmer. Vi forudsee den Bebreidelse, at vi her fremdrage for Offentligheden, hvad der ikke er denne hjemfalden, men vi holde den for intetsigende: det er ikke som Privatmænd, men som Standsmedlemmer de nævnte Godseiere have samlet sig om et Standanliggende, og vel er Jntet offentliggjort om deres Forhandlinger, men det Factum, at nogle af vore største Herremænd ere komne sammen om godsherrelige Anliggender, forekommer os ogsaa fuldkommen værdigt til at tildrage sig den offentlige Opmærksomhed. At nogle af de meest Jnteresserede og bedst Underrettede meddele hverandre deres Anskuelser og Planer om et af Landets vigtigste Anliggender, dette kan tilvisse ikke være ligegyldigt for Landets øvrige Jndbyggere, i Særdeleshed ikke for dem af disse, hvis Jnteresser betragtes som hines modsatte, og ønskeligt var det vistnok, om de blandt Godseierne, der ere Venner af Offentlighed, maatte finde sig foranledigede til offentlig at fremsætte de Meninger, som i deres Forsamlinger have fundet meest bifald og Understøttelse. Det vilde da vise sig, om den Forskjellighed, der upaatvivlelig i flere væsenlige Puncter finder Sted mellem disse Anskuelser og Bondevennernes, ikke kunde foranledige disse til ligeledes at samle sig og udvexle deres Tanker. Dersom Godseierne og Bondevennerne skulde – hvad der vistnok er Sandsynlighed for, – komme til i Landbosagen at staae ligeoverfor hinanden i Stænderne, kunne Godseierne som aabne og ærlige Modstandere ikke ønske, og Bondesagens Venner hverken ønske eller være tjente med, at det ene Parti møder med en veloverlagt Operations-Plan, og det andet aldeles uforberedt. Vi henstille derfor til Godseierne, om de maatte finde det passende, at skjule deres Planer bag Hemmelighedens Slør, og vi stole paa, at Bondesagens Venner ikke ville forsømme deres Pligt, at efterfølge det gode Exempel, Godseierne have givet, ved praktisk at godtgjøre, at Enighed gjør stærk. Udkast til en Anordning om almindelig Værnepligt. (Sluttet.) 6 29. Naar en Gaardmand, uden at have opnaaet den i § 27 nævnte Alder, er øiensynlig Krøbling, eller saa vedvarende syg eller svag, at han ikke selv kan forestaae sin Gaards Drift, eller have fornødent Tilsyn med samme, kan han vente ved Vort Cancellies Resolution at erholde samme Ret til at fritage en hjelpende Søn, som den 60-aarige Gaardmand, men han bør ikke blot ved Lægeattest og, efter Sagens Beskaffenhed, ved Thingsvidne bevise sin Svaghed, men ogsaa personlig fremstille sig paa Sessionen, for at hans Tilstand der kan blive bedømt. Skulde Beskaffenheden af hans Svaghed ikke tillade ham at forlade Hjemmet, bliver det at bevise med Attest fra en Læge eller fra vedkommende Sognepræst. Endvidere skal det paa Sessionen mødende unge Mandskab opfordres til at yttre sig om den paaberaabte Svaghed og navnligen til at forklare, om det antager samme at være af den Beskaffenhed, at den sætter ham ud af Stand til at føre det fornødne Tilsyn med sin Gaard. Jøvrigt blive alle de i § 27 foreskrevne Regler at anvende, kun at den der bestemte Anmeldelse paa den forudgaaende Session bortfalder, naar den Svaghed, paa Grund af hvilken Hjelp begieres, først senere er opstaaet, og at det ikke er nødvendigt, at Sønnen siden sidste Fardag har været i hans Tjeneste, saafremt hans Trang til Sønnens Hjelp er opstaaet til en saadan Tid, at ingen Foranstaltning i saa Henseende har kunnet træffes inden fornævnte Fardag § 30. Den allerede udskrevne Søn kan ikke paa Grund af Faderens Alder fritages for Tjeneste; men er Moderen først bleven Enke, efterat Udskrivningen er gaaet for sig, eller er der efter den Tid paakommen Faderen en saadan Svaghed, som giør Sønnens jælp aldeles nødvendig for ham, kan det ved Vort Cancellies Resolution bevilges, at Udskrivningen ophæves, og Sønnen, skjønt han alt er mødt til Tjenesten, udløses for at ansættes som hjælpende Søn. § 31. Den hjælpende Søn haver, for at vedligeholde sin Fritagelse for Udskrivning, aarlig for Sessionen at bevise, at han er bleven i sin Stilling. Saafremt han inden 24 Aars Alderen kommer ud af samme derved, at Faderen eller Moderen døer, eller paa anden Maade ophører at besidde Gaarden, eller ved at Moderen indgaaer et nyt Ægteskab, bliver han at behandle til Udskrivning til den staaende Hær lige med det 22-aarige Mandskab, eller, hvis han allerede havde været udskrevet, atter at afgive til den staaende Hær, for der at fuldende sin Tjeneste. Paa lige Maade bliver han at behandle, hvis han af anden end de nævnte Aarsager kommer ud af sin Stilling inden sit 30te Aar. Den, der ikke i Medfør af de foranførte Bestemmelser bliver at anvende ved den staaende Hær, gaaer, hvis han findes tjenstdygtig, over til Forstærkningen. § 32. Den Begunstigelse, som ved Placaten af 25de Mai 1821 er indrømmet den, der for Sessionen godtgiør, at have til sine Foresattes Tilfredshed i 15 Aar eller derover forestaaet, Bestilling som Sognefoged og Lægdsmand tillige, at erholde en Søn, eller i Mangel af en saadan, en Paarørende fritagen for Udskrivning til activ Tjeneste, skal fremdeles vedblive. Den saaledes Fritagne bliver, hvis han forøvrigt er tjenstdygtig, strax at ansætte ved Forstærkningen og er pligtig at forblive i sin Stilling til det 30te Aar. § 33. Udenfor Gaardmandsklassen kan en 65-aarig Mand, der enten i Kjøbstaden eller paa Landet driver et betydeligt Næringsbrug, saasom en Fabrik, der beskæftiger et stort Antal Mennesker, en omfattende Handel, et Værksted, hvorpaa der er stadigt Arbeide for flere Svende, eller et betydeligt Avlsbrug, erholde en Søn sig ansat til Hjælp, naar det nøiagtigt oplyses, at dennes Hjælp er fornøden til Fortsættelsen af den ommeldte Næringsdrift, og den begjærte Søn idetmindste eet Aar forud har været hjemme og ydet Faderen væsentlig Hjælp i at forestaae hans Næringsvirksomhed. Hvis bemeldte Søn forlader sin Stilling, kan ingen anden i hans Sted ansættes Faderen; men skulde han døe, kan vel en anden befries, for at være Faderen til Hjælp. Ovenstaaende Bestemmelser gjælde og om en Enke i nogen af de foranførte Stillinger, dog at den sidste af de anførte Betingelser kun er anvendelig, forsaavidt den Tid hvori hun har været Enke, tilsteder det. Hvorvidt Nogen, der har et Næringsbrug af saadan Beskaffenhed som anført, kan paa Grund af Svaghed erholde en Søn fritagen for Tjeneste ved den staaende Hær, vil i Analogi med Bestemmelsen i §29 blive at afgjøre af Vort Cancelli. Jøvrigt vil den Søn, som i Medhold af denne § er forbigaaet ved Udskrivningen til den staaende Hær, naar han siden kommer ud af sin Stilling, med Hensyn til de forskjellige Aarsager, hvorfor dette skeer, blive at behandle i Overeensstemmelse med Grundsætningerne i 6 31. 6 34. J alle de i 66 2732 omhandlede Tilfælde bliver en Stedsøn at agte lige med en Søn. 6 35. Alle de i Sørullen indførte Mandskaber, der i Medhold af 67 blive i sædvanlig Udskrivningsalder at behandle ved Landmilitie-Sessionen, men hvis endelige Behandling der er udsat ifølge nogen af de Aarsager, der hjemles ved Bestemmelserne i 66 18 og 19 og 2325, skulle ved 24 Aars Alderen. indfinde sig ved bemeldte Session. Saafremt de da findes at være i et saadant Tilfælde, at de, ifølge nogen af fornævnte Paragraphers Jndhold, ere fritagne for Udskrivning til Linien, blive de at ansætte ved Forstærkningen, forudsat at de ere tjenstdyg tige; men saafremt en saadan Fritagelse ikke tilkommer dem behandles de efter de for 22 aarige Mandskaber i Almindelighed gjældende Regler, dog at de, hvis de trække Frilod, i Stedet for at gaae tilbage til Sørullen, ansættes ved Forstærkningen, saafremt de umiddelbart efter Lodtrækningen erklæde, at de ønske dette. Hvad de til Sørullen hørende Mandskaber angaaer, der ikke ere i det i § 7 omhandlede Tilfælde, da vil An hvad de ovennævnte Paragrapher indeholde om Forbigaaelse indtil 24 Aars Alderen, i Eet og Alt være anvendeligt paa dem; og hvor, efter fornævnte Paragrapher, Fritagelse for Tjeneste ved Linien, skulde finde Sted, ville hine Mandskaber udgaae af Sørullen, men forsaavidt de Paagieldende ifølge oftmeldte Paragraphers Jndhold vilde have været at behandle til Udskrivning for Linien, vedblive bemeldte Mandskaber at være Udskrivning til Sørjenesten undergivne, efter de Bestemmelser, der indeholdes i Frong. 8de Januar 1802. Fremdeles ere de Bestemmelser, som indeholdes i §§ 2634 angaaende Gaardmænd og hielpende Sønner analogisk anvendelige ved Udskrivning til Søtjenesten. Alle Sessionssager angaaende Forpligtelse til saavel Landerigs som Søkrigstjenesten, der udfordre Vor allerhøieste Resolution, skulle foredrages Os af Vore Cancellier. Betræffende nærværende Anordnings §21, da, ligesom dennes første Deel er aldeles gieldende for de til Sorullen hørende Mandskaber, saaledes skal en Persons Forpligtelse til Sotjeneste ikke være til Hinder for hans Ansættelse i nogen af de i Paragraphens øvrige Deele omhandlede Betjeninger, kun at han ikke paa den Tid, Ansættelsen foregaaer, er udtagen til saadan Tjeneste, hvorhos den Paagjældende, kun saalænge han forbliver i hin Betiening, er fritagen for Udskrivning. § 36. Ved Anvendelsen af de Bestemmelser i nærværende Anordning, hvorefter Rettigheder og Forpligtelser stulle beroe paa en vis Alder, bliver der stedse kun at tage Hensyn til den Alder, som den Paagieldende havde begyndt den 1ste Januar i det Aar, som Sessionen holdes, men det saaledes, at det Leveaar, han til den Tid har begyndt, regnes som fuldendt. § 37. Den Udvidelse af Værnepligten, som er bestemt ved denne Vor Forordning, skal dog ikke tunne gjøres gjeldende mod de hidtil befriede Personer, forsaavidt de forinden den 1ste Januar d. A. have opnaaet 18 Aars Alderen. De Fritagelser for Krigstjeneste, som Nogen i Medhold af Forordningen af 20de Juni 1788 §§ 28 og 29 eller Forordningen af 8de Mai 129. 66 15, 16 og 18 allerede maatte have erhvervet for deres Sønner, enten ved Opfyldelsen af de i benævnte § af den førstnævnte Forordning foreskrevne Betingelser, eller ved Erlæggelse af en Kjendelse til Landmilitie=Fondet, blive i Kraft. Ligeledes skal den Fritagelse for Søværnepligt, som Nogen imod Erlæggelse af en Kjendelse til Søindrulleringsfondet allerede har erhvervet, forblive i Kraft. For Fremtiden kan derimod Jngen ved disse Midler frigjøre sine Sønner. Herfra gjøres alene Undtagelse med Hensyn til dem, der allerede den 1ste Januar d. A. have opnaaet 18 Aars Alderen, hvilke i de ved sidstnævnte Forordning hjemlede Tilfælde kunne frikjøbes. Hvad Solimitstederne angaaer, ville og Bestemmelserne i Forordningen af 8de Januar 1802 § 2 Litr. b og c for Fremtiden bortfalde, men derimod blive de i Kraft, forsaavidt Nogen allerede i Overeensstemmelse med disse Lovbestemmelser har bygget for at frigjøre fine Børn for Krigstjeneste. § 38. Enhver kan i Fredstid frigjøre sig for Tjeneste ved den staaende Hær, ved til et eget Stillingsfond under Vort General Commissariats=Collegium at indbetale en saadan Sum, at en anden dygtig Mand kan ved Hielp af samme blive antagen til Tjeneste, hvilken Sums Størrelse vil for hvert Aar ved Sessions=Placaterne forud blive bekjendtgjort. Til saaledes at antages til Krigstjeneste for Andre, blive fornemmelig Militaire, der have udtjent ved den staaende Hær, at vælge, men ogsaa de Værnepligtige, der have trukket Frilod, kunne hertil benyttes. Den, som allerede er indtraadt i Tjenesten, kan ikke stille for sig uden en dertil meddelt særdeles Tilladelse, der ikke bør gives, undtagen hvor det er oplyst, at hans Velfærd vilde lide betydeligt ved, at han forblev i Tjenesten. § 39. Der bliver aarlig at aflægge nøiagtigt Regnskab til Os for alle de indkomne Stillingssummer og disses Anvendelse til at besættede Pladser, som ved Stillingssummers Erlæggelse ere blevne ledige, hvilket Regnskab skal indeholde en navnlig Fortegnelse saavel over Alle, der have stillet, og de af dem erlagte Summer, som over de Stillede og de til disse betalte Summer. § 40. Af Stillingssummen bliver stedse at erlægge 10 Rbd. til Christians Pleiehuus. 6 41. Dersom Nogen, inden han endnu efter Lodtrækning er udtagen til Krigstjeneste, ønsker at forlade Landet, skal han, naar ellers intet Særdeles derfor er til Hinder, være berettiget dertil, naar han til Stillingsfondet indbetaler den sædvanlige Stillingssum, hvilken anvendes til at tilveiebringe en Anden i hans Sted, hvis Loddet falder paa ham til at indtræde i den staaende Hær, hvorimod den i modsat Fald hjemfaldet til bemeldte Fond. Dog kan han, hvis han, inden han har opnaaet Udskrivningsalderen, melder sig for at blive behandlet til Udstrivning, faae den indbetalte Sum tilbage, ligesom den og udbetales til hans Bo eller Arvinger, saafremt disse, inden der saaledes trættes, oplyse, at han er død. Kommer han tilbage til sit Fædreland, efter at der, som meldt, er trukket for ham, gaaer han over til Forstærkningen, hvis han dertil findes dyglig og er under 38 Aar. § 42. Da det kun er med Hensyn til Tjenesten ved den staaende Hær, at Stilling er tilladt, vil den, der har stillet for sig, gaae over til Forstærkningen, hvortil og den Stillede, efter at have tilendebragt den Tjeneste, han har paataget sig, gaaer over hvis han ikke inden den Tid har opnaaet 38 Aars Alderen. Jmidlertid skal det være de Persosoner, der i Medhold af 5 13 blot staae i Rullen for ved forefaldende Leilighed at anvendes til Trainkudske eller anden militair Tjeneste, hvortil den egentlige Krigerdygtighed ei behøves, tilladt at formaae en Anden i lignende Stilling til at trade i hans Sted, naar han kaldes til slig Tjeneste, forudsat at Sessionen finder den stillede skikket til saadan Tjeneste, og denne ikke selv derul er beordret. § 43. Alle de til Forstærtningen hørende Mandskaber, der ikke først have tjent i Linien, ere i Fredønder forpligtede til paa befaling at indfinde sig i de for dem anviste Exerceerskoler, for at øves i Vaaben. J Krigstider ere de forpligtede til at gjøre samme Tjeneste, som de Regimenter eller Corps af Linietropperne, som ere dem anviste. Jøvrigt forbeholde Vi Os at give de nærmere og yderligere Bestemmelser angaaende bemeldte Mand skabers Jndtaldelse, som vi, med særdeles ensyn til den Udvidelse, Værnepligten har faaet ved denne Vor Forordning, maatte sinde fornødne. § 44. Med Hensyn til Borgervæbningerne skal det indtil videre have sit Forblivende ved de gjældende Anordninger; men Vi ville tage under nærmere allerhøieste Overveielse, i hvilke større Kjøbstader Oprettelsen af active Borgermilitser, der ligesom andre Linietropper skulle staae under den i Provindsen commanderende Generals Befaling, og til hvilke Byens 22 Aars Værnepligtige, naar de anmelde det for den aarlige Session, af denne kunne udskrives, maatte kunne tilstedes. § 45. Ligesom Ansættelse i Krigsreserven eller ved Forstærkningen ikke skal være Nogen til Hinder i at erhverve Borgerskab i Kjøbstæderne saaledes kan heller Jngen, paa Grund af Tjeneste ved et borgerligt Corps, gaae ud af Reserven eller Forstærkningen, undtagen forsaavidt han bliver ansat som Officier ved et Corps, hvis Officierer udnævnes af Os Selv. Hvilken Jndflydelse derimod Borgerskab skal have paa Forstærkningsmandskabets Jndkaldelse til virkelig Tjeneste, vil blive bestemt i den i § 43 nævnte Anordning. § 46. Jhvorvel Forpligtelsen til at tjene i Armeen i Reglen ophører med 38 Aars Alderen, vil dog enhver Undersaat være pligtig til, naar Fædrelandet udsættes for fjendligt Overfald, da paa Opfordring af Os, eller af dem, som af Os dertil ere bemyndigede, at gribe til Vaaben, for, saavidt han formaaer, at medvirke til at afværge saadant Overfald, i hvilken Henseende, det vil have sit Forblivende ved den allerhøieste Forordning af 3die Juni 1801. (C. T.) Maatrykkes. C. Reiersen.