Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-03-30
Blandinger. For ikke længe siden kom Jacob Cocquelin, boende i rue du Marche Saint-Jean No. 21 i 3die Etage (i Paris) hjem henimod Kl. 11 om Aftenen, noget varm i Hovedet af den nydte Viin. Da han var kommen til Forstuen udenfor 2den Etage, troede han, at han var hjemme, han klæder sig ganske roligt af, kaster den ene af sine Pakkenilleker efter den anden ud af et stort Vindue, der vender ud til Gaarden, og som han i sin Drukkenskab antager for sin Alkove; derpaa laver han sig en Nathue af sin Halsklud, og efterat have afklædt sig til Skjorten, styrter han sig selv ud af Vinduet, i den Tro, at han kaster sig paa sin Seng. Det var først den følgende Dag henimod Kl. 6 om Morgenen at Huusbeboerne bleve opmærksomme paa denne ulykkelige Begivenhed. Den stakkels Cocquelins Legeme laae uden Bevægelse udstrakt paa Steenbroen i Gaarden. Desuagtet var dette Menneske, som kun var 27 Aar gammel og begavet med særdeles physiske Kræfter endnu ikke død, endskjøndt hans Legeme var frygteligt lemlæstet; efterat være bragt op i sin Bolig, levede han endnu i 2 Dage; men hans Tilstand var fortvivlet, og han døde efter 60 Timers gruelige Lidelser. Fru Grocholska, der hører til en af de første Familier i Wolhynien, havde af den russiske Regjering erholdt Pas for at reise til sin Mand, der i 10 Aar har levet som Emigrant i Schweitz. Hun medtog sin Søn, en Dreng paa 12 Aar, men denne vilde, da han saae sin Fader, ikke mere forlade ham, og havde, trods sin unge Alder, alt indsuget et umaadeligt Had til Rusland. Fru Grocholska maatte altsaa vende ene tilbage, og blev ved sin Hjemkomst af Gouverneuren arresteret, fordi hun ikke medbragte Sønnen. Senere faldt den keiserlige Dom, der confiskerede alle hendes Eiendomme, og sendte hende til Siberien. Hendes 17-aarige Datter, der slet ikke havde forladt Polen, blev sendt til Militaircolonierne, for, efter Ukasens Ord, at befolke samme og antage den græske Religion. Districtets Adel aabnede nu en Subskription til Fordeel for den stakkels Pige, og der indkom 15,000 Rubler. Denne Sum sendtes til den russiske Regjering med Bøn om at anvende den til Pigens Udstyr, for at hun, der havde nydt en fiin Opdragelse, dog idetmindste kunde blive givt med en Officeer. Keiseren fandt imidlertid, at de 1000 Rubler kunde være nok til Udstyret, og skjænkede de øvrige 14,000 til Jnvalidhospitalet. (Denne Historie fortælles i det franske Blad Univers.)J flere franske Blade omtales meget fordeelagtigen en ved Hr. Maratuch fremkommen Opfindelse af et Apparat til at forebygge Skorsteensild, som synes at forene Simpelhed med stor Nytte. Den bestaaer, saavidt man nu har erfaret, i tre Gittere af Metaltraad, hvilke anbringes inden i Skorstenen, i en passende Afstand fra hinanden, for, ved deres afkjølende Kraft, at forebygge Flam mens videre Fremtrængen i det Tilfælde Soden antændes. Det har herved viist sig, at den meest levende Flamme ikke formaaer at varme det øverste Traadgitter i høiere Grad, end at man har kunnet berøre det med Hænderne, ligesom ogsaa, at opstigende Funker blive saaledes afkjølede, at de enten slukkes eller gjøres uskadelige. Jøvrigt conentrerer og forøger dette Apparat Varmen forneden og skader saaledes ikke Trækket. Dersom Aabningerne i Gitteret vare snævre, vilde det naturligviis snart fortappes med Sod, selv da, naar man, som paa mange Steder i Frankrig, hvor der er lidet Træ, brænder Kul, og det er derfor nødvendigt, at Aabningerne gjøres temmelig store. Det franske Blad Industrielle nævner en Mængde Steder og Bygninger, hvori denne Opfindelse allerede er anvendt, og forsikkrer, at man overalt har været vel tilfreds med den. Constitutioner udbreder sig over hvor vigtig den vil være for Brandforsikkringsselskaber, Fabrikbygninger, Paladser, enkelte Bygninger og Egne, hvor Vinteren i Almindelighed er streng og Træ billig, og hvor derfor en Masse Træ kun altfor ofte unyttig forbrændes. Prisen paa Maratuch's Apparat, hvorpaa han har erholdt Patent, er 20 a 50 Fres, efter Skor stenens Størrelse.