Aarhuus Stifts-Tidende, 1838-10-17
Det er denne Anmeldelse, som omhandles i min Annonce af 29 August. Politimesteren (hvis megen Virksomhed vil have seet rose af en Anonym) tog sig imidlertid saa varmt af Sagen, at han Intet foretog førend den 21de August; og naar Jens Hansen ikke allerede under 19de f. M. derom havde indgivet Besværing til Amtet, havde denne Varme for Sagen formodentlig endnu vedvaret. Den 21de August blev da endelig, efter forudgaaet Jndkaldelse, det første Forhør optaget; og da dette var tilende, lod Dommeren ved sine tvende Fuldmægtige anstille den i Anmeldelsen forlangte Randsagning, som, efter et saalangt Mellemrum, naturligviis intet Resultat ledte til; og det er begribeligt, at Jnqvisiten - om ikke længe, før, saa dog strax efterat han var kaldet til Forhør - nok, uden videre Inspiration, har sørget for, at Jntet skulde forefindes. Han havde derhos den Ære og Fornøielse, efter endt Randsagning, at hjemkjøre Jnqvirenterne, som iøvrigt ikke tog Gierningstedet eller de der tilstædeværende Dele af corpus delicti, saasom Dørklinken, Vinduet, Dragkisten &c., i Øiesyn. Forhøret fortsættes den 23de August; og da Jens Hansen tillige til dette var indvarslet, medbringer og nedlægger han i Retten en skrivtlig Protest imod at Jnstitsraad Hersleb i denne Sag beklædte Dommersædet; men denne Protest vilde Dommeren – uagtet Jens Hansen i Retsvidnernes Paahør tvende Gange gjentog sin Begjering - ikke modtage til Protocollen, hvorimod han først efter Forhørets Tilendebringelse tog Jndlæg get, (som tillige indeholdt gjentagen Begjering om Arrest, paa Inqvisitens Person, idet Jens Hansen tilbød at indestaae for Følgerne heraf med alt sit Gods) i sine Hænder; men gav det strax tilbage med Betydning, at det kunde indleveres paa hans Contoir, og skjøndt Jens Hansen fandt sig i at følge delse bagsendte eller nybagte modus procedendi, er dog endnu ingen Kjendelse paafulgt, uagtet en saadan i Indlægget udtrykkelig var begjert, ledsaget med Erklæring af Appel, hvis den skulde gaae ham imod. Den af Jens Hansen mod Dommerens Habilitet fremsatte Exception var naturligviis fremkaldt ved den Lunkenhed, hvormed Sagen indtil da var behandlet, og iøvrigt grundet paa Dommerens formeentlige Interesse og Velvillie for Inqvisiten, som ved flere Leiligheder har været Dommerens Livkudsk og som selv stadig gjør sig til af den Gunst han har nydt hos Justitsraaden, og den Fortrolighed han bærer til denne, paa Grund af hvilken Jens Hansen begjerte Justitsraaden selv afhørt som Vidne i Sagen. Senere blev Forhøret fortsat og formodentlig sluttet den 28de August, uden at Jnqvisiten - som med al sin Force i Benægtelser dog skal have tilstaaet at have taget en af de i Klagen omhandlede Kjoler – endnu blev hæftet. – Man skulde dog troe, at hertil havde været tilstrækkelig Anledning saavel i Sagens factiske og concrete Omstændigheder som i Jnqvisitens Personlighed; og saadant vilde upaatvivlelig have harmoneret med de Principer Dommeren har lagt for Dagen ved ældre lignende Tilfælde, hvoraf Man ved en anden Leilighed skal opstille nogle Paralellismer, Jeg tør vel nu frit spørge, om den skeete Opfordring er var beføiet, Og har jeg mod min Villie anbragt noget Urigtigt, da venter jeg det modbeviist og berigtiget; thi jeg har bestræbt mig for at fremstille Alt saa rigtigt som det, efter Omstændighederne er mig muligt, saavel for at Juristen som enhver Mand med et sundt upartisk Blik deraf kunne faae eller have en rigtig Mening." Dette kan imidlertid - ifølge Annoncen i denne Tidendes Nr. 146 – kuns de der kjende og vide at bedømme Forholdene og Omstændighederne." – Det var ellers interessant at vide, hvo de Høitbegavede eller Indviede ere, som, foruden Dommeren, kuns kunne have en rigtig Mening, eller med andre Ord, kuns kunne bedømme hvad der, ifølge Sagens Omstændigheder, er eller var rigtig; thi ved Forholdene, maa Justitsraaden ufeilbarlig have sigtet til de ældre Forhold og Jnqvisitens Personlighed. Da disse nu vel ere bekjendte nok heri Egnen, men ei saa lige andetsteds; saa vil det vist ikke være uden Interesse for de der Intet kjende hertil, at erfare lidt derom. Det er sagt i Anmeldelsen, at P.L. er en frygtet og voldsom Mand. Han er saaledes, blandt andet, i 1823 af Justitsraad Hersleb idømt 4 Dages Fængsel paa Vand og Brød for Overfald paa sin Huusbonde foruden at have Løn og Tjeneste forbrudt &c. og han er i Aaret 1827, ved een af samme Embedsmand afsagt Dom, idømt 6 Gange 5 Dages Fængsel paa Vand og Brød for et høist voldeligt med Stavshue og Steenkast forenet Overfald paa Toldvæsenets Officiantere, ligesom det og er in confesso, at han ofte har mishandlet sin Kone, ja endog, efter hendes eget Udsagn, een Gang da hun var i høi frugtsommelig Tilstand. Uagtet alt dette har han, som meldt, stadig nydt Justitsraadens Yndest. Allerede i Aaret 1827 efterat Peter Laursens tilkommende Svigerforældre havde lagt for Dagen hvor meget det var dem imod, at denne ægtede deres Datter – viste Justitsraaden en saa stærk Jnteresse for P. L., at han (i Forening med en Sagfører, som da boede her i Byen, men senere er flyttet bortreiste ud til de Gamle, og i flere Maader roste P. L. Naar Man nu veed, at Justitsraaden sædvanligen kuns giver almindelige Borgere, Bønder og andre saadanne honette og skikkelige Folk, Audients i sit Kjøkken, at han vist aldrig uden høieste Nødvendighed beærer nogen saadan Mand med sin høie Nærværelse, og at han hele Aaret og kuns foretager meget faa Embedsreiser paa Landet; saa indseer man let, hvilken stor Ære den gamle Skovfoged og hans Kone nød ved dette aldeles uventede Besøg, og at Besøget saaledes maatte gjøre god Virkning. At Justitsraaden bestandig siden den Tid har viist P. L. Billigheder navnlig med Pengelaan, og denne omvendt været til Tjeneste – naturligviis for Betaling eller Vederlag - med Kjørsler, Fourage=Leverance, og deslige, er noget som blot behøver almindelig at bemærkes Om jeg nu (endog uden at berøre videre, saasom den under 28de December f. A. forligte Politisag) med Hensyn til Forholdene der skulle kjendes og vides har været saa heldig at træffe Justitsraadens Mening, vil jeg for det første overlade til ham selv at bedømme. Veile, den 13de October 1838. Anchersen.