Norske Intelligenssedler, 1768-08-31
Nordske Sneertier. No. Onsdagen den 31. Augusti 1768. Slutningen af Bagvaskelses Caratter. Det er, tykkes mig, meere nederdrægtig, at tale ilde om et Menneske, paa hans Bag, end at beskiæmme ham nærværende: Bagtaleren griber den an, som er fraværende: Han har ingen for sig, som siger ham imod, og denne Maade at forfare paa, forraader et Gemytte uden Hierte og uden Ære, et Menneske, der vover slet intet, uden han veed sig sikker for al Modstand. Den, som udskummer Skields-Ord, taler ikke i Skiul, hvisker ikke i Øret, fortroer ingen Fremmed sin Meening forud under eedelig Forsikring. Han griber sin Fiende an under Øyne, han siæler eller skiuler intet for ham, og uden at frygte for hans Vrede, fægter han mod ham med lige Kræfter og lige Vaaben. Jeg kand altsaa billig slutte, at, naar den, som smelder, er den hidsigste, er den anden, som bagtaler, den farligste, og at den førstes Forhold er meere at undskylde, end den andens. Man kand, efter mine Tanker, med Rætte ligne en Bagtaler ved en Glænte eller Ravn, hvilke aldrig flyver efter Blomster eller Frugter, men kun efter Aadsler, paa hvilke de falde med stor Begiærlighed efter Føde. Bagtalere giøre ligesaa. De seer aldrig efter det gode hos Folk, men ere ret glubske efter det, som intet duer, og holder sig kun oppe ved dem, som de kand overrumple med deres ukierlige Domme. De kommer mig fore, som Havet, der begraver i Afgrunden Guld, Sølv, Juveler og andre kostbare Ting, tilligemed de opslugede Skibe, nogle stinkende Kroppe derimod og andre Reliqvier af bedrøvelig Skibbrud skyder det op og støder til Lands. Bagvaskere ligeledes. Deres gode Egenskaber, som de vil forderve, skiule de, vogtende sig vel for at give mindste Anledning til deres Berømmelse, fortæller derfor altid deres Feil, uden nogen Tid at erindre deres Dyder, undertrykken med Fliid det gode og rosværdige i deres Forhold, og fører allerne det om Bye, som mulig af Overilelse, af Skrøbelighed, eller i Ubesindighed engang kunde være begaaet. Det er langt fra ikke nok, at man er just ikke Autor og Ophav til en Bagtalelse, man maa end ikke tage Deel derudi, det er ikke nok, at man ikke selv har opfundet og fingeret den, man maa end ikke udbrede den og giøre den videre bekiendt. Jeg veed ikke, om den, der allerførst trænger sig ind i en Stad for at plyndre, giør just dermed større Skade, end de som følge efter, hvilke giøre Mord, Brand og Ødelæggelse i Staden almindelig. Jeg veed ikke bedre at slutte disse Tanker med, end det Svar, Tasso (den berømte Forfatter af det befriede Jerusalem) gav, da man berættede ham, at et Menneske, som havde erklæret sig for hans Fiende, talede allevegne ilde om ham: Det maa han gjerne giøre, svarede vanDet er bedre, at han taler ilde om mig til Alle, end at Alle skulle tale ilde om mig til ham. Diogenes pleiede at sige: Af alle vilde Dyrs Bid er en Bagtaleres det farligste, og af tamme Dyrs intet Bid forgiftigere, end af en Flatteur og falsk Ven. Fra Hr. Stads Pysicus og Doctor Peder Sundius er følgende indsendt: Underretning at curere Blodsot ved sikkre og ej kostbare Midler. ved Slutningen af Sommeren eller Begyndelsen av Høsten, er Luften underkastet hastige Afvexlinger av Heede og Kulde, saa at paa nogle varme Dage følger i Hast kolde, eller ere Dagene heede, men Aftenene kolde, og da begynder Blodsot gjerne at yttre sig. Av saadan Beskaffenhed har Julii og Augustii Maaneder særdeles i dette Aar været, hvorfor man og i adskillige Bøygder fornemmer denne smertefulde og farlige Svaghed. Ved Sommer-Heeden faaer Blodet og Galden, en Slags Skarphed; saa længe Heeden varer, transpirerer man vel, men da ved mellemkommende Kulde Svede-Hullene stoppes, slaaer sig de bedervede Vædsker til Jndvoldene, og irriterer samme, hvorpaa følger Smerter og Avføringer. Den gemeene Mand, som er uagtsom ved ovenmeldte Luftes Omskiftelser, og derhos nyder slet Føde, angribes meere af denne Svaghed, end andre, der kand og vil vogte sig for Forkiølelser, spise god Føde, og nyder imellem et Glas Viin. Skal Drikken af Viin allerne, uden Vand, i Diæten ansees for nyttig, er det i Særdeleshed, naar epidemiske Sygdomme indfinder sig, der kommer af Vædskenes Forraadnelse og ere anstikkende. Svaghedens sikkerste Kiendetegn ere: Tit paakommende Stoelgange, hvorved anføres kun lidt Slim, Kuib og Pine i Jndvoldene, samt piinagtig og sterk Trykken og Mindelse paa Stoel- og Vandgangen. Blod viser sig og gemenlig, hvorav Sygdommen og har faaet sit Navn: dog er den og iblant uden blodige Excrementer; thi mange har alle de andre Kiendetegn, foruden dette, sær i Begyndelsen, og dog er det samme Svaghed. Hertil kommer, at Blod ved Stoelegangen kand i adskillige andre Tilfælde indfinde sig. De øvrige Kiendetegn, som ej ere bestandige, gaaes for Korthedens Skyld forbi, allene anmærkes, at naar Svagheden kommer til det yderste, sluttes den med Jndvoldenes Jnflammation Kræfternes Tab, Trøske eller det Hvide i Munden, Hikken, tynd stinkende med Værk blandet Stoelgang den Syge uvidende, kold Sveed og Ørskhed: den Syge fornemmer ingen Smerter, meer, faaer Besvimmelser med alle Tegn af Koldbrand, og døer. NB. Naar Hikken kommer i Begyndelsen af Svagheden med kiendelige Tegn til Vinde, og forlindres ved varme Omslag, er den ej saa farlig. De simpleste og mindst bekostelige Midler imod denne Svaghed, ere følgende, dem jeg vil benævne saa at sige med Bonde-Udtryk, paa det Almuen selv maa kunde kiøbe dem paa Apotheket for hossatte meget taalelige Priser, for hvilke man har lovet at vilde sælge dem. Bræk-Bulver: bestaaer af et halvt Qvintin Jpecacuanha-Roed, koster tre Skilling. Guult Stands-Vulver: bestaaer af to Scrupler eller to trededeels Qvintin Rhabarber, koster 3 Skilling. Sort Stands-Bulver: bestaaer av otte Gran av det Edinburgiske Vitrumceratum antimonii, koster to Skilling. Sort Saft: een Portion, bestaaer af et Qvintin Benetiansk Theriakkoster to Skilling. Naar de Syge allene veed at begiære disse Ting under de Navne, faaer de dem strax i den rette Dost for ovenmeldte Priis. Maa Maaden at bruge dem, er denne: Først tager man ind et Bræk-Pulver, fastendes, i lidet tynd Havre- eller Byggryns-Suppe. Formuende kand tage det i Thee-Vand med lidt Citron-Saft udi. Saa snart det har begyndt at virke, drikker man ud en Kox lunket Vand, og ligeledes drikkes efter hver Gang man har brækket sig. Man maa ej frygte at indtage denne Medicin, den er gandske sikker at bruge, og blant de kraftigste Læge-Midler imod denne Svaghed. Den ei allerne renser Maven og letter, men og befordrer Transpirationen: Denne og ingen anden Medicin indtages. Frugtsommelige og Barsel-Koner kand ej gives dette: De maa begynde med det guule Stands-Pulver. Dersom Patienten seer hidsig ud, er rød i Ansigtet, Pulsen haard og høi, heftig Hoved- og Rygge-Pine, og Maven er udspændt, er der Fare for Jnflammation, og da bør han, førend noget andet bruges, aarelades paa Armen. Det kand skee den samme Dag Bræk-Pulveret bruges. Den følgende Dags Morgen tages det guule Stands-Pulver ind i lidt Byg, eller HavreSuppe. Tolv Timer derefter gives sort Saft een Portion i lidt Byg- eller Havre-Suppe. Stærke føre Personer kand gives halvanden Portion sort Saft. Formuende kand tage det ind i Thee Dagen derefter gives det sorte Stands-Pulver fastendes. Det lægges ind i lidt Grød yderst paa en Skee med lidt vaadt udi, og svælges saa ned. Formuende lægger det ind i lidt Rosen Conserve. J tre Timer efter dette er indtaget, maa man ej spise eller drikke noget. Men skulde den Syge vilde brække sig derefter, som slet ikke skader, maa han drikke en Hoben lunket Vand, ligesom ved Bræk-Pulveret er meldt. Ellers lindres den Brækning, om den Syge gives til en halv Thee-Kop eller to Skeer Caffe, som er kogt paa brændt Havre-Flad Brød. Jmod Aftenen eller 10 Timer efter at dette Pulver er indtaget, indtages sort Saft een Portion. Følgende Morgen tages atter et sort Stands-Pulver, og imod Aftenen den sorte Saft een Portion. Ligesaa Dagen derefter, saa dette Pulver bruges tilligemed den sorte Saft i tre Dage. Naar een har haft Blodsoten over 5 a 6 Dage, maa der gives ham hver Gang halvandet sort Stands-Pulver. Denne Medicin, som findes opgiven i Medical Essays Vte Volume, er et ypperligt Mid deel i Diarrhee og Blodsot, kand bruges for Smaae og Store, om Svagheden har været længe eller kort, endog for Frugtsommelige og Barsel-Koner er den tienlig. Og man maa ej agte, om man efter Jndtagelsen finder sig lidt Qvalm i Maven eller kommer at brække sig; thi den giør lige fuldt god Virkning. Disse ere de fornemste Læge-Midler, som i denne Svaghed fornødiges, hvorved jeg haaber, næst Guds Hielp, den for det meeste skal kunde hæves. Naar da Landmanden for mindre end een Marks Udgift kand faae Hielp, er det hans egen Skyld, om han omkommer i Sygdommen. Naar Svagheden har varet i tre Dage, gaaer det ej an at give Bræk-Pulveret; men da maa man strax begynde med det guule Stands-Pulver og derefter give de sorte. Aareladning forsømmes da ej heller, om fornødiges, efter ovenanførdte. Ad tvende Plager besværes de Syge i sær 1.) Een forfærdelig Trykken og Trængen til Stoel gangen, som oftest og til Vandgangen, den piner under og i Slutningen af hver Stoegang. Den forlindres, om i det Kiørl den Syge sætter sig paa, kommes hver Gang lidt varme Vand; og om man strax efter han kommer av det, lægger under ham et Lin-klæde, saa varmt som han kand taale det. 2.) Een hæftig Pine og Knib i Maven, sær omkring Navelen. Den forlindres, hvormed og Jnflammation forekommes, om man tager Høe-moe, koger det i Mælk og Vand, eller bare Vand, dypper derudi noget tykt Uldent, sin stort at det bedækker Maven, vrier det vel ud, og lægger paa bare Maven, saa varmt den Syge kand taale det, og der oven paa et varmt Klæde, som til byttes for at holde det varet. Omslaget kand byttes hver trede Time. Formuende kand kand te Krusemynte, som sydes i en Pose med Kryds sting, koge den en liden Stund i ViinEddikke, applicere paa samme Maade. De kand og bruge 3 a 4 Gange om Dagen Clisteren, avleen Pegel tid Stivelse med to Skeer god Olie, som lindrer fortreflig. Under heele Sagheden, fra Begyndelsen til Enden, drikkes ei andet end tynd Havre, eller i Mangel derav, Byggryn-Suppe, uden Salt, hvortil, om man haver det, kand kommes under Kogningen lidt Kirsebærs-Qvae og Pommerants-Skall. Saa kand og drikkes Caffee tillavet af brændt og stødt Havre-Fladbrød, som anden Caffee. Ej meere maa drikkes af Gangen af hver Sort end to Mad-Skeer eller en halv Thee-Kop, men des oftere. Ligesaa maa ei andet spises end Grød, i sær av Gryn kogt, uden Salt. Tørre Blaabær ere og tienlige at spise. Formuende maa bruge Risen Gryn baade til Drikke og Spise: kand og koge sig Grød av fint revet Hvedebrød, vel kogt. Grøden faaer koges i Halvparten Mælk og Vand. Mælk allene formeerer Mave Sygen og Kniben. Det er høilig fornøden at de Syge ej maa komme ud i Luften, at de Sengeliggende ved Stoelgangen bruger Kiørlet under Teppenet, for ej at blive kold og miste Dampen. Saa bør og alt det som nydes og drikkes, være varmt. Uden dette nøie i Agt tages, hielper Læge-Midlerne intet. Saa maa der og holdes frisk Luft i Værelset, røges med Ener, og Kiørlet bæres ud og skylles for hver Stoelgang. Linnet bør og byttes med Forsigtighed hver trede eller fierde Dag. Skulde, efter ovenbeskrevne Midlers Brug, Svagheden ej vilde ophøre, maa efter to eller tre Dage atter bruges det gule Stands-Pulver om Morgenen og sort Saft om Aftenen. Derefter kand bruges andre stoppende Ting, som for Exempel: Decoctum av Ege-Bark: Man tager een Haandfuld smaa skaaren Ege-Bark, tre Potter Vand, koges indtil to Potter. Derav drikkes een halv Pegel hveranden Time. Svine-Skarn, samlet om Sommeren, tørret i een Ovn, stødt til Pulver, og opblandet med Halvparten Kaneel eller Muskat: derav indgives een god Knivs-odd hver fierde Time. Guult Vox, smeltet, hvorudi menges Østerskals-Pulver, saa meget Voxet taaler: derav tages et halvt Lod, smeltes i een Pot Havre- eller RisengrynsSuppe. Av dette drikkes tre a fire Skeer hver fierde Time Et halvt Lod smaa skaaret Vox kogt i en Pegel fød Mælk har og hiulpet. En stodt Muskat blandet med een Æggeblomme og steegt paa een heed Muursteen til een Kage, spises op paa een Gang. De Formuende kand kiøbe paa Apotheket Catechu-Saft, smelte deraf et halvt Lod i halvanden Pegel Vand, drikke derav to Skees-blad hver trede Time. De kand og begiære den stillende Mixtur av Campeche-Extract, og tage derav een eller to Mad-Skeer hver fierde eller femte Time, Eller og kiøbe et Lod Faba Lichurimpulveriseret og tage derav ind i lidt Viin et halvt Qvintin eller een god Thee-Skefuld hver Morgen og Aften. Decoctum av Pommerants-Skal: Man koger et Lod PommerantsSkal under lukt Laag i halvtrede Pot Vand til to Potter, som, efterat derudi nogle fierde Time. NB. Disse stoppende Midler bør ej bruges, uden de andre Ting ere brugte forud. Skulde derunder Maven blive haard og haaven, maa et guult Stands-Pulver bruges. Naar nu Sygdommen er over, og Maven er bleven fast, bør man, for at styrke og sætte den til rette igien, tage ind i fjorten Dage hver Morgen og Aften een god Knivs-odd fiin-stødte Malurt Knupper i lidt Brændeviin og Vand sammenmænget eller Viin. Eller og kand een Buttel fyldes lost med Malurt Knupper, derpaa slaaes Brændeviin, staaer i to a tre Dage i Solen eller paa varm Aske: derav tages 70 Draaber Formiddag og Eftermiddag. Formuende kand kiøbe Essentia amara eller Dr. Sundii Stomachel-Essentz, og tage deraf ind i Viin 60 Draaber een liden Stund for Middag- og Aften Maaltid. Skulde efter nogle Dages Forløb, ved Fejl i Mad og Drikke, eller Forkiølelse, Sygdommen angribe paa nye, maa man tage sig vare for det som er Aarsagen, og atter tage ind et guult Stands Pulver og en Portion sort Saft, og ej nyde uden det tilladte. Portionerne af de her tilraadde Læge-Midler ere ansatte for voxne Personer fra 18 Aar og derover, Fra 12 til 18 Aar er to trede-Parter af hver Portion nok. Fra 12 til 7 a 8 Aar tages den Halvepart, og saa formindsker man Portionen efter Aarenes Tal. Børn paa nogle faae Maaneder gives den ottende Part av Læge-Midlerne. Sygdommen forekommes i Huuset dermed, at de Friske holder vel reent hos de Syge, røger flittig med Ener, og kaster hen paa et aparte Sted det som gaaer fra ham; thi det er det, som meest anstikker. Man har almindelig været af den Tanke, at Frugt foraarsager Blodsot, derfor og i store Stæder hindrer Politiet Hauge-Frugters Jndførsel, da snarere, følgelig den berømte Hr. TissotsRaad, Torvene stedse burde dermed forsynes. Slet og umoden Frugt kand foraarsage Colik, Bylder, Udslet, Forstoppelser, undertiden Diarthee, men aldrig een grasserende Blodsott. Derimod er intet, som bedre forbedrer og imodstaaer Vædskernes Skarphed og Forraadnelse, der just forvolder Blodsott, end modne Æbler, Pærer, Plommer, og Bær af alle Slags. Lad endog een Diarrhee derav komme, den er sund og forekommer Blodsøen. Landmanden har nu ingen anden Bær end Tyttebær, de ere ypperlige, og jeg vil raade enhver i de Bøygder og Huuse, hvor Blodsot er, at spise dem hver Dag tilstrækkelig. Formuende kand anskaffe sig Æbler, Pærer og Kirsebær. Mange, av de gamle Fordomme indtagne, vil studse herved; men Erfarenhed har noksom beviist denne Sætnings Rigtighed, og af trykte Skrivter er Hr. Tissots, hvor dette med Grundighed og mange Exempler i sær er stadfæstet. Huus-Raad imod Blodsot har man nendelige, og kand ej her opregnes. De fleeste gaaer allerne ud paa at stoppe, og enten dræbe de den Syge, eller tilbringe ham ulægelige Tilfælde ej allerne i Mave og Tarmer, men og paa andre ud- og indvortes Stæder, hvor Materien drives hen. Herpaa fornemmes allerede i denne Høst de bedrøveligste Exempler, hvorfor jeg har holdt det for min Pligt, imod denne Svaghed, til den fattige Almues Beste i Særdeleshed, at opgive disse velmeente Raad.