Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-08-22
Indenlandske Efterretninger. Ribe. Det af Hr. Pastor Gram i Dahler i Mødet paa Raadstuen d. 17, de holdte Foredrag, der først er nedskreven efter at være holdt, meddeles her saagodt som ordret: Naar jeg har tilladt mig at begjære Ordet i denne hæderlige Forsamling, da er dette skeet ene og alene af den Grund, at jeg anseer det som en hellig Pligt for enhver Fædrelandets Ven at bidrage hvad han formaaer til at gjøre Sagen, hvorom det nu gielder, saa klar og indlysende som muligt for alle de Tilstedeværende. Det gjælder vel her først og fornemmelig at fremhæve Betydningen og Vigtigheden af det forestaaende Valg af Deputerede til Rigsforsamlingen, for at alle maae føle, at det er en Sag, som i høieste Grad angaaer ikke blot os, som her ere tilstede, men alle vore Medborgere fjern og nær, hvad Stand de end ere af hvad Stilling de end indtage i Livet og i Staten; - er Sag, som angaaer ikke blot os, som nu leve, men ogsaa vore Efterkommere, muligen i mange Led. Dette er vistnok hvad der først og fornemmelig bør være os Alle klart og indlysende for at vi alle maae føle os opfordrede til at virke, hver i sin Kreds, virke med Lyst og Jver til at vække og nære Jnteressen og Begeistringen for Sagen blandt vore Medborgere; - dette er imidlertid allerede blevet fremhævet, og naar man seer hen til, at denne Forsamling bestaaer af oplyste Mænd, der ved at møde her allerede have givet Vidnesbyrd om, at Sager interesserer dem; mener jeg, at det maa ansees overflødigt at gaae nærmere ind herpaa, da jeg tør antage, at der ikke er nogen iblandt os, uden han jo føler og erkjender Vigtigheden af de forestaaende Valg. Men naar man fremdeles seer hen til Hensigten med denne Forsamlings Sammenkaldelse, som jo aabenbart er den, at henlede Opmærksomheder paa de Mænd, som man maatte ansee for at være i fortrinlig Grad skikkede til ret at varetage det hæderlige og ansvarsfulde Kald som Deputerede ved Rigsforsamlingen; saa mener jeg, at det netop i denne Forsamling er af høieste Vigtighed, at oplyse hverandre om, hvad der hører til at være en ret dygtig Deputeret; - først naar dette er os All klart, først da kunne vi udpege denne eller hiin, om hvem vi vide eller troe, at han har de ønskelige Egenskaber. Nu tiltroer jeg mig ingenlunde at kunne løse denne Opgave til fredsstillende; min Hensigt er kun at bringe det til en levende Discussion herom; - jeg skal derfor kun tillade mig, med faa Ord i al Simpelhed at yttre min Mening i saa Henseende, idet jeg beder, at Andre ville rette og supplere; - paa denne Maade troer jeg, at vi nemmest komme til Maalet og opnaae Hensigten af vor Sammenkomst her idag. Spørgsmaalet hedder altsaa: Hvilke ere de Egenskaber, som man maatte ønske hos den hvem man medGlæde og med Tillid vilde give sin Stemme ved Valget af Deputerede til Rigsforsamlingen, Jeg nævner som det første, en varm og reen og inderlig Fædrelandskjærlighed Kjærlighed til den Moder, som fødte og nærede os alle, Kjærlighed til vort gamle elskede Danmark, heelt og holdent, med dets gamle Grændser, Hvor denne Kjærlighed findes, der er ogsaa Villie og Lyst til at virke for det Heles Vel, uhildet af smaalige Jnteresser; - hvor denne Kjærlighed mangler, der udrettes intet Stort og Ædelt. Hvo der ikke er besjælet af denne, han bør heller ikke indtage Sæde der, hvor det gjelder og Fædrelandets Vee og Vel, muligen gjennem mange Aarhundreder. Som det andet vil jeg nævne, hvad der staaer i nøje Forbindelse med den sande Fædrelandskjærlighed, næmlig et frihedselskende Sind, hvis Ønske og Attraae det er, at alle Fædrelandets brave Sønner maae nyde den sande, den ønskelige, den kristelige Frihed. – Frihed i Tanke, Frihed i Tale, Frihed i Gjerning med Ærefrygt for Lovene og Villighed til at lyde dem, ei af Slavisk Frygt, men af Kjærlighed til det Sande, det Gode, det Rette, som Lovene ville fremme, – af Kjærlighed til Fædrelandet og af Omhu for dets Vel! Dernæst vil jeg nævne den rette Besindighed, Besindighed i Ønsker og Fordringer, som ikke tillader sig noget Overdrevent hverken til den ene eller til den anden Side, – Besindighed i Tale, som ikke farer op og bliver fremfusende, men overveier alt med Sjælero; - Hidsighed duer ikke, men vel en hellig Varme og Begeistring for Sagen, hvorom det gjelder. Fremdeles vil jeg nævne en god og sund Forstand, en skarp Dømmekraft, hurtig Fatteevue og Lethed ved at sætte sig ind, selv i de vanskeligste Sager. Uden disse Evner staaer den Deputerede let Fare for at komme til at spille en stum Rolle eller at blive mindre activt Medlem af Forsamlingen. Endvidere vil jeg nævne en fast og kraftig Villie, som ikke lader sig høje eller vildlede ved Smiger, Veltalenhed eller anden Paavirkning, men holder fast ved det, som man efter sin Overbeviisning og Prøvelse anseer for det Sande og Rette; dog vogte en Deputeret sig vel for eensidig Paastaaelighed og Halstarrighed; - han være fast og vige ikke, selv for de højeststaaende Opponenter, men han være ogsaa villig til at tage imod Fornuftgrunde, villig til at lade sig belære. Endvidere vil jeg nævne nogen Ovelse i at tale offentligt, idetmindste Evne til at udtale sig klart og tydeligt og uden lange Omsvøb at erklære sig paa en for alle forstaaelig Maade. Den Deputerede maa have hvad man kalder et godt Foredrag og derhos Mod og Dristighed til at sige sin begrundede Mening reent ud, selv om den skulde skurre i Manges Øren.