Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-08-26
Naar Nødvendigheden af Stænderinstitutionens Udvikling i Comiteens Betænkning begrundes i den Fare, som truer Statseenheden, og de øvrige forviklede Forhold, hvori vi befinde os, maa der lægges Mærke til, at denne Nødvendighed ikke mindre er begrundet i den i Folket værende, paa saa mange Maader og ved saa mange Leiligheder tilkjendegivne, Trang til friere Statsformer, der har været saa fremtrædende, at man alene paa denne Grundpille hidtil har støttet de frembragte Ønsker, hvilke endog nu ere blevne end mere fremtrædende, og, ved Betragtningen af Rigets faretruende Fremtids Udsigter og den ogsaa derved paatrængende Nødvendighed af en folkelig Ordning af Statsforfatningen, have vundet i Kraft og betydning. Jeg kan derfor saameget mindre fatte, at man kan undlade at optage noget herom i Betænkningen, som det formig staaer aldeles klart, at en aaben Vedkjendelse heraf er uomgængelig fornøden, naar man vil undgaae Skin af at ville fornegte, hvad der saavel her i Forsamlingen, som udenfor samme, har gjort sig gjældende som Folkets Mening. – Den Kraft og Bestemthed, hvormed, som i Betænkningen udhævet, de constitutionelle Bestræbelser træde frem i Hertugdømmene, og navnlig vise sig i de i den nuværende slesvigske Forsamling fremsatte Forslag, forekommer mig ogsaa at opfordre til, at vi tydeligere betegne, at vi i Hovedsagen og Endemaalet ikke ere uenige med vore Landsmænd i Hertugdommene, naar vi ville vente, at de skulle være tilbøielige til at gaae ind paa den foreslaaede Sammenkaldelse af Delegerede. – At jeg nu, efter den saaledes forklarede Differents i Motiveringen, nok kunde have ønsket en forandret Jndstilling, vil jeg ikke dølge, men naar jeg alligevel er gaaet ind paa Comiteens Jndstilling, da er dette, foruden af flere Grunde, fornemmelig skeet fordi jeg ikke tør negte Muligheden af, at noget kan opnaaes paa den foreslaaede Vei, og fordi man maa bøie sig for Nødvendigheden af, at der fremføres Forslag, som ikke kunne blive mistydede af den nuværende Regjering, og som Følge deraf fremdeles blive upaaagtede. - Comiteen har ikke optaget den Deel af mit Forslag, som gik ud paa, at de Foranstaltninger, der skulde træffes til Statseenhedens Opretholdelse skulde skee gjennem en kraftig, folkelig og fædrelandsfindet Statsadministration, fordi dette i Adressen var udtalt, og man meente, at Folkets Ønsker om, at Hs. Maj. vil omgive sig med et saadant Raad, der alene have deres rette Plads. Skjøndt denne Grund ikke har været mig aldeles fyldestgiørende, har jeg dog anseet den for saa vægtig, at jeg ikke i denne Anledning har fundet mig beføiet til at dissentiere. Jmidlertid forekommer det mig at maatte staae klart for Enhver, at ingen gjennemgribende, om end nok saa nødvendig, Foranstaltning eller Forandring i Statsformen, lader sig tænke, uden en Forandring i de Principer, der hidtil, efter de foreliggende Resultater, have viist sig at være fulgte i Kongens Raad, og saafremt det derfor maatte behage Hs. Majestæt at komme Folkets Ønske imøde, forekommer det mig at være ubetinget fornødent, at han vil finde sig foranlediget til at omgive sig med et Raad, hvis Principer staae i Samklang med de nationale og folkelige Jnteresser; thi man komme med hvilke Forslag man vil, saa afhænger dog deres Skjæbne og Udfald, efter Tingenes nuværende Orden, af de Principer, der findes hos Regjeringen. - Justitsraad Estrup. Comiteen har i nærværende Sag havt til Formaal, at see de statsretlige og internationale Forhold mellem Statens forskjellige Deele ordnede, og derfor maa man være den Tal skyldig. Det er en uimodsigelig Sandhed, at Ordningen af disse Forhold er en Hovedbjørnesteen for Statseenhedens Opretholdelse, og det er i Erkjendelsen heraf at det ligger mig, som det maa ligge enhver Fædrelandets Ven, han maa være constitutionelsindet eller ikke, varmt paa Hjerte, at disse Forhold snart maa blive ordnede; thi saaledes som de nu ere, ere de nærved at opløse Staten. Det er vistnok et almindeligt Ønske, at det Enighedsbaand, som har sammenknyttet de forskjellige Statsdele i Secler, atter maa omslynge dem alle, og det er fra den Side, og alene fra den Side betragtet, at jeg anseer den nærværende Sag for at være af Vigtighed. Jeg deeler iøvrigt Comiteens Mening, at den Uovereensstemmelse i Anskuelserne, som nu finder Sted, bedst vil udjevnes ved en Sammentræden af Landets bedste Mænd, som kunde gjøre Regjeringen Forslag til disse Forholds Ordning, hvilke den derpaa kan forelægge Stænderforsamlingerne til Overveielse. Men naar Comiteen har foreslaaet, at alle fire Stænderforsamlinger skulde udvælge Delegerede til at træde sammen med nogle af Regjeringen udnævnte Mænd, troer jeg ikke, at det Maal, Comiteen har for Øie, vil opnaaes derved. Efter den Stemning, som hersker i Hertugdømmenes Stænderforsamlinger, nærer jeg Frygt, ja meer end Frygt for, at de ville være utilbøielige til at udnævne saadanne Delegerede, og hvis endog denne Utilbøielighed skulde blive overvunden, befrygter jeg, at deres Valg vilde falde paa saadanne Mænd, hvis Anskuelser ere af en, Øiemedet saa aldeles modstridende, Natur, at en Udjevning af Forholdene blev ugjørlig, ja at den stedfindende Spænding endog snarere vil tiltage. Jeg har nøie overveiet Sagen, thi den ligger mig meget paa Sinde, og jeg har ikke kunne komme til noget andet Resultat, end at Valget af de Deelegerede alene bør overlades Regjeringen. Jeg troer ogsaa, at denne Valgmaade kan bringes i Harmoni med Comiteens Forslag, thi jeg formener, at Regjeringen bør af hver Stænderforsamlings Medlemmer, vælge 2 af hver af de 3 Classer af Eiendomsbesiddere, saaledes som Forsamlingen i 1842 i sin Betænkning angaaende Stændercomiteerne indstillede, at disse skulde sammensættes. J Lighed med at der ifølge samme Jndstilling skulde vælges 3 Medlemmer af Forsamlingens Totalitet, formener jeg, at de burde overlades Regjeringen at vælge 3 Delegerede for hver Provinds, blandt Mænd udenfor Forsamlingen, eller ialt 12, hvilke, tilligemed 6 Medlemmer af hver af de 4 Forsamlinger, vilde i alt udgjøre 36. Jeg troer, at dette er det bedste og sikkreste Middel til at naae Maalet paa, og det saa hurtigt, som det maa ansees nødvendigt, og jeg har strax ved Discussionens Begyndelse fremsat denne min Anskuelse, for at Forsamlingen kunde faae Leilighed til nærmere at yttre sig derom, da jeg, hvis mit Forslag finder Understøttelse, agter at stille et Amendement i den Retning. - Oberst Brock: Jeg deler fuldkommen den sidste Talers Anskuelse, at det aldeles Fornødne er, hvad der kan bidrage til Stats eenhedens Opretholdelse. Naar han imidlertid tvivler paa, om en Udjevning af Forviklingen vil kunne opnaaes ved, at de forskjellige Stænderforsamlinger skulle udnævne hver sine Delegerede, fordi Anskuelserne ere saa modsatte, maa jeg dog bemærke, at jeg ikke anseer det for muligt, at denne Modstrimellem Anskuelserne kan udjevnes anderledes, end ved at de faae Leilighed til at udtale sig, og jeg har altsaa forsaavidt intet mod Comiteens Forslag at erindre. Derimod formener jeg, at de Deelegeredes Udnævnelse af Stænderforsamlingerne har det Mislige ved sig, at disse ere sammensatte af lutter Grundeiere. Enhver, der ikke har en Eiendom af en vis Størrelse, kan ikke deeltage i det hæderlige Hverv, at vælge eller at vælges; men der gives dog udenfor Eiendomsbesidderne saa meget Kundskab, Dannelse, Jndsigt og Kraft, som det var ønskeligt at kunne drage sig til Gode ved en saadan Leilighed, men som vilde være tabt, naar Valget skulde skee af Stænderforsamlingerne, ved hvis Sammensætning det navnlig ogsaa er en Mangel, at hele den store militaire Stand ikke som saadan er repræsenteret saa at det er tilfældigt, om Nogen af samme har Sæde i Stænderne. Jeg skulde derfor, saaledes som jeg allerede under denne Sags indledende Behandling tillod mig at pege hen paa være tilbøielig til at antage, at man burde forholde sig saaledes, som for nylig i Grækenland og navnlig i Norge er skeet, saa at der blev givet Landets Jndbyggere af de forskjellige Classer et frit Valg af Delegerede, og Armeen, Flaaden, Stæderne og Landet, hver valgte sine Repræsentanter. Ved saadanne Valg vilde Jntelligents og Alsidighed i høiere Grad bringes ind i Forsamlingen, end det kunde ventes, naar de Deelegerede alene skulde tages blandt de Stænderdeputerede. Det vilde imidlertid være fornødent, at Regjeringen forud traf flere Bestemmelser angaaende Valgmaaden, og Antallet i hver Afdeling, hvilke Bestemmelser tildeels maatte gaae ud paa at forebygge, at ikke de ringere Samfunds classer, som dog udgjøre Pluraliteten, skulde faae en skadelig Overvægt ved Valgene; thi vel ere Forstandens Evner ikke nogen Gave for en enkelt Stand, men det maa dog erkjendes, at der hos den store Hob, hvis Opdragelse og Lærdom i Ungdommen har indskrænket sig til de høist fornødne Pensa i Religion, Skrivning, Regning og noget Historie og Geographi, og hvis modnere Alder er hengaaet med materielle Arbeider, ikke kan findes saa nøie en Jndsigt i at ordne de Sager, hvorom Talen her er, som man kan vente at finde i de Samfundsclasser, der have faaet deres første Dannelse i de høiere Underviisningsanstalter, og senere have udvikler sig til større Aandsmodenhed ved Studiet af de forskjellige Videnskaber, hvortil Kundskab især er fornøden i en Raadssamling, som den omspurgte, saasom Retskyndighed, Statsoeconomi, Statistik og Historie, hvilken sidste fornemmelig er af stor Vigtighed, og ingenlunde maa tilsidesættes, hvor det spørges om, hvorledes Forholdene fremtidig skulle ordnes; thi det er kun af det Forbigangne at vi kunne slutte os til det Tilkommende. Der maatte derfor gives visse Regler, som skulle iagttages ved Valgene, saa at der som betingelse for at vælges blev fordret, vel ikke Formue, men en paaviselig Jndtægt, som afgav Garantii for en selvstændig Stilling, hvorved naturligviis ogsaa en vis Embedsindtægt maatte komme i Betragtning. Jeg troer, at ved den saaledes antydede Valgmaade, vilde en større og meere alsidig Dannelse komme ind i Forsamlingen, end ved Valg af Stænderforsamlingerne. – Justitsraad Estrup har meent, at det skulde være overladt til Kongen at vælge de Delegerede navnlig af Stænderforsamlingerne: men derved vilde ikke Hensigten opnaaes: thi hvis Regjeringen hyldede en bestemt Anskuelse og ønskede at naae et bestemt Formaal, vilde der naturligviis blive valgt saadanne Mænd, som deelte disse Anskuelser, hvorimod Folket, hvis det var af modsatte Anskuelser, maatte ønske at faae saadanne valgte, som nærede disse. Derfor synes det nødvendigt, at Kongen vælger sine Delegerede, og Folket sine; og naar da hver Stand vælger Mænd, der deele dens Anskuelser, vil man kunne vente den meest alsidige Repræsentation af de forskjellige Jnteresser og Anskuelser og den høieste Grad af Jntelligents. – Justitsraad Estrup. Hvis jeg har forstaaet den foregaaende Taler rigtigt, maa han have misforstaaet mig, thi jeg har netop ved at foreslaae, at Valget af de Delegerede, baade af og udenfor Stænderforsamlingens Midte, skulde overlades Kongen, havt for Øie, at han da vilde være istand, til at vælge Mænd, som uden at være Grundbesiddere, vare udrustede med fornøden Dygtighed, Kundskab og Jndsigt til at behandle saadanne Sager. - Oberst Brock: Jeg har ikke misforstaaet den ærede Taler, thi hans Forudsætning var, at Valget fornemmelig skulde skee blandt Stænderforsamlingens Medlemmer, om endog enkelte skulde kunne vælges udenfor samme; hvorimod jeg mener, at man vil have et større Udvalg, naar der kan vælges af hele Nationen. Skal man iøvrigt kunne slutte af Analogier, turde man maaskee kunne haabe, at Kongen, som eengang har handlet paa den af mig foreslaaede Maade, vil være villig til anden Gang at forholde sig paa samme Maade. Dengang forbeholdt han sig ikke at vælge sine Deputerede, men jeg erkjender gjerne, at han ogsaa bør have Ret til at vælge nogle af de Deelegerede, kun ikke alle. - Den kgl. Commissarius: Der er jo vistnok, navnlig i Forholdene imellem de forskjellige Deele af Staten, meget, som kunde ønskes ordnet paa anden Maade, og som sikkert vil være Gjenstand for Kongens omhyggeligste Overveielser, Men om, og paa hvilket Stadium af disse Overveielser, Kongen vil finde det hensigtsmæssigt at sammenkalde Mænd af Folket, til der at tage Deel, vover jeg ikke at bestemme. Det troer jeg imidlertid, at man under alle Omstændigheder maa erkjende, at der vilde være overveiende Betænkeligheder ved, at disse Mænd skulde paa den af Comiteen foreslaaede Maade, i hvilken Henseende jeg i det Væsentligste kan henholde mig til, hvad der af Justitsraad Estrup er bemærket, det forekommer mig aldeles klart, at dersom der under den nærværende Spænding skulde udvælges Medlemmer af de forskjellige Stænderforsamlinger, vilde Valget fornemmelig falde paa saadanne Jndivider, hos hvilke den Retning, hvorved man kom i Modsætning til de øvrige Statsdele, meest var fremtrædende. J Hertugdømmenes Stænder ønsker man udentvivl aldeles ikke en saadan Sammentræden, og det er altsaa allerede et Spørgsmaal, om Kongen kunde ville paalægge dem, at udnævne Deelegerede dertil, og det efter det System for Valget, som var blevet anbefalet fra de danske Stænderforsamlinger, men som ikke havde en saadan Anbefaling fra de slesvigske og de holsteenske Stænder. Men om der end ikke vilde møde Vanskeligheder ved at bringe Valget istand, er det dog at formode, at Valget vilde skee i en Retning, der ikke førte til en Opløsning af de Knuder og Vanskeligheder, som have viist sig, men tvertimod vilde gjøre disse endnu mere forviklede. Jeg troer derfor, at dersom saadanne Mænd skulde sammenkaldes, maatte de udnævnes af Regjeringen, hvorved der vist ingen Tvivl kan være om, at Kongen vilde tage fortrinligt Hensyn til saadanne Mænd, som igjennem Stænderne havde havt Leilighed til at lægge deres Jndsigt og Oversigt over Forholdene for Dagen, og i hvem man tillige kunde see Repræsentanter for de forskjellige Anskuelser og Jnteresser, men uden at Valget netop vilde træffe dem, som i den omhandlede Henseende stode paa det yderste Punct. Jeg troer ogsaa at det fortjener at tages i Betragtning, hvad der af Oberst Brock er bemærket, at naar Valget skulde indskrænkes til Stænderne, vilde – hvad der ved Overveielser, som de her omhandlede, vistnok ikke var ønskeligt - saavel alle, som ikke vare Grundeiere, som de Grundeiere, der ikke vare Medlemmer af Stænderforsamlingerne, hvortil endog høre, Mænd, som forhen have havt Sæde i Stænderne, men som have været forhindrede i at overtage nyt Valg, være udelukkede, hvilket derimod ikke vilde være Tilfældet, naar udnævnelsen blev overladt til Regjeringen. Fremdeles vilde der udentvivl ved et saadant Valg, som af Comiteen er foreslaaet, fremkomme en altfor talrig Forsamling, især naar der ved Siden af de 30 Medlemmer, som efter Comiteens Forslag skulde vælges af Stænderne, ogsaa skulde udnævnes andre Mænd af Regjeringen. Endelig kan jeg ikke lade ubemærket, at det forekommer mig, at det, som Comiteen har foreslaaet, ikke staaer i fuldkommen Samklang med de Grundsætninger, som af nærværende Forsamling bleve udtalte under Behandlingen af Sagen angaaende de stænderske Comiteer; thi Forsamlingen fraraadede dengang næsten eenstemmig, at de stænderske Comiteer skulde befatte sig med de under Stændernes Virkekreds henhørende Sager, forinden de have været disse forelagte. Ogsaa den roeskildske Forsamling fraraadede en saadan foregaaende Raadgivning ved de stænderske Comiteer, paaberaabende sig, at Stændernes Anseelse formeget vilde lide ved, at Sagerne forud havde været behandlede ved deres Deelegerede. Det er alt, hvad jeg for Tiden finder fornødent at yttre, med Hensyn til den oplæste Comiteebetænkning. - Oberst Brock. Det var netop med Hensyn til den af den kgl. Commissarius berørte Frygt, som man nærede for, at Stændercommiteerne skulde svække Stænderforsamlingernes Betydning, at jeg vilde, at der kun eengang for alle, og til dette bestemte Maal, skulde fremtræde en saadan af Kongen og af Folket udnævnt Forsamling. Frygten for, at en saadan skulde udøve en svækkende Jndflydelse paa Stænderforsamlingens Betydning vilde vistnok forsvinde, naar den blev udvalgt som af mig foreslaaet. Denne Forsamling maatte iøvrigt, naar den blev meget talrig, kunne vælge sine Comiteer til at indgive Forslag, som ville blive drøftede af den hele Forsamling, inden de forelagdes Regjeringen. Man mener, at Frygten for de modstridende Elementer i Kongeriget og Hertugdommene ville lægge hindringer i Veien for Sagens Fremme; men jeg indseer ikke, paa hvilken anden Maade disse Elementer skulle kunne forenes, end veed at komme i Vexelvirkning med hinanden; thi det maa dog ventes, at de Udvalgte vilde være velvillige Mænd, som, naar de komme til at udvexle deres forskjellige Anskuelser, vilde lempe sig efter hverandre og søge at opnaae Enighed. Jeg kan saaledes ikke andet end vedblive den af mig tidligere yttrede Formening. Et allerhøieste Patent, dateret Wyck paa Föhr den 16de August, er udkommet, hvorved de raadgivende Provindsialstænder for Sjællands, Fyens og Lollands-Falsters Stifter samt for Færøerne sammenkaldes.