Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-09-19
De giensidige Fordele, som Traktaten af Gulistan(hvilken blev sluttet den 12te October 1813) har forskaffet Rusland og Persien; de giensidige venskabelige Forhold, som have fundet Sted imellem begge Stater; Mangelen paa enhver Gienstand, for nogen betydelig Misforstaaelse; den Mission hvormed Generalen Fyrste Menschikov har været overdraget for at forkynde Schahen Hs. Majestæt Keiserens Thronbestigelse og for at befæste de venskabelige Forhold imellem begge Stater, den Modtagelse, han har fundet ved sin Ankomst i det Persiske Distrikt, den Agtelse som man har beviist ham; de venskabelige Forsikkringer, hvormed den formodentlige Arving til den Persiske Krone har overøst ham, alt bestyrkede Troen paa Freden, alt syntes at forudsige, at den skulde blive fast og varig. At Hoffet i Teheran har besvaret denne Mission med et pludseligt Angreb, at det umiddelbart ovenpaa disse Forsikkringer uden videre foregaaende Forklaring, selv uden noget retfærdiggiørende Paaskud, har strax begyndt paa en Krig, er en saa forunderlig Begivenhed, at den Keiserlige Regiering ikke kan troe derpaa, naar den ikke bliver fuldkommen bekræftet og authentisk beviist. Ogsaa er der, imedens Gen. Vermolov har faaet Ordre til at fordrive Magt med Magt og at rense vore Grændser fra disse Horder, paa den anden Side forlangt en fuldstændig Godtgjørelse af den Persiske Schab. Rusland har ufortøvet forlangt af denne Fyrste, at den Chef, som først har betraadt de Russiske Grændser, skal strax afsættes og exemplarisk straffes inden 3 Dages Forløb, skulde imod al Forventning denne Godtgiørelse ikke blive tilstaaet saa skal Gen. Vermolov strax rykke frem og gaae offensiv tilværk. Vor Sags Retfærdighed forvisser vore Vaaben om Himmelens Beskyttelse, og Straffen skal blive ligesaa udmærket, som Fornærmelsen har været forvoven og troeløs. Journalen tilføier det Løfte, at den skal regelmæssigen meddele de nøiagtigste Efterretninger om alt hvad der angaaer Tingenes Tilstand i Persien. - Forresten hører man ikke andet fra Rusland end at der i Moskau gives glimrende Feter af de udenlandske Ambassadeurer; at der giøres de største Tilberedelser til Kronningssesten og at saasnart denne er forbie saa vil Keiseren begive sig med sin Broder Storfyrste Constantin til Varschau for ogsaa der at lade sig krone. Ved den sidste store Parade den 27de August paa Pladsen udenfor Kreml vare ogsaa Storfyrste Constantin og Michael overværende tilligemed Keiseren. Ligesom det tegner til, at en Krig er udbrudt imellem Rusland og Persien, saaledes begynder det ogsaa at faae Udseendet af at et Uveir trækker op imellem Rusland og Tyrkiet; thi der berettes fra Constantinopel under 11te August, at en Coureer er bleven afsendt fra Greve Voronzow og Marqvien af Ribraupierre den 30te Juli over Odessa, og har bragt den Efterretning til Hr. von Minziaky, at de Tyrkiske Commissarier, have først ikke villet underkaste sig Qvarantaine, Lovene, som stridende imod deres Religion, at de derpaa have erklæret, at Ackermann ligger forlangt borte fra deres Grændser, hvorfor de snart foresloge, at Conferencerne maatte blive holdte paa den venstre, eller Russiske Side, af Pruthsloden, og snart paa den høire eller Tyrkiske Side Hr. von Minziaki begav sig strax til Reis Effendi og bad ham om at give de fornødne Betalinger til de Tyrkiske Commissarier. Man haaber dog at uagtet Reis Effendis gaadefulde, undvigende ja laconiske Svar at der ikke skal fra Portens Side blive lagt nogen videre Hindring i Veien for at aabne Conferencerne Denne En terretning har gjort megen Opsigt hos der diplomatiske Corps i Pera. (Jfølge de Efterretninger man all rede har faaet fra Akiermann ere Conferencerne virkelig blevne begyndte). Fra Odessa skrives under 20de August, at man er der meget spændt paa Resultatet af Forhandlingerne i i Ackiermann, thi dersom man tør troe Breve derfra af 4de August, saa ville Forhaabningerne om en Bielæggelse i det Gode vanskeligen gaae i Opfyldelse. Hs. Majestæt den Russiske Keiser skal nemlig have givet sine Commissarier den Ordre, ikke allene aldrig at samtykke i at de Asiatiske Fæstninger nogensinde blive givne tilbage; men endog ikke engang lade saadanne anmodninger indføre i Protokollen. Rusland har anvendt saare meget paa at forbedre disse Fæstninger, hvis Jstandsættelse er saameget mere fornøden for de Russiske Grændsebeboere, som at Porten ikke formaaer at forhindre Angrebet af de røveriske Folkestammer, som staae under dets Herredømme. Efterretningerne fra Constantinopel naae til den 16de. J nogle hedder det, at der hersker megen Misfornøielse, at de Topschis ere utilfredse med at Bastonaden er indført som en fælleds Straf for Tyrker, saavelsom for Christne og Jøder; at de Tophias ikke ville udlevere de Vaaben, som de have baaret siden den Græske Revolutions Begyndelse; at Skibsfolkene vise sig meget uroelige ved de nye Reformet, og at Dervischerne opfyld Alt med Klage over at deres Klostere ere blevne ophævede, hvorfor ogsaa Sultanen har paa Storvezirens Raad indsat en Politiminister, som har faaet Ret til at straffe paa Livet. Jfølge andre Efterretninger skal Sultanen begynde at gaae tilværk med nogen mindre Strenghed; det hedder, at Mufti er Siælen i alle disse Forandringer, i det mindste har han befunget dem og overleveret Sultanen et Digt, som denne har modtaget med megen Naade. Sultanen fortsætter Vaabenøvelserne med Passion, og han over selv Tropperne paa Frankisk Maneer i Seraillets Gaarde. Det synes at være hans Yndlings-Jdee at oprette en Garde paa 500 Mand, som skal bestaae af de Stores Sønner, hvilke saaledes skulle tiene ham til Gidsler for deres Fædres Troeskab. Allerede ere 100 af dem bragte ind i Seraillet, hvor de maa øve sig i Vaaben i Selskab med den lille Thronarving. – Fyrste Milosch i Servien er en ligesaa stor Barbar, som alle øvrige Magthavere i det Tyrkiske Rige. Han har nyelig ladet begge Hænder afhugge paa en Sprogmester, som han ladet sig bruge til at afskrive nogle Papirer for Oprørerne, og Milotsch Broder star Tungen af paa ham og saaledes blev han overleveret til den Østerrigske Qvarantaine. – Det er vist nok, at Grækerne hidindtil have forhindret Capudan Pascha fra at giøre Landgang paa Samos. En Skipper, som den 1ste August afseilede fra Smyrna, og som er ankommen til Triest beretter, at begge Flaader dengang observerede hinanden ved Samos, saa at Capudan Pascha endnu ikke havde forladt Farvandene der. – Jbrahim Pascha har Feberen. Han har afsendt 1000 Koner og Børn af de ved Messolunghi faldne Helte til Alexandria; Handelen med Christne Slaver er desuden i fuld Gang i denne Stad. – Et Rygte siger vel at Tyrkerne ere slagne ved Athen; men den Østerrigske Jagttager beretter, at flere Jnsurgentchefer, have underkastet sig Redschid Pascha, og fry Smyrna berettes, at Athen er kun i en svag Forsvarstilstand. – Den Østerrigske Jagttager beretter ogsaa, at der hersker det største Anarchie i Napoli di Romania foruden en smitsom Sygdom; at Oberste Gordon er ankommen til Napoli med 10000 Piastre til Jnsurgenternes Understøttelse; men at da han gik i Land med dem, saa have Rumelioterne bemægtiget sig dem med Vold hvorved han og hans Sekretair kom i Livsfare; hvorpaa han har besluttet sig til at opgive Grækernes Sag, og at forlade Landet for bestandigt, Derimod er ankommet et Fransk Skib til Zantemed 40 Philhellenere under Oberste Raybauds Commando for at begive sig til Napoli. - Kongen af Baiern har givet flere Officerer og Un officerer af den Baieriske Armee Tilladelse at gaae i Græsk Krigstieneste, hvorved de skulle beholde deres Gage og Pension; iblandt disse er Oberstlieutenant von Heidegger, som er Adjutant hos Feldtmarskal Wrede. – 4 Engelske Skibe ere afseilede med Krigsmunition fra London til Napoli di Romania eller Hydra. Hr. Bowring har nyelig erklæret i Forhandlingerne i London om det Græske Laan, at den Græske Committee har ikke underhandlet med Lord Cochrang. Den Kgl. preusiske Stat havde ifølge de sidste Undersøgelser i Aaret 1825 12,255,000 Jndvaanere og Berlin over 220,000. J de 10 sidste Aar ex Statens Folkemængde bleven forøget med 1,700000 og Berlin med 36,000 Mennesker. - Der gives neppe nogen Person som fornærværende Tid giør større Opsigt i Europa end den Preussiske Sangerinde Demoiselle Henriette Sontag, som ved sin Skiønhed og sin fortryllende Sang, forrykker saamanges Hierne. J Berlin udkom for en Tid siden en meget vanstændig Roman under Navn af Henriette oder die schöne Sangerin, og som skildrede de Amours, hvorfor man beskyldte hende. Hun har været i Sommer i Paris og ladet sig høre paa det Jtalienske Opera; alle National Fordomme ere blevne overvundne; hun har vidst at beruse det Parisiske Publikum, uagtet den grusomme Hede var Theatret propfuldt for at see hende. Huner nu i Frankfort, hvor det er en Forbrydelse at lade et Ord falde imod hende; og Fyrsten af Metternich har selv fra Johannisberg begivet sig til Frankfort for at see og høre paa dette Nutidens Underværk, Fæstningsværkerne omkring Dresden blive nedrevne og anvendte til offentlige Anlæg. Jblandt andet bliver der anlagt en stor Plads, hvorpaa der skal opføres en Bazar, med Arcader og et stort Bassin. - Storhertugen af Hessen Darmstadt har aabnet Landdagen den 7de Septbr. – Fra det nordvestlige Holsteen skrives at Græsgangene ere forbrændte og at det er at forundre sig over, at Køerne kunne endnu give saamegen Melk som de giøre, at Kartofler og Kaal mislykkes, at der er kun lidet Smør og en stor Deel af det slet, at Høsten paa Vaarkornet har kun været maadelig saavel i Marsken som i de østlige Deele af Landet.