Aalborg Stiftstidende, 1842-12-12
Aalborg, den 12te December. Stænderforhandlinger. Den slesvigske Sag. (Sluttet fra forrige Nr. Brock: At et saadant Forslag om Jndlemmelse i det tydske Forbund kan blive gjort og finde Understøttelse i den slesvigske Forsamling, viser allerede, hvad for en Tone man kan vente sig, og da vi ikke ere forsamlede længere, naar Efterretningen indløber og Sagens endelige Udfald, kunne vi ikke udsætte vor Beslutning til den Tid. Slesvig er vel særskilt betegnet i det danske Vaaben, men dette gjælder ogsaa om Nørrejylland; thi ligesom de to Løver ere for Slesvig, betegne de 9 Hjerter Nørrejyllands 9 Sysler, altsaa maa Nørrejylland i den Henseende have lige Ret med Slesvig men derfor vil det dog aldrig falde det ind at forlange at udgjøre en egen Deel af Staten. Commissarius bemærkede, at det ikke var og Kongens Vaaben han talte, men om hans Titel, i hvilken Slesvig nævnes som er Hertugdømme for sig selv. Naar det menes, at man vilde risquere at komme bageftet, naar man ikke gik ind med et Andragende, førend den slesvigske Forsamling havde taget Beslutning, saa maatte man dog hellere udsætte sig derfor, end indgive et Andragende, som var aldeles umotiveret, idet man anraabte om Beskyttelse mod Beslutninger af de slesvigske Stænder, som disse ikke havde taget. Roulund advarede mod den evige Hensyntagen der hvor Pligt og Ære kalde. Hvor– sagde han, Fædrelandets Banner plantes, der er det en Ære at falde, men en Skjændsel at vige, og ingen dansk Mand vil hedde Nidding." Commissarius bemærkede, at Taleren gik ud fra den Forudsætning, at der en Fare paa Færde, som ved den stænderske Virksomhed skulde afvendes. Men han (Comm.) troer snarere, at der, hvis Forsamlingen indlader sig paa nærværende Sag, derved vil tilveiebringes om ikke Fare, saa dog høist uheldige Forhold, som man siden vil beklage. Schytte maatte gjentage, at man ikke har gjort andet, end blot søgt at afværge den Sønderlemmelse, hvortil der i den senere Tid har viist sig en synlig Tendents i Slesvig. Et saadant defensivt Foretagende synes at være ikke blot værdigt for enhver dansk Mand men endog hans Pligt; og især er det Pligt for os, som netop her ere forsamlede som Repræsentanter for det danske Folk. Commissarius tilsvarede, at der igjennem Pressen, har udtalt sig en fjendtlig Stemning imod Hertugdømmerne, og navnligen den Paastand, at Slesvig burde incorporeres i Danmark, noget der har bidraget i en ikke ringe Grad til at fremkalde den uvenlige Stemning, der nu hersker i Slesvig. Hvad der var at gjøre, for at opretholde det danske Sprog i de Districter af Slesvig, hvor det endnu har vedligeholdt sig, har Kongen allerede gjort, og den Vei, som han i denne Henseende har indslaaet, er vistnok den eneste, som kan føre til Maalet, skjøndt ogsaa den har sine Vanskeligheder. Benzon maatte erkjende, at det ingenlunde er glædeligt, at see den Tone, der gaaer igjennem Forhandlingerne i Slesvigs Stænderforsamling, og det vilde være særdeles ønskeligt, om en bedre Stemning kunde fremkaldes; men han maa meget befrygte, at vi ikkun ved det foreliggende Andragende ville bidrage til, at forværre Stemningen, og derfor stemte han imod Committee. Nyholm nærer den Overbeviisning, at det uagtet alle de kraftige Protestationer, der fremkom, da dette Andragende først blev bebudet, og uagtet at den Jver og Varme, hvormed man har søgt at faae os til at troe, at den danske Nationalitet ikke er bleven krænket, staaer klart for ethvert af Forsamlingens Medlemmer, at dette ikke destomindre virkelig er Tilfældet, og at Enhver i den Grad er overbevist herom, at det nu vel kan ansees for Alles Anskuelse, at Hertugdømmernes Forhold ikke længere ere at betragte som et noli me tangere. Tage Müller. – "Mit Blod fryser ikke i mine Aarer, skjøndt Sneen dækker min Jsse, og jeg har oftere følt mig dybt krænket ved, hvad jeg har erfaret, hørt og læst, om hvorledes det danske Sprog ikke har nydt sin Ret i de nordlige Deele af Slesvig. Da der derfor var Spørgsmaal om denne ubehagelige Sags Antecipation, stemte jeg for Samme, for at tilkjendegive, at jeg troer saa godt som Nogen her i Forsamlingen at erkjende Sagens Vigtighed i og for sig selv, og at føle for, at Danskheden hævdes, thi jeg er Tansk med Liv og Sjæll. Dersom jeg da troede, at der under de nærværende Forhold kunde fra Stændernes Side gjøres noget Skridt, hvorved virkelig et sandt Gode kunde opnaaes, og det danske Sprog og den danske Nationalitet hævdes, veed jeg med mig selv - hvad enten Andre ville dømme – at jeg var villig til, derfor at gjøre ethvert Offer, som stod i min Magt; men derom kan jeg ikke overbevise mig, og jeg frygter for, at Stænderne, ved at foretage noget Skridt i den foreslaaede Retning snarere ville skade og gjøre det Onde værre, end gavne." Jensen finder, at Stænderforsamlingen som Nationens Repræsentant maa have Ret til for Kongen at yttre sin Beklagelse over, hvad der i den senere Tid er foregaaet i Slesvig og navnlig i den slesvigske Stænderforsamling. Han antager, at nærværende Forsamling er i sin gode Ret, naar den i denne Sag henvender sig til Kongen, kun at dette skeer paa en passende Maade, og han vil derhos bede Enhver vogte sig for at betjene sig af Utryk, som kunde krænke Nogen. Dalgas og Dahlerup talte ogsaa for Committee. Rosenørn ansaae enhver Jndblanding i de slesvigske Forhandlinger for fornærmelig for hin Stænderforsamling. Da han ogsaa har den Tillid til Hs. Majestæt, at han vil værne om den danske Nationalitet, ligesom Taleren ogsaa troede, at Han alene paa sit Standpunct er istand til at bedømme, hvad der her bør skee, saa skjønner han ikke rettere, end at Jndblanding i denne Sag fra nærværende Forsamlings Side vil besværliggjøre Hs. Majestæt ethvert Skridt, Han maatte finde fornødent at gjøre, for at hæve den ulykkelige Spænding, som er indtraadt, og som truer med at løsne Broderbaandet imellem Kongeriget og Hertugdømmerne. Af denne Grund stemte han imod Committee, Lydersen, Jespersen, Kbmd. Müller og Fleischer talte for Committee, Sidstnævnte udviklede vidtløftigere, hvorledes det danske Sprog er blevet tilbagetrængt i Slesvig. Tang istemte det Sidste. "Jeg kunde sluttede han – vel have ønsket, at denne Sag ei var kommen ind for vore Stænder, men nu staaer den her een Gang, som den staaer, kan den ei staae, gaae tilbage, bør den ei, og jeg stemmer for, at den med Rolighed og Alvor prøves af en Committee. Worm stemte ubetinget for en Committees Nedsættelse. Commissarius erklærede sig om det Vokiende i hvad der i et af Fleischet paaberaabt Skrift er anført om Forholdet imellem den danske og tydske Befolkning i Slesvig, men vist er det, at en ikke ringe Deel af Befolkningen er dansk, og ligesom Regjeringen har bestræbt sig for at vedligeholde det danske Sprog som Kirke- og Underviisnings sprog paa de Steder, hvor det er Folkets almindelige Sprog, saaledes er det ogsaa blevet anordnet, at det skal indføres som Rettergangssprog i de Districter, hvor det er det almindelige Folkesprog, og dette er det rette Middel til at vedligeholde det danske Sprog i Slesvig. Lüttichau fandt det meget betænkeligt at indlade sig paa Sagen, thi det kan let føre til, at der for Fremtiden vil blive indgivet Petitioner fra een Stænderforsamling om, hvad der hører under den andens Virkekreds, og til noget gavnligt Resultat synes det ham aldrig at kunne lede. Han stemmer saaledes imod en Committees Nedsættelse. Schjødte og Fielstrup stemte ogsaa mod Committee. Afstemningens Udfald kjendes. Et af de ledige nordlige Herredsfogedembeder er nu blevet besat og udentvivl paa en saare glædelig Maade, idet den bekjendte dygtige kjøbenhavnske Politiassistent H. C. Gad.