Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-05-14
Krigs-Efterretninger. (Af Hamb. og Alt. Aviser.) ved Lütten eller bestemtere ved Hros Girschen, ere nu Aviserne fulde af Efterretninger. Det Væsentlige heraf, grundet paa en af Militærgouvernementet i Berlin udstædt Bekjendtgjørelse saavelsom andre Beretninger, gaaer ud paa følgende: Den største Deel af den franske Armee var gaaet over Saale ved Naumburg, og syntes at ville levere et Hovedslag. Keiser Alexander og Kongen af Preussen gik derfor til Armeerne for at opmuntre ved deres Nærværelse. General Winzingerode foretog en Rekognoscering fra Leipzig Denne foranledigede en heftig Fægtning den 1 Mai Forspillet til næste Dags Blodkamp -, hvorved man erfarede Fiendens Stilling. Den franske Hovedmagt stor i Weissensels, Gros Görschen, og Lützen; Vicekongen syntes at staae mellem Leipzig og Halle, ham besluttede Wittgenstein at engagere. Ved Daggry den 2 Mai stilte Man sig i Slagorden; mod Middag begyndte Kampen. Blücher gjorde med sit Korps det første Angreb paa Gros Görschen, understøttet af russisk Artillerie. Efter yderst haardnakket Forsvar blev den taget med Storm, og nu blev Kampen almindelig. De Franskes Linier, vare bespækkede med et saa uhyre Antal Kanoner, at Kavalleriet slet ikke kunde komme til at hugge ind, men Jnfanterie og Artillerie maatte afgjøre Alt; især vare Høiderne ved Lützen bekrandsede med Forskandsninger og besatte endog med Kanoner af svært Kaliber, som flere Timer igjennem udspyede Død. Gros Görschen og et Par andre Landsbyer toges af de Franske tilbage. Nu rykkede det preussiske Garder frem til Undsætning, og toge atter Landsbyerne; disse bleve siden igjen flere Gange tagne og atter tilbagetagne, hvorved Monarkerne selv, den heftigste Fægtning, skal have udsat sig for Fare. Saaledes varede Slaget til Aftenen Kl. 7, da et nyt fransk Armeekorps viste sig paa den høire Flanke. Nu maatte den russisk preussiske Reserve frem, til Understøttelse for General Yorks Korps. Den meest rasende Kamp hvori Yorts, Blüchers, Winzingerodes Korpser og det russiske Artillerie fornemmelig toge Deel, varede til den mørke Nat. Næste Dag vilde man have angrebet den Om det store Slaa, som er forefaldet d. 2 Mai franske Armee paa ny, men den havde under Slaget indtaget Leipzig, hvorfor man først maatte manøvrere. Dog maatte Leipzig igjen forlades af de Franske, og saaledes beholdet den allierede Armee, Valpladsen. Saaledes - sige de preussiske Beretninger - var denne Kampd. 2 Mai i Nærheden af Lützens Sletter, hver Tydsklands Frihed allerede eengang før er til kjæmpet. (Som bekjendt, var det paa denne Valplads den store Gustav Adolph, i Slaget den 6 November 1632, beseglede sin sidste Seir med sit eget Blod.) Det var for største Deel Preusser, som kjæmpede, og deres Tapperhed trættedes ingensinde, skjøndt Fjendens overlegne Modstand gjorde gjentagne Angreb nødvendige, ligesom han og brugte den Forsigtighed, ikke at vise sig paa Sletterne. Kanonaden var en af de frygteligste, som den nyere Krigshistorie kjender; flere Mile vidt rystede Jorden. Sielden er og noget Slag, leveret saa mordisk, eller med saadan gjensidig Forbittrelse; man vilde næsten hverken give eller tage Pardon, derfor er der kun gjort omtrent 1000 Fanger; derimod skal der ikke være fanget een Preusser. Vi have fremdeles gjort 10 Kanoner og 23 Krudtvogne til Bytte. Fjendens Tab er at anslaae til 15000 Md. af hans bedste Tropper; vort Tab er omtrent 10,000 Døde og Saarede. Efter Fangernes Udsagn skal Marskal Ney (Fyrste af Moskau og General Souham være saarede, og Bessieres (Hertugen af Jstrien) død. Af den allierede Armee ere Prindsen af Hessen-Homburg og mange værdige Stabsofficerer faldne; saarede ere Generalerne Blücher, som dog kun en halv Time forlod Valpladsen, Scharnhorst, Hünerbein, som har mistet en Arm, og de russiske Kranowiczin og Alexjefunder Prinds August af Preussen blev en Hest skudt. Desuden er der et ualmindelig stort Antal af Officerer saavelsom af de preussiske Frivillige blandt de Døde og Saarede. Stæderne Neumburg, Lützen, og Weissensels ere komne i Brand. Dette er Dagens Resultater, Morgenen den 4de forsøgtes fra fransk Side et nyt Angreb paa den allierede Armee, som tilbagevistes, hvorimod dennes lette Tropper forfulgte Fienden. Ellers er der i de næste Dage efter Slaget intet Vigtigt forefaldet, hvoraf man slutter, at de Franske have trukket sig nogle Mile tilbage. Efter den store Udmattelse er den allierede Armee ført i Stillingerne ved Born og Rochlitz for at udhvile sig, hvorfra man ventet at den paa ny vil bryde op til vigtige Operationer. Merseburg er i de Franskes Magt, som forskandse sig der. J Leipzig er derimod Alt igjen roligt, efter at de Franske ere gaaede derfra, og de flygtede Kjøbmænd ere indbudne at komme tilbage; Messen er forlænget 14 Dage, hvoraf sees, at man anseer sig for ganske sikker der Jøvrigt forsikres fra den allierede Armee, at 50,000 Md. af de beste Tropper ikke ere komne til Fægtning med, ligesom og den Kutusowske Armee slet ikke har hav Deel i Slaget. Derimod skal Miloradowitsch den 4de have havt en lykkelig Fægtning, hvoraf man dog endnu Jntet videre vidste. - Baade i Berlin og Dresden er det sjunget Tedeum for Seiren den 2 Mai. Keiser Alexander og Kongen af Preussen ere vendte tilbage til Dresden. Napoleons Hovedqvarteer skal 2 Dage efter Slaget have været i Qverfurt. Samtidig med hiin Blodkamp har en ikke mindre frygtelig ved Halle været. General Kleist befandt sig i denne Stad og bevogtede Overgangen over Saale, da de franske Tropper rykkede frem den 28de. Kamper varede med yderste Haardnakkenhed til Kl. 8 om Aftenen. en af Forstæderne kom i Brand, men de Franske kunde paa ingen Punkt trænge igjennem. Den 29de blev det roligt, men den 30te blev Staden forladt af samtlige russiske og preussiske Tropper, og besattes af franske, som over Saalebroen trak ind i Staden. Disse Tropper iagttoge god Mandstugt; og den 1 Mai var det atter religt. Men den 2den blev Staden om Morgenen angrebet fra den nordvestlige Side af Gen. Bülow med sit Korps; der begyndte en mordisk Kamp udenfor Portene, hvor de Franske havde Batterier. Ved Galgeporten lykkedes det Preusserne at tage de franske Kanoner, og nu styrtede de ind i Gaderne, forfølgende de tilbagetrækkende Franske. Disse søgde at holde sig paa ethvert beleiligt Sted, især i de snævrere Gader, men maatte vige Jmidlertid stormede Preusserne ogsaa ind paa andre Kanter, stege over Mure, Haver, o. s. v., og bleve endelig Herrer af Staden; deres Bravoure og Raskhed overgaaer al Beskrivelse. Mange Huse i Staden ere imidlertid ved den rasende Kamp stærk beskadigede. Staden er nu besat af omtrent 4000 Mand af det Bülowske Korps. Ogsaa Hamborgerne have havt en varm Dyst at udholde. Marskal Davoust foretog med sine ved Haar burg sammentrukne 5500 Mand Natten til den 9 Mai et Angreeb paa Øen Wilhelmsburg, som ligger i Elben ud for Hamborg. De Angribendes Tal var omtrent 4000. Det lykkedes dem og at fæste Fod paa Øen; men de hanseatiske og meklenborgske Tropper toge efter en hidsig Fægtning deres Batterier paa Øen tilbage, og nødte de franske Tropper med et Tab af 300 Døde og Saarede igjen at indskibe sig. Paa Øen Ochsenwerdet lykkedes deres Angreb heller ikke. Nogle Fanger ere indbragte til Hamborg.