Berlingske Tidende, 1822-03-29
Indenlandske Efterretninger. Raikavig Jsland, den 6te Marts 1822. Hvad Jnteressant kan vel berettes fra et Land, hvor en tynd Folkemængde, adspredt over den 20 Mile lange Kyster, nu paa et Aar over Halvdelen indsluttede af Grønlandske frygtelige Jsbierge, kan siges for det meste at være isoleret fra hele Verden, og hvor Fattigdom surrer enhver fast til sin tomme Hytte Aar ud og Aar ind, naar undtages en Haandfuld Oplandsfolk, der i 2 a 3 Maaneder drage paa Fiskerie, og til en udarmende Tudsthandel i faa Dage af Julii Maaned eenGang om Aaret til et Handelsted paa Kysterne. - Jeg har kun Anledning til at beskrive Veir og Vind, og Aarstiden, i Faldt man vil vide noget om saadant fra Nordpolen. Vi havde da i Sønder= og Vester=Amterne f. A. den mildeste, bedste og frugtbareste Sommer, bestandig tørt og varmt Veir, en lykkelig Høeavl og godt Fiskerie i dette dog ringere i Vester Jøkelens Omegn. Det halve Land var altsaa lykkeligt. Det vestlige, nordvestlige, Nord og nordøstlige Landets Kyster vare derimod næsten hele Sommeren igiennem omspændte af den Grønlandske Driviis, i hvilken og Hollandske Fiskerskibe fadde fast den længste Tid af Sommeren, men kom dog endelig løse, meere eller mindre beskadigede - hvorimod et meget stort Hvalfangerskib, Fran Margarethe von Glückstadt - og udrustet fra denne Stad, tnustes i Jsen, men Mandskabet fik med Nød og Neppe reddet sig til Jslands Kyst, og blev i afvigte Sommer lykkelig overført til Holsteen. Dette forladte Drag drev endelig med Jsen omkring ind i Seldissiord i Mule Syssel, hvor det blev bierget til Lands og fastgjort. Aarstiden i de af Jsen omspændte Kyster faldt 1821 naturligviis kold, taaget og ubehagelig. Jordens Afgrøde blev der ringe, især i de nordostlige Egne. Sidst 1 August, da Høeavlingen stod virksomst paa, indfaldt der uophørligt stærk Regnveir. Man blev dog ved i September at slaae det ringe og karrige Græs ned, men fik derefter slet intet bierget deraf, alting ligger der altsaa endnu paa Markerne, begravet under en gyselig Dynge af Snee og Jis, som midt i September og siden faldt sammen til Jis. Følgen blev i disse Egne, eller Nord= og Oster=Amtet, at man, naar Huusands Syssel undtages, nedslagtede der en stor Mængde Faar, og da en 1, overordentlig streng Vinter i de Egne afløste en slet Sommer, og g kuns vedvarende Strængned nu behudes fortsat, ved nye Jndslutninger af Drivisen i alle nordvestlige og nordlige Landets Egne staaer der den største Deel af Heste og Faar i høieste Fare for at nedstyrte af Sult og Foder=Mangel. J Sønder= og Vester=Amterne er Vinteren vel ogsaa barsk, men der var man bedre delavet paa at modtage dens Strænghed efter en lykkelig udfalden Høst. Der tegner det og til et godt Fiskerie. Til foranførte Uheld kommer nu endelig, at befields Jøbierget, re almindelig kaldet Øster Jøkelen, 5,50 Fod høi, en gammel Dul can, som man af Landets Aarbøger veed: i Aarene 1612 og 1717, er at have sprudet Jld, Aske, Sand og Vand, uden dog nogensinde i at anrette stor Skade, har nu for tredie Gang viist sig uroelig, " nemlig først den 19de December f. A. og derefter brændt til Aarets 3d Udgang og udkastet til Fields en Hoben Pimpstene, men over det at nærmeste 2 Bøigder, omtrent 3 Sogne, endeel Aske og Sand, dog en uden endnu at have tilføiet betydelig Skade, da den største Deel af et Asken og Sandet ved Nytaarstider igjen blæste bort af Markerne, ved da og siden jevnligen indfaldet stormende Veir, og ved stærk Toeveir i samme Tid, blev bortskyllet. Fra Nytaar af har man kun seet nogen Røg og et Gienskin til Fields af nogen Jld paa et Par Steder, men ikke mærket til heftige Udbrud eller nogen Udtastelser. En omstændeligere Beretning herom læses i Kloster=Posten, af Conferentsraad Stephensen, No. 1 2 d. A. Man haa er vel at alting nu er forbi med denne Pulcan for denne gel Gang. Men gid dens Urolighed nu ikke maatte vorde et forfærdende Forspil, et sørgeligt : Varskal for en større Rædselscene af det sæle Porten Glaws Udbrud, kort derfra i selv samme Jisbierg, te hvis Udbruds Ødelæggelser ofte forhen Kloster=Pestens Nr. 1 dre for d. A. anfører.