Københavns Adresseavis, 1766-01-22
Tanker, som et Brev til Forfatteren af de Occonomiske Tanker over Jsland til høyere Betænkning. (See No. 9.) Andet Brev. Min Herre, Jeg kommer til Deres Tankers anden Deel og holder op med at læse dem med det Ønske som Diogenes gjorde, da han saae en ond Qvinde hænge udi et Trie. Han sagde, nemlig: Gud give alle Træer har saadanne Frugter, ja jeg ønsker: Gid hvert Stykke Papiir kunde bringe mig saadanne Frugter; thi jeg skatterer Deres Verk høyt og kand i Sandhed tilstaae at det er uden Mage i en saa ubekiendt Materie, dersom der vare flere Undersøgninger i, at alle de Grunde, som kunde siges at være med eller imod Au Autor. Jeg vil ikke kaste mig op til en Dommer over Deres Skrift, langt mindre at give mig ud for den som vilde anføre alle de Grunde som dertil udfordres; Ney jeg kiender mine Kræfter alt for svage dertil; jeg vil allene give Dem mine Tanker i en eller anden Post tilkiende, som jeg aldeles ingen Ret paastaaer at de skal derfor blive antagne, men De vilde behage at antage eller forkaste disse Tanker efter eget Behag, uden at nogen af Parterne lader sig engang drømme om Fortørnelse, hvilket jeg indstændig udbeder mig af Dem som en Patriot og Sandheds Elskere. Jeg begynder da paa een Feyl (ol hvilken en ringe Forseelse eller Feyl!) mig synes De begaaer, naar De i Deres Fortale paastaaer at udi Jsland har i mange Aar været et og det samme, da der dog siden 1752. har været en bestandig Forandring, da hvert Aar har spaaet Tilskuerne en nye Revolution forvendtes enten til det Gode eller Onde, og samme critiske Omstændigheder synes nu at være nær ved det bestemmende og afgiørende, da man af Hans Kongelige Majestet troer sig det allerbeste til, og kand være vis derpaa. Videre maae jeg erindre Dem om det Orocconomisk Sind, som strax i Begyndelsen af Tankerne for rekommer hos dem. Jeg tager mig altsaa den Friehed til at spørge: Hvem skal indprente hos de arme Islænder dette peconomiske Sind, og paa hvad Maade skal det skee, det første er lige saa besværlig i mine Tanker, som det sidste, dog maae jeg yttre mine Tanker om begge Deele, og for at gaae ordentlig til Verks deler de, som kunde her have Sted, i Islændere og Fremmede. Hvad de sidste angaaer, da vil jeg ikke paa dette Sted indlade mig i den Materie eftersom den er saa forskiellige Raisonnements underkastet, og hvad Jslænderne angaaer, da har man vel intet deslige at vente af den gemeene Mand, men om de andre har jeg taget mig den Friehed at erindre noget den Sag angaaende i mit første Brev. Men hvorved faaer man dette occonomiske Sind? Et Spørsmaal af stoer Vigtighed, hvis Opløsning kunde giøre meget til Lettelse i det besværlige Arbeyde at forbedre et Lands Huusholdning! Dersom jca vilde svare fuldstændig herpaa, da vilde baade Tid og Kræfter mangle, men jeg vil allene anføre et ceneste Hielpemiddel, neml. at lade Jndbyggerne komme til at see den øyen synlige Fordeel, saa skal man uden Tvivl see en Nation der af en indgetogen Education, Conversations Mangel, o.s. v. er kommen til agters, at reyse sig selv af Støvet. Jeg vandrer da videre hen til deres Told=Indretning og forslaaer dertil som Modell den ældgamle Norske, men hvordan saae den ud . . . . . . . J øvrigt vilde mange med Fornøyelse læse et vel grundet Forslag til en Told Indretning, passende sig paa de mange Havne, Fjorde og Viger som ere i Island. J øvrigt refererer jeg mig til mit første Brev hvad Omkostningerne for Tolden angaaer, men hvorledes og hvor megen Told der skulde tages, af hvem den skulde indkræves, og om Mangel af Kiøbstæder, ikke vil gjøre Hindring deri, tør jeg ikke vove mig til at svare paa, men overlader det til de som bedre kand skiønne derpaa, og hvad Hans Kongelige Majestets Jntrader angaaer, da har de nogen Tid været af den Qvantitet at de ikke stort ved Friehandel kand formindskes, allerhelst om den Regning skulde være rigtig, som jeg har seet over Lan 1 Men alligevel den Norske Told=Indretning har den Gang været tilstrækkelig nok i de Handels Tider i Henseende til Fremmede. Mon den derfor i disse Tider var nok, da Politesser tillige med vidtløftig Handel ere stegen ulige høyere? dets ongeværlige Handel, paa hvilken Summen, om jeg erindrer ret, var 740000 Rdlr., hvoraf Tolden efter deres Beregning Pag. 57, bliver 74000 Rdlr. og hvor meget større. blev ikke denne Regning, om deres Forslag om Fiskeriet kom i Stand og blev almindeligt. Pag. 26, paastaaer de, at om Fiskeriet i Iisland blev sat i Stand over alt, vilde Folket blive alt for talrigt; men her er jeg ikke enig med dem, thi Folkets Mængde, retter sig alle Tider efter Nærings=Midlerne, som ved Fiskeriets bedre Indretning blive flere, og lad os sætte, at Folkemængden blev saa stor, at den ikke kunde faae sit Underhold af Søen, da ere der (om det og var den ufrugtbareste Grund, som dog strider imod Beretningerne) i et saa stor et Land flere Huusholdnings=Maader, i sær Landhuusholdningen, som for sig selv er capabel til at sætte nogle tusinde Mennesker i Arbeyde, at jeg ikke skal tale om de nye Indretninger, eftersom deres Indretning er mig ubekiendt uden af deres Tractat; og naar har vel Holland klaget over sin Folkemængde, da det dog af sig selv har kuns saa Næringsmidler, Dog vil jeg herved aldeles ikke paastaae, at Folkemængden nendelig kand forøges. Men dette giør intet til Sagen, det er kun en liden Divertisse ude paa Landet, til vi kommer indtil Kiøbstædet paa. 28, og naar jeg da tænker, paa hvad Maade, hvor stor, og paa hvad Sted, og hvor mange, af hvem, hvor af, skal indrettes, giver jeg mig paa Tilbagereysen, og overlader til dem, som en skiønsom og kyndig Mand, at svare derpaa. Jeg kunde her giøre Anmerkninger over Ordet Sysselmand, over Islændernes avindsyge, eller maaskee Had til vor Danske Nation, om de Danske Øvrigheders Forhold, og deraf følgende meere eller mindre Ære og Kierlighed, som Jslænderne bær for dem, dersom jeg vilde falde dem besværlig med uinteresseret Raisonnement, alleneste tager jeg mig den Frihed at indstille til deres Eftertanke den til mig gjorte Beretning, at Bønderne paa Vestmannøe og omkring Besse sted ere af slettere Gemytter end ellers, hvilket af nogle skrives paa Friheds Forlisens Regning. Hoverie giver vel ret mageligt Levebrød til nogle faa, men naar det bliver drevet over det almindelige Bestes Grændser, da spørger jeg i al Ydmyghed, hvem der har givet nogen Tilladelse at opofre en andens timelige Lyksalighed for sin egen Magelighed og Nytte, De vilde betragte Sædland eller rettere Frank lig og Norge tilsammen. Nu kommer vi til HovedSagen Pag. 35. Jeg roser den, jeg berømmer og siger reent ud, at jeg veed mtet der ud paa at sætte. Dog eftersom jeg har begyndt at correspondere med dem, maa jeg fremføre et Par smaa Tvivlsmaal, som mig nu indfalde, nemlig: Jeg mener, det kommer meget sidlig til Fuldkommenhed, hvilket har sat endog de beste Indretninger tilbage; thi først behøves her 3 Aar eller meere, førend der giøres Begyndelse, og siden har man dog ikke at tænke paa, at Jslænderne tager sig noget an deraf, førend de har øyen synlig Fordeel at vente. Jeg vil ikke giette mig til, at Jslænderne, som paa denne Maade lærer Seyladsen, skulde imidlertid ville applicere sig til andet, end reyse til Jsland paa Fiskerie, og endda er det Spørsmaal ikke opløst, hvorledes skal Fiskeriet i Stand sættes over alt? kand ikke noksom med Forundring rose i mine Tanker den kongelig allernaadigste Resolution, at skikke nogle Modeller af baade til Jsland, og udgive en Præmie til en, som vilde opmuntres at bygge en af den Sort. Men ved det kiere Ord, Opmuntring, falder mig ind det de skriver paa. 37. Er det Opmuntring: Jeg henviser mig selv til Hr. Capitain Lykken, som svarer derpaa i sine occonomiske Tanker til høyere Eftertanke, 2den Deel, 3 Cap. Hvad de paa. 40 og følgende paastaaer, vil jeg ikke saa plat ud tilstaae dem. Jeg anseer Dannemark og Jsland, som tvende Systre, eller om de saa behager, for Moder og Datter, hvad den ene kand selv tilveyebringe, har den ine nødig at forøde Fragt og andre Udgifter paa, til at faae det samme fra hinanden; altsaa, naar den ene kand lade forarbeyde til sin Nødtørftighed af sine egne Jndbyggere, da giør den ret naar den bruger sine egne Producter, og enten Jsland underholder Haandverksfolk i Dannemark paa sin Regning, eller lader det forarbeyde hos sig selv, er det almindelige Beste lige meget, indtil man seer paa Omstændighederne, som for Exempel, at en ruineret Provinise kommer paa Fode igien, og derved bliver sat i Stand til at contribuere mere til Rigernes almindelige Beste, end hidindtil er skeet, at ingen unødvendig Fragt derved forspildes, at det almindelige Beste har Fordeel af Levnetsmidlernes mindre Priis til Manufacturisterne og deraf følgende mindre Priis paa de forarbeydede Vare, o. s. v. Og disse Poster holder jeg for ikke at være af en alt for ringe Betydenhed til at betragtes af dem, eller andre skiønsomme Cammeralister. Heraf kand de nok slutte sig til, hvad jeg holder for om deres Sats, at Jsland er lige meget, hvad for Varer der føres hen, naar de ere gode. Det menner jeg aldrig kand gotgiøres, thi lad os sætte, der bliver allene ført til Jsland, hede Vine, Sariske Porcelainer, o. s. v., hvor urimelig og høyst skadelig vilde ikke den Handel blive, Dog, jeg udtyder maaskee anderledes deres Tanker, end de har tænkt dem, hvorfore jeg vancerer frem til paa. 42, som ogsaa hører her til denne Cammeral=Videnskabens omtvistede Post; thi ved deres Forslag synes mig, at enten bleve de Ufornuftige ruinerede, eller der maatte nøye eftersøges, at der intet noget over en fastsat ringe Deel af Yppigheds=Varer maatte indføres. Dog dette indstiller jeg til deres Skiønsomhed, eftersom jeg veed mange af de største Cammeralister, siger mig imod i dette Stykke. Men Hr. Otto Lykken har grundig igiendrevet de samme, hvorfor jeg henviser dem til bemeldte Hr. Lykkens Undersøgninger. Jeg staaer i Tvivl, om jeg skal sige dem imod paa. 49, og forsvare den af dem saa kaldte indbildte Kram; men dette vilde de af mit Exempel betænke, at der ere flere end Islænderne, som ere af den Tanke. Jeg veed, hvor behagelig de forud fattede falske Meninger ofte stikke bag en forsminket Sandheds Masqve, og tillige veed endnu ikke deres Jrettesættelser i denne Sag; altsaa tør jeg ikke enten være haardnakket i at forsvare min Mening, eller ubeskeden i at igiendrive deres. Jeg vil derfor allene bede dem betænke, om Fisken ikke i Legetiden gaaer nærmere til Landet, om nogle ikke gaae i Flokketal, eller som de Tydske kalde det, Heerweise, om Fisken ikke gaaer mod Strømmen, om det alt er en Digt som de Svenske skriver om Laxen, Strømmingen, o. s. v. om det er Jslænderne som først have ladet sig drømme om Silde=Kongen, og om Fisken ikke gaaer baade Synden og Øster, og s. v. efter sin Føde som han paa adskillige Steder efter adskillige Tider forefinder. Hvad deres Beregning over Fiskeriet angaaer, da tør jeg ikke sette noget ud paa det, efter som min ringe Videnskab strækker sig ikke dertil og desforuden foregiver at være vis paa deres Regning, dog savner jeg der i Skipperens eller Styrmandens Løn, jeg savner Huusleye eller Magazin=Omkostninger, Havne=Rettighed og Omkostninger for Fiskens Beredelse til Kiøbmands Vahre. Desforuden synes Fundamentet at være underkast nogle Jndvendinger, og om Baadenes Bygning saavel som Uldens Jndkiøb til Fabriqverne har jeg ladet mig berette ikke at være høyt nok anslaget. Hvad Deres Klagemaal over den Jslandske Lov angaaer, da har Hans Kongelige Majestet af Høy=Kongelig og Landsfaderlige Naade indseet at den behøver Forbedring og befalet at forbedre den, men ingenlunde anseet den Danske Lov for beqvem i alle Poster. Tilsidst vil jeg have den Ære at forsikkre Dem, at De gjorde mange Patrioter en Tieneste med at giennemgaae de Forsøg som ere blevne anstilte til Jslands Opkomst nu nogle Aar, tilligemed Deres Anmærkninger over hvorledes de Forsøg kunde forbedres. Iligemaade faaer jeg at aabenbare Dem en forunderlig Tanke jeg har, at den private Huusholdnings Forbedrings Grund er det fornemste som skal giøre til en Provinzes Opkomst, og i Besynderlighed mener jeg at en Friehandel, en ønskelig Ting, som forandrer Pengenes Værdie imod Vahrer, drager en stoer Revolution med sig, saa længe den private Oeconomie er ikke forbedret; det samme er min Tanke om Toldvæsenet, hvoraf skal en Præst leve i Jsland naar han skal betale Told og Consumption og Folkeløn er bleven større, De for staaer nok mine Tanker, som jeg inderlig ønsker at see grundig igiendrevne, eller og om de bliver antagne, da noget meere om den private Huusholdnings Jstandsættelse, som jeg anseer for Hoved=Sagen. Jeg forbliver Deres tienstærbødige. Philopator.