Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-08-14
Den franske Revolution, som var Opførselsen af det samme Drama paa et frygteligere udstrakt Theater, fremstiller de samme Anskuelser, af menneskelige Forhaabninger og menneskelig Lykke. Den engelske Revolution har ligesom den franske sit Lexikon paa gironettes (Vendekaaber), og faa Historikere ere der, selv den Dag i Dag, som kunne tage Pennen i Haanden uden først at have svoret til en eller anden Tro af de mange, der da herskede, med den samme Fanatisme, som en Napoleonist eller Bourbonist i vore egne Dage. Hvis det her er af Vigtighed, at have hænde saadanne Berigtigelsesmidler som Fouches, Segurs og Napoleons egne Værker, selv ved Punkter, hvis Fremgang og Jndflydelse vi med vore egne Øine have bemærket, hvor meget mere væsentligt og interessant maa det da være for Englænderne at besidde saadant Anti det, som en Dagbog af enhver af den Stuartske Familie, over Begivenheder, som nær vare sjunkne i nigienkaldelig Nat. Et saadant Middel existerer, men dets Anvendelse er endnu stedse uvis: den offentlige Nysgierrighed har virkelig i den senere Tid været henvendt til Brudstykker af hine den engelske Constitutions Kammer=Anekdoter. Pepys Memoirs ere et godt Exempel paa hin Tids Hof=Passiar, og danne en artig Modsætning til Grammonts epigrammatiske Aand; men skjønt kongelige Forfattere ikke ere mere beundringsværdige som Forfattere, end de i Almindelighed synes at have været som Souverainer, er der dog nogen Forskjel paa at læse en Mands eget Hjerte i hans egne Bekjendelser, og paa andres Meninger om hvad han rimeligviis har følt eller tænkt. De Stuartske Papirer supplere dette Savn. J Aaret 1817 blev det engelske Publikum i Rom sat i Bevægelse ved Rygtet om en meget overordentlig Opdagelse. Den største og interessanteste Samling af Dokumenter og Papirer, henhørende til og angaaende den Stuartske Familie, blev pludselig gjenfundet. Doctor W. hvis Ophold paa Continenten i mange Aar uafladeligen havde været opofret til enhver mulig Art af Undersøgelse, som kunde kaste Lys paa hans Fædrelands Oldsager og dets Kongers Historie, var i det skotske Collegium i Paris, efter mange taalmodige Grandskninger, kommen til Kundskab om nogle galiske Manuskripter og hvad han maaskee ansaae for vigtigere, om adskillige Dokumenter angaaende den Stuartske Familie. Skjønt disse Papirer kun lærte ham lidet, hvad der ikke allerede var bekjendt, havde de i det mindste den Fortjeneste, at give ham Vink om hvor hans Undersøgelser vilde være mere frugtbringende. Det faldt ham i Øinene, at da den største Deel af Familien efter Jacob den 2dens Død sædvanligen boede i Rom, maatte den største Deel af interessante Dokumenter ogsaa findes i denne Stad. Hans Reise til Rom og Resultatet af hans stadige Grandskninger retfærdiggjorde hans Gissning. Der var intet i Dr. Wes dre, intet i hans lange Ophold udenfor hans Fædreland, som kunde anbefale ham. Han var i Ugunst hos hans egen Regjering, og følgelig ikke mindre hos enhver legitim Autoritet. paa Fastlandet, og et af de slettest beregnede Jndivider, som Forsynet kunde have udseet, om ikke til Opdagelsen, saa dog i det mindste til dens Bevarelse. Efter oftere at have seet sit Haab skuffet, fik han tilsidst Nys om, at en betydelig Deel af den sidste Stuarts, Cardinalen af Yorks, Efterladenskaber endnu laae i Executorernes Hænder, og snart kom han efter, at hans Papirer ogsaa vare indbefattede i hine. Han vilde øiebliklig adressere sig til Monsignor - en af Testament-Executorerne, men denne var ikke i Byen, og det var tvivlsomt, om hans Agent, Abbate Lupi, havde tilstrækkelig Fuldmagt til at raade over Papirerne i sin Principals Fraværelse. Abbate Lupi var imidlertid mindre betænkelig, og førte Doctoren uden Forhaling til den Bygning, hvor Papirerne laae. Det var et mørkt Loftkammer eller Galleri øverst i Huset. Vind og Regn havde her fri Gjennemgang igjennem de brudte Teglsteen, Rotterne røvede og plyndrede med fuld Frihed, og havde i mange Aar levet af dette Bytte, men hverken disse eller Aarstidernes Ødelæggelse vare tilstrækkelige til at bevæge de ligegyldige Administratorer til at gjøre det allermindste for Restens Bevarelse. Der var imidlertid nok tilbage tilat overgaae Doctorens mest sangviniske Forhaabninger. Han stirrede i Tavshed og Forhavselse, han tvivlede - han tog det Papir op, der laae ham nærmest; hans varmeste Ønsker vare realiserede, det var Jacob den 2dens egen Haandskrift. Et Øjekast over Resten var nok, det var med Vanskelighed, at han kunde undertrykke den Glæde, der rystede hans hele Legem. Efter et Par henkastede Spørgsmaal, gjorde han et Tilbud, som Abbeden strax modtog, og næsten 500,000 Dokumenter af den høieste historiske Vigtighed og Autoritet vare hans for ikke meere end 300 romerske Kroner. Doctoren bragte nu Kjøbet i Orden, og da han, som han troede, havde forvisset sig om, at Alt havde sin fulde lovlige Rigtighed, hastede han med at bringe sin Skat hjem. Prisen var nu vunden, og en Samling, som maaskee ikke havde sin Lige i Europa, et Eldorado af indbildt Rigdom og Ære laa nu trygt i Doctorens eget Værelse. Glæden er snaksom, denne Gang glemte Doctoren al sin Forsigtighed, og i det første farlige Moment af sin Triumf styrtede han til sine Landsmænd og udraabte sit veni, vidt, vici, til deres Forhavselse og Misundelse. Han indbød dem til at besee hans Skat. Faa Dage efter talte hele Rom om Doctorens Lykke. Hertuginden af De ønskede at see nogle af Documenterne. Doctoren fandt sig smigret ved hendes Compliment, og gjorde et Udvalg, der var saa ulykkelig inviterende, at hans høje Patronesse ikke kunde indeslutte den Forundring og Overraskelse, hun følte, i sit eget Bryst. Hun havde mange Venner, men den inderligste af disse var Cardinal-Stats sekretæren (Consalvid. Cardinalen foldede dem op, læste, og var tav, men før næste Morgen, gryede, stod en Garde af Pavens Carabiniers i Doctor Wes Værelse, og de vigtigste Papirer vare igienkaldeligen tabte for ham, og maaskee for Publikum for bestandig. Abbeden blev arresteret, Contracten annulleret paa Grund af Sælgerens Jncompetence, og de 300 Kroner betalte tilbage til Doctoren. Denne gjorde vel Modsigelser, og Cardinalen modtog ham med sin sædvanlige Nedladenhed. Men imidlertid var et Skib fra England ankommet til Civita-vecchia, og en Baad lidt efter fra Fiumicino til Rom. Papirerne bleve indskibede, og ved Doctorens sidste Besøg hos Cardinalen, svarede denne ham med største Rolighed, at han ikke kunde gjøre bedre end at henvende sig til Kongen af England, i hvis Hænder de omtalte Papirer uden al Tvivl inden en Maaneds Forløb vilde være. (Uddrag af New Montlly Mag. Juny.) Let og hurtig Befordring. J Brig ton holdtes nylig et Møde for at tage under Overveielse en Hr. Vallances Plan for at befordre Passagerer og Gods ved atmosphærisk Tryk. Dr. Vates, Dhrr. Cripps, Milford og Kemp vare af den Formening, at Planen lod sig sætte i Udførelse; Hr. Ricardo derimod drog det høiligen i Tvivl. Forsamlingen i det Hele syntes at bifalde Planen. Denne sees at være udledet af et lidet Skrift, udgivet i 1812, som gav følgende Underretning om et Privilegium paa en Luft-Tubus til Befordring af Gods og Mennesker. - "Hans Majestæts Patent Brev, forundt for Opfindelsen af et Maskiner til hurtig Befordring af Gods og Passagerer ved Luft, med Beregninger og bemærkninger, der gaae ud paa at bevise Iværksætteligheden, Virkningerne og Fordelene af en Plan for hurtig Befordring af Gods og Passagerer paa