Ribe Stifts Adresseaviser, 1834-01-14
Pairskammerets Lykønskning ved Præsidenten Hr. Pasquier var temmelig intetsigende; med langt meere Kraft og Bestemthed fremtraadte Hr. Dupin, i hvis Tale man blandt Andet bemærker disse Ord: "Fred, saalænge som muligt, men en ærefuld og sikker Fred; thi denne er den eneste som kan tilfredsstille Nationen." De Deputeredes Addresse-Commission synes heller ikke at nære saamegen Tiltro til Fredens Varighed, som Ludvig Philip; thi i det d. 2den Januar i Kammeret fremlagte Udkast til Svaret paa Trontalen forekommer følgende Yttring: "Med Taknemlighed modtager Frankerig Deres Majestæts Forsikkring med Hensyn til den almindelige Fred, der er saa vigtig for den indre Velstand og Civilisationens Fremgang. Men Freden ophører at være en Velgierning for et Land, naar den gjør Jndgreb i dets Rettigheder og Værdighed. For en saadan Priis vil De, Sire, aldrig kjøbe den: derom ere vi overtydede. Et Folk, der aldrig har frygtet Krigen og bragt saa store Offere, for at være beredt paa den, kan kun føle sig lykkelig i en saadan Fred, som ikke medfører Tab for dets Ære. Hr. Salverte, som først tog Ordet, da Debatterne om Addressen begyndte, beklagede ogsaa, at Freden var saa usikker, og at man saa lidet turde stole paa de fremmede Magters Sindelag imod Frankerig. Han var overhovedet misfornøiet med mange Ting og udtalede sig imod det fremlagte Udkast, som derimod blev forsvaret af Hr. Roul, der fandt Alting fortræffeligt. Det republikanske Parti i Kammeret er for svagt til at kunne fremtræde med nogen Effect, hvorfor og Garnier Pages, Chappuis og selv Lafayettes Foredrag d. 3die næppe bleve bemærkede. Ministrene agtede det ikke engang Umagen værdt at forsvare sig mod deres Angreb, men syntes at ville spare deres Kræfter til at bekæmpe de Opponenter, hvis Rost kunde giøre Regning paa at finde større Gjenklang i Kammeret, fordi deres Grundsætninger ikke ere Monarchiet imod. Som Saadanne fremtraadte da Hr. Mauguin og Odilon=Barrot, som angrebe, ikke Addressen, men Ministrene. Mod dem reiste sig Ministrene Gulzot og Thiers, og til disse 4 Herrers interessante, men for os meget for vidtløftige, Foredrag knyttede sig Hovedinteressen ved Forhandlingerne. Tilsidst greb Hr. Thiers det Offensive, men gik snart over til saadanne Personligheder, at Præsidenten afbrød ham med den bemærkning, at han forvildede sig i en, for hans Talertalent uværdig Retning. En interessant Episode dannede Digteren Lamartines første Optræden med en Tale, hvis anden Deel, som handlede om de orientalske Anliggender, maatte vække dobbelt Opmærksomhed, deels fordi disse Anliggender ere en Hovedgjenstand for Dagens Politik, deels fordi La martine først for kort Tid siden er kommen hjem fra en Reise i Orienten, og derfor maatte ansees for særdeles skikket til at fælde en rigtig Dom om Tilstanden sammesteds. Han formanede indstændig Kammeret til ikke at glide saa let, som det er skeet i Addressen, hen over de orientalske Anliggender, som ere af en uendelig Vigtighed. "Endnu, sagde han, "kjende vi hverken Underhandlingernes nærværende Standpunkt, ei heller vort og det brittiske Cabinets egentlige Hensigter, denne Gienstand angaaende. Hvad vi vide, indskrænker sig dertil, at Orienten styrter sammen, at hiint uhyre mægtige Rige, for hvilket Christenheden gjennem Aarhundreder skjalv, nu er kun en Skygge, er tomt Navn." Han opfordrede til at holde sig beredt paa en stor skjebnesvanger Omvæltning i Østen, hvilken efter hans Mening, den nærmeste Fremtid vil medføre, Paa det tyrkiske Riges Undergang byggede han store maaskee noget poetiske, Forventninger og lod falde nogle, skjøndt temmelig dunkle, Ord om, hvorledes Frankerig, ved at løsrive sig fra en sneverhjærtet og egennyttig Politik, vilde af Forsynet fortrinligviis være udkaaret til at fordeele den umaadelig rige Arv, som ved det ottomaniske Riges Død tilfalder Europas Nationer. Han sluttede med at foreslaae et Amendement af følgende Jndhold: "Vi nære den Forviisning, at den Forsigtighed, som Orientens Rystelse byder, vil foranledige Deres Majestæt til ufortøvet at indlede Underhandlinger, for deels at forebygge den europæiske Ligevægts Forstyrrelse, deels at vaage over, at en Begivenhed, som egner sig til at forandre Jordens Skikkelse og udvide Civilisationens Gebeet, ikke skal blive Signal til en unyttig og for Humaniteten ufrugtbar Krig. Pairskammeret har allerede d. 3die ved en Deputation overrakt sin Addresse, som med Velbehag, er bleven modtagen af Kongen.