JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-16
En rig engelsk Dame, Lady Anne Murren, som nyligen er død i London, har nydt den sjeldne Lykke, at have havt Tienestefolk, der tjente hende i mange Aar. Hun har ogsaa sit Testamente rundeligen betænkt dem. Hendes Hofmester, som næsten har tjent hende i 33 Aar, faaer 3500 Pd. St. og hendes Garderobe, hendes Kieldermester, som har tjent hende 24 Aar, 1200 Pd. St.; hendes Kok, der har tjent hende i 19 Aar, 700 Pd.; hendes Vaskerkone, som har vasket for hende i 11 Aar, 600 Pd.; en Stuepige, som har tjent hende i 18, og en anden Pige og en Laken, som have tjent hende i 2 Aar, faaer hver 600 Pd. St.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-16
Staden Petersborg forskjømmes i denne Tid meget. Man er ogsaa i Begreb med at opføre den ny Admiralitetsbygning, som skal omgives med et Jernrækværk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-16
Den navnkundige Skribent, Jean Paul Richter, er ved sin Ankomst til Heidelberg bleven modtagen af de der værende Studerende paa en særdeles udmærket Maade. Om Aftenen den 12 Juli droge i Stilhed 200 Studerende, til hans Bolig, af hvilke nogle 60, forsynede med tændte Fakler, havde holdt sig skjulte i et Nabohuus, og lode gjenlyde for "Jean Paul Richter, de Tydskes Yndlingsdigter, Kjæmperen for Frihed og Ret, et tre Gange gjendtaget Hoch. Medens der til Digterens Hæder istemtes en passende Sang, og nogle dertil Udkaarede vilde begive sig hen tilham, traadte han selv, rørt indtil Taarer, midt i deres Kreds, og talte i sin Begeistring nogle rørende Ord til dem. - En saadan Hæder er, saavidt Anmelderen mindes, endnu aldrig bevidnet nogen dansk Digter, end ikke Evald selv. Hvad Jean Pauls Forfatterværd angaaer, da har een af hans Landsmænd (Udgiveren af hans Geist. sammenlignet ham med et engelsk Haugeanlæg, hvor Stof og Form ere i en evig Strid om Forrangen, og hvor paa den ene Side findes ligesaa meget Tillokkende som paa den anden Side Tilbagestødende. Jean Paul er en Mand af dristig Jndbildningskraft og dyb Følelse. Alle hans Aands øvrige Ævner synes at staae i begge disses Tjeneste. J hans Skrifter, som ere Tige paa de største Skjønheder, mangle sædvanligen, Plan, Sammenhæng og Orden. Materialierne ere uordentligen kastede imellem hverandre, og de Spring, han giør fra den ene Gienstand til den anden, ere ubegribelige. Heller ikke finder man i hans Skrifter Spor af en Aand, der har dannet sig efter romerske og græske Mønstre i Digtekonst. - Alle hans Arbeider røbe en næsten grændseløs Belæsthed, men overalt synes man at spore at han læser blot for at skrive.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-16
Jndsendt fra Landet. Hvad Hjertet yder er Hjertet kjert. Vi Dagens Konge see bag mørke Skyer drage, Jklædt et Taageflor, den vender ei tilbage; Lad snart dens Straaleglands gjenstyrke Nordens Haab, Hør os, o store Gud, Hør Bondens Klageraab, En Guldbekrandset Mark af Regnens Strøm nedtrykkes, Landboens rige Frugt staaer Fare at mislykkes; Miskundelige Gud, lad Jordens Grøde trives! I Høstens favre Sol det qvalte Haab oplives, Naar Phøbus atter sig i Havets Purpur bader, En Gud vi prise høit, som er vor Alles Fader. Neptune, ryst dog ei de regnopfyldte Lokke! Ceres mildt sig nærme, om hende vi os flokke! Subscriptionsplan.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-16
Efter Fleres Ønske udkommer paa mit Forlag en dansk, og saavidt mueligt af en Handelskyndig localiseret, Oversættelse af: Krusens allgemeiner und besonders Hamburger Contorist, welcher von den Wahrungen, Münzen, Gewichten, Maasen, Wechselarten und Gebrauchen der vornehmsten in und auser Europa gelegenen Stadte und Lander, eine umstandliche Nachricht ertheilet und solche beschriedene Münz-Sorten, Gewichte und Maasen, vorzüglich gegen die, welche zu Hamburg, dann aber auch, in angegebenen Tabellen, gegen die, welche an andern Orten gebrauchlich sind, genauvergleichet. Funste verbesserte und anseelich vermehrte Ausgade. - Dette høistinteressante Værker uundværligt for Enhver, der beskjeftiger sig med Handelen og indeholder hvad enhver Handels-Contorist bør vide, naar han vil forestaae en Handel og føre den saaledes, som den bør føres, uden som Ukyndig at staae tilbage for den Kyndige og ved sin Ukyndighed at være udsat for Tab i sine Handelsforetagender. Den indeholder, om Myndt, Maal og Vægt, Banker, Vexelmaader og Vexel handel, Handelspladse, Messer; Skibsfart, med den dermed forbundne Haverie, Assurance og Bodmerie; Handelslove, Handelsret og Handelsretter; Handelspolitie, Handelskamre, Handelspolitik, Handelstractater, offentlige Handelscompagnier. Handelsarter, som Tusk eller Barottohandel, den indenlandske Handel, den udenlandske Handel, Active og passiv Handel og Handelsbillantz, Product eller Colonie=Handel, Manufactur= og Fabrik Handel, Mellem Handel, Handel en Gros, Varehandel, Propre= og Egenhandel, Commissions handel, Transithandel, Speditionshandel, Commandit, Compagniehandel, Assurancehandel, Aven tura grossa, Leverancehandel, Præmiehandel, Actiehandel, Handel med Staatspapirer. Værket vil komme til at bestaae af 4 Bind i 4to, hvert paa omtrent 25 Ark, og overlades Subskribenterne, (den for de mange Tal og Beregninger dyre Trykkeløn uagtet) for den lave Priis 19 Rbs. Arket paa Trykpapir og 24 Rbs. paa Skrivpapir. Subscription modtages hos Undertegnede. Subskribentsamlere erholde paa 8 Expl. det 9de frit. A. Soldin, Boghandler, i Fortunstræde No. 148.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-16
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fjortende Aargang. No. 66. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 19 August 1817. at Til Læserne af de i Athenes sidste Juliihefte indførte Reflexioner over Litteraturen. Det er meget at beklage, at de, som paatage sig at veilede Publikums Domme om Litteraturen, ofte glemme at betænke, at for de foretage sig dette, bør deres egne være nøie prøvede og veiede. Jsær kan man fordre dette, naar de ei indskrænke sig til Bedømmelsen af enkelte litteraire Producter; men paatage sig at skildre Forfatternes Caracteer og Aandsduelighed i det Hele. Til at vurdere en stor Aand og hans Virksomhed rigtigt, hører meer, end en viis, nu temmelig almindelig, Færdighed i at gjøre Reflexioner, hører foruden saa mange andre Egenskaber, ogsaa een, der desværre nu ikke er almindelig, Beskedenhed nemlig, der viser sig saavel i at erkiende og agte andres Fortjenester, som i at holde sin Dom tilbage i de Ting, hvori man ingen klar og grundig Jndsigt har. Saale des har ikke Forfatteren af de i Athenes sidste Julihefte indførte Reflexioner over Litteraturen, forholdt sig. Denne Forfatter, der ellers taler førstandigen om Poeste i Almindelighed og anfører ret treffende bemærkninger om adskillige Digtere og deres Frembringelser, har paa en yderst haanende og fornærmende Maade omtalt Grundtvig, ikke blot som Digter, men som Videnskabsmand, Theolog og Philosoph. Han skildrer ham, som et Menneske, der vel engang har været begavet med sieldne Anlæg, men som har sløvet sine Aandskræfter ved mystiske Drømmerier og spidsfindig Grublen, tilintetgjort sin Utteraire Værdie, ja sin hele gandelige Virksomhed, der har opgivet al selvstændig Aandsanstrængelse og kastet sig i Armene paa den saliggjørende Troe, han vilde finde i Luthers Lære. Han tilstaaer, at, Grundtvig vel har samlet sig en Mængde Kundskaber, men betragter dem fra et vilkaarligt og ufornuftigt Standpunkt. Hans poetiske Frembringelser siges at skrante under en sygelig og trættende Snaksomhed og ikke at fremvise noget Spor at Opfindelse. Hans Theologie, forsikkrer Forfatteren, er et dødt Legeme og hans Philosophie en qvælende Røg. Han skal end ikke have leveret et Fragment af den Maade, hvorpaa han sammenknytter og udvikler Christendommens Hovedlærdomme. Alt dreier sig om nogle utydelige Sætninger om Christi Forsoning, Troen, det gamle Testamentes Ufeilbarhed og Virkningen af Guds Finger i Verdens Hændelser. Hans philosophiske Afhandlinger i Dannevirke kaldes elendige og som en overflødig bemærkning tilføies, at al sund Tænkning er forsvundet af dem. Den smukke Skildring sluttes med den Forsikkring, at det er aldeles klart, at det nu i Grundtvigs Hoved er ikke lidet dunkelt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
De philosophiske Afhandlinger i Dannevirke kalder Forfatteren elendige og blottede for al sund Tænkning. Disse Afhandlinger ere af forskjelligt Værd, neppe alle gjennemtænkte med lige Skarphed og Rolighed og ikke alle udførte med lige Hæld, men enhver, der har tænkt paa at bringe de philosophiske Anskuelser i Overeenstemmelse med den Erkiendelse af Sandheden, som er givet i Christendommen, vil vist betragte dem med Agtelse og modtage dem med Tak. Som Forfatteren endelig slutter sin Skildring med de Ord, at det er klart, at det nu i Grundtvigs Hoved er ei lidet dunkelt, saa tillade han, at man ender disse bemærkninger med den christelige Advarsel, see til at Lyset i Dig ikke er Mørke, Den 11te August 1817. E. Tryde, Præst i Glumsøe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
Fire Dages Reise i Sjælland. (Fortsættelse; see Nr. 64.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
I eet af Capellerne i Domkirken findes et fulde Harnisk, heelt forgyldt. Allerede i det fjortende Aarhundrede var det Skik ved Riddersmænds Jordefærd, at lade deres Harnisk, bundent til en Hest, i høitideligt Tog, føre ind i forskjellige Kirker, og derpaa igjen at løskjøbe det hos hver Kirkes Præster for en vis Sum. Efterat man saaledes havde ført Harnisket fra den ene Kirke til den anden, overeenstemmende med Ordene: Man skal lade indride for mig, den og den Kirke, blev det omsider staaende opstillet til Skue i Kirken, uden at løskjøbes. Denne Ceremonie har vedligeholdt sig, skjøndt under ganske forandret Skikkelse, indtil de nyere Tider. Endnu ved Frederik den Femtes Liigbegjængelse aabnedes Toget af en Mand til Hest i fuldt Harnisk. Det er meppe usandsynligt, at de Harnisker, som nu findes ved Begravelserne i Kirkerne, aldrig ere blevne brugte uden ved saadan Leilighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
Vi have hidtil talet om de Mærkværdigheder, som findes i Domkirken; vi ville nu berøre nogle af dem, som ikke findes der mere. Man forevises cher de Nicher, hvori de tolv forgyldte Sølvapostler skulle have staaet; men der skunne de umueligen have staaet, saafremt hver af dem virkeligen var, som Sagnet fortæller, saa stor som et to Aars Barn, thi dertil ere Nicheerne ikke dybe nok. Men de kunne have havt deres Plads andetsteds i Kirken, og urimeligt er det ikke, at Erik af Pommern bortførte disse Apostler; thi at han ikke synderligen frygtede Paven, derom vidner en af Pontanus, fortalt Kiendsgierning. Da en geistlig Brevdrager engang overbragte ham en Pavelig Skrivelse, hvis Jndhold, ikke anstod ham, kastede Kongen ham først Brevet med Seglet, der formodentlig har været svært, lige i Ansigtet, saa at chan blødte, og efter forgjeves at have tvunget ham til at spise, lod han ham skaste i Fængsel. – Kirkerne eiede overalt i hine Tider meget Sølv, og lofte blot af Kalke et heelt Dusin. Jntet Under altsaa at Kongerne, naar de trængte til dette ædle Metal, der førend Americas Opdagelse, var saa sjeldent, at man for 9600 Lod (5000 Mark lødigt) Sølv kunde udløse Kong Erik Glipping fra Fangenskab, tyede til Kirkerne, hvor Forraad deraf aldrig savnedes. Som Kirkeran kunde det ikke betragtes, da hver Kirke, naar den gav een Kalk, endnu altid beholdt nok tilbage. Da den oldenborgske Greve Christopher i det 14de Aarhundrede, havde taget Sjælland i Besiddelse, lod han sig nøie med de sexten Sølvkalke, Domkirken i Roeskilde udleverede ham, i Betragtning af, at den allerede kort forhen havde mistet sin Skat Man kan altsaa slutte heraf, hvor meget den eiede. Ubeskrivelig var den Riigdom af Guld-og Sølvmonstrancer, Nøgler, Kalke, Røgelseskar ocs. v., som man i Klostere og Kirker havde sammenbragt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
Hvor ofte end Roeskilde Domkirke maatte rykke ud med Guld-og Sølvkar, saae den sig dog endnu istand til at forsyne Christian d. 2den og Frederik d. 1ste med en ikke ubetydelig Deel som Krigstyr. Reformationen skilte omsider Kirkerne ganske ved deres Skatte, og Givernes Efterkommere fandt nu deres Regning ved at tage det til Alteret Ydede tilbage igjen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
En anden Mærkværdighed, som lige indtil syttende Aarhundrede gjemtes her, er den Slibesteen, som Kong Albert sendte Dronning Margarethe til at slibe sine Syenaale paa, og som, bortført af Fienden, skal gjemmes i Lunds Domkirke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
Den caracteriserer det fjortende Aarhundredes Hoffers Maade at skole og gjenskose paa.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
Roeskilde, saaledes som det staaer nu, besidder neppe mere Skyggen af sin fordums Glands og Storhed. Det er interessant at tænke sig nogle Øjeblik tilbage i den Tidsalder, da denne By var i sin blomstrende Tilstand, og da her fandtes 12 Kirker og 14 Klostere. For fem Hundrede Aar, siden mødte man her paa disse stille Kjøbstædsgader hvert andet Skridt Munke af forskjellige Ordener, som man nu kun finder i catholske Lande.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
Blandt Klosterne vare især to mærkværdige ved deres strænge Ordenslove. Det eene var St. Clara Kloster, der ikke mange Aar efterat det var bygt, afbrændte 1302, og som var saa helligt og næsten utilgængeligt, at en Cardinal Matthias, som en særdeles Naade, skriftligen tillod Dronning Jngeborg, at besøge det tre Gange aarligen, paa det Vilkaar, at hun ledsagedes af ti ærbare Matroner. Da Jacob Blaafod havde deeltaget i Kong Erik Glippings Mord ved Finderup, skjænkede hans Enke, Fru Christine (1309), dette Kloster endeel Gods, til Bedste for sin Sallig Hosbonds og sin egen Siel, efter den Tids Viis at forsone et Kongemord. - Det andet mærkelige Kloster var Franciscanernes. Disse havde her Alting tilfælles; deres Løvte var, at beflitte sig paa Kydskhed, lyde Pavens og deres Ordensforesattes Befaling paa det nøieste. Novicerne maatte førend deres Jndtrædelse sælge deres Eiendomme, og uddele Beløbet deraf blandt de Fattige. De kunde af intet Slags Aarsag træde ud af Ordenen, naar de engang vare optagne deri. Fra Allehelgens Fest til Julen skulde de faste. Kun i største Nødsfald turde de kjøre eller ride. De skulde ikke modtage Penge, men leve af det, de sammenbettede. Den skulde skye al Omgang med det andet Kiøn. Deres Dragt bestod af en Kjortel, en Strikke, og Underbeenklæder. Ordenen stod underen egen General. Disse Franciscanere eller Tiggermunke stode i saadan Anseelse, at Erik Ploug penning gjorde det Løvte at indtræde i deres Kloster i Roeskilde og at Grev Adolf af Holsteen indtraadte i et af ham selv stiftet Franciscanerkloster, i Kiel, og gik og tiggede for sine egne Undersaatters Døre. - Ordenens Stifter var Franciscus, en riig Handelsmands Søn, født i Assist en Stad i Umbrien, 1182.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
Medens jeg paa Veien til Ordrupskroen tabte mig i saadanne antiqvariske Betragtninger, mødte jeg adskillige Tropper af Haandværksvende, der vandrede ud af Landet: et Syn, der bortdrog min Opmærksomhed fra Oldtiden, og henledte den paa Nutiden. Ved at see en saadan Asmus omnis sua secum portans kunde jeg ikke andet end smile over Jordens Store, Mægtige og Rige, ligge fra en Napoleon, der ønskede at tage det hele Europa i sin Keiserlige Vadsæk, indtil den Herremand, der ikke kan faae Bønder nok til sine Godser. Hvor lidet behøver dog ikke Mennesket her paa Jorden, men hvor udspindes ofte i hans Haand ikke dette Lidet, lig et Guldkorn, til en uendelig Traad, tænkde jeg ved mig selv ved at see disse Svende, hvoraf hver har sit Huus og Hjem paa Nakken. Og dog vare de glade, maaskee gladere end den, der putter det ene Kongerige efter det andet i Rantslen! De agtede sig til Wien - en Spadseretour paa henved nogle Hundrede Mile men sang lystige tydske Viser, som om de skulde til Dyrehangen. Førend vi kom til Kroen, stege vi af og gik til en Mand, man i Roeskilde havde givet os Anvisning paa, for at kjøbe nogle Pund Kirsebær. Først efter mange Prælndier vilde han overlade os to Pund, men de skulde koste 6 Mk. Pundet. Det er kun 6 s. i gamle Penge, meente han Hvorledes, Kun sex Skilling, sagde jeg. Er da en Rigsbankmark vel mere end en gammel Skilling, svarede han. - "Det skulde jeg dog troe.Da regner jeg den aldrig for mere, sagde Manden; for dru er for ikke større end en gammel Kobberskilling.""Naar De vil tage det efter Vægten og Størrelsen, svarede jeg, saa har DeRet; men naar De regner og sammenligner, saa vil De finde, at De har Uret. Hvor meget betaler De for et Lod Sølv kjøbte nyligen, svarede han, paa en Auction i Ringsted en Sølv Snustobaksdaase - han præsenterede mig i det samme en Priis af denne Daase og den kostede 14 Mk. Loddet." Vel, sagde jeg, kunde De før Krigen kjøbe et Lod Sølv for fjorten Skilling!" Nu blev han noget forlegen. "De seer heraf, min gode Mand, at en Rigsbankmark er over 4 s. i gamle Penge, og at 6 Mk. for et Pund Kirsebær er henved 26 s. 4 gamle Penge." Mine Demonstrationer hialp her imidlertid kun lidet. Jeg maatte betale ham 2 Rbdlr. for to Pund Kirsebær. - Men denne Samtale ledte mig paa den Tanke, at blotte Mynt te gu altid medføre den Uleilighed, at Menigmand aldrig kan faae det i sit Hoved, at de blot betegne en vis Værdie, men at han altid anstiller her en skadelig Sammenligning mellem Mynt tegnet og foregaaende virkelige Mater, hvoraf da følger at alle Priser opskrues i et urimeligt Forhold. Til Lykke regner, Himlen skee Tak, ikke alle som hiin Mand. Men de fleste Livets Fornødenheder ere i dette Øieblik dog langt over deres forduts Sølvpriser, og maa betales ligesaa dyre, nu, da Specien staaer i 28 Mk. 8 s., som da den stod i 42 Mk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
En Times Ophold i en By som Ringsted, især naar Regnen ikke tillader, at forlade Stuen, kan naturligviis ikke give Stof til nogen vidtløftig Beskrivelse, med mindre jeg, efter visse Reisendes Exempel, vilde beskrive Øllet, Smørrebrødet &c. i Ringsted: Efterretninger, der mere bidrage til at gjøre en Reise arkrig end aandrig. Byen synes, som Kjøbstæd, at være den ubetydeligste blandt sine Søstre, og gjør Kong Sigurd Ring, der skal have bygt den i det syvende Aarhundrede, som Bygherre, ingen synderlig Ære. Lerede han nu, saa troer jeg den forrige Postgaard vilde være den eneste Bygning, han kunde være bekiendt at residere i, Da det havde holdt op at regne, gik vi indi Kirken. Men hver følte jeg mig ikke her skuffet i mine Forventninger, Kirken var indvendigen overalt besat, med Muurstilladser; Gulvet bedækket med Kalkstøv og Steengruus; man var i Færd med at opmale Loftet, Klosterbygningen tæt ved Kirken laae i Aske, og paa dets Grund voxte høit Græs. Det var Altsammen noget, jeg hverken ønskede eller ventede at finde her. Dybt smertede det mig, at see den gamle Kirke, som jeg havde læst saa meget om, i saadan en Tilstand; og næsten havde jeg ønsket aldrig at see den end at see den saa ødelagt; thi da havde i det mindste mit Tankebillede været reent, og, skjønt seet i et magisk Speil, frisk og livfuldt af Farver, nu stod det for mig i en alt for sørgelig Birkelighed: af(Fortsættes.) bleget og forstyrret.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
Jndenlandske Efterretninger. Cancelliet har modtaget to Forestillinger, i Anledning af, hvorvidt i Almindelighed Præsterne ved Liigbegjængelser kunde være berettigede til at holde Liigtale over Afdøde, og om det ved Liigbegjængelser kunde være nogen af Liigfølget tilladt, at holde Tale over den Afdøde, uden at vedkommende Præst derom i Forveien var bleven underrettet, eller dertil havde givet Samtykke. J denne Anledning har Cancelliet, under 21de Juni, tilskrevet Biskoppen over Siellands Stift: at det ikke kan være nogen tilladt ved Liigbegjængelser, enten i Kirke, Capel eller paa Kirkegaard, at holde nogen Tale, uden dertil at have erholdt vedkommende Præstes Samtykke, hvilket dog ikke bør tildeles Andre, end dem, som, efter Lovgivningen, ere derettigede til at prædike; men at det, ligesom hidtil har fundet Sted, kan tillades, at Liigtale holdes af vedkommende Præst, eller Andre saaledes som ovenfor er anført." Efter Coll. Tid.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
Sognepræsten til Vor Frelsers Kirke paa Christianshavn, Hr. Prof. O. Fabricius, Ridd.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
af Dannebr., har i afvigte Aar meddeelt det Kgl. Missions=Collegium paalidelige Beretninger om Folketallet i Grønland, efter hvilke samme i begge Jnspectorater bestod af 2868 Grønlændere, som hører til den danske Mission, af hvilket Antal 803 endnu vare udøbte, men hvorunder dog ikke stedse maa forstaaes raa Hedninger, da endeel af dem kunne være Cathecumener, som ei endnu have været modne til Daab. Desuden have de mæhriske Brødre ved deres 3 Anlæg i det sydlige Jnspectorat: Ny-Hernnhut, Lichtenfels og Lichtenan; 1088 døbte Grønlændere. Bliver da hele Grønlands bekiendte Folketal: 5836. Ved. Grønland maa her allene forstaaes den vestlige Kyst af Landet, fra Syd=Hukken til yderste Jorden, saavidt den bliver beseilet af den Kgl. grønlandske Handels Directions Skibe, igjennem Davids Strædet, til de for Missionens og Handelens Skyld anlagte Colonier, eller Søkysterne med de ved samme liggende adspredte Øer, thi Inderlandet ligger skjult under en evig Jis, der aldrig kan ventes optøet, men endog aarlig forøges. Dog gives saavel nordligere som sydligere for Colonierne flere hedenske Grønlændere, men som ikke kunne komme under Tælling, da Beseilingen enten ikke endnu har rakt did, eller dog ikke for nærværende Tid skeer paa disse Steder. Efter samme Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
Jfølge en General=Tabel i Collegial-Tid. har Antallet af Ægteviede, Fødte og Døde i Kongeriget Danmark, i Kirkeaaret 1816, været saatedes: Ægteviede: 10,227 Par, Fødte: af Mandkjøn 16,427, af Qvindekjøn 15,698, tilsammen 32, 125, udenfor Ægteskab af begge Kjøn3037, Døde: af Mandk. 11,845, af Qvindek. 10,895, tilsammen 22,740; altsaa 12,422 flere Fødte end Døde. Af begge Kjøn ere 1267 dødfødte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
J den stærke Blæst i Søndags Morges om blæstes et Træ i Frederiksbergalle lige udenfor Conferentsraad Wormskjolds Gaard. Det var knækket nederst paa den temmelig tykke Stamme Godt vilde det være, om Træerne i denne Allee hvert Aar bleve synede, og de, som vare raadnede i Stammen, udviste; thi ved et saadant Træes Omstyrtning kunne Mennesker let komme til Skade.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
Den 26 August holdes offentlig Auction i Nyborg over følgende 3 Skibe, alle i seilbar Stand, og med tilhørende complet Jnventarium, Agent O. B. Suhrs Fallitboe tilhørende: 1) Galeasen, Sophie, drægtig 39 1/2 Com Læster, bygt i Nyborg, 1816; 2) Skonnerten Laurine Marte, drægtig 38 Com. Læster, bygt i Svendborg 1816; 3) Jagten det gode Haab, drægtig 26 Com. Læster, fortømret i Svendborg 1816.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-19
Kjøbenhavns Børs d. 19 August. Cours. Hamb. 2 M. 478, a vista 486. Amsterdam 2 M. - , a vista . London 2 M. - Rbdlr. - s. Paris 2 M. - . Spec. 490. Specier solgtes til 29 Rbmk. 12 s., Toldspec. - for Commiteesedler blev givet (med Rente) 105 a 106 pr. 100; Oblig. 86. Norske Rbksedler 30 a 30 1/2. Dito Species. - . Svenske Sedler 8 Mk. Disconto 10 PC.