Aalborg Stiftstidende, 1840-09-19
Til Kongens og Dronningens Ophold i Hamborg, Altona og Omegn knytte sig - ifølge Hamborgerblade - flere interessante Oetail, hvoraf her meddeles nogle: Paa Veien fra Hamborg til Schiffbeck og Steinbeck bleve D. D. M.,M. ved en smuk Æresport modtagne af festligklædte Landboere, og Stedets Præst holdt Velkomsttalen. Hs. Majestæt hørte opmærksom til, idet han reiste sig op i Vognen, og svarede derpaa omtrent Følgende: "Søg, Hr. Pastor, at bevare den christelige Læres Reenhed i Deres Menighed, drag Omsorg for Enker og Faderløse, og opfyld overhovedet deres Pligter, ligesom min Samvittighed paalægger mig, at iagttage mine, og vi ville saaledes Begge gjøre vort Kald Ære. - Paa Syndicus Dr. Sievekings Landsted i Hamm, hvor Deres Majestæter behagede at indtage en Collation, var det især den behagelige Conversation, der skal have behaget Kongen. Flere af Hamborgs Lærde, blandt hvilke Prof. Dr. Wurm, vare indbudne, og Kongens Opmærksomhed blev flere Gange henvendt paa Projectet om en Altona Hamborg=Lübecker-Jernbane. - Ved et Besøg i Tugthuset sagde Kongen til den for Livstid fængslede Falsk møntner Hesse, der angstfuld grædende havde kastet sig for Kongens Fødder, at han endnu ikke kunde fritage ham for Straf, da han kun havde bødet et Aar for sin Forbrydelse, men dersom han vedblev sin sædelige Opførsel, skulde han blive erindret, og Hs. M. befalede sin Adjutant at optegne Fangens Navn. En anden Forbryder, kun 18 Aar. gammel, som formedelst sjette Gang gientaget Tyveri var dømt til 6 Aars Fængselsstraf, svarte paa Kongens Spørgsmaal, hvad han havde forbrudt, ganske kjækt: Intet, Majestat, lutter Ubetydeligheder. - Nu, min Søn!" svarede Kongen, naar Du sidder i Tugthuset for Intet, er Du neppe at hjælpe. – J Jnvalidstiftelsen spurgte Kongen flere af de derværende qvindelige Lemmer paa Plattydsk, Na, wie geiht, Kinner, kriegt se Alles und ordentlich Man bejaede det. Und - vedblev Kongen - Morgens gift et doch warmen Caffee? Ne - svarte en gammel Mutter - ne, Majestat, Caffee krigt wie nich!" - O! meente Kongen venligt, Caffee moht de ohlen Froens doch hebben!" og befalede Oekonomen: fra nu af at give de gamle Koner Caffee. Paa Spørgsmaalet, hvorledes da Maden var svarede en anden Mutter: "O, Majestat, dat geiht wol, manchmal bitten beter, manchmal schlechter! - Nu vedblev Kongen, vendende sig til Dekonomen, da Udgifterne hver Dag ere de samme, kunde Maden vel ogsaa altid være ligegod. – J den Reventlowske Fattigstiftelse underholdt Kongen sig længe med et af de gamle Hospitalslemmer og tilstod ham en aarlig Pension. Dronningen bemærkede, da hun forlod en Asylskole, iblandt de talrigt Omstaaende en reenlig gammel Kone, som betragtede hende med stor Opmærksomhed: "Nu, Kone. - spurgte Dronningen - hvorledes gaaer det hende, ønsker hun Noget, hun seer jo saa vist paa mig Ach ne, Majestat - svarede Konen dybt neiende - ik wünsch nu blos, Se mal recht ansehento kohn, et geiht mi funst ganz godt, ik hef som lutjenHøkerkeller mit gröne Wahr, nich wiet von hier, Majestat kont en ganz dutlich sehen, paar Huus von de Eck, men Majestat vorbi kahmt, kohnt Selem sehen!" - En anden Kone blev, da hun bitterligt græd, spurgt om Aarsagen til hendes Taarer. Ack, Königl. Majestat - jamrede hun mien Mann is dussen Sommer storhen un hett mi da nu mit dre Kinner in Schulden sitten laten, nu sall ich Miethe betalen un weet se nich tosam to krigen. Hvormegen Leie skal hun da betale, spurgte Dronningen. "Sep Daler!" var Svaret. Dronningen befalede sin Kammer frue at give Konen 8 Daler, for at hun kunde betale sin Leie og have lidt tilovers.