Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1782-10-25
Da min Sal. Mand til adskillige Venner har sendt endeel Subskriptionsplaner over hans Oversættelse af det saa meget roeste Skrivt: "Vorbungen zur Erweckung der Aufmerksamkelt und des Nachdenkens, som nu har forladt Pressen, saa ombedes ærbødigst, at Subskribenternes Navne med første maatte blive mig tilmeldte, ligesom de der endnu maatte have Lyst til, at eie dette Skrivt, vilde behage at melde sig inden denne Maaneds Udgang hos mig. Sal. Professor Piingels Enke. Den Kundskab, mit Embede har givet mig Leilighed at samle, om den almindeligste Oplysningsgrad iblandt os, og om dens Jndflydelse paa Familiernes Rolighed og Lykke, har overbeviist mig om en mere herskende og dybere Trang til lyse og faste Religionsbegreber, end mange maaskee troe. Jsær yttrer denne Trang sig, i Hensigt til den ganske Lærdom om Pligterne, deres sande Bevægaarsager og Virkninger. De Sandheder i Religionen, der skal vides og troes af de allerfleste, uden Orden, Sammenhæng og Rigtighed, kaste en Skygge tilbage paa de Sandheder, der skulde øves, fordi deres Straaler opfanges af en Hær af Fordomme, vrange Meeninger og Grundsætninger. Mennesket bestyrkes daglig, ved hans Omgang med Verden, i falske og hans ganske Bestemmelse fornærmende Domme, medens mange sammenstødende Aarsager hindre ham fra sand og overtalende Jndsigt i hans virkelige Lykke. Saasnart vore Pligter afhylles for Fornuften og lægges den saa nær, at den tydelig skiønner deres Oprindelse fra Gud, og deres fulde Kraft til at glæde og lyksaliggjøre alle dem, der lyde dem, saa svækkes den Nr. 65 Rd. blinde Selvkierligheds Beviser for vore egne Veies Rigtighed, mangfoldig, og Hiertet føler sig mægtig drevet til at vælge det Sande og Gavnlige. Religionens Hielp og redelige Flid fuldkomme Seieren. Jeg har troet at fole et Kald, til at bidrage i denne Hensigt, hvad jeg kan, til mine Medchristnes Oplysning og Fordring. Mine Læsere vil lettelig afgiøre, om dette Kald var virkelig eller ikke. Jmidlertid har jeg, i Formodning om dets Rigtighed, næsten fuldbragt et Skrivt, som jeg kalder: Til Oplysning og Gudsfrygt for christelige Familier. Jeg ønskede: at Skrivtet maatte blive en Haandbog. Det deler sig i tvende Dele, for det første, hvoraf den ene handler om det Almindelige i Pligternes Lærdom, det, der angaaer Alle at kiende og indsee med Overbeviisning. Den anden Deel beskriver Tiendes særskilte Pligter. Denne sidste gav Anledning til det Hele, og jeg formoder ikke: at nogen vil kalde dette Foretagende unyttigt. Hvor meget beroer ikke den huuslige Rolighed, og Lykke paa disse uundværlige Lemmer af Familierne; hvor fielden have Tienestefolk Leilighed at blive fuldstændig overbeviiste om deres Forbindelser og Pligter i deres egen Stand; og hvor høit behøve de ikke en saadan Oplysning. Min Hensigt er, hvis Gud vil, og en eller anden af mine Læsere i sin Tid giver mig et Vink dertil, at gaae videre i denne Sag, og udlede af sikre Grunde de øvrige Familiepligter. Det skulde glæde mig, at tale med mine Medborgere om deres Forbindtligheder som Herskaber og som Undersaatter, som Lemmer af de større og mindre Selskaber, som Ægtefolk og som Fædre og Mødre. Min Bogs første Deel indeholder Grundene til det andet. Den handler om Aarsagerne, hvorfore Gud har foreskrevet Menneskene Pligter, om vor sande Lykke her og hisset; om Synden, dens Følger i Tid og Evighed og om dens Forladelse; om vore Hindringer for Dyd og Gudsfrygt hos os selv og uden fra; om Religionens Hielpemidler mod disse Hindringer, om Forsonningen, Guds Ord, Bønnen, Sacramenterne; om Omvendelse, Troe og Gudsfrygt. Jeg har ingen udskrevet; Guds Ord og Resultatet af mit Livets Arbeide for at kiende Guds Villie, har ledsaget mig. Jeg har samlet før men her talt af mit Hiertes Fylde. Jeg er inderlig overbeviist om: at mine Tanker flyde af en dyb Ærbødighed for vor allerhelligste Religion og af en fast Anhængighed til dens Lærdomme, Nr. 686 R. R. Og jeg tør med en reen Samvittighed vidne for Gud, at mit Skrivt aldrig skulde komme for Lyset, dersom jeg ikke troede: at det kunde gavne. Jeg kan feile i dette Haab for endeel; men vist ikke ganske. Min Bog tilbydes Publikum, og skal leveres paa mueligst billige Vilkaar. Der skal blive sørget, ved dens Trykning, for udvortes Orden og Varighed. Hvor stor den bliver kan jeg endnu ikke bestemme med Vished; dog vil begge Deele nok noget overgaae et Alphabet. De, der vil eie den, eller ædelmodig vilde befordre dens Udbredelse til andre, naar de selv ikke behøve den, maatte behage at lade sig tegne. Subskribenternes Navne skal blive trykte med Bogen. Man behager at melde sig i Kiøbenhavn, hos Boghandler Herr Gyldendal, i Aalborg hos Velærværdige Hr. Wandal, i Odense hos Boghandler Jversen, i Svendborg hos mig, og paa de andre Stæder hos hvert Steds Postmester. Til November Maaneds Udgang i dette Aar staaer Subskriptionen aaben, til hvilken Tid jeg ønsker mig Listerne tilsendt, da Trykningen med Guds Hielp skal begynde, saasnart Publici Yndest gjør det mueligt. Svendborg, den 1ste September 1782. Peder Christian Steenvinkel. Sognepræst til St. Nikolai Kirke. i Svendborg og til Turøe.