Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-12-27
De forrige Magistrats=Personer i denne Bye være endnu til, og J vilde at Folket der skul blive frit! *) Ney, Folkesystemmet maa ind for, alle Embeder maa fornyes, hvis J ikke stedse ville beholde Fiender i Stats=Sagernes Bestyrere. J kunne ikke give Frieheden til et Land, J kunne ikke forblive med Sikkerhed deri, saalænge de forrige Mag strats=Personer beholde deres Myndighed. Det er uomgiengelig nødvendigt at Sansenlotterne erholde Bestyrelsen. Lader os da følge denne Fremgangsmaade i de Lande, hvor vi blive nødte til at frembringe Revolutioner, men lader os give Sikkerhed til Personer og Eiendomme. Hvad bliver da vores første Sorg, naar vi saaledes indkomme i et Land, Denne, at tage til Underpant for Krigens Omkostninger vore Fienders Gods; vi bør da tage under Nationens Beskyttelse, alle liggende og rørlige Eiendomme, som tilhøre den offentlige Skat, Fyrsterne, deres Understøttere, Tilhængere og Deeltagere, deres frivillige Forsvar, alle offentlige Stiftelser, og alle Tyranniets Redskaber. Paa det man ikke skal miskiende den Franske Republiks reene og reedelige Hensigter; saa foreslaae Eders Committeer, ikke at J skulle beskikke færskildte Bestyrere af dette Gods; men at betroe denne Omsorg til dem, som Folket selv vil udnævne. Vi tage intet, vi bevare alt til Krigs Omkostningerne. J indsee, at ved at tilstaae de foreløbige Bestyrere denne Tillid, ville J have Ret til at udelukke derfra alle Republikens Fiender, som ville indsnige sig. a) Det bedste Beviis paa Folkets sande Villie i Frankfurt, er alle Langes og Haandværkerrs Svar til General Custine paa hans Frieheds Proclamation, var dette Stykke ikke saa vidtløftig, skulde det her være bleven indrykket. Vi foreslaae da, at ingen maatte tillades at give sin Stemme, eller at blive valgt, som ikke haver gjort Eed til Frieheden og Liigheden, og som ikke skrivtlig frasiger sig alle Privilegier og Fortrin som han maatte eie. Efter disse Forsigtigheds=Regler, formeene Eders Committeer, at man dog endnu ikke gandske kunne overlade til sig selv et saadant til Frieheden lidet vant Folk, at det maatte understøttes ved vore Raad, og at vi forbrødre os med samme; Følgelig maatte der, snasnart de foreløbige Administrationer ere indrettede, afsendes Commissarier fra Conventen for at underholde Broderskabs=Forbindelse med dette Folk. Dette Middel er dog ikke endnu tilstrækkeligt; Folkets Rpræsentantere ere Person inviolabiles K) de bør altsaa aldrig udføre Beslutninger. Andre Udførere bør da beskikkes, og derfor have Eders Committeer tænkt, at det udførende Raad *) ligeledes burde sende National=Commissarier, for at indrette alt med de foreløbige Administrationer til det nye befriede Lands Forsvar, til vore Armeers Forsørgelse, til de Udgivters Bestridelse, som vi have gjort eller maatte giøre paa deres Grund. I maae betænke, at formedelst de gamle Afgivters Ophævelse de frigiorte Folk ingen Stats=Jndkomster have; - De ville henvende sig til Eder, og Finantz=Committeen eragter det fornødent, at aabne vores almindelige Skat for alle Folk, som ville være frie. - Men hvad ere vore Skatte, De ere ikke andet, end vore Territorial=Godse, bragte i Omløb ved Assignater. - Følgelig i det vi trine i et Land, i det vi ophæve 7) Denne Grundsetning gielder ikke meere siden den 31 Mai 1793. 2, ere paa en Dag halshugne, 1 arbeider paa Galeererne; Over 60 ere fængslede, og mange andre erklærede i den offentlige Alt, og kan myrdes af hvem der antreffer dem Den 10 Aug. d. A. blev dette af alle Ministrene sammensatt Raad ved Conventen udrustet med den heele Kongelige Executive Myndighed. Efter Forslaget komme disse frie Lande følgelig lige under Fransk Bestyrelse. Den 31 Mai bleve ogsaa den størst. Deel af dette Raads Medlemmer arresterede, og nu forestiller Committeen for det offentlige Vel den Executive Myndighed, som Pariser Muncipaliteten dog for det meeste udøver. sammes Afgivter og tilbyde det en Deel af vore Skatte til Hielp at erobre sin Friehed; tilbyde vi det virkelig vor Revolutions Mynt. - Denne Mynt vil da blive Lanvets Mynt, og vi skal selv ikke behøve med stor Omkostning at anskaffe klingende Mynt for at erholde i Landet selv Klædemon og Levnetsmidler: lige Jnteresse vil nu forbinde begge Folk i at stride mod Tyranniet Saaledes ville vi forøge vores Magt i det vi skulle have Midler til vore Asignaters Afskaffelse, og deres Mængdes Formindskelse i Frankrige; i det Underpantet af de Godser, som blive satte under Republikens Beskyttelse, vil forøge Assignaternes Credito. Det vil dog blive mueligt, at man maa tage sin Tilflugt til overordentlige Paalæg; men da vil den Franske Republik ikke lade dem paabyde ved sine Generaler; denne militairiske Fremgang vilde for lettelig kaste en ufortient Mistillid til vore Grundsætninger i de Contribuerendes Gemytter. Vi ere ikke Fiscal=Agenter; vi ville ikke trykke Folket. - Nu vel an, Eders Commissarier ville i Overlæg med de foreløbige Administratorer. udfinde mildere Midler. De overordentlige Paalæg, som en uforudseet Fornødenhed, kunde udkræve, ville de paalægge de Rige og derfra undtage den arbeidsomme, og nødlidende Classe. Derved ville vi giøre Friheden elsket af Folket; det skal intet betale, det skal forvalte Alting. Men J have endnu intet gjort, dersom J ikke høit forkynde Eders Grundsætningers heele Strenghed mod hvem, som kun ville eie en halv Friehed. J ville, at de Folk, til hvilke J komme med Vaaben i Haanden, skulle være frie. Dersom de udsone sig med de 1) Denne heele Artikel er saa tydelig at den ikke behøver nogen Forklaring, og virkelig begreve Brabanterne den saa godt, at de strax ønskede at ophæve Broderskabet med Frankerig. a) Under dette i alle Tilsaldere ærværdige Navn af Folket, udi Nationen nevnes ikke meere, skal in da egentlig forstaaes de som inteil eie, entet tet kunne svare til Statens Border, og disse skulke forvalte Alt, paalegge de Rige vilkaarlige Afgifter, og raade over deres med Sveed, Flid og Vindskibelighed erhvervede Formue, privilegerede Kaster, saa bør J ikke taale saadan Forening med Tyrannerne. Man maa da sige til de Folk, som ville beholde priviligerede Kaster, J ere vore Fiender, og som saadanne skulle de behandles, fordi de ikke ville have Friehed og Liighed. Ved Krigens Ende ville J have Regninger at afgiøre. J ville da opgiøre med ethvert Folks Representantere Ballancen for de ildlæg, som J have havt og de Fornødenheder, som de have forsynet Eder med. Dersom man er bleven Ef der skyldig, ville J antage Terminer, saa ledes som J have sat dem med de forenede Stater af America, b) J ville lempe Eder efter alt det, som kan vedligeholde Eders Naboers Friehed; Dersom J derimod blive skyldige, ville J betale reede; thi den franske Republik behøver ingen Credit. Forslaget til et Deeret, som Eders Committeer have paalagt mig at fremlegge for Eder, er afskaffet efter disse Grundsætninger. Det indeholder desuden nogle nærmere Artikler, saasom at forbinde Commissarierne til at aflægge Regnskab for det udøvende Raad, hvilket i gien skal forelegge dem til Revision for National=Forsamlingen, som altid bør blive Middelpunkten for al Myndighed Denne er geleidet af en Proclamation, som skal giøres af Generalerne for at udvikle disse Grundsætninger, og i Følge hvoraf de skulle forsamle Communerne og indrette Forvaltningerne.