Aalborg Stiftstidende, 1834-04-03
Af Lovforslaget imod de sluttede Selskaber er den første Artikel, at samme behøve Regjeringens foreløbige og gjenkaldelige Autorisation, antaget. Der gjordes forskjellige Forsøg paa at bevirke Undtagelser fra denne Regel, men som alle mislykkedes. Denne Skjebne havde et Amendement af Hr. Taillander, at Loven kun skulde gielde politiske Foreninger, et andet af Hr. Charamaule, som vilde, undtage de Foreninger, der traadte sammen for at udgive eller fortsætte en Journal, et tredie og fjerde endelig af dør, Dubois og Arago, som vilde undtage Sammenkomster i regiens eller videnskabeligt Øiemeed. Deres Forsvarere beraabt sig forgiæves paa den politiske Frihed, Religionsfrihed og Videnskabelighed; de forkastedes samtlig, det ene efter det andet Mest Overbærelse viste Regjeringen mod de sidstnævnte Foreninger, thi Hr. Guizot erklærede ikke alene, at man aldrig vilde nægte Forsamlinger af reen videnskabelig Tendents den fornødne Samtykke, men tilføiede, at man - hvis et saadant Selskab var egensindigt nok til ikke at ville begjere dette - af sig selv vilde give det Sanction. Et Øieblik syntes det, som om de Selskaber, der traadte sammen for at udgive en Journal, skulde blive undtagne fra Regelen, dog af værgedes ogsaa dette af Hr. Persil. Først gjorde han Kammeret opmærksom paa, at Antallet paa Deeltagerne i slig Foreninger ikke oversteeg 20, og at om endog flere contribuerede til samme med Pengebidrag, dette var Loven uvedkommende, som alene handlede om Forsamlinger af Personer, Dernæst, og da der mod denne sidste Paastand gjordes adskillige Indvendinger, tog han atter fat paa Selskabet for Menneskerettigheder. "Jeg tager ikke i Betænkning sagde han at paastaae, at Antagelsen af dette Amendement vilde være det samme, som at forkaste den hele Lov, thi øiebliklig vilde Selskabet for Menneskerettigheder publicere en Journal, og dette Selskab arbeider selv i dette Øieblik paa at afstedkomme Ondt." Da man forekastede Hr. Persil, at han saae Spøgelser, vedblev han: "Jkke Spøgelser, men en beklagelig Sandhed. Jeg vil ikke dølge for dem, at hiint Selskab tilbereder Munition og uddeler Vaaben. Jeg overdriver ikke, naar jeg siger, at samme i de sidste 10 Dag. har forfærdiget 80000 Patroner, og at der sidste Søndag har uddeelt Vaaben om ikke til alle, saa dog til de fleste Seclitioner. Et arresteret Medlem har tilstaaet dette, ligesom man og dementet blev derpaa, som anført, forkastet. Efterat saaledes den første Artikel var antaget, vilde man hos ham selv har forefunden Vaaben og Munition." Amen tage fat paa den anden, som bestemmer Straffene for Overtrædelsestilfælde, men da et af Medlemmerne erindrede om, at det maatte være bedst først at afgiøre, til hvilke Døm stole de forskjellige Forseelser vare at henvise, begyndte man med denne Artikel: den 4de. J denne skjelnes mellem 3 Slags Forseelser, i hvilke slige Associationer kunne gjøre sig skyldige, i farlige Angreb paa Statens Sikkerhed (attentats), politiske Forseelser af mindre Farlighed (delits) og simple Overtrædelser af Forbudet imod at forsamle sig (contraventions). Det første Slags henhører efter Forslaget under Pairskammerets Domstol, det andet under Juryens, det tredie under Politiretterne. Ogsaa denne Artikel blev antaget, dog med den af Hr. Teste foreslagne Forandring, at Attentater kunne (ikke skulle) henvises til Pairskammeret, saaledes at det nu staaer Regjeringen frit ogsaa at lade saadanne paadømme af Jurien. - Af de øvrige endnu nuafgjorte Punkter ere følgende de vigtigste: 1) at bestemme Straffegraden for de forskjellige Slags Forseelser; 2) at afgjøre, om ogsaa de, der laane eller leie Locale til forbudne Forsamlinger, skulle være Straf underkastede; 3) om Loven kun skal betragtes som temporair og provisorisk, eller gieldende indtil samme formelig maatte blive afskaffet.