Berlingske Tidende, 1769-06-02
Slutningen af Forordning om Selv Eyer=Bønder i Danmark og de dem allernaadigst forundte Fordeele. S. 4. Vore Amtmænd skulle ansee det, som en af deres fornemmeste Hoved=Pligter, at handthæve beskytte og forsvare de i deres Amter værende Selv=Eier Bønder mod al Slags Fornærmelse og Forurettelse. J Særdeleshed skulle de have nøye Jndseende med, at Selv=Eier=Bønder ikke, ved Skatternes Ydelse og Oppebørsel, Konge=Reysers Tilsigelse, Land Soldaters og Recruters Udskrivning, eller i andre Maader, chicaneres eller fornærmes, ey eller videre betynges, end andre, som staae for lige Hartkorn med dem. Formeener en Selv=Eier Bonde sig paa een eller anden Maade at være forurettet, da maa han vende sig til Amtmanden, som skal modtage eller anhøre hans Klage, undersøge Sagens Beskaffenhed, og see at forhielpe Selv=Eier Bonden til hans Ret, ifald han finder ham at være fornærmet. Dersom og nogen anden (forrige Eyere af Gaarden allerne undtagen, saa ofte han maatte see sig nød til, at søge Bonden enten for resterende Afgift, eller for Resterende og af ham udlagde Kongelige Skatter) formeener sig at have lovlig Tiltale til en Selv Eier=Bonde, da maa han ikke strax reyse Sag og begynde Proces, men han skal først indgive Klage til Amtmanden, som derpaa undersøger Sagen, og indhenter den anklagede Selv Eier=Bondes Erklæring derover samt derefter søger at forene Parterne ved et billigt Forliig, og saaledes at forekomme Procetz. Kan Amtmanden ikke faae et billige Forliig bragt til veye, og altsaa maa henvise Sagen til Retten, men han dog finder Selv=Eier=Bonden, at være villig til at indgaae Forliig, og at den anden Part derimod enten haver Uret paa sin Side, eller driver sin Paastand alt for vidt, da skal han, om det forlanges, anordne Selv Eeyer=Bonden et Forsvar, som han er fornøyet og kan være tient med, og desuden see at forhielpe ham til at nyde Beneficium Paupertatis til at forsvare sig. J den Henseende maa Under=Dommeren ey heller for Retten modtage nogen saadan Sag eller Stevning mod en Selv Eier=Bonde, med mindre Sagen først har været hos Amtmanden, og han, efter at have forgiæves søgt at forliige den, har, ved sin Paategning paa Klagen, henviist den til Retten. For den Umage, Amtmanden hermed haver, skal ham betales 2 Mk. 8 s. af den Klagende eller Sagsøgere, og 1 Mk. 8 s. af den Anklagede, i den Tilfælde, at han faaer Sagen, ved mindeligt Forlig, afgjort. Derimod i den Tilfælde, at han ikke faaer Sagen forligt, men maa henvise den til Retten, skal ham af den Klagende eller Sagesøgeren allene betales 1 Mk. 8 s. H. 5. Ligesom en Selv=Eyer= eller Eiendoms Bonde, saalænge han af Gaarden præsterer hvad han bør, og holder sig den med forrige Eiere sluttede Contract. og givne Skiøde nøye efterrettelig, er berettiget til at disponere over hans Gaard, som han for got befinder, med at afhænde, sælge og pandtsætte den, og saa fremdeles, saa skal det og være ham tilladt at anordne og fastsætte, hvorledes der, efter hans Død, skal forholdes med hans Gaard og dertil hørende Besætning, hvem af hans Børn eller andre Arvinger samme skal tilfalde, hvad der egentlig skal følge med Gaarden og regnes til dens Besætning, samt hvad Sum Arvingen skal tage samme for, og hvor meget han derfor skal erlegge til Stervboen og hans Med=Arvinger. Dersom en Selv Eier=Bonde gaaer til det Herrets eller Birke Ting, hvorunder han sorterer, og der til Protocollen dicterer hans Villie, disse Poster angaaende og derom lader sig give en Udskrift af Protocollen under Domme, rens og Skriverens Haand, da skal saadant hans til Protocoller, dicterede Testamente eller sidste Villie være af samme Kraft og Gyldighed, som om det af Os allernaadigst var confirmeret. For en saadan Protocollation og Udskrift betaler Selv=Eier=Bonden til Skriveren 1 Mk., og til Dommeren 8 s. H. 6. Dersom en SelvEier=Bonde finder sin Gaard af den Størrelse og Beskaffenhed at fleere Familier sig derpaa kunde ernære, da skal det være ham uformeent (dog med forrige Eyeres Samtykke, ifald samme, et ter det, som i den 2den Art, ommeldes, har reserveret sig Herlig hed til Gaaden) at deele samme i 2de eller flere Parter blandt flere af hans Born eller Arvinger, hvorhos det skal ankomme paa han selv, hvad enten han i levende Live, vil iværksætte saadan Deel ling, eller og han, paa den i foregaaende Artikel ommeldte Maade allene vil fastsætte, at det skal skee efter hans Død; men Deelingen i sig selv forrettes af Herredsfogden eller Birkedommeren med tvende dertil af Bonden foreslagne, men af Retten udnævnte kyndige og uvillige Mænd, som nøye skulle beskrive, hvad der af Gaardens tilliggende Mark, Ager, Eng og Fæedrift, med videre, skal tilhøre enhver Gaards Part, samt hvor meget af Gaardens Hartkorn, den, i Forhold af dens Størrelse og Godhed, skal ansættes for, paa det deraf kan erfares, hvad saadan en Parts Eyere har at svare af de Gaarden paalagde Skatter, Contributioner, Afgis- og andre Byrder. Af denne Forretning skal een af samtlige underskreven ligelydende Gienpart indsendes til den Amtstue, Gaarden sorterer under, for der at tiene til Efterretning ved Skatterne Jnddrivelse, samt derfra videre at indberettes til Rente=Kammeret, 6. 7. De, som Jnspectionen og Directionen er anfortroet over de publiqve Godser, saasom Universitetets, Communitetets, Kirkers, Skolers, Hospitalers og andre til publique Stiftelser eller Embeder henlagde Godser, have at see derhen, i Særdeleshed, hvor der ikke er nogen Hoved eller Sæde=Gaard, som Bonderne giøre Hoverie til, at de paa slige Godser værende Fæste=Bønder, kunde erholde Eiendoms Ret over deres nu i Fæste havende Gaarde, og det paa saadanne Vilkaar, som Bonden kunde være tient med og holden ved, og Stiftelsen hverken nu eller i Fremtiden tabte eller haarderede noget, men snarere vandt noget ved; saasom at Bonden og hans Efterkommere bleve forbundne til aarlig at erlægge det samme, og paa samme Maade, som de hidindtil havde betalt i Landgilde eller under et andet Navn; at det, de, i een eller anden Tilfælde, havde været forbundne til at præstere, saavel som det, Fæstet af Gaarden rimelig viis kunde beregnes til, ligeledes blev anslaget til noget vist aarlig i Penge eller Vahre, og lagt til den aarlige Afgift, for hvilken Stiftelsen eller den forrige Eyere, efter foregaaende 1ste Artikels Formeldning, blev prioriteret, næstefter de Kongel. Skatter, og frem for alle andre, i Gaarden og dens Besætning. Kunde Vedkommende udfinde, og imellem sig blive enige om en anden og beqvemmere Maade, skal saadant en eller være dem formeent, naar kuns Hensigten dermed opnaaes, saaledes, at Bonden faaer Eiendoms Ret, paa en Maade, han kan være tient med og holden ved, og den publique Stiftelse hverken nu eller for Fremtiden taber eller haarderer, men snarere vinder noget derved.