Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-04
Under nærværende Pengesystem kan i Almindelighed en Debitor ikke sikkre sig for, at han ikke til hver Termin skal faae sin Gield omskreven fra Sedler til Sølv, eller fra Sølv til Sedler, og derved hver anden Termin maaskee komme til at skylde en 50 eller flere Procent mere, enten i Sølv eller i Sedler. Den modsatte af den her indstillede Fremgangsmaade skulde vist derfor snarere være at anbefale, nemlig en fremskyndet Seddelinddragelse, thi vilde denne endog koste, noget mere end den nu brugelige, saa maatte denne større Omkostning dog vel antages at ville blive rigeligen erstattet, ikke alene ved et flere Aars tidligere fuldkomment Pengevæsen, men ogsaa ved det større Forslag, som der maatte være i, paa eengang, eller dog i en meget kortere Tid, at faae sine Sedler gjorte omtrent 19 Skilling bedre, fremfor at dertil nu kunne medgaae Aar. Den Priis, hvori Bankens Obligationer staae, og overhovedet den Lethed, hvormed offentlige Laan negocieres, er Borgen for, at Udførelsen lod sig realisere, uden at derved ubehagelige Følger behøvede at indløbe. Selv hvad Banklaanet af 4 Febr. 1820. angaaer, da havde dette vistnok sine ufordeelagtige Sider, thi deels foraarsagede det paa en temmelig ubeleilig Tid mange faste Capitaler opsagte, for med disse at dække de Jndskud, som vare gjorte til Laanet, og deels var det vel dyrt, thi de ikke fire Millioner, som det høist kan regnes til at have udgjort i Sølv, kunne let, inden de ville være tilbagebetalte, komme Landet paa tre Gange saa meget; men det maa heller ikke oversees, at uden dette Laan vilde vor Cours endnu i lang Tid være kommet til at staae slettere, saa vi ogsaa imidlertid vilde havt et endnu langt ufordeelagtigere Pengevæsen. at contrahere i, hvilket endda kunde gaae an, imedens Coursen gik op og ned, som den bedst kunde, men som, efterat Folk allerede havde begyndt at faae Forstand paa, hvad Papirpenge havde at betyde, næsten maatte være blevet ufordrageligt. Hvad angaaer, nu at slaae en anden Vei ind, ganske modsat hiin, nemlig, istedet for dengang at fremskynde Seddelinddragelsen, nu endog at opholde den, saa vilde dette vist være saa meget mindre hensigtsmæssigt, som, om ogsaa ved saadan Standsning med Seddelinddragelsen en ønskelig Lettelse for Statsborgerne kunde bevirke, denne dog ogsaa kunde gives uden denne Standsning, og Seddeelinddragelsen, fortsat ved Laan paa langt fordeelagtigere Vilkaar end dengang, dog alligevel ikke komme paa mere end ellers, Renten undtagen, og heller ikke denne ganske, naar ellers antages, at der kommer den allermindste Nytte ud af det Par Skilling, som Sedlerne efterhaanden blive bedre og bedre. Besparelsen eller Gevinsten ved en saadan Udsættelse med Seddelinddragelsen vilde desuden, naar denne sidste ellers ikke skal tænkes i flere, f. Ex. 6 a 7 Aar efter hverandre, ei blive af nogen synderlig Betydning, og kunde ogsaa let, paa andre Maader, gaae hundrede Gange tabt igjen. Jeg behøver i denne Anledning blot at berøre Forholdet med vore offentlige Effecter, om hvilke der ingen Tvivl kan være, at deres Værdie i Sølv omtrent staaer saa meget lavere, som vore Sedler staae slettere, eller som Forskjellen imellem den Værdie, som vore Sedler have for Øieblikket, og den, som de ville faae siden, er større. Denne dobbelte Værdie i vore Sedler, enten som Øieblikkets, eller som den tilkommende Tids, maa i Kjøb og Salg, som af anden Eiendom i Almindelighed, saa i Særdeleshed af offentlige Papirer, nødvendigt komme i Betragtning, og det er ifølge deraf, at en Obligationseier, naar han seer sig holden ved at kunne udbringe sine Obligationer i 100 for 100, at han da allerede kunde skille sig ved dem, naar han for samme kunde faae omtrent 104 Sedler, thi i disse vil han, tidligere eller sildigere, bekomme skadesløst sine 100 Sølv.