Københavns Adresseavis, 1763-02-14
Ode om Krigen i Aaret 1747. vor længe skal endnu, Bellona, din rasende Grumhed, ødelægge vore ulykkelige Folk, Og hvorfore see vi de ædle Strømme af deres Helte Blod endnu stedse i Strømmeviis at flyde paa alle Marker, Den ulykkelige Jord er overgivet til Røverier, Brand, Slagten og Blods Udgydelse, og Havet seer ved sine store Kyster intet andet end Skibbrud og Liig. Har da dette Monstrum med Kaabber=Panden, Krigens Dæmon, dette efter Blod og Ødelæggelse tørstende Monstrum kun derfore tiltaget sig Herredømme over Jorden, for at overlevere den til Elendighed og Død: Aldrig har den gamle Charons Baad været saa sterk ladt: Aldrig har den forskrækkelige Parce med hendes fordervelige Haand paa engang afskaaret saa mange Traader, til hvilke Heltenes Dage vare fæstede. Den endnu blodige store Uenighed ryster sine Fakler og reyser sine Slanger i Veyret. Den mørke og vilde Elskelige af den gamle Chavs ryster Naturen og forfølger de Levende. Hun flytter hendes Trin fra Afgrunde til Afgrunde, Fortvivlelse, Død, Forræderie, Forbrydelse, Sammensvorne og Hævnere over disse grumme Ugierninger, skiule Jorden med Cypresser. Hvilken stor Begeistring, hvilken en nye Jld opliver mig? Pludselig bemægtiger en Gud sig mine Sand Apollo behersker mig, og hans høye Drift laaner ser. min Røst sine udødelige Toner. Verden tie stille ved min Lires Klang, J Konger og Folk hører, hvad jeg skal sige Eder, stiller Eders oprørte Sinds Raserie, og tager disse Lærdomme til Hierte. J de Dødeliges Dommere, fødte til Guder paa Jorden, den bedrøvelige Jord=Klodes stolte Undertrykkere, naar Eders truende Arm er bevæbnet med Torden, naar J holde Folkene fangen i Eders Lænker, O! saa holder Maade i Eders frie Magts Haarhed. Disse Dødelige ere Eders Sønner, føleret Faderlig Hierte. Disse i Deres ulykkelige Bryst stødte Sverd dryppe af Eders eget Blod. Ligesom en forsigtig Hyrde med pligtskyldig Troc skab forsvarer sin elskelige Hiord imod Ulvens Tænder og imod Løvens grumme Kløer, som af Hunger drives til Blods Udgydelse, og naar Skovens Tyran pakker sig bort, hans Hjord begiver sig til Rolighed, og ved hans Ledsag. ning gaaer sikkere paa sine Græsgange, og naar han tager fat paa sine Faar, naar han i sine Armee tager Ulden af dem, da ikke med Blodgierrige Hænder dræber dem. Saaledes er og en ømmelig, en naadig Monark for sit Folk. Kierlig i sine Raadslag, kierlig i sine Udkastninger, forlænger han Parcernes Traad for dem. Han beregner alle sine Dage efter saa mange Velgierninger, han kiøber ikkesin Ære med deres Blod: Sorg for Eftermælet overlader han til sine Dyder, Saaledes vare Heltene, Titus, Marcus, Antoninus, det Menneskelige Kiøns Fornøyelse. Haver til ævig Tid en Afskye for disse indvortes Krige, den fordærvelige Ære=Syge antænder disse Fakler. J forandre Verden til eenlige Ruiner, og af Jorden bliver der en forskrækkelig Grav. Hvilket bedrøvelig Optrin viser der sig ikke paa denne store Skue=Plads, Europa, den alt for grumme Stif=Moder imod sine Børn, bevæbner den forskrækkelige Asiens mægtige Arm, for at opofre dem til Døden. Siberien føder en Sværm af Barbarer, og den kolde Jis i Nord udspyer tusinde vilde Mordere. Jeg seer Beboerne ved det Caspiske Hav, og Tartarerne samlede at drage frem under Bataviske og Tydske Fahner. Hvilken Dæmon opvakte Eders vilde Forvaavenhed? Ja, Europa bliver for snever for Eder, Slagenes Grumhed leder Eder over Haven til endnu at ødelægge en anden Verden. Forlad engang den blaae Hvælnings Boelig, o Gudinde! af hvilken vores Lyksalighed dependerer. Fred elskværdige, længe forønskte Fred, kom og tilluk den forskrækkelige Ja ni Tempel. Driv Egennyttighed og Misundelse i Landflygtighed fra disse Lande. Giv Talens deres Ære og alle Kunster deres Liv igien. Saa ville vi blande dine Myrter og dine Oliegrene iblant vore blodige Laurbærgrene. Denne Ode, hvori man seer den store Poet og den stoke Menneske Ven i Musernes Laurbærlunde, lige saa stor som paa de Marker hvor der holdes Slag, er tagen af Merkværdighederne om den Stormægtige Konge i Preussen, 6te Deel, som tillige med forrige Deele, saavelsom 7de Deel, der i disse Dage haver forladt Pressen, findes til Kiøbs hos Forlæggeren Sr. Godiche, for 3 Mk. 8 Sk. hveDeel. Middel mod Qvægsygen publiceret af det Kongelig Preussiske Krigs- og DomaineKammer. Magdeborg den 8 Dec. 1762. Man tager 8 Pund Allun, 8 Pund Coriander=Frøe, 8 - Pund Eberrod, 1 Pund sort Kommen, 1 Pund bruun Merrian, 1 Pund Skorsteens=Sved og 4 Pund Salt. Heraf gives ethvert Stykke Qvæg en Skeefuld 3 Dage efter hinanden i en dertil tillavet Suurdey, ved at bruge dette er ikke et eneste Stykke Qvæg død men bleven frisk igien.