Viborger Samler, 1846-06-29
Nyeste Postefterretninger. Storbritannien og Jrland. J Forening med Lord G. Bentinck har D'Jsrali, Chefen og Ordføreren for det unge England, bebreidet Sir Rob. Peel, at han i Aaret 1827, af personligt Had imod Georg Canning, har bekæmpet Jrlændernes Emancipation, endskjøndt han allerede i Aaret 1825 havde erklæret den daværende Premierminister, Lord Liverpool, at han var fuldkommen overbeviist om Nødvendigheden af at give efter for Nationalvillien i dette vigtige Anliggende. Som Beviis paa deres Paastands Rigtighed have de anførte Parlementsmedlemmer paaberaabt sig det saakaldte Mirror of Parliament, der, aldeles i Overeensstemmelse med Journalen the Times, meddeler en af Sir Rob. Peel i Aaret 1829 i Underhuset holdt Tale, hvori han ligefrem inddrømmer Rigtigheden af hiin Erklæring i Aaret 1825. Sir Rob. Peel godtgjorde imidlertid i Underhusets Møde den 18de Juni, at man ikke kan lægge nogen Vægt paa Mirror of Parliament's Overeensstemmelse med the Times, da hiins Erklæring ordret er tagen af the Times; han anførte dernæst de i sin Tid i Morn. Chron, Morn. Herald og andre Journaler meddeelte Udtog af den omtalte Tale i hvilke der tillægges ham at have yttret, at han allerede i Aaret 1825 havde erklæret Lord Liverpool, at det vilde være nødvendigt, at han (Sir Rob. Peel) forlod Ministeriet, for at hans Anskuelse, der var imod Emancipationen, ikke skulde lægge nogen Hindring iveien for de Forholdsregler, som Omstændighederne muligen maatte kræve, og denne Version af Sagen, tilføiede Ministeren, var den eneste, der stemmede overeens med Sandheden. Desuagtet paastod Lord G. Bentinck, at indre Grunde talte for Sandheden af den af ham udhævede Paastand; han tillod sig paa ny heftige Udfald imod Sir Rob. Peel og Tendentsen af Premierministerens Forholdsregler, der i Forening med Sir Roberts personlige Forhold kun tjente tilat undergrave den Agtelse, man hidtil havde været vant til at nære for en engelsk Gentlemans Characteer. For disse Yttringer blev Lorden skarpt gjennemheglet af Sir John Hammer og Roebuck, og den ædle Lord John Russell, Rob. Peels høimodige politiske Modstander, erklærede utvetydigen, at Sir Rob. Peel havde fuldkommen retfærdiggjort sig, ikke desmindre gientog Delsraeli sin Anklage, og erklærede, at han ikke kunde ansee den for at være ubegrundet. Skatkammercantsleren (Goulburn) søgte af sine egne Reminiscentser at fuldstændiggjøre Sir Rob. Peels Erklæringer. - Escott og Lord Sandon protesterede imod det Brud paa Orden og den Forstyrrelse, som Forretningerne maatte lide, naar man vilde bevæge sig i Personlighedernes Sphære, imidlertid yttrede dog Lord Sandon, at han stedse havde ønsket, at Sir Rob. Peel i sin Tid vilde have udviist et meere høibjertet Forhold i Oppositionen imod Canning. Efterat flere Talere, navnligen Lord Morpeth og Chr. Villiers, havde erklæret sig fuldkommen tilfredsstillede ved de af Sir Rob. Peel afgivne Erklæringer (Sidstnævnte erklærede ligefrem: Ei ved Sir Rob. Peel, men ved de store Grundbesiddere, hvis Sag Lord George Bentinck saa ivrig forsvarer, er den herlige Canning hidset tildøde"), og efterat andre Medlemmer, hvoriblandt Protectionisterne Newdegate og Bortwick, med ligesaa stor Bestemthed havde yttret, at Sir Rob. Peels Forsvar var aldeles ufyldestgiørende, forlodes Gienstanden, og Dagens egentlige Forhandlingsanliggende - den irske Tvangsbill – maatte atter udsættes indtil den 22de Junii. London, den 23de Juni, Standard skriver idag: Efter et tilforladeligt og almindelig udbredt Rygte vil Sir Rob. Peel definitivt den 27de indrække sin Demission, og den 29de underrette Underhuset om sin Udtrædelse af Regjeringen. Diplomet for Sir Graham, som Baron af Preston, er allerede udfærdiget." – Alt bidrager til at gjøre denne vigtige Efterretning sandsynlig. Øverhusets Møde den 22de udfyldtes med Discussionen om den nye Tarif Bill, hvis første Clausuler passerede Skærsilden, og Fortsættelsen af Debatten udsattes indtil idag, da Kornbillen skulde erholde den tredie og sidste Læsning. Men efter et af Lord Stanley foreslaaet Andragende vedtoges, at den tredie Læsning skulde udsættes indtil den 25de, hvorhos Lorden tillige høitideligt erklærede, at han ikke vilde foranledige en Afstemning om Billen, men kun lade sig nøie med en Protest.