JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-20
Det har vor Regjering paa det høitideligste tilkjendegivet. Uden Tvang, hvorved de Modtvillige tilholdes, at efterkomme deres Pligter imod det Almindelig, kan intet Rige trives. Alt hvad derimod, endog i disse Dage, formedelst blotte Slutninger og Sandsynligheder, er sagt og skreven om Concurrencens Virkninger, om de Mange, der ville sælge i Dyrtid, det Meget, der af al Slags strax vil fremkomme, og foraarsage de letteste Priser, saa at ingen Taxter og Maximum behøves; og hvad mere der anføres, for at forsvare en ubunden Frihed, er bygget paa 12 Grund, som den største Enfoldighed allene kan fæste Tillid til. Sce vi det ikke, at Rugen, Hveden, og alt øvrige, som Menneskene ikke kunne undvære, endnu dagligen opdrives, og at Mange, som kan gjøre det, oplægge deres Vare, og hellere lade en Deel deraf fordærve, end give efter i deres vindesyge Speculationer. Naar en Ting er stegen til høieste Priis, saa komme de med Noget, men naar det falder igjen, saa holde de tilbage, hvorpaa vi har Exempler nok. Saaledes kan det umuelig vedblive. Man kan derfor med velgrundet Haab trøste sig ved, at vor Regiering, der paa saa mange Maader har viist største Omhue for det Almindelige, og vedbliver at sørge for hver Mands Tarv, vist nok paa det ivrigste vil være betænkt paa, ved Taxter, et Maximum, ved Love, og sammes strængeste Paaholdenhed, samt ved andre passende Foranstaltninger, og kraftigste Midler, at indskrænke og styre overdreven Vindesyge, saa at Hvermand kan bestaae derved. Thi det er alt for indlysende, at skal Rugen, Hveden, og alt øvrige, som er ligesaa fornødent for Menneskenes Ophold, vedblive at stige, som vi see det skeer, og Enhver, i saa Henseende styre sig selv, allene ledes af sin Fornuft, der saa øiensynligen allene anvendes til at pleie Egennytte, Egenkjærlighed, og andre smudsige Begjærligheder, paa deres Medborgeres Bekostning, saa er det forgjeves, at vente almindelig Velstand. Saa maa Fattigdom og Armod tiltage hos den største Deel af Almuen; saa maa den tiltagende blomstrende Jndustrie, og de mange betydelig gjorte Anlæg i Landet, gaae tilgrunde, da ingen Pris kan holdes med Udlandene, hvor de første Fornedenheder ere lettere, en tarveligere Levemaade iblandt den arbeidende Klasse, den almindelige Mand, er indført, og mange andre Fordeele findes, der lette Afsætningen. Men skal det, som foretages, lykkes, og en bedre Tilstand tilveiebringes, saa er det høist fornodent, at der vises største Tillid til Regjeringen, Agtelse for Øvrigheden, og de Authoriteter, der skal styre det Almindelige; da uden Almuens gode Villie, Hjelp og Bidrag, ikkun lidet kan udrettes, og fuldkommen iværksættes. Dertil udfordres nødvendig en bedre moralsk Stemning, end der paa nærværende Tid findes hos os, og over den hele Christenhed, og dertil findes intet virksommere, sikkrere, og meer omfattende Middel, end Religionen. Jesu Christi Religion, og Bibelens Sandheder er det stærkeste og visseste Middel til at nedtrykke det Onde, og at ophielpe det Gode. Salig ere de, som troe det, og handle derefter. D. 29 Jan. 1813.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-20
(Jndsendt.)¬ J Anledning af nogle Yttringer, Postportoen, angaaende, der nyeligen have været fremsatte i et offentligt Blad, synes det hensigtspassende at veilede det Almindelige til den rigtige Synspunkt, hvorfra Posttaxternes Forhøielse, ved Portoens Omsætning til Rigsbankpenge, i Overeensstemmelse med Forordningen af 5te Jan. d. A. bør betragtes, ved efterstaaende bemærkninger. For saavidt Postportoen er en Erstatning for de Udgivter, som Posternes Frembringelse over hele Landet foranlediger, er det nødvendigt at denne staaer i et passende Forhold til den gieldende Vognmandstaxt, hvorefter Betalingen, hvad Pakkeposternes Befordring i Almindelighed angaaer, er lægges, og som er Basis for de Betalinger, der tilstaaes Contrahenterne om Befordringen af Brevposterne. At Vognmandstaxternes Forhøielse har været en stedse stigende og paatrængende Nødvendighed, bliver indlysende ved efterstaaende Sammenligning af adskillige Priser for Krigen og i indeværende Aar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-20
(Jndsendt).¬ J et af de sidste Nummere af Jversens fyenske Avis læses følgende Yttring, i Anledning af en Bondes ublue Fordringer for sine Vare paa Torvet i Odense: "Den, der vil sælge og beregne efter nye Penge, maa kun fordre een Daler, for det, han ellers regnede for sex Daler i gamle Penge. Den, der forsætlig fordrer mere, maa ansees foren Snyder, og den, der giver mere, for en Taabe. Denne Forklaring er nok omtrent fattelig for hver Mand." Det var tilvisse høiligen at ønske, at enhver vilde fatte hvad der er billigt og retfærdigt, og handle derefter; men da Mængden langt lettere fatter Egennyttens Beregninger, end den Billighed, som det Heles Tarv fordret, var det ikke mindre at ønske, at men fra Øvrighedens Side overalt med lige Kraft og Snarhed vilde virke imod overdrevne Forhøielser i Priserne, helst paa Livets første Nødvendigheder. Dette er fra første Øieblik af skeet i Hovedstaden med en saare roesværdig Aarvaagenhed; i Provindserne ere deels saadanne Foranstaltninger vanskeligere at udføre, deels er man i de mindre Kjøbstæder vant til et efterladent Politie. Det kan anføres til Exempel, at i en af Sjællands mindre Kjøbstæder, der ikke blot har Øvrighed, men ogsaa Over=Øvrighed, er et Pund Smør i de første Dage efter Forordningens Bekjendtgjørelse steget fra 2 Rdlr. d. C. til 1 Rigsbankdaler, 1 Pd. Lys fra 2 Rigsdaler, til 4 Mark Repenge, 1 Pot Brændeviin fra 10 Mark d. C. til 3 Mark 8 Skilling og 4 Mark i Rbpenge, 1 Pd. Caffes fra 6 Rdlr. d. C. til 1 1/2 Rbdaler, og saaledes videre. Det vilde være let, at opsøge og optælle lignende Exempler i Snesetal, men et kan være nok for at vise, hvor hellig en Pligt det maa være for Øvrighederne paa Landet og i de mindre Kjøbstæder, at sætte Grændser for den skamløse Egennytte, der griber ethvert Middel til at berige sig, om det end, som ved slige Leiligheder gjerne er Tilfældet, skeer paa de fattigste og mest trængende Medborgeres Bekostning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-20
J Provindserne, hvor Dagblade læses mindre af menig Mand, end i Hovedstaden, er det vanskeligere end her, at give Mængden sunde og rigtige Begreber om en Forandring i Pengevæsenet, som ved vrang Fortolkning saa let misforstaaes af den Uoplyste. Bør det derfor ikke være Øvrigheders og Præsters Sag, ved offentlige Bekjendtgjørelser. og mundtlige Oplysninger at bibringe Almuen rigtigere Begreber om en Gjenstand, som paa det nærmeste vedrører den Enkeltes, som det Heles Ju teresse, – Saa er skeet paa flere Maader i Hovedstaden; og det var at ønske, at Alle, der ved Embedstilling eller andre Forhold ere i Stand til at virke paa Mængden, med eeng Aand vilde stræbe at befordre Regjeringens store og velgjørende Hensigter, og modarbeide den lave Egennytte, der aldrig vil forstaae hvad der er Nationens Vel, men strax fatter og uden Betænkning tilegner sig den nedrigste Vinding.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-20
Jnden- og udenlandske Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-20
Jndenlandske Efterretninger. J Bekjendtgjørelsen om Hr. Skuespiller Lindgreens forestaaende Beneficeforestilling d. 27 Febr. læses nu, ligesom forleden ved Mad. Clausens Beneficeforestilling, den Anmærkning: "Jngen Bænke udtages af Parketter. Adskillige, som ikke saa nøie kjende Skuepladsens nyere Historie, have ikke kunnet begribe hvad dette egentlig skulde sige, og det synes derfor ikke at være afveien at vise hvad der egentlig har givet Anledning hertil. Da for adskillige Aar siden nogle fremmede Skuespillere havde faaet Tilladelse at give offentlige Forestillinger paa Theatret, og de ved denne Tilladelse troede at have, saa at sige, Hals og Haand over Skuespilhuset, saa fandt de det meest overeenstemmende med deres Fordeel, at lade alle Bænkene i Parquettet, paa een nær, som var fastnaalet, tage ud, for at vinde desmere Plads og følgelig ogsaa desflere Penge. Efter den Tid forsøgte andre ogsaa at følge dette ufølgeværdige Exempel, indtil der for nogle Aar siden blev indrettet et siddende Parterre, det vil sige, man afklippede et Stykke af det staaende Parterre med de tilhørende tre Bænke, for i dette Fragmenat hensætte Bænke, og tog nu 4 Mk. for hver Billet, som tilforn kun kostede 2 Mk. Med denne Jndretning, som i Grunden sigtede til Almeenhedens Beqvemhed, var enhver fornøiet. Tidsomstændighederne gjorde det nødvendigt, efterhaanden at forhøie Priserne, og tilsidst kostede hver Billet i det siddende Parterre 12 Mk. Men da disse Billetter havde naaet denne Priis forundtes Parterret ogsaa en høiere Rang. Det fik Titel af Parquet, og en saadan Parquetbillet koster nu 6 Rdlr. D. C. Man indvende ikke, at man i det siddende Parterre (eller i Parquettet, som det nu kaldes) har Bænke at sidde paa istedet for at man paa Parterret maa staae. Parterret har, som sagt, altid i fordums Dage havt 3 Bænke, hvilket ogsaa er billigt, da der gives mange svage og aldrende Folk, der ikke kunne taale at staae i 3 til 3 1/2 Timer, uden at de just have Raad til at gaae i Parquettet, og som altsaa, naar de komme betimelig, burde kunne gjøre Fordring paa et Sæde. Skal Parterret betale hvad det har betalt i Fredens Dage, saa kan det ogsaa fordre som en nomtvistelig Ret de Bænke tilbage, der fra Arilds Tid have tilhørt det. - At iøvrigt Mad. Clausen og Hr. Lindgreen ikke have betjent sig af samme Frihed som andre, at forandre Skuespilhusets almindelige Indretning, for at befordre deres Egenfordeel, viser ligesaa meget deres Uegennyttighed som deres Agtelse for det skuespilyndende Publicum. De gjøre vel i, at de overlade slig en tiltagen og egenraadig Frihed til Konstens Trækfugle, der drage bort, naar den blinde Beundrings flygtige Sommermaaneder ere forbi og det koldere Overlægs Vinterdage nærme sig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-20
Af Professor Begtrups Beskrivelse over Agerdyrkningens Tilstand i Danmark er nu 7de Bind udkommen, som indeholder Beskrivelsen over NørreJylland 3die Bind, og hvormed dette classiske Værk, det eneste i sit Slags paa Dansk, sluttes. Ogsaa denne Deel indeholder de nyeste og fuldstændigste Efterretninger om Agerdyrkningens Tilstand i Danmark, samlede, ligesom de i de forrige Bind, af Forfatteren paa de Reiser, han paa Kongelig befaling og vedRentekamrets Foranstaltning til dette Øiemed, har gjort. Hr. Prof. har seet Alting med egne Øine og, som man let skjønner, havt Leilighed til at øse af de første og reneste Kilder. Følgende concentrerende statistiske Udsigt over Nørre-Jyllands Statskraft, som findes i Fortalen til det nys udkomne 7de Bind, tillader Anmelderen sig her at afskrive: "Hartkorn af Ager og Eng, frit og ufrit, er 161,750 Td. 4 Skp. 3 Fd. 3/4 Alb., Hartkorn. af Skovskyld 1413 Td. 7 Skp. 3 Fd., Hartkorn, af Mølleskyld 2191 Td. 1 Fd. 1 3/4 Alb., Hartkorn af Kongetiender 15,995 Td. 1 Skp., Hartkorn af Kirketiender 16,436 Td. 7 Sk. Arcalet 447 Mile. Folketallet 1801 var 388,402 Mennesker, nu omtrent 400,000 Mennesker. Sammenlignes Folketallet med Arealet, da 917 Personer, nu henved 1000 Mennesker paa 6 Milen. Kornproductionen, af alle Slags 4,000,000 Td. Antallet af Heste 200,000. Antallet af Hornqvæg 326,000. Antallet af Faar 516,000. Antallet af Sviin 54,000. Udførselen af Korn, Malt, Gryn, Meel i et Middelaar 347,318 Td., Smør 7541 Td., Ost 1762 Skpd., Flæsk 3286 Skpd." Fundation for Rigsbanken. (Fortsat; see No. 14.)§. 16. Banken skal modtage Sedler, som i samme maatte indsættes paa Folium, hvorpaa kan til og fraskrives efterhaanden, som den, der har indsat derpaa, anviser til sig selv eller andre. §. 17. Banken skal ikke allene have Tilladelse til at imodtage Midler eller Penge in Depositum, men den skal endog, da Courantbankens Virksomhed ophører, og naar i sin Tid den danske og norske Speciesbank er ophørt, da allene være det rette offentlige autoriserede Sted dertil. §. 18. Rigsbanken kan optage Capitaler efter Navne, eller Sølvværdie, eller til hvad Cours den kan overeenskomme med dem, af hvem der laanes, og maa tilstaae Renter for samme indtil 6 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-20
Jgjennem det Kongel. Danske Cancellie er, under 17 Febr. d. A., udfærdiget en Placat af følgende Jndhold: "Da der vil medgaae nogen Tid, førend Rigsbankens Sedler kunne blive færdige, saa agter Banken, ifølge en under 6te d. M. meddeelt allerhøieste bemyndigelse, for at kunne strax begynde at virke, indtil videre at udgive Anviisninger, til et vist Beløb i Rigsbankdaler. Disse Anviisninger udstedes efter det hosføiede Formular, lyde paa 100, 250 og 500 Rigsbankdaler, og forsynes med en af Bankdirecteurenes eller Bank=Administrateurenes og to andres Underskrivt, samt med Rigets Vaaben som Stempel, og skulle inden 12 Maaneders Forlig indløses med Rigsbankpenge. - Det har tillige behaget Hans Majestæt Kongen, under 6te d. M., allernaadigst at resolvere, at de foranførte Anviisninger skulle indtil 12 Maaneders Forløb gielde og modtages for god Betaling imellem Mand og Mand efter deres paalydende Sum. No. Et Hundrede. To hundrede og Halvtredsindstyve Rbdaler. Fem Hundrede. Efter tolv Maaneders Forløb indløser Rigsbanken, paa Anfordring denne Anviisning med 2 Rigsbankdaler, og validerer den imidlertid som Rigsbankpenge efter Fundationen af 5te Januar dens Rigsbanken den 6te Februar 1813. 4de §.N. N.N. N.N. N. . Not. N. N.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-20
Postefterretninger. (Af Hamb. Corr.) Paris, d. 7 Febr. Under d. 5 Jan. er udfærdiget et hvist mærkværdigt Senaris Consulens, inddeelt i 10 Afdelinger, og bestaaende af 58 Artikler. Dets Hovedindhold er følgende: Naar det Tilfalde indtræffer, at den mindreaarige Keiser bestiger Thronen, uden at Keiseren, hans Fader, har disponeret over Rigets Regentskab, saa forener med Rette den Keiserlige Moder med Opsigten over sin Søn Regentskabet. Den Kei Moder kan ikke skride til noget andet Ægteskab.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-20
J Mangel af Keiserinden kommer Regentskabet, om Keiseren ikke ellers har disponeret derover, tilden første Prinds af Blodet, og i Mangel af denne til en anden Fransk Prinds, efter ArvefølgensOrden. Er ingen Prinds af Blodet til, som er duelitil at fore Regentskab, saa tilfalder det med Rette den første af Prindserne Rigets Stor-Dignitarier, der ved Keiserens dødelige Afgang ere i Function, og i Mangel af den ene tilfalder der den anden i følgende Orden nemlig den første er: Rigets Erkekantsler, den anden Erkestats=Cantsleren, den tredie Storvalgherren, den fjerde Connetable, den femte Erkeskatmesteren; den sjette Storadmiralen. En Fransk Prinds, der ved Kriserens dødelige Afgang befinder sig paa en fremmed Trone, er ikke istand til at føre Regentskabet. Da Keiseren kun da udnævner Vice-Stordignitarier, naar Besidderne af de store Rigsværdigheder, kaldes til fremmede Kroner, saa udøve Vice-Stordignitarierne Rettighederne af de Titulaire, som de træde istedet for, selv i det, der angaaer Jndtrædelsen i Regentskabsconseilet. De titulaire Prindser af Rigsstorværdighederne, der, efter 6 Art, i Constitutionsacten af 18 Maji 1804 ikke ere i Udøvelsen af deres Fuuctioner paa den Tid, Keiserens dødelige Afgang indtræffer, tiltræde først da deres Functioner igjen, naar de kaldes af Regentinden eller Regenten. For at være istand til at indtræde i Regentskabs-Conseilet maa en Fransk Prinds i det mindste have fyldt det 21de Aar Alle Regentskabsacterne udstedes i den mindregarige Keisers Navn. Keiseren disponerer over Regentskabet enten ved en testamentarisk Act eller ved en Patentskrivelse. Jndtil Keiserens myndige Alder udøver Keiserinde-Regentinden, eller Prindsregenten den Keiserlige Authoritet for den mindreaarige Keiser i fuld Omfang, Hendes Functioner begynde fra det Øieblik af, Keiseren ved Døden afgaaer. Keiserinde Regentinden eller Regenten kunne udnævne eller afskedige alle Ministre, uden Undtagelse, og ophøie Borgere til Rang af Senatorer. – Regentskabsconseilet bestaar af den første Prinds af Blod, af Prindserne af Blod, Keiserens Onkler og Prindser Rigsstordignitarierne. Keiseren bestemmer enten ved aabent Brev eller sit Testamente det Antal af Regentskabsconseilets Medlemmer, som han finder for passende. Jntet Medlem kan enten af Keiserinde=Regentinden, eller Regenten bortfjernes fra sine Functioner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-20
Keiserinde-Regentinden eller Regenten præsidere i Regentskabsconseilet eller bestemme til at præsidere i deres Sted en Fransk Prinds eller een af Prinds Stordignitarierne. Regentskabsconseilet raadslaaer med absolut Stemmefleerhed: 1) over Keiserens Formæling; 2) over Krigserklæringer, over Freds-, Alliance= eller Handelstractaters Undertegnelse; 5) over hver Forandring eller Disposition, for at formere af de Jmmobilier eller det Jmmobiliarværd, der udgjøre de overordentlige Krondomainer, ny Dotationer &c. Naar Meningerne ere deelte, gjør Regenlindens eller Regentens Stemme Udslag.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-20
Kongen af Rom kan i sin Egenskab som Rigets Arving salves og krones medens Keiseren lever. Efter hans Salving og Kronning skulle Senatus, consulter, Love, Regiements, Keiserlige Statuter, Decreter, og alle af Keiseren givne Acter, foruden Anførelsen af Keiserens Regjeringsaar, ogsaa indeholde Kongen af Roms Kronningsaak.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-20
En Østerrigsk Cabinetscoureer er d. 12 d. M. gaaet igjennem Hamborg til Kbhavn. (H. C.)J Kønigsberg tiltager den der herskende ondartede Febers Ødelæggelser. Fra d. 2229 f. M. er atter død 216 Personer, og i det Hele i f. M. jordede 649, foruden de i Lazaretherne døde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-20
Keiser Alexander har forundt Baron Benigsen St. Andreas Ordenens Jnsignier af Diamanter og 100,000 Rubler. - Det Østerrigske Krigs corps har begivet sig i Vinterqvarteer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-20
(Alt. Merk.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-23
Megen Sødhed Wieland smagte J Athenes skjønne By Mange Skatte ham og bragte Tusculums og Tiburs Ly Middelalderen ham skjenkte. Æventyr, dem han udtænkte. At han tolked Shakespeares Værd, Agtes nu for ringe Færd. O hvis J med tydske Tunge. Glemte ham, kun Eders Skam Blev det da; thi let at sjunge Har J lært især af ham. an Siger ei. Han Sproget svigted, dicust fordi han saadan digted Jkke jondets Kraft forsvandt, Omendskjøndt det Lethed vandt. Først til Guders Rang ophøie Alt hvad der paa Jord har Værd, Siden dybt i Støv det bøie, Er den store Mængdes Færd. Fordomsfri læs Wielands Skrifter, Dagpurdeer først hans Bedrifter! Evigtstaaer hans Mindesteen, Som Lider er af Døgnet Meen. Nedlagt er nu Vandringsstaven, Den han har med sølvgraat Haar, Thi fra Vuggen indtil Graven Henrandt fire Snese Aar. Kald dog ikke lang hans Alder, Hellere jeg kort den kalder; Som en venlig Morgendrøm. Hengleed den af Tidens Strøm.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-23
En sin Bog, an taal. G. N. Toft. anmege Om Klæde=Fabriker. Sogtiden. man (Jndsendt.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-23
Det er i den senere Tid antaget som en afgjort Sag, hvor der tales og handles om Klæde=Fabrikerne i Danmark, at disses Eiere maa have en stor, ja uberegnelig Fordeel paa deres Fabrikata. Skjøndt Mangel paa Kundskab om Fabrikvæsenet maa tilskrives saavel denne som andre skjeve Bedømmelser af den mindre Jndsigtsfulde, synes Øjeblikket ikke destomindre at byde en nøiere Forklaring over denne Gjenstand, hvis Prøvelse underkastes det tænkende Publicum.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-23
Som bekjendt var Klæde=Fabrikationen her, før 1807, i det Hele ubetydelig og indskrænket til enkelte Fabriker. - Krigen, som vækkede flere forsømte Jndustriegrene, gav ogsaa denne et mægtigt Fremstød, ved det, flere velhavende Tænd anlagde deres Kapitaler i samme, og man saae nu, understøttet af Regjeringen med fortreffelige Maskiner, Fabriker at fremstaae, hvilke, om ikke i Størrelse, saa dog i Produkternes Godhed, ikke gave de bedste Udenlandske meget efter; man saae Fabrikerne aabne en Erhvervelseskilde for den ved Handelens Standsning ud af Næring satte arbeidende Klasse, og en Understøttelse for den arbejdslystne Fattige af begge Kjøn og alle Aldere, og Fabrik=Anlæggene saaledes ikke ubetydelig at bidrage til at formindske og gjøre Krigens Onder mindre følelig for den Fattige, medens store Summer, som ellers sendtes ud til Fremmede for Klædevare, ved disses Virken holdtes tilbage i Landet. Men vi ville nøiere betragte, og af sikkre Data søge at vise hvorvidt den paaberaabte store Fordeel af Klæde=Fabrikationen virkelig svarer tilde høie Tanker man gjør sig derom, og herom kan man af følgende Sammenligning imellem Priserne paa de til Klæde=Fabrikationen udfordrende vigtigste Materialier, som de vare for Krigen, og saaledes som de nu ere, gjøre sig en nogenlunde tydelig denne til Forestilling. koste altsaa Følgende Mate i Aaret i Aaret. mere nu end prialier kostede før Krigen. Uld dem. 20 s. Pd. 5 Rd. Pd. 12 Brunspaan, 100 sk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-23
GuultræKrap 3 Rd. SumaVitriol. Galæbler, Vinsteen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-23
Blaasteen, 24918 Td., 10 Td. 9. Allun. Fal Jndigo. Pd. 60 Pd. 20. -Et Stykke Klæde. at valke Heraf kan erfares, at Materialierne ere stegne omtrent 16 Gange høiere end de vare før Krigen; Arbeidslønnen er forhøiet 8 a 12 Gange; Kapitalen, som udfordres til Værkets Drivt, Vedligeholdelse og Anskaffelse af kostbare Maskiner og Jnventarium, overordentlig større, og foruden hvad det betydelige Locale til frie Bolig, Varme m.v. for Arbeiderne og deres Familier, koster at vedligeholde, falder alle deraf svarende Skatter og Udgivter Fabrikeieren allene til Byrde. - Den med Fabrikationsfaget ubekiendte Mand studser vel over at Fabrikanten forlanger 20 a 24 Rdlr. D. C. for 1 Alen 8 Qvarteers Klæde, som for Krigen kostede 18 a 20 Mark, og kalder Prisen opskruet, men betænker ikke at skjøndt Fabrikanten faaer 6 til Gange meere for sit Klæde, naar han maa betale Materialierne 15 til 16 Gange dyrere end tilforn, bliver hans Fordeel dog langt mindre nu end for Krigen, medens hans Risico er ulige større. Det er derfor mere end sandsynligt, at dersom Materialier og Arbeidsløn vedblive at stige i et, uligere Forhold med Klædepriserne, vil Fabrikanten, som bestræber sig for at levere fuldkomne og gode Vare, og hidtil ikkuns har taget det Virkedes Fuldkommenhed, ikke Materialiernes eller Arbeidslønnens Kostbarhed, i Betragtning, blive nødsaget til at indskrænke samme, og Fabrikationen vil da igjen blive hvad den før var, men aldrig hvad den burde og kunde blive, og denne Jndustriegreen ligesaa hastig som den hævede sig, igjen falde tilbagtil sin forrige Ubetydelighed; thi der behøves ingen Forudvidenhed til at indsee, at den, der har lært at bruge sine Penge med Fordeel, vil drage sig ud af en Entreprise, som, skjøndt nyttig for Staten, bringer Foretageren Tab isteden for Fordeel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-23
Den, som upartisk vil eftertænke forestaaende, vil let lade sig overbevise om at han feiler, naar han anseer Fabrikantens Fordeel at være overdreven; han vil tillige indrømme den større Fabrikant den Fortjeneste, at han ikke blot virker for sig selv, men at han - ved at vove sin Formue, ja selv ved at opofre al sin erhvervede Fordeel til at udvide og end mere fuldkommen gjøre sine Produkter, som fordrer hans hele Opmærksomhed, og sielden tillader ham en rolig Time, fremmer tyttig Virksomhed, og saaledes befordrer Statens sande Fordeel – og som billigtænkende vil han da ansee Fabrikanten berettiget til at vente en Fordeel af sin Virksomhed, som ikke blot er tilstrækkelig til hans og Families Underholdning, men som tillige kan opmuntre ham til ved fortsat Stræben at opnaae den høieste Grad af Fuldkommenhed i sit Fag.