Viborger Samler, 1816-05-04
Hver god og tænkende Danneborger erkjender Kongelig Skuespiller og Dannebrogsmand H. C. Knudsens Død som et sandt Nationaltab. Hans Liv var helliget Fædrenelandet; hans tidlige Død blev Følgen af Anspændelser, som hans varme Fædrelandskjerlighed opflammede ham til at underkaste sig. Fædrelandet har herved paadraget sig den hellige Forpligtelse, at antage sig hans Efterladte. Vor milde Konge har allernaadigst, paa Grund af den Afdødes Fortjenester, som nidkjær Patriot, bevilget Enken en aarlig Benefice paa det Kongelige Theater. Men de kun en liden Deel af det danske Publikum derved kan finde Leilighed til at yde sin Andeel til dette offentlige Anliggende, og vist mange Flere, ogsaa udenfor Hovedstaden, ønske sig deelagtige deri, saa troe Undertegnede at opfylde mange Medborgeres Ønske, det vi herved yttre vor Formening om den, efter vor Overbeviisning, bedste og meest passende Maade, hvorpaa et Sammenskud for denne værdige Familie kunde bevirkes, saaledes at alle Fædrelandets Jndvaanere, der bevare taknemmelig Erindring og Knudsens Værd som Patriot, kunde medvirke dertil. At samle et aarligt Bidrag til Familiens Understøtning, vilde deels synes mindre svarende til den Skaansel, der skyldes den Afdødes Værd og Familie ens Ærefølelse, deels vilde det ikke forud kunde beregnes, hvilke Formindskninger i den aarlige Sum den efterhaanden ved de Bidragendes Død, tilstødende Vandheld m.m., maatte finde Sted. Det forekommer derfor Undertegnede ønskeligere, at enhver, der besidder Villie forenet med Evne, engang for alle vilde tilskyde sin, større eller ringere Andeel, og den saaledes samlede Sum da blev foranstaltetfrugteringende paa en saa sikker og fordeelagtig Maade som muligt. Renterne af saadan Kapital maatte da tilfalde Knudsens Efterladte, saalænge deels hans Enke og hans Søster leve ugifte, deels nogen af hans Børn endnu maatte befindes trængende dertil. Naar i Tiden ingen af disse Personer længere kan nyde Frugten af saadan deres Medborgeres Skjønsomhed maatte Kapitalens Revenuer, paa en siden nærmere bestemmende Maade, under offentlig Autoritet vedblive som veldædig og urokkelig Stiftelse at udbetales til Efterladte efter andre afdøde fortjente Danneborgere. Dersom disse Yttringer finde Bifald, da ere Undertegnede villige til at modtage og samle Bidragene, for hvis Beløb og Anvendelse til sin Tid skal vorde aflagt Regnskab. Vi slutte med den bemærkning, at vi ved denne Plan ikke indbyde Medborgere til at lønne Knudsens Kunst og hans Værd som Kunstner, men til at stifte et Mindemærke om, at hans Fortjenester af Fædrelandet og Menneskeheden paaskjønnes. J Kunstnerværd vil han finde sine Lige; men hvad han, uformuende, ringe af Herkomst og Stand, efter Hjertets frie Drift, i en Række af 15 Aar har udrettet for Medborgere og til at afbetale Fædrelandets Gjeld til fine Forsvarere - deri søger Danmark, ja Verden forgjæves hans Lige. Lader os da, hver efter sin Evne, glædeligen samvirke til at godtgjøre, at Danske for staae at sætte Priis paa, hvad Knudsen var, Lader os, som Pant derpaa, tilveiebringe et Fond, hvorved hans Efterladte kunne nyde samme Forforg, som han ilive selv saa velvillig beviiste dem, og hvor vel i Tiden, naar Disse ikke mere trænge dertil, kan beredes andre, for det almindelige Bedste nidkjære, Borgere den Beroligelse i deres Dødsstund, at Fædrelandet overtager de Forsørgerpligter, fra hvis Opfyldelse et høiere Vink bortkalder dem, Kjøbenhavn, den 6 April 1816. M. F. Liebenberg. M. J. Thermoes. Pederhvitfeltstræde No. 106. Kultorvet Nr. 136. P. Wedersøe. And. Nielsen. Nyhavn No. 16. Nyhavn No. 35.