Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-10-10
Af Kiøbenhavnsposten No. 219 sees den Yttring "at det var ønskeligt at Hoveriet med en for Bonden billig Erstatning maatte blive betaget Godseieren, hvilket enhver Rettænkende kunde ønske." - Hertil maae vi bemærke, at ligesaavel som Godseieren skal give Bonden fuld Erstatning naar han tager Jord fra ham til Skov, i dennes Jndfæstning Hoverie og Landgilde, fordi Bonden ellers tabte af det som tilkom ham efter den indgaaede Kontrakt; ligesaavel burde vel Godseieren have fuld Erstatning for hans Hoverie, der i Kontrakten med Bonden var betinget og dette burde ei aftvinges ham paa nogen Maade, men da Godset saavelsom Hovedgaarden, er hans lovlige i Loven begrundede Eiendom(hvorom dog vel Jngen mere kan tvivle, saa bør det overlades til hans frie Villie, og ifølge Lovens 2, som siger, at enhver Kontrakt, som ei strider imod Lov og Ærbarhed, bør staae, kan vel ei den af Bonden frivilligen indgaaede Kontrakt brydes, fordi det kunde være godt for Bonden, at der tildeeltes ham herved Noget af Godseirens Eiendom, og billighed kan vist et tale for at Godseieren endnu mere skal indskrænkes, fordi han, begrundet paa de Rettigheder, Fortidens Jnstitutioner gave ham, da var bleven det i sin Eiendoms frie Brug, og endnu fra den Tid er det, uagtet bemeldte Jnstitutioner, som vare til hans Fordeel, længst ere hævede. Desuden kan en Godseier ei, uden at maatte udparcellere sit Gods, uden alt for stort Tab undvære Arbeide in natura, og følgelig, som alt forhen bemærket, ei undvære andet af Hoveriet end til Nød Pløiningen, Saaeningen og Harvningen, men for alt det Andet, især for Hielpen i Høsten, kan ingen Erstatning bestemmes, og Bonden hverken kan eller vil give fuld Erstatning for samme, ei heller et heelt Godses Bønder blive enige herom, ei heller vil Godseieren kunde gives Sikkerhed for en saadan Erstatning. Den bedste Maalestok for Hoveriets Værd (hvad det nu er, nemlig bestemt Arbeide istedetfor Pengeafgivt af Gaarden) for Godseieren og den Godtgiørelse han burde have for samme, vilde være at spørge hver Bonde i de forskiellige Egne hvad han vilde have i Penge for Gang= og Spand=Dage i Høsten og uden for Høsten, samt i Pløie= og Saa=Tiden, samt forat kiøre Giødning ud, kiøre Reiser med Korn og Fedevarer til Kiøbstaden, 3 a 4 Mile, og man vil vist derved komme det rigtige Resultat nærmest, og lære at indsee, at Beregningen i Dagen i Marts dette Aar (som Svar paa No. 25, 26, optaget af Lollands og Falsters Stifts=Tidende, betitlet "Hoveriefriehed") ei var for høi, i hvor meget man endog indvendte derimod, dog uden at møde med de belovede Grunde. Kun naar man eensidig og samvittighedsløst vil afgiøre Sagen og frarøve den ene Stand sin lovlige Eiendom for at berige den anden (som Jngen bør og ingen honet Mand eller sand Rettænkende kan ville, kan Saadant let afgiøres ved en Kommissions Kiendelse, men her er et andet Forhold imellem Bonden og Godseieren i en frie Kontrakt, end imellem Kirkeeieren og Tiendeyderen, hvor den Første (som i Almindelighed var Godseier) tabte ei alene Foderet og fik det Mindst muelige ansat i Korn efter Kapitulstaxten; men det blev ved den faste Akkord giort umueligt, at hans Jntrader ved Agerdyrkningens og Oplysningens Fremme, kunde stige, da derimod den seneste Kancellieresolution i denne Anledning beviser, at Kerkeeieren kan faae forøgede Udgivter, han aldrig kunde giøre Regning paa, da han kiøbte Kirken, da denne viser, at det ei er nok at Kirken holdes i den Stand, hvori den oprindeligen var, thi ved Tiendebestemmelserne ere Jndkomsterne nedsatte til Noget fast, imedens Udgivterne efter bemeldte Kancellieresolution ere uberegnelige. Ved iøvrigt at henvise til Alt hvad der er skrevet i denne Sag, see Dagen for Marts d. A. og No. 291 294 forrige Aar, og Svarene som den foreslaaede Reformation i No. 16, i Kiøbenhavnsposten har foranlediget, nemlig om Hoveriet i No. 164, Bemærkninger til No. 161 i No. 178 § 179, Giensvar paa samme i No. 185 & 186, Svaret i Dagen og flere Aviser, deels herpaa, deels paa Adelens Jntelligents og Ret til jus proponendi, som blev angrebet i Kiøbenhavnsposten No. 175 §. 17. samt tidligere i Vest-Siellandske Avis No. 10 af 3die Februar 1855, samt Kiøbenhavnsposten No. 219 d. A.; endvidere den nu iblandt Publikum udbredte Brochure af Niels Mortensens Levnet, som er giendrevet aldeles i Aarhuus Stifts-Avis No. 145-145 d. A., ved at henvise til alt dette sige vi, sees det vist at Godseierens Stilling til Bonden er høist difficil for ham, og at han har megen Vanskelighed ved at faae Ret over Bonden, og faaer det næsten aldrig uden Tab (som i Giensvaret i Kiøbenhavnsposten No. 185 § 186 tydeligen er viis og i Sagen mod Niels Mortensen beviist.) Det synes desuden forbausende, at bemeldte Niels Mortensen ustraffet blot fordi han er Bonde, især paa en Tid hvor man tager saa megen Notits af Sligt) saaledes kan attaquere saavel Godseier som Embedsmand og injuriere disse, samt at den som skriver for ham kan undgaae Tiltale.