Berlingske Tidende, 1836-12-31
J dette Blad Nr. 285 har Herr Landvæsenscommissair Richelsen yttret, at han ved sine Efterretninger for Landmænd for en Deel haaber at erstatte det Savn, Danmarks Landmænd hidtil har maattet bøde haardt for, især hvad som angaaer de nyere Fremskridt og Forbedringer i den veterinaire Deel af Landoeconomien, af hvilke han blot vil udpege Faareavlen, der hos os endnu den Dag i Dag almindelig behandles efter gammel Slendrian, hvorved Danmarks Landmænd ere gaaede tabte af Millioner, at mangen Familie i Jyllands magre Egne vilde have været forskaanet for at gaae fra Arne og Hjem, naar hos os f. Ex. Faareavlen var bleven fremmet samtidig med Naboernes; at vi i Skæfervæsenet ere over 30 Aar tilbage mod Naboerne, og at denne beklagelsesværdige Standpunkt ingenlunde hidrører fra at danske Landmendmeer mangle Evne til at udføre det samme, som Udlandets, eller at gjøre det endnu bedre, men at Aarsagen hidtil ene er at søge i en endog aldeles Mangel paa Lejlighed til her i Landet at kunne erhverve sig de til slige Fremskridt absolut fornødne Kundskaber; at medens Naboerne forbi vore Havne føre Producter, der give dem Velstand, høre vi tale om disse Productioner, som Underværker, *) At Udenlandsreiser ere særdeles nyttige, naar Den, som foretager samme, har et godt Fundament, at svaar paa lager i Sagens Natur, hvorimod den Reisende ellers let vender hjem med forskrurde Jdeer, og ved en noget levende Phantaske sætter Reisen over Kundskaberne. hvorhos vi fra Mænd, der skulle være af Faget, erholde, istedetfor Belærelse, kun Tvivl og Forundring, o. s. v. lagtet jeg anseer Maaden, hvorpaa disse Yttringer ere fremsatte, for upassende, isærdeleshed for Herr Landvæsenscommissair Gustav Michelsen, hvis Competence til at dømme herom endnu langtfra ikke er godtgjort, vilde det dog aldrig være faldet mig ind, at tage videre Hensyn dertil, ligesaalidt som til flere af Herr Landvæsenscommissairens senere Yttringer, saafremt han ikke i Nr. 305 af denne Tidende tillige havde sagt der er ingensinde ved Veterinairskolen eller her i Landet, mig vitterligt, læst om Faareavl, (ligesaalidt som om Hesteavl, Qvægavl eller Dyrenes Sundhedspicie) – og hvor aner ikke Grunden dertil. Denne Yttring er rigtignok sagt med en Reservation mig vitterligt, men Hr. Landvæsenscommissairen har vist ikke desmindre fremsat den imod sit bedre Vidende, thi jeg tvivler intet Øjeblik paa, at det er ham bekjendt, at jeg i mine private Forelæsninger hver Vinter ikke blot gjennemgaaer disse Grene af Veterinairsaget, men ogsaa alle øvrige i Faget, som henhøre til den dannede Landmands Sphære. Skulde det være Dem, Hr. Landvæsenscommissair, ubekjendt, at jeg i Vinterhalvaaret 1/2 133 1/2 havde den Fornøielse at tælle Deres Hr. Broder blandt mine Tilhørere ved disse Forelæsninger og skulde De ikke nu og da have talt med denne over det Foredragne, som staaer i saa nøje Forbindelse med de Æmner, hvormed De beskjæftiger Dem, burde De, som er saa nøje bevandret i den nyere Liieratur, dog i det mindste have vidst det af Subscriptionsplanen til min Haandbog i Veterinairvidenskaben, udarbejdet med stadigt Hensyn til Landoeconomien, af hvilken De endog selv var saa god at uddeele nogle Exemplarer, og som desuden findes aftrykt i danske Tidsskrifter, ja endog i et landoeconomisk, og fornemmelig af selve Værket, hvis 1ste Deel derefter allerede udkom forrige Sommer, hvorom jeg siden skal tilføje noget yderligere. Støttende mig herpaa, troer jeg at kunne paastaae, at Hr. Landvæsenscommissairen vel veed, eller i det mindste burde vide, at vi ingenlunde staae saa langt tilbage i dette Punct, som De beskylder os for, og at der aldeles ingen saadan Mangel hidtil fandtes, eller findes paa Lejlighed til, her i Landet at kunne erhverve sig de til de paapegede Fremskridt absolut fornødne Kundskaber. Rimeligviis vil De indvende herimod, at disse Forelæsninger holdes for Betaling. Hvad dette imidlertid angaaer, finder jeg mig beføjet til at bemærke, saavel at Hr. Landvæsenscommissairen uden nogen Modification har paastaaet, at der er aldeles Mangel paa Leilighed til at forskaffe sig Kundskaber i de af ham anførte Grene af Veterinairsaget, som og at de tildeels allerede forlængst ere foredragne offentlig ved Veterinairskolen, hvorover Hr. Professor Viborg har erklæret sig i "Dagen" Nr. 309. Jøvrigt har jeg stedse med Fornøielse tilladt de Herrer, som manglede Evne til at betale, frit at bivaane disse Forelæsninger, i hvilke jeg søger efter en af mig lagt Plan at udbrede almeennyttige, grundede Kundskaber i Veterinairfaget, og ved hvilke Mænd, især af den dannede Klasse, som ej gjøre dette til deres Hovedstudium, sikkres mod blindthen at troe, hvad der fortælles, saavel i originale, som oversatte Meddelelser, f. Ex. Baron Malzahns ved Hr. Landvæsenscommissairen meddeelte Relation om Harespat (see denne Tidende Nr. 295),der burde have været ledsaget af oplysende bemærkninger, da den, i den fremsatte Skikkelse, ikke alene røber aldeles Mangel paa Bekjendtskab med Haseledenes Anatomie, Physiologie og Pathologie, men endog, naar Landmændene uden videre troede derpaa, vilde mislede dem ved Bedømmelse af Hestens Ydre. Jeg tiltroer endog Hr. Landvæsenscommissairen saa mange Kundskaber i Veterinairsaget, at han blot har forglemt at udtale sig nærmere herover, ligesom og at han snart vil underkaste denne Sag en grundig Undersøgelse.