Norske Intelligenssedler, 1793-05-08
Hermed følger et Tillæg fra S. T. Hr. Doctor Møller og et Tillæg fra Skoemagerlauget i Christiania. Tillæg til Jntelligenz-Sedlen No. 19. et som jeg ikke formodede, eller vidste, da jeg sendte mit sidste til Christiania, nemlig, at nogen Normand skulle have gjort Jndvendinger imod et Academies Anlæg i Norge, det erfarede jeg strax virkeligen at være skeet: Den lærde og fortienstfulde Hr. Doctor Treschow har derimod anført nogle Grunde, som han har anseet for vigtige nok, til deraf at drage denne for Norge høistvigtige Slutning at et Universitet for Norges nærværende Forfatning ej er nogen passende Stiftelse. Jeg vil allene over disse Grunde, tillade mig selv nogle faa og korte Anmærkninger, da de venteligen af andre vil blive tagne under en nøjere Prøve og Undersøgelse. For at komme til en for Norge saa sørgelig Slutning har denne Lærde, iblandt saa mange sande og smukke Ting, som han har skrevet herom, ogsaa, tvertimod hans bekiendte blide og elskværdige Character, kastet et og andet mørkt og uheldigt Penselstrøg til Norges saavel physiske som moralske Skilderie, Norge giøres i hans Tanker næsten lige med en Ørk, og det befolkes for det meste med uvidende Mennesker, som har hverken Skiønsomhed eller Agtelse for Videnskaber og Videnskabers Mænd rer. Et saa urigtigt Begreb om Norge, som han selv i Grunden aldrig har havt, men som følger umiddelbar af hans Udladelser, vil snart forsvinde ved et meere lignende Malerie af Norges Yndigheder, og hver en tilsyneladende Uorden selv blive til Yndighed. - Ved at see vore Bøder og Huuse opfyldte næsten med alt det, som de øvrige Verdens Deele frembringer til Mættelse for Luxus og Pragt: - og endeligen ved en sandfærdig Beretning om den sande Agtelse, som Videnskaber og Videnskabsmænd nyder overalt i Norge, naar disse sidste nemlig er af en anstændig og behagelig Character, og uden den ville de, al deres Lærdom uagtet, vel hos ethvert Folkeslag under Solen haver liden selskabelig Glæde at vente: ja den velfortiente udmærkede Agtelse, som Hr. Forfatteren nyder i sin Kreds, vil kunne overbevise ham om, hvor ubilligen han i den Henseende klager over Nordmændene. Norge har ingen Paladser, Lystslotte, Parker &c: og derfor kan intet Academie trives der. Maa da disse Ting nødvendigen omringe dette, for at det kan blive ret til Nytte, og hvor mange Academier i Europa omringes vel deraf, Gottingen for Hvad Trang har grundige academiske Videnskaber til saadan Øjenpragt? Altid har man troet, at jo mindre Adspredelser der findes ved enhver Læreanstalt, jo bedre var det. Vee den unge Lærde, der skal hente sin Lyst og Drivt til Studeringer fra Paladser, Lystslotte og Dyrehauger! - Disse Ting lokker Fremmede derhen vil Hr. Forfatteren sige: men ville et Academie i Norge blive mindre nyttig for Nordmænd, om ingen Fremmede, kom til det - og dog kan Norge have Siældenheder, der tilligemed Frietagelse fra Adspredelser og Udsvævelser, og ved brave og lærde Mænd, kunne lokke Fremmede herhid Norge er et haardt Clima, dets Flora lider af Rimfrost og dets Kornsæd af for tidlig Nattekulde - Den norske Flora er skabt for Landets Kuld, og den lider slet intet derved. - Kornsæden lider ofte i den nordlige Deel af Norge af tidlig Nattefrost; men hvad Jndflydelse kan dette vel have i et Universitets Anlæg og Videnskabernes Dyrkelse? – Vist nok maae Norge have Tilførsel af fremmede Kornvare, om det da faaer den for nogle Snese Mennesker meer eller mindre, siger vel i det heele intet. Den norske Kulde kan afskrække lærde Mænd for at søge Lærestole der - men hvorfor skulle den afskrække en halv Snees lærde Mænd derfra, mere end det afskrækker, nogle Hundrede brave Embedsmænd, som med Glæde søge og modtage Levebrød i No. lad ikkun Professorernes Løn blive til anstændig Udkomme, og de vil i Hundredetal søge om at ansættes der. - Endeligen er denne Forhindring grundet i Norges Natur, skulle den bortryddes, før dette Rige tænker paa et Academie, saa maae det aldrig tænke derpaa. Et begyndende Universitet i Norge har ikke de levende og døde Forraadshuse for Videnskaberne, som de ældre har, men mon disse ikke i deres Begyndelse har været i lige Tilfælde med et begyndende i Norge. - Hvad Umuelighed er deri, at det, ligesom hine, kan gaae en større Grad af Fuldkommenhed imøde, fordi det ikke paa engang kan blive alt det de ere, derfor maa det aldrig begynde at være tilDen ærefulde Kappelyst, som ansees for saa nødvendig til Lærdoms Fremme, vilikke finde Sted ved et norsk Academie, hverken hos Lærerne eller de Studerende. En Lærds sande Kappelyst er ikke med de saa der findes i hans Cirkel, den er med alle Lærde i Europa, og jeg indseer ikke hvorfor den ikke kunne findes saavel ved et Academie i Norge, som ved et i Edingborg, Petersborg eller Upsal - og dog bør Kappelyst og Parade aldrig være Hoved Drivehiulet for Mænd, som kiender og føler sine Pligter. Læreren ville herover forfalde til Dovenskab og Magelighed - Denne Forudsætning er ikke til Ære for en Lærd, der kiender sine Pligter, umueligt er det imidlertid ikke, men en lad og efterladen Lærer bliver hastig bekiendt, ei allene i hans Cirkel, men og det hele Land over, og ved den eller de, som faae Overopsigt over Academiet, kan dette snart faae Forandring. Hr. Forfatteren vil ikke, at et Universitet i Norge maae have blot til Hensigt, at Men lad. danne duelige Embedsmænd re: Han vil at det skal giøre berømte Lærde, ham betænke, at af Hundrede, som kommer til Høiskolen i Hovedstaden, har gandske vist de Nie og Halvsemsindstyve ingen anden Hensigt end den, at lære det, som de behøver, for at blive duelige Embedsmænd, og neppe en af hvert Hundrede bliver til en berømt Lærd; det er sandeligen heller ikke, førend den academiske Cursus gandske er forbi, at nogen kan tænke for Alvor paa, at blive en udmerket og berømt Lærd, og dette staaer jo enhver frit hvad enten han har endt et dansk eller norsk academisk Cursus. - Midlerne dertil, som jeg ikke her vil opregne, staae dem begge aabne - Naar det allernaadigst blev fastsat, at et vis forholdsmæssig Antal af dem, som havde endt deres Cursus ved et norsk Academie, fik strax Deel i de Beneficia, som det danske Universitet har at uddele, og hvortil kunne allene anbefales de udmerkede gode Hoveder, som havde viist en sand og oprigtig Lyst og Flid til Studeringer, saa kunne de der danne sig til berømte Lærde, sandeligen langt lettere og bedre end nu kan skee, Sæderne meener Hr. Doctoren ikke ville vinde stort ved et norsk mere end ved det danske Universitet, de fleeste bringe Kundskab og tildeels Forslag paa Udsvævelser med sig fra Skolen." Denne bedrøvelige Sandhed tør man dog haabe, ikke at passe sig paa alle Skoler - Hvorom alting er, kommer det mig langt farligere for, at de sendes til et Sted, hvor ethvert Skridt er ligesom besaaet med Lokkemad, til at bringe denne Forsmag i fuldkommen Udøvelse, end at de sendes til et andet Sted, hvor Anledninger og Snarer ere faa. Enhver Last vinder Herredømme ved Jgientagelse Men deres Sæder forfines i Hovedstaden." - Kan vel være, Men naar man seer vel opdragne unge Mennesker førend de reiser til, og efterat de ere komne tilbage fra Kiøbenhavn, og man fradrager det, som skyldes en modnere Alder, vil man ofte have ondt ved at sige, hvor denne Forsinelse bestaaer: De Ting som nogle af dem bedst veed at tale om, og har god Erfaring i, vil jeg, for at spare deres Beskedenhed, her ikke opregne. J Occonomien meener Hr. Forfat, ligeledes ikke vilde spares meget. Jeg veed det ikke - Dette veed jeg, at en brav Præstemand, som jeg kiender, har ladet tvende bønner fuldføre sin academiske Løbebane, og, med et par Skoleaar i Danmark iberegnet, har den ene kostet ham Sytten og den anden Nitten Hundrede Rigsdaler, og dette ville de neppe have kostet ham ved et norsk Academie - De vare begge stille og skikkelige unge Mennesker, og ere nu begge Præster. Jeg kunne anføre Exempler paa langt større Udgifter, men Exempler ere ei altid passende. - Hvor faae imidlertid ere de Fædre som taaler saadane Udgifter, og hvilken Summa taber ikke Norge aarligen herved? Et nyt Academie i Norge maae ikke strax maale sig med det danske Universitet. J Henseende til rige Jndkomster, som og er det Hr. Forf: meener, gandske vist ikke; men i Hensigt til grundig Lærdom og Underviisning meget snart. De danske Professorer ere ikke udødelige, naar de afgaae, maae deres Sted besættes med Mænd af den almindelige Massa af berømte Lærde. Naar der ikkuns bruges samme Forsigtighed i at forsyne de norske Lærestole, som der anvendes ved at vælge for de Danske, saa kan de strax deri, som dog er Hovedsagen, blive hinanden lige. Den Frygt at et Academie i Norge ville komme til at ligne nogle smaa i Tydskland, og meere skade end gavne Videnskaberne, er ikke vel grundet, og kommer desuden noget for tidlig. Ved de smaa Academier i Tydskland bliver mangen een indskrevet som Academist, som neppe forstaaer sin Donat. - Academiske Ærestitler er tilfals for Penge, efter et Valsprog de skal have accipimus pecuniam, et mittimus afmum in patri am a: Vi tage Pengene, og sender Asenet tilbage i sit Fædreneland - - At ville tænke dette om et norsk Academie, er at vanære det førend det bliver født. - At mangen jammerlig Stymper, i det mindste i Fordums-Tid, kunne komme tilbage fra det bedste Universitet, under Navn af Studeret eller Vellærdt, derpaa behøver vi neppe at hente Exempler fra Tydskland. De fleste ville dog maaskee heller besøge Universitetet i Kiøbenhavn. - De fleste unge Mennesker kommer i saadan Alder fra Skolen, at de meget vel kunne anvende en 3 Aars Tid i deres Fædreneland, for at samle de Kundskaber, som de behøver, for at undergaae de befalede Prøver. Har de da Lyst og Ævne til at besøge det danske Academie, staaer det dem jo frit for, og da ville de med en uendelig langt større Lyst, Flid, Roelighed kunne pleie det Studium de har valgt sig, end naar de først i Hovedstaden, hvor de snart blive mætte, maae samle i deres Hierne, som i en Staaderpose, 6 til 8 forskiællige Videnskaber, som dog alle unægteligen har sin Nytte, saa vist som det er, at alle Videnskaber indbyrdes række hinanden Haanden. - Kiedsommelighed i Hovedstaden, Længsel efter Fædrenelandet a. forhindrer en stor Deel fra, at bringe deres valgte Studium til større Fuldkommenhed, hvilket ikke ville skee, naar de kom derved med nye og fyrig Lyst til af dyrke det Studium, som de ynder, og uden at foruroeliges af ængstelsefulde Tanker, om saa mange forestaaende Examina; Norge ville derved, efter min Formeening, vinde flere grundige Lærde. Den høje Skole- eller Academie-Commission vil ikke forsømme ogsaa at tage Norges Tarv i Overveielse. Hvad Grund har vi til at haabe det i Henseende til et Aca denne i Norge, Os er jo slet intet bekiendt om, at saadan Stiftelses Muelighed og Nye er ogsaa er et Emne som deres Undersøgelse. Men er, eller blev, endog deres Commissidudvidet dertil, saa ville norske Jndbyggeres foral- og Folkekundskab ikke givne deres rin Tanker og Forslag gandske uden Nytte. Det foreslagne Møde er upassende, det har ingen Fuldmagt. Skulle det være upassende for een eller flere Borgere at tænke over eller beraadslaae om det, som de anseefor almeennyttigt, som er almindeligen ønsket, som det er lovligen tilladt, og, man kand lægge til, som det er billigen tilladt at ønske. Selskabet fastsætter intet, beslutter intet; det vil ansøge, bønfalde - - behøves dertil nogen Fuldmagt? Hvor mangen god og almeennyttig Beslutning har ikke Regieringen tagen, fordi veltænkende Borgere har bestræbet sig for at sætte den i et sandt og rigtigt Lys. Vi have Skrive- og Trykkefrihed, den vil oplyse Sagen, og tilsidst giøre sin gode Virkning. - . Meget rigtigt! lad da de mødende Medlemmer giøre deres Betænkninger og Planer offentligen bekiendte, og lad dem i Guds Navn giøre hvad Virkning de kan - Ved flere Lys seer man dog bedre end ved et, endog da, naar de ere smaa. Staten formeenes vel, og uden synderlig Byrde, at kunne bære de Udgifter, som et Universitet, eller andre det lignende Læreanstalter, maatte udfordre." Ypperligt: Hvad kunne være ønskeligere, hvad kunne synes meere billigt, end at en Stiftelse, som har Statens almindelige og stedsvarende Nytte allene til Hensigt, ogsaa blev underholdt af Statens almindelige Jndkomster. Jeg troer ikke at feile, naar jeg paastaaer, at ingen Deel af dem ville blive anvendt, om og til større Nytte, saa dog aldrig til større Glæde og Tilfredshed for et heelt Riges Undersaatter. Jmidlertid kan og bør Folkets gode Villie ikke dadles. Disse ere de ubetydelige Anmærkninger, som Hr. Doctor Treschows Jndvendinger, imod et Universitet i Norge fra mig har foranlediget. Om hans Grunde hos andre vil findes meere vigtige, og erholde bifald, staaer derhen. Synspunkterne kan, al sand Høiagtelse ubeskaaret, være meget ulige, og følgeligen maa de Slutninger, man deraf drager, ogsaa blive det. Overmaade meget var det at ønske, at den Plan, som denne lærde Forfatter har udarbeidet til en forbedret Læreanstalt for Norge, og denne troer han Landet høiligen trænger til, at denne blev offentligen bekiendtgjort, om det endogsaa ikkun var udtogsviis, og dersom den maatte befindes paa en beqvemmere Maade, end et Academie, at kunne afhielpe Norges Trang, saa er der ingen Tvivl om, at man jo ville ønske den antaget. Men skulle dette ikke skee, tør man endnu smigre sig med det glade Haab, at vinde Hr. Doctoren som Medarbeider til en Plan for et norsk Academie, hvortil hans udstrakte og grundige Lærdom giør han saa skikket, at man ikke kan andet end ansee det for et smerteligt Tab, herved at savne ham, og endnu for et langt større Uheld at have ham til Modstander. ved Porsgrund den 24 April 1793. H. Møller.