Almuevennen, 1843-06-07
J en Adresse fra Bjert Sogn udtaltes den alvorligste Protest imod at lægge nogetsomhelst Baand paa den danske Tunge i Stændersalen, og derpaa hedder det: "Hvad den Proposition angaaer, der skal være stillet, om at indlemme Haderslev Amt under Jylland, da forfeiler den ganske sin Virkning paa os. Vi forskrækkes slet ikke herover, thi Jylland er hverken nogen øde Ørken eller et raat Barbari. Vel er Consumtionen ingenlunde et Gode; – men en velordnet Retspleie, Jagtfrihed og Fritagelse for Kopskat og Mølletvang, ere samtlige heller ikke Onder. Vi trøste os iøvrigt ved den Overbeviisning, at den ærede Proponen ligesaa lidt formaaer at incorporere Haderslev Amt under Jylland, som Jylland under Haderslev Amt, og det er os derfor ganske ligegyldigt enten han vil tage sin Proposition tilbage eller ikke. Af de øvrige Adresser og Petitioner fra det nordslesvigske Folk skulle vi endnu kun meddele følgende med 109 anseete Jndvaaneres Underskrifter forsynet Adresse til P. H. Lorenzen, fra hans eget Valgdistrict, Kjøbstaden Sønderborg: "Undertegnede ere underrettede om, hvad der nylig er forefaldet i Stændersalen, og med dyb Bedrøvelse have vi erfaret paa hvilken Maade De er bleven behandlet af Forsamlingens Majoritet. Hvad Deres Fremgangsmaade angaaer, saa føle vi os forpligtede til at tilkjendegive Dem vor Tilfredshed med samme, idet saavel Dansk som Tydsk efter Ret og billighed maa være tilladt i en Forsamling af Mænd, der repræsentere et Land, som vort Hertugdømme Slesvig. De har i enhver Henseende stræbt at opfylde Deres Forpligtelser mod Fædrelandet, og kun tvungen af Modpartiet, ført Kampen for vor Nationalitet i Fælledskab med Deres brave og ligesindede Med colleger. De har, høistærede Hr. Lorenzen, handlet ret i, med al Kraft at have bekæmpet de forkeerte slesvigholsteenske Anskuelser; thi af en Søndersplittelse af vort lille Fædreland saaledes som samme fortiden er og bestaaer og garanteres af hele den civiliserede Verden, kan aldrig fremkomme noget Godt. Kun ved Eenhed og Sammenhold saavelsom ved mulig constitutionelle Garantier vil vor Stat kunne hæve sig til Held og Velsignelse for sine Jndvaanere. At De fuldkommen med os deeler denne vor Anskuelse, vide vi, og leve i det Haab, at De, Hr. Lorenzen, med Deres trofaste Medkæmpere stedse holde fast ved denne politiske Tro. Til Slutning modtage De, høistærede Hr. Lorenzen, Forsikkringen og vor uforandrede Tillid og vor oprigtige Høiagtelse, Den 19de December vare endeel anseete Bønder samlede i Haderslev for at raadslaae om hvorledes de paa en hensigtsmæssig Maade kunde hædre de hjemvendende Deputerede P. H. Lorenzen, Ris Lorenzen og Posselt for det Mod og den Standhaftighed hvormed de havde kjæmpet for deres danske Fædreland mod den store Overmagt. Et af Flere foreslaaet Ridetog af nogle hundrede Bønder, for at modtage og hilse de Deputerede i Hoptrup Kro, fandt størst bifald hos Mange, men Andre indvendte, at Folkesagen vilde bedre fremmes i Stilhed, end ved stærkt iøinefaldende Optog, og man blev da for den Gang enige om, istedetfor dette Tog at tilstille de Deputerede en Hædersbeviisning. Sener besluttede endeel Bønder at ville foranstalte et Festmaaltid til Ære for Lorenzen, men herimod optaarnede sig mange Hindringer; dog, Beslutningen var fattet, og Hindringerne tjente kun til at styrke den. For at faae et passende Locale til en Forsamling af flere Hundrede, Personer henvendte disse Bønder sig til en Vært i Haderslev, med hvem de akkorderede om det Fornødne, men nu gik Rygtet at Politimesteren vilde forbyde Festens Afholdelse, hvilket Rygte dog viste sig at være ugrundet, hvorimod Værten negtede at holde sit Ord, idet han foregav, at hans Vinduer vilde blive ruinerede afPøbelen. Hos den samme Vært har den tydske Klud "Unionen, sit Locale, og man formodede, at det var denne Omstændighed der havde vakt Skrupler hos den ellers ærlige og vakkre Vært. Ligesaa uheldige vare de i at bevæge en anden Vært i samme By til at beværte dem, og kjed af disse Kjævlerier med de Haderslevske Klubværter, var der en Mand i Sommersted, der, ligesom alle Andre paa Landet, vel ingen Plads eiede for en saadan Høitidelighed, men da han havde Plads nok i sit Hjerte, saa nedbrød han sine Vægge og gjorde Plads nok for endeel af sine i Forlegenhed stillede Medbrødre, og Festens Afholdelse bestemtes da til den 21de Februar.