Jyllandsposten, 1840-10-16
(Jndsendt.)¬ Hr. Chr. Bang har i Aarhuus Avis opvartet med en Opsats, som skal være et Svar paa nogle af Jndsenderens i "Jyllandsposten indeholdte Strø=Bemærkninger, og som vi, skjøndt vi finde at det i Regelen, er rigtigst ikke at besvare slige Aandsfostre, dog skulle tillade os med faa Ord at omtale. Naar Hr. Bang begynder sin interessante Artikel med den bemærkning: at det i Regelen vilde medtage for megen Tid, offentlig at tage til Gjenmæle mod de Anker, der saa jevnlig og ofte uden Grund yttre sig (sic.) mod Communalbestyrelsens Handlinger eller Foranstaltninger, isærdeleshed naar saadanne Angreb ere indklædte under Anonymitetens Maske, saa afgiver han selv det meest talende Beviis for Sandheden af sine egne Ord: "at den videnskabelige Dannelse eller andre Egenskaber, som Den, der offentlig vil foredrage Noget, bør være i Besiddelse af, ikke er Alle til Deel (h thi bemeldte Hr. Bangs Foredrag, er, som hele hans Artikel, saa blottet for Logik, at der hører en stor Arrogance og andre Egenskaber til, for en Mand, der ikke bedre forstaaer at føre Pennen, at fremkomme med saa flave Paastande som saadanne, at Jndsenderen har misbrugt Pressen, at vi ere den offentlige Menings selvgjorte Organ, og lignende fornemme Udladelser, som vi forøvrigt gjerne ville spare Hr. Bang Uleiligheden, at bevise; derimod ønskede vi meget, at Hr. B. vilde oplyse saadanne Læsere, der ikke ere tilstrækkelig begavede for at kunne forstaae de Resultater, som han ved sine videnskabelige Undersøgelser er kommen til, hvorfor Besvarelsen af Anker, der yttre sig, isærdeleshed udfordrer saa megen Tid, naar de ere indklædte under Anonymitetens Maske. Saavidt om Formen, hvori Hr. Bang har indklædt sine bemærkninger, og som vi kun af den Grund have omtalt, fordi Hr. B. uden mindste Anledning er fremkommen med sine upassende Udladelser. Hvad den Aand angaaer, som gaaer igjennem Hr. Bangs Artikel, da maae vi meget beklage, at mindre liberale Anskuelser have gjort sig gjældende hos en af Borgere Udvalgt, og vi maae end mere beklage, at en saa vigtig Sag, som Offentliggjørelsen af Borgerrepræsentanternes Forhandlinger ofte i Aarhuus Byes Repræsentanteres Forsamlinger har været under Forhandling, uden at endnu nogen Beslutning er tagen. Det er isandhed en sørgelig Kiendsgierning! Vi skulle nu i al Korthed nærmere tillade os at belyse de vægtige Grunde, som af Hr. B. ere fremførte imod Offentliggjørelsen, og som af den liberale Redacteur af "Touristen, naturligviis ere blevne antagne for fuldgyldige Grunde og, efter at være blevne supplerede med en heel Deel Grunde endnu, skikkede ud i "Touristens" Læserkreds. Hr. Bangs Grunde ere følgende: 1) At Communalanordningen ikke befaler Offentliggjørelsen. 2) At det specielle Eftersyn af Byens offentlige Jndretninger, samt Kæmnerforretningerne, medtage megen Tid for Repræsentanterne, som derfor ikke kunne faae Tid til at besørge en Extract af Forhandlings=Protokollen trykt, hvilken Offentliggjørelse af Hr. B. og Colleger tillige antages, ikke at gavne saa meget som Tilsynet (!). 3) At det er tvivlsomt, om den offentlige Mening er for Sagen. 4) At Offentliggjørelsen er mindre nødvendig, fordi Enhver hidtil har kunne erholde Oplysning om hvad man ønskede, og den 5te Grund er endelig den: at man antager, at der, til offentlig i Trykken at foredrage Noget hører en videnskabelig Dannelse eller andre Egenskaber, som ikke Alle ere i Besiddelse af. - Hvad den første vægtige Grund angaaer, da er den Omstændighed, at Communalanordningen ikke udtrykkelig befaler Offentliggjørelsen (hvilket, som man nu seer, rigtignok kunde have været ret ønskeligt aldeles intet Beviis for, at den ikke er ønskeligt eller at Lovgiveren ikke har anseet den for at være det. J Henseende til den anden Grund, da skulle vi ingenlunde indlade os paa at undersøge, hvad der meest gavner en By, enten Repræsentanternes Tilsyn med de offentlige Indretninger eller Forhandlingernes Offentliggjørelse, da det ene ikke vedkommer det andet. Jndsenderen er selv af den Mening, at ingen næringsdrivende Borger kan eller bør offre for megen Tid fra sine egne Forretninger for at bestride offentlige Bestillinger, og ingen Fornuftig kan forlange, at Repræsentanterne skulle offre den dem for deres egne Forretninger nødvendige Tid for at indlade sig i en unødvendig Vidtløftighed med Hensyn til det Offentlige. Vi antage derfor, at Repræsentanterne, uden at kunne paadrage sig end den mindste Bebreidelse, meget gjerne kunne lønne En tilat bestride Kæmnerforretningerne. Men udaf Forhandlings=Protokollen at uddrage det Væsentligste og det, der kan antages at interessere Borgerne, og befordre det i Trykken, dertil udfordres en saa kort Tid, at Enhver meget godt kan undvære den fra sine egne Forretninger; ja, vi antage, at enhver blot nogenlunde Dannet maa kunne udføre dette Arbeide i et Par Timer maanedlig.