Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-01-18
Nyeste Post-Efterretninger. Der er ingen Engelsk Post ankommen; derimod har man nye Efterretninger fra Frankerige; de melde, at Hertuginden af Orleans er paa Nytaarsdag bleven forløst med en Søn, som paa Kongens befaling er bleven kaldet: Karl, Ferdinand, Ludvig, Philiv, Emanuel, Hertug af Penthievre. (Saa svagt som Haabet om den Bourbonske Linies Vedligeholdelse er, saa rig er derimod den Orleanske paa Descendentere; den nærværende Hertug af Orleans har 7 Børn, hvoraf 4 Prindser. Den Condeske Linie vil ogsaa efter al Formodning uddøe med den nærværende Hertug). - Da Kongen modtog paa denne Dag en Gratulation af det andet Kammer, sagde han: Vi leve i Fred med hele Curopa; men Vi have dog en Fiende at overvinde: Anarchiet. Vor Stilling er ikke udsat for nogen Fare, saalænge jeg kan giøre Regning paa Dem, som De paa mig; man bemærkede, at Kongen talte meest med Hr. Laine og Hertugen af Fizjames, som høre til de Ultras. Da Monster, Kongens Broder, Greven af Artois modtog Nytaarslykønskningen fra en Deputation fra Pairernes Kammer, sagde han den bekiendte Prinds af Eckmugl mange Complimenter i Anledning af hans Yttring i dette Kammer mod Bønskrifter, til deres Fordeel, som have stemt for Ludvig den 16 Død: Min Hr. Marskal, vare Prindsens Ord, det giør mig især lykkelig, at det var Dem, som ved denne Leilighed førte Ordet. – De Ultrarojalistiske Journaler overøse nu Hamborgs Erobrer og Napoleons Krigsminister i de 100 Dage med de største Lovtaler; Marskallen har derpaa havt den 3die Januar en privat Audience hos Kongen. Jmedens man almindelig paastaaer, at Regieringen helder til de Ultras Side, seer man Napoleons fortroelige og hengivneste Hofmand Hertugen af Bessano, og hans høire Arm General Vandamme roeligen at komme tilbage til Frankerige; den første for at nedlade sig i Paris, den anden for at beboe sit Lyststed, hvorledes forklarer man denne Modsigelse af den naturlige Regierings Klogskab, naar der ere Partier i en Stat, at tage sin Gang midt imellem dem, saa at de forblive i Uvished om hvilken Side man vil helde sig til, og med en høi Mandat oversee alt, undtagen det, som Lovene ikke kunne oversee; denne Regierings Viisdom seer man nu beklæde Frankerigs Throne. Hertugen af Rovigos Friekiendelse opvækker imidlertid Forbauselse; han blev i 1815 enstemmig dømt af en nedsat Commission og i 1819 enstemmig friekiendt af en anden og han syntes at have vidst det i Forveien inden han kom til Frankerig; man forklarer dette Særsyn af, at han som den forrige Politiminister, var vidende om formange Hemmeligheder til, at man kunde ønske, at de Memoirer han truede med at ville udgive, skulde komme i Trykken. Storseglbevareren, Ministeren de Serre bliver Dag for Dag meere syg; de nye Constitutionsforslag ligge imidlertid i Dvale, og ingen Forhandling i de Deputeredes Kammer kan finde Jnterresse, saalænge disse ere i Forventning; man underholder derfore Publikum med at fortælle om den hemmelighedsfulde Maade, hvorpaa Debatterne om Takaddressen bleve førte i Kammeret, og som var saa stor, at Greven af Decages selv ikke kunde blive indladt derved, men maatte vente udenfor Forresten tillader man sig at yttre sine Meninger i Frankerige med megen Friehed, saaledes sagde General Foy i Mødet den 30te December, hvori der blev debatteret om en Besværing fra Capitain Duplan over at Æreslegionens Medlemmers Gager vare nedsatte til det Halve: at de ældre Franske Ridderordener, St. Michaels, den HelligAands, og St. Ludvigs vare stiftede af upopulaire Fyrster: han dadlede dertil heftig det Misbrug, som var gjort med Æreslegionen og med Uddeelinger af andre Ordener under den Kongelige Regiering; han gik saavidt, at han bragte den forrige Keiserlige Almagt tilbage Erindringen; hans Tale opvakte stor Allarm, med alt dette gik hans Forslag dog igiennem, at henvise Hr. Duplans Ansøgning til Ministernes alvorligste Prøvelse. – Det er imidlertid noget med ubegrændset, al den Partiskhed og alt det lidenskabelige Væsen, som hersker i Frankerige, og som udtaler sig igiennem de forskiellige Tidsskrifter; hvor dog en uindskrænket Trykkefrihed, som ikke staaer i det mindste under et respectabelt Censur-Collegiums Opsyn, er et tvivlsomt Gode; en Daares Tale, et lidenskabeligt Menneskes Udeladelser kunne giøre mere Skade, end mange udmærkede forstandige Mænds Raad og Betragtninger kunne giøre godt igien; man siger at de løgnagtige og lidenskabelige Udfald og beskyldninger mod de vigtigste Embedsmænd i Staten ikke kunne tilføie disse nogen væsentlig Skade, naar de ved deres Retskaffenhed ere hævede derover, menkunne de ogsaa hæve sig derover, saa have dog disse ivige og fatale Calomnier en skadelig Virkning paa en Nations Sædeligheds Følelse, og paa den Agtelse, den bør vise sine Fore fatte, og de ere modbydelige for hvert tænkende og veldannet Menneske; man seer nu ogsaa, at den Russiske Keiser har forbudt, at de Engelske Aviser maae komme ind i hans Rige, hvori Religions Foragteren Carliles Proces blev forhandlet og Kongen af Preussen har udstædet en Cabinetsordre under 30te December f. A. hvori det hedder: at formedelst de Usandheder, den uværdige Skrivemaade, og den hadefulde Tendenz, hvorved mange Artikler, som angaae den Kongelige Preussiske Stat og dens Bestyrelse udmærke sig i mange udenland ske Tidender, forbydes i alle hans Stater de Aviser, som skrives paa Tydsk i Frankerige og England, saa at de maae hverken komme derind eller passere, derigiennem, og dette Forbud skal tillige gielde alle de Aviser, som udkomme i Kongeriget Nederlandenne, hvad enten de skrives i Landets Sprog eller paa Tydsk eller Fransk. Straffene for Overtrædelsen af dette Forbud ere bestemte. – Man maae ikke undre sig over et saadant Forbud, tillader man et uvornt Menneske at føre Ordet i et anstændigt Selskab, og hvormange deslige føre ikke Ordet i det borgerlige Selskab igiennem saadanne tøilesløse. Blade; hvor ærgerligt er det ikke at læse alle de onskabsfulde beskyldninger, som de indeholde, og som idelig maae giendrives, hvor findes Midlet, til at forebygge Skrivefrihedens Misbrug, uden at tabe dens Fordeele. Mon der kan udtænkes et bedre end et Censur-Collegiums Oprettelse i et Land af uafhængige og agtede Mænd, som med en sikker moralsk Takt kunde revse den lognagtige og lastværdige Tale, og redde og beskierme den frimodige men hæderlige Yttring.