Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-09-14
Ved de Franskes nuværende Konges Philip Ludvig d. 1stes Ankomst, som Konge i Skuespilhuset, opførtes Operaen Den Stumme i Portici, hvorefter Pariser-Marschen af Casimir Delavigne, sat i Musik af bemeldte Operas Componist, Auber, blev affjungen. Den er nu, hvad Marseillaner Marschen var i sin Tid, yndet over hele Frankrig og gjenlyder overalt der, er ogsaa strax, som er naturligt, oversat i tydsk og flere Sprog. Vi meddele her følgende af Hr. Lieutenant Garbrecht forfattede Efterligning: Du franske Folk, du evigbrave! Dig vinker Friheds Purpurskjær; Man trued Du skal være Slave!" Du svared: "Kriger er jeg her Paris, i dine Pantheoner Nu atter Ærens Stemme toner! Fremad, stormer frem! Hist er Seirens Hjem, Gjennem Landser bryder heeltemodigt frem! Med Frihed Seiren kroner. Op slutter Rækken, Brødre, Helte, Kun fremad. – Seirens raske Søn Et Værge bærer ved sit Belte, Der bringer Friheds søde Løn; O Dag, i Frankrigs Pantheoner Kun Ærens stolte Stemme toner Fremad, stormer frem, Hist er Seirens Hjem Gjennem Landser stormer heeltemodigt frem! Med Frihed Seiren kroner. Kartoven Dødens Bud omfatter, Dog - vi faae Styrke i vor Strid, J Kampens Torden blomstrer atter Feltherrer fra den svundne Tid O Dag, i Frankrigs Pantheoner Kun Ærens stolte Stemme toner: Fremad, stormer frem, o. s. v. Hvo fører, hvor Palanger kæmpe, Vel Sønnen did, hvor Døden staaer Det er to Verdners Frihedskæmpe, Vor Lafayette, med sølvgraat Haar! O Dag, i Frankrigs Pantheoner Kun Ærens stolte Stemme toner: Fremad, stormer frem, o. s. v. Tre Farver, hal J til os ile J Himmelbuens lyse Skiær, J Brødres ædle Kamp J smile, Som Solen mellem Skyers Hær, Held, Dag, i Frankrigs Pantheoner Kun Ærens stolte Stemme toner: Fremad, stormer frem, o. s. v. O Krigshelt med trefarvet Fane, Du har dem, Orleans, med Mod Og offter nu, paa Ærens Bane, Med os saa glad dit Hjerteblod; Som engang gjennem Frankrigs Haller, Din Heltestemme atter kaldet: Fremad, stormer frem, o. s. v. Hør Trommens dumpe Sørgetone, De Dødes Høitidstime slaaer, Hver Seierherres Haand skal krone Med Ærens Laurbær deres Baar! Op Templets dybe Røst os kalder Til Gorgens og til Ærens Haller, Sænker Brødre ned! De har vundet Fred, Sjunger rørte, Frankrigs Kjærlighed, Vinder hvofor Frihed falder. Hæld og Danske, at vi med Interesse, men tillige med Rolighed kunne læse Beretninger om Tildragelser hos fremmede Nationer, i Frihedens Anliggender, og at vi derhos kunne sige med den ædle Bastholm, at naar man er saa lykkelig at leve under en landsfaderlig Regjering, som vil Folkets Vel, og befordrer dets Oplysning og Dannelse, saa skal man være fornøiet; (thi bedre faaer man det ikke, især aldrig saaroligt og fredeligt); at den landsfaderlige Regjering er den naturligste; da den svarer bedst til det huslige Livs Indretning; at Enhed i Statsbestyrelsen er ligesaa nødvendig som Eenhed i Verdensbestyrelsen; endelig, at naar en Regjering blot befordrer Oplysning, saa frembringer den en naturlig Opposition mod enhver Misbrug af Magten. Kun mod den Regjering er jeg fjendsk, som vil undertrykke Menneskets aandelige Udvikling, og en fornuftig Skrivefrihed, og som derved forgriber sig paa den menneskelige Naturs Værdighed.