Berlingske Tidende, 1806-02-10
Skrivelse fra Paris, den 29de Januar. Deres Keiserl. Majestæter ankom til Palladset i Tuillerierne den 26de og Aftenen Kl. 10. Keiseren begav sig, strax til sin Moder. En Time efter sin Ankomst arbeidede han allerede med Finantsministeren. Næste Morgen Kl. 6 besaae han de Forskiønnelser, som under hans Fraværelskere skeete i Palladset. Om Aftenen var hele Staven illumineret, men først den 28de, da Keiseren allerede præsiderede i Senatet, blev hans Ankomst forkyndt ved en Artillereselve. J nogle Skuespilhuse bleve Couplets afsiungne til Keiserens Ære. I Gaar modtog Keiseren siddende paa Tronen og omringet af Rigets Store og sin Hofstat, Senatets, Tribunatets, Cassations= og Appellationstribunatets samt det parisiske Municipalitets Lykønskninger. Senatets Præsident sagde i sin Tale: "Sire, Hvilken skiøn Dag for Frankerig er ikke denne, der synes at giengive det Lys og Liv da den forskaffer os Synet af Deres Majestæt, Hvilket skiønt Syn for Senatet, at betragte denne keiserl. Trone, som 600000 Bevæbnede havde smigret sig med at omstyrte, i sin fulde Seiers og Freds Glands, Hvor gierne see vi Dem paa den efter en saa lang Fraværelse, der havde været foruroligende hos enhver anden, end hos Dem. Jmidlertid maae Vi tilstaae, Deres Majestæt har ikke ophørt, at være nærværende i Senatets Skiød. Fra det Øieblik, Deres Majestæt forkyndte os Deres Reise, fulgte alle vore Hierter Dem. Vi delede uophørlig Deres Farer og Besværligheder. Deres ædle Ord, Deres beundringsværdige Handlinger holdt os i 4 Maaneder i en uafbrudt Fortryllelse. Med Soldaten gik vi fra Seier til Seier, med Huusfaderen høitideligholdt vi et lykkeligt og glimrende Givtermaal. Hvor ivrig ønskedes ikke Deres Hiemkomst efter alle disse Underværker, Med hvilken eensstemmig Bestræbelse vilde ikke Hovedstadens Folkemængde med Senatet have styrtet sig vor Keiser og Helt imøde, dersom Tiden havde tilladt Dem, at opfylde vore Ønsker, eller dersom Deres Opofrelse for den offentlige Tieneste ikke havde gjort det til Pligt for Dem, at udmærke Deres Ankomst ved at holde Deres Conseil. Det er et characteristisk Træk i Deres Tænkemaade. At regiere er at glemme sig selv og leve for andre. Af Sire, Stands denne utrættelige Handling een Dag. Alles Øine ere begierlige efter at see Napoleon den Store, Alles Hierter ere aabne for ham. Den franske Nation er stolt af sin Monark. Behag altsaa, Sire, at modtage vore Lykønskninger, vore Følelser og Hylding; behag, o bedste ædle Første, at modtage den Beundrings og Ærefrygts Tribut, Senatet bringer Dem in Corpore. Tillad, at vi fuldbyrde Senatets Decret ved høitidelig at give Frankerigs befrier Navn af den Store, som Folkets Røst, der her er Guds Røst, foreskriver os, at tillægge Dem. Vi tilføie det almindelige Ønske, der blevet National=Lov i Frankerig, der udgyder sig af alle Hierter og er paa alle Læber: Leve Napoleon den Store!" - Keiseren sagde sit Svar til Senatet: Han takkede for Præsidentens yttrede Tænkemaade; han satte sin eneste Hæder i at befæste Frankerigs Skjebne saaledes, at det i den fierneste Tidspunkt stedse kunde kiendes paa den eneste Benævnelse: den store Nation." - sit Svar til Tribunatet sagde Keiseren: "Han ønskede, man først vilde erindre det Gode, der var skeet i de sidste Maaneder, i det Øieblik, da hans Armee kom tilbage til Frankerig, paa det at hans Soldater da kunde modtages som Børn, der ere deres Familiers Hæder og Ære, paa nærværende Tid maatte man blot sysselsætte sig med at giøre Lovgivningen fuldkomnere, fordi gode Love ere den varigste Aarsag til Nationernes Lykke." - Keiseren sagde til Municipalitetet: "Han kiendte fuldkommen den Hengivenhed Jndbyggerne i hans gode Stad Paris havde for hans Person; han havde følet, at de ikke kunde forhøihans Mening derom ved deres Glædesbeviisninger; men dersom Skjebnen havde været hans Vaaben ugunstig, vilde han have holdt et høitideligt Indtog, paa det at hans Fiender af det lydelige Frydeskrig og af den Mængde Franske, der vilde have trængt sig omkring hans Person, kunde have seer de Hielpemidler, han vilde have fundet i sine i dersaatters Kierlighed; men da han var kommet seierriig indage, havde han fulgt sit Hiertes Tilskyndelse og ilet til sit Pallads, for uopholdelig at sysselsætte sig med sine Undersaatters vigtigste Jnteresse. - Alle disse Corps bleve derpaa førte til Keiserinden, der var omringet af sin hele Holstat.