Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-05-02
Nyheder fra Udlandet. Frankrige. Privatbreve herfra skildre Frankrigs Tilstand som høist betænkelig og faretruende. Tildragelserne i Lyon havde, ifølge samme, en aldeles afgjort republikansk Caracteer, og Sagen er ligesaa lidet endt her som i Belgien. Men ikke allene i Lyon, selv i mange Stæder af det sydøstlige Frankrig er denne Bevægelse mærkelig, og det stadfæstes nu, hvad man allerede længe har talet om at det republikanske Partie er kommet tilbage fra sin tidligere Anskuelse: "at ansee Paris som Hovedpunktet, og at det nu fornemmeligen har henvendt sin Opmærksomhed til Provindserne og de ringere Klasser. Alle Urolighedsudbrud have hidtil blot været Forsøg, anstillede for at erfare, hvorvidt Militairet indtil dette Øieblik er bearbeidet for at gjøre fælleds Sag med Jnsurgenterne; de ville vorde gjentagne paa forskjellige Steder og til forskjellige Tider; de ville mislykkes saalænge indtil den bevæbnede Magt paa et eller andet Sted træder over til dem, og disse Bevægelsers Anførere derved føle sig stærke nok til at træde frem af deres Skjul og formeligen proklamere Republiken. Da først begynder den afgjørende Kamp i Frankrige, og hvo vil kunne forudsige, til hvilken Side Seiren vil hælde i det af Partier sønderrevne Land. "Disse Forhold hedder det i en Artikel fra Frankfurt, gjøre i høi Grad Fordring paa de øvrige europæiske Regjeringers Opmærksomhed, men fremfoalle maa de tydske ombyggeligen iagttage dem, og fast Forening være rustede mod slige Omskiftelses Tilfælde. Det republikanske Parties Seier i Frankrig vil upaatvivleligen have til Følge, at det vil gjøre Forsøg paa endvidere at udbrede sine Principier, ikke blot i Propagandens Aand : i Stilhed, men med aabenbar Magt, og i det mindste at gjen erobre de tydske Rhinprovindser. Ministerkongressen, i Wien er derfor meget opmærksom paa denne vigtige Gjenstand." Afvæbningerne og Fængslingerne fortsættes, og Kavalleriedetaschementer gjennemstreifede Landet for at gjøre Jagt efter de Flygtende. Omkring Lyon concentreres en betydelig Troppemasse, man siger 40,000 Mand, som for Størstedelen skulle ligge i Leir udenfor Staden, saalænge indtil man finder det gandske roligt derinde, og Begivenhederne i Schweitz og Jtalien have viist hvad de ville blive til. Man frygter især for nye Uroligheder naar de Fangne skulle transporteres fra Lyon og andre Provindstæder til Paris for at dømmes. General Anmar, som kommanderer i Lyon, havde udstædt følgende Bulletin til sine Tropper: "Dagene den 11te og 12te April vare smertefulde, men de have havt store Resultater Oprøret herskede baade i Staden selv og Forstæderne. Vore Kommunicationer vare afskjaarne. Rebellerne joges fra Gade til Gade, fra Huus til Huus, Franciskanernes Kirke var deres sidste Forskandsning. Mangfoldige bleve dræbte, saarede eller fangne. Resten undveeg under Forklædninger. Soldater, uværdige dette Navn, paa deres Vei til Straffekompagnierne i Algier, ankom i Nærheden af Lyon i det Øieblik Oprøret gik for sig, og sloge sig til Jnsurgenterne, som de ophidsede til de straf værdigste Excesser. Men angrebne med Bajonetten bleve de paa alle Punkter overvældede, nedsablede eller fordrevne. Soldater, Denne grusomme Kamp, Frankrigs Fortvivlelse, er tilendebragt. J have opfyldt en smertelig Pligt; Prisen derfor er vort Fædrelands Rolighed og Velfærd. Kongen skjænker Eders Færd sit bifald. J kunne gjøre Regning paa hans Erkjendtlighed." Den sidste Proclamation fra Oprørerne udtrykte endnu det Haab, at de vilde faae Hielp udenfra; den var dateret fra den 22de Germinal i Republikens 42de Aar. Ministrene Persil, Barthe, o. fl. kaldtes deri: "Statens Blodigler, som berede Frankrig Slaverie og Skjændsel. - "Ei allene Hovedstaden - hedder det i en Avis: men et stort Strøg af Østfrankrig er endnu i den bølgeformige Bevægelse som mankalder: "Dødninger" efter en Storm, og denne Bevægelse skal, foruden Paris og Lyon, have været fornummet, meer eller mindre stærk, i 53 Stæder, og deriblandt ikke saa af de saakaldte: "gode." Breve som vare komne fra Lyon til Basel anslaae de Dræbtes og Saaredes Antal mellem 10 og 15000. Oprørernes Antal havde i de første Dage været over 30,000, og Troppernes 15,000, hvilke ved de ankomne Forstærkninger var steget til 25,000 Md. Alles Øine ere nu henvendte paa den franske Regjering, for at iagttage, hvorledes den vil benytte sin Seier. Oppositionsbladene vente sig naturligviis ikke meget deraf, og anføre mange haarde Yttringer. En Hr. Breffort, hvis Broder, en Tapetfabrikant, blev uskyldig myrdet i Huset No. 12 i Transnonaingaden, har skrevet en offentlig og djerv Epistel til Kongen, hvori han omstændelig, og som det synes beviislig fremsætter den hele rasende Fremfærd hvorfor 14 uskyldige Mennesker faldt i eet Huus. "Gud bevare mig for at gjøre vore tapre Krigsfolk ansvarlige for hine Mord! siger han: Den store Skyldige som befalte hine Grueligheder maa staae til Ansvar derfor!" Kongen har ladet alle Festligheder paa sin Navnedag, den 1ste Mai, afsige, og ønsket, at alle dertil bestemte Summer maa blive anvendt til de Saaredes og Faldnes Efterladte. Ved Daggry den 21de April ankom til Politipræfecturet 12 Karether med Arrestanter, som vare revne ud af deres Senge. Blandt de mange Hundrede som ere arresterede i Paris, befinder sig ogsaa en Amazone, som havde forsvaret en Barrikade med største Tapperhed.