Aarhuus Stifts-Tidende, 1839-12-19
Paa Grosserer=Societetets Adresse fra Kjøbenhavns Handelstand, der blev oplæst af Generalconsul Tutein, svarte Hs. Majestæt, at det vilde blive Gjenstand for Hans virksomste Bestræbelse, at fremme denne vigtige Næringsvei i Landet, og at ophielpe Hovedstadens Handel. Hs. Majestæts første og væsentligste Omsorg skulde være rettet paa at befæste den størst mulige Orden i Finantserne. Han ansaae dette for en Pligt mod sit Folk. Det maatte være indlysende, at den Jndtægt, som tilflyder Statsgjeldskassen af Tolden i Kjøbenhavn, var af saa stor Vigtighed for denne, at omfattende Forandringer i Toldbestemmelserne ikke uden moden Overveielse kunde foretages. Men det vilde være Hs. Majestæt særdeles magtpaaliggende at bevilge Handelen alle de Lettelser som Omstændighederne tillade, og det vilde være Ham kjært i denne Henseende at modtage Forslag, fra Handelstanden selv; thi - tilføiede Hs. Majestæt – "det er paa de Handlendes Jndsigter jeg i denne vigtige Sag fornemmeligst maa stole." Det borgerlige Militair tiltalte Hs. Majestæt saaledes: "Ligefra Khvns Beleiring, fra den Tid da Frederik den Tredie sagde: "Jeg vil døe i min Rede!" fordi han stolede paa Khvns Borgere, er denne Troskab mod Kongen gaaet i Arv fra mine Forfædre til mig. Min forevigede Forgjænger stolede paa Khvns Borgeres Sindelag. Jeg er selv født i Kjøbenhavn og har altid undet den hvnske Borger for hans Hengivenhed mod Kongen og Kongehuset. Lad denne Følelse stedse findes iblandt Dem, og stol paa min uforanderlige Tillid og Beskyttelse." Livjægercorpset modtog Yttringen af Hs. Majestæts Tilfredshed med den gode Aand, der altid, ligefra dets Oprettelse, har hersket deri, hvorhos Hs. M. beklagede, at Corpsets værdige Chef (Holstein) ved Sygdom forhindredes at være tilstede ved Audientsen. Hs. M. tilkjendegav ligeledes Livcorpset (Studenterne) sin Tilfredshed med den Aand som besjæler det, og tilføiede, at dets Medlemmer, ved at udgaae som Embedsmænd i Staten, maatte udbrede samme Aand, samme Troskab og Hengivenhed for Kongen. Brandcorpset roste Hs. Maj. fordi det saa uforfærdet udsatte sig for Fare og bidrog saa meget til Medborgernes Sikkerhed. Til Infanterie=Regimenterne sagde Hs. Majestæt, at Han stolede paa den Troskab de havde udviist mod den forevigede Konge, og som de nu ogsaa havde lovet ham. Hs. M. anbefalede dem den rette militaire Aand og Bestræbelse for videre Uddannelse, som væsentlig for Armeens Hæder. Til Garden sagde Hs. Majestæt, at den bør være et Mønster for den øvrige Armee. Og til Artilleriet sagde Kongen: "Det er med inderlig Glæde, jeg seer mig omgivet af Artilleriets Officerer, for hvis Kundskaber og Dygtighed jeg altid har næret den største Agtelse. Tilfulde indseer jeg Deres Korps's store Vigtighed, og jeg lover Dem, at dets Vel skal være Gjenstanden for min ivrigste Stræben. Jeg skal Intet forsømme, som kan bringe vort Artilleri til, som det bør, at staae værdigen ved Siden af de bedste Artillerier. Jeg beder Dem bemærke det Beviis paa særdeles Agtelse og Naade, Deres Korps har modtaget, idet jeg af Deres Midte har valgt, en Officeer til min personlige Omgivelse." Til de Jnf. Officerer som gjøre Tjeneste ved Artilleriet, af Mangel paa egne Officerer, sagde Hs. Majestæt: "Jeg er forvisset om, at De, mine Herrer, medens De tjene i Artilleriet, ved særdeles Flid og en god Aand ville søge at vise Dem denne Stilling værdige. Til Marinens Officerer sagde Hs. M. endvidere (see Av. Nr. 203) "Jeg erkjender, at Havet er de Danskes Vei til Roes og Magt; jeg veed, at jeg vil kunne stole paa Dem Alle, dersom Krig skulde hjemsøge vore Kyster, og da ville de store Exempler, som Fædrene efterlode os, lyse for Dem og føre Dem til glimrende Bedrifter. Hvad der staaer i min Magt, det kan De være overbeviist om skal jeg gjøre for at holde den danske Marine i Hævd og Ære. Jeg skal gjøre mit Bedste for, at vedligeholde vor Flaade i sin brugbare Stand, og om muligt forøge den; ogsaa skal jeg drage Omsorg for, at De skulle faae Leilighed til vedbørlig Øvelse, thi ligesom Fædrelandet ikke kan undvære Dem, saaledes vilde jo De ikke kunne svare til Fædrelandets Fordringer, naar De manglede Øvelse, uden hvilken Deres bedste Bestræbelser vilde være forgiæves. Vi ville med forenede Kræfter arbeide til det ophøiede Maal, at hævde Marinens Hæder og Ære.