Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1836-05-19
Der tales og skrives i denne Tid om Geistlighedens Stilling og Vilkaar, og det er ret at man taler og skriver derom, om end ikke Alt, hvad man taler og skriver derom, er ret. Jeg vil for dennegang indskrænke mig til at fremsætte et fromt Ønske, dette nemlig, at Geistligheden maa vorde forskaanet for altfor kunstige Jndberetningschemata. Saaledes have vi til Nytaar 1836 faaet et Schema til Tabeller overÆgtevielser, Fødte og Døde. De som ikke ere bekjendte dermed, ville korse sig, naar vi sige dem, at dette Schema indeholder omtrent halvandet Hundrede Rubriker. At indberette, hvormange der i et Pastorat Aaret igjennem ere vide, fødte og døde, er det simpleste Arbeid af Verden, men naar dette Arbeid skal udstykkes og fordeles i 150 Rubra, kan det blive vanskeligt og kunstigt nok. Erfaringen har viist det. To af mine Embedsbrødre, særdeles duelige Mænd have forsikkret mig, at de have gjort sig det ret suurt med at afkopiere dette Schema, men at de dog have maattet kassere mange mislykkede Forsøg, inden de bragte noget Taaleligt istand. Og nu Udfyldingen af de 150 Rubriker, Hvilket piinligt, for ei at sige umuligt Arbeide, Mig gik det dermed saaledes: J bemeldte Schema findes tre Tabeller over de Døde, nemlig: en over de Døde i hver Maaned, en over de Døde efter Alderen, og en over de Døde efter ægteskabelig Stilling. Disse tre Tabeller have tilsammen 88, skriver otte og fiirsindstyve Rubriker. Det er paa Schemaet udtrykkeligt bemærket, at Summen af de Døde paa alle tre Tabeller skal stemme overeens. Nu havde jeg paa den første Tabel 35 Døde, 4 Dødfødte iberegnede. J Tabellen over de Døde efter Alderen fik jeg ogsaa meget rigtigt 35 Døde, thi skjøndt jeg ikke veed, hvad Alder et dødfødt Barn kan siges at have, saa staaer der udtrykkeligt i Tabellen, at Dødfødte skulle anføres i Aldersrubrikken: under et Aar, og derefter rettede jeg mig. Men i den tredie Tabel kunde jeg ikke faae Summen til at stemme længer; der fik jeg, hvorledes jeg saa vendte og dreiede det, kun 31 Døde. Naturligt, Thi jeg kunde slet ikke beqvemme mig til, at anføre de 4 dødfødte Børn efter deres ægteskabelige Stilling. Gifte kunde jeg dog ikke kalde dem, ugifte kunde jeg ikke heller med fornuftig Grund kalde de Smaavæsner, som aldrig havde seet Verdens Lys; Enkemænd og Enker ikke heller. Da jeg desuden allerede havde opgivet Summen af alle de Døde paa to Tabeller, tænkte jeg, Vedkommende vilde let indsee, hvorfor der paa den Tredie fandtes 4 Døde færre end paa hine, og saa skrev jeg da trøstigt: 31. Men allerede Dagen efter kom det hele møisommelige Værk med Protest tilbage fra Provsten, som forlangte, at det samlede Beløb paa alle 3 Tabeller skulde stemme. Manden havde unægtelig Ret; thi paa Schemaet er dette, som sagt, udtrykkeligt bemærket til Jagttagelse for alle Præster. Men jeg havde dog ogsaa Ret; thi om ufuldbaarne, dødfødte Børns Stilling i det borgerlige Liv, navnligen i Henseende til Ægteskab, forekommer det mig meget betænkeligt, at anføre Noget, og Man maa, efter min Mening, være en ikke ringe Vrøvler, for at kunne sige: "Jgaar kom et Barn til Verden et Par Maaneder for den sædvanlige Tid; det kom dødt til Verden; det var ikke gift." Desaarsag bad jeg Provsten undskylde mig, at jeg ikke kunde skrive Noget, som løb saa stik imod Fornuften. Han tog ogsaa mod denne Raison. Men for en anden Gangs Skyld maae jeg dog ønske, at Geistligheden for Fremtiden maa vorde forskaanet for Schemata, der ere saa kunstige, at de gaae ud over Fornuftens Grændse.