Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-11-23
Den gamle Konge af England har været lidt uroelig i den forrige Maaned; men hans Sind er nu igien bleven meere beroliget; han befinder sig forresten meget vel, rørende vare hans Ord nylig, da han hørte Liigklokken ringe, og man fortalte ham at en riig Kone blev begraven: hun var en Lærredshandlerske, sagde han, hun boede paa et Gadehjørne, hun var en god og from Kone, og opdrog sine Børn i Herrens Frygt; hun er selv gaaet til sin Gud; jeg haaber at skulle snart følge efter hende. – Den 2den November blev Hertugen af Kents, Kongens fierde Søns 49de Fødselsdag celebreret i et Selskab i London, den franske Prinds Hertugen af Orleans, som opholder sig i Engeland med sin Familie, som i et Slags Retirade, var nærværende derved, man udbragte hans Skaal, og priiste ham især for, at han lader sine Børn opdrage i England. Hertugen svarede derpaa; at han vidste ikke bedre at paaskjønne den Lykke, at han lever under de engelske Loves Beskyttelse, og i Forbindelse med nogle af dets meeste udmærkede Borgere, end ved at indpræge sine Børn Grundsætningerne af den engelske Statsforfatning, og en inderlig Hengivenhed for deres Constitutioner og Friheder. (Man optog disse Yttringer med et lydeligt bifald). To Dage efter sagde Kongen af Frankerige, som bekjendt i de Deputeredes Kammer, at han glædede sig ved Haabet om Hertuginden af Berrys Frugtsommelighed, saa at Successionen kunde forblive i den retmæssige Linie; man veed at Kongen af Frankerige har ingen Børn, og at af hans tvende Brodersønner, har Prindsen af Angouleme ingen Børn, faaer nu Hertugen af Berry ikke heller Børn, saa gaaer Thronfølgen over til den orleanske Linie, i Fald ikke en andenGang i Tingene staaer skreven i Skjæbnens Bog Hertugen af Orleans Ord, passe sig meget vel til den herskende Stemning i Frankerige. – Til dette mærkværdige England tye alle hen; Storfyrsten, Nicolaus kom den 6te November til Brüssel, og besøgte sin Svoger, Kronprindsen af Nederlandene paa sin Reise dertil. – Hans Keiserlige Broder, Ruslands Alexander, er den 25de October kommet tilbage fra Polen til Lystslottet Gatschina ved Petersborg, hvor han den følgende Dag celebererede sin Moders Fødselsdag. – Kronprindsen af Sverrig med sin Søn forlod samme Dag Stokholm for at foretage sig en Reise til Norkjopping, for at besee denne Byes Klædefabrikker og Bomuldspinderier; man modtog ham med en Æregarde. Borgerskabet gav et Middagsmaaltid og et Bal tilhans Hæder; Staden var illumineret om Aftenen, ligeledes Skibene i Havnen og et Fyrværkerie blev afbrændt, Kronprindsen veed stedse mere at forskaffe sig alle Svenskes Yndest, som ogsaa yttrer sig hos alle Personer af denne Nation, som reise igjennem Danmark, unægtelig gjør ogsaa den svenske Regjering meget til Landets Ophielpelse, saaledes bliver en nye Kiøbstad, Borgholm anlagt paa Øen Øeland, og paa Gulland oprettes et Arbeidshuus og udsættes Præmier til Faareavlens og Væveriernes Opkomst. Kronprindsen af Sverrig kom fra Norkjøbing tilbage til Stokholm den 30te October, længe kan han ikke heller være borte derfra; da Regjeringen er for det meeste i hans Hænder, eftersom den gamle Konge af Sverrig er meget svagelig, og næsten i en Lethargisk Tilstand. – Det er behageligt for en Dansk at læse i udenlandske Blade, med hvormegen Agtelse Kongen af Danmark omtales, saaledes nyelig Anledning af den Maade, hvorpaa han modtog de lauenburgske Deputerede, hvorledes han priiste dem for deres Hengivenhed mod deres forrige Landsherre, hvor nøie han erkyndigede sig om Landets Forfatning, og alt hvad der kunde bidrage til dets Vel, og hvorledes han glædede sig over at Bondestanden var der i Landet befriet for Livegenskab og Hoverie; ingen af Europas Fyrster nyder meere almindelig Agtelse end Danmarks Konge; det sande ønskelige Gode i Livet, langt høiere end Berømmelsens Flitterpragt. – J Wien er man nu i fuld Forventning efter den nye Keiserindes Ankomst; i München kaldes hun Charlotte, men i Wien skal hun kaldes Caroline; begge Navne siger man fremkomme dog af Navnet Carl. Den 10de November ventes hun at komme til Wien, Keiseren, reiser hende i Møde til St. Polten. – Den afdøde Konge af Würtenberg havde den 2den Novbr. bivaanet en Concert, som Mad. Catallani gav, der blev han overfaldet af en Snue, som kort efter gik over til Krampe, Stikflod og Standsning i Aandedrættet, som i 24 Timer giorde Ende paa hans Liv han havde egentlig paadraget sig sin Sygdom ved en Reise til Kannstedt den 25de Octbr., hvor han vilde besee 14 Mammouthstænder af uhyre Størrelse, som man der havde opdaget. Disse mærkværdige Dyr som engang har spadseret omkring paa vores Jordklode, førend vores Stammefader Adam betraadte den, saaledes hænger Menneskets Liv og Død sammen med mangehaande som det synes tilfældige Omstændigheder. Kongen har testamenteret meget bort til sine Slægtninger og til endeel private Personer. Den nye Konge har truffet en Deel vigtige Foranstaltninger; han har ophøiet den af sit mærkværdige Brev bekjendte Præsident v. Wangenheim til Minister; har pardoneret 200 Arrestanter, ladet indkjøbe Korn i Havnene i Østersøen, for at sikkre sit Folk for at lide Mangel; har ladet uddeele de Forraad der har lagt i de Kongelige Magasiner, af Korn og andre Victualier blandt de Trængende, og har formindsket Vildtet i den kongelige Dyrehauge. Sin Svoger Prindsen af Montfort (Hieronimus Bonaparte), har han indbudet til at vende tilbage til de würtenbergske Stater. Dennes Gemalinde ligger farlig Syg af en fortidlig Nedkomst. – Storhertugen af Meklenborg, Strelitz, Carl Ludvig Frederich, Fader til den afdøde Dronning af Preussen er død den 6te Novbr.,der blev strax anlagt Hofsorg ved det preussiske Hof; hans Søn Georg Frederich Carl, har tiltraadt Regjeringen. En af hans Undersaatter Landmarschallen af Maltzabn i Penzlin, c. lebererede den bekjendte 18de October paa den skiønne Maade, at han ophævede Livegenskabet for alle Bønderne paa sit Gods. (Hvad hjelver ogsaa et Lands Frihed i sin udvortes Stilling, naar det indvortes bærer Lænker, hvor har dog Danmark meget forud for saa mange andre Stater i Europa)