Jyske Efterretninger, 1780-02-18
Den 17 Februar. befandtes ved Cassens Aabning i Papiir med Hosskrift: Givet i Jesu Navn Desuden i løse Penge = =Er 2 3 12 For hvilke paa de Fattiges Vegne skyldigst takkes. (Følgende er indsendt.) Aftvunget Svar paa Bekiendtgiørelsen i den Viborg. Samler No. 42. forrige Aar 1779. Eneal nun animo opus eft, nun pectore firmo! neg har med Forundring igiennemlæst den fornærmende Bekiendtgiørelse, som Hr. Otto Marsvin Laurberg har behaget at indrykke i forrige Aars Viborger Samler No. 42, hvortil han har taget Anledning af den Beretning, jeg i mine samlede Efterretninger om Viborg Bye, har skrevet angaaende Benzons Gaard eller rettere: Bentzons Stiftelse, som henhører under Estvad Gaards Kloster; Jeg maae tilstaae, at jeg, ved at læse denne Bekiendtgjørelse, ret livagtig følede min Lykke, ved min erholdte Forflyttelse. - Du boer ikke mere til Leie i Bentzons Gaard, tænkte jeg. Hr. Otto Marsvin Laurberg, der i Samleren tydelig nok røbet sig selv som Forvalter ved Estvad=Gaard, er ikke meere din Vært - og - hvilken Lykke! Du har reedelig betalt ham den aarlige Leie af de Værelser, du har beboet og prydet paa den egen Bekostning. Du omringes her af de Norske Fielde, der aldrig har skiælvet for den mægtigste Fiende, meget mindre for en modig Forvalters Trods, ja end meere: du skylder Gud og Kongen, Tak, men ikke Forvalteren, fordi dine Kaar nu ere lykkeligere end før; Opfyldt med disse glade Forestillinger, tog jeg min Pen, og skrev med koldt Blod følgende aftvungne Giensvar: - Den første Beskyldning, Hr. Forvalter Laurberg behager at tillegge mig, er denne, at jeg, i den Efterretning, jeg har givet om den saa kaldte Bentzons Gaard, ei har brugt en passende Stiil, der kan kaldes anstændig. Ol væ mig som Præst, om jeg endnu skulle lære Velanstændighed af en Forvalter. - Men om jeg, som en ung Mand, for at forøge min Indsigt og Kundskab, torde vove at udtyde Hr. Forvalterens her brugte stolte Udtrykke, saa bliver vel Meeningen denne : At jeg ei har vidst at hykle, eller: at jeg har understaaet mig at sige Sandheden alt for lige frem, der altid har været min Vane; og jeg tilstaaer gierne, at jeg herudi har forseet mig, saafremt Hr. Forvalteren anseer sligt for en Forbrydelse, som han ventelig giør. - Havde jeg ikkun været saa klog at forespørge mig først hos Hr. Forvalteren, hvorledes han befalede, Jeg skulle skrive denne Beretning og Benzons Gaard, saa havde jeg nok faaet den sande Oplysning: thi dette var vel efter hans Tanker det rette Sted, hvorhen jeg burde have adresseret mig, men, uagtet jeg meget vel vidste, da jeg skrev samme, at jeg endnu boede til Leie i bemældte Gaard, saa troede jeg dog derfor ei at staae i den Forbindelse med Hr. Forvalter Laurberg, som Bønderne paa Estvad Gaards Gods, der maae lade sig sige til Hove. J den Danske Atlas IV. Tom. Pag. 638. mældes, at den saa kaldede Benzons Gaard, af Testatrice er bestemt til Beboelse for 12 fattige Enker, og herpaa, tilligemed mange andres mundtlige Beretning, har jeg grundet min, men Hr. Forvalter Laurberg i sin Bekiendtgiørelse behager at indskrænke Enkernes Bo ligger til 7. - Om han der har Ret, eller om man mere bør troe ham end S. T.) Hr. Conferentsraad Hoffmand, tør jeg ikke selv dømme om af Frygt for at forsee mig mod Velanstændighed, dog tænkes maae, om ikke siges - - Jmidlertid veed enhver, at der endnu er 8 Boliger i Bentzons Gaard; men sandt nok, den 8 er saa forfalden at der ikke engang er heele Vinduer, derudi. Man sporer altsaa en Prøve paa Hr. Forvalter, Laurbergs Forsigtighed og Klogskab i at indskrænke Enkernes Boliger allene til 7, siden den 8 ikke er i den Stand, at man kan leie den bort til Uvedkommende, som man ellers giør med de andre Boeliger i bemældte Gaard. Heraf sees da, med hvad Grund og af hvad politiske Aarsager Hr. Forvalter Laurberg har vildet giøre min Beretning angaaende denne Stiftelse stridig mod Sandhed. Og dersom nogen skulle have Lyst til videre at udforske, i hvad Stand Bentzons Gaard nu er, og hvorledes det har sig med den til Gaarden liggende have m.v. da troer jeg neppe, at min Pen skal blive anseet saa uhældig, som Hr. Forvalteren beklager den. Hvad i øvrigt de spottende Titler angaaer, som Hr. Forvalteren i sin Bekiendtgiørelse har behaget at tillægge mig, da er det saalangt fra at samme graverer mig, at jeg meget meere af Hiertet under ham denne usle Fornøielse, der udmærker hans besynderlige Vittighed. Drangedals Præstegaard, den 5 Januar. 1780. Andreas Christian Krog.