Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-21
Tvende Theologiske Betænkninger over Skin Dødes Opvaagnelse. *) Den større eller mindre Grad af Modstand, hvormed nye Indretninger og almeennyttige Forslag blive antagne af heele Nationer, eller enkelte Stænder og Folke=Klasser, er vel ofte bedrøvende for den sande Menneskeven, som gjerne saae den liden Podeqvist, hvormed den vilde Stamme hist og her forædles, strax voxe stor og hænge fuld af gode Frugter; men derfor ikke mindre interessant og nyttig for den opmærksomme Tilskuer. Den skarpsindige Thomas Payne har nyelig i sin Bog, right og man, kaldet dette et Barometer paa National Opklaring. Den nyeste Tids=Historie er rii paa slige Midler til at prøve den herskende Tænkemaade. Man erindre sig ikkun den forskiellige Modtagelse, som den nye franske Constitution, eller Forslagene til Neger=Slavehandelens Afskaffelse, eller og den nye preussiske Lovbogs Jndførelse har fundet i adskillige Egne og Lande og under forskiellige Menneske Klasser, og man maa tilstaae, at ved de saa hyppige Domme og Meeninger herom lader sig og giøre mangen et Blik ind i det menneskelige Hierte, der hvor Alting hidindtil var mørkt og tildækket. Endog mindre betydelige Forslag og Indretninger kunne give Materie nok til slige bemærkninger. Saaledes var den Maade, hvormed det Forslag om at oprette Liighuse paa Kirkegaarden til Sikkerhed for de SkinDøde, nyelig blev optaget enten koldere eller varmere i forskiellige Egne af Tydskland, ikke *) Uddraget af Schlesw. Journal for Julius 1792. betydeligt til at bestemme det moralske Lys og Mørk i disse Egne. Jsær syntes dette Forslag egentlig at være gjort i den Henseende, at det skulde tiene til Prøvesteen for den Stand, paa hvis Forhold baade Lys og Mørke saa me genskaber, fortrinligen dertil maae vælges; da get beroer, og mod hvis Fordeel Liighusenes Oprettelse, ifald den blev almindelig paa adskillige Maader var stridende. Mange røbede sig ved denne Leilighed, og enten med en mild Latter ansaae den heele Sag for Grillenfængerie af en Lediggænger, eller med en alvorlig Hoved rystelse henregnede den til de øvrige Kætterier, i vort vittige Aarhundrede. Een yttrede i af ham forlangte Erklæring: at hans Tillid til den gode Guds Almagt var saa stor, at han var fast overbeviist om, at denne ikke vilde forlade ham endog i Gravens mørke Hule, om han der skulde opvaagne for den yderste Dag. En anden befrygtede anstikkende Sygdomme, af de slemme Uddunstninger i Liighuset, og sluttede sin Betænkning med det Foregivende, at, ifald dette Forslag overalt fik Fremgang, vilde der i Fremtiden tilforladelig blive fleere Enker og Faderløse i Landet. En Erklæring, man saa meget mindre havde kundet vente, da den kom fra en berømt Superintendent. Men derimod have ogsaa klogere Embedsbrødre til disse Herrer paa mange Steder, endog i Prædikener, viist det Hensigtsmæssige i dette Forslag, og derved allerede hos nogle Meenigheder udvirket meere, end blot bifald. Herpaa tiener til Beviis det, som man har læst i offentlige Blade fra Erlangen og Brunsvig. For kort Tid faldt mig i Hænderne 2de mærkelige Erklæringer, hvoraf man tydelig kan see vore theoldgiske Forfædres Meeninger i det 16de og 17de Aarbundrede over denne Materie, og da ved ethvert nyt Forslag det Sørgsmaal, hvad tænkde vore Forfædre herom, naar det ikke reiser sig af en daarlig forudfattet Kierlighed til Alderdommen, kan ikke være unyttig; saa udbeder jeg mig Tilladelse at meddeele dette lidet Bidrag til Kundskab om da værende Tiders Tænkemaade. Fortidlig begravne Skin Døde vendte ofte af deres standsede aandedrætløse Tilstand, først da tilbage til Følelse og Liv, naar Liigkisten allerede var bragt under Jorden. Forgieves jamrede, bankede, rasede disse Ulykkelige i deres underjordiske Fængsler. Den dumpe Lyd vedblev enten uden at høres, eller om den trassen Forbiegaaende, opfyldtes denne snarere med Skræk og Gysen, end med Beslutning om at giøre Anstalt til hastig Hielp. Det er bekiendt, hvor uforsvarlig man fordum ilede med Dødes Begravelse. I den fornyede Chursaachsiske Kirkeordning, anføres det som en viis Politie=Lov af Churfyrste August, at man i det mindste skulde beholde den Døde 2 Timer i Huset. Man forglemme herved ikke den forhen faa ofte indtreffende Pest, hvorved efter mangfoldige Erfaringer, denn Feiltagelse, ot begrave Levende som Døde, saa let erbegaaet, og man vil ikke forundre sig, at Spøgerie i Gravene blev en egen Artikel i den da herskende Troe om Spøgelser, da den med Dievla og Dievleværker opfyldte Jndbildning skabde saa mange andre beslægtede Uhyrer saa som Varulve, Nisser, Marer o. s. v., ) der næsten have een og samme Oprindelse. J saadanne betænkelige Tilfælde naar noget betydeligt Bulder hordes i en Grav, søgde man og te i Raadførsel med store og berømte Theologer den Opdagelse, som Graverens tidlig brugte Spade vist meget hastigere og meere overbeviisende havde kundet forskaffe. Vi ville nu see, hvad et Par af de fornemste Theologer i vor Kirke have svaret, paa saadanne til dem gjorte Spørgsmaal. Hvad sagde i Aaret 1532 D. Martin Luther, og hvad 140 Aar, derefter den berømte D. Spener til dette Overtroens Problem,