Københavns Adresseavis, 1763-06-08
Historisk Moralsk Fortæling for Børn. og denne fromme Enke havde talt dette til Børnene, De nemlig: om Søn= og Hellig Dagenes Misbrug, (See No. 49.) saa takkede Børnene hende for denne gode Underretning. Derefter klædde Gustav sig paa og gik i Kirken; men han kom strax tilbage og sagde, at han havde meget ondt, og bad Moderen, at han maatte klæde sig at og legge sig til Sengs. - Scer du, sagde Moderen; at Straffen var i Hælene paa dig, fordi du, for den gamle Klædnings Skyld ikke vilde gaae i Kirken, som dog er den beste Klædning du eyer. Bed Gud om Forladelse. Gustavegræd og lagde sig til Stugs. Moderen gik ind i Kammeret og bad: at Gud, om det var hans naadige Villie, vilde hielpe hendes syge Børn, at de ikke skulde døe i denne Sygdom. Samme Middag, da hun spiste kom Lægen og hans Broder, som ligeledes var Læge, og var den som ikke vilde komme, da hun bad ham, at see til hendes syge Barn, men svarede: Maaskee Naturen hielper sig selp. Men den, som forrige Aften havde forordnet de Syge nogle Medicamenter, sagde: at Gustav ligeledes fik Kopperne, og at Carl og Ædle vare uden Fare, dersom de ikke forkiølede sig, og brugte de Medicamenter, som han havde forordnet til dem. Disse Kopper ere ikke af det slemme Slags, sagde han, altsaa kand hun have Forhaabning, at see hendes Børn ved Helbred igien. - Denne Læge, som ikke vilde komme, da hun bad ham, undskyldte sig, at han samme Tid ikke havde Leylighed, fordi en fornem Person havde havt Bud efter ham; men han bad, at Enken vilde overlade ham nogen Rug, for at bage Brød deraf til sig og sine Børn, som allerede i 3 Dage ingen Mundfuld Brød hav de havt. Enken svarede: Gud har uformodentlig givet mig saa meget, at jeg og mine Børn i nogen Tid kand underholde os deraf, og jeg haaber, at Gud forbarmer sig over denne Stads Jndvaanere, og giøre i Naade Forandring paa denne dyre Tid; altsaa vil jeg forære dem noget Meel og nogen Rug. Det er min Skyldighed at tiene min Næste, og det var ubilligt, om jeg svarede dem Hr.Doctor, som de svarede mig, da de sagde: Maaskee Naturen hielper sig selv. - Jeg beder om Forladelse, sagde Lægen. Enken svarede: Ved Gud om Forladelse; thi han straffer dem, som ere efterladen i deres Embede, og nægKort Begreb Menneskets udvortes Legems Dannelse er det f.s ser frem over de lave Buske, og har det F. I Ansigtet kand Siælens ædelste og sletteste Egenskaber p. ere afmaalte efter den beste Maale=Stok. Som bevises som er Tommel=Fingeren og Pege=Fingeren, saa er samme Legems Længde. Mennesket er inden i over alt forsyneten gen tilsammen. Livet holdes ved Lige ved Blodets Ber Slag modtager i sit Rum en vis Mængde Blod, saa træk ud igien, og driver det med en stærk Kraft omkring indtil slaaer 3 tusinde og 6 hundrede Gange i en Time, saa at 24 Timer, ved saadan Bevægelse holdes Blodet bestandig (Dette er taget af en nyelig udkommen Bog kaldet: Kiøn af Tydsk oversat paa Dansk efter den i Berlin udkomne den, paa Trykpasser med tilhørende Kaabberstykker for 24 Sk. ter den Trængende deres Hielp. Derpaa gav Enken ham og hans Broder noget Meel og nogen Rug. De takkede meget for denne kostbare. Foræring, og tilstod, at ingen havde betalt dem i deres ringe Umage dyrere og bedre end denne Enke. De kom siden hver Dag og besøgte Børnene, saa længe de vare syge. - Da Hungers Nøden var saa stor i Byen, at endogsaa Folk slagtede de urene Creature og aad dem, saa erholdt de den Efterretning: at Freden var sluttet, og at Tilførselen var fri igien. Efterdi nu mange Skibe med Proviant laa paa Rheden, saa blev alle Spise=Varer meget got Kiøb. Den fromme Enke bragte nest andre Fromme hendes Taksigelse frem for Gudi Hunvar ligeledes meget fornøyet, da hun saae, at hendes Børn erholdte deres Helsen igien. Dog var hun ikke uden Sorrig. Hun tænkte: Naar vi har fortæret den Forraad, som vi have, hvormed skal jeg siden ernære mine fire smaa Børn? Hvor skal de faae Klæder fra Børnene saae ofte at deres frømme Moder græd, og de græd tillige med hende, endskiønt de ikke vidste Aarsagen til hendes Bedrøvelse, Engang om Aftenen, da hun ved Aften Bønnen udøsede mange Taare, saa spurgte Gustav, Allerkiereste Moder, af hvad Aarsag græder hun saa heftig i Aften? Maaskee det er for min og for mine kiere Sødskendes Skyld. Maaskee hun har Omsorg for vores Underholdning? Tillad allerkiereste Moder, at jeg erindrer hende om den Tillid vi bør have til Gud. Hun har jo selv lært os, at vi skal forlade os paa Gud, og hun har forsikret os med Beviis af den Hellige Skrift, og med Guds egne Ord, at han vil staae os bi i al vores Nød. J det samme kom Daniel. Enken blev meget fornøyet, da hun saae ham, og Borneng glædede sig. Daniel sagde: Jeg glæder mig ligeledes overreders Velgaaende, i sær da jeg seer, at Johan øverstaaet denne Sygdom. Til Enken sagde han: Hvad betyder disse Taare, som jeg seer i hendes Øyne, har Gud ikke gjort alting vel Boer hun ikke ikket smuk Huus, Har hun ikke Mad i Overflødighed til sig og Børnene?"Hvorfor har hun grædt, Sørger hun for det Tilkommende Sørger hun for det Timelige? Veed hun ikke at Skabelsen er et Guddommeligt Verk, og at Opholdelsen ligeledes er en Guds Gierning, Opholder Gud ikke alle Slags Skabninger, Opholder han ikke Menneskerne, Dyrene, Planterne og Træerne? Lader han ikke voxe andre i Steden for dem som forgaaer, Giver han ikke enhver sin Underholdning: (Fortsættelsen følger.) om Mennesket. fornemste blant alle Skabninger, ligesom et Ceder=Træekneyfortrin at det bærer sit Hoved lige og opreyst mod Himmelen. paa adskillige Maader blive afskildrede. Legemets alle Deele der af, at naar man af en udstrakt Haand tager Længden, de Længde Maale=Stokken til det gandske Ansigtes og det hele med Been, ligesom med stærke Bielker, der holder Bygninvægelse i Legemet, som skeer ved det Hiertet ved ethvert Pulskker det sig derpaa strax tilsammen og trykker det samme Blod l i det yderste af Legemet, som bevises af Puls=Slagene, som Blodet lober 576 Gange omkring i vores Legeme i en Tid at