Berlingske Tidende, 1815-07-07
Paris, den 22de Junii. Moniteuren for igaar indeholder følgende Beretning over Slaget, den 18de ved Mont St. Jean sla belle Alliance) Den 18de, om Morgenen Kl. 9, da Regnen havde ophørt noget, satte det 1ste Corps sig i Bevægelse, og opstillede sig med venstre Fløpaa Veien til Brussel ved Landsbyen Mont St. Jean lige overfor den fiendtlige Forenings Centrum. Det 2det Corps støttede sin høire Fløi til Brusselveien, og venstre Fløi til en lille Skov paa Kanon skuds Vidde fra den engelske Armee. Curassererne stode i Reserve bagved, og Garderne i Reserve paa Høiene. Det 6te Corps med General d'Aumonts Cavallerie, under Grev Lobaus befaling, var bestemt mod et preussisk Corps, som syntes at være undgaaet Marschal Grouchy, og havde til Hensigt at falde i vor høire Flanke, en Hensigt som vi havde erfaret ved Beretninger og en af vore Tropper opsnappet Skrivelse fra den preussiske General. Tropperne vare besiælede af Mod. Vi ansloge den engelske Armee til 80000 Mand, og troede, at det preussiske mod den høire Flanke opstillede Corps kunde være 15000 Mand stærkt. Fiendernes Magt udgjorde altsaa over 90,000 Mand. Vor Magt var ikke saa talrig. Om Middagen rykkede Prinds Hieronymus, som commanderede en Division af det 2det Corps, og var bestemt til at udgjøre venstre Fløi, frem mod Skoven, som tildeels var besat af den fiendtlige Armee. Kanonaden begyndte. Fienderne understøttede med 30 Kanoner de Tropper, de havde afsende forat forsvare Skoven. Kl. 1 var Prinds Hieronpmus Herre af hel Skoven, og den hele engelske Armee trak sig tilbage. Grev Etion angreb derpaa Landsbyen Mønt St. Jegn, og understøttede dette Angreb med 80 Kanoner, som maae have tilføiet den engelske Armee stort Tab. Alle Anstrængelserne vare rettede med Høiene. En Brigade af Grev Erlons første Division tog Landsbyen Mont St. Jean. En anden Brigade blev angrebet af et Cavallericcorps, der tilføiede den stort Tid. J samme Dieblik angres en Division engelsk Cavallerie Grev Erlons Batterie paa hans høire Fløi, og demonterede adskillige Artilleriestykker. Alle General Milhauds Curasserer angrede Divisionen, og tre Regimenter bleve giennembrudte og oprevne. Det var Kl. 3 om Eftermiddagen. Keiseren lod Garden nykke frem. Det preussiske Corps, hvis Bevægelse var forudseet, havde indladt sig i Fægtning end Grev Lohaus lette Tropper, og kastede sig med Magt paa vor venstre Flanke. Men alle Anstalter vare trufne til at komme Grev Lobau til Hielp, og at overvælde det preussiske Corps, hvis det rykkede frem. Efterat dette var skeet havde Keiseren ifinde at dirigere et Angreb mod Landsbyen Maat St. Jean, hvoraf vi haabede et afgiørende Udfald; men ved en af Utaalmodighed fors tagen Bevægelse, der saa ofte forekommer i vore Militairannaler, og mangengang har været es til Skade, besatte Cavalleriereserven, da den bemærkede en Rettrade af Engellænderne, forat sikkre sig for Batterierne, af hvilke den havde liidt saameget, Høiene ved Monte St. Jean, og angreb Jnfanteriet. Denne Bevægelse som udført i rette Tid, og understøttet af Reserverne, vilde have afgjort Dagens Skjebne, men nu foretoges paa en isoleret Maade og førend Sagerne paa høire Fløi vare afgjorte, blev os til Skade. Da vi ikke havde Leilighed til at contremandere, ilede vort Cavallerie frem forat understøtte sine Vaabenbrødre. I tre Timer foretoges hyppige Angreb, hvorved adskillige Quarreer bleve giennembrudte og flere Standarter tagne, en Fordeel, som ikke stød i Forhold til det Tab vort Cavallerie teed ved Fiendernes Kartetsk. og Musketild. Det var umueligt at disponere over vor Infanteriereserve, førend vi havde tilbagedrevet det preussiske Corpses Flankeangreb. Dette Angred blev forlænget. Keiseren sendte General Dubesme med den unge Garde derhen. Fienderne bleve trængte tilbage, havde udtømt deres Kræfter, og vihavde intet mere at frygte. To Batailloner bleve opstillede en potance. J denne Tingenes Stilling var Slaget vundet. Vi besatte alle de Høie, som Fienderne ved Slagets Begyndelse havde inde. Da vort Cavallerie var bleven brugt for tidlig og for slet, kunde vi ikke meere haabe noget afgiørende Resultat. Men da Marschal Grouch havde erfaret det preussiske Corpses Bevægelse, marscerede han det i Ryggen, hvilket sikkrede os et fuldkommen heldigt Udfald for næste Dag. Efter 8 Timers Jld og Angreb af Jnfanterie og Cavallerie ansaae i vi Slaget for vundet. Efter Kl. 7 1/2 forsøgte fire Batailloner af Mellemgarden at tage fiendtlige Batterier med Bajonnetten. Men ved Aftenens Komme bragte et Angreb af adskillige engelske Escadroner dem i Uorden, og nødte dem til at marschere tilbage. Da nogle Regimenter saae Tropper, som hørte til denne Garde, i Forvirring, og troede at det var den gamle Garde, flygtede de i Uorden. Udraabet: Alt er tabt, Garden er trængt tilbage, hørtes fra alle Sider. Soldaterne paastode endog, at adskillige Jldesindede paa flere Steder raabte: red sig hvo som kan, Hvorvandet endog hermed forholdt sig, saa udbredte en panisk Skræk sig over den hele Slaglinie. Alt kastede sig i største Uorden paa Communicationslinien. Soldater, Artillerie, Krudtvogne, Alt ilede i Forvirring til denne Punkt. Den gamle Garde, som var i Reserve, blev angreben og ganske slaget tilbage. J et Øieblik saae man intet andet end Forvirring i Armeen. Alle Soldater og Vaabenarter blandedes mellem hverandre, og det var umueligt at formere et eneste Corps. Fienderne, som saae den store Forvirring, angrede strax med deres Cavallerie, og forøgede ved indbrydende Nat Uordenen i den Grad, at det var umueligt at samle Tropperne og betegne dem deres Vildfarelse. Ved en øieblikkelig panisk Skræk blev saaledes et Slag tabt. De Escadroner, som vare om Keiseren, bleve desorganiserede og tilintetgjorte af en overlegen Fiende. Der blev intet andet tilbage end at følge Strømmen. Rejerveparken, al Baggen, kort Alt paa Valpladsen blev i Fiendernes Magt. Det var umueligt at oppedie Tropperne af vor høire Fløi. Enhver veed hvad den kjækkeste Armee i Verden er, naar den kommer i Forvirring og bliver desorganiseret. Keiseren gik Klokken 5 om Morgenen i Charleron over Sandre, og Philippeville og Avesnes bleve bestemte til Foreningspunkter. - Prinds Hieronpmus, General Marand og andre Generaler have samlet en Deel af Armeen. Fiendernes Tab maa have været meget stort, naar vi skulle slutte efter det Antal Faner, vi have taget. Vort Tab kan ikke angives forinden Tropperne have samlet sig. Førend Forvirringen begyndte havde vi allerede liidt et betydeligt Tab, især paa Cavallerie. Ved den Uorden, hvormed Rettraden skeete, kunde Cavalleriet ikke beholde sin Organisation. Artilleriet har, som sædvanlig, bedækket sig med Hæder. Munitionsvognene faldt ved Slutningen af Dagen i Fiendernes Magt. Dette var Udfaldet at Slaget ved Mont St. Jegn, som var hæderligt for de franske Vaaden, og dog havde saa fordærvelige Følger: Bonapartes Declaration til det franske Folk Franske! Da jeg begyndte en Krig forat hævde Nationens Uafhængighed, forlod jeg mig paa, at alle Anstrængelser vilde blive forenede, alle Meninger samstemme og alle Nationaløvrigheder samvirke. Jeg havde Grund til at haabe Held, og bød derfor alle Magters Erklæring mod os Trods. Omstændighederne forekomme mig forandrede. Jeg selv frembyder mig som Offer for Frankrigs Fienders Had. Maatte de være oprigtige i deres Erklæringer mod Frankrig, og alene rette dem imod min Magt, Min politiske Tilværelse er endt, og jeg proclamerer min Søn under Titel af Napoleon den 2den til de Franskes Keiser. De nærværende Ministre skulle provisorisk udgiøre Regierings raadet. Den Jnteresse, jeg har for min Søn, bevæger mig til at opfordre Kamrene til uden Nølen at indføre et lovmæssigt Regentskab. Forener Alt for den offentlige Sikkerhed, forat vedblive at være en uafhængig Nation Undertegnet.