Viborger Samler, 1836-03-24
J Overeensstemmelse med alt Foranførte tillader Forsamlingen sig saaledes i dybeste Underdanighed at indstille, at der for det Tilfælde, at Deres Majestæt maatte finde nogen yderligere Straffebestemmelse for Trykkefrihedsovertrædelser hensigtsmæssig, hvis Emanation Forsamlingen dog efter det ovenfor allerunderdanigst Udviklede, ikke kan ansee ønskelig – maatte, istedetfor det Forsamlingen forelagte Lovudkast, emanere en Lov af følgende Jndhold: 1) Dersom Nogen, ved at yttre sig om Rigets Forfatning, dets Love eller Regjeringens Handlinger, udtrykker sig paa en utilbørlig eller usommelig Maade, men samt lige Sagens Omstændigheder dog maatte medføre, at Domstolene i det samme forelagte Tilfælde ei finde den for en saadan Forseelse i Frdg. 27de Septbr. 1799 S. foreskrevne Straf af Fængsel paa Vand og Brød at staae i et rigtigt Forhold til den Tiltaltes Brøde, bør han ansees med simpelt Fængsel fra 1 til 3 Maaneder eller med Bøder til vedkommende Fattigvæsen, efter Sagens Beskaffenhed fra 100 til 500 Rbd. 2) Da for anførte Bestemmelse alene indeholder et Tillæg til de i Fdn. af 27de Septbr. 1799 fremsatte Straffebud mod Trykkefrihedens Misbrug, saa ere de Forskrifter, som fornævnte Forordning indeholder angaaende Virkningen af sammes Overtrædelse, ogsaa anvendelige, naar Forseelse imod nærværende Anordning er begaaet. Dog skal for Fremtiden den i § 20 af Fdn. af 27de Septbr. 1799 bestemte Censurforpligtelse ikke ubetinget medfølge, enhver Dom, hvorved Nogen for Overtrædelse enten af nærværende Anordning eller af § 12 i fornævnte Fon. af 27de Septbr. 1799 er dømt til Bøder, hvorimod det skal være overladt til Domstolene, i de Tilfælde, hvor Nogen 1ste og 2den Gang gjør sig skyldig til saadan Straf for en af de nævnte Forseelser, at fastsætte, omhan skal være den omhandlede Censur undergiven eller ikke, og i første Fald, om denne Censur skal vedblive for bestandigt eller kun for en vis Tid, der dog ikke skal være under 1 eller over 10 Aar. Naar Nogen derimod 3die Gang gjør sig skyldig i en af de forommeldte Trykkefrihedsforseelser, bliver § 20 i Fdn. af 27de Septbr. 1799 ligefrem paa ham at anvende, uanseet, at han før rigt kun maatte findes skyldig til Straf af en Pengebod. Jøvrigt have alle de Embedsmænd, som det paaligger at virke imod Trykkefrihedens Misbrug, med Omhu og Kraft at vaage over denne Anordning, som over allede øvrige om denne Gjenstand udkomne allerhøieste Befalinger, hvortil Vi herved paa det Alvorligste ville have dem opfordrede. Skulde der ikke findes Anledning til at gjøre en saadan Forandring i Henseende til Censur forpligtelsen, som her under Nr. 2 er foreslaaet, indstilles lige allerunderdanigst: 3) At forsaavidt Nogen for 1ste og 2den Gang begaaet Overtrædelse af Trykkefriheden dømmes til Bøder, skal han tillige være den i § 20 af Fdn. af 27de Septbr. 1799 bestemte Censurforpligtelse underkastet, i første Tilfælde ikke under 1 og ikke over 5 Aar, og i sidste ikke under 2 og ikke over 10 Aar. Endeligen indstilles allerunderdanigst: 4) At den Forfatter, der ansees efter Slutningen af § 13 i Fon. af 27de Septbr. 1799, ligeledes bliver Censur undergiven fra 1 til 10 Aar, efter Domstolenes nærmere Bestemmelse. – Saaledes afgives denne allerunderdanigste Betænkning.