Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-07-26
Denne Aften var det just romersk katholsk Gudstieneste; de Troende af de andre Konfessioner udviste ingen Opmærksomhed mod den, men syntes tvertimod at lægge an paa at forstyrre den; de gik op og ned, passiarede, raabte høit og gjorde al mulig Tummel for at forstyrre deres Gudstieneste. De Janitschare, som skulde holde Orden i Kirken, uddeelte dygtige Pidskeslag, som kaldede høit. Disse Vogtere havde selv godt lært at vanhellige Stedet; thi da den Præst, som læste Messen, svingede med Virakbækkenet og besprengte Christi Billede med Rosenvand, saa styrtede de til for at opfange det vellugtende Vand med deres Hænder og dermed salve deres Skiæg. Er det mueligt, at alt dette kunde passere paa det hellige Sted, hvor Guds Søn paa den samme Dag havde udgydet sit forsonende Blod, og havde meddeelt de himmelske Lærdomme om Fred og Kiærlighed, hvoraf hans Evangelium er opfyldt. Min første Følelse var en Ærgrelse, forbunden med Foragt; men som snart gik over til en kummerfuld Betragtning af den saa dybt siunkne Menneskenatur, og jeg takkede Gud med et ydmygt Hierte for, at jeg var født i et Land, hvori den sande Religion har udbredet sit Lys, uden hans Naade vilde vi være ligesom disse Foragtelige, som jeg havde for mine Øine. Det Spørgsmaal opgik hos mig: Gud, hvorlænge skal dette vare, hvorlænge skal det vare inden dette Vildnis skal opblomstre igien under Sandhedens Lys, ligesom Rosen ved Solens rene Skin, Vist er det, at som det nu er, hviler Almagtens Forbandelse paa Jerusalem (den Tid nærmer sig udentvivl, at Palæstina vil komme under en oplyst kristelig Regierings Herredømme. De Franskes Establering paa Nordafrikas Kyster, vil formodentlig om nogen Tid bevirke at Europæernes Herredømme, vil videre udbrede sig omkring Middelhavets Kyster til Ægypten og Palæstina, og da først vil en stor Forandring i de Kristnes religiøse Forfatning foregaae; de ville da lære, uagtet deres forskiellige Troesmeninger, at række hinanden, besiællede af Jesu Aand, broderligt Haanden over hans Grav, et fælles Foreningspunkt for de Kristne vil da opstaae.)Man maa forestille sig den hellige Gravs Kirke, som en lille Kirke der er indsluttet i en stor hvelvet Kirke, hvis Hvelving bæres af Marmorsøiler; omkring i Kirken ere Kapeller for de forskiellige Religionspartier. Paa den venstre Side ved Jndgangen er en hvelvet Stue, hvor der sidde 10-12 Tyrker, drikke Kaffe og røge Tobak. De have den Bestilling at indsamle Afgivten, nemlig to Para af Enhver som vil gaae ind i Kirken; hvilken Afgivt udgiør en stor Deel af Regieringens Jndtægter af Jerusalem. Der vare vel omtrent 78000 Pilegrims forsamlede dengang i Jerusalem, saa at Jndtægten ved Enden af den hellige Uge kunde blive temmelig betydelig. Dog ere alle de frie for at betale denne Afgivt, som ere forsynede med et Pas fra Paschaen eller fra Porten; dette gielder for alle russiske Undersaatter siden den sidste Fredsslutning, vi gialdt for saadanne, og vare ledsagede af det russiske Konsulats Janitschar. Kirken var propfuld af Mennesker fra forskiellige Lande. Latinere (Katholiker), Grækere, Armenier, Maroniter, Kopter, Abyssinier o. s. v., og hver Nation besidder en Eiendomsret til en Deel af Bygningen, fordi den hellige Grav er fælles for Alle Jblandt denne Sværm, saae vi ogsaa nogle Tyrker, og Arabere, hvoraf de første holdt Orden og de sidste indfandt sig af Nysgierrighed. J Begyndelsen kostede det os megen Møie at trænge os frem igiennem Sværmen; men snart aabnede vor Janitschar, til vor store Ærgrelse, os en Vei midt imellem den, ved, paa tyrkisk Maneer, at prygle løs paa deres Hoveder og Skuldre, som stode i Veien, og nu kom vi hurtigt fremad. Da vi naaede Korsgangene, holdt just Franciska nerne en Procession med Voxlys i Hænderne, og sang Misserere. Vi giorde Følge med dem og bleve derpaa staaende for at høre en Munk præke paa spansk, da Talen var forbi gik Processionen op af Trappen til Korsfæstelsens Kapellet, hvor en anden Pater holdt en Præken paa italiensk over Frelserens Lidelse. J dette Kapel ere 3 Altere, og over dem seer man Frelseren og de to Røvere paa Korset. Jeg spurgte en italiensk Munk, som stod ved Siden af mig, hvoraf det kom sig, at man havde opsat et Alter for begge Røvere; da man dog vidste at den ene af dem var død uden at omvende sig, Han svarede: Det er ikke afgjort paa hvilken Side af Korset den bodfærdige Røver hængte, for en Sikkerheds Skyld har man nu opsat et Alter for hver af dem. - Man havde taget det midterste Kors ned, og taget Sømmene ud af Kristi Figur, lagt den i et linned Klæde paa den Marmorplade, hvor, efter Sagnet, Herrens Legeme var blevet balsammeret. Neppe var dette skeet, saa strømmede en Mængde Pilegrim til for i de ydmygste østerlandske Stillinger at bøie sig derfor, de kastede Støv paa deres Hoveder, kyssede Billedet og Marmoret, hvilken Handling de ledsagede med Bønner og med at giøre Kors for sig, hvorved de udgiøde Taarer af den inderligste Følsomhed; herpaa traadte en Franciskaner frem og talte arabisk til de Troende.