Ribe Stifts Adresseaviser, 1844-03-22
Af en i Fædrelandet efter Galerie des contemporains illustres meddeelt Biographie af den gamle, tappre, uegennyttige og mennskekjærlige Helt, hvis store Egenskaber hævede ham fra simpel Soldat, i hvilken Stilling han tjente i som Aar, til at beklæde tvende Rigers Throne, hidsætte vi Følgende: "J en gammel Gade i Pau, der slynger sig om Foden af det Bjerg, hvorpaa den berømte Borg stod, hvor Henrik den Fjerde fødtes, ligger der et Huus af beskedent Udseende, som de Reisende gjerne besøge, naar de have seet Slottet. En skjøn Morgen i Juli Maaned 1780 blev Døren paa dette lille Huus ubemærket aabnet, og en ung Mand paa 17 Aar traadte ud, som efter Figuren og Gangen at dømme syntes idetmindste at være 5 Aar ældre. Det var et lystigt ungt Menneske af smuk Vært, med tykt sort krøllet Haar, et levende og dristigt Øie; Øiestenens Jld, den krumbøiede Næse og Ansigtstrækkenes langagtige Form gave hans Physiognom en forunderlig Lighed med en Rovfngls Hoved. Han gik med tilsomme Skridt, som en Mand, der bereder sig til at udføre en fast Beslutning. Det var den næstældste Søn af en Advokat i Pau. Da han ikke følte synderlig Lyst til sin Faders Stilling og var bleven fornærmet over Moderens stærkt fremtrædende Forkjærlighed for den ældre Broder, havde han denne Morgen, reist sig med den Beslutning, at foretage hvad man kalder et afgjørende Skridt. Nogle Øieblikke efter traadte han ind hos en Kapitain i den kongelige Marine, der som afskediget opholdt sig i sin Fødeby, og bad ham om strax og i al Stilhed at tegne sig som frivillig; Kapitainen var henrykt over at kunne sende en Rekrut, der saae saa godt ud, til sit Regiment og lod sig ikke bede to Gange; han blev øieblikkelig indskreven. Forat undgaae Opsigt, blev Hververbrevet paategnet at Mairen i Nabobyen, og den næste Dag, ved Morgenens Frembrud, begav den nye Soldat sig paa Veien til Marseille uden sin Families Vidende; der gik han ombord, for at forene sig med sit Regiment, som dengang laa i Garnison paa Corsica. J samme Øieblik som han ankom til denne Ø, forlod et Barn paa tolv Aar den. Det Skib, som bragte den unge Mand, og det som bortførte Barnet krydsede maaskee hinanden; de to Passagerer skulde krydse hinanden mere end een Gang i Livet; Fjender, da de første Gang saae hinanden, Fjender paa den samme Bane, Fjender under den samme Fane, senere Fjender under forskjellige Faner, begge to Republikanere, Soldater og Konger; den Ene, Corsikaneren, skulde døe paa en eensom Klippe i Oceanet, efter at have vendt op- og ned paa hele Verden; den Anden, Bearneren, skiftede Partie og søgte i det Fjerne en Krone, som han ikke fik af sin Rival; for at bevare den under Uveiret, indrullerede han sig i de gamle Kongers Cohorte, han, Kongen fra igaar, og i det afgjørende Øieblik kastede han med bortvendte Øine en fransk Kaarde farvet med fransk Blod i Vægtskaalen. Senere blev han et fredeligt og lykkeligt Hoved for et nyt Dynasti, og Oldingen, omplantet fra Pyrenæerne til det baltiske Havs Bredder, Advocatsønnen fra Pau, sad ved de store Høitideligheder klædt i Kongekaaben med Vasernes gamle Krone paa Hovedet og Sceptret i Haanden, som de la Gardie forærede Christine, og Nordens gamle Stamme, Odins Æt, de fire skandinaviske Stænder, Adel, Præster, Borgere og Bønder, kom i Række for ærbødigen at kysse Haanden paa denne Søn af Gascogne, hvis Arm endnu skal bære de uudslettelige Tegn, hvormed de franske Soldater, af Aaret 2 tatoverede sig. Republikken eller Døden (som bekjendt fortælles just i disse Dage baade i Sverrig og her, at dette Mærke skal have været Grunden til, at den gamle Konge aldrig har villet lade sig aarelade, hvorfor Lægerne under hans sidste Sygdom ikke vovede at foretage denne Operation, skjøndt det var nødvendig, inden Kronprindsen udtrykkelig befalede det. Fædrelandets Anmærkn.)J samme Biographie forekommer følgende interessante Notits om Bernadottes Giftermaal: "J det Øieblik, daman forberedede Toget til Ægypten, vendte Bernadotte tilbage fra Wien til Paris og sluttede sig til Bonapartes Familie, ved at ægte Joseps Svigerinde, Jomfru Destree Clary, Datter af en Kjøbmand i Marseille, den nuværende Enkedronning af Sverrig, der kunde have været Keiserinde i Frankrig, dersom hendes Fader ikke nogle Aar iforveien havde givet Artillerigeneralen Napoleon Bonaparte, der dengang stod paa halv Sold, en Kurv. De to unge Folk elskede hinanden, men Clary lod sin Datter vide, at han havde nok af een Bonaparte i sin Familie, og den tilkommende Keiser maatte trække sig tilbage. (Madame Bernadotte, en aandrig Dame med et godt Hjerte, lod sig længe bede, førend hun vilde tage til Sverrig, for at overtage en Dronnings Plads, som hun skal beklæde med megen Værdighed. End- ogsaa længe efter Restaurationen, da man kaldte hende til Stockholm, for at krone hende, opholdt hun sig endnu i Paris og skyndte sig ikke med at reise dertil, da hun beklagede ikke at være nogen fornem Dame, og ikke brød sig om den Pragt, som ventede hende.)