Københavns Adresseavis, 1769-12-05
Avisen No. 167. befandtes at være Siden ere Præsterne tilsendte, neml. Novemb. 3 i Følge Ad. Av. No. 167. 120, a 8 s. 171. 120. a 8 sk. 175. 120, a 8 sk. 179. 120. a 8 sk. i alt 2130. pro Saldo tilovers = 1 99 2 10. ge første Billance=Regning for 110 Rdlr. 8 s. i Følge den 2den lie, for 40 Rdlr. J alt for 198 Rdlr. Overskuddet var i J Følge den 2den 77 Rdlr. 1 Mk. 4 s., og i Følge denne us Adresse=Contoir Ult. November 1769. De mig til gode, i sær da jeg skriver, ligesom jeg meener, efter den Erfarenhed jeg har. For da, i Forveyen at forestille Dem dette Stiftes almindelige Tilstand, saa har det paa en Tid af 30 Aar saaledes gaaet til agters paa fast alle Steder, at jeg neppe kiender det nu igien, naar jeg betragter dets forrige og nu værende Tilstand. Først i min Barndom og noget derefter var det beste Fiskerie paa Sletten og andre Steder i Husevigs og Skagestrands Districter, men nu fast ingen. Forhen klagede ingen over Folke=Mangel, og var dog Folk den Tid i Stand at søger deres Næring til Lands og Vands. Nu kan man fast ikke faae nødvendigste Tienestefolk, og det endda ikke paa sine Steder, skiønt Arbeydsfolkenes Løn er dobbelt saa stor nu, imod den var i forrige Tider; hvilket er en nødvendig Følge af Nærings Midlernes tiltagende Mangel, den store dyr Tid her overgik Stiftet, i sær udi Aarene 1753 til 1757. da kun allene i Skagefiords Syssel omkomme af Hunger omtrent 1400 Mennesker, og en stor Mængde Folk retirerede fra Nordlaandet til Syder og Vester Landet, at jeg ikke taler om den Mængde friske Arbeydere, der har reyst fra Landet, og neppe ere vendte lige tilbage, Jnder ger og høyst arme Mennesker, som, efter at de ere gifte, blive med deres Børn, efter Landets nærværende Forfatning, tilbyrde for Publicum. Nu i en Tid paa 40 Aar, blive meer og meer Overdaadigheds og Yppigheds Kram afsættelige. - Men ovennalt er at beklage hvorledes Brændeviin holdes alt for meget Fal, samt Tobak og andre lidet nyttige Vahrer, som man kunde gjerne undvære. Jeg er forvisset om, at hvis her til Landet Brændeviin, Tobak og deslige unødvendige Vahrer ikke havde været førte til Landet i næste 10 Aar, maatte spares 1 Par Tønder, Guld i Landet, og det i saa Maade været i meget god Stand, hvorimod Folk i Almindelighed er meget fattigere end det haver været i forrige Tider, og mindre i Stand, at benytte sig af de Herligheder Landet og Vandet giver af sig. De fleeste tabe og al Mod at begynde med nogen Forbedring, naar de have hverken Midler, eller Anfører, da Vankundighed paa den ene, og Uformuenhed at kunde haardere noget paa den anden Side hindre at føre det i Værk, enhver retskaffen Patriot saa hiertelig attraaer, nemlig, sit Fædernelands Vel. - Overalt tager denne Uformuenhed til, siden Faare=Pesten begyndte at grassere her i Stiftet. Fiskeriet er kun meget ringe overalt, undtagen paa sine Steder, Hofs=Os og Øefiords Districter; men skiønt den har faldet forrige og indeværende Aar i stør re Overflødighed, end for mange Aar siden; har man dog ikke kundet, formedelst vedvarende Regn og fugtigt stille Veyr ført sig denne Guds Velsignelse til saa stor en Nytte, som ellers var mueligt, hvis man havde Folk nok, Salt og Tønder, og vidste bedre at bruge Seylene paa de Jslandske Baade ligesom Jndbyggerne paa Sundmør. Derfor har man maattet holde op med Fiskeriet saasnart Hørsletten begyndte, og Fisken, som blev fanget i Foraaret, bleven suur og afsettelig. Naar da Fiskeriet slaaer saaledes feyl, og Faare Pesten har ødelagt den beste Capita her er i Stiftet (thi Stude og Kiør kan ikke paa denne Kant af Landet forsørges i nogen synderlig Mængde, hvorfra skal man da tage Uld og Skind til Land= og Søe Klæder, hvorfra Uldengods, Tælle og Kiød at betale med de nødvendigste Ting, saavel til de Farende, som til Huusbundene, Hvormed skal da ureedes Skatter og andre Paalæg, og endelig, hvorfra skal den forarmede og Gieldbueder tage Føden, skal det almindelige Handels=Compagnie immer fort creditere, uden at have ringeste Forsikkring om Skadesløsholdelse, eller skal velbemeldte Compagnie ved alt for meget Udlaan reent ruineres, og Landets Jndbyggere, som Skrit for Skrit bliver sin Undergang nærmere, tillige og totaliter erepere: Sagen er alt for klar og behøver Forbedring; og i Betragtning af alt dette kommer jeg til Hoved=Sagen selv. Den behager at spørge: Paa hvad Maade Handelen i Nord=Landet i sær paa de Steder, hvor Faare Pesten har grasseret, kan drives paa den fordeelagtigste Maade saavel ihenseende til Compagniet, som Jndbyggerne, Landets og Compagniets Fordeele ere undskillige, det er Hans Majestæts allernaadigste Villie, det er Sielen af Selskabet, det har en vis berømt og ligesaa patriotisk findet Skribent for kort Tid siden lagt for Dagen; jeg behøver ikke at bevise denne Sats. En liden Eftertanke setter dens Sandhed i det klareste Lys. Men hvorledes kan denne fælleds Fordeel have Sted her i Nord=Landet, som er i slettere Tilstand, end fast alle andre Stæder i Landet, man kunde indhente Guds Velsignelse paa adskillige Maader, hvis Jndbyggerne havde Jndsigt nok og Formue at betiene sig af Landets naturlige Fordeele, og i den Henseende have saavel fremmede som indfødde Projecter adskilligt, som sigter til Landets Beste. Forsøge ere gjorte til et og andet, men hvad videre, Jeg efter min ringe Jndsigt, og for at adlyde dem, vil for det første proponere; at Compagniet lader overvintre paa Haabsos en af Kiøbmændene, som paa samme Sted og omkring liggende Pladser er bekiendt, tillige med en Bødker og en anden Handtlanger. Kiøbmanden skulle være vel forsynet med Landets nødvendigste Vahrer, som Meel, Lod=Linier, Jern, Tiere, Salt og Tønder, samt noget Tobak. Han skulle paa Compagniets Regning deels selv drive Fiskefangsten, og dertil tage saa kaldede Løsemænd, og andre omflakkende friske Karle imod Betaling, deels forhandle sig af Jndbyggerne af den Blødfisk de kan undvære for billig og af Øvrigheden engang for alle fastsat Priis, nedsalte samme eller giøre Klipfisk af. Kiøbmanden skal og passe paa Havkalvs, Flyndre, Selhunde og Silde Fang ster og skaffe sig dertil hørende Reedskaber. Jngen uvederhæftig maatte crediteres unødvendige Vahrer, og ingen af samme Vahrer bekomme meer end han bruger til Huusbehov, dog Brændeviin føres 3/4 mindre til Havnene end forhen er skeet, ja, vel slet intet, hvilket jeg troer var det beste, thi giør Brændeviin noget got, naar det bruges til Maade, saa er dog Mængden, som ikke bruger det saaledes. En Ting skiønt i sig selv ikke Lastværdig, naar den af Mængden anvendes ikke paa den rette Maade, burdte, tænker jeg, om ikke reent afskaffes, da dog paa en meget indskrænket Maade afsættes. Min Herre vil maaskee spørge, hvorfor jeg heller proponerer Haabsos=Havn end andre Oplags=Steder, og hvad Nytte Compagniet og Jndbyggerne kunde have af denne Indretning? Herpaa har jeg den Ære at svare. 1) Faare=Pesten grasserer meest i Skage strands og Haabsos Districter, begynder og at æde om sig udi Øefiords District, Jndbyggerne ere forarmede paa førstbemelte Steder og behøve paa de fleeste Aarets Tider Undsætning; Haabsos er det beqvemmeste Sted for disse Jndbyggere at søge til, er og situeret saaledes, at baade kan der drives got Fiskerie, og derfra lettelig søges andre fordeelagtigere Fiske=Vahre, som i Fliotum, Stiglefiord, Oluffiorden, Skagen, Rekkestrand a. a. Jndbyggernes Fordeel bestaaer derudi at de faaer bedre Leylighed at tilkiøbe sig Vahrene, naar de kan pena pen bortsælge deres Fisk og Tran og føre Betalingen tilbage. Thi det er en stor Uleylighed at en Bonde skal paa eengang, nemlig medens Handels=Skibene ligge ved Landet, tilforhandle sig alt hvad han af fremmede Vahrer behøver til et heelt Aar. Det er og en stor Fordeel for Jndbyggerne at de kan paa denne Maade strax faae afsat deres Fisk, førend han bliver suur og gandske uafsættelig, som oftest pleyer at skee Jndbyggerne til største Skade. Ved det samme drives Fiskeriet for Alvor, naar visse Fordeele, viis Betaling er forHaanden, og omstrippende Betlere faae Leylighed at arbeyde, hvortil Øvrigheden i sær burdte have Jndseende. Hertil kommer endnu 2de Fordeele for Jndbyggerne, nemlig: De lære at omgaaes med Nosaltningen, kan foruden den Fordeel de om Foraaret kan have af Fisken, afsætte til de efterliggende danske Folk, Jldebrand, Smør og andre Victualia, ja maaskee og nogle Beeder fra de Steder Faare Pesten endnu ikke er kommen, og det med største Fordeel, i den sædvanlige Slagtetid her til Lands, som skeer efter at Compagniets Skibe have lagt bort efter Michelsdagstider til Mortens Misse alt eftersom Væyrliget skikker sig: Jeg figer det være til Fordeel paa begge sider, da man paa en god Grund troer at Faarene tage i Fedme og Talg allermeest til i de sidste Sommer=Uger, efter Jslandsk Regning, nemlig fra omtrent 20 September til 27 October. Nu som jeg har beviset at dette foreslagne Middel maatte blive fordeelagtigt for Jndbyggerne, saa vil dog Fordeelen blive vissere paa Compagniets Side. Jo armere Jndbyggerne blive, jo mindre faaer Compagniet af Vahrene, og jo mindre Forsikkring har det om at faae Betaling for det udlaante. Hvor Faare Pæsten har grasseret her paa Nordlandet, der ere Folkene udarmede, thi efter at de have mist Faarene, er fast deres eneste Nærings Middel Hornqvæget, som dog ikke paa denne Kant af Landet kan i nogen synderlig Mængde formedelst Mangel af beqvemt Forder underholdes; samt Fiskeriet paa nogle Stæder, som dog i fugtige Aaringer bliver til liden Nytte, efter foranførte. Hvad Bonden da kan afsætte af frisk Fisk for nødvendige Vahre, bliver hans Fordeel, og Compagniet faaer afsat sine Vahre mod andre Fordeelagtige. Det vil falde Compagniet nok saa let at underholde her sine Folk, som i Kiøbenhavn; og hvis det paa egen Haand vil etablere her Fiskerie, Hval og Sel hunde Fangst bliver Fordeelen endnu større. Vi have i vores Vande saa mange fremmede Nationer som ikke forsmaae denne Gevinst, og hvorledes kunde ikke Handels Compagniet føre sig samme til Nytte, med større Fordeel, da Oplags=Stedet kunde være Haabsos, og de fiskende maatte derfra efter Haanden faae sin Underholdning og andre Nødvendigheder. Jndfødde, som bleve antagne til Fiskeriet paa smaae Jagter, som Compagniet til den Ende forskaffer, kunde vænnes til Seplads, og vide bedre at hielpe sig paa Søen. Og som Nærings Midlernes Anskaffelse og Etablissement er det første man i Island bør legge Vind paa, førend man kan tænke paa andre Indretningers Jverksættelse saa tænker jeg at denne, vigtige Post burdte tages i nøyere Consideration, og det vilde være saa glædeligt som fordeelagtigt for alle Vedkommende, i Fald paa ovenanførte Maade blev paa Haasos en Residerende Kiøbmand og der et vedvarende Oplags=Sted oprettet, men Grundforfatningen bør være til fælles Fordeel. Jeg henlever a. H. E.