Viborger Samler, 1811-04-08
Den 26de afseilede fra Gierrild Bugt 12 Kanonbaade og 12 Transportskibe samt de til Expeditionen bestemte Tropper. Den 27de Kl. 4 og Morgenen debarqveredes Tropperne med megen Orden. Prem. Lieut. Carl HolstenaSøe-Etaten marscherede da strax med 200 Matroser langs Stranden; men til Uheld opdagedes han af en Kavallerie=Patrouille. Nu ilede Fjenden ind i Fæstningen, og man hindredes i at afskjære ham; den kjække Søelieutn. Holsten fulgte, stormede, men blev afslaaet. Major Melsted satte sig i Spidsen for de af ham commanderede 650 Mand, og i Forening med Capt. Prydz med 150 Mand og Lieutenant Holsteen med Søefolkene foretoges en Generalstorm, men den blev afslaaet. Man havde imidlertid ladet Flotillen lægge om Fortet, og denne begyndte at beskyde det, medens Tropperne lavede sig til en nye Storm. Det Tab, disse kjække Stridende havde liidt, opflammede dem. Medens en levende Jld fra Kanonbaadene beskjød Fortet i Ryggen, begyndte Major Melsted paa den ene Side, og Lieutn. Holsten paa den anden Side Stormen. Alt vare de ydere Forskandsninger vundne og Tropperne lavede sig til Bestigning af de høie Volde, da Kartetscher af over 40 Piecer haglede ned paa dem. J Spidsen for Tropperne endte Major v. Melsted sin ærefulde Bane. Ufortøvet tog Capt. v. Pryd; Commandoen, satte nyt Liv i de brave Tropper, der standhaftigen udholdt den skrækkelige Jld, og i Forening med den kjække Lieutn. Holsteen oplivedes attter Angrebet. En Kanonkugle tog begge Benene af Capt. v. Pryd, og en anden dræbte Lieutn. Holsten i Spidsen for de brave Søkrigere. Mandskabet, som endnu havde den indre meget dybe Grav for sig at passere, maatte vige for Katetscherne, hvilket imidlertid skeete med den størst muelige Orden. Et engelsk ridende Batteri forfulgte de Vigende og Retraiten skeete under Fjendens vedholdende Jld. Jmidlertid saaes uventet i Fregat Nordfra at holde øster om Øen, en Brig styrede vester om og en Skonnert kom sønder fra. Vinden blæste op og Kanenbaadene kunde ey længere holde sig; man søgte da at faae embarqveret hvad muligt var af Tropperne og at redde hvad der var undgaaet Fjenden. Transport Fartøierne lignede noget Kanenbaadene, derfor lod man dem styre af Jssiorden, for at lokke Fregatten til at lage dem og derved frelse Kanonbaadens og de paa disse embarqverede Tropper; men Vinden, vedvarede og Stormen blev saa voldsom, at Kanonbaadenne neppe kunde holde sig paa Vandet. At indlade sig i Trefning med Fjenden var da ikke at tænke paa, og unyttig Tidspilde vilde det i dette Øieblik have været at vente, for at samle Baadene. Man holdt det derfor rigtigst, at lade Flotillen sprede sig; Signal blev givet at Baadene skulde søge nærmeste Land og Flotillen adspredte sig derpaa efter den givne Ordre. Denne Bevægelse kunde af Fregatten, som laae Østen for Landet ikke sees formedelst det udgaaende Rev. 8 af Kanonbaadene, som vare meest samlede, styrede nu af Jylland, medens de 4 med udmærket Bravour indlode sig med Briggen og Skonnerten. De opholdte Fjenden og lokkede ham om i flere Stræger af Compasset; den ene af disse 4 Baade er reddet, de 3 andres Skjebne er uafgjort, maaskee ere de faldne i Fjendens Hænder. Endskjøndt denne Expedition ei lykkedes, skal Fjenden dog sikkert ikke rose sig af sin letkjøbte Seier; endnu i Retraiten ramponeredes Skonnerten saaledes, at den maatte lægge ind under Øen og søge Hjelp. Foruden alle 3 Anførere af det stormende Troppe-Corps, ere flere af Officererne faldne paa Ærens Bane. J hele Affairen stredes med det meest udmærkede Mod; og noksom vil det betydelige Tab af Dræbte og Saarede, i Forhold til Troppe-Corpset, vise den ophøiede Standhaftighed, med hvilken disse Kjække vedbleve Kampen i den græsseligste Jldregn; og atter har ved denne Leilighed den gamle Tapperhed viist sig uadskillelig fra det Danske og Norske Folk, stedse beredt at opofre Liv og Blod for Konge og Fædreland. (Statstidenden)