Aalborg Stiftstidende, 1839-05-18
(Jndsendt.) Under overskrevne Titel har Hr. Adjunct C. PaludanMüller i Odense i denne Tid udgivet et lille Skrift, nærmest i Anledning af Hr. Prof. Velschous Artikel i "Dansk Folkeblad for dette Aar, Nr. 5 og 6. Hr. Paludan Müller fraraader aldeles Oprettelsen af et Hædersminde for Niels Ebbesen og stotter denne sin Mening fornemmelig derpaa, at vi ikke have Data nok til afgjørende at erklære Grev Geerts Drab for en moralsk reen, en med Ærens Love ganske overeensstemmende Gierning." Hr. Müller godtgiør, at det ikke er paa det Rene, om Grev Geent har undsagt Niels Ebbesen, eller om Denne har undsagt Hiin, eller overhovedet, om slig Undsigelse fra nogen af Siderne har fundet Sted. Hr. Müller viser tillige, at Historien Jntet indeholder til Veiledning om Niels Ebbesens Tænkemaade. At N. E. efter Drabet træder op i den forreste Række af dem, der kæmpe mod Landets Undertrykkere, mener Forfatteren, ikke kan begrunde Formodning om, at Ebbesen i fortrinlig Grad har været besjælet af Fædrelandskjærlighed; "thi da var hans hele Existents knyttet til denne Kamp, da der for ham ingen Frelse var uden i Landets Befrielse fra Holstenerne." Hvad man, efter Historieskrivernes Bere ninger, kan ansee som aldeles sikkert, reducerer sig, efter Hr. Müllers Mening, til Følgende: at Grev Geert laae i Randers med 4000 Md., at Niels Ebbesen, om hvem indtil da Jntet vides, kommer dertil med en Haandfuld Folk om Natten (form. 31te Marts - 1ste April), bringer ved paasat Jld Forvirring i Byen, bryder ind til Greven, dræber ham med nogle Andre og slaaer sig lykkelig ud af Byen igjen." – Forf. indrømmer, at det var en udmærket dristig Gierning, en Gierning, der havde de lykkeligste Følger for 4 anmark." Han vil ei heller benægte, at patriotiske Følelser havde rørt sig i N. Es Hjerte, men mener, at man ikke kan med Bestemthed foruudsætte ham fornemmelig dreven af dem, saalænge man ikke har sikkre Data, hvoraf man kan lære hans Tænkemaade at kjende. "Saalænge der endnu med Grund siger Hr. Muller, "kan være forskjellige Meninger om Handlingens Natur, bør den ikke ubetinget anprises som et Mønster til Efterlignelse; men hædrer Folket den paa en saa udmærket Maade, da erklæres det, at enhver Mand bor i lige Omstændigheder handle som N. Ebbesen. Jngen Handling, end ikke den, at befrie sit Fædreland fra en fremmed Voldshersker, tør af det Offentlige erklæres for moralsk god og priisværdig, førend Bevæggrund, Midler og Udførelse have staaet Prøve for Moralens og Ærens Domstol." – J Slutningen af sit lille Skrift udvikler Hr. Müller, at vort Forhold til Holsteen gjør Planen dobbelt betænkelig. "Danske og Holstenere, siger han blandt meget Andet, "boe nu engang i Huus sammen; da er det vel i alle Maader ønskeligt, at de forliges saa godt som muligt. Men der har i den senere Tid været meget høirøstet Kiv imellem dem. Det er i sin Orden, at vi Danske vise Fornærmelser tilbage med Alvor og Værdighed; men ogsaa med Sindighed og billighed bordet skee. At Forholdet er spændt, deri ere danske Skribenter ikke uden Skyld. Forfatteren mener nu, at Planens Udførelse, af Holstenerne vil blive betragtet som en fjendtlig Demonstration og følgelig opirre Gemytterne endnu mere, medens det dog er vor Pligt, at undgaae Alt, hvad der uden Nødvendighed kan fremkalde Misfornøielse. Var det imidlertid aldeles afgjort, at Ebbesens Daad var ædel og skjøn, da burde Holstenerne, efter Forfatterens Mening, lade deres Dom bestemme meer af almindelige Hensyn til Retfærdighed, end af Kjærlighed til deres Fyrste, ligesaavel som vi f. Ex. fordømme Christian den Andens Adfærd imod de Svenske; – men dette er endnu ikke afgjort." Saa aldeles enige vi end ere med Hr. Müller i, at vi ikke bør prive de gamle Saar op igjen, ikke med Forsæt trække de Fortidsminder frem, der berøre vore holsteenske Brødre ubehageligst, og at det er paa Tiden at berolige Gemytterne, dersom Kiv og Skjænderi ikke skal gaae over til virkeligt Fjendskab. – saa maae vi dog, for at forebygge en mulig Mistydning af Hensigten med at reise N. Ebbesen et Monument, tillade vi os at bemærke: at man naturligviis fra først af aldrig har tænkt paa at ville hædre N. C."s Daad, kun fordi han dræbte en holsteensk Fyrste, men at man kun har villet hædre en Daad, som man fandt patriotisk, ædel og skjøn, og derfor værdig til at leve i Efterkommeres taknemmelige Erindring, uden derved i fjerneste Maade at have villet givet usle Folke=Fordomme ny Næring. Da det nu imidlertid ved nøiere Undersøgelse har viist sig, at de nærmere Omstændigheder ved Grev Geert's Drab ere temmelig bunkle, og da Holstenerne, som sagt, muligen kunde saa aldeles misforstaae Hensigten med Opreisningen af et Monument, som om denne kun var at fremdrage de Partier af Historien, der minde om den Tid, da Holstenerne og de Danske vare bittre Fjender, saa ansee vi med Hr. Müller Oprettelsen af et Hædersminde for N. Ebbesen for utilraadelig. B. J. ISSISSERTISSEMENTS.