Viborger Samler, 1794-10-13
Fasa DEN Kongelige privilegerede. VIBORGER SALERNo. 41. Augungle gal. TO TVVENDE AARIANG. Mandagen den 13 Octobr. gal. Fangsaa Adelige Kjævebeen. En adelig Junker travede engang, efterfulgt af sin Rideknægt over en Kirkegaard og forbie et Beenhuus Adskillige Dødningebeen og Hjerneskaller, nogle store, andre smaa, nogle blegede af Solen, andre sorte af Snaus og Fugtighed, laae strødte omkring Beenhuuset. Seer Du, Hans, sagde Junkeren, hvor skjønne hvide nogle af disse Hjerneskaller ere, Men de have vist og siddet i adelige Hoveder. Bøndernes Hovedskalle derimod see meget beslige ud, seer Du hvor fæl og sort den Bondeskal seer ud, som der ligger, De fortsatte deres Vei og kom endeligen over en Felled, hvor man fra den nærliggende Landsbye hist og her havde henkastet nogle Aadseler, hvis Been af Solen vare blegede meget hvidere, end de der laae paa Kirkegaarden. Naadige Junker! sagde Ride knegten; hvor hvide disse Knokler, men især disse store Kjævebeen ere, Det har uden Tvivl været Grever, som have tilhørt dem, " Du Nar! svarede Junkeren, kan Du ikke gjøre Forskjel paa en Greves og et Æsels Kjævebeen., Under Dato 5te Septbr. 1794 har Hans Kongelige Majestæt allernaadigst behaget, at udgive en Forordning al følgende Jndhold: Da Vi ere blevne underrettede om, at der paa endeel Steder, i Vort Rige Danmark, findes mange Qvaksalvere, hvilke, uagtet de ere aldeles ukyndige i Lægekunsten, paatage sig at helbrede Sygdomme iblandt Almuen; hvoraf Følgen er denne: at de, der ere saa enfoldige, at søge Hielp hos disse vankundige Personer, ikke sielden blive ulykkelige Offere for deres Godtroenhed, ved aldeles at tabe deres Sundhed og Forlighed for deres Livstid; Saa have Vi ikke allene herved villet advare og formane Almuen, at vogte sig for at betroe deres Helbred til deslige uvidende Menneskers skadelige Behandling, i Sygdoms Tilfælde, og derimod benytte sig af de Foranstaltninger, som Vores Landsfaderlige Omhue har føiet og anviist til Hielp og Redning; men Vi have endog fundet fornødent, ved alvorlige Straffe, at afskrække saadanne Qvaksalvere (der give sig Navn af kloge Mænd eller kloge Qvinder) fra at misbruge deres ulykkelige Medborgeres Tillid, til at ødelægge deres Helbred. J dette Øjemerke befale Vi herved: 1) At Vore Embedsmænd, især Præsterne, skulle ideligen og ved enhver given Leilighed advare Almuen om den Uheld, de paadrage sig, der overlade sig til saadanne uvidende Qvaksalvere, samt oplyse dem om den skadelige Jndflydelse, indklemt Luft i deres Boeligger, Ureenlighed i deres Klæder og alt for megen salt Spise, har paa deres Sundhed, især i skorbutiske og veneriske Sygdomme. 2) Ville Vi hermed have indskierpet Forordningen af 17. April 1782, af hvilken der skal uddeles et tilstrækkeligt Antal Exemplarer iblant Landalmuen, paa det enhver i Sygdoms Tilfælde, kan vide, hvor han skal søge Hielp. 3) Vore Amtmænd skulle paa det kraftigste vaage over bemeldte Vor Anordnings alvorlige Overholdelse, og nøie paasee, at enhver, fornemmeligen Land-Physici og Districts-Chirurgerne efterkomme deres Pligter. 4) Præsterne, de lønnede Læger og Godseierne skulle (efter de Oplysninger, som det har været mueligt for dem at erholde) ved hvert Aars Udgang, tilstille Amtmændene fuldstændige Jndberetninger, om der i Distriktet, Sognet, eller paa Godset har yttret sig veneriske, skiørbutiske, eller andre farlige, især smitsomme Sygdomme, samt hvilke Anstalter derimod ere blevne føiede og hvad Virkning samme har gjort. Disse Jndberetninger skulle Amtmændene derefter indsende til Vort danske Cancellie, tilligemed deres egne Oplysninger og Anmerkninger desangaaende; hvilket alt skal forelægges Os selv, til Eftersyn; ligesom Vi og ville være underrettede, om nogen, enten af Vore Embedsmænd, eller andre, maatte have udmerket sig ved Ædelmodighed og fortrinlig Omhue for denne Menneskelighedens Sag. 5) Dersom nogen Qvaksalver befindes at tage Syge unde Kuur, og saaledes at udsætte disse for Fare, da skal han straffes, første Gang med 20 Rdlrs. Bøder til Sognets Fattig=Kasse, eller i Mangel af Formue, hensættes i Fængsel paa Vand og Brød i 8 Dage. Forseer han sig herimod anden Gang, da straffes han med at hensættes til 6 Maaneders Arbeide i Forbedringshuset, hvilken Straf fordobles, saa ofte han antreffes i samme Forbrydelse. 6) Skulde nogen, som ikke er egentlig Læge, have erhvervet sig udmerket Kundskab og fortrinlig Duelighed i een eller anden enkelt Deel af Lægekunsten, eller i at helbrede en eller anden Sygdom, da kan han, naar han med Amtmandens og Physici Vidnesbyrd gotgiør, at besidde fornævnte Egenskab, venet, igiennem Vort danske Cancellie, at erholde Tilladelse at praktisere, dog blot i det Distrikt, han boer, og hans Ret til at foreskrive Lægemidler, indskrænkes til de Deele, han har beviist, sig at være kyndig udi. i 7) Paa det at denne Anordning kan komme til hver Mands Kundskab, skal den strax læses fra Prædikestolene og Exemplarer deraf nedlægges hos Sognefogderne, til Almuens Belærelse og Efterretning.