Aarhuus Stifts-Tidende, 1815-05-09
Den østerrigske General Bianchi rykkede den 20de ind i Florenz, paa samme Tid var GeneralRugent allerede i Egnen af Arrajo. - Den 18de var den neapolitanske Division Ambrosio endnu i Ravenna; det syntes at være dens Bestemmelse at dække Kongens Rettrade. General Neipperg var den 19de rykket frem med sin Avantgarde indtil Ronco=Floden. Natten til den 19de angrebes Divisionen Ambrosio, forfulgtes indtil Cesenatico og mistede mange Fanger. Kong Joachim forlod den 18de Faenja. Ved Cesena har han ladet anlægge Forskandsninger og opføre Skyts. - Hieronimus Bonaparte befinder sig ved Joachims Armee. Madame Lætitia, Kongens Svigermoder, var ankommet til Neapel, men skal senere være flygtet med sin Datter til Ankona. Angaaende Kong Joachims senere Operationer, indeholde Breve fra Over Jtalien følgende: Det synes som hans forv ovne Plan har været grundet paa flere aldeles falske Forudsætninger. Han stolede paa det Jtalienske Folks Stemme; Han troede ikke at træffe nogen tilstrækkelig slagfærdig østerrigst Magt; han regnede endelig paa Muligheden, at de allierede Magter og især Østerrige, ved de sidste Tildragelser i Frankrige vare formeget beskieftigede for ikke at lade ham uhindret rykke frem indtil Postoden, i de binsides Provindser at lade ham skalte og valte efter Behag, og at altsaa Muligheden torde blive ham, efter Omstændighederne paa den afgiørende Dag at erklære sig for eller imod hvilket Parti han vilde. Ærgierrighedens Svimmel rykkede han frem indtil Modena; men allerede i Bologna skal han have sagt til sine Fortrolige, at han var geraadt i en Fælde, hvoraf han vilde have stor Møje at redde sig. Han indskrænkede sig derpaa til, i Frihedens Navn at udplyndre de Provindser som han øienblikkelig havde i Besiddelse. Allene paa Staden Bologna udskrev han 4 Millioner Franker, og i lignende Forhold paa de øvrige; i Ferrara maatte især Jøderne rykke ud medmange Penge. J adskillige Provindser lod han sig udraabe til Overherre, hvilket i Særdeleshed var Tilfældet. i de pavelige Stater. Det neapolitanske Armeekorpe har mistet mere end en Trediedeel af sin Styrke. Artilleriet er lidet og meget maadeligt besat. Da Armeen erfoer at de skulde slaae mod Østerrigerne istedetfor som man havde lovet dem, mod Franskmændene, opstod den lydeligste Misfornøielse. Alle hans Bulletiner have intet nyttet, og forgiæves havde han oprettet et Regiment, bestaaende af lutter Officierer, som igien vare bestemte til Kommandører for de nye Regimenter, han agtede at hverve for sin og sin Hr. Svogers Sag; forgieves befalede han alle Jtalienere at paasætte den nye italienske Kokarde, forgieves opbød han alt for at drage Jtalienerne til sig, men paa sit hele Tog har ikke en eneste Mand erklæret sig for hans Sag. Dette kunde vel dog ogsaa være lidt vel overdrevent, mene endog selve tydske Blade. Vorder Neapolitanernes Rettrade fortsat med hidtil udført Jil da vil vi kunne have den næste Efterretning fra Neapel selv. J hiin Anledning siger den Lüb. Avis, "Saameget enhver Tydsker vel glæder sig over Østerrigernes Seire, saa er den Mangel af Deeltagelse som Murats Foretagende har fundet i det nordlige Jtalien desto meere paafaldende, jo mere man af alt hvad som var bekiendt om Jtaliens Stemning, havde at befrygte. - Et andet Sted siger den: Ustridigen stoler Murat, paa Napoleons Bistand. At denne er udebleven, forraader enten den sidstes Svaghed eller de Allieredes Politik, der endnu ikke have begyndt Fiendtlighederne mod den franske Naboe, og endnu ladet ham noget Haab for først at blive færdig med Murat, der tvang dem til en skadelig Deeling af deres Magt. I ethvert Tilfælde torde nu Murats Trone staa meget vaklende.