Viborger Samler, 1817-11-10
Rigsraadet vilde dog ikke samtykke i en saadan Dom, men fældede en saadan: "At Tausen ikke maatte prædike i Kiøbenhavn, ikke skrive eller udgive Bøger, inden 4 Uger forlade Sjælland, opholdt han sig i Fyen og Jylland, maatte han hverken skrive eller lade trøkke noget imod Bisperne eller anden romersk Geistlighed, ikke heller uden deres Tilladelse befatte sig med Præste Embedet." Jmidlertid havde mange af Kjøbenhavns, Tausens Lære hengivne, Borgere faaet Nys om Forhandlingerne og mødte i Mængde bevæbnede uden for Raadhuset, og paastode "at Rigsraadet skulle udlevere dem Tansanubeskadiget, ellers ville de selv tage ham ud med Magt." Dette maatte skee. Dog vare Bispepartier ikke vel tilmode, da de skulde gaae hjem, da Borgerne gjorde Mine til at anfalde dem for Dommen over Tausan, især stod Biskop Ronnow stor Far for at vorde et Offer for sin Jver i at have udvirket den: men Tansan beroligede, som en sand Kristi Apostel og Discipel, de opbragte Borgere, og bød dem lade enhver gaae uforstyrret og selv fulgte han Biskop Rønnow til sin Residents i Kannikestrædet, hvorfor Bispen takkede meget venskabelig og gav ham Haanden til Afskeed. Tausen maatte, ifølge Herredagens Dom, strax forlade Kjøbenhavn, men hans Forviisning varede kuns 15 Dage. Rigets Hofmester Mogens Giøe udvirkede Dommen derhen forandret af Bispen at Tausen maatte blive og fremdeles prædike Guds"Ord rettelig og klarlig, dog uden at tale noget til Ulempe imod Bisper, Prælater, Kaniker og Præster Mogens Giøe kaverede for, at Tausen skulde opfylde denne Forpligt. *) Tausen begyndte altsaa igien at prædike i Kiøbenhavn. J Viborg viiste Borgerne sig ligesaa uforfærdede og hengivne til den Evangeliske Lære som Kiøbenhavns Borgere; Kort for Frederich den førstes Død, havde Borgerne indrømmet Magister Jørgen Sadolin Viborg Domkirke at prædike Luthersk i; men den katholske Biskop Friis ville forbyde ham det og have Kirken, som han kaldte sin, tilbage, ifølge den Tausen og Tilhængere overgangne Dom 1533 paa Kiøbenhavns Herredag. Borgerne svarede "at de ikke vidste Kirken tilhørte Biskoppen, men Byen; følgelig ville de gjerne oplade den for Biskoppen, saavelsom Graabrødre Nørresogn, naar han vilde komme og høre deres Evangeliske Præster; men ellers vare Kirkerne til Byens Jndvaaneres Nytte" - Derved blev det. Endelig kom den saakaldte Grevens Feide, da Grev Christopher af Oldenborg i 1534 paaførte Danmark Krig under Skin af, at hjelpe den landflygtige Konge Christian den 2den paa Thronen. Dermed kom de tige katholske Geistlige i en slem Knibe ja Greven afsatte og fængslede Biskop Rønnov i Roeskilde, saa han maatte løse sig med 10000 Mark dansk. Kong Christian den 3die gjorde Ende paa denne Krig efter 3 Aars blodig Feide og da den var endt, lod Kongen, for at faae Ende paa disse Religionsstridigheder paa een Dag den 10de August 1536) alle katholske Bisper i sine Riger, a) Endskjøndt M. Giøe er bekjendt i den danske Historie som en saare fortreffelig Mand og Sandheds Beskytter, mene dog nogle, at hans smukke Datter Birgitte Giøe, som Biskop Rønnow, som Kongens Kammerjunker havde elsket, bidrog ved sin Bøn meest hertil. fængsle og den Evangeliske Lære bliver den i Staten ber skende, ved en Rigsdag, som Kongen holdt under aaben Himmel paa Gammeltorv i Kiøbenhavn den 35te October 1536.) Aaret derpaa blev Doctor Theol, og Professor Bugenhagen fra Wittenberg kaldet herind; som salvede Kongen og Dronningen den 12te August, indvilde den 2den September f. A. 8 Evangeliske Biskopper, eller Superintendenter, af hvilke Peder Parladus blev den første lutherske Bisp i Siælland. Tausen, vist nok af vigtige Aarsager, blev for det første Domprovst i Roeskilde, hvor Siællands Bisp for havde saa megen Jndflydelse, og hvor Kanikerne endnu havde saa store Jndkomster. Efterat have prædiket 7 Aar i Kiøbenhavn, forlod Tausen saaledes denne Stad og var Domprovst i Roeskilde indtil 1542, da han i afdøde Hans Wandals Sted blev kaldet til Biskop over Ribe Stift. Med samvittigheds fuld Nøiagtighed og Kraft forestod han dette Embede til sin Dødsdag, Mortensdag den 11te November 1561., ligger begraven i Ribe Domkirke. Hans utrættelige Jver for Oplysning i Guds Ord og værdig Kundskab om Menneskepligterne, gjør ham saare høiærværdig for Danmark, der ved ham saa tidlig fik Luthers Lære udbredt blandt dets Borgere - ligesen og Staden Viborg derved udmærkede sig og dens religiøse Borgere, ved først at værne om denne Luther Ven og Discipel og med Begjærlighed antage hans Lære. Den Steen, hvorpaa Tausen holdt sine første Taler paa Graabrødre Kirkegaard, og som da lefter er gl. Manuskript) laae tet inden for Ringmuren ved den søndre Kirkeder hvor Trappen endnu er, og hvorover da stod et stort Træ, er ved Stiftets værdige Biskop Hs. H. Hr. Biskop og Commandor af Dannebrogen J. Blochs Foranstaltning atter i Vent hertil Viborg og ved en af Hr. Biskoppen og flere Byens Jndvaanere d. 1ste November sammenskudt Sum er den bestemt at opbevares prydet med en passende Gravminde for den store Tausen i Staden, Viborg, der først kan kalde ham sin. Jøvligt vilde man, som jeg haaber, ikke for trøde paa, at læse disse noget omstændelige Efterretninger i en Avis, da det dog interesserer Menigmand at vide endog dette Lidet og saa mærkelig en Forandring i Fædrenelandets Historie og Skjebne, især da den er bevikket ved een af dets egne Sønner. A. F. Just. 1) Derter seiredes og Reformations-Jubelaaret 1786.