Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-06-14
Arvingerne efter den nylig afdøde Kammerherreinde Stampe have ladet bekjendtgjøre, at den betydelige Hovedgaard Skjørringe her paa Falster med tilhørende Gods og øvrige Eiendomme i Løbet af indeværende Aar skal afhændes enten underhaanden eller ved offentlig Auction. Naar en saadan Besiddelse skifter Eier, da er dette ikke alene i sig selv en interessant Begivenhed men den kan ogsaa have den meest indgribende Jndflydelse paa mangfoldige Menneskers Vee og Vel. Uagtet nemlig Godseieren ikkun har en uegentlig og i mange Henseender indskrænket Eiendomsret over Fæstegodset, saa har dog denne Herlighedsret ved forældede Lovbestemmelser, ved Mangel af Bestemmelser og ved forsvundne Aarhundreders Usurpationer udviklet sig saaledes, at den, der kjøber et Gods, med det Samme til kjøber sig Magt over en stor Mængde af sine Medmennesker, en Magt som det ene Menneske aldrig burde have over det andet, han bliver istand til at gjøre Jndgreb i deres naturlige, umistelige Menneskerettigheder, hvilke Mennesket ikke bør og egentlig talt ikke kan afhænde, og som denne Slægt endnu mindre bør kunne afhænde for den ufødte Efterslægt. Det er henved en Tiendedeel af Falsters Land med meere end Tusinde Mennesker, hvorom her er Tale. Disse Menneskers Skjæbne skal nu lægges i Haanden paa den, som har fleest Penge at vove til en saadan Handel, altsaa ikke usandsynlig paa en Speculant, som troer sig istand til at inddrive fleest Penge af Beboerne. Skjørringe Gods har hidtil været bestyret med en saadan Humanitet, at Fæsterne aldrig have mærket og maaskee endnu ikke ret indsee, i hvor høi Grad de med Person og Eiendom ere givne i Godseierens Vold, men desto meere maae de nuværende Eiere føle sig opfordrede til saavidt muligt at sikkre dem mod Udsuelse og Undertrykkelse i Fremtiden, og det er at haabe, at de ville følge denne Opfordring, da de kunne gjøre det ikke alene uden Tab, men rimeligviiendog med Fordeel. Hvorledes Godseieren, dersom han er haardhjertet og egennyttig nok dertil, har det i sin Magt at gjøre navnlig Huusmandsclassen til Slaver, derpaa afgiver netop dette Gods et slaaende Exempel. J Huusmændenes Fæste- eller Leiebreve skal nemlig findes den Bestemmelse, at de foruden deres bestemte Hoveri=Arbeide ere forpligtede til hele Aaret om at arbeide for Godseieren, paa egen Kost for een Rigsbankmark daglig Det er muligt, at denne Bestemmelse ikke indholdt nogen betydelig Ubillighed, da den først blev indført, og det er overflødigt at forsikkre, at den nuværende Bestyrer, Hr. Justitsraad Stampe, aldrig har bragt den i Anvendelse; men dersom en ny Eier vilde benytte sig deraf, da er det ligefrem, at det efter den nærværende Tids Priser paa alle Livsfornødenheder er umuligt at friste Livet og endmere at underholde Kone og Børn ned en saadan Dagleie, og de ulykkelige Huusmænd, maatte altsaa i alle Henseender underkaste sig Herrens vilkaarlige Magt og Lune, indtil de enten døde af Mangel og Elendighed eller maatte forsørges af vedkommende Sognes Fattigvæsen. Man kunde vel sige, at det jo staaer til Huusmændene selv at opsige Contracten og flytte andetsteds hen; men Enhver, der kjender til Forholdene, veed, at dette ikkun er tomme Ord, og at det ofte ikke er muligt for enkelt Mand, endsige da for et heelt Godses Huusmandsfamilier, at finde Huusly og Ophold paa et fremmed Sted. – Vi haabe, at det er tilstrækkeligt at have gjor opmærksom paa den her berørte forældede Bestemmelse for at bevirke, at den, førend Salget, bliver ophævet, forsaavidt dette ikke allerede maatte være skeet; men vi ansee det for næsten lige saa vigtigt, at Arvingerne bestræbe sig for at afhænde Fæstegaardene til Beboerne som Arvefæste eller hellere som Selveiendom. At dette i enhver Henseende er at foretrække for Fæste, er et Resultat af de senere Aars Landboforhandlinger, hvorom ikke let ville findes forskjellige Meninger. Bønderne have faaet Øinene op for Fæstevæsenets Usikkerhed, og indsee, at det er fordeelagtigt at betale endog noget høiere Afgifter, end de nu svare, som Rente af en Kjøbesum, og altsaa kan en saadan Afhændelse netop nu skee til Fordeel for begge Parter. Men det er indlysende at Justitsraad Stampe og hans nuværende Forvalter, som nøie kjende hver Gaard og hver Mand paa Godset, langt bedre og for begge Parter retfærdigere og billigere kunne foretage et saadant Arrangement end Fremmede, der kun have egen Fordeel og Jnteresse for Øie, og netop derfor ere udsatte for at føres bag Lyset.