Aalborg Stiftstidende, 1837-07-15
Frankrig. Som man vil erindre, roste Marschal Clauzel i sin Dagsbefaling, efter Tilbagetoget fra Constantine, hele Hæren for dens Tapperhed o. s. v.; kun en Eneste - hed det - viste sig svag; men Hæren gav ikke Agt paa det ukloge og strafværdige Ord, der aldrig burde være komne udaf hans Mund. Denne Eneste var General Rigny, som paa Tilbagetoget commanderede Arriere Garden, og som indtil dette Øieblik, da Krigsretten i Marseille har frikjendt ham, befandt sig i den ulykkeligste Stilling lige over for sine Kammerater. Han var anklaget med Hensyn til tvende Puncter: 1) At have gjort sig skyldig i Forræderi, idet han, lige over for Fjenden udstødte et Skrig, i den Hensigt, at bringe Skræk og Uorden i den franske Hærs Rækker; og 2) at have insulteret sine Foresatte. De i Krigsrettens første Møde oplæste Actstykker, saavelsom flere Officerers Vidneudsagn, der havde bivaanet Toget, løde meget modsigende. Efter Marschallens Beretning, og flere af hans Stabsofficerers Udsagn, var General de Rigny, i det Øieblik, da Vildheden i Arabernes Angreb allerede havde tabt sig, som en Vanvittig, eller som et Menneske, der har tabt al Besindighed, sprængt henimod Hærens Masse og havde der, med høirøstet Stemme, raabt, at hele Arriere Garden var tilintetgjort, at Beyen med sin Hovedmagt ledede Angrebet, og at man, for blot at redde Mandskabet, maatte lade hele Bagagen i Stikken. Derimod erklærede en Mængde andre Officerer, at General de Rigny paa Toget havde viist, Prøver paa Standhaftighed og Tapperhed, og at de Ord, han havde tilraabt nogle Stabsofficerer, og som man havde, fortalt igjen paa en fordreiet Maade, kun havde tilkjendegivet hans Fortrædelighed over Marschallens og Hertugen af Nemours hurtige Fremrykken, hvorved, som han meente, Arriere=Garden vilde blive opoffret. Dernæst kom Talen paa det første Udkast til Dagsbefalingen, hvori Marschallen endnu stærkere havde dadlet Generalens Forhold, og fra hvis Bekjendtgjørelse han kun ved dennes trængende Bønner var bleven afholdt. General de Rigny fremstillede sin Sammenkomst med Marschallen paa følgende Maade: "Marschallen tiltalte mig i sit Telt Morgenen efter saaledes: "Jeg staaer for høit til at lade mig bedømme af en Pog, som ge De er. Jeg veed at De har raabt imod mig. Deres Opselførsel var troløs. De er kun en Officeer af Gunst, og jeg vil statuere et Exempel. Læs De Dagsbefalingen; den er tilintetgjørende; men det er Straffen for Deres Tale." Efterat jeg havde læst denne Dagsbefaling, vendte jeg tilbagetil Marschallens Telt og sagde ham med Heftighed, at Dagsbefalingen, der var bekjendtgjort i Armeen, uden at jeg var bleven hørt og uden at der var anstillet nogen Undersøgelse, nivar et sandt Mord. Jeg forlangte at stilles for en Krigstiret. Marschallen modtog ikke min Kaarde, som jeg overfrakte ham, og lovede at udelade hiint Sted af Dagsbefalindigen. - Saavel med Hensyn til denne Samtale med Maralschallen, som til alt det Øvrige, betænkte General de Rig ny sig ikke paa, at forekaste Marschallen og Officererne, der havde vidnet imod ham, Løgn og Bagvaskelse. Hvad de ydelmyge, bønlige Ord angaaer - sagde han - som Marelschallen, i sin Beretning af 2den Januar 1837, tillægger mig, da erklærer jeg dem for falske og bagtaleriske." Det samme yttrede han med Hensyn til det vigtigste Vidnes Udalsagn mod ham, Capitain Napoleon Bertrands, hvis Fremstilling af Sagen i Krigsrettens andet Møde tildrog sig allermeest Auditoriets Opmærksomhed. "Marschallen yttrede denne - sendte mig til General de Rigny med den Ordre, at slutte Colonnen. Efterat jeg længe forgiæves havde søgt Generalen, opdagede jeg en enkelt Rytter; det var Generalen. Jeg meddeelte ham min Ordre. Nu er alder ingen Tid til at modtage Ordrer, raabte han. Mardischallen ødelægger Arriere=Garden, naar blot Avantgarden reddes. Vi ere fortabte. Hovederne skiæres netop nu af 400 Mand. Jeg har hverken Artilleri eller Cavalleri meer. Herpaa svarede General de Rigny. De Ord, man tillæg følger mig, ere en Vanvittigs Ord og jeg erklærer dem for i Bagvaskelse. - Heraf seer man, at Processen ikke har kastet meget Lys paa Sagen. Paa den anden Side er de Rignys fuldkomne Frikjendelse en stærk Dadel mod Marschal Clauzel, og hvad de vidnende Officerer angaaer, da ibinder Frikiendelsen en ny Knude, der, efter den franske Armees Begreber, kun kan gjennemhugges af Sværdet. Man ler meget spændt paa de nærmere Følger.