Berlingske Tidende, 1759-05-01
London. Dem i den første Maaned af dette Aar under Hr. Moore og Hopson, foretagne Landgang, paa Øerne Martinique og Guadeloupe har, omendskiønt den paa den første løs frugtesløs af, dog givet den Americanske Historie et mærkeligt Tilleg. Endskiønt vi nu en og anden Gang have mældt, hvad derom har været anført i de Engelske Hof=Tidender, saa ville vi dog her meddeele en omstændeligere Efterretning, som nyelig er kommen fra London, hvis Forfatter synes ikke aldeles at være fornøyet med de Engelske Generalers Opførsel i denne Sage. Samme Efterretning lyder saaledes: Vi ere den 4 Januar, efter en lykkelig Seylads ankomne til Barbados den 13. seylede vi igien derfra til Martinique den 15 vare vi paa Rheden af Fort Royal den 16. om Morgenen blev Skibet Rippon paa 60 og Bristol paa 50 Kanoner befalede at angribe Fort Pointe des Negres. Jmidlertid disse fyrede paa dette Fort grebe Winchester paa 50 og Raabucken paa 40 Kanoner et andet Fort om, som ligger Norden for Fort Royal. Da Stats-Tidender for Aar 1759. Da man satte Landgangen i Værk, vare vore Tropper formindskede henved 4000 Mand, da der vare over 1500 syge deels om Bord, deels tilbage i Barbados. Vi saae strax, at vor Ankomst aldeles ikke forskrekkede de Franske. De havde gjort alle Anstalter for at tage imod os. Der vare ingen til Landgang beqvemme Steder, hvor der ikke befandt sig Batterier med 6 pundige Kanoner paa. Sandt er det, at saadanne Festnings-Værker ikke holde sig længe imod Skibe af Linie, hvorfor og vor Commandant har strax i Begyndelsen afsendt 3 eller 4 for at bedekke Fartøierne, som ikke desto mindre bleve meget foruroligede af Fiendens Jld. Det Skib, som vor Commandant selv befandt sig paa mistede sine Mast-Stænger, og 2 andre Skibes Master bleve forskudte. Efter nogle Vanskeligheder satte vi i Land paa et Sted paa Kysten som var en blot tør Klippe, og hvor Fienden ikke faldt os besværlig. Der led vor Leyr stor Mangel paa Vand. General Hopson begav sig den 17, i Følge med nogle Officerer og Jngenieurer paa den Grund der er imellem Point des Negres og Fort Royal, om hvis Angribelse det var os at giøre. Ved deres Tilbagekomst til Leyren fornam vi at det var umueligt at bringe Artilleriet nær nok til Fortet fordi den heele Egn var igiennem skaaren af Hiulveye, trange Passer og steile Klipper. De steile Bierge og Klipper i Skotland ere ikke vanskeligere at komme over end disse. Aldrig er nogen Landgang skeet med meere Mød end denne. Vi vare og heel fornøyede, da vi saae os saaledes faste paa det fiendtlige Land, og havde ikke havt nogen synderlig Vanskelighed at bestride. Ligesom vi og vidste, at alle regulaire Tropper vare insluttede i Fort Royal, og at vi uden for samme havde allene at slaaes med Negerne, hvorfor vi og troede, at vi lettelig skulde opnaae vort Øyemærke; Men det gik langt anderledes; thi just disse Folk, som vi i Begyndelsen havde foragtet, saarede og dræbte om Natten og den følgende Dag mange af vore Folk i adskillige Skiermysler. Vore Forvagter marcherede noget frem for at søge en fordeelagtig Stilning. De opdagede Fienden, som langes ud med en Skov, for hvilken vi ikke kunde see Fort Royal, var forskantset lige indtil Tænderne. Grenadiererne og nogle Battailloner under Oberste Crumps Commando satte sig 2 Gange fast paa en Høy; Men bleve hver Gang af Fienden slagne tilbage. Nogle Peletons Franske rykkede under Bedækning af Skoven imod os, og dræbte en anseelig Mængde af vore Folk. Spørger man nu hvad Escadren har gjort medens denne Action varede, saa maae man forud viide, at Viigen ved Fort Royal er meget dyb, saa at naar Vinden blæste lige ud af Viigen kunde man ikke fare ind i samme udenat man skulle komme Batterierne for nær, som da ufeylbar, skulle kunde ødelagt Floden. Desforuden ligger Fort Royal saa høyt, at vi aldrig med vore Skibe kunde have gjort det nogen Skade. Paa den anden Siide i Viigen er en liden Øe, Isle aux Ramiers kaldet, som ligeledes ligger meget høyt, Da May Maaneds Da Angrebet blev nu kiendt for umueligt, ginge vi igien den 18 til Skibs ved Point des Negres. Man kan til Troppernes Berømmelse sige, at det var dem ingen Fornøyelse at begive sig igien til det Sted af Kysten, hvor Fartøyene laae, og det er uvist, om Generalernes Opførsel, som commanderede Tropperne, vil finde Biefald i Engeland. Det Sted, hvor de havde forskantset sig var i det længste et Kanon=Skud fra Fortet, og havde man bragt Artilleriet derhen kunde man have gjort det til en Steenhob. Vor Jndskibning har uden Tvivl givet de Franske Mod, og de have med et gladt Hierte siunget Te Deum; Jmedens vi med bøyede Hoveder, og et forbittret Sind vare paa Marchen til vore Fartøyer.