Viborger Samler, 1849-02-08
Jndenlandske Efterretninger. En værnepligtig Student, der i Sommer tjente som Frivillig i Armeen og nu med freidigt Mod atter vil drage ud i Krigen, erklærer (i "Khvnsp.") høit og helligt, at hvis man vil tvinge ham til at være Officersoppasserda vil han sige til Bataillonschefen: "Lad mig dømme og skyde, om De behager; men nedværdige mig dertil, – det vil jeg ikke!" Ved en sidste Torsdag i Odense afholdt Forsamling, af hidtil uværnepligtige unge Mænd i Odense Amt, der efter Fog af 23de Septbr. f. A. nu staae for Udskrivning, udnævntes en Comitee af 5 Medlemmer til at overveie hvad der kunde gjøres for indbyrdes saameget som muligt at lette de unge Mænd den af Udskrivningen flydende Byrde. Comiteen har derefter senere til alle under de i Fogn. af 23de Septbr. betegnede Catagorier henhørende Jndivider i Amtet omsendt en Anmodning om at opgive, om Vedkommende maatte være villig til uden Godtgjørelse frivilligen at anmelde sig til forlods Udskrivning, eller om han er tilbøielig til at stille sig mod en vis af ham selv opgiven Sum, eller endelig om han ønsker Fritagelse for Udskrivningen og hvormeget han i dette Tilfælde kan og vil betale. (Hp. Av.)De oprørske Hertugdømmers Landsforsamling har den 31te Jan. eenstemmig vedtaget en Adresse til den provisoriske Centralmagt, og i denne erklæret, at det slesvigholstenske Folk skuer med Tillid op til den høie Rigsforstanders Regjering, i hvis Haand Underhandlingerne og Afslutningen af en Fred med Danmark ere nedlagte. Det hedder fremdeles i dette mærkelige Actstykke: "J den nyeste Tid er kommen til offentlig Kundskab den vel ikke officielle, men troværdige Efterretning, at der af den mæglende Magt er gjort det Forslag at opstille som Grundlag for Fredsunderhandlingerne Slesvigs Adskillelse fra Hertugdømmet Holsteen og Slesvigs Constituering som en særegen, i en vis Selvstændighed imellem Tydskland og Danmark staaende Stat. Denne Efterretning har fyldt hele Landet med den største Uro og Bekymring." – Adressen udhæves nu Oprørernes saa ofte gjentagne Skingrunde for Slesvigs og Holsteens uadskillelige Forbindelse og det slesvig-holstenske Folks eensstemmige faste Villie. – Fremdeles omtales den af Landsforsamlingen udstedede Stats Grundlov, der allerede har slaaet Rødder iblandt Folket og begrundet Hertugdømmernes Selvstændighed. "Og nu, hedder det derefter, skulle vi rolig lade skee, at der afsluttes en Fred, som berøver os Prisen for vor Kamp og bringer os tilbage netop til den Tilstand, som vi vilde forhindre ved vor Krig med Danmark, Sikkert vil dette ingensinde blive Tilfældet. Vi nære den Tillid, til deres keiserlige Høihed, at deres Regjering ingensinde vil gaae ind paa et saadant Grundlag for Fredsunderhandlingerne. Men vi føle os tillige opfordrede til at udtale, som vor samvittighedsfulde Overbeviisning, at en paa den foranførte Basis afsluttet Fred, saafremt den virkelig skulde blive afsluttet, maatte strande paa den Klippe, som Umuligheden af dens Udførelse maatte fremmane. - Afslutningen af en saadan Fred vilde fremkalde i Hertugdom merne den samme Virkning, som det Patent, hvorved i Marts 1848 Slesvig skulle indlemmes i Danmark. Jngen ærekiær Mand i Hertugdømmerne, vilde række Haanden til Udførelsen af en saadan Fred. Tilvisse hænger ingen med større Troskab ved det tydske Rige end vort Land. Jnderlig gjennemtrængt er Slesvig=Holsteen af den Bevidsthed, hvormeget det har Tydskland at takke for den raske og kraftige Forbundshjælp. Ved gjentagne Leiligheder have vi beviist, at vi stedse ere beredte til under de vanskeligste Omstændigheder at følge Centralmagtens Anordninger og Ønsker. - Men Forholdenes skjæbnesvangre Tilstand tvinger os til at udtale, at Slesvigs Adskillelse fra Holsten ikke kan tiltvinges, uden i det Tilfælde, at det tydske Rige, skulde være tilsinds at vende dets Vaaben imod Hertugdømmerne." – J Slutningen af Actstykket hedder det: Vi tør ikke slutte uden at tilføie den Forsikkring, at vi, saavidt det staaer til os, ville være beredte til at lette Jstandkomsten af en billig og antagelig Fred, og at vi hvad dette angaaer, ere forvissede om Landets Samtykke. Men tillige kunne vi fornye den Forsikkring, at saafremt en antagelig Fred ikke skulde kunne tilveiebringes i den nærmeste Fremtid, vil Landet bevise, at det er beredt til: med de største Offre og Anstrengelser at ruste sig for at fornye Krigen."