Ribe Stifts Adresseaviser, 1836-02-19
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Endnu d. 10de d. M. var intet nyt Cabinet kommet i Stand, og det lod til, at der frembøde sig store Vanskeligheder for dets Sammensætning. Da Ministrenes Afskedigelse ikke var officielt kundgjort, og da de endnu stedse vedbleve at arbeide med Kongen; saa hedte det flere Gange, at Kongen havde besluttet at beholde det gamle Cabinet og som en nødvendig Følge deraf, at opløse Deputeerte kammeret. Dette maatte vel imidlertid synes at være altfor voveligt, og Journal des Debats tilkjendegav ogsaa d. 10de, at derr. Dupin, Sauget og Passyhavde modtaget det Hverv, at danne et nyt Cabinet. Hr. Humann har nægtet at modtage det ham tilbudne Finantsdepartement, hvorover Kongen meget fortrydelig skal have sagt: "Denne Humann har fyldt Ballonen og gjort Alt i Stand til den luftige Fart, og nu vægrer han sig ved at bestige Gondolen!" D. 9de blev Vidneforhøret i den Fieschiske Sag endt, uden at have bragt videre Oplysninger af synderlig Betydenhed for Dagen. Artilleri-Oberstlieutenant Pontchatrat, som det havde været overdraget at undersøge Maskinen, erklærede, at de tre Løb, der vare sprungne, enten maatte være ladte af en Ukyndig, eller være ladte netop i den Hensigt, at de skulde springe Fieschi gjorde sig endnu til Slutning Umage for at bevise, at Maskinen, dersom den havde beholdt sin før 1ste Retning, maatte have skilt i det Mindste 150 Mennesker ved Livet; men af Frygt for, at Hr. Lave cat, som just stod med sin Bataillon paa dette Sted, af Boulevarden, skulde blive et Offer, havde han forandret Retningen, og saaledes frelst over 100 Menneskers Liv. Det er iøvrigt ret mærkeligt, at Fieschi igjentagne Gange under Forhøret med stort Selvbehag, gjorde sig til af de Fortjenester, han ved sin Udaad formeentlig havde indlagt sig, navnligen deraf, at hans Attentat havde foranlediget de Love, hvorved nu Regjeringen var betrygget - en Lykke, som - meente han - ikke var for dyrt kjøbt, om den end havde kostet langt flere Menneskers Live. Han var skaales nok til at paastaae, at uden ham havde Regjeringen ikke længere existeret; dog - føiede han til - sagde han ikke dette, for at redde sit Liv; thi han havde gjort sig fortrolig med Døden; han ventede paa den, som paa en Ven, ja han længtes efter den, som forhen efter sine Maitresser. - Skjønt Morey og Pe pin vedbleve at benægte enhver Deeltagelse i Attentatet, saa gik dog efter endt Vidneforhør, Generaladvocatens Paastand ud paa, at de ikke alene vare skyldige, men at de vare de egentlige Hovedmænd, og at det havde været Fieschis Ulykke, at han, som et Menneske af en umaadelig Forfængelighed, med en undslukkelig Begjerlighed efter, paa hvilken somhelst Maade, at gjøre sig navnkundig, var faldet i saa slette Hænder. Ogsaa Boireaus Deelagtighed fandt Generaladvocaten upaatvivlelig, men anbefalede ham, som ung, letsindig, forført og angrende, til Rettens Medlidenhed. Beschet vilde være at frikiende, dersom det kunde bevises, at han ikke vidste, hvortil hans Pas og Vandrebog skulde bruges; men Hr. Martin fandt det sandsynligt og søgte at bevise, at ogsaa han var Medvider. Jøvrigt var Hr. Martin overbeviist om, at endnu et Antal andre Personer havde, om just ikke egentlig været indviede i Planen, dog vidst af den at sige og holdt sig beredte til at drage Fordeel af dens Udførelse. Da Posten afgik, havde Fieschis Advocat og Landsmand, Hr. Patorni, begyndt sin Forsvarstale, som, efter hvad han selv i Jndledningen erklærede, skulde gaae ud paa at bevise, at, uagtet Forbrydelsen var unægtelig, burde Dødsstraf dog ikke anvendes.