JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Almuevennen, 1844-08-21
Vi skylde fremdeles den gode Sag, at benytte os af det beleilige Øieblik til at fremme den. Her gjælder det at bruge Tiden, thi enhver Tid er ikke beleilig eller bekvem til den gode Sags Fremme. J een Tidsalder kan Sandheden finde frie Indgang, kan dens svorne Fjenders Hænder være mere bundne, end i en anden, mange udvortes Omstændigheder kunne forene sig til dens Fordeel, vigtige Tildragelser i Menneskeslægtens Historie, betydelige Forandringer i Menneskenes borgerlige Forfatning, kunne have en saare velgjørende Jndflydelse paa den offentlige Mening, kunne tjene til at afdrage Menneskene fra hidtil herskende Fordomme, kunne give dem Mod til at afkaste Vankundighedens og Trællesindets Aag som de hidtil bare paa, kunne vække dem til Tænksomhed, til friere Brug af deres Fornuft, kunne bane Veien for en ønskelig Revolution i Tænkemaade og Sæder. Saadanne heldige Omstændigheder maa Sandhedens og Menneskehedens Ven føre sig til Nytte, her maa det beleilige Øieblik bruges, medens det er der, og ved at bruge det udrettes med mindre Møie langt mere for den gode Sag, end paa en anden Tid med større Møie. Jo mere Veien er banet, jo færre Hindringer Mørkhedens Magt paa den Tid kan modsætte hans Bestræbelser, desfriere kan han arbeide paa Oplysningens Udbredelse. Jo meere han finder sine Samtidige stemte til at modtage Forandringer i deres Begreber, des lettere kan han vinde dem for Sandheden. Da virker han ikke ene, thi hans Tidsalders Aand virker med ham, de udvortes Omstændigheder begunstige hans Foretagende, og han gavner da dobbelt fordi han dertil greb det beleilige Øieblik. Ogsaa for os er det heleilige Øieblik forhaanden til med Held at fremme den gode Sag. Vi leve paa en Tid, der, hvormeget man end med Føie maatte kunne udsætte paa den, dog udentvivl maa ansees fortrinligen skikket til at befordre det Gode i Verden. Den Forbedring, saavel i Henseende til borgerlige Jndretninger, som i Henseende til Oplysnings- og Dannelses-Midler, som man i vore Forfædres Tid neppe torde tænke paa at indføre, indføres nu uden store Vanskeligheder, naar Nogen paatager sig det. Den blinde Ærbødighed for gamle Vedtægter, den stive Vedhængenhed ved hvad man kalder Skik og Brug, har for en stor Deel tabt sig. Følelsen for det Sande og Rigtige udvikler sig mere og meere i Folkets Masse; man vover nu at gjøre fri og uindskrænket Brug af den sunde Forstand, og at følge den i sine Domme og Handlinger, Man erkjender nu mere end tilforn sin Trang til en paa Menneskets uafhændelige Rettigheder grundet Lovgivning, og der er overhovedet hos Nutiden meere Evne til at modtage Forandringer, meere Bøielighed i Tænkemaaden, mere Lyst til at iværksætte Forbedringer, end der maaskee nogentid før var. Disse vor Tidsalders Egenskaber bør ikke lades ubenyttede, men almeennyttige Sandheder maa bringes i Omløb, ægte Religiøsitet maa befordres, Misbrug maa afskaffes, Menneskeheden maa hielpes til, igjen at erholde dens tabte Rettigheder, og hæves til en høiere Grad af Oplysning og Forædling end den hidtil har opnaaet. For den gode Sag kunne vi ikke gjøre for meget.
Almuevennen, 1844-08-28
3die Aarg. Nr. 5839. Almuevennen. Udgiver: J. A. Hansen. Ansvarlig Redacteur: O. Wedfall, forhen Medhielper ved Opdragelsesanstalten paa Flakkeberg Jnstitut, Onsdagen den 28 August 1844. Onsdagen der og Augs 1844 Stænderne i Viborg. 8. Om Statseenheden og en friere Udvikling. af vore Samfundsforhold.
Almuevennen, 1844-08-28
Nu fremkom flere, selv liberale og constitutionel sindede Deputerede med saamange Tvivl og Betænkeligheder, at den hele Discussion blev forvirret og usammenhængende; dog vidste enkelte Deputerede at holde paa Sagen i sin fulde Udstrækning og egentlige Mening, tiltrods for al den Uklarhed Andre søgte at bringe den i. Fabrikant Dalgas yttrede saaledes: "Folkets Forlangende har været en friere Udvikling af vore Samfundsforhold, og navnlig, at Finantsbudgetterne maatte undergives Stændernes Bedømmelse, men i dets Sted have skærpede Forholdsregler virket, at flere af Folkets naturlige Rettigheder ere blevne indskrænkede, og de senere Aars Erfaring bekræfter, at Kongen behøver en stærkere Støtte til at tilveiebringe Besparelser i Finants forvaltningen. Hvad Under da at Folket er blevet misfornøiet, og i gjentagne Andragender udtaler sin Trang til en friere Udvikling?" Apotheker Køster anførte at Jndførelsen af en Constitution bør aldrig skee ved en overraskende Omvæltning, og for at vi ikke skulle komme i det Tilfælde, som det græske Folk, der med opplantede Bajonetter udenfor Kongens Slot tiltvang sig en constitutionel Forfatning, eller som vort Naboland, hvor Regjeringsformen efter faa Ugers Forberedelse blev omdannet, troede han, vi bestandig bør holde det Spørgsmaal ilive, hvorledes Øiemedets Opnaaelse kan forberedes
Almuevennen, 1844-08-28
Kjøbmand Müller sagde: "Aarsagen til at vi endnu ikke ere komne videre maa vistnok søges i at Regjeringen vil en anden Vei end Folket; hvis Regjeringen vil slippe Absolutismen, da skulle vi see, at de saakaldte Vanskeligheder vilde forsvinde som Avner for Vinden. Men Jntet er skeet fra Regjeringens Side. Jstedetfor at agte paa den Røst, der nu flere Gange har lydt i Adresser og Petitioner og Folkets Trang til en fri Forfatning, bød Regjeringen os i forrige Session en ny og 5te raadgivende Forsamling, der, efter dens Bebudelse og de af den kgl. Commissarius meddeelte yderligere Oplysninger, maatte betragtes som Noget, der snarere vilde føre tilbage, end frem. Vi staae nu atter i Begreb med at henvende os til Kongen med en Petition om, at han vil tage Jnitiativet til at indføre en fri Forfatning, der gjengiver Nationen den Andeel i Statstyrelsen, der oprindelig tilkommer den. Vi henvende os til ham med saameget mere Tryghed, som han jo dog fornuftigviis maa ville fremme Danmark politiske Udvikling. Jeg kan og vil ikke opgive den Overbeviisning, at han, som paa Rigsdagen den 17de Mai 1814 modtog Kronen af det norske Folk, og derved erkjendte Folkets uimodsigelige Ret til at bestemme dets Regjeringsform, at han, der hist saaledes ikke blot var Frihedens Talsmand men dens Skaber, ikke skulde mene det ligesaa med os. Dog, – Kongen er som andre Fyrster kun et Menneske, han kan ei stole paa sine Omgivelser, navnlig ikke naar Talen er om Tilstanden, i Landet; han trænger til at modtage nøiere Beretninger, og til at den nogne Sandhed kan trænge frem og naae hans Øre. Mænd, der besidde Kraft, Mod og Villie til i Skrift og Tale at yttre sig over Statstyrelsens forskjellige Brøst, der efter deres Kundskaber og Vilkaar kunde gjøre Fordring paa Ansættelse i de høieste Poster i Staten, har man undertiden seet forfølges liig de laveste Forbrydere. Dog det vil maaskee faae en Ende Godseier Nyholm yttrede: "J nærværende Session har den høitagtede kgl. Commissarius yttret, at det ikke er at tænke paa at indføre en constitutionel Forfatning, førend Forholdene imellem de forskjellige Stats dele ere ordnede. Dette er vist ogsaa en Sandhed, men jeg god dog vidst, hvorledes disse Forhold paa nogen anden Maade kunne blive ordnede end netop ved Jndførelsen af en Constitution; hvorledes troer man, at Slesvig, der stedse har viist Stræben efter at forene sig med Holsteen, og det vistnok fornemmelig af Hensyn til materielle Jnteresser, fordi Holsteen, idetmindste tilsyneladende, har Forrettigheder for Danmark, – at Slesvig, siger jeg, vil forene sig med Kongeriget, førend dette har faaet en fri Forfatning, Dette er sikkerligen det eneste Middel til at løse Forviklingerne; thi Slesvig vil da af samme Grund, som det for sluttede sig til Holsteen, nærme sig til Danmark, idet Danmark vil kunne faae en friere Forfatning, end Holsteen, eftersom dette sidste hører til det tydske Forbund. Jngenlunde er det min Mening, at Holsteen ikke skulde vedblive at høre til den danske Stat, tvertimod haaber jeg, at dette Hertugdømme bestandig skal udgjøre en Deel af Kongeriget Danmark, og det har glædet mig at høre i denne Sal talt i samme Retning.
Almuevennen, 1844-08-28
Af Sagens Modstandere skulle vi blot udhæve Gaardeierne Lydersen og Kirk, af hvilke den første ligefrem gjorde sig latterlig ved overfladisk og ufornuftig Snak, og den Sidste fremkom med en Mening som maaskee deles af flere Bønder, og hvorom vi derfor i et følgende Nr. skulle yttre os nærmere. Han sagde: "Er Meningen med Forslaget, at der skal andrages paa en Constitution, da maa jeg stemme derimod, thi, som allerede sagt, først da, naar alle Misforhold mellem de forskjellige Borgerklasser ere udjevnede, naar vi, lige beskattede og lige bebyrdede, kunne som Brødre alle arbeide til eet Maal, istedetfor at vi nu saa ofte staae imod hinanden, først da mener jeg, at der kan tænkes paa en constitutionel Forfatning." Comitee vedtoges, som meldt, med 29 Stemmer mod 21. (Fortsættes).
Almuevennen, 1844-08-28
9. Sagen om Forandringer i Communalanordningen.
Almuevennen, 1844-08-28
En kongelig preusisk Cabinetsordre. Preussen er nylig udkommen efterstaaende kgl. Cabinetsordre, der vistnok kunde trænge til en Efterligning ogsaa her i Danmark. "Med Misfornøielse har jeg erfaret, at der saavel ved Dresseringen af Rekruter som i andre Tjenesteforhold hyppigt finder Mishandling Sted imod Soldaterne, saavel ved Underofficierer som endog ved selve Officererne, uagtet Saadant baade er forbuden ved de bestaaende Love og stridende imod Soldatens Bestemmelse og min udtrykkelig udtalte Villie. Fra Soldatens Jndtrædelse i Tjenesten maa man søge, ved Siden af hans Uddannelse som Kriger, at vække en passende Æresfølelse hos ham, for at give ham Lyst til sit Kald og Hengivenhed for Staten. Skjældsord og corporlige Mishandlinger kunne ingenlunde forenes hermed og ere desaarsag ogsaa allerede paa det Strængeste forbudne i Krigsa tiklerne fra 1808. Compagni= og Eskadrons-Chefernes første Pligt er det, tilRecruternes Jndøvelse kun at udvælge saadanne Underofficierer, af hvis besindige Forhold ingen Mishandling af de til deres Underviisning overgivne Rekruter er at befrygte; ligesom det ogsaa for de Officierer, der ere commanderede til Opsigt ved Recruternes Jndøvelse, maae være en hellig Pligt at paatale enhver upassende Adfærd af Underofficiererne og derved erhverve sig deres Undergivnes, i Særdeleshed i Krigstilfælde uundværlige Kjærlighed og Hengivenhed. Overtrædelser af denne min befaling blive, efter Omstændighederne og Forseelsens Størrelse, at straffe med Arrest, Degradation, Fæstningsstraf, ja selv med Cassation; og for at Enhver kan komme til vedbørlig Kundskab om denne min Villie, skal den ved hver Troppe-Afdeling forelægges det samlede Officiercorps og enhver Officier bekræfte den erholdte Underretning med sit Navns Underskrift, For Underofficiererne skal den dem vedkommende Deel af nærværende Forskrifts Jndhold tydeligt oplæses een Gang aarlig, paa en bestemt Dag. "Med fuld Tillid slutter denne mærkelige Cabinets-Ordre, "nedlægger jeg Fuldbyrdelsen af denne min befaling i de commanderende Generalers Hænder, stolende paa, at de med al mulig Alvor ville imodegaae deslige Misbrug, hvor Samme maatte vise sig, og, hvor det skulde være nødvendigt, derom til mig gjøre Jndberetning: Den christelige Velgjørenhed!).
Almuevennen, 1844-08-28
Den, der under ugunstige Forhold er indtraadt i Livet, og sat paa et lavt Trin i Selskabet, men som trofast holder ved Apostelens Ord, og i sit AnsigtsSved erhverver saa meget, at han ikke blot ernærer sig og Sine, men ogsaa endnu har noget, om end nok saa lidt tilovers, til at række dem, der maa føre deres Liv under endnu mere trykkende Forhold, – han kan vist ikke rose sig af noget stort Resultat af sine Gaver; de ere ikke noget, hvormed han kan glimre for Verden, de ere kun et taknemmeligt Beviis for, at Gud har opholdt ham paa dette Trin, og et glædeligt Tegn, hvorved han mindes sin trofaste, pligtmæssige Anstrengelse. Den derimod, som Gud har velsignet saa rigeligt, at han synes saa godt som slet ikke at behøve at arbeide, og altsaa ganske kan hengive sig til et høiere gandigt Liv, han kan vel ellers have mange ædle og rene Glæder forud, og tillige hvad Velgjørenhed angaaer, har han vel det forud, at han er i Stand til at uddeele saare meget: men det er dog med Hensyn til den større Kreds, hvori han er sat, ikke meere, end hvad hiin i sin mindre udretter, kun med den Forskjel, at hvad han uddeler ikke er et glædeligt Tegn for ham paa hans Anstrengelse, efterdi han ikke uddeler, hvad hans egne, men hvad andres Hænder have erhvervet; han er kun Forraadskammeret, hvori der fra en større Omkreds samler sig det der i smaa Deele uddeles til dem, som have behov.
Almuevennen, 1844-08-28
Nogen særdeles Berømmelse bør her ikke finde Sted. Saa lader os da holde vor christelige Belgjørenhed fri for al forfængelig Prunk, thi af den falske Glands af Roes og Lyksalighed, hvormed den ofte i en god Mening omgives, bliver der ved nærmere Belysning intet tilbage. Den er og bliver et Værk af Nøden og i en vis Henseende af Undseelsen, hvoraf der skal gjøres saa lidt Væsen, som Sagen nogenlunde tillader. Sogneforstander Jens Hansen i Magleby. Jkke skeer altid Velgjøreren den Ret ham skyldes Ofte nydes hans Velgierninger af Uagtsomme eller Uskjønsomme. Og dette er efter min Overbeviisning, og efter hvad jeg kjender til Sagen, Tilfældet med afdøde Etatsraad Christian Lindencrone, der forhen har eiet Stamhuset Gjorsløv i Stevnsberred. Han gjorde vel, ikke for at synes god, men for i Grunden virkelig at være det. Det var ham nok, at han vidste med sig selv, at han levede til Nytte og Gavn, og at han stræbte at opfylde den Guds Hensigter der gav ham Evne til at gjøre Vel imod sine Medborgere. Derfor bør hans Navn staae med Gyldenskrift iblandt de ædle Mænds Navne, hvem Danmarks Bondestand med Høiagtelse nævner som sine største Velgiørere. Og for alle de store, gode og ædle Handlinger som han har udviist imod den Deel af Danmarks Bondestand han havde Magt til at virke og gavne for, bør ogsaa hans Minde hædres med en Mindestøtte, at hans berømmelige Eftermæle kan ihukommes med Taknemmelighed af de sildigste Slægter, og ikke som der i Magleby Kirke nu er gjort, gandske tilmure hans Gravcapel, formodentlig fordi hans Minde gandske skal forglemmes af Efterslægten. Derfor bør, efter min Formening, enhver tænkende Mand af Danmarks Bondestand, der erkjender og føler de fleste af vor Nutids Godseieres vilkaarlige Behandlinger, bidrage til at reise en saa udmærket og høitfortjent Menneskeven et Æreminde (da mange af dem der personlig nyder godt af hans Velgierninger ikke vil som hverken kan tilmures eller tilbylles, og derved vise at ikke alle af Bondestanden ere ufølsamme eller uskjønsømme, men ere derimod besjælede af virkelige Taknemmeligheds-Følelser, for de store og ædle Mænd der arbeide til sand og virkelig Nytte, Gavn og Glæde for Medborgere af vor Stand, om vi end ikke deraf personlig selv nyde god. Derfor, min kjære Jens Hansen, send mig en Jndbydelsesplan, da skal jeg med al Beredvillighed og af min yderste Kraft, iblandt mine Medborgere af Bondestanden i min Kreds, virke til at din ædle Hensigt, kan blive fremmet, thi hvor jeg hører at nogen sand og virkelig Godhed bliver udviist imod Bondestanden, der glæder det mig altid, da jeg stedse erkjender at mine Medborgeres Vel ogsaa er mit Vel. Lundby pr. Præstøden 21de August 1844. Peder Hansen, Fæstehuusmand.
Almuevennen, 1844-08-28
Politiske Nyheder og Efterretninger. Østifternes Stænder ere indkaldte til Møde i Roeskilde førstkommende 15de Octbr. Prinds Frederik af Hessens Gemalinde, den russiske Storfyrstinde Alexandra er ved Døden afgaaet den 10de dennes, efterat være nedkommet med en Prinds, der ogsaa døde et Par Timer efter Fødselen.
Almuevennen, 1844-08-28
Ligesom fra Aalborg er der ogsaa fra Horsens afgaaet en Takadresse til de jydske Stænderdeputerede for den Varme og Kraft hvormed de have virket til Fædrelandets Vel. Cand. Ploug er af Hof= og Stadsretten frifunden og det Offentlige paalagt Omkostningerne, i Sagen om"2 Blade o. s. v.
Almuevennen, 1844-08-28
Kjøbenhavnsposten" for den 15de dennes beslaglagdes den 16de af Justitsraad Reiersen, men frigaves samme Dag af Cancelliet. Fædrelandets Beslag den 5te dennes stadfæstede Cancelliet, uden at beordre Sag mod Redacteuren. For det den 2den dennes beslaglagte Nr. af Fædrelandet og ligeledes for et Onsdagen den 7de beslaglagt Nr., beordrede Kancelliet Sag anlagt mod Redacteuren. J den ene af disse Sager yttrer Actor, Overretsprokurator Ph. Julius, Knudsen, at han skulde vel udfinde Noget i den incriminerede Artikel, hvor Forfatteren ikke havde udtrykt sig med Beskedenhed, Noget, hvorved han havde tilsidesat den Ærbødighed han er Lovgiveren skyldig, men han maatte tilstaae at han ikke i Artiklen havde kunnet finde noget enkelt Udtryk, nogen enkelt Sætning, nogen enkelt Mening hvorom dette kunde siges; i den anden Sag hvor Prøveprokurator Larsen er Actor, skriver denne i sit Jndlæg, at han er bleven sat i en Deel Forlegenhed, idet han, efter flere Gange at have gjennemlæst Artiklen, ikke ret veed hvori denne Overtrædelse af Trykkefrihedslovgivningen skulde bestaae, og han han har været nærved at afgive den Erklæring at han ikke faae sig istand til at udføre det ham paalagte Hverv. Disse tvende Actions=Jndlæg har Fædrelandets Redakteur aftrykt i Bladet, og da Cancelliet derved blev bekjendt med dem, har det nu fordret at Retten paa Grund af deres Procedure skal fratage disse Actorer Sagerne, beskikke Andre i deres Sted, og drage dem til Ansvar for deres Adfærd. Man er nu spændt paa at erfare hvad Retten vil sige hertil. Flere af vore Blade have henledet Opmærksomheden paa den russiske Flaades lange Ophold i Sundet mellem Kjøbenhavn og Helsingør, og at hverken Batteriet "Trekroner eller Castellet kunne antages at have været i en saadan Forsvarsstand, at de i fornødent, om og usandsynligt, Tilfælde kunde modstaae et pludseligt Angreb eller overhovedet paabyde Venner og Fjender den Respekt, som vor uafhængige Rets Værdighed og vor sørgelige, dyrekjøbte Erfaring fra 1801 og 1807 saa indtrængende paalægger os at fordre og at hævde. "Fædrelandet for den 21de d. M. beretter nu og, at den svære russiske Dampfregat "Kamschatka, som har været her engang før i denne Maaned, har nu anden Gang tilladt sig at løbe indenfor Trekroner og lægge sig ret bag dette Fæstningsværk, saaledes at den næsten kunde siges at dominere det og dets lille Havn, istedetfor smukt, efter hævdet Skik og Brug blandt alle Nationer, at lægge sig foran det og under dets Kanoner, og der henstilles, om det ikke for Fremtidens Skyld er upassende og uforsvarligt at tillade eller taale dette. Fra Aarhuus er en Takadresse, underskrevet af 147. Borgere deri Byen og 11 Gaardelere i Ønsted og Hvilsted tilstillet de jydske Stænder, hvori bevidnes dem den meest levende Paaskjønnelse af den Kraft og Frimodighed hvormed de i Adressen til Kongen have udtalt sig om den trindt i Landet herskende Misstemning.
Almuevennen, 1844-08-28
Fædrelandet for den 22de d. M. er beslaglagt, og Redakteuren sat under Tiltale for en Artikel deri, om Trykke lovs=Udkastet.
Almuevennen, 1844-08-28
- Vi fortalte i Nr. 29 at nogle Præster i Ribe Stift, havde af Cancelliet erholdt en Tilretteviisning fordi de i "Berlingske Tidende" havde afgivet en Erklæring i Psalmebogssagen. En af disse Præster, Vilhelm Birchedahl i Sønderomme, har i Anledning heraf givet i Fædrelandet, et særdeles klart og overbevisende Forsvar for dette deres Foretagende, hvori han viser at de hverken som Borgere, Embedsmænd eller Præster have foretaget dem noget, Uforsvarligt ved at offentliggjøre hiin Erklæring. Dette Forsvar var imidlertid altfor frimodigt for det høikongelige danske Cancellie som i den Grad har følt sig krænket derved, at det har beordret Hr. Pastor Birchedahl tiltalt ved en Provsteret.
Almuevennen, 1844-08-28
Bekjendtgjørelse. Efter Fleres Ønske og med vedkommende Auctionsdirecteurs Samtykke bliver den af "Landboforeningen i Øster- og Vester-Flakkeberg Herred til den 3die Septbr. hos Gaardmand Jens Johansen i Olstrup ved Holsteinborg averterede Auction udsat til den 17de Septbr. om Formiddagen Kl. 10. Anmeldelse af fortrinlige Sædevarer (Rug og Hvede), Creaturer, Agerdyrkningsredskaber til denne Auction modtages af Undertegnede til den 2den Septbr. Flakkeberg pr. Slagelse den 24de Aug. 1844. Møller. Trykt i det Brünnichske Bogtrykkeri ved I. C. Lund.
Almuevennen, 1844-09-01
Kjøbenhavns Amts Landcommunal-Tidende. Nr. 51. Følgeblad til "Almuevennen Nr. 17, 1844. Udgiver: J. A. Hansen. Ansvarlig Redacteur: O. Wedfall, forhen Medhielper ved Opdragelsesanstalten paa Flakkeberg Jnstitut, Kjøbenhavns Amtsraads Forhandlinger (Meddeelt af Raadets Redactionscomitee). 1844 den 3die Januar fortsattes i extraordinairt Møde de den 28de November sidstleden ikke tilendebragte eller udsatte Sager. Sædegaadseieren Hr. Thalbitzer var forhindret fra at mode. De øvrige Medlemmer vare derimod alle tilstede, Provst Boisen overtog efter Anmodning Protokolførelser, 1) Med Hensyn til Eftersynet af Communernes Regnskaber. for de specielle Skolekasser vedtoges det enstemmigt mod Formanden, at dette Eftersyn maa sortere under Amtsraadet, og følgelig for det nu forløbne Aar 1843 uden Ophold maa være at fremme, hvorhos Formanden og Etatsraad Povelsen bemyndigedes til paa Raadets Vegne at udfærdige den fornødne Expedition af de for 1842 tilbagestaaende Regnskaber. 2) Den i forrige Møde nedsatte combinerede Comitee for Veivæsenet refererede dernæst, hvorledes det kongelige Rentekammer med Hensyn til Raadets Paastand og Jndskrænkninger af Amtets hidtilværende mindre Landeveie under 28de October sidstleden havde yttret sig saaledes: Hr. Kammerherren har, ved under 6te Juni d. A. af tilbagesende de Dem i sin Tid tilstillede Andragender, hvori flere Gaardeiere i Frederiksberg Byes Smallegade besvære dem over Gadens høist forfaldne Tilstand paa den Strækning, der ligge mellem Gadekjæret og Fasanveien, og derhos anholdt om, at der maatte træffes Foranstaltning til sammes Jstandsættelse, bemærket, at Smallegade er ved allerhøieste Resolution af 12te April 1836 sat i Classe med mindre Landeveie, men at Amtsraadet for gamle Kjøbenhavns Amt, mod Deres paa fornævnt allerhøieste Resolution grundede Formening, ikke har villet er kjende den som saadan, og at det saaledes først maa afgjøres, om Smallegaden fremdeles skal henhøre blandt de omhandled Veie, eller om den blot skal betragtes som Bivei, i hvilket sidste Tilfælde den alene vil vedkomme den enkelte Commune.