JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-12
En Fyenbo har et herligt Sind, Det har jeg selv fornommen Forfatteren omtaler med behagelig Erindring den høitidelige Gudstjeneste, han bivaanede i St. KnudsKirke Landemodesdagen den 30 Juni 1813 (da Hr. Amtsprovst Saxtorph prædikede, ved hvilken paa een Gang 8 unge Mænd ordineredes til Præster i Stiftet. Om Provindsens Videnskabelighed udlader han sig saaledes: Udsigterne for Videnskabeligheds og Litteraturens Opblomstring i Fyen ere heller ikke slette. Denne Provinds har et patriotisk Selskab; den har havt det Fortrin, at eie et Par med Jnteresse for Litteraturen begavede Bogtrykkere; Odense Kathedralskole, hvorfra saa mange af Danmarks Lærde ere udgangne, blomstrer trivelig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-12
Om Stiftsbibliotheket siger han med Rette: "Det har altid forekommet mig urimeligt og skadeligt, at alle Kilder og Jndretninger til Videnskabelighed, alle Bogsamlinger og Lærdomsskatte skulle opdynges i Hovedstaden eller i een Provinds. Fyen, der er ligesom Danmarks Middelland og de danske Provindsers Centrum, bør heller ikke i videnskabelig Kultur staae tilbage for Sielland, som det for en stor Deel har hævet sig over i Agerbrug, Havedyrkning, og andre Grene af den oekonomiske Kultur." J en Note do lerer Forfatteren over, at Kong Hanses Monument i Graabrødre Kirke behandledes saa skjødesløst, at det beskadigedes da det skulde flyttes til St. Knuds Kirke. "Saaledes, siger han, er da nu ogsaa det vigtigste det eneste overblevne af Graabrødrekirkens Gravminder fordærvet, og Kong Hans's Gravsteen, der i 300 Aar sad heel i Klosterkirkens Muur, vil herefter sidde revnet i Domkirkens. Den Beskrivelse, der ellers i bemeldte Bog gjøres over vore fyenske Bønderpigers Dragt, ville disse neppe vedkjende sig; men maa nok være Følge af en Hukommelsesfeil: Qvindfolkene hedder det - ere klædte omtrent som de sjellandske, kun uden de røde strikkede Nattrøier, som denne Provinds ikke kjender, og uden Liin, men alle med flettede Straahatte, uden hvilken Man neppe om Sommeren møder nogen fyensk Bondepige uden for Huset." - Røde strikkede Nattrøier kjender just hver en fyensk Bondepige og Straahatte ere endnu høist sjeldne imod de malede Soelhatte af Karduuspapir. (Hempels Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-12
Kjøbenhavns Børs den 11 August. Cours. Hamb. 2 M. 596, a msta 604 Amsterdam 2 M. 660, a vista - . London 2 M. 23 1/2 Rbdl. Spec. 600. - Specier solgtes til 367. Rbmk., for Committeesedler blev givet (med Rente) 69 1/2 a 70 pr. 100; Oblig. 305. Norske Sedler 60.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-12
Blandede Efterretninger. (Af der Freimüthige.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-12
Den 8 Jan. om Aftenen Kl. 5 3/4 saa man i Venedig et sjeldent Natursyn. Himlen var meget mørk og Thermometret stod paa to Gr. over Null. Paa eengang stod en Lue uden Torden og af Jorden, trak sig over Tagene, og udbredte sig over Kirken deel suffragio. Man troede at see en stor Jldsvaade, og det var saa lyst, at man kunde læse derved. Dette varede omtrent 4 Minuter, og derpaa slukkedes Flammen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-12
J Canton Thurgau blev en Kone myrdet, og for at tilintetgjøre hendes Liig, satte man Jld paa hendes Huus. Gierningsmændene ere allerede heftede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-12
En Bagersvend i Lindan fandt et med 500 fl. henlagt Barn, og kastede dette derpaa ind i Bagerovnens Luer, men blev snart derefter paagrebet. (Af Hamb. Corr.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-12
London, den 1ste August. Admiral Cockburns Flagskib er ankommen fra Chatom til Portsmouth, for der at completere sin Skibsequipage, og forsyn sig med de fornødne Levnetsmidler for at britige Bonaparte til St. Helen. Dette Linieskib skal endnu ledsages af to Fregatter og en Krigsslup. Man indskiber tillige 2de Batailloner af det 3de Regiment og et Detaschement Artillerie. Bongparte medgives kun 6 Personer, hvoraf han selv kan udvælge to Officerer og to Domestiqver, Sir Hudson Lowe er med en betydelig Løn bleven udnævnt til Gouverneur paa St. Helena. Han skal følge med Bonaparte paa Northumberland. - Com man forsikkrer, er Hr. Henry Bunbury, Undersecretair ved Krigs- og Colonialdepartementet,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-12
allerede igaar Morges meget tidlig afreist herfra, for at overbringe Ex=Keiseren denne de allierede Magters Beslutning om hans Jndsperring paa St. Helena. J Sir Henry Bunburys Følge er Grev Bathurst's Søn og Statsbudet Guy. - Man forsikkrer, at Bonaparte yttrede stor Utilfredshed, da man tilkiendegav ham, at han skulde behandles som en krigsfangen General, og da han erfarede, at han sandsynligviis skulde bringes til St. Helena, skrev han til Lord Keith et Brev med meget kraftige Jndvendinger. Det synes vist, at de af ham medtagne Penge og Kostbarheder skulle tilbagegives den franske Regjering, som Kronens eller Statens Eiendom. - Det er sandsynligt, at Northumberland allerede skal afseile til St. Helena midt i denne Uge. Den øvrige Deel af følget skal strax bringes til Frankrig; men Hertugen af Rovigo, Bertrand og Lallemand skulle udleveres til den franske Reciering, da de navnlig ere anførte i det af Ludvig den 18de nylig udstædte Decret. - Der tales om, at de allierede Tropper i et vist Antal Aar skulle besætte Fæstningerne Strasburg, Metz, Lille og Valenciennes. Ogsaa de i Tydskland borttagne Kunstværker skulle tilbagegives. - Fra Plymouth skrives under 28de Juli Følgende: "Da Bellerophon, Capitain Maitland, forrige Onsdag ankom i Sundet, fik Fregatterne Eurotas og Briton Ordre at gaae til Ankers ved dette Skib, og sex Kononcerslupper, hver med en Lieutenant og 8 Mand ombord, bleve befalede at seile bestandig om det, for at hindre al Communication. De udføre deres Ordre saa punktlig, at, naar man undtager Admiralens Baade, kan ingen Slup komme indenfor den Kreds, som dennes af Fregatterne og Kanonerbaadene omkring Bellerophon i en Afstand af en Kabbellængde, og Capitaincrue og Officiererne i Marinen ere ogsaa indbefattede i dette Forbud. En utallig Mængde Mennesker have forsøgt at nærme sig; men man har ladet dem vide, at de skulle holde sig borte, og der er endog bleven skudt paa nogle Baade. Man siger, at Bonaparte har skrevet til Lord Keith for at invitere ham ombord; men at Hs. Herlighed ikke har svaret ham. Den 28de Juli seilede i meget skjønt Veir flere tusinde Personer rundt om Bellerophon for at see Bon parte, og henimod Kl. 6 om Aftenen viste han sig paa Dækket, hvor han forblev omtrent 20 Minuter. Capitain Maitland og alle de engelske Officierer stode den hele Tid med blottede Hoveder. - Den londonske Committee for Waterloosubscriptionen har faaet en Skrivelse fra Fyrst Blücher, hvori det hedder: "Jeg haaber, at Deres Nation er tilfreds med mig. J 8 Dage har jeg leveret to formelige Slag, havt fem hidsige Fægtninger, taget to Stæder og indsluttet tre Fæstninger, Disse Seire ere blevne kjøbte med 20,000 af vore Krigeres Blod. Forglemmer ikke at tænke paa vore brave Lidende."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-12
London, d. 2den August. Bonapartes Skjebne synes nu at være afgjort. - De høie Souverainer i Paris have fattet den fælleds Beslutning at ville bringe ham til St. Helena. Da han under 13de Marts i Wien blev erklæret udenfor Loven, og denne Erklæring endnu siden blev stadfæstet, har han ingen Grund til at være misfornøiet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-12
Den 6te Juli ankom til Genua Briggen Susanna fra Livorno med en Kaper paa een Kanon og 20 Mands Besætning under Michael Chacchis Command. Denne Kaper var for fire Dage siden løben ud fra Porto Ferrajo paa Øen Elba; men havde endnu ingen Prise gjort. Jfølge dens Jnstruction skulde den borttage alle Skibe, med Undtagelse af de americanske og algierske. Man erfarede ogsaa ved denne Leilighed, at endnu 14 andre store Baade udrustes paa Øen Elba som Kapere, og at de med det første skulle stikke Søen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-12
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-15
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Tolvte Aargang. No. 65. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Forsendes, i Folge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 15 August 1818.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-15
Et Par Ord om det nys udkomne angelsaxiske Digt. (Fortsættelse; see forr. No.) den 36te Sang er en lille historisk Episode om Others Søn og hans Sværd som jeg end ikke ret forstaaer, og da det er ganske rigtigt at Viglas, Vigstansen, den eneste, som blev sin Konge troe, her taler liflige Ord og iler Bjovulf til Hjelp vil jeg Jntet tillægge. Om den 37te Sang hvori meldes om Dragens Død og Bjopulfs Ulivssaar vil jeg heller Jntet sige, uden at den er ret veemodig delig, og at Bjopulf deri ikke nævner nogen af sine Bedrifter, men mindes kun sin Vælde og sukker vel over ei at have en Søn hvem han kunde antvorde sine herlige Vaaben.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-15
Den 38te Sang beskriver de Undersyn Viglaf saae i Dragebjerget, hans Tilbagekomst til den døende Konge, og Bjopulfs sidste Tale, alt saare deligt. Hvor det skal staae i den 39de Sang at Bjovulfs Mænd forlode den Egn hvor deres Konge faldt, kan jeg ei engang finde i Latinen, men at det ikke er sandt maae jeg sige og tillige bemærke at det er Jntet sagt om Viglafs kjærlige, kraftige Tale, at han i den bebreidede Svendene deres Flugt, skjøndt det er sandt, det gjorde han tilvisse. Jndholden af 40de og 4de Sang er angivet omtrent som den af 30te det vil sige reent galt. Viglaf taler ikke om Anledningen til det sidste Tog, nemlig Kamp mellem Franker og Friser, hvilket er en Snak, som har ingensteds hjemme nei men over Bjovulfs Lig sidder Viglaf forgfuld, kløger og sigere end maa vi vente os Feide, naar Kongens Fald rygtes hos Franker og Friser, thi af dem have vi kun ondt at vente siden Higelak gjorde Toget til Frisland. Af Svenskerne, bliver han ved, venter jeg ei heller Troe eller Love, thi det veed vi alle hvorledes Ongenthjov, Others Fader, røvede Hædkyn Livet ved Hrefnavud, da maatte Gotherne flygte herreløse til Hrefnesholt, Flenden bevogtede dem der og truede med næste Morgen at dræbe Hælvden og lade Hælvden hænge til Skiemt i Galgen. Dog Morgengryet trøstede de Sørgende, da hørde de Higelaks Horn, Han den Ædling kom dem til Hielp med dygtige Kjæmper. Hermed ender den 40de Sang og i den 41de fortælles videre om Krigen mellem Higelak og Ongenthjov, men ei saa klart at jeg end kan see tilvisse om det var to Krige, hvoraf den første førdes i Higelaks den anden i Ongenthofs Land, eller om Ongenthjov mistede Livet, det er derimod klart at han maatte bukke for Higelaks Jarl Ulf Vonreding og at Higelak der han besteeg Gothernes Kongestol belønnede ham og Jour kongelig for deres Bedrifter i den svenske Krig, og gav siden Jofur sin eneste Daatter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-15
Heraf see vi da at hvad Udgiver og Recensent har gjort til een Krig hvori Higelak faldt, er ere ganske forskjellige, den første paaførde Svenskeren Ongenthjov Gotherne, da Hrædel var død, i den faldt Hædkyn, og Riget tilfaldt da Higelak Den anden paaførde Higelak Franker og Friser og faldt selv; den tredie paaforde Other og hans Sønner Higelaks Søn Hardred som faldt og efterlod Bjovulf, Higelaks Søstersøn, Riget, og der er et ikke lidet Bidrag til den gamle svenske Historie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-15
Efterat nu Viglaf har ihukommet det gamle Fiendskab, der paaede nye Krig efter Bjovulf Afgang, byder han Folket haste med at flye den Herlige til Jorde, og den Skat, siger han, som kostede ham Livet skal Luen fortære med ham. J saa men tybe Toner udtaler han Sorgen som maatte overskygge Land og Folk, og vandrer derpaa med Skaren til Carnanæs.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-15
De to sidste Sange indeholde endnu en Tale af Viglaf hvori han beklager at Bjovulf ei lod Dragen ligge paa Guld til Verdens Ende, og vier alle de Klenodier til Baalet, og det Hel slutter med Fortællingen om Bjovulfs Baal og Gravhøi, og, som det synes, med en kort Sum af den Lovsang Skjolden lode tone over Graven. Det var, som jeg flux sagde, ingenlunde min Hensigt at udbrede mig over Digtets poetiske Jndhold, dets Fylde, men kun, savvidt jeg formaaede, at afhielpe de store Mangler der fandtes i Recensionens Jndholdsliste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-15
Det kan nu ligesaalidt være min Hensigt her at tale Meget og Digtets Værd og Bygningskonst eller om det Udbytte Nordens Krønike tør af Kvadet tilegne sig. Den simple Angivelse af Jndhold og Gang forenet med den Prøve jeg leverede, give den Forstandige et bedre Billede af Digtets Eiendommelighed, end lang Tale mægtede, og dette Billede kan kun forklares gjennem en stille Beskuelse af det Hele, som jeg i en rimet Oversættelse skal stræbe at gjøre muelig for dem af mine Landsmænd, hvis Leilighed det ikke er at trænge ind i Grundsproget. Kun Saameget vil jeg herom sige, at dette Kvad, Bjovulfs Drape, som vel maae kaldes dets passeligste Navn, er saa ganske ene i sit Slags, at jeg ikke tør hensætte det i Fag med noget af de Kvad vi have fra Nordens Oldtid, thi Man sporer her i Anlæg og Udførelse en vitterlig Konst, om jeg saa maae sige, der forunderlig besvogrer sig med den gamle danske Trohiertighed og Simpelhed. De eddiske Kvad om Volsunge og Nislunger ere imodsigelig dette Kvads næste bekiendte Frænder, men Sødskende vorde de aldrifor Beskuelsen, deres Høihed og Dybde i Følelse, og Betydning savner Bjovulfs Drave, men derfor er den ei heller som de kjæmpelige Brudstykker der kun have Sammenhæng og Eenhed i det Usynlige, den er et favert, smagfuld ordnet og udpyntet Heelt, og vilde en Skiald i Konstens Barndom frembringe et Saadant, maatte han nøies med en verdslig Eenhed, lade Alt bevæge sig om sin Helt, Alt koste Glands paa ham. Saa er det virkelig og Kvadet er i alle Maader Bjovulfs aandelig Boutasteen af smeltet Guld som skinner fra Hroneklint vidt over Havet og kundgjør Styrmandens speidende Øie Sø-Gothens Hæder, skjøndt det ei skal nægtes, til Skialdens Priis, at den kjender sin Larhed under den Himmel, mod hvilken den peger. Dog, jeg maae afbryde en Betragtning, som vilde her lede for vidt, og kun tilføie, at efter alle indvortes Mærker var Skialden af Anguls Æt, uagtet jeg vel seer at dette ligesaameget indvikler Digtets Historie, som det forklarer dets Vilkaar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-15
Hvad nu det historiske Udbytte angaaer, da have mine Undersøgelser i dette Stykke alt lært mig at det end er meget for tidligt at ville vurdere dette, at det derimod et i god Forstand, uvurderligt for Alle, som elske Historien og besynderlig for os Danske, det kan man flux sige, thi det er aabenbart. Rec. har meget rigtig bemærket, at dette Digt burde ende Striden om, hvorvidt Dansk var i Oldtiden et Hædersnavn for de omliggende nordiske Folk, kun tvivler jeg om, det skeer i Hast, thi visselig, dette Digts Vidnesbyrd behøvedes ei i saa klar en Sag, vilde Man ei troe hardtad alle Middelalderens Krøniker og selv de norske Normanner og Duko, vil man da vel troe en gammel navnløs Skjald; turde end ikke Suhm troe sine egne Øine, men lod sig af svenske Forfattere og den storagtige Nordmand, Gerhard Skønning indbilde at det danske Navn og Folk havde altid været en Smaating i Norden, indrømmede han i elskværdig, men umaadelig Beskedenhed og ubegribelig Blindhed, at de Danske var af upsvensk Æt og ret Sildefødninger, imod Klippekarlene, hvor vil Man da vente at en Sandhed skulde indrømmes af dem, som den maatte skille ved en Ære, selv den store Hugo Grotius har givet dem Sørt paa Hvidt for at være deres Odelsgods! En anden, som mig synes, ligesaa mærkelig Ting er det, at Gotherne skildres som Kraftfolket i Norden, som Venner med de rette Danske men arvelige Fiender af de Svenske, thi det er den Forestilling af Folkeforholdet i det gamle Norden, som jeg, før jeg saae dette Digt, fandt mig ved Historiens Beskuelse nødt til at antage, og som jeg i min Betragtning over Europa kundgjorde, uden at vente, at den nuomtide skulde finde meere Indgang end min Forestilling om de Danske i Særdeleshed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-15
Endelig er det vigtigste historiske Spørgsmaal i Anledning af de Navne og Bedrifter, som fremtræde i Digtet: hvorledes forholde de sig til hvad vi om Oldtide veed af danske og islandske Sogn, Det er nemt, med Rec. at svare at da Digtet angaaer saa fjerne Tider, kan vi ikke vente at finde dets Begivenheder bestyrkede ved nordiske Efterretninger; men hvad er sligt for et Svar, Rec. sætter selv Digtets Begivenheder i det femte Aarhundrede efter Christus, og nu maae Man dog spørge om de nordiske Sagn ei gaae saa langt tilbage i Tiden, om Jslænderne ikke sætte deres Odin før Christi Fædsel, om Saxo ikke sætter sin Skjold mange Menneskealdere før, Den Udflugt duer altsaa ikke. Kongelisterne saavel i Heimskringla som i Saxo maae for en Dag, og kan det bevises at Kvadet taler om samme Steder som Krønikerne, maae der ogsaa findes Berørelser, hvis ikke Kvadets Personer ere vitterlig digtede, thi Konger hvis Jhukommelse holdtes, udenlands vedligt, kunde ei glemmes i Fædrenelandet, naar der ellers bevaredes en Række af Oldsagn. Hvad nu de gothiske Konger angaaer, da have vi om den ingen Sagnrække, men om Dannemark og Sverrigs har vi det, tvivlsomt kan det maaskee være, om vi ere beføiede til at søge Ongenthjof og Ober mellem Upsals Konger, men Skjold, Halvdan og Hrodgax maae vi nødvendig søge blandt de Danske, og see, vi finde jo og flux baade Skjold og Halvdan hos Saxo, vi finde to af Halvdans Sønner nævnede Roe og Helge, vi finde i Bjovulfs Drave tre og de to hede Hrodgav og Halge, Hrodgar maae da ligesaa vist være Saxos Roe som denne er Jslandernes Hroar, og det saameget mere, som det Eneste Saxo fortæller om Roe, at han bygde en Stad, ogsaa er den eneste bestemte Bedrift Skialden fortæller om brodgar. - At Saxo Jntet har om Grændel er begribeligt nok, thi at saavel Bjovulfs Kamp med ham som med Dragen er et Eventyr, der i det Høieste har mythisk Betydning, er jo aabenbart.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-15
Mærkeligt er imidlertid det bekiendte gamle Sagn om Trolden i Jsefjord der tog Tiende af Skibenes Mandskab, thi det synes Skjalden at have brugt til Bjovulfs ligesom Munkene siden til St. Lucii Ære. Dette maae være nok for denne Sinde, jeg vil kun bemærke at Sagnen hos Galfredus Monumetens om den danske Kong Gvitlak og hans Krig med Uther Pendragon synes tildeels at gjælde Higelak, og Suhms Formodning at han er den samme som den danske Kong Kohllak der, efter Gregorius Turonensis, faldt i et Slag med Frankerne (ligesom Higelak) turde maaskee mærkelig stadfæste sig. Dog herom og om saameget Andet skal jeg videre handle om Gud vil jeg skal udføre mit Forsæt at levere en dansk Oversættelse af hele Digtet med en historisk Jndledning saavel om Kvadet i sig selv, som om dets historiske Episoder. For nu ogsaa at sige et Ord om Sproget, da er det den fra Dansken mest afvigende angelsaxiske Dialekt, og naar Man da seer at selv den ligner i visse Maader Dansk mere end det Jslandske, maae Man kraftig mindes om at forlade den Jndbildning om Danskens Herkomst fra Jsland sken, som Gram forgiæves antastede, men som Historie og sund Eftertanke modsiger, og som et grundigt Studium af de nordiske Sprog maa aldeles tilintetgjøre undtagen hos dem, der efter nogle lærde Jslænderes Mund have gjort sig det, som Gram siger, til en saadan Theesis og fastsat Mening at de ei bekymre sig om at gaae videre (Fortsættes.) Prolog, til den første Forestilling paa Slagelse nye Theater, given til Bedste for Byens Huusarme Fredagen den 30te Juni 1818.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-15
J længst henfarne Tider Jordens Sønner Med Rodder, vilde Frugter mættedes. Bankundighed og Haan mod høie Guder, Og Vold, og Uret bedre Kraft borttæred. Alfader forrigfuld saae Slægtens Udaad; Thi sendte han miskundelig til Jorden. De hulde Søstre, bod dem at gientænde J Skialdens Barm den slukte Guddoms-Jld. Opmærksom Kreds af Mænd, og Børn, og Qvinder, Begeistret Musers Præst da sindrig lærte: Hvo Lys, og Liv, og Harmonie, og Skjønhed, Chaotisk Masse gav; - hvi Guderne Af Medynk blandet Harm, ei meer besøgte Usalig Jord, ved Svig og Mord grumt skjændet. Med billig Haand han Harpen slog - og sang Om Helteoldets Kamp mod Jetters Vælde, De Stoltes Fald, de Frommes Seiersdaad, Om Dydens Løn, og Guders milde Forforg, Og Elskovs ømme Smiil, og Venskabs=Himmel Da fromme Bon, med Offerrøgen blandet, Til Guderne opsteg fra fulde Hjerter. Udsonet var Olympens Herskers Vrede; 2 Han bød velsignet Frugtbarhed og Fylde Paa ny at smykke Jordens vide Kreds; - Og Ceres strøede Korn muldne Fure, Og Bacchus Rankens Druer bød og glæde, Minerva Qvinden lærte konstig Væv, Med Videnskab Apol, Mercur med Snildhed, Med Ynde Venus pryded' Jordens Herre. Hordinden sang til kjelen Hyrdefløite; - Og paa Cothurnen stolt dem hævede Med Æschylos, Sopholes, Euripid. End efter Seklers Rad, i Skialde-Chor Din Sheakspeare, Albion, og Tydsklands Schiller Med Ret erhverved Oldtids Bragalon.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-15
Thalias muntre Konst heel sindrig øved Aristophan og Plantus, Moliere og Holberg. Hvo Eder tæller, Musers fromme Sønner, Hvo tolker Eders Daad, Thi Hæder hver, Hvis Aand og Viid har underviist og glædet: Melpomene, Thalia Jovis elskte Døttre, Hiin Tolk for ædel, skyldfrie Sorg, som Hjertet rører - Thalia, Viid, og Skjæmt, og Lune blandende - Nedstiger fra Olympens Sæde, Huldgudinder! Og naadig hædrer Eders Fest med Velbehag! Rigt straalende lad Eders Guddoms-Glands opfylde Det Tempel, her indvier Borgersind og Fromhed Til Alt, hvad Stort, og Skjønt, og Ædelt Aanden nærer, P. Avnesen. Epilog til samme Forestilling. Hvo ud af trange Kaar og Modgangs Sorger, Med hjælpsom Haand, ved ædel, daadfuld Traft, Sin Ven, sin Broder frelser, sikkert han Fortjener skjønsomt Minde, Tak og Priis. Vee over den, som tør letsindig glemme, Hvorfra ham raktes Hjælp i Nødens Stund, Vee over ham, som haaner Ven, Velgjører, Ven og Velgiører søge han forgiæves. Men trefold Held, Velsignelse og Hæder Fremspirer i den gjæve Ædlings Fied, Som ærer alle Goders milde Giver, Erkjender, at fra ham allene kommer Hver Flidens Frugt, af Hav og Land fremvirket, Med Sundhed, og med Sands for Ret og Pligt. - Hans Huus paa Klippen staaer urokkeligt, Hans Slægt skal længe blomstre, elsket, ærers Thi han er Armods Ven, han Graad aftørrer, Han Lediggang og Laster snildt forvandler. Til gavnlig Virksomhed. Vort Samfund Held! Thiesligt dets Formaal samled os i Dag Ei blot til Lyst, men og til skjønne Veldaad. P. Arnesen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-15
(Jndsendt.) Ved Synet af den Mængde Trængende, der daglig baade paa Gader og i Huse trygle Folk om Almisse med lange Jeremiadet, snart at de ingen Understøttelse erholde, snart at de i flere Dags have maattet vente efter det dem tilstaaede Brø m. m.; har Anmelderen gjennemlæst den Kongelig approberede Plan for Kjøbenhavns Fattigvæsen af 24 Maji 1799, og fundet i dens 215 §. "At det er paalagt Directionen som Pligt, aarligen at bekjendtgjøre ved Trykken en omstændelig Ballance over Fattigvæsenets Jndtægter og Udgifter, og ved denne, samt andre rigtige og gavnlige Oplysninger, fra Tid til anden at underrette alle og enhver om Fattigvæsenets Tilstand og om Virkningerne, som i dets forskjellige Grene under den nye Bestyrelse ere sporede." Da nu Anmelderen ved alt Efterspørgen ikke har kunnet komme i Besiddelse af en saadan Ballance, saa anmoder han herved De, der maatte være i Besiddelse af en eller flere af Directionens Ballanter, enten at offentliggjøre dem, eller give tilkjende hvor de faaes; da de have en særdeles oeconomisk og statistisk Jnteresse for Anmelderen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-15
De Herrer Krigsraad Langeland, R. P. D.