Jyske Efterretninger, 1790-06-11
Jndkaldes alle de, der enten som Værger have forestaaet, eller Arvinger er tilfalden nogen Arv paa Grevskabet Schackenborgs Strøe ods i Lustrup Birk, at de inden Aar og Dag sub pæna præclusi & perpetui silentii anmælde saadanne deres Fordringer eller Tiltale til mig som Ober=Formynder, hos Deele=Fogden over bemeldte Stroegods Hr. Detleisen i Ballum, som paa mine Vegne saadanne Anmeldelser og sommes Beviisligheder imodtager. Schackenborg den 25. Maji O. D. Greve i Schack. i sagtet jeg gjerne kunde skienke Hr. ProfesS.M. i for Schønheyder hans mod mig udladte Grovheder i seeneste tiljørte i No. 21 af de Aalborgske Jydske Efterretninger, da saadant et Sprog endnu ikke er bleven bon Ton for sund Sands i Provindserne, tillades det mig dog med et par Anmærkninger at geleide hans besynderlige Prolog; han støder sig over, at jeg har kaldet hans Oversættelse fremhastet, og jeg har naturlig viis intet andet meent dermed, end det der er notorisk beviist, af den lange Mellemtid mellem Hr. Professorens første Anmældelses Datum og sammes Jndrykkelse i de Berlingske Tidender, som da først rimeligviis blev forænstaltet efter at han ved min Anmeldelse i den Aalborgske Tidende geleidet med en Prøve af Oversættelsen, troede maaskee at der var periculum in morg. At jeg kaldet mig blot Søren Møller, er fordi jeg troer at det blotte Prædicat af Embed, Stand og Opholdsted har saa lidet med Oversættelsens indvortes Værd at giøre, at man snart kunde mistænke Hr. Professoren ved at udbasune hans fulde Rang og Titul under hans Anmældelse at ville tilvende sig et præjudicium Autoritatis, hvortil han og synes at pæge ved det store Navn af den største Digter, som han i seeneste Pro Memoria skyder Ryggen til. Hvad angaaer den saa kaldte taabelige Sammenstilling (dette er vel Tydsk-Dansk, skal nok være Sammenligning eller Modsætning af Hovedstadens Smag, og sund Sands i Provincerne, da har jeg naturligviis intet andet meent dermed, end at en kan være Elsker af dette, en anden af et andet Slags Metrum, og at man her om Smagen ei maae disputere, saa længe de moderne riimfrie Vers ikke ganske har fordrevet de saa kaldte barbariske Riim. Troer ellers Hr. Professoren ved hans Favorit Udtryk af denne Person at lade mig føle min Persons Ringhed mod hans Persons Storhed - er det gandske ufornødent; da jeg ligesaa vel er overbeviist om min Persons Ringhed, som han er overbeviist om sin Persons Forskjællighed fra Kong Salomon, overalt naar en Mand der giver sig selv saa blot for Mistanke af Philautie, Autor=Nid og Embeds Myndighed vil læge andre for Taabelighed, ubeføiet Udfald, ondt Hierte maae han ikke fortryde paa, at man anvender paa ham hiin gyldne Lære=Regel: Læge! læg dig selv, Og skulle Hr. Professoren en anden Gang som Oversætter komme i Collision med nogen Landsbyemand, tabte hans Personlige Ære slet intet ved, om han, uden at bruge H. Petersen, eller nogen anden tienstagtig Aand til Haandtlanger, selv nedlod sig til Concurrenten med lidt meere Ædelmod, om der endog var større Afstand paa Standens Vegne mellem dem, end mellem Miltons Oversætter i Kiøbenhavn Hr. Doctor og Professor Schønheyder, og Miltons Oversætter paa Landet: Nørhvim d. 7 Junii Søren Møller, 1790. Sognepræst til Norholm og Restrup.