Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1822-01-22
Naar det - som De, gode Hr. Anonymus i bemærker - sikkert ogsaa har været Lovgivningens Ønske, at de Handlende i Provindserne maatte faae deres Alenvarer stemplede paa Hjemstedet, da finder jeg det heel besynderligt, at De vil drage saa drabelig tilfeldts imod hiint i Fyens Stifts AdresseAvis No. 157 af 20 Novbr. f. A. yttrede Ønske, thi der er dog vist ikke nogen ond eller engang partisk Meening i disse Ord : Dernæst kameg ikke begribe, hvorledes De allerede i Aaret 1812, kunde vide, at Stemplingen, som i hiin Tid ved de i Følge Forordningen af 23 Mai f. A. anordnede Kontrol-Kommissioner, fandt Sted i enhver af Danmarks Kjøbstæder - 9 a 10 Aar seenere ikke kunde være paa andet Sted end i Kjøbenhavn alene. - De skriver rigtignok, at De herom fik Oplysning paa den Tid, da De havde at bestille med KontrolKommissionerne; men hvis De virkelig har været ansat i Nyborg, da vil De tillade mig at spørge: har De maaskee fra den Tid Dem selv noget at bebreide? At De vil de underrette Ønskeren, derpaa har De afgivet Beviis, men at de ikke kunde det, er øiensynligt, thi gat det er langtfra ikke alle Alenvarer, der ere Stempling undergivne vidste Enhver, som interesserer sig for denne Gjenstand, alt længe førend De opdagede det, og naar De skriver at ikkun de fremmede uldne trykte, og brøgede, Bomuldsvarer vorde stemplede, da er det aabenbar urigtigt, thi af fremmede uldne trykte Vare, haves der kun faa ner, i Forordningen staaer tydelig: Klæde og alle Tøier eller Alenvare, som ere vævede af Uldne. Naar De altsaa vil underrette Publikum om en Forordnings Jndhold, da maae De ikke fordreje samme, ellers kunde De muelig ved Leilighed faae Utak for Deres patriotiske Jver, De skriver endvidere: "At dette for den indenlandske Flid, velgjørende Kongebud ikke kunde udstrækkes til andre Steder i Kongeriget formodes at hidrøre fra det Smuglerie, som der haver Overhaand, og hvor Toldbesvigelser uden Skye finder Sted, og dette skal noktil betyde saameget, som om alle Told-Embedsmænd udenfor Kjøbenhavn ikke tjente Kongen og Staten med samme Troskab som de i Residentsen. Det er haardt dømt! - dømt uden billighed, Grund og Overlæg! og kan saadant kun ventes af en Mand, der viseligen skjuler sit Navn under Anonymitetens Kappe. - Var det sandt, at ingen af Statens Embedsmænd udenfor Residentsen vare Kongen, og Pligten troe, da maatte jeg og enhver Dannemand saare beklage vor elskede Monark og Fædrenelandet. - men det er endnu ikke kommen - og vil vist heller aldrig komme saavidt i Danmark. Skulde der end findes enkelte Embedsmænd, der lønnes af Staten uden at gavne samme, da give der igjen mange, som stedse med Nidkjerhed opfylde deres Pligt. De farer videre fort: "Man vil ikke redelig svare Told, derfor kan Stemplingen vanskelig henlægges til Stederne. Herpaa kunde indvendes: at hvis Man i Kjøbenhavn vil de svare redelig Told, da behøvedes jo der just slet ikke nogen offentlig Auction til Varernes Taxation, og den derved forbundne Uleilighed og Bekostning kunde spares; og naar der i Provindserne ikke vilde svares redelig Told, saa vilde de Handlende i samme vist aldrig ønske, at Stemplingen maatte vorde henlagt til Stederne. De ordentlige Handlende udenfor Residentsen ere vist altid ligesaa villige til at adlyde ethvert Kongebud, som de i Kjøbenhavn; Men De har ikke betænkt, at der i Handelen med stemplede Varer er en saare stor Forskiel imellem Kjøbenhavn og Stederne i en Provinds, som grændser til en anden, hvor Handelen med de her ved Stempel-Afgivten fordyrede Varer aldeles er frie. De har ikke betænkt, at Kjøbmændene i Residentsen bedre kunne give 30 Procent Told end Kjøbmændene i Provindserne 10 Procent, medens disse med Omkostningerne maae svare 40 PC. og derover, og hiine muelig kunne slippe med under 50 PC. At De holder det for saa vanskeligt at forflytte Stemplin, gen til Stederne i Provindserne, kan maaskee have sine gode Grunde, men da De spørger: hvorledes den skulde kunne indrettes, at den skaffede fuld Sikkerhed for redelig og nøiag tig Omgang, og at Stemplingen ikke paa eet Sted misbrugtes paa andre Steders og den Kongelige Kasses Bekostning?" samt, hvorledes den indenlandske Flid skulde understøttes, saa vil jeg i hiin belovede Afhandling udvikle, paa hvilken Maade Stemplingen mueligen nok vilde lade sig henlægge til enkelte Steder i hver Provinds, uden Tab for Staten. Hvad jeg i Øvrigt aldrig kan læse, uden hjertelig at lee, er følgende Deres egne Ord: det er dog, min gode Landsmand, et Gode, vi bør skjønne paa, at vi nu paa en lovlig Vei kunne bekomme de Varer, vi før med Fare og Fortræde maatte indsnige; thi herved tilkjendegiver De jo ganske tydeligt og guden Skyel: at De og Deres gode Landsmand før selv maae have befattet sig med Smuglerie, Deres aabenhjertige Tilstaaelse: at denne Bestilling har været forbunden, med saa megen Fare og Fortrædt fornøier mig ikke mindre, thi herved beviser De selv, hvad jeg før har sagt, nemlig: at der ogsaa findes redelige Told Embedsmænd udenfor Residentsen. Jeg vilde imidlertid dog ønske at Deres kjære Landsmanvilde følge Deres gode Raad: "herefter at gaae den lovlige Veil - da det af disse Ord synes at fremlyse, som om han ikke saa gjerne vilde opgive de engang begyndte Toldbesvigelser. - Hele Deres Jndrykkelse, gode Hr. Anonymus er fra en vis Side betragtet meget interessant; thi først giør De Ønskeren opmærksom paa, at De havde at bestille med de i Aaret 1812 anordnede Kontrol-Kommissioner; - siden forandret De det Rigtige til det Urigtige; - derefter gjør De mange af Statens agtværdige Embedsmænd mistænkte, og til Slutning giør De Dem selv og Deres gode Landsmand en Kompliment, som vist ingen vil misunde Dem saameget, som De synes at misunde de Handlende i Provindserne deres daglige Udkomme. Jeg er derfor overbeviist om, at hvis Hr. Agent Suhr i Nyborg, der i Hr. Hempels Avis No. 174 af 28 Decbr. f. A. lod udlove 100 Rbd. Sedler til den, som kunde bevise: at han havde mindste Deel i den anonyme Jndrykkelse, dengang havde kjendt noget til hiint Aands=Produkt, han vist uden Betænkning vilde have fordoblet den udlovede Belønning. Odense den 21 Januar 1822. Gottfr. Preys.