Jyllandsposten, 1838-11-12
Samme Dags Eftermiddag har jeg tilstillet Hr. Cancellieraad Rahbek min skriftlige Betænkning, der indeholder en Udvikling af de forskjellige Omstændigheder ved Paagieldendes personlige Tilstand, hvis Tvetydighed maatte væsentligen forøge den Mistanke, som forud havde foranlediget Politiet til at lade Undersøgelsen iværksættes, og, da jeg i Betragtning af denne Efterforsknings Vigtighed havde fundet mig beføiet til at anmode min høitagtede Collega, Hr. Regimentschirurg, Ridder Nielsen, – om at deeltage i Undersøgelsen, har han ligeledes havt den Godhed at forsyne min ovennævnte Erklæring med sin Attestation. Da imidlertid en stærkt begrundet Mistanke ikke er Vished, har jeg - overeensstemmende med Hr. Cancellieraad Rahbeks ovenfor antydede Forlangende erklæret i bemeldte min Svarskrivelse af samme Dato, at Sagens yderligere Oplysning med lægevidenskabelige Hensyn nødvendiggjorde fortsat Jagttagelse af hendes personlige Eiendommeligheder, samt at adskillige af disse meest betydningsfulde Eiendommeligheders mistænkelige Tvetydighed var saaledes beskaffen, at Konens vilkaarlige Paavirkning kunde forstyrre al lægevidenskabelig Slutnings Tilforladelighed – en Paavirkning som, Vedkommende, hvis hun virkelig var skyldig, ligesaalet kunde udtænke, som iværksætte til Sagens yderligere Forvikling og sin Skyldigheds Tilstørelse. Saaledes kunde Politiets Anmodning til mig om Sagens videre Belysning ikke tilforladeligen realiseres, med mindre Paagieldende sattes ud af Stand til at indvirke vilkaarlig paa sin personlige Tilstand, og jeg havde derfor strax anholdt hos Hr. Cancellieraad Rahbek om at foranstalte Vagthold til bemeldte Hensigts Opnaaelse. Det kan imidlertid nok forstaaes uden tydeligere Forklaring, at Vagtholdet aldeles ikke kunde fyldestgjøre sin Bestemmelse om Natten, naar Arrestantinden laae skjult under en Dyne, og Erfaring bekræftede for mig allerede den 14de Septbr. - hvad jeg vel allerede forud kunde formode, at den af Politiet til Vagthold posterede, mig udkjendte, men velklædte Person, som naturligviis ikke kunde antages at indsee den vigtige Jndflydelse af de Omstændigheder, som havde foranlediget hans Vagthold, – desaarsag ikke engang om Dagen afgav nogen betryggende Garanti for hans Jnstrux's Opfyldelse. Som Følge heraf har jeg seet mig nødsaget til i ommeldte min Skrivelse af 14de Septbr. at foreslaae Hr. Cancellieraad Rahbek, at han ved en saakaldet Tvangstrøies lemfældige Paalæggelse samt ved paalideligt Vagthold skulde muliggjøre den af mig forlangte tilforladelige Oplysning. Den saakaldte Tvangstrøie, er hverken indrettet til at skulle være et Tvangsmiddel i Justitiens Hænder, ei heller benyttet som et Middel til at fremtvinge Bekjendelse; den er indrettet overeensstemmende med de i Hospitaler brugelige Trøier for ustyrlige Afsindige, og oprindelig syet til at være et Sikkringsmiddel imod den beskadigelse, som voldsomme Krampetilfælde kunde paadrage en under min Behandling værende Person. Den er syet af grovt Lærred, og til de for Enden tillukkede, lange Ærmer ere fast syede Remme, ved hvis Sammenspænding paa Ryggen, Vedkommende paadrages den Ubehagelighed at være berøvet Armenes frie Brug, uden at disse derfor holdes i en unaturlig Stilling, som i og for sig generer anderledes, end en hvilkensomhelst i længere Tid fortsat Stilling. Medens jeg savnede nogen anden Forholdsregel, hvis Tilforladelighed svarede til Sagens Vigtighed, kunde den endog aldeles løselige Anlæggelse af denne Trøie fyldestgjøre Hensigten, og - naar dertil kom, paalideligt Vagt holde, eftersom Trøien ikke uafbrudt kunde blive urørt, vilde jeg see mig istand til at bidrage betydelig til den Bellysning af Sagen, som paa Embedsvegne affordre dres mig, hvorimod jeg, dersom jeg havde undladt at gjøre Politiemesteren Forestilling om hiin - rigtignok haarde, men uerstattelige Forholdsregel, havde blottet mig for den Anke, at jeg havde ladet den beleilige Tid hengaae ubenyttet til Sagens Oplysning fra det læge videnskabelige Standpunkt; jeg havde saaledes svigtet min Embedspligt, istedetfor at jeg nu kan gjentage offentlig, hvad der er Resultatet af min Erklæring til Hr. Cancellieraad Rahbek af 16de Septbr., at nemlig min vedholdende Jagttagelse af Arrestantindens uforfalskede Tilstand taler væsentligen for Sandsynligheden af hendes Uskyldighed.