Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-06-11
J uforandret cirkelformigt Løb Afvexled hidtil alt fra Syd til Norden, Snart som en Ørn Culturen steg, snart krøb Den atter som en nedtraadt Orm paa Jorden; Vor Kraft en afmaalt Spænding kan modtage, Naar den har virket synke vi tilbage. Saa steg Du, Roma, frem af Tidens Nat Paa andre Rigers synkende Ruiner, Du dannede en vældig Heltestat Af Catoer og af Capitoliner Du hævede Dig som en mægtig Vove, Der steg og faldt ifølge Tyngdens Love. Saa, Hellas, over Raaheds tykke Dunsk Du hævede Dig høit mod Evigheden, Dit Attribut var Videnskab og Konst, J Krigen var Du stærk og viis i Freden, Men Grændselinien, som alt omfatter, Du naaede, og maatte dale atter. Som i det Store gaaer det i det Smaae, En enkelt Kunst, en enkelt Mand paa Jorden Kan ikke varigt paa sit Toppunkt staae, Det strider engang mod Naturens Orden; Det Progressive har en moden Alder, Hvorfra nødvendigt det tilbagefalder. Det Blik, der skuer om sig uden Tvang, Og smaaligt ei til Enkelthed sig binder, Seer Verdenslivet i sin store Gang Med dyb Forundring, medens Letsind finder Stof til en Verden, svøbt i Fantasier, Hvor selv man byder og hvor Orden tier. Der er et evigt Tyngdepunkt, hvorom Det Hele som en Himmelkreds sig svinger, Men hvert System har eget Spillerum, Som hiin Central til Regelrethed bringer, Og om Systemets Grundpunkt Stjerner tindre, Som følge Tyngdeloven i det Mindre. Saa svinger Massen sig med Værdighed En evig useet Gang, dens mindre Sphærer, Betragte vi igjennem Tid og Sted, Hvor Livsmeridianerne dem skjærer, Og derfra troer vor svage Sjæl at anDet Heles uberegnelige Bane. Hvis Blod ei flød, hvis Dyden ikke sukkede Hvis Støvet sig til Evigheden svang, Og Dødens Morderarsenal blev lukket Veg Livet ud af sin bestemte Gang, Hvorfor, Det vide Menneskene ikke, Men klarligt er det for Erfarings Blikke. Bort derfor med Fantastens tomme Lære, Om Gjenoprettelsen af Paradis; Alt er i Alt som det skal evigt være, Og Planen være maae algod, alviis, Hvi den saa ligger og hvortil den leder Blier dunkelt gjennem alle Evigheder. M. F. Hansen. Nogle Ord om Bompenge. Veie eller Bompenge=Afgivten paa de nye Landeveie blev først anordnet for Danmark ved Forordn. af 15 Febr. 1786 til Jndtægt for Veivæsenet. Naar man vil tale om dem, hvorvidt det er en Afgivt, som bør ønskes ophævet, hvorvidt enkelte af de Lovbud og Artikler, der angaae dem, bør ønskes forandrede o. s. m., saa bør man kjende hin Forordn. med tilhørende Bestemmelser, man bør vide hvad Betydenhed Afgivten er af, man bør erindre, at Beløbet ikke, som det staaer i sidste Nummer af Skilderiet, falder til den Kongl. Kasse; og man bør, som stedse, naar Talen er om stats= eller national-øekonomiske Gienstande, kjende NationalØekonomie-Cathekismens simpleste Sætninger om Afgivter, middelbare og umiddelbare, og sammes giensidige Fordele og Mangler; tillige bør man ej troe, at de Mænd, som i sin Tid gjorde Jndstilling til H. M. Kongen om denne Afgivt ikke skulde have indseet de Jndvendinger der kunne gjøres mod Bompenge-Afgivt i Særdeleshed, foruden hvad der gielder alle umiddelbare Afgivter. Efterseer man det af Hr. Etatsraad og Deputeret Mandix, R. a. D., givne ypperlige Skrivt om det danske Kammervæsen, da finder man S. 316-17 følgende: J Følge Veiforordningen af 13 Dec. 1793. §. 25 maae, naar Hovedlandeveiene af ny ere anlagte og fuldførte, af de af samme Reisende erlægges saakaldte Bompenge. Fra Miil til Miil er nemlig en Bom indrettet, hvor de bestemte Bompenge til den derved ansatte Betient af de Giennemreisende maa erlægges. Indretningen er imidlertid, ligesom Veianlæggene, hvorpaa den grunder sig, ældre end bemeldte Veiforordning. Ved For. af 15 Febr. 1786 blev det nemlig befalet, at Bompenge skulle erlægges paa Landeveiene fra Kiøbenhavn til Corsøer, fra Kiøbenhavn til Fredensborg og Helsingøer, hvilke Veianlæg da tildeels alle vare færdige, saavelsom fra Roeskilde til Kallundborg, dog fordet første ikkun saavidt Veien gik over Roeskilde Kiøbstæds og Amts Grund. Bompengene bleve ved For. F. 8 efter Kiøretøiernes Forskiellighed bestemte forskielligen fra 1 til 8 s. Ogsaa af Ridende saavelsom for løse Heste og Hornqvæg samt Sviin, Faar og Lam maae betales Bompenge. Nu betales de med 1 til 18 s. Rigsbankpenge Sølv efter Qvartal=Coursen. For. 10 Febr. 1819.