Aalborg Stiftstidende, 1837-03-28
J Mødet den 15de D. har Underhuset med 273 mod 250 Stemmer antaget det ministerielle Lovforslag om Ophævelsen af Churchrates Kirkeskatterne. Den ikke betydeblige Majoritet bringer Torybladene til at juble, men Morning-Chronicle bemærker, at den intet Beviis afgiver paa Tory= eller Kirkepartiets Styrke, men snarere har sin Grund i Egennytte hos alle de Parlamentsmedlemmer, der enten personligen eller ved Slægtninge og Venner ere interesserede i Vedvarenheden af det nuværende skadelige Forpagtningsystem af Kirke=Jordeiendommene og derfor har voteret imod Ministeriets Forslag. Begivenheden med Skibet Vixen i Sortehavet er nu kommen paa Bane i Underhuset. Det var d. 17de at Hr. Roebuck forlangte, at alle Actstykker og Correspondencer imellem Storbrittannien og Rusland, angaaende denne Sag, skulde forelægges. Vel forkastedes denne hans Motion uden Afstemning, efter længere Debatter, men det var ifølge Udenrigsministerens velgrundede Væggring for at efterkomme denne Motion, ingenlunde fordi Sagen betragtedes med Ligegyldighed. af Huset, hvilket nærmere fremlyser af de Yttringer, der un elder Debatterne faldt baade fra enkelte Parlamentsmedlemmer, ja endog fra benævnte Ministers Side. Saaledes yttrede Hr. Roebuck, at han vel indrømmede Vigtigheden af Fredens Opretholdelse, men dette Maal kunde og burde man ikke elstræbe efter ved en vaklende Politik, men ene og alene ved alstrængt at følge en fornuftig Folkerets Grundsætninger. Man vilde maaske vise hen til Ruslands store Magt, med saaledes betragtede han ikke Sagen. Han vilde stemme for at modsætte sig den Anmasselse, Rusland ved denne Leilighed havde gjort sig skyldig i, selv om hans Mening om Ruslands Magt var en ganske anden, end den han nærede. Naa England vilde tage kraftige Forholdsregler, saa vilde man efter 6 Maaneders Forløb ikke finde en eneste Russer meere paa noget Hav, selv ikke paa Sortehavet, og Bortfjernelsen af engelske Kjøbmænd og Mangelen paa engelske Varer vilde snart bringe Keiseren til at zittre paa sin Trone. J Napoleons Tid havde Alliancen mellem Rusland og Frankrig ikke kunnet bestaae, af den simple Grund, at Continentalsystemmet gjorde den russiske Adel det umuligt, at udføre Producterne fra dens Godser. Keiseren af Rusland vilde saaledes snart see sig nødt til at give efter for Nødvendigheden og bøie sig for Englands Magt, hvis han ikke vilde gaae sin Undergang imøde. - Ogsaa Sir Edward Codrington, tilligemed en Deel andre Parlamentsmedlemmer talte for Motionen. Codrington paastod, at det var Englands Maade, at antage sig fremmede Landes Jnteresse, naar det var til dets egen Fordeel og igjen at lade dem i Stikken, naar denne Grund ei var mere til; det Samme viste sig ved denne Leilighed. Efter hans Mening vilde det være det bedste Middel til at sikkre sig mod nye Fornærmelser, naar man viste Rusland, at man ikke var findet at taale dem, men at man baade var i Stand til og beredt til at revse Fornærmeren. Han stemte af den Grund for Motionen. Nu tog Udenrigsministeren Ordet: "Aldrig har jeg, sagde han, hørt, en saa stor Mængde overraskende og nye Paastande samlede i et Foredrag, som i Hr. Roebucks. Lykkeligviis har voriGrundlov lagt den afgiørende Stemme om Krig og Fred i ganske andre Hænder, end i Parlamentets, og jeg kan derfor, ikke føle mig forpligtet til at følge den ærede Herre i alle hans Argumenter, eller at discutere dem her paa Stedet. Jmidlertid er jeg fuldkommen enig med ham i, at Retfærdigheden maa haandthæves mod alle Stater, de store med det smaa, som ogsaa deri, at Fornærmelser maa revses, enten det er en stor eller en liden Magt, der tilføier dem. Lykkeligviis er England stærk nok til at kunne hævde sin Ære, hvor og af hvem somhelst den bliver end krænket. Londonnertractaten som de græske Anliggender) har man ogsaa henviist til i denne Sag, men den vedgaaer slet ikke Forhandlingerne mellem Tyrkiet og Rusland. Jmidlertid har det Sidste i hiin Tractat udtrykkelig lovet, ikke at ville erhvervestnogen ny Udvidelse af sit Gebeet og dette Løfte ere langt fra ikke bleven ubrødelig holdt. Dette er derfor en Gienstand, som har megen Fordring paa Regjeringens Opmærksomhed. Jeg haaber, at Huset i dets her foreliggende Tilfælde ikke vil afvige fra den sædvanligelse Vei, men tilstede Regjeringen at handle saaledes, som den, finder det tjenligt for Landets Jnteresse, uden at give Parolamentet foreløbige Erklæringer derover. Jeg maa derfor modsætte mig den gjorte Motion om Documenters Fremlæggelse. De, der angaae den paagjældende Begivenhed, vil f. de ikke være til nogen Nytte og de, der angaae Nutidens ha Forhold i Almindelighed, vilde ikke kunne fremlægges udenlvemeget skadelige Følger." Som det viiste sig ved Afstemninengen, fandt hans Anskuelser Indgang hos Husets Medlemforsmer ; Motionen blev forkastet og man nøiedes for det første gelmed de Vink, Ministeren havde givet.