Viborger Samler, 1834-12-02
En saare overfladisk Kundskab til Fædrenelandets offentlige Ret, nogen Læsning af historisk og ofte megen af religiøs Jndhold, dette udgjør i Reglen deres egentlige Kundskabsmasse, og deres Realviden indskrænker sig til Kjendskab til den Egn hvor de boe og de der sædvanlige Næringsveie. Naar hertil kommer meere eller mindre mechanisk Færdighed i Skrivning og Regning, saa har man alt, hvad man fra Dannelsens og Kundskabens Side har at vente af dem. Noget Overblik over Samfundsforholdene, nogen Erkjendelse af den høiere Uddannelses og For ædlings velgjørende Jndflydelse paa Staten i det Hele, sunde Begreber og hvad der i occonomisk og politisk Henseende baader Landet; dette er det man savner, og sandsynligviis endnu længe vil savne hos Repræsentanter af Bondestanden. Af naturlige Evner medbringe derimod de norske Gaardbrugere et stort Fond, lys Forstand, hurtig Opfatningsevne, skarp Dømmekraft og ofte et saare heldigt Fremstillings=Talent ere Egenskaber, der udmærker den bedre Deel af Bondestanden. Den Anke Forfatteren fører over Repræsentanterne af denne Stand, er fornemmelig grundet paa deres Eensidighed og den Haardnakkenhed hvormed de stred for deres forudfattede Meninger, uden at de klareste og meest overbevisende Modforestillinger kunde finde nogen Indgang hos dem. Som Exempel herpaa anfører han Affattelsen af Jndtægts Budgettet, hvorved han seer sig nod saget til reent ud at beskylde dem for den laveste Egennytte, og for Stræben efter at basere Statsindtægterne paa den allerfordærveligste Grundvold. At formindske de directe Skatter og at forhøje Toldafgifterne og betynge al forædlende Production, dertil stræbte de. Under Paaskud af at ophielpe den indenlandske Jndustrie, søgte de at vælte Statsudgifterne over paa de Classer af Samfundet, hvortil de selv ei høre. At visse Vareartikler burde betynges med højere Told, fordi de næsten udelukkende bruges af den Classe af Borgere, som bedst kan taale at betale noget mere derfor, var en Grund, der spillede en stor, men jammerlig Rolle i ToldcommitteensJndstilling angaaende Tarifferne, hvorved Forfatteren i en Note bemærker, at Pluraliteten i denne Committee var af Gaardbruger-Classen. Herimod – tilføier han - hialp de almindeligste og meest erkjendte statsoeconomiske Sandheder Jntet; herimod kunde Storthingets meest dannede Kjøbmand ved sine overbevisende, paa documenterede Erfaringer grundede, og i enhver Henseende udmærkede Foredrag om det Skadelige for selve Hensigten - Toldintradernes Størrelse – Jntet virke. Man kunde med Grund have ventet, at, da Statskassens blomstrende Tilstand og Kongs bergs rige Udbytte tilstedede at nedsætte Land skatten til det Halve, skulde den Deel af Repræsentationen, hvem denne Nedsættelse kom tilgode, med Glæde og Beredvillighed have grebet Leiligheden til ogsaa at lette de øvrige Næringsdrivendes Byrder, men dette var ingenlunde Tilfældet; og aldrig forlod Forfatteren Storthings Galleriet med smerteligere Følelser, end da Bøndernes Ordførere, faa Dage efter at de selv havde faaet et Afslag af ikke mindre end 150,000 Spd. i de dem paahvilende Afgifter, med Haardnakkenhed modsatte sig et Forslag til en ubetydelig Lettelse i de Byrder, der hvile paa en af de vigtigste og efter alle Sagkyndiges Dom den meest betyngede af Landets Productioner (Jernproductionen.) Jøvrigt udtrykker han sig om denne Gjenstand saaledes: "Naar den fordærvelige Smug ling formedelst Toldafgifternes Forhøielse fuldkommen har demoraliseret Handelstanden, maaskee ogsaa Toldopsynet, naar Toldintraderne paa Grund heraf ere sjunkne under det paa regnede Beløb, naar Landets vigtigste Productioner ei meere kunne drives med Fordeel, og Værkseierne nødes til at afskedige deres Arbeidere, hvorved Tufinder blive brødløse, naar den redelige Handelsmand, som ei vil nedlade sig til Smuglerie, har maattet standse sin Virksomhed, naar Staten til sine Fornødenheder tvinges til at kjøbe slette Varer for høie Priser, naar vore i det Hele taget saa maadelige Haandværkere endnu blive slettere, fordi et urimeligt Toldsystem sikrer dem for Udlandets Concurrence, og derved gjor dem ligegyldige, da vil det vise sig, om disse Onder opveies ved, at den enkelte skatydende Landmand har sparet sammen nogle Dalere fra Landskatten, og at den "Classe, som bedste kan taale at betale noget Mere, gjennem en Række af Aar har betalt dens Fornødenheder med overdrevne Priser, som ere komne Smuglere og ingenlunde Statscassen tilgode." Efterat Forfatteren saaledes har angivet de formeentlige Aarsager til, at saamange Gaard brugere vare valgte til Repræsentanter paa det sidste Storthing, og med enkelte Strøg har skildret den Aand, de som Saadanne lagde for Dagen, kommer han til det tredie af de Spørgsmaal, han har foresat sig at opløse, nemlig: hvad Værd der tilkommer den hos Nationens Masse udtalte Retning til at betroe Almuesmænd en afgjørende Jndflydelse paa Statens Anliggender, og hvorledes denne Retning formeentlig vil ud ville sig. Forfatteren anseer det som en naturlig og rigtig Følge af Landets Beskaffenhed og Forhold, at Repræsentationen, hvad Landdistricterne angaaer, hovedsagelig maa udgaae fra Gaardbrugerclassen, og formener, at det er allene i denne Stands levende Kjerlighed til Forfatningen og Beredvillighed til at forsvare samme, at Nationen kan søge Garantie for sin Frihed og Selvstændighed. Uden Adel og uden egentlige Godseiere, maa Landdistricterne vælge enten Embedsmænd eller Bønder til deres Repræsentanter; men det maa ikke oversees, at Embedsmændene i Reglen Jntet ere og Jntet have uden for deres Bestillinger, og altsaa Intet ere og Jntet have, uden hvad de igjennem den executive Magt have erholdt, Uagtet den norske Embedstand ved sin Storthingsfærd har bygget sig et uforgiængeligt Æreminde i Landets parlamentariske Forhandlingers Annaler, kan Nationen dog ikke i denne Stand have noget Værn for sin Frihed, naar den trues uden fra. J Landalmuens Kierlighed til Statsforfatningen, i dens Erkjendelse af Frihedens Velsignelser, findes derimod, efter Forfatterens Mening, det bedste og efter Landets Beskaffenhed det eneste Forsvar; men denne Kjerlighed, denne Erkjendelse fremkaldes ikke ved en national lykkelig Tilstand, ikke ved en politisk Uskyldighed, der roligen overgiver Omsorgen for Landets Vel i Embedsmændenes Hænder; den fremkaldes derimod ved Følelsen af egen politisk Betydenhed, ved virksom Deeltagelse i Stats-Anliggendernes Bestyrelse. Fra hvilkensomhelst Synspunct Forfatteren end betragter den hos Landalmuen udtalte Tendents til fornemmelig at vælge Repræsentanter af deres egen Midte, maa han, efter det Foran forte, skjænke denne Tendents sit bifald, og ansee den nødvendig og nyttig for Friheden og Landets Bedste. Men hvorledes - spørger man da – kan dette forenes med hvad han selv har yttret om Bøndernes Mangel paa Dannelse og deres deraf udspringende Eensidighed og Fordomme, Svaret, mener han, er ikke vanskeligt. Den Aand, der driver Bønderne til at søge Storthinget, vil ogsaa drive dem til at søge de Kundskaber og den Dannelse, der for Storthingsmanden er nødvendig; vil ogsaa drive dem til med Moderation at benytte deres Overmagt, og til ikke at unddrage fortjente Embedsmænd fra Deeltagelse i Storthingets Forhandlinger.