Viborger Samler, 1846-09-05
Roeskilde Stænder. J det 37te Mode fandt følgende Optrin Sted i Stændersalen: Præsidenten gav, efter den af Baron Zeuthen derom gjorte Begjæring, Ordet til denne Deputerede, som derpaa yttrede sig saaledes: Jeg har udbedet mig Ordet, forinden de egentlige Forhandlinger begynde, for kortelig at omtale en i Læsesalen fremlagt og, som jeg paa Grund deraf maa antage, de fleste Medlemmer bekjendt Klage fra Jndsidder Jørgen Jeppesen, boende i Vallestrup By i Asminderup Sogn, Holbek Amt, angaaende en ham formeentlig tilføiet uretfærdig Behandling paa min afdøde Faders Gods Sonnerup. Han paastaaer nemlig, i 1813 at have fæstet et Huus i Stedstrup By, men ikke at have modtaget Fæstebrev, men kun Leiecontract, og at han i 1821 blev udsat af Huset og saaledes bedraget – jeg beder Forsamlingen vel at lægge Mærke til dette Ord – for Jndfæstningssummen og for de Penge, han havde anvendt paa Ombyggelsen af Huset. – Efter at have erklæret, at han ikke kjendte Noget til Sagen, da han 1821 var udenlands, at der i 1821 paa Tolløse, Sogaards og Sonnerup Godser aldeles ingen Fæstehuse fandtes, at hans Faders almindelig anerkjendte Humanitet og Retfærdighed som Godsbestyrer borgede for, at det maa have været vægtige Grunde, hvorfor Klagens Forfatter, var bleven sat fra Huset, vedbliver Baron Zeuthen saaledes:Jeg skulde ikke have taget Notits af Klagen, hvis den var bleven fremført i et af de Blade, som have gjort sig det til Opgave at vildlede den uoplyste Deel af Landalmuen, ved at fremstille i et forhadt Lys det, om hvis Gavnlighed for Almuen de hellere burde oplyse denne - især da Klagen angaaer et Factum, som skal være passeret for 25 Aar siden; men det forekommer mig, at Sagen har faaet større Betydenhed og Vægt, idet det høie Præsidium har kjendt den værdig til at bringes til Forsamlingens Kundskab paa den Maade, som skeet er. Jeg troer derfor, at enhver ærekjær Mand vil billige, naar jeg af Præsidenten udbeder mig Oplysning om, hvad der har bevæget ham til at skjænke en Klage fra een, som jeg maa troe, ham ubekiendt Person, og som indeholder fornærmelige Beskyldninger imod en afdød, almindeligen, og det med Rette, agtet Mand, saa megen Opmærksomhed. Præsidenten: Det forekommer mig, at den ærede Deputerede meget let selv maatte kunne besvare det opkastede Spørgsmaal. Den omtalte saakaldte Klage eller Fremstilling af Omstændigheder, hvis Grund eller Ugrund jeg saa lidet som nogen Anden har kunnet bedømme, er stilet – ikke til Præsidenten, men til Forsamlingen, og fremsendt til denne, adresseret til mig. Jeg veed nu ikke, hvad der skulde hjemle Præsidenten Ret til at udøve Censur over de Skrivelser, som indsendes til Forsamlingen, eller til at bedømme, hvorvidt de enten maatte ansees værdige til at fremlægges eller skulde holdes tilbage. Jeg troer, at Forsamlingen, om Præsidenten vilde tiltage sig denne Myndighed, vilde have den største Føie til Besværing. Efter den sædvanlige Forretningsgang vilde jeg have foreslaaet, at den Skrivelse, hvorom her er Spørgsmaal, maatte afleveres til Comiteen i Huusmandssagen; men, da Skrivelsen kom mig tilhænde og blev fremlagt den selvsamme Dag, Comiteebetænkningen indkom, saa var der Jntet andet at gjøre dermed, end, hvad altid uden Undtagelse er skeet med Hensyn til de Skrivelser, som ere blevne tilstillede Forsamlingen, at fremlægge dem i Læseværelset. Forøvrigt er Skrivelsen bleven anmeldt af mig, og saaledes ogsaa anført i Stændertidenden, som angaaende Huusmandsforholdene", uden nogen videre Opgivelse af Jndholdet. Forsaavidt det indeholder urigtige Data, er der jo givet al Anledning til at berigtige disse. Jeg troer saaledes, fyldestgjørende at have besvaret det til mig rettede Spørgsmaal. – Baron Zeuthen: Jeg kan ikke andet end beklage, at jeg ikke kan deele den af den ærede Præsident udtalte Anskuelse, da det ifølge denne var muligt, at endog rene Skandskrifter kunde blive fremlagte i Forsamlingens Læse værelse. – Kammerherre Neergaard. Jeg maa ganske være af den ærede Deputeredes Mening, og formener det urigtigt, at det Bord, som er bestemt til Fremlæggelse af de denne Stænderforsamling vedkommende Sager, skal kunne misbruges til derpaa at fremlægge Skandskrifter, og derved skal blive en Kilde til Jnjurieprocesser. - Overretsprocurator Christensen. Og jeg maa tilstaae, at Præsidenten vilde forbryde sig imod Alt, hvad han skylder Forsamlingen, naar han tiltog sig en saadan Censurmyndighed, og stak Noget tilside af, hvad der maatte blive fremsendt til Forsamlingen. Jeg maa ligefrem protestere imod, at en Præsident kan tiltaget sig en saadan Ret. Naar forresten Baron Zeuthen har troet at burde give Explicationer over denne Klage, som desværre endnu er mig ubekjendt, saa skal jeg dog rette det Spørgsmaal til ham, om han ikke maatte have andre Oplysninger at give, end den, at hans Fader efter hans Yttringer var en redelig og human Mand, thi den forekommer mig dog at være temmelig utilfredsstillende. – Baron Zeuthen: Det er mig desværre forØieblikket ikke muligt, da Klagen først igaar blev mig bekjendt; iøvrigt skulle de fornødne Oplysninger ikke udeblive, hvis jeg, som jeg haaber, kan erholde dem hos den daværende Godsforvalter. – Præsidenten: Der vil, efter den hermed sluttede Discussion, være at gaae over til Dagens Orden. For mit Vedkommende har jeg aldeles Jntet at tilføie til hvad jeg allerede har erindret. Slagelse. J Søndags Eftermiddags afbrændte et Boelsted i Bilsø, 1 Miil herfra. Al den indhøstede Sæd i og noget af Jndboet brændte. Om Aarsagen til denne Jld vides Jntet. – Borgerne i Skielskjør skulle have paatænkt at indgive en Petition til Stænderne i Anledning af Værnepligtssagen. (Sl. Av.)