Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1792-04-10
Jndsendt. Hal ha. Hvor dog et indbildt Menneske kan giøre sig til af fine høie Tanker og sig selv. Det vil uden Modsigelse have Frihed til at udskielde andre, undsige, og give dem de uædleste Befordringer m. m., som jeg af Agtelse for Læserne ikke vil forklare nøiere; og vil man ikke taale saadanne kaade Fornærmelser, bliver det strax saa opbragt, at det slaaer om sig med Lovtale over sin Seculums Reputation - hvorpaa vi have et stort Exempel i Hr. Jversens Avertissement i andet Tillæg til No. 28 af disse Aviser, som jeg til Moerskab her vil igientage, og ved tilføiede Anmerkninger sige mine Tanker derom: Den H., som, uden at nævne sig videre, har været saa blue a) i Adr. Comt. Efterretningerne No. 27 at angribe mig med ærerørige Beskyldninger b) og Undsigelser,e) characteriserer sig selv derved som Æreskiænder, da med hvilken det nu er mig uanstændigt herefter at indlade mig videre e) paa Prent. f) Hans Fornærmelse derved imod Publicum, g) bliver Øvrighedens Sag.) Hvad mig angaaer, da har nu næsten et halvt Seculums Levetid, ogsaa de 26 Aar jeg har været kiendt i Odense, Gud skee lovl saa vel befæstet min Reputation, i) at jeg med fuld Foragt k) kan see ned 1) paa enhver lumsk eller aabenbarreskiænder. m. - Odense den 4 April 1792. C. Jversen. a) Dette Ord synes ikke, efter dets egentlige Bemerkelse, at være kunde have anvendt det i en hemmelig Kierligheds Historie, vel passende paa dette Sted; maaskee Hr. Boghandleren bedre b) Dersom Hr. Jversen ikke af egen Selvfølelse eller Overbeviisning gjor en prang Fortolkning eller Anvendelse af mine Anmerkninger, kan han sandelig ikke finde nogen ærerørig beskyldning deri. c) Hvori bestaaer disse Undsigelser Hr. Boghandler, Vil De maaske med Vold og Magt uddrage dem af mine forrige Anmerkninger fog 32 d) Førend jeg kan ansees som Æreskiænder for det jeg har sagt i Avi Ære, Hr. Jversen bør hare, og 2, at jeg i al Fald ei kan bevise sen No. 27, maa 2 Ting forudsættes: 1, at jeg har fornærmet den brad jeg har sagt; men da disse 2 Ting endnu ere afgiorte, er til denne Sag altsaa paa anden Maade kan blive at oplyse og af Hr. Jversens incompetente Dom aldeles upaareflecteerlig; og ind giøre, paastaaer jeg : "at Hr. Jversen skal være og blive det har i har skieldt mig for, indtil han beviser sin Deskyldning. c) Nei see, hvor anstændig Hr. Boghandleren nu vil blive. Dog den rodfæstede Ære han har, kan vel ikke lettelig tabes. f) En stor Lykke, at han dog ikke aldeles vil forsage mig! Vi faa vel da paa andre Maader nogle Løier med hinanden, og disse skal jeg da trolig meddele Læserne paa Prent i eller med disse Aviser. a) See hvor klog han er, Han vil giøre sin Sag til Publicums. Nei, min gode Jversen, Publicum kiender dig. b) Øvrigheden vil vist ikke finde, at jeg i nogen Maade har fornærmer Publicum, og altsaa lever jeg rolig for min Contraparts Trudseler i denne Deel. ) En Nyhed, som jeg i Sandhed aldrig har hørt før; men da Hr. selv; saa formoder jeg ikke at han skulde blive imodsagt. Jversen fortæller den, og han dog frem for andre maa kiende sig 1) Den pr. Jversen foragter, er maaskee ligesaa fornøiet som den han agter. 1) Jh Gud, hvor han dog maa sidde høit, n) deri kan Manden have Ret, men den der sidder høiest, maa dog falde først i Dinene. Fyen den 10de April 1792.