Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-08-20
Der er i England udkommen en Caricatur, hvorpaa sees nogle Russiske Biørne angribe en Polsk Ublan; John Bull staaer rolig og seer derpaa og siger: jeg vilde saamæn gjerne hielpe ham, naar jeg ikke havde noget at bestille hiemme i mit eget Huus, og det som den ærlige John Bull har saa travelt med er at hans Svende, Reformerne, skulle til at fælde det gamle Rottenborrough Træ, som saalænge har staaet udenfor hans Huusdør; det er nu for at redde dette gamle Træe og den hele forraadnede Statsforfatning at Hertugen af Cumberland har udsonet sig med sin gamle Fiende Her ugen af Wellington. De Ord, som de Franskes Kongelsagde i sin Throntale om Polen, har man i England fundet ret smukke; man ønsker Polakkerne i Hiertet af mueligt Held; men erkiender det ret convenabel for Gammel-Englands Fremtids Vel om der stod et Polsk Rige med 12 Millioner fiendtligt sinder Jndvaanere ved Siden af Rusland; men man rører ikke en Haand for at hielpe dem; og det som sagt, fordi John Bull har saameget at bestille og det ikke allene inden Døre; men ogsaa udenfor Huset; thi kaster man op i den gamle Hofcalender, saa finder man at Donna MariadGloria er allene anført som Portugals Souverain. Til enhver anden Tid, skriver man fra London, vilde det have opvakt en stor Jalousie frembragt en politisk Misforstaaelse, at en Fransk Flaade havde heiset sit Flag foran Lissabon; men nu ere Frankerige og England de bedste Venner af Verden, at sige faalænge Reformministeriet kan holde sig. Nu betragter man i England Frankerigs Angreb paa Lissabon ikke som rettet imod Portugal men mod Usurpateuren. Kaartet er aftalt; Admiral Roussin lader i sine Breve som han vilde have understøttet de Constitutionelle imod Don Miguelnaar de havde givet hom Anledning dertil, uden nogensinde at have havt det i Sindede Franske Sørofficere spadsere imidlertid omkring paa Gaderne i Lissabon som gode Venner; det er forbeholdet Frankerige at tage sig af Belgierne og Englænderne af Portugiserne; de Franske lade sig deres Expedition betale og ydmyger Portugal paa det føleligste; England lukker Øinene dertil og i London taler man høit om, at en nye Crisis forestaaer den Portugisiske Halvøe, og at Usurpateuren vil snart blive styrtet; Don Pedro skal have sagt til de Po tugisiske Flygtninge, da han afreiste fra Parts til Cherbourg: Farvel mine Venner! Vi skulle sees i en i Lissabon; ogsaa har han kaldet sin gamle Ven og Raadgiver Marqvien af Palmella tilbage fra Terccira til sig i London. Don Miguel skynder sig imidlertid med at faae de Franske paa Døren; har ladet de 14 ydmygende Artiklar indføre i sin Hoftidende, sætter de fangne Franskmænd i Frihed, iler med at betalede 59,000 Fr. i private Erstatninger og de 8000,000 Fr. i Expeditions-Omkostninger, og sætter sine Dommere af for et Syns Skyld og casserer deres afsagde Domme, forresten har han ladet over 1000 Constitutionelle arrestere, hvoraf dog mang have søgt en Tilflugt paa de Franske Krigskibe og udruster sig af al Magt for at modsætte sig det forventede Angreb fra Terceira. Arme Polen, hvordan gaaer det Dig paa Dito Dødsleie, Du kan have Uret i at Du har gjort Opstand mod Ruslands Keiser, som vist ikke vilde være Din Undertrykker, men som kun attraaede Dit Vel; men Du kan have Ret i at der er skeet Dig Uret i Fortiden; og det kan betragtes som et billigt Ønske at et Folk vil være sig selv tilhørende og ikke staae under en fremmet Nation. Gaaer Du under eller maae Du underkaste Dig, saa vil Historien beklage Din Skjebne og prise, Din Patriotisme og Din Tapperhed.