Norske Intelligenssedler, 1767-03-04
Sedler. hvilligen Nordske S. No. 9. Onsdagen den 4. Marti 1767. Fortsættelsen af Ord-Bogen. Moden er den høieste Lov for Skikkelige Folk. Den bestaaer i visse Regler, som ofte forandre sig. Skikkelige Folk maa ikke selv indføre noget Nyt; Det er kuns Fornemme Folk eller Narre, som kunde giøre nye Moder; men hvad disse opfinde, maa alle Skikkelige Folk strax giøre efter. Modens Love gaae der videre ind andre, at de befale ikke allene over de frie, men og over de naturlige Handlinger, Man maa spise og drikke meer end man kan taale, give mere ud end man tager ind, lee, naar andre lee, græde, naar de græde, o. s. v. See Nyse. Nyse er en naturlig Handling, som og har sine Regler. Skikkelige Folk maa i store Selskaber, og i sær ved fornemme Borde ikke nyse højt. Naar andre nyse, er det Skikkelige Folk, men ikke Tienere eller gemeene Folk tilladt at sige: Hielp Gud eller Gud velsigne Dem. Optugtelse er den iblant Skikkelige Folk antagne Maade, at undertrykke Forstanden og Naturen ved Svob, Snørliv, Gangvogn, Konstord, Sprog og Nethoder; at man lærer et Barn meer, end det kan begribe, vænner det til at tale anderledes end det tænker, at gaae, staae, klæde sig, spise og drikke ikke efter Naturen, men efter Moden. Naar Opdragelsen skal være fuldkommen, maa Forstanden dannes af en Latinsk Skolemester, og Sæderne af en Francoise, den første bruger dertil et langt Riis og en Grammatika. Jblant Skikkelige Folk have Forældrene intet andet med Opdragelsen at giøre, end at vise, hvad de have lært af Mademoisellen, og at Faderen har Øje med, at Skolemesteren ikke er for streng, Omgiængelig er at giøre Bekiendtskab med alle Mennesker, og ikke indlade sig med nogen videre end til Complimenter, en Mand som drikker, spiller, og giør Alting med, som giør sig til Naar for at fornøje Skikkelige Folk, og som alle derfor gjerne bede til Bords. Professor betyder egentlig og lige efter Ordene en Mand, som kand svare strax paa alt, hvad man spørger ham om, for hvilken der er Jntet skiult i den Videnskab, som han bekiender, og som en Student ikke maa modsige uden een Gang om Aaret, naar han disputerer offentlig. J Skikkelige Folks Sprog betyder det en Mand, som veed for meget, og som man derfor kalder en Pedant. SaVedant. Pedant. Efter Ordets almindelige bemærkelse er det en Person, som giør for meget af smaa Ting. Men disse smaa Ting ere efter Skikkelige Folkes Tanker ikke Klæder, Spise, Drikke, Moder, Talemaader, Complimenter; Det er kuns Sandheder og Bligter, og at giøre for meget deraf, er, efter den brugelige Stiil, at være en Pedant. Skikkelig kommer af Skik, som betyder det samme som Vane. De, som tænke, troe, og handle saaledes, som det er brugeligt i deres Tiid, og paa det Sted, hvor de leve, kaldes Skikkelige Folk. De udgjøre en Middelstand imellem fornemme og gemeene Folk, og adskilles fra begge derved, at de hverken følge deres egen Fornuft, eller de naturlige Tilbøieligheder, men erkiende Moden allerne for deres Regel. Fornemme og gemeene Folk have allerne Ret til at tale, som de tænke, at handle efter Grunde, at følge deres Natur, at leve efter deres Beqvemmeligheder. Skikkelige Folk derimod maa tænke, tale, handle, leve, spise, drikke, klæde sig, ikke som de selv, men som andre ville. Til Skikkelige Folk regner man her i Landet Caracteriserede Folk af Borgerstanden, eller andre, som leve af deres Midler. Kiøbmænd, som ingen Caracter have, Studentere, Soldater, Haandverksfolk og Bønder ere ikke Skikkelige Folk. De, som ere komne af Skikkelige Folk, og dette betyder i Borgerstanden det samme, som 16 Ahner, kunde ikke lære nogen Videnskab eller Haandverk til Gavns, uden at fornedre sig selv. De holde sig ligesaa gode som dem, hvilke de kalde Fornemme, og meget bedre end andre Folk og naar man undtager Commedianterne og Danserinderne, kunde de ikke omgaaes andre end dem, som i det mindste ere lige saa meget som de. Skielm, Skalk, er nu omstunder en Douceur, som bruges til Børn og unge Mennesker, som tegne til at blive til noget, som kunne brav lyve og forstille sig Streng, er at forlange af Skikkelige Folk, at de skulle efterleve Lovene, og opfylde deres Pligter. Sandhed, hvad er Sandhed, Af dette Spørsmaal er det klart, at Platus var en Mand, som kiendte Verden, som vidste at leve, en Skikkelig Mand. Han havde seet Philosophiske, Moralske og Politiske Sandheder forandre sig i Rom ligesom Moder, og førend han for saadanne Ting vilde lægge sig ud med Skikkelige Folk, af den Nation, som han levede hos, vilde han heller lade en uskyldig Mand døe.