Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-03-22
J Følgeblad til Aarhuus Stiftstidende No. 36 d. A. har en Mand, der siger at han i 40 Aar har bereist Jylland og Hertugdømmene, (i hvilke Hensigter fortælles ei, men af Jndholdet kan man vel slutte sig til disse) fremsat endeel Ønsker eller Fordringer med Hensyn til Qvægavlens og Qvæghandelens Opkomst. Sidste, navnligen Studehandelen og den ved samme nødvendige Drivt, synes især at have lagt Jndsenderen eller Forfatteren, om disse mueligen skulle være forskjellige, paa Hjerte; thi naar undtages Dyrskue med Præmie=Uddeelinger liig de endnu vedvarende Stutteriebesigtigelser, og Frihed til Brændeviinsbrænden paa Landet, angaaer det Øvrige Kreaturernes Drivt. Hvad hine tvende Gjenstande angaaer, da er om samme skrevet ofte og meget, og er det uden for nærværende Jndsenders Hensigt, ligesom dertil ei heller her er Sted eller Plads, derom at yttre sig, allene i Henseende Brændeviinsbrænden paa Landet saa meget, havde hiin Jndsender kuni den halve Tid af den han har bereist Jylland og Hertugdømmene bereist Sielland og Fyen, kunde han have lært at den i Jylland isvang gaaende Brændeviinsbrænden paa Landet der er ukjendt, Rapsavlen derimod der kjendt, ja uden dette Hjelpemiddel og uden Studehold brugt længere end i Jylland, samt at Sielland og Fyen, skjøndt savnende disse tvende, efter Jndsenderens Formening for Agerdyrkeren saa nødvendige Hjelpemidler, ei staae i Agricultur tilbage for Jylland. Til at bestemme Erlæggelsesmaaden for Afgivt af Brændeviinsbrænden veed Jndsenderen Raad, der fulgte, skulde tilintetgjøre de idelige Defraudationer der nu finde Sted; gandske at hæmme disse, saa længe Afgivt skal finde Sted, er imidlertid vistnok vanskeligt, skjøndt saadanne vist ikke nu contractmæssigen finde Sted, som til en vis Tid skal have været Tilfældet ved den nu ophævede Mellemrigstold. Med Hensyn paa Drivten med Kreaturer, vel egentligen med Stude, (der, efter Jndsenderen, vante fra den tidlige Alder til at græsse løse ikke kunde trækkes men maae drives; man seer dog i den senere Tid jævnligen Stude at græsse tøirede) begjærer Jndsenderen unægteligen mange Friheder, saa det neppe vil vække Forundring om han næste Gang begjærer 6– 1721 igjen sat i Kraft og udvidet til sine Stude; men hvad der især synes Omærksomhed værd er: At paa Veie og Gader bør Alt vige for hans Stude; hvorfor ei heller særegne Driv-Veie anlægges for disse, thi uden saadanne vil det blive vanskeligt at afværge at ei Gaaende, Ridende og Kjørende komme i Opposition med hans Stude, især naar han til deres Drivning igjennem et District, eller en Egn vælger en i samme værende Markedsdag, skjøndt samme Aar forud er bestemt og i Almanakken kundgjort. Hans Utilfredshed med at en Politiemester, der viser Omsorg for Menneskers Liv og Lemmer, nyeligen skal være bleven bemyndiget til, (efter nærværende Jndsenders Formening er en Politiemester uden nogen speciel bemyndigelse bertetiget til, ja pligtig at tage saadanne Foranstaltninger som i særegne Tilfælde ansees nødvendige for offentlig Sikkerhed, og Orden) for at ikke en Mængde Mennesker paa en Markedsdag skulde af en Flok slet vogtede Stude nedtrædes, deres Liv og Lemmer udsættes for Fare, at paalægge disse stakkels Dyr lidt Tvang og Studeprangerne mueligen nogle smaae Udgifter naar han endeligen en Markedsdag i Markedstiden vil drive igjennem Byen; det staaer ham jo frit at vælge Morgenstunden eller Dagen før eller efter - spørger Jndsenderen i Anledning denne Tvang: Hvo skal erstatte Vedkommende de Kreaturer, som ved dette Experiment knække Halsen, Kunde man ei med større Grund spørge ham: Hvo skal, ja hvo kan erstatte Markedsgjæsten om han overrendt af Jndsenderens Stude brækker Arme, og Been eller tilsætter Livet? – At en Stud nu og da har urder skjødesløs Drivt, jaget sine Horn ind af Beboernes Vinduer, har man tiet til, men at Jndsenderen kan forlange at en Mængde Mennesker samlede en Markedsdag skulde udsættes for Fare, deres Liv og Lemmer offres nogle Studes Beqvemmelighed, synes at være formeget forlangt, og fremkalder let den Troe at Manden veed bedre hvad cura peculi end hvad Humanitet er.