Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-05-08
Det fortoldede Druebrændeviin er en Ubetydelighed af 96 1/2 Oxhd. i tre Aar, hvilket slet intet Begreb giver om den virkelige Forbrugning, da der især 1805 indførtes, det er indsmugledes, en meget stor Mængde spansk Brændeviin, der udgjorde langt det meste af det der blev forbrugt, siden det solgtes allevegne for 18 til 20 Sk. Potten, medens Kornbrændeviin kostede 24 Sk. og mere. - Den angivne Jndførsel af Viin er ligeledes saa ringe, 150 1/2 Oxhd. i tre Aar, at der vel derefter ikke heller er synderligen nogen Beregning at gjøre over Viinhandelen, næsten alle de andre Artikler, som vel og alle i sig selv mindre vigtige, er der efter Toldregisterne indført saa lidt af, at det er klart nok, der er indført langt mere end der er fortoldet. - Det er saa baade med Ind- og Udførselen, Der er notorisk en stor Udførsel af Bukkeskind, 5, heller ganske ubetydelig af Ræve, Odder og andre Skind; men denne Handel gaaer gjennem Smug lernes Hænder til Holland og andre Steder, og Beløbet tilveiebringer den Viin, det Brændeviin, som ogsaa de uldne, Bomulds= og Silkevarer, som der intet staaer om i Toldbøgerne og for hvis Tilveiebringelse, saa vidt ellers derpaa var at tænke, fra indenlandske Manufacturer, der heller ikke kan gjøres nogen Calcul, da man slet ikke veed hvad det er, kun at det indføres toldfrit, og at indenlandske Manufacturer ikke kan concurrere med de toldfrie fremmede Varer, hvis Udførsel udenlands er lettet ved Præmier og Bogunstninger, og af hvilke vi her nøies med at forligne, af Moden gangne, ligefuldt helst til en Almue, som ikke forstaaer sig derpaa, afsættelige slette Varer, der af den smuglende Handler kjøbes for let Priis, men Forbrugeren vist nok derfor ei faaer des lettere. Af Fabriker og Manufacturer er her ingen, uden det nævnte Gertsen og Knudsen tilhørende Reebslagerie, som den største Deel af Aaret sysselsætter Den 10 til 12 Arbeidere, og frembringer det meste af det Tougværk der forbruges. Det drives godt. Mesteren Veiergam er fra Belfours Reberbane i Helsingøer – dog er den af Belfour angivne nye og for bedre erkiendte Maade at slaae Rebene paa ikke der indført. - Der er tre Tobakspinderier, men uagtet det ene drives for Gertsens Regning, ere de alle tre ubetydelige, sysselsætte neppe engang bestandigen hver et Par Mennesker, og formindske altsaa kun noget lidet det der vilde gaae ud til Løn for fremmede Arbeidere. Foruden af Consul Buch drives der ogsaa Hørheglerie for Gertsens, Knudsens og fleres Regning. Denne Næringsgreen, bestaaer blot i at kjøbe sig et Partie Hør, og et Par almindelige Hegler, og paa disse lade et Par Qvindfolk, der ei forstaae mere deraf end almindeligen Egnens Qvindekjøn, hægle paa sædvanlig Viis. Her er intet i Hørkens Valg, Sortering eller Kundskaben om dens konstmæssige Behandling underviist Menneske. - Det vigtigste Værksted, der kunde qvalificere sig til Benævnelsen Manufactur, er et Garverie, som tilhører en Tonnes Vatne. Han holder en Mester, to Svende og en Deel Dag arbeidere, og forædler aarligen et ei ubetydeligt Qvantum Huder, hvoraf Læderet dog meest forbruges af Skomagerne her hjemme, men formindskeer anseeligen Trangen til dette Manufactur fra Fremmede. Han har bygt sig en Veirmølle til Barkens Malning. - Blandt Haandværkerne anbefaler man ingen som fortrinlig. Hvad man vil have vel gjort forskriver man fra Holland, fra Engelland eller fra Kjøbenhavn. Men man mangler en Deel af de Haandværker, som skulde ansees for heel fornødne. Her er ingen Farver, ingen Feldbereder, ingen Handskemager, en slet Hattemager, ingen, Uhrmager, som pleier, at findes næsten overalt. Den Mangel paa Uhrmager synes at tilkjendegive, hvad ogsaa desuden siges, at almindeligen ere paa denne Kant af Landet Folk mindre hændige, mindre oplagte til mechanisk Konstfærdighed, end ellers de fleste Steder i Norge. Det viser da og at her intet let Levested er, da ellers de savnede Haandværkere vel tyede hid at søge Udkomme. Det idelige Besøg af fremmede Skibe, og maaskee de skjøndt faa herværende formuende Familiers Nydelse gjøre den ringe Mængde af de Artikler, som høre til en endog tarvelig Families daglige Behov ferske Kjød, Melk, Urter, meget kostbare, medens Egnens Maverhed gjør at der ikke er Concurrence nok til at falbyde dem. Brændemangel. Det er en paafaldende Synderlighed, at der i en af Norges Havne, hvor der udskibes endog ei ubetydelig Mængde Trælast, 2 Bredden af en meget stor Flod, som kommer ned fra skovrige Egne, er saadan Mangel paa Brænde at man af den Aarsag, ei endda for Dyrhedens Skyld, ikke ualmindeligen varmer sine Stuer med skotske Steenkul, som man betaler med 1 til 1/2 Rd. Td. Trælastførerne bringe selv ingen Kul fra Skotland, hvilket er forbunden med store Afgifter, ved Udskibningen; hid bringe Stotlænderne heller ingen Kul, men til Christiansand, hvorfra man her henter dem i Baade. Naar Brænde her er at faae, koster Fyrrebrænde 5 Rigsort, Birkebrænde 7 til 8 Rigsort Favnen, men hollandsk, det er lidet Maal, som svarer neppe til mere end 2/3 Favne dansk. Tørvebrændsel veed man her ikke af. Der brændes ikke Tørv længer end i Lyngdal, man vilde ellers ikke her savne Brændsel. Men af Fyr- og Granbrænde kommer her saa lidt, og det der kommer er i Forhold til sin Priis saa slet, saa endog ikke rige Folk, lægge Steenkul i deres Ovne, og troe at finde Regning derved. Det synes at maatte være let for Skibe, som gaae herfra til Skotland, og norden om til Jrland med Trælast, og baglastede tilbage, at løbe ind til Færøe og der indtage Steenkul. Der menes imidlertid at Suderne, hvor Kullene skulle indtages, deels er vanskelig at anløbe, deels at det er umueligt at ligge der i Blæst, da der ingen egentlig Havn er, deels og at der er inter saa stadigt Arbeide paa Kulminen, saa man kan være visse paa til enhver Tid der at faae gode Kul ligesom og at Kullenes Priis, 6 Rdlr. for Læsten paa Stedet, er for høi i Forhold mod deres i det mindste ei endnu noksom erkiendte Værd. Flere have imidlertid yttret at ville gjøre Forsøg med at lade Kul hente fra Færøe. (Fortsættes.) Penia No. 7 aabnes med en Undersøgelse, hvis Overskrivt er: Brød og Øl til staaende Priser, Præstationer af Korn, Arbeide og s. v. in Natura. Efter at Forf. har viist Nødvendigheden, af, at de Kornvarer, som bruges til Fødemidler for Mennesker, ikke allene kunde nedsættes til den Priis, de havde i de gode Tider, men Statens Borgere tillige altid kunde have Brød og Øl til samme staaende Priis, uden al Hensyn til hvad Priis Kornvarerne tilfældigviis kunde være i, fremsætter han Maaden, hvorpaa dette egentlig skulde iværksættes. Naar nemlig Beregning først var gjort over hvad aarlig forbrugtes af Kornvarer og Øl, skulde denne Qvantitet reparteres paa Hartkornet. Den bestemte Afgivt skulde Eieren yde in Natura, bevare indtil det behøvedes, og da aflevere til nærmeste Kjøbstæd eller andet bestemt Sted, i al Fald imod billig Godtgjørelse af Pakhuus leie fra Høstens Tid, indtil det Qvantum, som skal ydes, forlanges leveret. Hos Kjøbmanden skulde man tage Afgivten af de Varer, han havde i sit Pakhuus og hvortil Staten trængte alt efter den Priis, de stode ham i Haandværksmanden skulde betale sin Afgivt med Arbeide. Den Skomagersvend, der syede 200 Par Skoe om Aaret, skulde sye 2 Par til Militairetaten, eller til andet offentligt Brug. Hver Muursvend eller Tømmersvend skulde arbeide 12 Dage paa Domhuset eller Slottet. Paa denne Maade, siger Forf., kunde Priserne falde, Jdeen oplyses med følgende Exempel: Fyen og Langeland have 121,004 Jndbyggere, som antages at forbruge til Brød 200,000 Td. Rug, og til Øl 50,000 Td. Korn. Men Fyen og Langeland, avle Havren og Maden fraremist, 700,000 Rd. Brød- og Fødekorn. Naar nu de 250,000 Td. Sadevarer reparteredes paa Td. Land og leveredes in Natura, saa havde begge Øer endda tilovers 450,000 Tdr. Disse kunde Eierne lade sig betale saa dyrt de vilde. Den Kornafgivt, der kom til et hefte paa Hartkornet, unde betydelig formindskes, naar det blev forbudet, at Øl maatte forbruges til Paasæt, og den hyppige Forbrug af Kornvarer til Brændeviin blev indskrænket. Allene i Hovedstaden forbruges aarlig 90 til 100,900 Tønder Øl til Paasæt, og formaaes imellem 80 til 90,000 Tdr. Kornvarer til Brændeviin.