Aalborg Stiftstidende, 1836-09-13
Spanien. At den Rolle, Sergeanten Garcia har spilt ved Revolutionen i Jldefonso, hvor han ligefrem maa antages for at have været den første Ophavsmand, kunde trænge til en Erklæring fra hans Side, er naturligt. Han har forelagt Publicum den i et Brev, som er indrykket i det spanske Blad Eco del Commerciol, saalydende: "Talrige falske Beretninger, Ondskabens Opdigtelser, have søgt at udøse deskes Galde over de ophøiede Følelser, som i Natten til den 12te begeistrede Tropperne af San Jldefonsos Garnison, Bagtalelse forener sig med dem og udspreder, at hine Begihenheder ere fremkaldte ved Bestikkelser, at man har uddeelt Penge blandt de Mænd, der have havt Mod nok til at drage det Slør tilsidde, som man havde draget for DronningRegentindens Blik og som hindrede hende i at see og erkjende Landets Ulykke og blive opmærksom paa den Nations Ønsker, som hun behersker. Der behøves kun sund Menneskeforstand og lidet Overlæg til at indsee det Falske i sli lige beskyldninger; det maa være klart for Enhver, at hin Begivenheder kun kunde være Følge af Bevægelser, der i alle Kongerigets Provindser havde et Formaal, nemlig at fjerne Jndivider fra Magten, som bragte Fødelandet til Afgrundens Rand og som Redningsmiddel igjen at indføre en Grundlov, som Nationen selv har givet sig og efter hvilken den er bleven behersket i to forskjellige Perioder, der vistnok vare uheldige, men hvilket intet beviser mod den indre Værd af et Værk, hvis Fortræffelighed ene vil være istand til at sikkre Spaniens sande Velfærd. Desuagtet, da ikke Enhver besidder Jndsigt nok til at erkjende Tingenes sande Stilling, foler jeg mig forpligtet til, i mit eget og mine Kammeraters Navn, at tilbagevise hiin fornærmende beskyldning, som usandfærdig og at erklære, at det ene og alene er den Fodelands=Kjærlighed, der flammer i vort Bryst, der har bevæget os til at proclammere Forfatningen af 1812, for at sikkre vor Frihed og Dronning Jsabella den 2dens Trone. Skjøndt vi ikke staae paa et høit Standpunct i Hæren, fattes os dog hverken Mod eller høihjertet Tænkemaade og vi ansee os ligesaa skikkede til en fast bestemt Fremgangsmaade som Andre. Vi have vovet vort Liv, der maa gjælde os mere end alle jordiske Goder, og vi ere endnu, som sande Spaniere, beredte til at opoffrendet for Fædrelandet. Vi opfordre herved Enhver, som maatte være istand dertil, at fremføre Beviis for hiin ondskabsfulde Beskyldning og jeg erklærer, for Nationens Masse, at Tropperne i San Jldesonso have handlet aabent og retskaffent, til Fordeel for den constitutionelle Trone og til Fædrelandets Bedste, ligesom vi stedse ville være beredte til at understøtte og forsvare Begge. Vi erklære eenstemmigen, at vi ville ganske Enhver, der søger at kaste Skygge paa den patriotiske Erklæring, som vi i San Jldesonso udstedte, til Fordeel for Constitutionen, for en Fjende af Friheden, af Dronning Jsabella og af hendes ophøiede Moder, at vi ville ansee ham som en Tilhænger af Don Carlos eller hvilkensomhelst anden blodtørstig Despot, saafremt han, efter denne Erklærings Offentliggjørelse, tillader sig at fortsætte sit Angreb paa de hæderlige Troppers Patriotisme, hvis ivrigste Ønsker, gaae ud paa, hurtigt at ende det Virvar, hvorunder Landet saa længe har sukket." Dette Brev er undertegnet Garcia, Overhoved for Bevægelsen i San Jldesonso. Man seer tydeligt nok af dette Actstykke, hvilken truende Stilling denne Classe af det spanske Militair for Øieblikket har indtaget. Aanden, der udtaler sig deri, er en vigtig Commentar til Correspondence-Efterretninger fra Madrid, der, idet de søge at godtgjøre, at Tilliden til det nye Ministerium i Grunden kun er ringe, tillige hentyde paa, at baa4de Administrationen og Hæren ere betydeligt desorganiserede. Næsten alle Officerer træde ud, fordi Underofficerernes Anmasselser umulig kunne behage dem; disse, der ønske at føl lige Garcias Exempel, ved et hurtigt Avancement, vise en Exaltation uden Lige og paa deres Tschacots seer man grønmune Baand med den ildevarslende Jndskrift: "Constitutionen leller Døden. Pengeforlegenheden er meget stor og det revolutionaire Forslag at sælge alle de Udvandredes Godser, for sat afhjælpe denne Nød, er allerede gjort, skjøndt man tør haabe, at Calatravas Retsindighed ikke vil tilstede ham at gjøre Brug deraf. Man mindes uvilkaarligt 1789.)