Almuevennen, 1843-09-01
Da Sogneforstanderskabet erfarede, at Hr. H. ikke var villig til at efterkomme dets Opfordring, indsaae det at det burde gaae frem med al mulig Varsomhed, men tillige med den Bestemthed, uden hvilken det aldrig kan erhverve sig den nødvendige Tillid. Vi troe ikke bedre at kunne godtgjøre Sandheden heraf, end ved at give en Extract af den Skrivelse, hvormed det under 7de Decbr. 1842 har indstillet Sagen for Amtsraadet. J denne yttres; J Forstanderskabets Møde den 18de April f. A. fremlagde dets Veicomitee Planen for Grundforbedringsarbeidet, hvoraf Lyngby Gade udgjorde en Deel. For at skaffe den en lige Retning og tilstrækkelig Brede, var Jndrykning ved adskillige Steder nødvendig. Politimesteren, Assessor Normann, erklærede i Forsamlingen, at vedkommende Eieres Jndsigelse mod Jndrykning ikke vilde frembyde Hindring, ifølge de bestaaende Anordninger, og Planen blev derfor saavel af Politimesteren som de øvrige Medlemmer antagen. Veicomiteen og Assessor Normann vare kort efter samlede paa Stedet. Veiens Grændse afsattes og Jndrykningen ved de forskjellige Steder vedtoges. Ved Høyers Sted var et Stakit, hvis gjentagne Udflytning kan godtgjøres, og nogle Træer især til Hinder for Veiens Udvidelse med Rendestene, og for et Fortoug, der efter Planen skulde gaae langs hen ad Gaden. Assessor Normann og Veicomiteen fandt Begges Borttagelse nødvendig, og denne Beslutning meddeltes Høier af Ass. Normann. Høyer, der syntes at ansee Borttagelsen heraf for en Velfærdssag, gjorde Forestilling til Assessor Normann, der i Skrivelse af 9 Juni yttrede til Forstanderskabet, at han tvivlede om, at Fortouget forbi Høyers Sted var af den Nødvendighed, at det Offenlige kunde paastaae Afstaaelsen af privat Mands Eiendom, men at derimod intet kunde være til Hinder for, at en Rendesteen anbragtes indenfor Stakittet. Uagtet Forstanderskabet ikke kunde erkjende H.'s Eiendomsret til det Stykke Jord, der behøvedes til Gadens Udvidelse, og uagtet det havde lovet Lyngbyes Jndvaanere en Gade med Fortoug, hvortil det endog havde opfordret dem til Pengebidrag, troede det dog, i Tillid til Assessor Normanns bedre Jndsigt, at burde frafalde Fortouget, naar kun Veien fik tilstrækkelig Brede og Vandet ved en Rendesteen, indenfor Stakitet, erholdt tilstrækkelig Afløb. Men H. var endnu ei tilfreds hermed, og i en Skrivelse af 24de Juni fra Assessor Normann til Forstanderskabet yttredes, at Vandløbet nok ogsaa kunde forandres. Veibetjent Sørensen afgav derpaa den Erklæring, at dette kunde skee paa to Maader, af hvilke den ene forkastedes af Høyer, og den anden maatte forkastes af Forstandelskabet, da den vilde paadrage Communen en Udgift af 230 Rbd. Da herpaa intet Svar fulgte, tog Veicomiteen fat paa Rendestenen langs med H.s Huus. H. henvendte sig da til Amtet, og fik Arbeidet suspenderet, Nye Erklæringer afgaves, og under 30te Juni faldt Amtets Resolution, at H. ei kunde fritages for at Groften anbringes indenfor hans Stakit, naar han ikke vil flytte det ind. Nu hengik 3 Uger, uden at H. erklærede sig for det ene eller andet Alternativ, og da Formanden forespurgte sig hos Politimesteren, hvorledes han nu skulde forholde sig med det halvfærdige Arbeide, fik han til Svar, at Rendestenen skulde fortsættes. Der begynde tes da paa Arbeidet, men H. borttog Arbeiderne, og indgav under 23de Aug. et Forslag til Veicomiteen. Han erklærede deri at ville flytte Stakitet nogle Tommer, men Veien vilde da, naar Rendesten og Fortoug, hvilket er hans Betingelse – kom udenfor Stakitet, indskrænkes til mindre end 6 Alen. Desuden forlanger han, at Forstanderskabet skal concedere ham den Deel han beholder tilbage, som lovlig Eiendom, hvorpaa det naturligvis ei kan indlade sig Arbeidets Standsning havde allerede paaført Communen Udgifter; de Folk, til hvem det var bortaccorderet, vare paatrangende, og Afløb for Vandet til Steenkisten ved Høyers Sted var yderst nødvendig, da en Skylregn vilde gjøre Veien Skade Comiteen indfandt sig derfor den 30 August for at paasee Rendestenens Fuldførelse, men den fandt da, at den allerede lagte Deel var opbrudt, og maatte altsaa afstaae derfra. Forstanderskabet klagede til Politimesteren over denne egenmægtige Fremgangsmaade, og denne formente ogsaa, at H. er kunde være berettiget til at modsætte sig Arbeidet, fordi Amtet ikke havde bestemt ham nogen Termin, hvori han skulde bestemme sig. Politimesteren lovede desuden sin Assistance, uden hvilken Veicomiteen ei meere vilde befatte sig med Arbeidet. Dette fuld fortes da den 3die Septbr. i Overværelse af Politimesterens Fuldmægtig Hr. Rist.