Berlingske Tidende, 1836-04-15
For Forordningen af 25de Mai 1804 udkom var hele Brænderiafgiften lagt paa det til Brændeviin angivne Korn; men da det efter en saadan Maalestok var en Umulighed for vedkommende Opsyn at kunne have tilstrækkelig Control med Brænderierne, og man tillige indsaae, at Redskaberne ogsaa burde bære en Deel af Afgiften, udfandtes den for Kjøbenhavn og Kjøbstæderne nugjeldende Maa følge denne Maalestok er Afgiften lestok. deels lagt paa Redskaberne, deels paa Kornet, saaledes, at den paa Kornet hvilende Afgift, Formalingsafgiften, udgjør omtrent 3/4 Deel af den paa Redskaberne lagte Afgift, Brændingsafgiften. Brændingsafgiften er igjen disse saaledes fordeelt paa Kjedel og Kar hver for sig beregnede til Kjedelens Jndhold taget 4 Gange – at Kjedelen bærer den dobbelte Afgift mod Karrene, i Kjøbenhavn 30 sk. pr. Tønde Jndhold af et Kar og 60 s. pr. Tønde Jndhold af Kjedelen; i Kjøbstæderne J Kjøbstæderne og er det 1/3 Deel mindre. især i Kjøbenhavn, hvor Toldopsynet kan inqvirere i det mindste hver 3die Dag, er denne Maalestok ganske svarende til sit Øiemed, men kan ei anvendes paa Landet, hvor det vilde være saare vanskeligt, ja næsten umuligt, endogsaa for det strængeste Opsyn at controllere Formalingsafgiftens rigtige Erlæggelse og at paasee, at der ei brændtes af ustemplede Kar. Forudsætning, at Consumtionen, Under blev hævet, undtagen Formalingsafgiften af som ei burde hæves, Korn til Brændeviin, da denne Artikel fra Moralitetens Side betragtet, bør beskattes høiere end Fornødenheds-Artikler i Almindelighed, formener jeg, at den rigtigste og bedste Maalestok overalt i Kjøbstæderne og paa Landet vilde være den, at Formalingsafgiften i Forening med Brændingsafgiften blev lagt paa Kjedelen alene; thi herved vilde et for Staten kostbart og for Yderne besværligt Opsynspersonale næsten aldeles kunne undgaaes. Denne Afgift, som vil beløbe sig til 3 Rbd. eller 2 Rbd. pr. Tønde af Kjedelens Jndhold, eftersom Kjøbstæderne blev paalagt at svare samme Afgift som Kjøbenhavn, eller Kjøbenhavn nedsattes til lige Afgift med disse, skulde erlægges maanedlig med saameget, som der kunde brændes med een Kjedel i een Maaned, hver Brænding beregnet til 4 Døgn; thi efter denne Maalestok kunde Statskassen vanskeligen besviges. Naar Maaneden var ude, stod det Eieren af et saadant Værk frit for at lade sin Kjedel forsegle. Kjedelen skulde efter maales idetmindste hvert 2det Aar, og ellers saa ofte, der skeete nogen Forandring ved samme. Denne Eftermaaling kunde godt besørges af vedkommende dertil autoriserede Embedsmænd i Forening med en eller anden i dette Fag kyndig Borger, imod at de dertil medgaaende Omkostninger bleve at erstatte af Reqvirenten. Saalænge derimod Kjøbstædconsumtionen vedbliver, gaaer det imidlertid ikke an at lægge hele Afgiften ene paa Kjedelen, da det neppe var tilraadeligt, at Brændeviinsbrænderne skulde kunne indføre deres Korn frit i Kjøbstæderne, medens andre Næringsbrugere, der ogsaa consumere Korn, f. Ex. Møllere og Bagere, skulde svare Consumtion af deres for brugende Kornforraad, og saaledes aabnes Vei til ved Collusioner at besvige det Offentlige for Afgiften. Naar saaledes et strengt Toldopsyn maa vedblive i Kjøbstæderne, vil der Jntet være at indvende imod, at den sjeldende, Maalestok, der nu sammesteds er vedbliver, og kan, som jeg ovenfor har tilladt mig at bemærke, under disse Forhold ansees hensigtssvarende. Derimod skulde jeg holde for, at den af mig angivne almindelige Maalestok vil være den rigtigste paa Landet, og ikke den, som i Resolutionen af 19de August 1835 er opstillet, hvorefter hele Afgiften er kastet paa Karrene; thi derved er Landbrænderierne tilstaaet en stor Fordeel fremfor Kjøstædbrænderierne, hvilken Fordeel endo betydeligen vil kunne forøges ved Toldsvig, da det bliver en Umulighed, endog for den nærmeste Kjøbstæds Toldopsyn, tilbørligen at kunne controllere disse, medmindre der skulde oprettes en egen, for Staten saare kostbar, Control. Det Feilagtige ved denne Maalestok ligger der: 1) at der er givet 5 Dogn, til en Brænding, hvorved der allerede vindes 20 Procent fremfor Kjøstæderne, da en Brænding beqvemt kan fuldendes endog i ringere end 4 Dogn; 2) har man aldeles forglemt at bringe Kjedelens Størrelse med i Beregningen, hvorved det bliver muligt for Vedkommende at kunne gjøre en Brænding i 3 Dage til stor Fordeel for sig og til Skade for Kjøbstæderne. Fremdeles vil det aldeles ikke kunne undgaaes, at der jo vil blive brændt af ustemplede Kar. Skulde ovenmeldte Resolution træde i Kraft, da vil Erfaringen snart overbevise om Sand Jeg anseer derfor den af mig heden heraf. projecterede Maalestok, paa Grund af dens almindelige Brugbarhed, for den bedste Dog skulde denne Maalestok komme til Anvendelse, formener jeg, at der i Forhold, som Kjedelen forstørredes, burde lægges nogen større Afgift paa samme, som f. Ex. 3 Mark pr. Tønde meere, for hvad den var over 6 indtil 9 Tønder o. s. fr., da den mindre Formuende ellers vilde gaae tilgrunde ved Siden af den Rige, som netop formedelst sin større Formue kunde drive et større Værk. Jeg henstiller saaledes til Provindsialstændernes Forhandling: At hvis Andragendet i det Hele maatte findes værdigt til at anbefales, da og saa ovenmeldte Maalestok maatte anbefales til Afbenyttelse for Landbrænderierne.