Kiøbenhavns Postrytter, 1793-02-04
Amsterdam, den 19 Januarii. J vores Courant for i Dag læser man følgende Brev fra en Engelskmand af Stand til en fornem Emigrant, dateret London den 1ste Januarii 1793. Vor Regiering tager saa alvorlige og saa passende Messurer, at alle Oprørstiftere og Revolutionspatroner maa forhavses. Men det var ogsaa virkeligen den høye Tid, siden følgende Plan til vores Regieringsforms Omstyrtelse allerede var lagt. De franske Patrioter sendte os uafladeligen deres Marseillere og Jacobinere i Landet. Der ankom ingen Paketbaad, hvorpaa der ikke fandtes i det mindste 12 eller 16 af saadanne Gesandte. Hensigten var, paa denne Maade at forsyne Landet efterhaanden med 18 til 20000 af disse Folk, som alle bleve godt betalte. Den Commission, man havde givet dem, var, at skaffe Nationen Appetit paa den franske Revolution, foreprædike den Frieheds og Liigheds Principer, og, saasnart de kunde omtrent giøre Regning paa Tilhængere nok, give det executive Conseil Efterretning, for at give Ordre til at falde ind i Engeland. For dertil at finde et beqvemt Paaskud, skulde man i een og anden Stad bringe det til et Slags Opstand, for derved at give Nationalconventet Leylighed til, i Følge Decretet, hvori den franske Nation lover alle de Nationer Hielp og Bistand, som ville forskaffe sig Friehed, at lægge Haanden paa Værket, og sende den sammenrottede Hob 80 til 100000 Mand til Hielp. - For nu desbedre at kunne overfalde Engeland, var Planen, at disse Tropper skulde transporteres paa lutter fladbundede Fartøyer, som til den Ende bleve istandsatte paa Kysterne af Normandie og Bretagne. Disse smaae Fartøyer valgte man med Flid, siden Sagen ikke, ved at bruge Krigskibe og Fregatter, kunde holdes saa hemmelig, at Regieringen her ey skulde faae Nys derom, og giøre Anstalter derimod. Til den Tid, da Overfaldet skulde skee, havde de 15 til 20000 Jacobinere, som kunde være i Engeland, Ordre at forsamle sig med deres Engelske Proselyter paa Grændsen, for at giøre Jndbrudet og Troppernes Landgang saameget deslettere. Naar der nu, tænkte man, havde en anseelig Mængde nok erklæret sig for dem, saa vilde det være en let Sag at trække Resten, enten ved Løfter eller Trusler, ind med i Partiet. Dog – dette var det endnu ikke alt. For at giøre Haandværksmanden og den gemeene Mand alt dette ret indtagende, havde man ved bemeldte Emissarier bragt en stor Mængde Assignater til Grændsen, som man ved Hielp af Snighandlere, der stode i Connexion med Franskmændene, vilde bringe i Circulation. Dette begyndte man saaledes: Man kiøbte nogle Kiøbmandsvarer til 30 Livres, betalede disse med Assignater til 100 Livres, og sagde til Sælgerne: vi have ikke andet end Papiirs penge, og kan derfor ikke skaffe den rede Skilling; men det bliver altid et godt Marked for Jer, da man i Londen gierne giver Jer to Guineer igien. Vindesygen forledede nogle til at giøre Forsøget. De bragte eller sendte de modtagne Assignater til London, og fik virkeligen deres to Guineer for Stykket. Og det var ganske naturligt, siden de, man havde givet Kræmmerne Anviisning paa, netop hørte til Sammenrottelsen. De vare nemlig Jacobinske Emissarier, som havde etableret sig i London, og havde endog i Commission at indløse Assignaterne med 2 1/2 Guinee, om det skulde behøves. Alle, som havde faaet deres Assignater saa godt omsat, betroede deres gode Venner det. Det er jo enhver om Profiten at giøre. Efterhaanden kom altsaa Assignaterne i større og større Circulation; hvilket just var det man vilde. Og det gik saaledes til ey allene med de store Assignater paa 100 Livres, men ogsaa med de mindre paa 100 Sols og nedefter. For de paa 20 Sols fik man i London 40 Sols; altsaa 100 Procent Fordeel. Der kunde jo aldrig udtænkes bedre Midler til at bringe Assignaterne i Circulation. De Engelske Kiøbmænd tog tilsidst imod dem uden Omstændigheder, og betalte deres Arbeydere med dem. Ogsaa disse vare hierteglade, ved at faae dem, og Jacobinerne opnaaede ved denne Operation en dobbelt Fordeel, først, at de trak Pengene ud af Engelland; og dernæst haabede de, ved at bringe Assignaterne i Circulation iblant den gemeene Mand især, at opvække hos Nationen en Tilbøyelighed til det franske Folk og til en Regieringsform, som var saa fordeelagtig. – Til god Lykke opdagede vor aarvaagne Regiering endnu til rette Tid denne afskyelige Complot, og giorde de fornødne Anstalter, for at kuldkaste dens Planer &c.