Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-07-30
Den tydskaderslevske Folkefest blev først afholdt d. 22. ds. J Nord og Syd indesluttes Haderslev af store Banker. Den høieste af disse, i Nærheden af Landsbyen Erslev og hvorfra man har en herlig Udsigt over Staden, Søen, Fjorden og en udstrakt Egn var udseet til Festplads. Kl. 4 om Eftermiddagen togede Liedertaflen med sine fire lommetørklæde agtige Stemme=Faner, sin brodere Sangerstandart og klingende Spil, ledsaget af sine Velyndere og Patroner, ud til Banken, hvor nogle smykkede Telte vare reiste paa Bankens Pynt. Denne var i et betydeligt Omfang indhegnet ved en Toug=Indretning, som afspærrede alle dem, der vare bestemte til, alene i Afstand at beskue Festens Glands og Glæder. Bøn der fra Omegnen og de Borgere, som vare i Lieder Foreningen, havde fri Adgang til det egentlige Elysium, førstnævnte dog imod en Entree af 8 s. Kour. Samtlige øvrige Byens Borgere og Jndvaanere bleve derimod ved et talrigt Politipersonale holdte udenfor Barrieren, hvor Misfornøielsen med denne Foranstaltning blev stedse lydeligere, saa at Stemningen indenfor blandt Gjæsterne den hele Aften ingenlunde kan have været nogen hyggelig, men maa være bleven stedse mørkere som den tiltagende Nat ved den uophørlige Støi og Raaben, ikke uden Ledsagelse af Steenkast fra den udenfor værende Folkemængde, ligesom det heller ikke kan have været nogen Behagelighed for de vigtigste Mænd i Festselskabet, hele Aftenen i en Klynge at assistere Politiet ved Jndgangen med at drive Folkemassen tilbage, hver Gang en saadan stormede frem, for at trænge ind paa Fest pladsen. Naturligviis vare de temmelig kraftige Udtryk, som i Mængde faldt den hele Aften udenfor Barrieren, rettede mod Slesvigholstenerne, og lydelig priste man den Frihed, hvormed nylig Alle havde havt Adgang til den prægtige Fest paa Skamlingsbanke. Beklageligt er det, hvis det er sandt, hvad man siger, at den fungerende Politimester, Hr. Herredsfoged Petersen, skal haandgribelig være bleven insulteret. Af den Mængde blussende Beegkrandse, Tjæretønder osv. at slutte, maa Festen have været beregnet paa at skulle have varet til den dæmrende Morgen. Der skal endog have været tilberedt et Lampeblus, spillende i de slesvigholsteenske Farver og som mod Enden skulde have været antændt og udgjort en Slutningseffelt under Mængdens Jubelraab. Men Skjæbnen vilde det anderledes, og der blev ikke Leilighed eller Tid til denne storartede Finale. Tilstanden blev stedse piinligere for de beleirede Gjæster der hvert Øieblik kunde vente, at den ustyrlige Folkemasse, som uophørlig raabte: "leve de Danske, leve Hs. Maistæt Kongen, ingen Hertug!" osv., kunde vælte ind paa Festpladsen og anrette stor Forstyrrelse. Paa den nordvestlige Side, hvor en raa Natvindstod paa, var Festpladsen ubetydelig indsluttet af Folket, og denne Kant tillod derfor Mange af Gjæsterne under Aftenens Løb at slippe ud og naae Staden i Mag. Kl. 11 1/2 befandt sig endnu en Deel af Liedertaflen med sine Faner, flere Damer, Herrer og andre Gjæster tilbage. Disse holdt nu Raad, hvori man tog den Beslutning, i samlet Klynge at rykke ud gjennem Jndgangen, for dog at prøve, om et hæderligt Hjemtog med Fanerne ikke kunde lykkes. Pludselig brød Skaren ogsaa ud og i største Skyndsomhed banede den sig Vei gjennem Mængden efter Byen til, under Afsyngning af det slesvigholsteenske Parties daglige Sang: "Schleswigholstein, meerumschlungen,". Man kan kun beklage, at Toget under Hjemmarschen var udsat for at blive frataget den bagerste Stemmefane, som de Fleste antoge for en politisk, tilligemed de andre Stemmefaner, og at den almindelig agtede Bærer af Sangerstandarten, skal af et for ham i Mørket udspændt Toug være trukken overende, hvorved bemeldte Standart skal være bleven beskadiget. Medens Fanerne sattes indi Liedertaften udbragte man udenfor et "Leve for "Schleswigholstein, hvis Hurrer kun vare svage og blandede med stærk Hyssen fra Folkemængden, som derpaa stemte et trefoldigt og fuldtonet Hurra for den blodrøde Dannebrog. Liedertaften skal derpaa, hvad vi dog ikke kan sige med Vished, have ladet die Dänen leben, men enten er dette blevet misforstaaet eller ikke børt. Mængen lod som Svar herpaa deels Dannebrog paany, deels Hs Maj. Kong Christian den Ottende leve ved flere kraftige Hurraer, Politiet, opfordrede nu Mængden til at gaae hver til sit, hvilket da strax blev efterkommet. Paa Festpladsen skal ingen Taler være bleven holdte, og Gjæsterne, blandt hvilke der dog kun var et ubetydeligt Antal Landboere, underholdtes alene ved afvexlende Sang, Musik, Dands og Fyrværkere. Ligeledes vare heller ingen politiske Faner tilsyne paa Festpladsen, men ligesaa lidt saae man Dannebrog paa noget Telt.