Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-10-09
Aarhuus, den 9de October. Ligesom vi have optaget den af 29 jydske Mænd udstædte Opfordring til, ved Actietegning at bidrage til Jstandbringelsen af den flensborg-husum-tønningske Jernbane, saaledes have vi ogsaa berettet om den levende Deeltagelse, som dette fædrelandske Anliggende har mødt i det sydlige Jylland, navnlig i Veile Amt, saavelsom i Fyen. Vi kunne nu ifølge senere modtagne Efterretninger hertil føie, at Sagen ogsaa har god Fremgang i Sjælland, idet ikke blot flere af de høieste Stats embedsmænd have tegnet sig for et, tildeels betydeligt, Antal Actier, men ogsaa nogle af de meest anseete Godseiere med Varme interessere sig for den. Derimod have vi desværre erfaret, at der her, i Jyllands betydeligste By og i dens Omegn, viser sig en beklagelig Lunkenhed for dette vigtige fædrelandske Anliggende – en Lunkenhed, der vistnok nærmest grunder sig paa urigtige Forestillinger om Sagens Beskaffenhed. Naar saaledes nemlig Adskillige mene, at denne Bane vil være en Hindring for Udførelsen af Planen til en Jernbane gjennem Jylland, der skulde tilveiebringe den bedste og hurtigste Forbindelse med Hamborg, saa maae vi tillade os at bemærke, at dette er en Vildfarelse, efterdi disse to Baner, meget godt kunne bestaae ved Siden af hinanden, og, efter hvad Oldesloer Avis beretter, skal endogsaa fra høiere Steder, paa given Anledning, Fuldendelsen af den flensb.-husumtønningske Jernbane være gjort til en betingelse for Meddelelse af Concession til den fra en anden Side saa meget attraaede Bane fra Flensborg til Rendsborg, som jo igjen er en Betingelse for den jydske Jernbane. For end yderligere at gjøre Vigtigheden af den her anbefalede Banes Anlæg indlysende, og saaledes bidrage Vort til at vække vore Medborgeres Jnteresse for samme, aftrykke vi nedenunder et Brudstykke af en Artikel angaaende denne Sag, som læses i Hempels Avis, af 2den October, og til hvis øvrige Jndhold vi henvise vore ærede Læsere. Banens Vigtighed for Danmarks Handel og Agerbrug, indrømme Alle, og dens Betydning i den haarde Strid, hvori det danske Væsen nu er stedet med Tydskerne, er ikke mindre indlysende. Danmarks Fremtid afhænger væsentlig af Forbindelsen med Slesvig, denne maa vi sikkre os ved alle lovlige Midler. Den klare Ret, de sikkre Garantier af fremmede Magter, de danske Slesvigeres Ønske at blive hos os, vort Ønske og Beslutning at leve og døe med dem, dette er vistnok stærke Baand imellem Kongeriget og Hertugdømmet; men vi have med Modstandere at gjøre, der oprøre de 40 Millioner Tydskere imod os og Jngen kan vide, om ikke svære politiske Forviklinger i det afgjørende Øieblik ville berøve os Bistand af de Stormagter, der unde os vel. Paa os selv er det dog fornemlig, vi maa stole, svigte vi vor egen Sag, er det forgjæves at vente Frelsen fra Andre. Derfor maa det danske Folk være villigt til at anstrænge sig for at knytte Baandet imellem sig og sine slesvigske Brødre endnu fastere; men vi vide ikke noget Foretagende, hvorved dette nu kan skee bedre, end ved den flensborgske Jernbane. Denne Bane maa fremkalde mange og stærke Forbindelser imellem Kongeriget og Stæderne i Slesvig, navnlig Flensborg, hvis Villie at blive ved Danmark allerede nu væsentlig heroer paa Indbyggernes Handelsforhold til Danske. Deres Jnteresse bliver det i høieste Grad, at ikke politiske Storme sønderrive disse Baand, og derved tilstoppe nogle af de Velstandskilder, Banen vil bringe til at flyde rigeligere; men af Byerne afhænger dog Landet forsaavidt, at den i Staden overveiende Jnteresse ogsaa maa blive den herskende i dens naturlige Opland. Hvad der gavner Kjøbmanden, gavner ogsaa Landmanden: de Baand, den holde hiin, kan denne ikke let unddrage sig. Men ogsaa middelbart vil Banen gavne Danmarks Sag, idet den vil give Slesvigs Hovedfærdsel en anden Retning, end hidtil. Nu gaaer Alt mod Syd; Hamborg drager Slesvigs Mennesker, Penge, Varer til sig, eller bestemmer dog deres Retning; og Hamborg tilfredsstiller igjen Slesvigs Fornødenheder. Hamborg er saaledes den store Magnet, der drager Hertugdømmet mod Syd, og det er denne materielle Jnteresse, der giver de separatistiske Bestræbelser, en Deel af deres Betydning; stod ikke Hensyn til Fordelen i Baggrunden, vilde Jvrerne for tydsk Nationalitet næppe formaae meget hos en Befolkning, hvis Væsen i sin Rod er dansk, og i sin nuværende Tilstand idetmindste halvdansk. Men dersom Banen aabner en ny Vei af overveiende Vigtighed, ville umiddelbare Forbindelser med Østen og Vesten efterhaanden drage Fleerheden af Slesvigerne ud af Hamborgernes Hænder, stigende Velstand vil stille dem selvstændigere ligeoverfor disse, og Muligheden af at finde de fornødne Penge ogsaa andensteds end i Hamborg, vil lidt efter lidt løsne Baandet mellem denne Stad og Slesvigs Kjøbmænd og Landmænd. Da skal det vise sig, at om begge Nationaliteter nyde lige Beskyttelse ovenfra, er i sig selv den danske den stærkeste i Slesvig. Flensborgerne vende sig til deres danske Brødre om Bistand i et Foretagende, der lover fælleds Fordeel og i mere end een Henseende maa være os Danske af største Vigtighed. Lad os da vise dem, at vi ikke ville svigte dem i en Sag, hvor de baade have den danske Nationalitets og den danske Handels Fordeele paa deres Side; lad os benytte vore Modstanderes Misgreb til at slutte dem, de støde fra sig, endnu fastere til os. Men det gjælder Øieblikket; det gjælder en almindelig Bevægelse forSagen.