Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-10-27
Skal en Skolelærer paa Landet have Jord, hvor meget skal han da have - Jeg veed nok, at Doctor, nu Biskop, Plum, i hans Haandbog har yttret, at han ikkun skulde have 4 Tønder Land, hvilke han skulde have til Græsning for sine Kreature. Og det værste er, at der er endnu Folk, der snakke det samme efter, og enten uden Eftertanke sværge in Verba Magistri, eller synes at være blottede for al Erfaring. Jord kan ikke bestandig udligge til Græs, det siger Erfaring; thi den bliver da med Mos overtrukket, og det ene Aar efter det andet unyttigere til sin Hensigt: Græsning, saa at de 4 Tønder Land, som i Begyndelsen godt kunde føde 2 Køer og 5 Faar, siden neppe til Sult kan føde een Koe; ja besat med Tuer af Muldvarpeskud eller Myrer, vel endog, efter dens Beskaffenhed, bevoxet med Lyng eller Skov. Dersom han nu vil dyrke noget deraf, saa ophober sig derimod en heel Skok af Hindringer. Dyrker han 1/4 Deel deraf, saa har han ei nok af det andet til Græsning, om det endog var temmelig godt, som det aldrig har kunnet været, saalænge som Skolelærerne skal have Udmarksjord langt fra Haanden, og det ei bliver maget saaledes efter senere Anordning, og det ypperlig skeede ved Haldagger-Lille Skole i Sorøe Amt, at Lodden kommer til at ligge umiddelbar ved Skolen eller Haugen. Havde han end nok til Tøire Græsning af de 3 Tønder Land, saa har han dog intet til Høe, som han dog behøver, ikke allene hvor flere Skoler i Sognene blive indrettede, men og da Hvet af Hartkornet umuelig forslaaer til den ene Koe om Vinteren, som skulde kalve Michelsdag, og til den anden Koe om Foraaret, samt til Faarene hele Vinteren igjennem. Om endogsaa her var raadet Bod paa, saa er han lige ilde faren med at faae det dyrket. Det er nu saaledes paa Landet, at Bonden ikke foretager noget, formedelst Mangel paa Folk, for Betaling, men forArbeide. Dersom Huusmanden skal have pløiet, harvet, kjørt Tørv, Korn eller Høe hjem, saa skal Huusmanden arbeide derfor. Men da nu Skolelæreren ei kan forlade sin Skole og arbeide for Bonden, saa er han gjerne yderst forlegen. Kierlighed til Skolelæreren for Børnenes Skyld tør man slet ikke gjøre Regning paa. Er Skolelæreren som man ønsker det, ja, saa gjør han jo ikke andet end det, han skal, og derfor lønnes han, er han ikke efter Hovedet, saa bliver man vred, løber til Præsten og klager, eller endog i Skolen for at overfuse Skolelæreren. Skjønsom Taknemmelighed glemmes saa ofte imod Gud, hvor vilde Mennesker da vente den, i Særdeleshed hvor Menneskene ere alt for meget fængslede til det Sandselige, saa det bliver en sand Nødvendighed, i hvor meget end Regjeringen i de sidste Anordninger har bestemt til Skolelærernes ubekymrede Udkomme, endnu at gjøres meget. a) Det allermindste Jord, nogen Skolelærer, maatte have, skulde være 6 Tønder Land. Af 1 Tønde Land skulde han have 7 Skjepper til Vikkehavre til Staldforring for sine Køer, 1 Skjeppe til Hør og tillige deri Gulerødder. Af den 2den Tønde skulde han have 7 Skjepper til Rug og 1 Skjeppe til Hvede. Den 3die Tønde Land skulde være til Byg, den 4de til Rødklever til Høe; den 5te skulde være deels til Ærter, deels til Kartofler, deels til Havre, den 6te til Græs til hvid Klever til Tøiring for Faarene. Vikkehavren skulde saa tidlig være opbrugt til Staldforring, og Resten afslaaet til Høe, at der kunde gjødes og pløies inden Høsten. Saasnart Staldforringen ophørte, skulde Køerne i Toir paa Rødkleveren, hvor samme var gjort i Høe, Kartoflerne skulde være deels til Sviin, foruden den egentlige Fedning, og deels til Menneskeføde; Ærterne ligeledes; Havren til nogle æs at fede. Naar der saaedes 3 eller 4 Skjepper Ærter, 2 til 3 Skjepper Havre og 2 Skjepper Kartofler, synes det bedst. - Dersom i Hvede, Rug og Byg kunde saaes om Foraaret tillige Roer, og indbjerges samme Aar, uden Kornsorternes Skade, var det naturligviis betydelig Fordeel. Vikkehavren, grøn til Staldforring, burde Skolelæreren, Kone eller Pige, slaae om Morgenen, og hjemføre paa en Karre med 2 Hjul, som trækkes i Kjøbenhavn af et Menneske med svære Byrder. - Det høieste en Skolelærer burde gives er, efter min Formening, 9 til 10 Tønder Land, Han kunde da holde sig en Hest, som kunde lette Arbeidet meget, og være ham til Opmuntring og Fornøielse imellem. Han er ogsaa et Menneske. b) Det burde inden 3 Aar eller i det ringeste visse bestemte Aar være maget, at Skolelæreren, efter det seenest Anordnede fik sin Lod tæt ved Skolen. Skolelæreren burde være Huusmændenes Exempel i Særdeleshed, og Enhvers i Almindelighed, paa hvad en Jord med fornuftig Dyrkning kunde give af sig; men dette kan han ikke uden at have Jorden ved sin Bolig, Han skal og idelig passe sin Skole; dette kan han ligesaalidet, dersom Jorden er ved Markeskæl, en af Delene, enten Skolen eller Jorden, maa umodsigelig blive forsømt. Her vil jeg anmærke med det samme, at ligeledes maa Huusmandslodden endelig blive forsømt, og han have meget mindre Nytte af den. naar den er ham afsides. Han eller Kone spilder tillige usigelig Tid ved den lange Vei til den, taber meget ved de Omliggendes Ufred, som ikke kan forekommes ved en langt fraliggende Jordlod, og ligesaa galt er det med Huusmænd, som enkelte ligger paa en Gaardmands Lod i Udkanten (med mindre det kan være ved en gennemgaaende Vei eller Led), da Gaardmanden maa holde dem Vei over sin Mark, og paa 100 Maader have en fremmed Mand sig til daglig Plage inde i sin Lod. Huusmænd burde have en Gaardlod, og der Alle udflyttes paa, udgjøre som en liden Bye, men neppe med mere end 3 Tønder Land, thi ligesaa nødvendigt det første Fornødne er for Huusmændenne, ligesaa nødvendigt, at disse ei bør have saa meget, at de ere sig selv nok, og ere for fornemme til at arbeide for Bonden. c) Dersom Skolelæreren skal kunne være et Exempel for Andre, dersom han selv skal have den tilbørlige Nytte af sin Lod, dersom han ei skal udsættes for at fristes ved Tjenester til at see igjennem Fingre med Forældrene og Børnenes Forsømmelse, saa kan han ikke undvære, at Bønderne blive forpligtede til efter lovlig Omgang at dyrke hans Jord. Dette, at dyrke Skolelodden, ligesom at opreise og vedligeholde Hegnet om den, kunde dog ikkun være en Ubetydelighed for et heelt Sognedistricts Bønder, allerhelst tillige naar man betænker, at intet Menneske, ingen Stand har det saa læt at faae sine Børn oplærte, som Bonden. Dog forstaaer det sig selv, at denne frie Dyrkning ei skulde være uden Grændser, thi alt hvad en Skolelærer havde over 10 Tønder Land skulde han selv lade dyrke, og kom aldeles ikke Bønderne ved. Her kunde man vel sige: Hvad skal nogen Skolelærer med mere end 10 Tønder Land? Dersom han faaer mere, saa bliver han Bonde og forsømmer sin Skole, altsaa hvad der er tilovers, eller hvor der er Degnejord, lad den sælges, i det ringeste at de 100 Rdlr. deraf kan blive betalte, der som oftest staae i Degneboligerne. (Fortsættes.)