Aalborg Stiftstidende, 1838-06-23
Kjøbenhavn, den 18de Junii. Nr. 11215 af Folkebladet begynder med SkriftcommitteensGjendrivelse af den beskyldning, som man har føgt at skaffe Tiltro i Slesvig: At en underfundig Plan skulde ligge til Grund for Selskabets uskyldigt udseende Bestræbelser, at man skulde have til Hensigt, under Maske af Jnteresse for det danske Sprog i Slesvig, at fraliste Slesvigerne deres nedarvede Jnstitutioner og Former, og i det Sted at indpode danske, jo vel endog at faae Hertugdømmet Slesvig indlemmet i Kongeriget Danmark. Skriftcommitteen yttrer, at der hører ligesaastor Uforskammenhed til at udsprede saadanne Beskyldninger, som Lettroenhed til at fæste Lid dertil, og at man, som Beviis for hiin ugrundede Paastand, har anført den ubetydelige Omstændighed, at Navnet paa Hertugdommet Slesvig ikke særskilt en anført paa det af Selskabet udgivne physisk-geographiske Kor over Danmark, men at Landet der er benævnt Sønderjylland. Hertil svarer Skriftcommitteen, at Kortet ikke vedkommer den politiske Geographi, men kun skal oplyse Statens physisk-geographiske Forhold. Af den Grund findes der ingen statistisk Jnddeeling, men de enkelte Lande betegnes kun med de Navne, de føre som Landskaber. Derfor er Landet mellem Kongeaaen og Eideren benævnet med det blandt de Danske brugelige Landskabsnavn Sønderylland, i Modsætning til det til Kongeriget henhørende Land Nørrejylland; og Hertug dommet Slesvig er i Kortets Titelindskrift betragtet som en Deel af Danmark, nemlig Landet, ikke Kongeriget Danmark. Jdet Skriftcommitteen paa Selskabets Vegne ved denne Leilighed ikke bør undlade, udtrykkeligt at afvise Jnsinuationer om politiske Hensigter og propagandistiske Bestræbelser for Danskhed som grundløse Beskyldninger, griber den derimod gjerne Leiligheden til at vedkjende sig den største Jnteresse for den begyndte Gierning, at komme det danske Sprog og den danske Literatur i Nordslesvig til Hjælp i dens fra flere Sider betrængte Stilling, og den venter sig endog dertil velvillig Bistand af de tysktalende Beboere af Slesvig, der besidde Dannelse og Humanitet nok til at agte Andres Sprog og Nationalitet ved Siden af deres egen. - Som Beviis paa, at Trykkefrihedsselskabet ogsaa modarbeider Pressens Misbrug, anførte Formanden paa sidste Repræsentantforsamling det Factum, at en Forlægger har givet ham skriftlig Tilsagn om, ikke at fortsætte eller falholde et Skrift, paa hvis skadelige Jndhold han ved Skriftcommitteen var bleven gjort opmærksom. Flere lignende Tilfælde havde fundet Sted. Formanden yttrede endvidere, at man formeentlig især gjorde Selskabet Uret ved Bedømmelsen af den Aand, der havde bevæget sig i det og besjælet Bestyrelsen. Paa den ene Side havde man betragtet Selskabet som en farlig Jacobinerklub, der med Velbehag vilde træde i Opposition mod Regjeringen. Saaledes havde han modtaget et Brev fra et Medlem, der udmeldte sig af Selskabet, fordi det syntes ham at have antaget en politisk Caracteer og han derfor ikke fandt det stemmende med sin Embedseed at vedblive at være dets Medlem. Paa den anden Side havde man gjort de Mænd, som især havde havt Jndflydelse paa Tingenes Gang i Selskabet, en inddirecte Bebreidelse for Jlliberalitet og yttret, at de paa forskjellige Maader have villet besværge den Aand, som de i et Begeistringens Øieblik havde fremkaldt, men for hvilken de siden, da den begyndte at røre sig, vare blevne bange. Formanden meente, at saa modstridende Domme som disse, synes at vidne om, at Bestyrelsens Bestræbelser for at forene Frimodighed og Besindighed, Selskabets tvende Hoveddyder, ikke havde været aldeles forfeilede.