Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-14
Bidrag til den franske Statsforfatning og Statsforvaltnings Charalteristik i Bonapartes Spoche. (Slutning; see forr. No.) Den forrige Laxus havde Dybhed; den grundede sig paa mange Aars Velstand, og gik ofte tilbage paa manne Slægter. Omfar tede den nyere Luxns Ting af Værd, saa var dette foreskrevet. Broderingerne, de kostbare Tøier til Klæder og Værelsers Prydelse, rettede sig efter de befalinger, der udgik fra Thuillerierne, til de indenlandske Manufacturers Ophielpning; man saae ingen Virkninger fremstaae af Tingenes naturlige Gang, af Rigdom, Overflødighed og Frihed. Under den Bonapartiske Regjering dreve de Store kun Luxus, fordi de, ophøiede til Dagens Store, ogsaa vilde give sig Udseende af Store, og med al udvortes Prunken herskede i det Jndre af deres Huusholdning, ofte det meest paafaldende Grierie. Den niende Afdeling, som er eet af de interessanteste Partier i nærværende Værk, har til Overskrift: det Umuelige mueligt. Forf. viser der i en sammentrængt Skildring af Bonapartes Jdrætter, hvor meget Godt denne Mand havde kunne stiftet, dersom han ikke havde forladt den naturlige Vei og i Svimmelen af revolutionaire Jdeer og Prospecter havde gjort sig til eiendommelig Caracteer, at gjøre netop det Modsatte af det, Andre ansaae for mueligt og ventede af ham, og dersom i alle hans Jdrætter ikke det Voldsomme var traadt i det Naturliges Sted. Bonaparte besad een Fordeel, som ingen født Hersker besidder. Udsprungen af en Stamme, hvori han, fra Ungdommen af havde det virkelige Menneskeliv for Øine, og lærte at kiende det med alle sine Skrøbeligheder, medbragte han ved Statsroret kostelige Erfaringer. Hans Øre forstod at mærke paa Ulykkens Røst og hans Øie at skjælne dens Blik. Af ham kunde man vente, at han selv vilde opsøge Veien til de Lidendes Hjerte. Men han kunde ikke besidde en Henrik 4des og de for Tronen fødte Ædleres Dyder. Bonaparte lod som om han ikke forstod Ulykkens Stemme, og han var hjerteløs nok, at ville være Herskerne liig fra een Side, der er en sørgelig Følge af deres Fødsel og deres Stilling. Han stræbte at fjerne sig fra Alt, hvad der er menneskeligt og blev fremmed for det. Hvor vidt var det maaskee kommet med ham og Verden, om Forsynet ikke havde standset hans Løb, netop da han syntes at være Maalet for sin Stræben nærmest? Det faste Lands Klager over den engelske Handel. (Fortsættelse; see forr. No.) Engelland var førend Aaret 1806 vant til, at oversvømme det faste Land med en uhyre Mængde Fabricater, som dette, ved større Anstrængelse selv havde kunne anskaffet sig. Siden den Tid har det i en Række af Aar været udelukket fra samme; det har ikke kunnet lægge Mærke til de Fremskridt, som Fabrikerne hos de forskjellige Nationer, det tilførte Varer, havde gjort. Da Trangen dertil vedvarede under Adskillelsen fra Engelland, saa maatte de dertil Trængende beslutte sig til, at hente samme fra dem endnu ene tilgængelige Fabrikanstalter paa det faste Land, og da disse gjorde sig værdige til den Tillid, man viste dem, og bestandigen gjorde sig den end værdigere, saa indgik man nye Handelsforbindelser, som man ikke har Lyst til at sønderrive igien, da enhver gjerne bliver hos den Kjøbmand, hvor han behandles godt og redeligen.