Viborger Samler, 1843-08-29
Under 30te Mai d. A. har Hs. M. Kongen allernaadigst resolveret: at samtlige Nationalheste, der skulle stilles til det 2det Artilleri-Regiment i Rendsborg af Udrederne i Ringkjøbing, Veile og Skanderborg Amter samt den Deel af Ribe Amt, der ligger norden for Kongeaaen, skulle, til forud bestemt Dag og Tid, indtil videre leveres i Kolding, hvor de modtages af en fra Regimentet didsendt Officier med det behørige Mandskab og føres til Rendsborg, ligesom ogsaa efter Afbenyttelsen igjen tilbage til Kolding, i hvilken Mellemtid Udrederne ere fritagne for ethvert Ansvar for Hestene, saavelsom for Fourage til deres Underholdning samt Opstaldning. Til Hestenes Besigtigelse og Taxation ved Modtagelsen og Afleveringen, i Kolding anordnes en Mynstringscommission. De Ud redere, der høre til Ribe Amts sydlige Deel, nemlig Loe og Møgeltønder Herreder, skulle derimod levere deres Heste i Rendsborg og igjen afhente dem sammesteds, uden nogensomhelst anden Godtgjørelse, end den, de almindelige Anordninger fastsætte. (Coll. Td.)Man taler om, at flere anseete Mænd, saasom Navnene Clausen, Hvidt o. Fl., agte at indbyde til Oprettelsen af et literairt skandinavisk Samfund. (Ab. Av.)J Nr. 72 af "Dansk Ugesk." indleder Prof. Schouw en Afhandling om Grændserne for Jndholdet af de priviligerede Blade saaledes: "Det er ikke uden Bekymring at den rolige og sande Ven af Trykkefriheden, i den sidste Tid har været Vidne til, at Beslaglæggelser, og Pressesager hyppigere end nogensinde have fundet Sted, og at der, om man saa maa sige, er opstaaet et endnu fjendtligere Forhold mellem Autoriteterne og en Deel af Pressen end tilforn. Adskillige Grunde kunde imidlertid have bevirket, at Mænd, der tidligere jevnligen have udtalt sig om Pressens Anliggender, have holdt sig tilbage. Skjøndt man nemlig paa den ene Side kunde have den Overbeviisning, at en saa hyppig Anvendelse af Presse lovgivningen som den nærværende, der for de Fleste faaer Udseende af at hidrøre fra et Forfølgelsessystem, hverken er politisk rigtig eller ret passende med et Regjeringscollegiums Værdighed, og at man, om man var i dets Sted, i det høieste i saa af Tilfældene vilde have benyttet den ved Lovene tillagte Myndighed, – saa maa man, naar man uden Eensidighed betragter Sagen, indrømme, at Misbrug af Pressen have fundet Sted, og at der hos Mænd af forskjellige Anskuelser maa være forskjellige Meninger om, naar Presselovgivningen skal anvendes. Det kan heller ikke med Billighed forlanges at Regjeringsmændene skulle komme til det samme Resultat som Trykkefrihedens Venner, hvormeget man end kan beklage, at de Grundsætninger, Regjeringens Organer hylde, saa lidet samstemme med den almindelige Mening. Derimod kan Trykkefrihedens Ven ikke tie, naar han er kommen til den Overbeviisning, at Autoriteterne i deres Kamp mod Oppositionspressen fortolke Lovbud paa en Maade, som ikke kan bestaae med sunde Fortolknings Grundsætninger, og derved unddrage de Skribenter, der deeltage i den periodiske Literatur, den Afgjørelse af Sagerne ved Domstolene, som udgjør Kjernen i vor Trykkefrihed; hvorved der opstaaer en Usikkerhed i Pressens Benyttelse, som let kan afholde mangen fædrenelandselskende Skibent fra at yttre sig over Dagens Anliggender."