Berlingske Tidende, 1830-02-09
Washington, den 8de December. (Fortsættelse af Præsidentens Adresse.) I dette, som i alle andre Tilfælde af offentlig Vigtighed, fordrer Politiken, at den offentlige Villies fri Yttringer finde saa faa hindringer som muligt. Derfor lader os forsøge, at rette (amend) vort System saaledes, at det højeste Embede i Staten ikke kan overdrages til nogen Borger, uden i Følge er tydelig Yttring af Majoritetens Villie. Jeg foreslaaer derfor en Rettelse (amendment) i vor Constitution, der har til Hensigt, at forebygge al Mellemvirkning ved Valget af en Vicepræsident. Valgmaaden kan bestemmes synes det raadeligt, at indskrænke det høieste Øvrighedsembedes Varighed til en Termin af fire eller fem Aar. Skulde dette Forslag ikke antages, saa synes det Spørsmaal at fortjene nøjer, Overveielse, om Repræsentanterne paa en Congress, hvorpaa et saadant Valg, afgjøres, udelukkes fra Statsembeder. Saalænge, Congress=Medlemmerne, ifølge Statsforfatningen, kunne vælges til vigtige og fordeelagtige Embeder, vil det, selv med den samvittighedsfuldeste Hengivenhed til Ret og Pligt, vorde Skik, tilsaadanne Embeder fortrinligen at vælge dem, om hvilke man troer, at de fortrinligen bør vælges til disse Embeder, fordi man troer dem meer qvalificerede dertil end de øvrige Borgere, men vor Regjerings Reenhed vilde useilbarligen fremmes, dersom hine Repræsentanter udelukkedes fra alle de Embeder, der bortgive af den Præsident, paa hvis Valg de have havt en virksom off ciel Indflydelse. Dog kunde Dommerembedets Natur, og Nødvendigheden af at betrygge Cabinettet og de høieste diplomatiske Poster Mænd af udmærket Talenter og moden politisk Erfaring, maaskee gjøre en Undtagelse i Henseende til hiin Udelukkelse. Der gives maaskee kun faa Mennesker, der en Tidlang kunne være i Besiddelse af høiere Embedsautoritet, uden meer eller mindre at udsættes for en Jndflydelse, der er deres offentlige Pligters Opfyldelse ugunstig. Deres Retsindighed kan maaske udholde Fristelser, naar uværdige Forslag umiddelbart gjøres den selv; men ikkun alt for let vænne de sig til at betragte den offentlige Interesse med Ligegyldighed, og taale en Adfærd, der maa oprøre enhver Mand, som ei er vant dertil. Embedet holde de for et Slags Eiendom, og Regjeringen snarere for et Middel til at fremme individuelle Jnteresser end for et Redskab, der en og allene ere bestemt for Folkets Tjeneste. Nogle Embedsmænd, Bestikkelighed, andres forvendte Grundsætninger og Tænkemaade bortlede saaledes Regjeringen fra dens lovmæssige Formaal, og forvandler den til en Maskine, der fremmer Enkeltes Jnteresse, paa Manges Bekostning. Alle offentlige Embedsmænd, Pligter ere eller kunne i det mindste være saa klart bestemte og saa simple, at forstandige Mænd inden føje Tid kunne forskaffe sig de til deres Opfyldelse fornødne Egenskaber; og jeg troer fulde og fast, at der tabes meer ved at beholde Embedsmænd lang Tid i deres Embeder end i Almindelighed kan vindes ved deres Erfaring. - Jeg underkaster derfor det Spørgsmaal Deres Omdømme, om Regjeringens Virksomhed ikke vilde fremmes, Embedsiver og Embedsredelighed ikke bedre betrygge Samfundet, dersom den Lov, der indskrænker enkelte Embeders Varighed til flere Aar, faaer en almindelig Udstrækning: I et Land, som vort, i hvilket Embeder blot ere oprettede for Folkets Vel, har den Ene ikke en meer bestemt Ret til Embede end den Anden. Embede ere ikke oprettede til Enkeltes Fordeel paa det Heles Bekostning Den Ansatte fik Embedet for den offentlige Jnteresses Skyld; kræver denne nu hans Bortfjernelse, saa bør den ikke vig for nogensomhelst privat Jnteresse. Folket, ikkun Folket, har Re til at beklage sig, naar en uduelig Embedsmand foretrækkes den dueligere. Den afskedigede Embedsmand har de samme Midle til at ernære sig som de mange Millioner eje, der aldrig havde Embede. - Denne her af mig foreslagne Indskrænkning vilde ophæve den vrange Forestilling og Eiendomsret, der nu af mindeligen er forbunden med et Embede. (Fortsættes.)