Berlingske Tidende, 1836-02-27
Foruden at det i Kjøbenhavn maa ansees aldeles hensigtsmæssigt, at den, som har vundet Borgerskab paa en borgerlig Næring af en vis Betydenhed, har alle en Borgers Rettigheder, er det i de fleste Stater, i hvilke Communalvæsenet har været Gjenstand for Lovgiverens ordnende Haand, blevet fastsat, at alle Besiddere af faste Eiendomme af en vis Værdi skulle være pligtige til at være Borgere, og at andre Mænd af uplettet Rygte, uagtet de ei drive borgerlig Næring, dog, naar de besidde en vis Formue eller aarlig Jndtægt, og de derhos have fast Bopæl i Communen, skulle være berettigede til at vinde Borgerskab, fr. til Ex. den preussiske CommuJ. 15 og 16. Paa den nallov af 1831 anden Side er vel anført, at en Tvang til at overtage borgerlige og personelle oneralmaatte nedsætte Grundeiendommenes Værdi, og at de, der ei bære de den borgerlige Næring særegne Tynger, ei heller burde have Adgang til at deeltage i de med den borger forbundne Fordeele. Men da lige Stilling det synes at være en overveiende Betragtning, at det er Communens Fordeel at dens Borgeres Antal forøges med saadanne Medlemmer, der kunne antages at forbinde en betydeligere Formue eller Jndtægt med en større Jntelligents, saa fortjener det at tages under nøie Overveielse, om den første Modgrund har nogen Vægt, og om den i alt Fald ei lader sig fjerne derved, at det tilstedes de Grundbesiddere, der ei drive borgerlig Næring, ved en vis Pengepræstation at frigjøre sig for Forpligtelsen til at overtage personelle borgerlige onera; og med Hensyn til den anden Modgrund, om der overhovedet kan paalægges den borgerlige Næring, som en særegen Erhvervegreen, visse Byrder, eller om ikke alle Communalafgifterne burde lignes paa alle Communens Medlemmer, fordi de komme dem alle tilgode. Derimod er det formeentligen en Selvfølge, at den de kongelige Betjente tilsagte Frihed for onera maa vedblive, forsaavidt deres Stilling giver dem et retfærdigt eller billigt Krav derpaa. B. Om Borgernes Repræsentanter. "Der kan hos Kyndige og Uinteresserede neppe være nogen Tvivl om, at det er en mislig og i det Hele lidet fyldestgjørende Repræsentationsmaade, at et vist indskrænket Antal af Repræsentanter fungerer for Livstid, og i det Væsentlige supplerer sig selv, hvilken Repræsentationsmaade i Kjøbenhavn mere er grundet paa Praxis end paa Lovgivningens Bestemmelser. Der er vel, og har altid været mange redelige, dygtige og uafhængige Borgere blandt Stadens 32 Mænd. Af dens sidst valgte 24 Deputerede og Suppleanter ere der ogsaa 14, som høre eller have hørt, til de 32 Mænds Forsamling. Men det kan dog paa den anden Side efter den hidtil bestaaende Valgmaade aldrig undgaaes, at Enkelte blive valgte til Repræsentanter, som ei vilde eller burde have erholdt Pluraliteten af Borgernes Stemmer, og end mindre undgaaes det, at de Valgte blive i denne Stilling, efterat deres Alder og andre senere indtrædende specielle Grunde gjøre det ønskeligt for Communen, at Andre kunde have indtraadt i deres Sted. Men endnu vigtigere er det, at man efter den hidtil brugte Valgemaade savner den Opmuntring for og den Tillid til Borgerne, som følger med Repræsentanternes frie Valg, enten af Borgerne directe, eller dog af et stort Antal af Borgerne dertil kaarede Valgmænd. Det er ogsaa unaturligt, at Magistraten har en væsentlig Jndflydelse paa Valget af Byens Repræsentantere som skulle danne en selvstændig, Magistraten tildeels controllerende Autoritet, ligesom det endeligen uden Tvivler en altfor stor Jndskrænkning, at netop hver anden Repræsentant skal vælges af Haandværkstanden." Vel ere directe Valg altid i og for sig de ønskeligste, idet de oplive Jnteressen for Communen hos alle Borgerne, ligesom de ogsaa ere foreskrevne i den Preussiske Communallov af 1831 §. 50 sqyt. Men det kunde dog maaskee her i Kjøbenhavn, med Hensyn til Communens Størrelse og saalænge den forventede Jndretning endnu er ny, føre til for stort Besvær og til andre Misligheder, hvis Repræsentanterne, som neppe burde være talrigere end nu, skulde vælges directe af de flere Tusinde stemmeberettigede Borgere; og det fortjener derfor at komme under Overveielse, om det maatte være hensigtsmæssigere at der udkaaredes et betydeligt Antal af Valgmænd, omtrent 300, der hvert 3die Aar suppleredes, og at disse valgte Repræsentanter. Man havde da og i den større Forsamling af Valgmændene en Autoritet, som kunde tages med paa Raad ved Afgjørelsen af extraordinære særdeles vigtige Spørgsmaal. Repræsentanternes Embedstid burde vistnok ikke udstrækkes over 8 Aar, og maaskee ei overstige 5 eller 6 Aar. Den Fratrædende maatte derimod vel igien kunne vælges paa ny. Ligesom især disse Grundtræk til Dannelsen af en selvstændig Repræsentation imidlertid naturligviis kunne findes at burde undergaae flere Modificationer, saaledes maatte den nye Lov ogsaa indeholde særegne Bestemmelser om, hvorledes der skulde forholdes med de nærværende Medlemmers Udtrædelse. C. Om Magistratens Organisation. "Det har altid været Tilfældet og bør utvivlsomt vedblive, at Hovedstadens Overpræsident, der lønnes af Staten, er en af Kongens høie Embedsmænd. Det kan ei heller negtes, at Kjøbenhavns Magistrat er overdraget flere Functioner, som ei høre tilden egentlige Communalbestyrelse. Saaledes er en stor Deel af hvad der hører til Amtmandsembedet udenfor Kjøbenhavn, her overdraget til Magistraten: Den oppebærer de kongelige Skatter og har visse Functioner med Hensyn til Udskrivningsvæsenet: Bestyrelsen, af Overformynderiet er ei heller en reen Communal-Function o. s. v. Men den væsentligste Deel af Magistratens Medlemmers Forretninger hører dog til deres Stilling som Communens Embedsmænd, og det stemmer da efter mit Skjøn ei med en selvstændig Communalforfatnings Væsen i Hovedstaden, at den hele Magistrat bestaaer af Statsembedsmænd, som paa sædvanlig Maade beskikkes efter Jndstilling fra vedkommende Regjeringscollegium, uden at Communen eller dens Repræsentanter faae nogen Andeel i deres Udvælgelse. Der taler for det Første Adskilligt for, at det med Hensyn til Byens Tarv er det ønskeligste, at Magistraten ei kommer til at bestaae blot af juridiske Embedsmænd, der ofte henflyttes til samme fra forskjellige Embedsstillinger. Disse Embedsmænd ere ved deres Jndtrædelse i Magistraten fremmede for Byen og dens Borgere, og det kan falde dem vanskeligt at erhverve sig den nøie Kundskab om Borgernes og Byens Anliggender, som den udmærkede Borger, der har tilbragt sit Liv i stadig Berørelse med sine Medborgere, allerede er i Besiddelse af. Det fortjener derfor vistnok at tages under Overveielse, om der ei, saaledes som den Preussiske Communallov af 1831 foreskriver, kunde tilforordnes Magistraten. nogle ulønnede Medlemmer, og Borgere, som valgtes paa visse f. Ex. 6 Aar, paa Regjeringens Approbation. Den vigtigste Jndvending herimod, at Forretningernes Mængde vilde berøve dem Tiden, som de behøve til deres borgerlige Bedrift, lader sig uden Tvivl fjerne derved, at de Magistraten som Stats embedsmænd tillagte ovennævnte Forretninger bleve de ulønnede Medlemmer vedkommende, og foretoges visse Dage om Ugen, medens de Sager, som vedkom Communens Anliggender, foretoges paa enkelte bestemte andre Dage. "Men selv uden Hensyn hertil er det uden Tvivl naturligt, at en Deel af Magistratens lønnede Medlemmer, saaledes som sædvanligen i enhver stor og selvstændig Commune og rimeligviis i ældre Tid ogsaa i Kjøbenhavn har været Tilfældet, valgtes af Communen, ved dens Repræsentanter. Dog maatte Valget indstilles til Hans Majestæt Kongens Approbation og i det Hele være bundet til visse personlige Qvaliteter, hvortil jeg imidlertid ei henregner, at den Valgte nødvendigen forud skulde være Borger, hvis man nemlig vil indskrænke Borgerretten til Grundeiendom og borgerlig Næring. Magistratens Medlemmer ere, med Hensyn til den betydeligere Deel af deres Functioner, som ovenfor er bemærket, Byens Embedsmænd; det er ei Staten, men Byen, som lønner dem. Det er derhos af alle større Communer betragtet som et stort Gode, at Magistratens Valg gaaer udi fra Communen, skjøndt det med Føie tillige gjøres afhængigt af Regjeringens Approbation. Den Preussiske Communallov af 1831, tilsteder endog, i dens 77de Titel, at Communens Repræsentanter vælge alle Magistratens Medlemmer: Selv hvor der i store Byer, som i Hovedstaden Berlin, er en Over borgemester, er det indrømmet Communen at præsentere 3 Candidater til Regjeringens Udvalg. Saavidt mig bekjendt, er det ogsaa i Hertugdømmerne Slesvig og Holsteen i Almindelighed indrømmet Communerne, at vælge Magistratens Medlemmer, med Undtagelse af Borgemesteren. Der er vistnok ikke heller mindste Grund til at tvivle paa, at ogsaa i Kjøbenhavn vilde de til Repræsentanter frit valgte Borgere i Fremtiden igjen træffe et saadant Valg af det til deres Udnævnelse overladte Antal Magistratsmedlemmer, at Regjeringen sjeldent vilde finde Anledning til at negte Valget sin Approbation. Et saa bant Valg af lønnede Magistratsmedlemmer durde iøvrigt vistnok skee, om ei paa Livstid saa dog paa en lang Tid, f. Ex. paa 12 Aar, saaledes som i flere fremmede Communallove er foreskrevet. Endeligen maatte der ogsaa være Grund til at tage under Overveielse, om det nærværende Antal af Magistratens lønnede Medlemmer ei burde nedsættes, og Communen saaledes paa den ene Side gives Leilighed til at forhøie Lønningerne uden ny Byrde, og paa den anden Side erholde Krav paa, at Magistratens Medlemmer ene anvendte deres hele Tid paa dette deres Embede. "Ogsaa med Hensyn til det Magistraten underordnede Personale, som efter Forholdets Natur for den største Deel maa ansees som Communens Embedsmænd, synes en ny Communallov at burde indeholde forandrede Bestemmelser. J den Preussiske Communallov af 1831 § 96 er det foreskrevet, at de underordnede Betjente antages af Magistraten, efter at den har indhentet Communens Repræsentanters Erklæring over de Personers Værdighed, som den agter at beskikke. De vigtigere Betjente antages paa Livstid, de, som blot have mechaniske Forretninger, paa Opsigelse. Disse Bestemmelser synes mig at stemme med en Communalforfatnings Væsen, blot at der kunde være Grund til at binde Valget af de vigtigste Betjente til visse personlige Qvaliteter og til Kongens Approbation. Naar Magistraten og Byens Repræsentanter fik en bestemtere Myndighed, og det meget Skriveri, som foraarsages ved den nærværende Organisation, formindskedes ved regelmæssige mundtlige Forhandlinger mellem Magistraten og Repræsentanterne, bør man haabe, at Betjenternes Antal paa den ene Side kunde forringes, og deres Kaar paa den anden Side forbedres, saa at de nu brugelige Gratialer for disse Betjente kunde spares. D. Om den Repræsentanterne og Magistraten i Forening tilkommende. Myndighed. Hovedstadens Privilegier af 1661 indeholdt, som ovenfor er anført, at Byens Repræsentanter (de 32 Mænd) med Magistraten skulde kunne overveie Stadens og Menighedens Bedste, saavelsom dens Jndtægt og Udgift efter Tidens Beskaffenhed, og derom handle slutte. Dersom man havde villet tage stavelige Be efter Ordenes bo dette Tilsatydning, saa at Byens Repræsentanter og Magistrat ubetinget skulde kunne have disponeret over Byens Anliggender, dens Jndtægt, og Udgift, saa overskred denne Myndighed vistnok de naturlige Grændser for enhver Communalbestyrelses Autoritet. "Men paa den anden Side lader især Resolutionen af 12te Februar 1802 (til hvilken Resolution af 5te Juni 1816, 14de Januar 2den August 1826 og 9de September. 1829 slutte sig) Tvivl tilbage om, hvilken selvstændig Myndighed i Henseende. til Stadens Øconomi der i Gierningen. nu tilkommer Repræsentanterne, naar de ere enige med Magistraten; men skulle de oconomiske Sagers endelige Afgjørelse i det Væsentlige beroe paa Regjeringens Resolutioner, saa repræsentere Repræsentanterne ei længere Communen; Borgerne vænnes til at betragte det hele Jnstitut med Ligegyldighed, og Regjeringscollegierne besværes med en stedse voxende Detail Bestyrelse. Det fortjener derhos at bemærkes, at Repræsentanterne og Magistraten naturligviis oftere blive tilbøielige til at samtykke i Udgifter, naar det ei er dem, som endeligen skulle bevilge samme, og de saaledes ei bære det sidste Ansvar, hvilket ved en tilstrækkelig Publicitet vil faae en stor betydning. Det vedkommende Regjeringscollegium vil sædvanligviis krympe sig ved at negte, hvad Repræsentanterne og Magistraten ei have negtet, og saaledes faaer den tilsigtede Control ei sjeldent i Gierningen kun den Virkning, at Communens Byrder forøges. Det synes da i høi Grad tilraadeligt, som det og kun er en Opretholdelse af det ved Privilegierne givne Tilsagn, at der under bestemte Grændser indrømmes Byens Magistrat og Repræsentanter en selvstændig Myndighed saaledes, at der navnligen tages Hensyn til Gjenstandenes Betydenhed, og især dertil, om beslutningen angaaer en Post, som blot vedkommer den nærværende Tid, eller om der ved samme disponeres over Byrder og Rettigheder ogsaa for en følgende Tid, saasom ved alle definitive Afhændelser af Rettigheder, og Eiendomme, i hvilke Tilfælde Retfærdigheden kræver Regjeringens Sanction ; thi den alene kan repræsentere de efterkommende Medlemmer af Communen, hvis Ret de nærværende Medlemmer og deres Repræsentanter ei kunne bortgive. Hvad dernæst Repræsentanternes og Magistratens raadgivende Functioner angaaer, da frembyder den forgangne Tid Exempler paa, at vigtige Dispositioner over Communalanliggender ere trufne, uden at Magistraten eller de 32 Mænd ere Jeg holder det blevne hørte over samme. for min Pligt her at nævne, at Halvdelen, af den, især den fattige og næringsdrivende Borger trykkende Brændselsafgift, efterat Frue Kirkes Bygning var færdig, under visse nu indtraadte Betingelser blev henlagt til Kirkens saakaldte extraordinære Bygningsfond, det vil i det Væsentligste sige: til Anskaffelsen af kostbare Marmorstatuer og deslige Konstværker for Kirken, alt efter Jndstilling, fra Commissionen for Kirkens Gjenopbyggelse, uden at Communens Repræsentanter eller Foresattes Betænkning herover af denne Commission var indhentet. Men slige Byen fremmede Autoriteter have en let forklarlig Jnteresse for de enkelte Jnstituter, som ere underlagte deres Varetægt, og hos dem træder da naturligviis Hensynet til Byens oconomiske Tarv tilbage. Hovedstadens Borgere kunne derfor vistnok ikke andet end allerunderdanigst ønske, at den nye Communallov vil komme til at indeholde det Tilsagn, at med Hensyn til de Communalanliggender, om hvilke den endelige Beslutning ei kan overlades Magistraten og Byens Repræsentanter alene, vil dog en slig Beslutning først blive tagen, efterat deres Betænkning om samme forud er bleven indhentet. Endeligen ere høist vigtige Communalanliggenders Bestyrelse, idet den er henlagt til en anden Autoritet end Magistraten, med det samme ogsaa ganske eller tildeels unddragen de 32 Mænds Medvirkning, fremfor alt Fattigvæsenets, hvor Borgerne nu kun have det Hverv at fungere som tvungne aldeles underordnede Betjente, under den af Statsembedsmænd bestaaende Administration. Ogsaa med Hensyn til Almueskolevæsenet savnes uden Tvivl en tilbørlig Medvirkning fra Communens Repræsentanters Side, skjøndt tvende af de 32 Mænd ere blevne Medlemmer af Directionen for Almueskolevæsenet, thi den hele Direction er neppe betroet en saadan selvstændig Myndighed, som Forholdets Natur. synes at fordre. Men Hovedstaden tør nu allerunderdanigst haabe ved Affattelsen af Udkastet til den lovede nye almindelige Communallov at see Borgerne tillagt en selvstændigere Deeltagelse i Bestyrelsen af disse vigtige Communalanliggender ved valgte Repræsentanter, og da nærværende Petition derhos alene indskrænker sig til Forslag med Hensyn til den almindelige under Magistraten hørende Communalbestyrelse, saa ligger det udenfor sammes Grændser, at gjøre specielle Forslag med Hensyn til Administrationen af Kjøbenhavns Fattigvæsen og Skolevæsen. Jeg vil blot tillade mig at bringe i Erindring, at Erfaring saa ofte har viist, hvad den frie reent private Virksomhed med ringe Midler har kunne virke, just for den Fattiges Forsørgelse og Børnenes Underviisning og det er neppe at betvivle, at meget vilde kunne udrettes for Fattigvæsenet, naar Bor Jnteresse for samme og Tillid tilgernes Bestyrelsen bliver oplivet; men dette kan kun ventes, naar der paa den anden Side vises Borgerne Tillid. E. Om Repræsentanternes, Magistraten understøttende og controllerende, Myndighed.