Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-09-24
Jndsendt. Onsdagen den 26 denne Maaned ere de committerede Jnteressenter i Kjøbenhavns Brandforsikkringscasse sammenkaldte for at vælge en Directeur i den nu efter Tour afgaaende Directeurs, Hr. Raadmand Skibsteds Sted. Hvor god og upartisk denne Indretning end er, da Valget er overladt til dem, det hele Jnteressentskab har committeret til sine Repræsentanter, saa viste det sig dog forrige Aar ved Directeurvalget, at der kan indløbe Jrring, da Stemmecontrollen af de tilstedeværende Committerede ikke var ganske overeensstemmende, hvilket dog, i Forfatterens Tanker, er en væsentlig Fornødenhed, hvis der ikke skal opstaae Fortrydelse, især naar det staaer mellem begge (som her var Tilfældet, om en afgaaende Directeur, der er sat paa Valg igjen, skal vedblive eller vige for en anden. Forfatteren heraf misunder ingen at blive valgt til Directeur, hvad enten han har været det tilforn eller ikke; men baade ham og andre forekommer det dog fra pant, naar en Mand, der allerede har havt det Agrement, i tre Aar at blive lønnet som Directeur, bliver paa ny sat paa Valg. Een af Hensigterne med Directionens Organisering af Jnteressenterne selv har, da denne Jndretning tog sin Begyndelse, uden al Tvivl været den: at de selv skulde høste nogen Fordeel for det svære Paalæg, denne Indretning krævede af dem. Og da Jnteressenterne ere saa mange, saa synes det billigt, at lade saa stor en Deel som mueligt tage Deel i dette Agrement. Desuden har ufeilbarlig en Mand, naar han i tre Aar har været Directeur, meddeelt alle de Jdeer, han besidder til Indretningens Tarv, og altsaa vilde det endog fra denne Side betragtet være godt, so oftere jo hellere at placere en Ny for ved saadan en Forandring ogsaa at høste Fordele af andres Jndsigter og Jdeer. Skal derimod en afgaaende Directeur bestandig paa ny sættes paa Valg, hvor smaa Udsigter bliver der da ikke for andre til at opnaae denne Post, At de Directeurer, der afgaae, ere Mænd, som for deres Duelighed kunde fortjene at vælges paa ny, negter vel ingen men denne deres Duelighed synes dog ikke at burde betage andre Leilighed til at gavne Jndretningen ogsaa med deres Jndsigt Betragter man dette fra en anden Synspunct, nemlig fra den, at Directeurerne have aarlig Løn, hvor mangen en brav Medborger findes der da ikke blandt de Committerede, som baade har Jndsigter og Kundskaber, og tillige kunde trænge til denne Understøttelse? Almindelig er det vel formuende Mænd, der blive valgte til Directeurer, fordi saadanne have Anseelse og et udbredt Bekjendtskab. Dette vil ikke være at forebygge; men paa det Lodden dog ikke altid skal træffe de samme Mænd, og andre derved endog betages Haabet om at blive valgte, vilde det være at ønske, at ingen afgaaende Directeur paa ny blev sat paa Valg. Borgerne have desuden kun faa Pladser, der lønne dem for den Tid, de opofre uden for deres Næringssorger, imod dem, de intet nyde for at beklæde. Denne Indretning gagerer sex Mænd som Directeurer; Overformynderne, hvoraf der gives to, faae og, om de end ikke directe gageres, deres Møie rigelig vederlagt; Stadens 24 Rodemestere og disses Formand, som unegtelig har Arbeide, nok, faae og noget for deres Umage, og siden den nye Jndretning blev gjort med det borgerlige Militaire, er der og blevet flere i denne Etat, som nyde noget for deres Tidsspilde; men om man endog lægger hertil de Borgere, der indtages i Magistraten, saa er der dog et ulige større Antal, som maa opofre sin Tid for det Almindelige og berøve sine huuslige Sysler den, uden at nyde noget Vederlag derfor, ja endog uden at have nogen Udsigt til at blive deelagtig i nogen af de Poster, der give noget af sig. Mueligt kunde der blive flere Embeder, som kunde aabne retskafne og vindskibelige Borgere Udsigter til Belønning for de Opofrelser, de gjøre i deres yngre Dage for det Almindelige og deres Medborgere, i det mindste synes adskillige Casserer og Oppebørselsbetieninger at ville være sikkrere i en formuende Borgers Hænder, end de nu mangen engang ere, hvor Staten betrygger sig ved Cautionister og Selvskyldnere. Det forstaaer sig, at Regjeringen i saa Fald ufeilbarlig vilde foretrække de Mænd, der havde saa betydelige faste og ikke forgieldede Eiendomme, at deres Formue selv kunde være Borgen, for det, der blev dem betroet, og at det da og saa blev den forbudet at gjøre Gield paa deres Eiendele, saalænge de forestode et saadant Embede. Men for at komme tilbage igien til Hovedsagen, hvorfor disse Tanker ere skrevne, saa erklærer Forfatteren deraf, at han langt fra ikke misunder nogen af de brave Mænd, der nu sidde i Directionen for Kjøbenhavns Brandforsikkring, hverken at de ere Directeurer eller at de blive valgte paa ny, men saa meget føler han for sine andre Medborgere, at dersom han nogensinde blev valgt (hvilket han er ganske overbeviist om, at han ikke bliver, saa vilde han, naar hans Tid var ude, af sig selv frabede sig at komme paa Valg paa ny. Jmidlertid være disse Tanker af en enkelt Mand ikke sagte i den Hensigt, at nogen af dem, der ere eller herefter blive Directeurer, skulle følge dem, naar ikke egen Overbeviisning om deres Rigtighed eller andre endnu vigtigere Grunde skulde bestemme dem dertil. skade.