Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-09-23
Efterat Kandidaten havde aflagt denne Bekjendelse, rettedes, fornemmelig af Pastor Rohmann, endeel Spørgsmaal til ham, hvilke han besvarede paa en tilfredsstillende Maade. Angaaende Regjeringsvalgene erklærede han, at der ikke kunde være Tale om, at det kongelige Lovbud ikke skulde respekteres, men udtalte sig paa det Bestemteste imod, at de skulde behøves som et hemmende Ele meent, naar først Grundloven af Kongen og Rigsforsamlingen i Forening var lagt saaledes, at den kongl. Regtelsesret kunde forhindre muligen overilede Rigsdagsbeslutninger, medens Folket igjennem sin Repræsentation kunde sætte sig imod Regjeringsforslag, der ikke fandtes at svare til dets Tarv og Bedste. En Episode ved Kandidatens Examination - hedder det i en anden Meddelelse - afgav en bemærkning af Pastor Rohmann, om det ikke, naar Kommunerne (eller Mændene) skulde vælge Embedsmænd, maatte være passende, at ogsaa Konerne fik Kaldsret til Gjordemoderembederne. Om Hensigten med denne Yttring blot var at bringe Kandidaten til at forstumme, eller ligefrem at holde Bondekandidaten og hans Vælgere for Nar, skulle vi ikke afgjøre, men saameget er vist, at Kandidatens Svar fik Latteren til at vende sig mod den ubeføiede Spørger og fremkaldte et lydeligt Brave for ham selv. Hverken Overlærer Sick, der ved Mødet i Giels Kro fandt det saa forbausende, at Bønderne vilde tænke paa at vælge en Bonde til Rigsdagsmand, eller Pastor Rohmann med sin mesterlige Optræden i Kjerteminde, ville - det haabe vi - formaae at skrække Bondestandens Vælgere eller dens Kandidater."De af Overretsprokurator Larsen i Kjøbenhavn i det i Gaarsavisen indrykkede Brev til Red, udtalte politiske Anskuelser ere sikkert af den Art, at han allerede derfor maa komme i fortrinlig Betragtning ved Siden af de hidtil for Odense Distrikt fremtraadte Valgkandidater (det er os ikke bekjendt, at det er flere end Dhrr. Kayser, Rofod=Hansen og Paulsen). Vi have i ham en Mand, der ikke blot ifølge Tidens Tvang giør Demokratiet nogle Jndrømmelser, men der, vedkjendende sig et demokratisk Hjertelag, erklærer sig villig til at gaae ind paa alle Demokratiets Følger." Om Oprigtigheden af denne Bekjendelse kan der ikke være Tanke af Tvivl, Hr. Larsens aabne og retskafne Charakteer, er bekjendt i hans Fødeby. Besvarelsen af Spørgsmaalet om Muligheden af de kongevalgte Medlemmers Udsondring maa efter vor Overbeviisning overlades til Kandidatens Samvittighed, naar Udsondringens Ønskelighed anerkjendes. Det havde vistnok været ønskeligt, om Hr. Larsen aldeles uden Forbeholdenhed havde udtalt sig for Etkammersystemet, dog troe vi at kunne berolige os ved hans Erklæring derom, naar den sammenholdes med hans øvrige Anskuelser, der ikke kunne tillade, at der blandes et aristokratisk Element i Forfatningen. Under Forudsætning af, at Hr. Larsen i de ikke berørte Punkter i det Væsentlige sompathiserer med Hippodromprogrammet - og det forekommer os, at hans Brev ligefrem berettiger til denne Fortolkning - bliver der saaledes kun eet Punkt, der kunde vække Betænkelighed; det synes, at Hr. L. er en Ven af Handels- og Næringsfrihed, den eneste Frihed, hvori den humane Demokrat maa ønske Jndskrænkninger, for at ikke Kapitalen skal faae en saa at sige uindskrænket Fuldmagt til at gjøre sig til Herre over Arbeidet og derved atter tilintetgjøre den Lighed, hvorefter Demokratiet stræber som sit sidste Maal. Vi vide ikke, om det er Vælgerne bekjendt, at Hr. L. i flere Aar har været Notarius ved Borgerrepræsentationen i Kjøbenhavn og saaledes, foruden sin anden omfattende Jndsigt, maa have detailleret Kundskab i Alt hvad der vedkommer de hidtilværende Kjøbstadforhold.