Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-30
Blandede Efterretninger. Dr. Ernst Florens Friedrich Chladni(Død den 3die April 1827.)(Sluttet; see No. 48.) Reisebeskrivelser havde været Ynglingens kjæreste Lecture i ubevogtede Timer. Dette lagde Vandringsdriften i hans Siæl. Men for at naae Midlet til dennes Tilfredsstillelse maatte der gjøres en Opfindelse, som kunde aabne den Reisende alle Døre og frembyde ham, som kun behøvede lidet, Midler nok til Fortsættelse af hans Reiser og Forskninger. En rigtig Takt leddede ham til Overbeviisning om, at i Akustiken var endnu meget at gjøre. Klangens Theorie var efter Bernouilles og Eulers Theori endnu meget forsømt. Han var alt 19 Aar gammel, da han først begreb Musikkens Elementer. Den endnu af Jngen forklarede Forskjel i Tonerne ved en paa forskjellige Steder slaaet Glas= eller Metalskive vakte først hans Opmærksomhed. At ogsaa foruden Strengene, elastiske Legemer kunne bringes til at klinge ved en Violinbue, var allerede beviist ved Mazzochis Jnstrumenter. Ogsaa vare Lichtenbergs elektriske Figurer, frembragte ved at strøe Harpixstøv paa Glas, allerede bekiendte. Saaledes kom han til det Resultat at frembringe Klangsigurer paa bestrøede Skiver. Saa begrundede han først sine paa Svingningernes Theori byggede Opdagelser i Klangens Theorie, som han, i det for ham afgjørende Aar 1787 udgav under denne Titel i Leipzig. Dog maatte der sørges for hans egen Existence. Ved Forelæsninger i Wittenberg, hvor kun Brødstudierne dyrkedes, var for Physikeren Jntet at fortjene. Hans Venner, hvoriblandt ogsaa Reinhard var, fraraadede ham det. Da han saa heldig havde begyndt paa den udøvende Tonekunst, kunde han ikke reise paa sit Virtuos-Talent; dermed bragte han det aldrig til nogen Fuldkommenhed, hvorvel det ikke er at nægte, at han undertiden tilslørede sit Jnstruments mechaniske Ufuldkommenhed ved sin endnu ringere Færdighed i Spil. Men et nyt Jnstrument maatte opfindes. Glasklokkerne paa Harmonica forvandledes til Glasstave med mindre Efterklang, men med større Bestemthed. Den 2de Juni 1789 fandt han den i to Aar søgte Opløsning. Med største Hemmelighedsfuldhed byggede han, men med utrolig Møje, da den mechaniske Technik var ham ubekiendt. Den 18de Marts 1790 var hans Euphon færdig, og ved mange Forbedringsforsøg gjordes den stedse bekvemmere og handeligere. Jgjennem Hinden burgs og Voigts Tidsskrifter, igjennem den dengang med Ungdomskraft fremtrædende musikalske Tidende udbredtes de første Efterretninger derom. Han gjennemreiste nu med dette Jnstrument, demonstrerende tillige Tonesigurerne i egne Forelæsninger, de fleste af Tydsklands Stæder, og besøgte ogsaa St. Petersborg og Kjøbenhavn. Men uagtet hans Euphon nu ogsaa fortiente Forrangen fremfor alle paa samme Tid opstaaede lignende Instrumenter, og han selv erklærede Terpodion, Melodion og Pammelodion for sin Euphons Stedbørn, saa var han dog ingenlunde selv tilfreds dermed. Paa en Søreise fra Ne val til Flensborg, dæmrede ved Seiladsens Kjedsommelighed den første Tanke til hans meere fuldendte Jnstrument, og i Wittenberg, hvor han endnu stedse havde sin Bopæl, opstod hans Clavicylinder, kaldet saaledes, fordi en Claviatur og en sig omdreiende Cylinder af Glas udgjorde de uundværligste Bestanddele af samme. Her fuldendtes ogsaa hans Klanglære, som under Titlen Akustik udkom 1812 hos Hartel med 12 Kobbertavler. Værket fandt overalt hos dygtige Mænd fuld Anerkjendelse. Jkke Jnstrumentet, ikke Klangfigurerne, men Longitudinalsvingningernes Theorie, den nøiere Bestemmelse af Klang eller Tonebegrebet, og den deraf fremgaaende nye og klare Jnddeeling af Musik-Jnstrumenterne i 2 Hovedklasser med deres Familier vare Crobringer i Toneriget, som snart bleve Fælledsgos. Krigen stormede frem, ogsaa til Wittenberg. Da tog Chladni sin Vandringsstav, begav sig først til de sydlige og vestlige Egne i Tydskland, derpaa til Holland og Nederlandene. Overalt nød han Agtelse. Men Verdensstaden ved Seine vinkede af ham, og allerede i Forveien var han traadt i Forbindelse med det nylig grundede National-Jnstituts Koryfæer.