Kiøbenhavns Postrytter, 1791-01-10
Lüttich, den 25 December. Endelig kan man da nu med Vished melde, at ogsaa Uroelighederne her, efterat have varet i hele 16 Maaneder, ere tilendebragte. J Forgaars Aftes fik Landstænderne og Magistraten Efterretning fra deres Agent i Wetzlar, at Greve von Metternich havde tilkiendegivet Kammerrettens Assessorer, hvorledes Hs. Keyserl. Majestæt har bifaldet deres Kiendelse, og paataget Sig Executionen imod Lüttich. Man forsamlede sig derfor ufortøvet, og der blev taget den Beslutning, at underkaste sig Hs. Keyserl. Majestæts Villie. J Dag have bemeldte Landstænder og Magistraten udfærdiget følgende Addresse til det Lüttichske Folk: "Det er Eder bedst bekiendt, hvormegen Møye Eders Øvrighed har anvendt, for at fortiene Eders Tillid, med hvilken Jver og Omhu den har opoffret alting, blot for at vaage over Eders Jnteresse, og beskytte Eders Roe, Friehed og Velfærd. Saalænge den kunde afholde Faren fra Eder, giorde den det, og naar den nødtes til at stille Eder blotte for den, saa deelte den troeligen det Onde med Eder. Jndtil dette Øyeblik havde Eders Mod overvundet alle Hindringer, og Eders Patriotisme seyret over alle Fiender. Denne fælleds understøttede, og ved Vaaben saa ærefuldt forsvarede Sag, fortiente sikkerligen, at Himlen vare Eder gunstig, og at alle retskafne Mennesker ønskede dem et godt Udfald. – Skulde dette derimod falde anderledes ud, ak, saa maae J i det ringeste ikke give Eders Øvrighed Skylden. Vi maae nu opfylde vor sidste Pligt imod Eder, og saa tung denne endog falder os, vilde vi dog giøre os skyldige i den allerutilgiveligste Forbrydelse, om vi lode et Øyeblik blive spildt. Viider altsaa at vi hidtil have haabet forgiæves og omsonst anvendt alvor Møye, for ved mindelig Bilæggelse at bringe Sagen til en god Ende, uden fremmede Troppers Mellemkomst. Riigskammerretten har været af andre Tanker, og anmodet Keyserrigets Durchlauchtigste Overhoved, de østerrigske Arvestaters mægtige Monark, om at exeqvere deres Dom. Det er ufornødent at sige Eder, hvor nedslagne vi i Førstningen bleve over denne Tidende, da man havde smiggret os med et gandske andet Udfald. Men formasteligt syntes det os alle at tænke paa Modstand imod en saa mægtig Monark, da Lüttichernes Blod er for kostbart til paa saadan Maade at udøses, og da Executor er en Monark, hvis Viisdom og Menneskekiærlighed i hele 25 Aar har udgjort Toscanas Lyksalighed, og som efter sin priisværdige Tænkemaade ikke vil søge at ødelægge et ædelmodigt Folk, som frievilligen kaster sig i hans Arme og med fuld Tillid og uden Frygt overlader sin Sag til ham. Vi tvivle aldeles ikke paa, at J jo besiæles af de samme Folelser. Vi have altsaa tilskrevet Greve von Metternich saaledes: "Herr Greve, J samme Øyeblik, da Stænderne og Regieringen i Lüttich faae Efterretning om, at Riigs kammerretten ved et Decret har overdraget Executionen imod Lüttich til Gouvernementet i Nederlandene, ile de, i fuld Tillid til Hs. Keyserl. Majestæts Høymodighed, for at nytte denne Leylighed til at erklære, at de aldeles "underkaste sig hans høye Villie og Godfindende, og at de ville underskrive alting. Vi tør haabe, at Deres Excellence gunstigst mager det derhen, at Keiseren bestemmer vor Skjæbne efter billigheden i vor Reclamation og vor Constitution. - Afskrivter af dette Brev have vi ved en Deputation, som endnu denne Nat afgik, tilstillet de forskiællige Commandeurer over de østerrigske Tropper, og iblandt andre Baron von Bender. Denne Forsigtighed ville J vist nok billige, naar J tillige erfare, at vi neppe havde taget bemeldte Beslutning, førend den østerrigske Major Aspre ankom med en Skrivelse fra General Alvinz (under Addresse til de deputerede Stænder og Magistraten i Lüttich) hvori Generalen melder, at han af en ham fra Baron Bender indløben Ordre seer, hvorledes det er Keyserens Villie, at et Corps af hans Tropper skal rykke ind i det Lüttichske Land, og fornemmeligen i Staden Lüttich, for igien at tilveyebringe Roe og Orden der. Og da denne Rigets Overhoveds Beslutning udentvivl vil være de Herrer Lüttichere ligesaa behagelig som ham (Generalen, saa sender han i dette Haab Baron Aspre, for med dem at aftale alt hvad der i Anledning af de Keyserlige Troppers Ankomst maatte eragtes fornødent. – Efter dette Brevs Modtagelse have vi atter givet Greve von Metternich vor Forsikkring om frivillig Undergivelse. Der staaer altsaa nu kun tilbage, at anbefale Eder den samme Beroeligelse, som vi føle i vore Hierter. Værer ubekymrede for Eders tilkommende Skjæbne. Det bliver aldrig nogen Vanære at give efter for Nødvendigheden, og naar kun Æren reddes, er der intet tabt. Holder Eder derfor roeligen og stille i disse critiske og afgiørende Dage, Viiser, Eder den Friehed værdige, som J ere gaaet glip af, og lader disse sidste Øyeblikke ey vanæres ved Excesser, Giver os dette sidste Beviis paa Eders Agtelse og Kiærlighed. Det er den eneste, den behageligste Giengieldelse, vi attraae.