JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-16
J dette Qvartal er det af Hr. Procurator Porth paa St. Thomas givne Løfte (see Skilderiet No. 83 f. A.), - hvilket jeg ansaae for Valuta annammet – bleven til virkelig Valuta ved Modtagelsen af den i Directions-Regnskabet anførte Sum, som jeg erholdt pr. Vexel 90 Dage Sigt, men som Hr. Etatsraad Erichsen med sin sædvanlige Hengivenhed for Stiftelsens Fremme, uden Disconto, strax paa Sigt udbetalte. Samme Godhed fremlyser hos Hr. Porth, ved med Umage og vistnok med Opofrelse at omsætte Pataconerne til Specier, mod en Agio af 6 1/2 pCt. r. S. 500 Rbdlr. (Hr. Porth melder, at de Bidragende have været følgende Herrer; Oberstlieuten. Ridder v. Scholten 50 Patacons; Kammerraad Rhein 16 dito; Justitsraad Moe 8 dito; Kammerraad Dons 16 dito; const. Toldintendant Petersen 8 dito; Capit. i Søetaten Rohde 8 dito; Secretair Bentzon 8 dito; Doctor Barclay 4 dito; Kammerjunker og Capit. v. Holten 4 dito; Brandmajor Wright 8 dito, Kjøbmand J. P. Nissen 8 dito; Major v. Einem 8 dito; Auditor, Advocatus Regius Wormskjold 8 dito Justitsraad Giellerup 8 dito; J. A. Gravenhorst 8 dito; Procurator Porth 12 dito; Procurator Berg 8 dito; Pastor Prætorius 8 dito; Doctor B. Gartner 8 dito; Capit. Stakeman 8 dito; Capit. Goldmann 16 dito; Bergeest & Uhlhorn 8 dito; Gruner, & Comp. 12 dito.) Sø-Etatens store og gode Bidrag aarlig med omtrent 400 Rbdlr. rede Sølv, hvormed mine Herrer Superieurer og Camerader, som aldrig svigtede den trængende Sømand, ere komne hans Fribolig til Hjelp. Dette aarlige Bidrag anseer jeg som Renter af Capital . . .. . . . . r. S. 10,000 Rbdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-16
En Trediedeel af den nu ene tilbagelevende 84aarige Fisker Peder Jensens Formue, som nu ved lovligt Testament, af Notarius verificeret, er skiænket Bombebøssen, og som jeg derfor smigrer mig i Haabet, at der intet videre er i Veien for. Denne Andeel af hans 37 Lispd. Sølv og øvrige Eiendom vil jeg anslaae til circa . . . . . . 4000 Rbdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-16
Jfølge Hans Majestæt Kongens Udnævnelse er Hr. Skibscapitain og Dannebrogsmand Møller tiltraadt Directionen, istedet for Hr. Capit. Duntzfelt, som paa Grund af sine lange ostindiske Reiser ikke kan være tilstede og tage Deel i Bestyrelsen. At revidere Regnskaberne have de Herrer Directeurer Justitsraad Langberg og Grosserer, Ridder og Dannebrogsmand Larsen paataget sig, og ere samme til Dato reviderede. Heri som i Alt ville de Mænd, hvilke Hans Majestæt allernaadigst har udnævnt til mine Medbestyrere, bestræbe sig at fyldestgjøre Alles Forventning, fra Monarken Selv og Hans Mænd indtil den ringeste blandt Hans Undersaatter, som gavmildt have understøttet denne for danske Sømænd velgjørende Indretning. Vaterskouts-Contoiret, ved Holmens Canal No. 256, den 16de Januarii 1824. P. N. Sølling.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-16
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-20
Det synes da klart i alle Henseender, at Skifte tiderne, i Stedet for 1ste Mai og 1ste November, bleve bestemte til 1ste April og 1ste October; thi da harmonerede Huusmænds og Indsidderes Fløtning med Tyendets, da vare Veiene bedre, Sommerarbeidet begyndte og Vinterarbeidet endte paa Skiftetiden, ligesom Sommerarbeidet endte og Vinterarbeidet begyndte paa Skiftetiden; Skiftetiden blev den samme for Huusmænd og Ugifte; Huusbonden kom aldrig i Forlegenhed, enten ved at faae for mange eller for faa Folk, og unyttig give Kost og Løn til et overflødigt Menneske; ligesom Tyendet aldrig behøvede at være tilovers hos een Mand og savnet hos en anden. Ved en saadan Forandring kunde Kjøbstæderne intet tabe, men, hvis de havde Avlsbrug, endog meget vinde. Dersom nu andre Kyndige anseer denne Forandring i Skiftetiden til 1ste April og 1ste October saavel for Karle og Piger, som for Huusmænd og Jnd siddere, saavel i Henseende til at gaae i Tieneste, som i Henseende til at leie sig Huusly og Værelser, saa vilde den ikke allene være meget ønskelig, men og at haabe af vor vise og gode Regjering.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-20
J Weimar Journ. f. Liter, Luxus, Kunst u. Mode. Juni 1823, læses nogle Betragtninger over Hundeskatter. Disse, siger Forf., ere, som bekjendt, temmelig gamle i alle Staters Skattesystem, indbringe de end blandt alle Skatter mindst, især naar de ere saa rigeligen dote rede med Biomkostninger, i Henseende til Tabeller, Registraturer, Præmier, Denunciationer, som et Mandat, jeg her har liggende for mig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-20
Forf. anseer det for ubilligt at ikke den Fattige skal kunne have sin Hund, fordi han ei kan betale Skatten, og troer, at Usikkerheden befordres og Tyvenes Virkekreds udvides herved. At forebygge Følgerne af gale Hundes Bid, har vel altid været den vægtigste Grund for saadanne Placater, men naar det er sandt, hvad nyere Læger have paastaaet, at Hovedaarsagen til Hundegalskab ligger i Mangelen eller Vanskeligheden af Kjønsdriftens Tilfredsstillelse, og at man derfor i Constantinopel, ved det uhyre Antal af herreløse Hunde paa Gaderne der, ikke skal finde noget Exempel paa nogen gal Hund, saa forøges endog, efter Forf. Mening, dette Onde ved Hundeskatter. Men Forfatteren har aabenbar Uret, og det vilde være beklageligt, om nogen Regjering skulde lade sig blænde af hans grundløse Raisonnement. Den eneste Maade at forekomme den skrækkeligste af alle Sygdomme, gale Hundebid, som ingen kan vogte sig for, naar Hunde løbe herreløse omkring, er at holde Control med samme. Men dette kan ikke skee, uden at Hundeierne betale en Kiendelse, det være nu under Navn af Skat eller Godtgjørelse, til at bestride Omkostningerne ved en saadan Control. Derved overbevises man ogsaa om, at ingen uden saadanne Folk, der ville have den tilbørlige Omsorg for deres Hunde, holde samme. Og den vigtigste og første Aarsag til Hundegalskab, især om Sommeren, er nok Mangel paa Vand, som herreløse Hunde meest ere udsatte for. Der er ingen, der forbyder den Fattige at holde en Hund, men naar han er saa trængende, at han ikke kan betale den ubetydelige Skat, maa det antages, at han ikke heller er istand til at kunne lade sin Hund nyde den tilbørlige Pleie, hvorved denne da bliver saa godt som herreløs. Hvad Hundevæsenet i Constantinopel angaaer, da er det vel vanskeligt at give synderlig autentiske Efterretninger om disse Dyrs Sundhedstilstand i en Stad, hvor endog Mennesker behandles værre end Hunde hos os. En Vanvittigs List.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-20
J det nordlige Engelland hændte det sig nyligen, at en Vanvittig, der var almindeligen bekjendt som gal, skulde, efter en befaling fra Øvrigheden i Manchester, bringes til Galehuset. i Lankaster. Opsynsmanden over Fattiganstalten paatog sig dette betænkelige Hverv, og da Mandens Sindssvaghed ikke pleiede at være forbunden med farlige Udbrud, besluttede han, at føre ham uden Voldsomhed did, under det Paaskud, at gjøre med ham en Spadseretour til hans Paarørende. Men imidlertid havde den Vanvittige begyndt at fatte Mistanke om den sande Hensigt. Da de ankom til Lankaster var det for sildigt, endnu samme Aften at gaae til Hospitalet, og de bleve nu Natten, over i et Gjestgiverhuus. Allerede i Dagbrækningen reiste den Vanvittige sig ganske sagte, gjennemsøgte Opsynsmandens Lommer, og fandt befalingen fra Øvrigheden, at han skulde bringes i Galehuset. Han klædte sig strax paa, og ilede ufortøvet med Befalingen til Hospitalet, hvor han lod Inspektøren vække og erklærede, at han i Gjestgivergaarden havde en Vanvittig, som han gjerne i al Stilhed vilde bringe hid endnu samme Morgen, men at det skulde lade som om det var en Spadseretour. Det vilde være nødvendigt for det første at binde ham og rage ham Hovedhaaret af, da han letteligen kunde blive rasende; thi Patienten havde underveis sat sig i Hovedet, selv at være Opsynsmanden, og skulle bringe denne, som Vanvittig, til Daarehuset. Ved Tilbagekomsten til Gjestgiverstedet fortalte han den virkelige Opsynsmand, at han allerede havde gjort en Spadseretour, og da hiin yttrede, at han gjerne havde fulgt med, svarede den Vanvittige, at det kunde skee endnu, da han aldeles ikke var træt. De spadserede afsted, men da de kom til Hospitalet, raabte den Gale, med tilsyneladende Forundring: hvilket smukt Huus", Havde De vel Lyst til at gaae derinde? –"O, ja, naar det var tilladt. Kom kun med, jeg skal nok udvirke Tilladelse, sagde den Gale, og gik ind i Huset. Saasnart Opsynsmanden bliver Inspektøren vaer, som kom dem i Møde, føler han til Lommen og siger: her bringer jeg Dem – men forfærdet bliver han nu vaer, at Ordren var borte. Den Vanvittige traadte koldsindigen frem og sagde til Inspecteuren - her er Manden!" J det samme blev Opsynsmanden holdt fast af fire Kæmpearme. Forgjeves forsikkrede han, at han var Opsynsmanden og hiin den Gale. Men det vidste man jo han vilde sige - og da han endnu ovenikjøbet begyndte at slaae, stampe og bide, bandt man Armene paa ham, og ragede ham Hovedet, for at stille Feberen. Den Gale vendte imidlertid roligen tilbage til Manchester, og sagde til dem, der spurgte efter hans Ledsager: "O, han er ganske forrykt, jeg har ladet ham blive i Daarehuset i Lankaster." - Dader ankom befaling fra Øvrigheden om at løslade den arme Mand, var han virkeligen næsten bleven halv afsindig, og efter et Par Dages Forløb kom han beskjæmmet, med forbundet Hoved, tilbage til Manchester.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-20
Indenlandske Efterretninger. Dr. og Prof. Lund, Stadsphysicus i Kjøbenhavn, har ladet bekjendtgjøre, at en Bryggersvend, Peder Nielsen, 30 Aar gammel, som V. 18 f. M. indkom paa det almindelige Hospital, har, uden tilforn at have været vaccineret, overstaaet der Kopperne, og at han formodes at være bleven smittet i Havnen ombord paa
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-20
et fremmed Skib. (Man læste i afvigte Sommer i tydske Journaler, at de naturlige Kopper havde hjemsøgt Adskillige i Hamborg.) Den 26de f. M. fik, efter samme Bekjendtgjørelse, en Studiosus Medicinæ, 22 Aar gammel, der havde været vaccineret i sin Barndom, Febertilfælde, ledsagede af heftige Brækninger, Hikke, Krampe&c., og d. 29de opdagede man smaa, røde, begrændsede Pletter, først i Ansigtet og paa Hænderne, siden paa de øvrige Dele af Legemet. Under Udbruddet af dette Exanthem (Blegne udslet) ophørte lidt efter lidt Krampe= og Febertilfældene. D. 30te fandtes Pletterne fyldte med en klar, vandagtig Vædske. Den 31te fik Blegnene en rød, betændt Omkreds, og blev Vædsken, de indeholdt, uklar, af en guulagtig Farve. Alle Blegnene havde fuldkommen Lighed med de naturlige Børnekopper. D. 2den Jan. d. A. begyndte de at tørres i Ansigtet; d. 34de paa de øvrige Deele. Alle Skorperne vare affaldne d. 4 Jan., uden at efterlade Ar, og den Syge befinder sig nu fuldkomment vel. Hr. Prof. erklærer, at denne Sygdom, efter alle sine Phænomener, henhører under Rubriken af de i Engelland og andre Lande noksom bekiendte saakaldte formildede Smaakopper, mitigted small por, og skjøndt de meget sjeldent skulle være farlige, og kun vise sig hos enkelte vaccinerede Personer, kræver Forsigtigheden dog, at de underkastes Qvarantaine, i det mindste indtil Skorperne ere faldne af og Patienterne rensede ved varme Bade. - Anmeld. tilstaaer, at den Omstændighed, at man i Engelland har maattet kalde dette Slags Kopper, som her endog har smittet en allerede forhen Vaccineret, mitigsted small por - altsaa dog Kopper – alt for meget synes at vidne om, at Vaccinationen ikke er et saa aldeles fuldkomment Forebyggelsesmiddel for de naturlige Kopper, som man hidtil har troet; thi kan Cen faae dem, saa kunne vel ogsaa Flere, især under visse udvortes Jndvirkninger, smittes af dem, og hvo indestaaer for, at de altid ville blive mitigsted, kunne Kopperne, i paakommende Tilfælde, ikke afholdes uden ved Qvarantaine, saa er den afværgende Sikkerhed, som Vaccinationen yder, ikke saa overordentlig stor, som den almindeligen antages for. Man bør imidlertid haabe det bedste, mueligen kunne Phænomenerne eller Symptomerne ogsaa her, som saa ofte, skuffe, og de saakaldte mitigsted small por vel ligne, uden, efter deres egentlige Natur, virkeligen at være naturlige Kopper.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-20
J Fridericia lever en Mand, der, som Barn paa 3 Aar, kom did med de første Lemmer af den reformeerte Menighed, og som nu er 107 Aar gammel. Menigheden, som har faaet en ny Præst, Hr. Doctor Stahlschmidt fra Dessau, bliver for Fremtiden tydsk, da Mange ikke mere forstaae deres franske Modersmaal.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-20
De Reformeerte fik her deres Privilegier af Frederik IV., 20 Nov. 1720, efterat de et Aar i Forveien vare komne did fra det Brandenborgske. De opførte en Deel nye Huse, og anlagde Plantager af Tobak, Hvede, Roer, Kaal og deslige, men en ordentlig Kirke fik de først 1735. Denne er af Grundmuur og en Jndskrift over Døren viser, at den er bygt ved Christian d. Vl. og Sophie Magdalenes Naade. Den Løn, Præsten nyder, ere Renterne af 2000 Rdlr., som Greve Gyldenstern har givet, og 3000, som Kongen har skjænket.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-20
Blandede Efterretninger. J Morgenblatt f. Aug. f. A. læses igjennem adskillige Numere en Oversættelse af Frøken Jessens Eventyr Prindsessen med Roserne og Katten med Tornene, hvortil Originalen findes i Skilderiet f. 1822. Oversætteren siger blot, at den er oversat af Dansk, men ikke hvor Fortællingen har været at læse paa Dansk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-20
Det anføres som en Mærkelighed, at den engelske Minister Canning har i sin Ungdom skrevet et Digt om Grækenlands Befrielse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-20
J Tydskland spilles nu ikke blot Stykkerne af Skuespillerne, men skrives ogsaa af dem. Repertoirerne ere bestandigt opfyldte med Arbeider af Holbein, Wolff, Weisenthurn, Lebrun, Lembert, Lalhans, Kühne, Schmidt &c. Dertil kommer, at ogsaa Adel bliver mere og mere almindelig blandt dem, f. Ex. von Holbein, von Holte, von Zahlhans, von Weisenthurn, von Klogen, von Busch o. fl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-20
Ligesom vi i Kjøbenhavn for adskillige Aar siden saae en nordisk Herkules, saaledes ere i London nu optraadte to Herkulesser, hvoraf den ene kalder sig den sydlige og den anden den nordlige, nemlig Elias og Roussel. De vise Stillingerne af de berømte antike Statuer, og ere af de fuldkomneste Former, man hidtil har seet i Engelland. Elias's Legeme viser alle de Jndtryk, man finder paa Atletstatuerne, og som man erklærede for unaturlige; Roussel bærer den fuldkomne Characteer af Herkules Farnese.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-20
Den Prædicant, som i denne Tid finder meest Yndest i Rom er Frate Pacisico, en Franziscaner. J een af hans nyeste Prækener var Hovedundersøgelsen, den fuldkomne Værdløshed, af blotte Skikke, Hyklerie og Daarskab at sætte Lid til pharisisk Jagttagelse af ydre Andagtsøvelser og formaae Andre dertil. – Den holdtes i adskillige Cardinalers Overværelse. Den ny af de Franske i de forenede Stater opførte Stad Ville de Joseph skal allerede have 3000 Jndbyggere, der for det meste høre til denne Nation.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-20
Kjøbenhavns Børs, d. 20 Januari. Cours. Hamb. 2 M. 244, a vista 247. Spec. 250. - Specier solgtes til 15 Rbmark. Oblig. (med Renter fra 11 Dec. 1823) 80 1/2 a 81. Nationalbank-Obligationer (af Laanet d. 2 Febr. 1820) 102 Rbdlr. r. S. (uden Renter) eller 27 1/2 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S. - Norske Sedler 15 1/2 a 15 3/4 Rbd. pr. 10 Specier norsk. Svenske Sedler 58 1/2 s. - Disconto 5 pC. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-23
Nyeste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-23
Skilderie af Kjøbenhavn. Eenogtyvende Aargang. No. 7. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 24 Januari 1824.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-23
(Jndsendt.) Sang til Dannemark. Velsignet vær du Plet af Jord, Blandt alle Jordens Riger, Som talte Friheds første Ord, Som volder Mørket viger. Dit Navn udødelig bevart I Sagas Helligdomme, Ved det, gid over Jorden snart Lys, Held og Frihed komme. Lig Hellas fordum, tændte du Fra Nord, Lys over Kloden; Til Retfærd stod vor Fædres Hu Hvorhen de satte Foden. Med Græmmelse du Afkom 1) saae Forlade Retfærds Veje, Der Undergang imøde gaae, Med Brødres Frihed lege. *) Engelland holdt endnu længe ved Slavehandelen, efterat Dannemark havde proscriberet den. Og ømme Moderhjerte brast Omsonst, de bleve blinde; Da svor ved Odin, du saa fast, Ved Retfærd dem at binde. Som Danmarks Drot. 1) for Secler stred For Lys, mod Munkevælde, Saae vi hans Æt kjekt rive ned, Ei frygte Fordoms Ælde. Og Bondens, Regers Lænke brast **), Tom Lyd blev Arveadel; Kun den, som holdt ved Lyset fast, Saad fast i Ærens Sadel. Ei Mandens Navn, kun ædel Daad, Ham Hædersmindet satte: Den Tappres Kraft, den Vises Raad Vil Efterverden skatte. Fuldender det begyndte Værk. Gjør, Brødre, Eder værdig. Til Borgerkerkronen; værer stærk, Til Kamp mod Mørket færdig. 2) Christian tr. *) Ved Christian VII. og Frederik VI. 9, trefold lykkelige Land, Som Drotter ejet haver, Der saae en Broder i hver Mand Som Gud gav Sielegaver. Ei, som hos Hellas brave Folk Først Borgerret skal vindes; Her blinker ei Tyranners Dolk, Her Lys og Frihed findes. Vær glad, vær stolt da af dit Navn, Bevart i Sagas Bøger! Du tændte Lys til Verdens Gavn, Held Hver, som det forøger!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-23
Om de naturlige Kopper og Kokopper.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-23
Ligesom de naturlige Koppers Jndpodning i sin Tid, saaledes fandt ogsaa nu Vaccinationen sine Modstandere. Den vigtigste blandt disse var den af sit Værk uder den Schwindelallerede forhen berømte practiserende Læge, i Berlin, Dr. Marcus Herz. Han fremkom i Aaret 1800 med sin Afhandling: Dr. Marcus Herz an den Leibart des Prinzen August von Engelland uber die Brutalimpfung und deren Vergleichung mit der humanen, med Motto: Homo sum, non humana a me aliena putto, først aftrykt i Hufe lands Journal, og siden to Gange særskilt udgivet. Den Hovedax, om hvilken hans skarpsindige Betragtninger dreie sig, ere: 1) at i Henseende til den muelige Indflydelse, som en dyrisk Miasmas Forplantelse til den menneskelige Organisme kan yttre, høre Kokopperne endnu til vilde Forsøgs Categorie; at de kun endnu er et Forsøg, der vel kan anvendes paa et enkelt Menneske, som vil underkaste sig det, men ei paa hele Menneskeheden, og 2) at de naturlige Koppers Jndpodning, som stadfæstet af et heelt Aarhundredes Erfaring, bør foretrækkes Vaccinationen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-23
Hvad den første Indvending angaaer, saa har nogle Tyve Aars Erfaring gjendrevet den, da man, saavidt vides, i denne Række af Aar ikke har havt noget Exempel paa, at Vaccinationen har havt en eneste af de af Forfatteren befrygtede skadelige Virkninger paa de vaccinerede Jndivider, hvoraf mange allerede have opnaaet en Fuldvoxenheds Alder. Saa svag kan man vel heller ikke tænke sig den menneskelige Natur, at en smittende Materie, som Kokopperne, skulde i saa mange Aar have ligget skjult i Legemet, uden at yttre sine Virkninger, og det skjønnes ikke, hvorfor en mildere Miasma, som Kokoppematerie, skulde have en værre Indflydelse paa Constitutionerne, end den naturlige Koppematerie, der saa ofte har været dræbende. Vil man indvende, at Kokoppematerie kommer fra et Dyr, og hiin derimod fra Mennesket, saa kan man svare, hvo kan da egentligen sige, hvorfra den naturlige eller humane Koppegift oprindeligen er kommen, Kan den ikke mueligen være kommen fra Dyr, og siden udartet i det menneskelige Legeme, Overalt, hvor mange mineralske og vegetabiliske Gifter forplantes ikke i det menneskelige Legeme, uden at man just i Tiden sporer saa frygtelige Virkninger deraf, som Dr. Herz antager som muelige Følger af Kokoppemateriens Forplantelse i samme? Af større Vigtighed er Forfatterens Indvending, at det endnu (1801) er ganske uvist, om Kokopperne ere et bestandigt Beskyttelsesmiddel for de naturlige Kopper, og om disse ikke engang med Tiden paa ny ville udbryde hos de allerede Vaccinerede, medens man har den bestemteste Vished om, at den, som eengang har havt de naturlige Kopper, aldrig faaer dem mere igjen. Forfatteren mener, at om det end befindes bekræftet, at, kort efter de overstandne Ko kopper, Indpodningen af de naturlige er, frugtesløs, saa beviser dette endnu ikke i ringeste Henseende, at jo i Menneskets hele Levetid en muelig ei opdagelig Forandring i Safterne igjen kan give ham Modtagelighed for Koppegiften. Vel vil man vide, at Malkepigerne, der have overstaaet Kokopperne, i en Tid af tredive Aar ikke vare blevne smittede af de naturlige eller konstige Kopper; men Forf. mener, at der ikke bør sættes synderlig Lid til de engelske Landforpagteres Iagttagelsesaand, i Henseende til medicinske Gjenstande, der angaae deres Tyende. Forf. vil saaledes ikke antage, at Kokopperne ere en fuldkommen sikker Beskyttelse mod de naturlige, og troer, at man ikke bør lade sig vildlede af de Tusinde, som man foregiver at have vaccineret, thi hvor saa af disse har man vel, til Prøve, paa ny indpodet de naturlige, kun hos Nogle hist og her hører man at blandt disse Nogle allerede findes Nogle, som de have slaaet an hos. Forf. kjender en Stad, hvor paa en Tid, da endnu neppe Hundrede vare vaccinerede, flere Tilfælde af Betænkelig hed ere indtrufne, end der, ved den sædvanlige Jndpodning, pleier at finde Sted blandt Tusinde, uagtet han langt fra ikke med Vished vil antage disse Uheld, som følger af Vaccinationen; men billig Betænkelighed maa de dog opvække. (Fortsættes.) Perpetuum mobile.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-23
(Jndsendt.)¬ At Dannemark i de senere Aar har gjort store Fremskridt, især i Meubelarbeide og i Forfærdigelsen af musikalske Jnstrumenter, er enhver noksom bekjendt, da vore Fabrikanter levere os Arbeider, der i alle Henseender kunde staae ved Siden af de bedste udenlandske Mesteres. Saaledes leverer Marschall og Pianoforter, og Richter & Bechmann Flygeler, som saavel i Tonernes Blødhed og Kraft, som ogsaa i Varighed, kunne maale sig med ethvert andet Lands bedste Producter, ja maaske i enkelte Dele end- og overgaae disse. Til hvor høi en Grad af Fuldkommenhed saavel disse som andre af vore duelige Landsmænd have bragt det med deres mechaniske Jnstrumenter, have dog hverken de, ei heller nogen Udlænding, end ikke Englænderne, som dog ellers have gjort saa store Fremskridt i Mechanismen, endnu naaet at opfinde et Perpetuum mobile, som vor store Konstner, Orgelbygger Openhagen i denne Tid har forfærdiget, i det han, ved til et af Richters Gi raf-Flygeler, har forbundet et lidet Orgel med tvende Stemmer, hvorved han har indrettet Bælgen saaledes, at den, naar den først er sat i Gang, vedbliver bestandig at være i Bevægelse saalænge indtil man selv standser den, og paa denne Maade føder Orgelet med Vind, uden at bruge anden Kraft end sin egen. Saaledes seer man, at det Problem endelig er løst, og det ved en af vore Landsmænd, hvis Vanskelighed man deraf kan indsee, da saa mange ypperlige Hoveder forgjeves have anvendt hele deres Skarpsindighed derpaa, og Englænderne, som i slige mechaniske Opfindelser have et stort Fortrin for andre Nationer, have udlovet en stor Præmie for Opfinderen. At denne Opfindelse, naar den af kyndige Mænd blev benyttet ved andre Maskinerier, vilde være fordeelagtig, omtvivles neppe, da derved baade mange andre langt kostbarere og mere sammensatte Indretninger kunde undgaaes og megen Menneskekraft spares. At en saadan Konstner har Krav baade paa enhver enkelt Borgers, som ogsaa paa det Offentliges Agtelse og Opmuntring, synes meget billigt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-23
Den russiske Gesandtskabsreise til Khiva. (Slutning; see No. 4.)