Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-07-31
Politisk Oversigt. Sverrig. De i Gaarsavisen forteligen berørte Uroligheder i Stokholm maae - Man haaber det - ikke ansees for at være af nogen særdeles farlig Natur, om end Aftonbladet begynder sin Beretning herom med den velgrundede Phrase, at Hovedstaden har oplevet en sørgelig Nat, og senere hen fortæller, at henved Kl. 12 om Natten (til den 20d.) blev noget ridende Artillerie postere paa Slottet, hvis Vagt af Hest- og Fodgaarden tillige forstærkedes. Til samme Tid bleve en Mængde kongelige Rideheste bragte til Slottet, og deraf saavelsom af adskillige Officerers Ankomst der, formodede Man, at Kongen eller Kronprindsen i egne Personer vilde forvisse sig om Sagernes Stilling, men omtrent Kl. 2 bleve Ridehestene bragte tilbage. Jmidlertid havde stærke Vagter besat Raadhuset og de tilgrændsende Broer, som og Gustav Adolphs Torv var paa to Sider omgivet af Landregimentets Mandskab. Den 21d. om Formiddagen bragtes Crusenstolpe, som meldt igaar, soværts fra sit Fængsel paa Raadhuset, til Warholms Fæstning. Transporten skeete i en Dæksslup, fulgt af trende Vagtslupper. Uagtet en særdeles stærk Militairkommando af flere Regimenter omgav Raadhuset og var opstillet paa Veien ned til Søen, var dog en stor Folkemasse stimlet sammen og der hørtes Hurraraab, som skal have bevirket nogle Personers Arrestering. Hr. Crusenstolpe har - vedbliver Aftonbladet - i den Maaned, han tilbragte paa Raadhuset, lagt en Takt og en Klogskab for Dagen, som fortjener al Roes. Hans Frue, som fulgte med ham til Fæstningen, har ikke en eneste Gang forladt ham i Fængselet. - At der samtidig med Rygtets Udbredelse og Crusenstolpes Afreise indtraf den igaar omtalte Jldebrand, kalder Aftonbladet net af de allerbesynderligste Tilfælde." Qvalmen opstod forresten alt om Middagen den 20d., men der forefaldt dog ingen videre Uorden, end at en Deel af Folkemassen skreg Hurral de Troppen fik befaling at lade Gevær i Folkets Paasyn. Overstatholder og Oberst Dævel talte nogle Ord til den forsamlede Mængde, og ved Kl. 45 bortfjernede den sig næsten heel og holden. Aftonbladet siger, at denne Folkemasse for en stor Deel bestod af dannede Folk, som ønskede at tilvinke Assessor Crusenstolpe en Afskedshilsen. Da Sødermalms-Vagten om Aftenen Kl. 10 trak ud, sagde Lieutenanten, som anførte Piketten, dengang han kom i lige Linie med den saakaldte Peter Myndes Bakke, at dersom Folket ikke veeg, vilde han skyde. Denne Opfordring besvaredes med Steenkast og Træstykker. Nu bleve nogle faa Skud affyrede, idet Vagten trak sig noget tilbage, til Torvet. Det synes, at en Person, som traadte ud af Folkemassen i Gaden, er bleven nedskudt. Nu bestormedes Vagten med Steenkast for Alvor, og den maatte retirere. Derpaa kom en Forstærkning og Man hørte en længe vedholdende Skyden. Det nærmere Resultat vides ikke. Man veed kunat et Par Ynglinger, ved Navn klund og Norman, ere dræbte, og nogle Flere saarede. Adskillige Huse, og deriblandt St. Mariækirken, ere blevne hjemsøgte af Kugler. "Reue Zeitunge ledsager Beretningen om det Forefaldne med følgende interessante Udvikling: "de begaaede Excesser have ingen politisk Betydning. Af Crusenstolpes Skrifter ere mange meget læste, derfor kunde det lykkes hans Venner at anrette en Tumult og at finde Deeltagere i at slaae Vinduerne ind hos den dømtes Fiender. Adelstanden er ved Gebeetsafstaaelse til Rusland bleven altfor talrig, da kun den rigere bosiddende Deel af Standen i de tabte Provindser gik over til Rusland, medens den fattigere forblev i Sverrig. De svensketydske Provindser, hvor Adelsmanden hyppigt blev anbragt i Civil eller Militairstanden, ere gaaede tabte. Normanden har afviist alle Forsøg paa en fuldstændig Union, fordi han ikke holder af den svenske Adel eller af dens Anmasselser. J Hæren, i Flaaden og i Hofembederne udelukker Sverrigs vise Monark ikke de andre Stænders Sønner, som forfatningsmæssigen kunne gjøre Krav paa Ansættelse. Af de bedre Præstekald besidder Adelen fra Arilds Tid endnu adskillige, og ved Universiteterne, Bispedømmerne samt Domkapitlerne udelukkes den vel ikke, men Hoffet vogter sig vel for, at ansætte mange Adelige i disse Forhold, da netop disse høie Personer pleie at være de sædvanlige Opponenter mod de af Kongen tilsigtede Landsforbedringer. Eengang gik der mange Adelige i fransk Krigstjeneste, men nu er ogsaa det forbi, ligesom den Tid er borte, da fremmede Hoffer lønnede og kjøbte indfødte Svenske til at være Spioner og fiendtligt at indvirke paa den svenske Politik. Tillykke for Fædrelandet er dette ophørt siden den Rigsdag, der tilbød Bernadotte Kronen, medens de tre andre Kronprætendenter (?) forgiæves opoffrede saa store Summer. J Militairvæsenet foretages dagligen Forbedringer. Linieofficererne i Nationalregimenterne have, istedetfor Sold i klingende Mønt, Nydelse og Brug af Landgodser, men de fleste af disse Godser ere fortræffelige, og de, der ere blevne slette, ere kun blevne det ved de høiere Officerers daarlige Bestyrelse. Saadanne Misligheder behøve vel Forbedring, men denne er vanskelig at udføre, da de andre Stænder ofte ikke finde en saadan at være nødvendig. Jern, Kobber og Tømmer staae desværre, endnu lavt i Priis, fordi Udlændingerne bebyrde Jndførselen ved en høi Told. Det er en Ulykke i Sverrig, at den bemidlede Adel lever saalidet paa sine Godser og forbedrer disse saa lidet. At Sverrig ikke har nogen Gield at forrente i Udlandet, maa det takke Carl. Johan for. Monarken lønner Hofetaten mestendeels at sin egen Formue, og hvad han trækker af Civillisten, bliver for det Meste brugt til Landets Bedste. Prindsernes og Prindsessernes Opdragelse er visselig saa god, som nogensinde Nationen kan ønske sig den, Kongens Omgivelser ere nu lutter Jndfødte, ikke, som før, lutter Franske. Disse saavelsom andre hensigtsmæssige Forholdsregler nyde ogsaa Folkets bifald. J alle Stænder er Fleerheden tilfreds med den nuværende Statsforvaltning og i Norge er Enhver tilfreds, siden Hoffet har opgivet at indføre en Adel og at ville udvide Herskermagten."