Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-07-29
Det er igiennem den Indgang, som vender mod Vesten, at man maae trænge ind i Pallastet for at kunne giøre sig Regnskab for den Plan, hvorefter den er anlagt. En Pylon, som staaer foran, og som ikke synes nogensinde at have været fuldført, danner denne Jndgang. Naar man gaaer igiennem Døren, bliver man levende overrasket af Riigdom men og af Forskielligheden af de Gienstænde, som man seer; man beundrer i Særdeleshed disse lange Tilgange af Søiler, disse ind i hinanden gribende Rækker af Døre, Pyloner, Sale, som følge efter hinanden, som alle have den samme Axel, og hvoraf de sidste ere saa langt bortfjernede, at de unddrage sig, saa at sige, fra Tilskuerens Blikke. Vi maae dog tilstaae at det første Jndtryk, som Synet af Pallastets Architectur giør, fyldestgiør ikke Synet. Pylonernes Skraaening er overdreven, og støder saameget mere, som den synes at være Aarsagen til deres Forfald, paa Søilerne og Søilehovedernes Decoration, sees Skikkelser, hvortil Øiet ikke er vant; Hieroglypherne og Ornamenterne synes ikke udførte med en fast Haand. Det er dette, som man holder for at være Ufuldkommenheder og som endnu mere forøger den Aandsqval, hvormed man føler sig belynget ved den blotte Tanke om at bringe noget ud af den hele Masse, som synes at være et sandt Chaos. Jmidlertid kommer man snart tilbage fra dette ugunstige Jndtryk, og Øinene vænne sig snart uden Bestræbelse til Betragtningen af et saa nyt og saa uventet Syn. Alt bebuder virkelig her en Kongelig Storhed og Pragt. Man maae tænke sig her en Forgaard, udziret paa Siderne med lange Gallerier, og som indbefatter i sit Jndelukke Templer og Boliger. J Midten er en Tilgang af Søiler som er 23 Merrer (70 Fod) høi; den er ruineret indtil sin Grundvold, størstedelen af den er forfalden i et eneste Stykke (tombees d'une seule piece) og deres Skafter ligge udstrakte langs med de Fodstykker, hvorpaa de have staaet, hvilke endnu staae i deres oprindelige Orden. En eneste staaer endnu opret, ligesom for at bevidne en Pragt, som man nu ikke kan andet end gjette sig til. Den anden Pylon, foran hvilken to Collossalske Statuer staae, tiene til Indgang til en stor Sal, som har 103 Metre (318 Fod) i sin største Dimension, og 51 (159) Fod i sin mindste. Stenene i Loftet hvile paa Under Bielker, som bæres af 134 endnu opretstaaende Søiler. De største af dem ere ikke mindre end 3 Metre og 50 Centimer (11 Fod) Giennemsnit og meere end 22 1/2 Metre (70 Fod) høie. Søilehovederne have næsten 21 Metre 164 Fod) i Bredde og deres øverste Deel har en Overflade, hvorpaa 100 Mennesker let kunne staae oprette. Ved at gaae ind under en anden Pylon, kommer man til en Slags Gaard hvor der tilforn stode to Obellisker i Granit, paa 22 Metre og 40 Cen timers (69 Fod) Høide: een eneste staaer endnu paa sin Basis. En stor Dør og en anden Pylon fører til en Sal, som er nedbrudt lige til sin Grundvold; den havde Gallerier, som vare dannede af carygtidiske Piller, og i den findes den største Obelisk, som endnu er til i hele Ægypten. Denne Obelisk er 30 Metre 191 Fod) høi; dens Sculpturer, ere af en udmærket Fuldkommenhed og synes at overgaae alt det, som Konsterne, der ere drevne saa vidt i Europa, kunde frembringe. En anden Dør fører til Constructioner af Granit, som synes at være de, som man har anvendt den meeste Flid paa i denne hele uhyre Bygning. Længere borte seer man en Mængde Søiler og et stort Antal Værelser. De Farver, som ere satte paa alle Sculpturerne, og som synes at maatte have meest været underkastet Tidens Ødelæggelser, glimre næsten alle med den meest livfulde Glands.