JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
J Meden gav Rollens Natur især Anledning til mange Stillinger, som vare guddommelig skjønne. Kunde de været afbildte ved kyndig Malerhaand, vilde derved være vundet ubeskriveligt Meget for de bildende Konster, og naar i Fremtiden ogsaa deres Aarbøger forevige en Hen deel Schutzes Navn, vilde de paaberaabe sig disse Mindemærker, hvor ufuldkomment de end altid vilde vise Hvad den sande Konst saae i Hende, for dog nogenledes at give et Begreb om Hendes Værk, og at retfærdiggjøre deres Dom, at Hun hidtil er den Første i sin Konst *).At Fru Schutz, med Hensyn til Pantomimen, maa overgaae de berømte Konstnerinder, der have udført Meden, er iøvrigt ikke at undres over. Jngen af dem har i tyve Aar, som hun, af indvortes Drift og af Kiærlighed, "*) opofret sig til denne Konst, hvilken hun selv, for at bruge Professor Rahbeks Udtryk, om ikke har skabt, dog udvidet og uddannet. Af vore egne har heller ingen med hende havt lige skjøn Leilighed til at leve i Verden, og i Selskab med mange af de første Lærde og Dramaturgiens Sagkyndige, af store Konstnere, og af andre genialske, tænkende og kraftfulde Menneskeer; til at studere en Mængde fortræffelige Konstværker, og til selv at male Noget, hvilket, som enhver praktisk Øvelse, i hvilkensomhelst af de bildende Konster, i mange Henseender maa virke betydelige Fordele for Enhver, som dyrker de øvrige deres Søstre. Forestillingens anden Hoveddel, Deklamationen, er endnu tilbage. At den var, som man kunde vente den af en vittig, tænkende og talentfuld Konstnerinde, der med dybt Studium forbinder megen Verdens- og Menneskekundskab; at den ved Sandhed og Skjønhed tilfredsstillede kyndige Tilhøreres Forstand og Hjerte, denne væsenlige Betingelse ved enhver sand Deklamation, og at Foredraget altid svarede til Jndholdet af Hvad hun vilde indprænte Forstanden, eller lægge paa Hjertet: at den var udmærket, vilde være unød*) J mine Forelæsninger for Haandværkere over de skjønne, især de bildende Konster, har jeg bedet mine Tilhørere, aldrig at forsomme nogen Leilighed til ansee pantommiske Forestillinger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Skulde nogen af dem have været ved Konstnerindens tre Forestillinger, tør jeg haabe, at de aldrig have folt mere Glæde ved at følge mine Raad. Ved at see Hende, behøvede de ikke at bruge den Forsigtighed, som jeg ved den Leilighed gjorde dem opmærksom paa. Hendes Biograf vil bemærke, at hun, i Egteskab med en agtet Videnskabsmand, der kunde forsørge hende, dreves til at gjøre Konstreiser, for at udvide sin Konst, og at havne Verden. vendigt at bemærke, dersom ikke Enkelte, hvis Kyndighed i at kunne bedømme sand og rigtig Deklamation endnu er uafgjort, havde taget i Betænkning at kalde den saaledes. (Fortsættes.) Offentlig Erklæring.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Det er naturligt, at Privatmandens Handlemaade, i en Tidspunct, hvor hans egen Fordeel saa ofte kommer i Collision med de Fleres Vel, bliver af den offentlige Mening paapasset med større Mistanke, og stemplet med mindre Skaansel, som lav Egennytte, end ellers, og at det store Publicum er, i et saadant Forhold, endnu mere tilbøielig til at troe, end at undersøge; hvilket giver Had og Misundelse et usædvanlig frit Rum for deres smaalige Virksomhed. Det kan i et saadant Øieblik ikke være en retskaffen og ærekjer Mand ligegyldigt, hvilke endog urimelige Rygter man udbreder om ham, naar de ved hyppig Gjentagelse vinde almindelig Troe. Jeg har især det Uheld, at visse Personer paadigte mig, snart denne, snart hiin, det almindelige Vel skadende Speculation, og opfylde Publicum med slet meente, skjønt ofte latterlige Rygter. Som et Sidestykke til den af mig documenterede Usandhed om Banco=Opkjøbet i Aaret 1809, bør jeg offentlig erklære den i den senere Tid grundfæstede Mening, at jeg siden et Par Aar skulde have tilkjøbt mig en Mængde Huse, og Gaarde her i Byen, ja at hele Gader skulde tilhøre mig. Følgende Liste over de eneste faste Eiendomme, som jeg, foruden mit Pakhuus, og den af mig i flere Aar beboede Gaard, besidder her i Staden, vil bedre, end enhver Forsikkring, vise hvormeget Udbrederne af dette Rygte have tilføiet. No. 1, paa Hjørnet af Kongens Nytorv og Viingaardstrædet. No. 4, i Gothersgaden. No. 17, i Naboeløs. No. 18, i Frederiksberggaden. No. 100, i Klareboderne. No. 104, i Skouboegaden. No. 104, i Michelbryggersgaden. No. 137, i Viingaardstrædet. Det var ikke Vindesyge, men Nødvendighed at anvende Capitaler, hvilke i disse Tider indkom for langt betydeligere Grundeiendomme, der solgtes i gunstigere Tider af mig, som bragte mig til at kjøbe disse Huse. At jeg har været i uafbrudt Besiddelse af de samme Eiendomme beviser, at jeg ikke kjøbte for at sælge med Fordeel, og for atter igjen at anlægge Kjøbesummen paa samme Maade flere Gange, som mangen ivrig Ombærer af Rygtet om mine store Besiddelser i al Stilhed maaskee har gjort. Dog, for endnu haandgribeligere at bevidne dette, lover jeg herved offentligen til den, som kan bevise, at jeg i 30 Aar har kjøbt en fast Eiendom her i Staden, og siden solgt den den hele Kjøbesumma af denne Eiendom som en Belønning for hans beviisliggjorte Angivelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Kjøbenhavn, d. 25 Jan. 1813. C. Brun, Conferenz-Raad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Jnden, og udenlandske Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Jndenlandske Efterretninger. Placat, angaaende nogle Bestemmelser forAaret 1813 i Henseende til det stemplede Papiir for Kongerigerne Danmark og Norge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Det har allernaadigst behaget Hs. Maj., ved Placat af 5 Jan. d. A., at befale saaledes: Vi ville allernaadigst have anordnet og befalet, at alle de Drengebørn, som fra Opfostrings- og Pleiestiftelsen fra spæd af udsættes paa Landet, skulle indføres i Lægdsrullerne blandt det øvrige værnepligtige Mandskab, og behandles lige med dette, naar de ikke, forinden de have fyldt det sjette Aar, beviisligen leveres tilbage til deres Forældre eller Forsørgere; dog forbeholdes Pleieforældrene, naar Pleiebørnene forblive hos dem, Rettighed til at fremstille en saadan modtagen Plelesøn i egen Søns Sted, hvilken sidste da bør gives Frihedspas af Sessionen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
J Følge allernaadigst Reskript af 13de d. M. bekjendtgjøres herved, at Hs. Maj. Kongen allernaadigst har tilladt, at Gaard- og Huus Eierne i Kongerigerne kunne erholde Assurance i de ved Forordningen af Ste d. M. anordnede Rigsbankpenge, efter samme Værdieforhold, hvortil Bygningerne ansættes til den paabudne Afgift til Rigsbanden, og at Eierne strax kunne erholde deres Eiendomme deri forsikkrede saaledes, at den oprindelige, uden Hensyn til de siden Krigen stegne Priser, tegnede Assurancesum i Dansk Courant forøges med tre Femtedele eller 60 Procent, og derefter ansættes i Rigsbankpenge Sølv=Værdie, samt at Præmien, som en Følge deraf, paa samme Maade bliver at erlægge. - General-Land-Oeconomie= og CommerceCollegium, d. 15 Jan. 1813. Den hele Subskription af Korn- og PengeBidrag, der indtil Udgangen af Aaret 1812 er anmeldt for Directionen i det Kongel. Selskab for Norges Vel, som indkommen til et Universitet i Norge, beløb sig til: a) i Rigsdaler Dansk Cour. 774,785 3 3/4 Eengang for alle, og 12,619 3/4 i aarligt Bidrag. b) i Rigsdaler Dansk Species 3960 Engang for alle. c) i Byg 748 3/2 Tdr. aarligen. d) i Havre 235 1/2 Tdr. aarligen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Blandede Efterretninger. Paris d. 13 Jan. De Actstykker, som Hertugen af Bassano har vedføiet sin Jndberetning til Keiseren af 9de Jan. d. A. ere: J. Greve St. Marsons Skrivelse til Ministeren for de udenl. Anl., dat. Berlin d. 1 Jan., hvori han tilmelder ham Capitulationen og Kongen af Preussens Uvillie derover. II. Skrivelse fra Hert. af Tarent til Major Generalen, dat. Tilsit d. 31 Dec., hvori han beretter, at han efter 4 Dages Uvished om Arriergaardens Skjebne, som fra Mietau fulgte ham, nu erfarer af en Skrivelse fra General Yørck, at denne selv har bestemt det Preuss. Armeecorps's Skjebne; at General Massenbach, som var hos ham med 2 Batterier, 6 Batailloner og 6 Escadroner, uden Hertugens Ordre er afmarscheret, gaaet tilbage over Niemen, stødt til General Yorck, og forladt ham i Fiendens Paasyn. 11. Skrivelse fra Gener. Yorck til Hert. af Tarent, dat. Tanroggen d. 30 Dec. 1812. Han siger deri, at det har været ham umueligt at fortsætte sine yderst møisommelige Marscher, uden at blive i sin Ryg og Flanke angreben af Fienden, hvilket har forhalet hans Forbindelse med Hertugen, og da han kun havde Valget imellem, at miste alle sine Tropper og det hele Materielle, der sikkrede hans Subsistenz, eller at redde Alt, saa har han anseet det for sin Pligt, at slutte den forhen nævnte Convention; at Omstændighederne have tvunget ham til dette Skridt, og det foruroliger ham kun lidet, hvilken Dom Verden end maatte fælde over hans Fremfærd. IV. Skrivelse fra General-Lieutenant Massenbach til Hert. af Tarent, hvori han beretter, at hans sidste Skridt var ham foreskreven, og at han ikke kunde forandre noget deri, fordi Hertugens Forsigtighedsregler afvigte Nat forekom ham mistænkelig, og lod ham befrygte, at han maaskee med Magt vilde holde ham tilbage eller i dette Tilfælde afvæbne hans Tropper; at han maatte tage dette Partie, for at forene sine Tropper med Conventionen. (Hamb. Corr.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
J en Anmærkning i et af de seneste Numere af Moniteuren hedder det: Engelland roser sig af, at det, med Jndbegreb af dets Sø-Soldater, har 400,000 M. i Europa, i Ostindien, i Asien og America paa Benene. Frankriges Befolkning er i det mindste fire Gange saa stor. Naar altsaa Engelland havde 400,000 Soldater, saa vilde forholdet være tredobbelt saa stort. Fradrager man fra den Sum 200,000 M. til Marinen og Kysterne, saa bliver en Million Mennesker tilbage, som Frankrige ligesaalet kan stille paa Benene som Engelland 400,000 Mand. (S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Fra Wien skrives under d. 9 Jan., at Politiet har arresteret adskillige Personer, der have sat foregivne Udtog af fremmede Tidender og løgnagtige Efterretninger om Armeernes Positioner i Omløb. (S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Postefterretninger. (Af Hamb. Corr.) Danzig d. 12te Jan. Vi have endnu ikke seet fiendtlige Tropper; imidlertid kan jeg ikke seende deres Breve til Kønigsberg videre, fordi Post gangen er standset. Vor Garnison er bleven forstærket med 13,000 M., og det synes, at de kraftigste Anstalter føres til en levende Modstand. Staden er ikke allene godt provianteret, men ogsaa hver Jndbygger har forsynet sig for et Aar. Gouvernementet understøtter de fattige Familier, og lader de fornødne Levnetsmidler komme fra Elbing. Man venter ikke at blive snart angreben. Den store Russiske Armee har liidt meget; dens Jnfanterie er tilintetgjort, og den maa nødvendig vente Forstærkninger fra det Jndre, førend den kan foretage noget Alvorligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Paris d. 15 Jan. Staden Paris har i en Adresse tilbudet Keiseren et Cavallerieregiment paa 500 Mand. – Den Keis. Juveleer, Hr. Nitot, har nu faaet den Kaarde færdig, som Keiseren vil bære ved de store Ceremonier. Den er af antik Form; Grebet er besat med Diamanter af overordentlig Størrelse, blandt andre den saakaldte Regent, der udgjør Knappen. Diamanterne ere ordnede med stor Smag i de skjønneste Desseins, der forestille den Keis. Ørn, vingede Bier &c.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Den Preuss. Gesandt, Bar. v. Krusemark, er ankommen her i Forgaars.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Wien d. 12 Jan. Det bekræftes, at i forskjellige Provindser i Monarkiet, og især i Ungern, finde store Leveringer af Heste til Frankrige Sted.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Adskillige af vore Generaler, der ere ansatte i det Jndre, have faaet befaling at forføie sig til vore forskjellige Observations=Corps ved Grændserne. Prindsen af Wiedrunkel afgaaer til Kaschaui Over-Ungern; Gener. Hager vil commandere en Division i Bannat; Feldmarsch. Lieut. Zach, der i adskillige Jtalienske Feldttoge har været Chef for Generalstaben, er udnævnt til Commandant i Fæstningen Olmytz.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Paris, d. 18 Jan. Den ene National-Co horte efter den anden, vedbliver at ansøge Keiseren om Tilladelse at deeltage i Storarmeens Hæder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Fra Nord-Armeen i Spanien berettes, at Gener. Caffarelli er d. 7 Jan, ankommen til Staden Sanonna som i Dec. var indsluttet af Engellændere, og Jnsurgenterne, men at Generalen, ikke har stødt her paa et eneste af de fiendtlige Corps, som ved hans Nærmelse have adspredt sig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Wien, d. 16 Jan. J den sidste Statsconference, som alle Ministere vare overværende ved, og hvori Keiseren havde Forsædet, besluttedes: at ingen Betragtning skal gjøre mindste Skaar i Alliance-Tractaten mellem Frankrige og Østerrige, og at begge Hoffer skulle yde hinanden gjensidig al den muelige Bistand, Omstændighederne fordrede. Det Østerrigske Hjelpecorps skal hurtigst completteres, og Grev Stadion skal ufortøvet begive sig til Armeen, for at sørge for Corpsets Fornødenheder. Greven har den meest udstrakte Fuldmagt til at slutte Contracter. For at skaffe vore Grændser Agtelse, og de nær ved Krigsskuepladsen liggende Provindser Sikkerhed, skal Reservearmeen forøges til 120,000 Mand. Regimenterne i Bøhmen og Mähren gjøres til den Ende mobile, og fra Ungern trækkes Regimenter svært Cavallerie for at udfylde Hullerne. Financeministeren skal udkaste en ny Plan til Udgivternes Bestridelse, hvorunder det nu i Omløb værende Papir dog intet maa lide. Disse overordentlige Udgivter ville udgjøre 20 Mill., og Regjeringen vil ikke udskrive en ny Contribution. Der tales om en betydelig Recrutering, der ufortøvet vil finde Sted i de Østerrigske Stater.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Kongen af Preussen har d. 22 Jan. forladt Potsdam, for at begive sig til Schlesien. Den Franske og Østerrigske Gesandt ledsage ham paa denne Reise.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-30
Berlin, d. 23 Jan. Statscantsleren Hardenberg har ladet bekjendtgjøre i vore Aviser, at det har behaget Kongen, for nogen Tid at forlægge sin Residence til Breslau, og under sin Fraværelse at udnævne en Overregjerings=Commission, der er bemyndiget til, at fælde Kiendelse og foranstalte det Fornødne i alle de Tilfælde, hvor enten en hurtig Afgjørelse udkræves eller Hans Fraværelse hindrer ham fra at tage nogen Beslutning, og at alle Civil- og Militair=Authoriteter ere forbundne til at følge samme uvægerlig, men især skal den søge at vedligeholde de venskabelige Forhold med det Franske Militair &c. (Efter Alt. Merkur.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-02
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Roes Tiende Aargang. No. 10. reg Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Tirsdagen den 2 Februarii 1813. Huusvennen. Et Tidsskrift for dannede Læsere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-02
Udgiveren af Kjøbenhavns Skilderie har i de senere Tider modtaget endeel Bidrag til Jndrykkelse i dette Blad, der vare af en saadan Omfang, at de umuelig uden mange Gange at brydes, kunde meddeles deri. Jmidlertid var deres Jndhold af den Natur, at de ved saaledes at brydes deels maatte tabe Nyhedens Jnteresse, deels ved at læses saa afbrudte forfeile det Maal, som deres Forfattere egentlig havde foresat sig at opnane derved.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-02
Af denne Aarsag bleve adskillige læseværdige Afhandlinger utrykte, og de, som optoges i Bladet, virkede sikkerlig ikke hvad de kunde have virket, om de vare blevne trykte og læste i deres hele Sammenhæng. For at raade Bod herpaa har jeg besluttet at udgive under ovennævnte Titel et fra Skilderiet aldeles særskilt Blad, hvoraf 2 Numere skulle udgaae hver fjortende Dag, og som kan betragtes som en Efterslæt til hiint. Det bliver af blandet Jndhold, men de Æmner, det kommer til at afhandle, for det meste nationale og af det Slags, som Dagens Anliggender især give Anledning til. Det vil forene Frimodighed med Beskedenhed, og Agtelse for uskrømtet Sandhed med Agtelse for Landets gieldende Love. Jeg kalder dette Blad Huusvennen, og jeg haaber at det skal gjøre sig værdigt til dette Navn. J det mindste skal jeg forekomme, at man ikke skal faae Aarsag til at bortvise denne Ven, som saa mange andre Venner, der blot komme for at snylte og snakke Verten efter Munden. At Huusvennen, hellere vil forbigaae adskillige Ting ganske med Taushed end tale imod sin Overbeviisning, tør jeg indestaae for. Han ønsker ikke at være alles Ven, thi alles Ven er sædvanlig ingens Ven. De første 2 Numere ere allerede udkomne og afhandle en Gienstand, der maa være hver Dansk Mand af yderste Vigtighed - den ny Forandring i vort Pengevæsen. Om denne unge Pode skal voxe, trives og blive til et lovfuldt Træ, eller om den skal visne, hentørres og døe som Pode, beroer paa Publicums understøttende bifald. Jeg har ikke villet benytte mig af de sædvanlige Drivhuus konster, for at skaffe den et kort og flygtigt Liv. Jeg har plantet den paa Alfarveien under Guds fri Himmel, for at vænne den til enhver udvortes Jndvirkning, ved at udsætte den for Veirligets Barskhed. Jeg følger heri de gamle Sparta mers Exempel, der heller vilde, at deres Nyfødte skulde omkomme som Spæde end opvoxe som Vantrivninger. Om periodiske Skrifters Nytte kan der iøvrigt blandt Fornuftige og Sagkyndige kun være een Stemme. Engellænderne ville aldrig glemme deres Addison, Steele og flere, der have beriget deres Litteratur med de første moralske Ugeblade i Europa. De ere blevne hos dem til classiske Værker, som man næsten et heelt Aarhundrede efter deres Forfatteres Død Snese Gange har omtrykt og bestandig læser med fornyet Deeltagelse. Danmark Oplysning skylder den periodiske Litteratur langt mere end mange maaskee troe. At Mængden ikke paaskjønner den Nytte, som en Sneedorff, Tode og andre vore gode Journalister have stiftet ved deres periodiske Skrifter, maa nok søges deri, at den sjelden seer saa meget paa Aarsagen som paa Virkningen; men at Mænd, der ikke allene burde være langt ophøiede over den store Hobs Fordomme, men endog oprindelig skylde vore periodiske Skrifter deres hele Navn i Litteraturen, tør paastaae, at Danmark hartad ingen periodisk Litteratur har, er høist utilgiveligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-02
De to første Numere af Huusvennen faaes for 8 s. Rbpenge i Bogladen 148 i Fortunstræde, hvor der modtages Subskription paa Fortsættelsen. Man vil af denne Prøve kunne slutte sig til Hovedtonen i, skjønt ikke til Jndholdet af Fortsættelsen, da Udgiveren netop har valgt en saa almindelig Titel for, saa meget som mueligt at have frie Hænder. Men vil finde her en Hauge, anlagt i den engelske Smag, hvor Natur og Konst, Alvor og Skjemt ville afvexle med hinanden. Det man ikke fortryde nogen, om han paa sin Lystvandring, igjennem denne Hauge seer den nordiske Gran beskygge Søndens Rose, eller den kjelne Lilie søge Ly ved Roden af den ældgamle Eeg. Huusvennen, agter at underholde sine Læsere med alle Slags Betragtninger over enhver Gjenstand, der først paatrænger sig hans Opmærksomhed, og hvis Undersøgelse maa være den dannede Læser behagelig og vigtig. Han vil tale et Sprog, som alle, end- og den mindre dannede, vil kunne forstaae, og da man blandt Venner aldrig pleier at veie sine Ord med Guldvægt, saa er han overbeviist om, at hans ukonstlede Sandhedsiver ikke vil vorde miskjendt. Han fremtræder i sin hjemmegjorte Kjole som en jevn Dansk Mand, der ikke skjøtter om at gjøre Opsigt. Havde det sidste været hans Øiemed, saa vilde han strax fremtraadt som Stridshelt med dragen Sabel i Haanden, nedhugget for Fode alt hvad der stod ham i Veien, gjennembrudt de Gjærder, der vare ham for høie, og knækket de Grene, hvis Frugt han ikke kunde naae. Men Huusvennen er ingen Billedstormer, der vil forskaffe sig en herostratisk Ære ved at hærie Nationens Pantheon. Ligesaa overbevist han er om, at fornøden Sandhed er ingen Mand for broget, ligesaa fuldkommen føler han, at den, der paa denne Maade søger at gjøre en ephemerisk Opsigt, sædvanlig befinder sig paa Veien til Lethe, naar han i sin søde Drøm allerede indbilder sig at staae paa Udødeligheds Templets Dørtærskel. Udgiveren.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-02
I Anledning af Fru Hendel=Schutzes Konstforestillinger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-02
(Fortsat.) Denne Meningernes Forskjellighed bør imidlertid ikke forundre os. Man maa have Forstand og Hjerte, for at kunne føle ved Deklamation, og begge Deele findes kun hos Faa Endnu mere udfordres til at bedømme den. Hvormegen Kundskab, ja Lærdom er ikke nødvendig for at afgjøre, om Foredraget er i dealiseret efter Poesiens og Rhetorikens Fordringer, Den dømmende maa tillige være begeistret som Digteren selv. Hertil kommer endnu, at selv de kompetente Dommere ikke altid ere lige skikkede til at dømme. Jeg vil ikke tale om den Partiskhed, som Venskab eller andet Forhold kan lede til; men den Sindsforfatning, under hvilken den bedøm mende Tilskuer er, selv det Sted han staaer paa, hans ydere Omgivelser, og mange andre Tilfældigheder, have ofte en besynderlig Jndflydelse paa hans Mening. Disse Omstændigheder ere sande Uheld for enhver Konstner, som skal gjøre Jndtryk ved bortilende Tegn, saasom Miner, Gebærder, Ord. Den dømmende kan ikke selv berigtige eller forandre sin engang fattede Mening, ikke ved fælleds lærd Omhandling bringes derhen. J denne Henseende ere de Konstnere, de bildende til Exempel, langt lykkeligere, der ved vedvarende Tegn, Kontour, Farve f. Ex., virke paa de Tilstædeværende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-02
Det gaaer endelig i at bedømme Deklamationen, som med Bedømmelsen af ethvert andet skjønt Konstprodukt. Man holder sig ofte ved Bagateller. Ligesom mangen Komponist kan være Smaahedskræmmer nok til at laste en Mozart eller anden stor Komponist, fordi en enkelt Rodesætning ikke finder Bifald, eller maaskee er udenfor hidtil vedtagne Konstens Regler, saa gaaer man i at bedømme Deklamation ofte saavidt i Petitesser, at man opholder sig ved enkelte Ord eller Sætninger, dem man formener burde været deklameret anderledes, nu med eller uden Vægt, nu mere alvorligt, eller blødt, eller skjelmsk, eller komisk. En Øret uvant Dialekt og en paafaldende Udtale af enkelte Ord, som den begeistrede Deklamator mindst kan undgaae, støder Andre. De betænke imidlertid ikke, at vigendog hos os selv, først ved at høre ofte en jydsk eller norst Udtale, vænnes til den. Alle disse godt Folk, som nu maa sige Noget, for at indbilde visse Circler, hvis Orakel de ere, at de forstaae sig paa Deklamation, holde sig til Ord, istent for til Aanden; og deres Lykke er det, at man, paa den nævnte Grund, aldrig kan komme til at overbevise dem om, at de have Uret.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-02
Jnden- og udenlandske Efterretninger.