Den Vest-Sjællandske Avis, 1825-07-15
Culturen. Saa store og saa glædelige, som Culturens Fremskridt ere paa Jorden i vore Dage i Henseende til alle legemlige Giænstande, saa sørgeligt er det paa den anden Side at betragte, hvor svag Menneskets Fornuft viser sig i Henseende til de aandelige. Ved alle de Fag, hvor Mennesket har noget for Øinene, hvor der ikke ere for mange Ting paa engang at oversee, og hvor ingen Passioner komme med i Spillet, arbeider Siælen fortræffeligt; men i de modsatte Tilfælde røber den overalt sin Svaghed; har den gjort nogle Skridt fremad til Lyset, saa falder den snart igien tilbage til Mørket, forvilder sig paa allehaande Afveie, og gaaer saa vidt i sin Forvildelse at den endog nedsætter Fornuftens Vær og ringeagter dens Fortrin, uagtet den er Guddommens ypperste Gave og Mennesket bærer i den Guddommens billede, saa at Mennesket indbilde sig at det befinder sig bedst ved at overlade sig til en blind Overtroe og opholde sig i Mørket; hvilket varer saalænge ved indtil de skadelige Følger deraf blive saa følelige, at man atter maa see sig om efter Lyset. Dette finder isærdeleshed Sted med Hensyn til Religionen; vi ville ikke herved tale om de protestantiske Lande, hvor der ogsaa begynder at yttre en forunderlig tilsom, passioneret og uoverlagt Hang til Obscuritismen; en Lidenskabelighed hvormed man skader langt mere Religionens Sag, end man gavner den; og hvor der kun spores lidet til den ophøiede, sagtmodige, overbærende og kiærlighedsfulde Aand som er den sande Christendoms Kiendemærke, og hvorved den ægte Religiøstet bedst skilles fra den falske; thi det er især til de Katholske Lande at man med Sørgmodighed over den menneskelige Aands Svaghed maae henvende sine Blikke. Man kan ikke betragte Religionens Tilstand i disse Lande uden at beklage hvorledes Christendommen der er udartet, og uden at føle hvor vanskeligt det falder Menneskesiælen at holde fast ved den usynlige Guds Tilbedelse og og dyrke ham allene, og hvilken Tilbøielighed den har til Polytheismen eller til at venerere Væsner, som have Lighed med den menneskelige Natur. Overtroen viser sig i disse Lande ligesaa mørk og vanærende, som om Menneskets Fornuft ikke i et heelt Aarhundrede havde bestræbt sig for at hæve sig af sin Dvale. J Spanien holder Geistligheden den største Deel af Folket i sine Lænker og har man endog ikke dristet sig til at proclammere Jnqvisitionens Jndførelse offentlig, saa have dog flere Biskopper ikke taget i Betænkning paa egen Haand at indføre et Slags Jnqvisition i deres Distrikter, og er især aarvaagen over at ikke en Spansk Journal, som udgives i Gibraltar, og som har til Formaal at blotte Munkenes Bedragerier ikke skal blive udbredet i Spanien. Geistligheden har aldeles bemægtiget sig Herredømmet over Universiteterne og Erkebiskoppen af Cente Hr. Melzar har nyelig afsat Canzleren over Universitetet i Salamanca, fordi han har protesteret mod den nye Plan for Studeringer, som man vil paatvinge det – J Neavel vedbliver man endnu bestandigen at foretage Konststykket med den hellige Januari Blod. Jmidlertid er Spøgen dermed bleven drevet vel vidt i den sidste Tid; thi to Jtalienerne ere nyeligen blevne arresterede i det Brabandske, som have trukket omkring i Landet og solgt til Bønder Draaber af dette Blod.