Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-09-12
Odense, d. 8 Septbr. Høsten er nu næsten overalt tilendebragt, og saavel her i Fyen som i Sjælland og for det meste i Jylland have Hvede, Rug og Byg givet god Afgrøde, skjøndt det fylder kun lidt i Laden, men desbedre i Skjeppen. Derimod er der forholdsviis kun lidet Foder, i hvilken Henseende det dog er en Trøst, at det ifjor var et saa overflødigt Foderaar, at de fleste ville kunne have overgjemt Høe og Halm. Men de, som i Foraaret kjørte deres Foder ud paa Møddingen, maae, ligesaa meget som de, der satte deres Penge overstyr i de Aaringer, da der var dygtig at tjene, beklage Følgerne af saadan slet Huusholdning. J denne Henseende kommer den Da Capo Vi have af Eftersommer med afvexlende Regn og Varme ogsaa herlig tilpas, og har allerede bragt Os billigere Priis paa Smørret, hvilket for omtrent 14 Dage siden gjaldt mellem 5 og 6 Rbdlr. N. V. Halvottingen, nu derimod faldbydes for mellem 4 og 5 Rbdlr. N. V. til ikke liden Sorg for Smørprangerne, hvis Spekulationer derved ere strandede. - J Skilderiet lader sig endnu en Stemme høre imod Klagen over ødelagte Debitorer, "som aldrig faaer Ende", hvorhos spørges, om disse da ere værre farne nu, da Coursen dog kun har forbedret sig det Dobbelte, end Kreditorerne, da den for dem havde forværret sig sex Gange? Dette er let besvaret ved et andet Spørgsmaal, om Executioner og Udlæg i nogen Periode have været saa hyppige som nu, da ingen Dag gaaer forbi, at jo Familier, i alle Landets Egne formedelst Jnsolvenz maa vandre fra Huus og Hjem og see en skræksom Fremtid imøde, Nøden er vist almindelig; det er Synd at spotte den; det er eenfoldigt at forvexle ældre og nyere Creditorer og det er latterligt at tilskrive Ødelæggelsen Uforsigtighed. Udlaan i Navneværdie var jo foreskrevet offentlige Stiftelser; derefter rettede Alle sig. At en Præst eller anden Embedmand, naar han nedsatte sig, skulde have Besætning og øvrigt Bohave, var jo ikke uforsigtigt, det var nødvendigt. Uden egne Midler var der jo intet andet for ham end at laane, men hvorledes skal han kunne tilbagebetale naar f. Ex. en Koe, der indkjøbtes for 60 Rbd., nu er kun 20 Rbdlr. værd i N. V., skjøndt den virkelig Sølv=Værdie i begge Tilfælde er den samme, (Hempels Av.)(Disse Moderindringer ere ikke vanskelige at besvare. Spørgsmaalet, om Executioner og Udlæg i nogen Periode have været saa hyppige, som nu, synes hverken at staae her paa sit rette Sted, eller at bevise, hvad det egentligen skulde bevise. Hvis Coursforbedringen, som her jo dog kan være Tale om, skulde være Aarsag i den almindelige Nød, saa havde man jo havt Grund til, aldrig at ønske den, og dog var det engang netop vor flette Cours, der angaves som Aarsag til al vor Nød, og som jamredes uophørligen over fra alle Kanter, Anmelderen siger, at i alle Landets Egne Familier maa vandre fra Huus og Hjem for medelst Jnsolvenz; men hvormed beviser han, at de vilde undgaaet dette, dersom vor Cours var bleven staaende f. Ex. paa 5000 Man har ikke forvexlet ældre Creditorer med nyere, som Anmelde ren paastaaer, men man har blot nævnt en Cours af 4 til 500 til Exempel, fordi de ældre Navneværdieforpligtelser maa for en stor Deel antages afgjorte. At Udlaan i Navneværdie var foreskrevet offentlige Stiftelser, var jo netop et aabenbart og tydeligt Vink til at være forsig tig i Navneværdies Anvendelse og Forskrivning deri, og hellere at tænke paa, at vore Penge, hvortil der i Tidsomstændighederne laae saa saare megen Grund, efterhaanden engang maatte nærme sig deres paalydende Værd i Sølv. At troe det Modsatte, og ledet af en saadan Tro, at indgaae Navneværdieforpligtelser, som man tydeligen forudsaae, under Coursens Forbedring, som nødvendigen engang maatte indtræffe, ikke kunde fyldestgjøres, var, mildest talt, uforsigtig. Selv den, der kjøbte Koen for 60 Rbdlr. maatte, uden at være nogen Søren Mathiesen, kunnet beregne, at disse 60 Rbdlr., som han ikke betalte, engang kunde blive til 30 Specier, medens Kon aldrig kunde blive til mere end 8 Spec. At han maatte kjøbe den saa dyrt, er tungt, og at han maatte laane Pengene dertil, beklageligt; men han havde dog et Alternativ at vælge imellem han kunde indtil videre hjulpet sig med at kjøbe sin Melk hos Andre, eller og solgt Koen medens han endnu kunde faaet, 60 Rbdlr. eller noget mindre for den, forudsat at det ikke havde været ham muelige at betale den. Men han maae nok have troet, at der inret var vovet ved at staae i Gield for de 60 Rbd. Han har altsaa speculeret, og, som Speculant, bør han finde sig i at tabe, da det havde været ligesaa mueligt, at han kunde vundet ved Coursen. Heller ikke bør det forglemmes, at da han gav 60 Rbd. for Kon stode hans Jndkomster omtrent i Forhold til Prisen. Som det var med Koen, var det og med Eiendomme. Jøvrigt tilgiver Forf. Anmelderen gjerne, hvad han siger om Enfoldighed og Latterlig hed; men naar han paastaaer, at man har villet spotte Nøden", og det ovenikjøbet "den almindelige", saa er det ligesaa bittert som ugrundet. Nøden fortjener hvert følende Menneskes højeste Deeltagelse. Forf. har aldrig villet nægte, at der jo gives Mange, der ligesaa uforskyldt lide ved Pengenes pludselige Forbedring, som Andre i sin Tid lede ved deres Forværrelse, og at de Lidende jo fortjene at blive hjulpne paa enhver, med Retfærdigheden overeenstemmende Maade, men meere harmeligt end latterligt er det, naar man vil søge Aarsagen til en stor Deel Debitorers Pengeforlegenhed i Pengevæsenets Forbedring, og naar man, paa Grund af Forbedringen, vil gjøre Navneværdie til andet end det efter sin Natur virkeligen er.