Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-09-10
med Hensyn til Sygehuset i Nakskov, at den paatænkte Reparation deraf opgives og at et aldeles nyt Sygehuus af Grundmuur opføres i Stedet, naar Sagen angaaende Daareanstalten er endelig afgjort, indrettet for 6 Sygestuer, Ligstue, Badekammer, Jnventariestue og og fornøden Oeconomi-Leilighed, samt at Materialierne af den gamle Bygning, for saa vidt de ere brugelige, anvendes i den nye. Denne Comiteens Betænkning tiltraadte Amtsraadet, dog med den Modification, at der ikke udredes nogen Capital til at udvide Daareanstalterne paa Møen eller i Præste, og det besluttedes overeensstemmende hermed at forelægge Cancelliet Sagen til Afgjørelse, forat det fornødne derefter kunde foranstaltes. 14. Sogneforstanderskabet for Rebbelunde og Sæ dinge Sogne havde, ifølge en af det med Eenstemmighed fattet Beslutning, i en Ansøgning til Cancelliet anholdt om Tilladelse til, at de Jndtægter, som, efter Reglementet for Fattigvæsenet paa Landet af 5te Juli 1803 § 46 N 2, 4 og 5 tilfalde Fattigvæsenet i Tavlepenge og andre frivillige Gaver samt ved Salg af Fattiglemmers Efterladenskaber saavelsom for Huusly i Districtets Fattighuse, i Stedet for at indflyde i den almindelige Fattigkasse, maatte opsamles i en speciel Kasse, for, efter Bestemmelse af Sognepræsten i Forening med tvende af Forstanderskabet dertil valgte Mænd, een af hvert Sogn, at anvendes til saadanne Trængende i Districtet, som ikke ere under offentlig Forsørgelse men af en eller anden Grund behøve øieblikkelig Understøttelse, mod at derfor aflægges et særskilt aarligt Regnskab i Forbindelse med Fattigregnskabet. Herredsfogden og Districtsprovsten havde i deres Erklæringer begge anbefalet Sogneforstanderskabets Ønske, hvorhos den Sidste havde yttret, at der neppe kunde ventes nogen Leie af Fattighusene, da det maa antages, at der altid ere Fattige, som have Krav paa frit Huusly, og at Overskuddet af Fattiges Efterladenskaber, hvilket sjelden vil være betydeligt, rettest bør tilfalde den almindelige Fattigkasse, hvoraf den Afdøde maaskee i lang Tid har nydt Understøttelse. Da den foreslaaede Anvendelse af de nævnte Jndtægter, der vil kunne medføre meget Gavn, ved at forhindre, at Jndivider og Familier, som befinde sig i øieblikkelig Trang, ganske falde Fattigvæsenet til Byrde, fordi de ikke kunde erholde den Hjelp, hvortil de i Øieblikket vare trængende og som de ikke vilde søge hos det almindelige Fattigvæsen, staaer i Harmoni med Fattigreglementets Bestemmelser og det er at vente, at de frivillige Gaver, ne som nu ere ubetydelige, meget ville forøges, naar de paa den anførte Maade komme værdige Trængende tilgode, besluttedes det at anbefale Jndstillingen, dog med den af Provsten anmeldte Modification og saaledes at det bliver de af Sogneforstanderskabets Medlemmer, der fungere som Fattigforstandere, hvilke det overdrages i Forening med Sognepræsten at forestaae Uddelingen af den specielle Kasses Jndtægter og derfor at aflægge Regnskab, samt derhos at henstille, om ikke denne Foranstaltning fortjente at udvides til samtlige øvrige Fattigdistricter i Danmark. 15. Fra Beboerne af Gjedesby Sogn var indkommet en Ansøgning til Cancelliet om at dette Sogns Forbindelse med Skjelby Sogn i Henseende til Communalvæsenet maatte vorde ophævet, hvilken Ansøgning fornemmelig var støttet paa, at det sidstnævnte Sogn har et ulige større Antal Fattige og fordrer større Udgifter til Skolevæsenet end Gjedesby Sogn, som derved finder sig ubillig besværet. Jmod dette Andragende var af Skjelby Sogns Beboere anført, at fordi SkjelbySogn fortiden har de fleste Fattige, er det ikke afgjort, at dette stedse vil være Tilfældet, hvorimod GjedesbySogn let i Fremtiden, ligesom forhen har fundet Sted, kan blive det meest bebyrdede, og at netop fordi det ene Sogn vil blive meere betynget end det andet, naar Communen deles, bør dette, som en Uretfærdighed mod det Sogn, der saaledes vilde faae den største Deel af den nu fælleds Byrde, ikke skee, samt at da det rimeligviis bliver nødvendigt at oprette en ny Skole i GjedesbySogn, vilde dette ved en Adskillelse fra Skjelby Sogn, berøves dettes Deeltagelse i den dermed forbundne Bekostning. Da Amtsraadet, efter hvad der var bemærket, mod de for Delingen anførte Grunde, ikke kunde tillægge disse nogen Vægt og den ikke bør finde Sted, uden særdeles Omstændigheder tale derfor, besluttedes det ei at anbefale det Ansøgte. 16. Cancelliet havde ved Circulaire af 3die Mai d. A., paa Grund af de mange og grove Brud paa den almindelige Sikkerhed, der have viist sig i adskillige Landdistricter, paalagt Stiftamtet, efter at have indhentet Erklæring fra Amtets Politiøvrigheder, at foranledige Amtsraadet til at meddele sine Tanker om, hvorvidt det, enten i Almindelighed eller paa enkelte Steder, maatte være fornødent at træffe nogen Foranstaltning, der kan give Politiet den for den offentlige Sikkerhed og Orden fornødne Kraft og Virksomhed. Amtsraadet besluttede i denne Anledning at yttre, at skjøndt det fornemmelig er i nogle enkelte store Jurisdictioner at en til at styrke Politiets Virksomhed sigtende Foranstaltning viser sig fornøden, formeentes det dog at være rigtigst, at der, ved at indføre en ny Foranstaltning, burde tages Hensyn til Politivæsenets Tilstand, paa Landet i Almindelighed, hvilken Foranstaltning derhos, da der ikke er Spørgsmaal om en total Forandring af Jurisdictionsforholdene og af den Maade, hvorpaa Embedsmyndigheden i Staten nu er fordeelt, burde være af saadan Beskaffenhed, at den, saavidt muligt, kan forenes med Tingenes nuværende Stilling. Foruden at der burde sørges for Bortryddelsen af Motiverne til Forbrydelser ved en kraftigere og strengere Anvendelse af Straffelovene, især i de overordnede Jnstantser, og ved en til Forbedring af Almuens Moralitet sigtende Jndskrænkning af den overhaandtagende Forlystelsessyge med Hang til Sviir og Spil, maatte man derfor anbefale, at der skaffes Politiøvrighederne den Bistand, uden hvilken de ikke, undtagen i meget smaae Jurisdictioner, ere i Stand til at opfylde de Pligter, der paahvile dem. At ansætte lønnede Sognefogder eller Politibetjente, som skulde udføre de underordnede Forretninger i mindre Districter, troede man ikke vilde opfylde Øiemedet eller svare til de betydelige Bekostninger, som deraf vilde flyde; hvorimod det antoges at være de Forretninger, som nu paaligge Politimesteren, personlig, i hvis Udførelse en større Kraft og Virksomhed gjøres nødig. Dette kunde formeentlig opnaaes ved Ansættelsen af særskilte Politiembedsmænd, som kunde virke i Forening med de nuværende Underøvrigheder paa Landet ved, paa eget Ansvar, at bestyre det executive Politi og tillige optage de foreløbige Forhør i criminelle Sager. En saadan Politiassistent burde ansættes i et District af en bestemt Størrelse, uden Hensyn til om det indbefattede forskjellige Jurisdictioner, f. Ex. her i Amtet 1 paa Falster og 2 i Lolland, og i dette District udføre de nævnte Forretninger deels af egen Autoritet deels efter vedkommende Politimesters Paadrag. Han maatte være bemyndiget til at meddele Ordrer til Sognefogderne, medens han paa den anden Side, naar en Gjenstand af Vigtighed mødte, maatte indgive Rapport til Politimesteren i Jurisdictionen og conferere med ham om hvad der skulde foretages, i hvilken Henseende Politimesterens Stemme maatte være den afgjørende, ligesom han maatte være berettiget til personlig at tiltræde, naar han dertil fandt Anledning. De egentlig dømmende Forretninger skulde derimod alene forblive hos den ordinaire Øvrighed. Lønnen til disse Politiassistenter formeentes ikke at kunne være ringere end 400 til 600 Rbd. foruden Penge til at holde en Hest for, som burde udredes af Statskassen. Naar i Forbindelse med denne Foranstaltning, som foreløbig kunde prøves i 3 Aar, Sogneforstanderskaberne, som det er at vente, vilde vise sig virksomme ved at anmelde alle Uordener og det mulig kunde gjøres Enhver til Pligt at angive de Forbrydelser, der kom til hans Kundskab, antog man at Politiet vilde erholde den Kraft og Virksomhed, som behøves til at værne om den offentlige Sikkerhed.