Berlingske Tidende, 1762-04-09
Petersborg, den 18de Febr. Under ovenstaaende Dato har Hs. nu regierende Russisk Keyserlige Majestæt udgivet et aabent Brev angaaende Adelens Frihed i Rusland, hvis Jndhold er følgende: Vi Peter den 3die a. Hvor megen Møye og Besværlighed den høystvise Monark, vor kiæreste Bædstefader, Keyser Peter den store Høylovlig Jhukommelse, har maattet paatage sig alene for at befordre Fædernelandets Vel og Nytte, og at forskaffe hans Undersaatter en fuldkommen Kundskab saavel i Krigs=Væsenet, som i borgerlige og Stats=Forretninger derom er ikke aleene heele Europa, men endog den største Deel af Verden et ufeylbart Vidne. Til at opnaae dette Øyemærke var det fornemmelig fornødent, at det blev gjort den velbaarne Adel, som Rigets fornemste Lem fatteligt, og viist hvilke store Fortrin de i Videnskaber og Kunster øvede Folk, i Henseende til den almindelige Lyksalighed besidde fremfor utallige andre Nationer, som endnu ligge ligesom begranne i en , dyb Uvidenhed. Den da værende Tilstand udfordrede altsaa uforbigiengeligen, at i det den store Monark beviiste den Rus. siske Adel særdeles store Kiendetegn paa sin Naade, han tillige maatte befale samme at antage Krigs- og Civil-Tieneste, og at sende den unge Adel ud i fremmede Lande for at lære nyttige Videnskaber og Konster: Han oprettede tillige i Rusland selv adskillige høye Skoler, for desto snarere at kunne indhøste Frugterne af sine nyttige Hensigter. Det kan ikke , nægtes, at slige Indretninger jo i Begyndelsen syntes Adelen besværlige og utaalelige da samme maatte forlade et roligt Levnet, drage langt bort fra sin Boepæl, selv træde i Krigs= eller andre Tienester, og ligeledes lade sine Børn indskrive til Tienester i Fremtiden. Mange unddroge sig derfore hemmelig af Tienesten, men førte sig derved op som saadanne, der hverken vilde betragte deres egen eller det res Efterkommeres Vel, de bleve ikke alleeneste strafskyldige men mistede endog deres Gods og Formue. Disse Forordmuger, endskiønt de i Begyndelsen havde nogen Tvang i Følge med sig, men dog vare meget nyttige, have alle de Russiske Regenter siden Peter den Stores Tiid ladet sig tiene til en Regel, i Særdeleshed vor kiære Moster, Elisabeth Petrowna af høylovlig Jhukommelse, som efter hendes Hr. Faders Exempel meget ivrig beslittede sig paa ved sin Beskyttelse at " udviide og formeere Kundskaben i Statssager og Videnskaber. Vi see og paa nærværende Tiid med Fornøyelse Frugterne deraf, og en sand Patriot maa bekiende, at derved en stiftet en undsigelig Nytte. Sæderne ere forbædrede, sorgløse og for den almindelige Velstand ubekymrede Gemytter ere revne ud af Uvidenheden, og bragte til en fornuftig Eftertanke: Fliden i Tienesterne er forøget ved nyttige Kundskaber: i Krigsvæsenet ere opkomne erfarne og tapre Generaler, men i borgerlige og Stats Sager ere frembragte dygtige og erfarne Mænd, med et Ord, der ere indprentede ædle Tænmaader i alle reedelige Patrioters Hierter, oprigtig Kierlighed, og Troeskab mod os, og en stor og sand Jver for Tienester ne. Vi finde derfore ingen Nødvendighed meere i at tvinge vort Riges Adel, som hidindtil har maattet skee, til vor Tieneste. J Betragtning af disse Omstændigheder meddeele " Vi altsaa efter den Os af Gud forlenede Magt, af Vor allerhøyeste Keyserlige Naade fra nu af og til evig Tiid og paa alle følgende Slægter, den samtlige Russiske velbaarne Adel Frihed og Tilladelse at tage Tieneste som i vort eget Rige, , saaledes og hos andre Europæiske Magter, som ere i Veuskab med Os: hvorved Vi legge følgende Forordning som en Lov til Grund. 1) Alle i Vor Tieneste staaende Adelsmænd kunne blive i sam. me saa længe de ville, og deres Omstændigheder tillade dem det. Dog skulle ingen Krigsbetientere, hverken saa længe Feldt, tog varer eller seenere end 3 Maaneder for samme Aabning understaae sig til at anholde om deres Afskeed. Men efter endt Campagne kunne samme saa vel i som uden for Riget gjøre Ansøgning derom hos deres Commandeurer, og saa vente Resolution. Alle i vor Tieneste staaende Personer af de første 8 Classer erholde dem under Vor egenhændige Confirmation; men de øvrige af de Departements, under hvilke de staae, 2) Alle Adelsmænd, som tiene Os troe og redelig, skulle ved deres Afskeed blive en Rang mere ophøyet, naar de have staaet i deres forrige Caracter længere end et Aar. Dette forstaaer om dem, som søge om deres Afskeed fra al Tieneste. Andre, som gaae over fra Krigs til Civil=Tieneste, skulle ved deres Oversættelse, naar derved findes en Vacance, ligeledes blive belønnet efter Fortieneste, men de maa ikke have staaet kortere Tid end 3 Aar i den forrige Militair=Charge. 3) Naar nogen i nogen Tid har haft sin Afskeed, eller og har gaaet fra Krigs i Civil eller anden Tieneste, og vil paa nye antage Krigs=Tieneste, saa skal saadan een, om han befindes dygtig dertil, blive antaget i samme Rang, som han staaer i alene med hans Civil=Titels Forandring imod Militair=Nan net. Men i Henseende til Anciennitæten bliver han den und ste under alle de, som have hafteens Rang med ham paa den Tid han fik sin Afskeed af Krigs=Tienesteen. Skulle imidlertid alle disse have allerede qvanceret videre, saa kan hans Anciennitæt blive regnet fra den Dag af, som han er bleven engageret paa. Dette forordne Vi af den Grund, paa det at de i Tienesten virkelig staaende maa have et Fortrin og Fordeel for dem, som ikke tiene. Med de, som blive afskedigede af Civil=Tieneste, men der efter ville træde i Civil= eller anden, men ikke Krigs Tieneste, og ere dygtige til saadan Tieneste, skal det i Følge denne Artikel forholdes paa samme " Maade, deres Titels Forandring undtagen.