Aarhuus Stifts-Tidende, 1816-02-16
af de efter Placaten af 3die Aug. 1813 til Rigsbankpenge Sølv-Værdie reducerede Kapitels-Taxter for Aarhuus Stift for de 10 Aars Afgrøde fra 1806. til 1815 ine : Byg Havre. Afgrøde. pr. Td. pr. Td. . pr. Td. Rbd. m. s. Rbd. m. s. Rbd.m. s. Summa - 17715. 64 141 11 2 126 15 14 1/2 Middelpr. for 1 Td. i S. V. 7 14113 1/ 4 . 11 3/ 2 4 2 1/2 Paa Søndag prædiker i Domkirken til Høimesse Hr. Pastor Aspach; Til Aftens Hr. Litter, Jac. Bek. Fruekirke til Høimesse Hr. Studsgaard; Til Aftensang Hr. Jahnsen, i Hospitalskirken Hr. Jahnsen, (Jndsendt). Dialog mellem Lila og Til 1s. Lila. Du blev længe borte dennegang min Ven Jeg var næsten bleven vred paa Dig derfor, men nu, da Du er der igjen - Vær velkommen til 1818 inel: Byg Havre. Afgrøde. pr. Td. pr. Td. . pr. Td. m. m. s. Rbd. - . m. s.m. 1777 s. 63411 2 1261 1/2 Middelpr. for 1 Td. i S. V. 7 14113 1/ 4 . 11 3/ 2 4 2 1/2 - : Dirker til S. C. H. Pastor Aspach; Til Aftens Hr. Litter, Jac. Bek. Fruetirke til Høimesse Hr. Studsgaard; Til Aftensang Hr. Jahnsen, i Hospitalskirken Hr. Jahnsen, Hil mig. - . . a. o. s. - korte Laan, i Nan Jeg var næsten bleven vred paa Dig derfor, men . . . . Nr. Hals.m. Jeg har idag noget kosteligt at vise Dig! - To Naa da, min Pige, hvad er det 2 - L. (tager noget ud af en Skuffe) Ol ve! Ol ve! Er det ba ikke ogsaa ret fatalt! Jeg havde glædet mig saa meget til at vise Dig det, og see, nu er Galdæblet visnet, Blodet styrknet og alt Vandet uddunstet. - T. Galdæblet visnet, Blødet styrknet! Vandet uddunstet, Hvorledes skal jeg forstaae det. - L. O! min Ven! jeg er utrøstelig. Seer Du J Betragtning af det ny Skudaar, Du nok kjender. - T. Skud aarl Hahahaha, Fortræffeligt, Du mener, det har skudt sig ind, som en Snyltegjest, imellem de andre. Habahaha. - Nu da, i Betragtning af det ny Skudaar. - L. Havde jeg indrettet et Termometer af egen Jnvention, hvorpaa Du og jeg kunde see dets Temperatur. - Du seer her ved Foden, istedetfor en Kugle med Spiritus i, et lille Galdæble, der stod i Forbindelse med Glas Røret - J Røret havde jeg kommet Oxeblod og Vand og inddeelt der i 3 Grader: Jispunkter, Tempereret og Feberhede. - T. Hvorfor kom Du ikke Spiritus deri. – L. Jeg prøvede det ogsaa først, men der maa ikke have været noget Forvantskab - Hvorledes det nu kunde være - T. Seer Dul Vedkommende har vel manglet den Spiritus, uden hvilken Forstanden bliver vandig, Ja saa, Derfor var det da, at Vandet sympathiserede. - T. Rigtig, Og Oxebloddet. Nu fatter jeg Ideen. - L. Nok, mit Termometer viser syperbt; men temperert kunde jeg ligesaaget reent have udeladt; thi det sank de og steg immer ligefra Feberhede til Iiskulde, fra Iiskulde til Feberhede, og var aldrig tempereret - Og dette gode Termometer er nu fordærvet! O! Jammer, Mit Termometer fordærvet, netop som jeg med Triumf vilde vise Dig det T. Ja, det er forrigtig nok sørgeligt, men veed Du hvoraf det kommer: – L. Nei. - T. Har Du da intet hørt til Din Vens videre Kamp med Skud aaret: L. Ney, Du har nok sagt mig, at Ommeldte var Din Fjende; men jeg længes efter at høre, hvorledes Kampen er løbet af: - T. Saa hør da: Jeg skrev, som Du veed, min Prolog til Dig, og drømte: mindst om, at der var nogen Ugle i Mosen: Det var vel Minervas Uglebillede som var i Parnassets Mose. - T. Da med eet en Person kalder hele Publikum frem til Vidne i en Kamp, der skulde begynde: Jndhyllet i en lang Vinterkappe, hvorpaa der med store Bogstaver paa Bræmmen var udstafferet Aaret" staaer han det i Kredsen, gjør adskillige conoulsiviske Bevægelser, og begynder saalunde: "Jeg maa med Harme erfare, at De i mit Navn &c., mit Navn er taget forfængeligt min Ære er krænket!" og saaledes kalder han mig frem til Kamp paa Liv og Død. - L. Gud bevare es! - T Enhver, der er tilstæde, drager sig forsigtig tilbage, da Enhver nok seer, at han ingen Mundkurv har paa; Jeg derimod, som nok seet Manden er i Lidenskab, gaaer ganske anbefangen hen imod ham, uden Vaaben, tager saa et lille Stykke Papiir frem, skriver derpaa med Blyant de 3 Bogstaver, for, og pludselig, som var han elettriseret, forlader han sin drabelige Gladiatorstilling, lader Armene synke, hænger med Hovedet; men forestil Dig Mængdens Fnissen og Skoggerlatter, da jeg ganske rolig tager den laante Kappe af ham, visker ham dygtig med den om Ørerne - ta der ham saa i Skjægget. - L. Havde han da saa langt Skjæg: - T. Ja, derpaa grundede han sin Ret, at være Philosophus og Criticus, – L. Men saa har jo Gedebukken samme Ret. - T. Tager ham saa i Skjægget, og høyer Nakken bag over, som naar de Gamle offrede Guderne en Buk, en Oxe, eller et andet Offerdyr. Som saadan betragtede jeg ham ogsaa fra det Øieblik, Jeg saae ham stivt i Panden, hvorpaa jeg blev vaer den Jndskrivt, Theophrastus, Bombastus Paracelsus - Dette var nok til at undersøge Jndvoldene; nu gav jeg ham med hans i eget Sværd tordygtige Hug. - L. Hvorfor ikke flere T. Han havde faaet sit Behov; thi det ene gjaldt Brystet, det andet Panden! Derpaa strøede jeg noget Salt paa ham - og der laae han da - L. Nu var da den hellige Grav vel forvart. - T. Javist var den det, og saaledes kan Du vel begribe, hvorledes, i Dit sympathiserende Termometer, Gald æbler maatte visne, Blodet styrknes, og Vandet ud dunste. Din Bekymring er altsaa hævet; men jeg har en ganske anden L. Hvilken, min Ven? – T. Stig mig alvorligt, uden Spøg: troer Du paa Spøgelser, – L. Hvor i falder Du nu paa det Spørgsmaal: - T. Han gaaer igien. - L. Hvem. - T. Han - L. For Guds Skyld, Hvem - T. Han - Skudaaret, - Theophrastus Bombastus Paracelsus -Offerdyret - hvad veed jeg hvo han er, Nok 2 den samme Person jeg dræbte, gaaer igjen - i Natten, indhyllet skummel i en sort Toga, med Vinger paa. - L. J en sort Toga, med Vinger paa. - Du skal see det er en Præst: Er Du da ikke bange for ham. - T. Ney, min Pige, Sæt endog det var en ond Aand; saa vilde han dog ingen Jndflydelse kunne have paa mig; men jeg troer, ikke saameget, at han er ond, som snarere, at han es ulykkelig med sig selv. - L. Men Gud, hvorledes talte han da til Dig? – T. Heel underligt. Danske skulde det være - men der forekom et græsk eller latinsk Ord i hverandet Aandebræt. - L. Han vil vise. at han har været bag Styk i Selskab med græske og romerske Aander. Men hvad sagde han - T. Skjult, i sin sorte Toga, bleg, med klapprende Tænder gik han hen i den sorte Vinternat, som ikke een Stierne oplyste. - L. H. - T. Saa kom han til mig, og sagde i en Tone, som naar Vinden suker hen over Borgens Ruiner: "Kander være roligt, stille og tyst, der hvor Stormene tude?" L. Den arme Mand, han har troet, fordi Livets muntre Tummel var borte fra Graven, at den derfor skulde være ganske rolig, og seer sig nu skuffet. - T. Kan Solen være mørk og lys paa eengang. - L. Den usæl Mand, han maae kun gaae om Natten - og husker nu ikke meere at Solen om Dagen snart skiuler sig mørk bag Skyer, snart træder lys og skinnende frem T. "Hvad er Laurens Hauge. – L. Den arme Mand, Hvor han nu er, voxer ingen Laure med sine Grenes skiønne Hang. - T. Hvad er en Læbes Lyden, Hvad er det for en Mund Chariterne anspille - L. Den usæle Mand, J Plutos Rige lyder ingen Læbe - han har nu glemt Læbens Lyder - Om Proserpinas og Furiernes Munde spille ingen Chariter, T. Min Lila, Dit eiegode Hiertt ynker ham, Ja det er tungt, at Lidenskaberne blive ved at følge med endog paa hiin Side. L. Men skylder Du ham ikke, min Ven, for hans Roligheds Skyld at besvare ham hans Spørgsmaal. - T. Ney, Jeg frygter, mit Svatvilde endnu mere forbittre ham. Han har drukket urigtig af Lethe. Glemt hvad han skulde husket, og husket hvad han burde glemt. - L. O! dersom Du med et Ors kunde berolige ham, Det maa dog være gyseligt saaledes at være fordømt til at gaae i Natten. Kunde Du ikke til Exempel forandre Lyden til Lyd, og omvendt "Hang til Hængen. - T. Det er ham selv, der har fordømt sig. Hans egen indvortes Uro er det, der driver ham. Kommer han til Erkiendelse, da faaer han nok No. - Dette er min faste Overbeviisning. - L. Vil Du da aldrig svare ham; - T. Nei min Lilal Hans egen bedre Deel maa kunne svare ham. - L. Aldrig? Hvad han end siger, T. Aldrig, Nu kommer Natten, vi maae skilles kiere Lila, God Nat. L. God Nat. T. (vil gaae.) - L. (kalder) Apropos. Det vil jo sige: Vi ønske hinanden at Natten maa blive god, T. Du lille Spottefugl! Jal God Nat(gaaer).(To Kiøbenhavnske Poster mangler,