Aalborg Stiftstidende, 1844-07-15
Naar vi fra dette sørgelige Blad i Danmarks Nutids Historie vende Blikket til de meer indre Anliggender, da er Stemningen ogsaa nedslaaende. Jeg skal ikke vidtløftigt udtale mig i denne Henseende, men kun gjentage, at det er beklageligt, at Hs. Majestæt ei fortiden har fundet sig foranlediget til videre at udvikle Stænderinstitutionen. Ligeledes maa jeg gjentage de Anker, som idag ere førte med Hensyn til Finantsvæsenet; Stændernes Petitioner i denne Retning ere affattede med en saadan Grundighed, en saadan gjennemtrængende og overbevisende Kraft, at man havde haabet at de vilde være blevne opfyldte, vi takke Hs. Majestæt for Offentligheden i Finantsforvattningen, men Besparelser har han ikke kunnet sætte igjennem. Den vaklende Ole Kirk vidste ikke, om han skulde stemme frem eller tilbage, men syntes dog at udtale den Mening, at Adresse burde indgives. Gaardeler Black: "Jeg har forrige Gang stemt imod Jndgivelsen af Adresser, hvilke jeg maatte ansee som et Slags Galanterivarer; men med Hensyn til, at kun saa saa af de private Forslag bleve endelig afgjorte, og det Samme kan befrygtes at ville skee denne Gang, har jeg nu skiftet Anskuelse, idet jeg mener, at saalænge de private Petitioner ei kunde komme med under Behandling, vil det være aldeles nødvendigt, at, Forsamlingen igjemmen Adresser udtaler sig om de Gjenstande, som ligger den paa Hjertet. Justitsraad With: "Ogsaa jeg mener, at Forsamlingen, nu som bestandig hidtil, bør indgive en Adresse, og at denne bør være Svar paa den kongelige Bekjendtgjørelse, saaledes som vi altid for have taget Sagen. Ved nærværende Leilighed maa naturligviis ogsaa indflyde Yttringer med Hensyn til Slesvig, vel staaer der i Bekjendtgjørelsen: "at det ikke er indbefattet under den en Provindsialstænder forsamling anviste Virkekreds at indgive Andragender, angaaende indre Foranstaltninger i en anden Statsdeel end den, hvorfor den er indrettet; men jeg maa gjøre opmærksom paa, at her finder det særdeles Tilfælde Sted, at den Deel af det slesvigske Folk, som nu lider af Tryk, og har grundet Aarsag til Klage, ei kan stole paa at faae tolket sine Følelser igjennem sit naturlige Organ, den slesvigske Stænderforsamling, da denne alene er sammensat af dens Antagonister, og den jydske Forsamling har derfor heri en særdeles Opfordring til at tage sig af denne Sag. Jeg kan desuden ikke ansee Sagen som os vedkommen. Jeg var med ved Festen paa Skamlingsbanken, og hver den, som var der, som saae den Stemning, der herskede i den der forsamlede Kreds af over 10,000 Mennesker, hver den, der hørte de Taler, der bleve holdte og igjennem hvilke altid gik een og samme Grundtone, dybtfølt Harme, hver den, der gik om iblandt Folkemassen og hørte deres Raisonnements og saae endog graahærdede Mænd fælde Taarer, over Sprogpatentet, han kan ikke tvivle paa, at Sagen ikke blot er Slesvigs, men hele Danmark. Det var end- og muligt, at der ved en eller anden Embedsmands Uforsigtighed, saaledes som Stemningen nu er, kunde fremkaldes et Oprør, men det kunde dog umuligt siges at være os vedkommende, at der herskede en Borgerkrig i Landet. Stemningen i Nordslesvig er yderst slet, og dette er foranlediget ved det ulyksalige Sprogpatent. Nordslesvigerne skamme sig ikke ved, at de kunne tale Tydsk, men derover, at der er givet Modersmaalet mindre Rettigheder end det tydske Sprog; dette er deres Anskuelse af Sagen, og jeg nægter ikke, at den er ganske den samme, som min. J Bekjentgjørelsen er ogsaa yttret, at der ei behøves nogen Mellemkomst, for at være forsikkret om, at der fra Kongens Side vil blive lagttaget Alt, hvad der findes fornødent og tjenligt til at hævde Statens Eenhed og Undersaatternes Ret. Sandelig, jeg tvivler ikke paa, at Kongen besidder Villie hertil, men ikke destomindre udkom Sprogpatentet neppe 2 Aar efter Rescriptet af 1842, og jeg troer, at Forsamlingen ikke viser nogen Mistillid til Kongen ved her at gribe ind og tolke Folkets Stemning, saaledes som Alle kjende den, og vidne for ham om, at den samme Folelse, som hersker i Slesvig, ogsaa hersker i Jylland. Jeg kan ikke indsee, at der skulde være nogen Grund til at tilbageholde vore Yttringer, fordi Kongen har den bedste Villie, thi alene formaaer den Enkelte Jntet at udrette i Farens Stund, men det er nødvendigt, at Alle tage Haand med, og i dette Tilfælde saameget mere som Folkets naturlige Organ, som bemærket, ikke kan antages at ville opfylde sin Pligt. Skulde det være ufornødent at tage Deel i Slukningsarbeidet, naar en Fjerdedeel af Byen, staaer i lys Lue, om man end havde nok saa stor Tillid til Brandmajoren og hans Corps Sognefoged Jacobsen: "Jeg maa i det Væsentligste slutte mig til det af Hr. Oliemøller Schytte, Procurator Jespersen og Godseier Nyholm Yttrede. Om og hvorvidt Forsamlingen ifølge Lovgivningen er competent til at yttre sig om den saameget omhandlede vigtige Sprogsag i det Slesvigske, derom formaaer jeg som Lægmand naturligviis ikke at danne mig nogen paalidelig Mening, men maa i den Henseende støtte mig til de herværende lovkyndige Deputeredes, og derhos bemærke, at jeg ikke alene finder mig beføiet, men endog efter min fuldeste Overbeviisning forpligtet til at yde det danske Sprog paa lovlig Maade i enhver Henseende al den Understøttelse, mine Evner og Kræfter formaae, og hvis jeg svigter denne Pligt, føler jeg, at jeg derved tillige svigter min Pligt imod Konge- og Fædreland, at jeg gjør mig uværdig til at beklæde den Plads her i Salen, hvorpaa min vælgeres Tillid fatte mig, samt, at jeg som Følge af denne Pligts Forsømmelse vilde komme til at vandre til min Grav med et ulægeligt Samvittighedssaar. Proprietair Jensen stemte for Adressen. Overkrigscommissair Holst. Ogsaa jeg stemmer for en Adresse. Den jydske Forsamling har stedse hidtil saaledes aabnet sine Forhandlinger, og der er denne Gang en særdeles Opfordring til ikke heri at afvige Jeg skal ikke gaae ind paa de Enkeltheder, der ere udhævede og discuterede, men kun udtale det som min faste Overbeviisning, at der hersker en saa bevæget Stemning her i Provindsen, at jeg maatte ansee det som en Tilsidesættelse af min Pligt som Undersaat, naar jeg ikke stemte for, at Hs. Majestæt i en Adresse blev underrettet derom. Vi sidde her i Sandhedens Tjeneste, og hvad der i denne Retning kan være Forsamlingen magtpaaliggende at yttre, maa være Kongen endnu vigtigere at erfare. Kongen elsker jo Sandhed, og den Regent, der gjør det, han vil høre sit Folks Bekymringer, dets Anskuelser, dets Forhaabningen Proprietair Boserup stemte for en Adresse og udtalte Vestjydens Utilfredshed over kun at see Stænderskat i sin Skattebog uden at have seet forønsket Fremgang af Petitio nerne. Biskop Tage Müller: "Jeg har kun faa Ord at sige, og bør saameget mindre opholde Forsamlingen længe, som det egentlig kun er en Erklæring for min egen Person, jeg agter at afgive. Ved sidste Sessions Begyndelse udtalte jeg mig imod en Adresse, fordi jeg ansaae Affattelsen af en saadan for særdeles vanskelig, naar den skulde have den ægte Betydning, og ei slaae ind paa Petitionernes Vei. som jeg mener at den ikke bør betræde. I Almindelighed taget har jeg endnu ikke forandret denne min Anskuelse; men hvad man anseer for rigtigt ialmindelighed, maa ofte vige for Omstændighedernes Magt, og saaledes et det da ogsaa min Overbeviisning, at en Adresse nu bør indgives. At Forsamlingen ogsaa i denne Adresse kan og bør udtale, hvad der især ligger den, som Provindsens Repræsentant, paa Hjerte, er min fulde Mening; kun vil jeg inderlig ønske, at det maa skee uden Bitterhed, som jeg befrygter snarere vil skade, end gavne den gode Sag. J den Egn, hvor jeg har mit Opholdsted, har jeg havt megen Leilighed til at erfare, at en uhyggelig Stemning har gjort sig gjældende, og jeg har ikke truffet Nogen, som jo med Smerte har omtalt Sprogpatentet, idet man antager - og jeg kan ikke nægte, at jeg deler denne Anskuelse – at, hvis det var blevet tilladt Enhver, som vilde benytte det danske Sprog, at gjøre det, vilde saagodt som Alle have havt saa meget Erkjendelse af det Mislige i at bruge 2 Sprog i een Stænderforsamling, at de af sig selv og af god Villie vilde have benyttet det tydske, naar de der tiltroede sig den behørige Færdighed. J det jeg altsaa denne Gang stemmer for en Adresse, er det mit hjerteligste Ønske og min Bøn, at Gud vil give Forsamlingen Kraft og Naade til at være Sandheden tro i Kjærlighed, et apostolisk Ord, som vel tør lade sig høre ved denne Leilighed her i Forsamlingen." Legationssecretair Hvass fortalte Forsamlingen, at han 3 Dage efter Thronskiftet havde staaet i Spidsen for en Petition, men da denne ikke fandt gunstig Modtagelse, ikke siden har villet henkaste sit Navn til Petitioner, hvoraf ingen Fremgang kunde ventes. Jkkedestomindre maatte han ivrigen slutte sig til de øvrige Talere for en Adresse idet han tillige deelte Anskuelserne om den tilstedeværende daarlige Stemning. Godseier Winkel: "Ogsaa jeg stemmer for en Adresse, indeholdende en frimodig Udtalelse af Forsamlingens Stemning, af den Bedrøvelse, der hersker trindtom i Landet, ei blot hos Frihedens Venner, hos de Frisindede, men ogsaa hos Thronens hidtilværende varmeste og ivrigste Forsvarere, i Anledning af Sprogpatentet. Men ikke alene i denne Henseende er der Aarsag til megen Bekymring; ogsaa naar der sees tilbage til de Forhaabninger, man ved vor nuværende Konges Thronbestigelse nærede, paa Grund af de mange Løfter, som dengang med Jubel modtoges af Folket, men som saa lidet ere blevne opfyldte. Navnlig har Kongen gjentagende Gange lovet at indføre Besparelser; men han har hidtil ikke seet sig istand til at gjøre dem saa gjennemgribende, som Stændebne gjentagende have anholdt om. Derfor stemmer jeg for en Adresse af det antydede Jndhold. Gaardeier Lydersen stemte ogsaa for en Adresse, hvorimod Kammerherrerne Bentzon og Lüttichau vare de eneste Talere mod en Adresse i den Retning som Forsamlingen havde udtalt (Kammerherre Rosenørn var endnu ei arriveret til Viborg). Bentzon sagde omtrent det Sammesom den kongelige Commissarius og meente, at man meget godt kunde være tilfreds med den Anvendelse af Dansk i den slesvigske Stænderforsamling, som det af andre Talere, betegnede ulykkelige Sprogpatent anviste, ligesom han meente, at det danske Sprog ogsaa kunde misbruges i den slesvigske Stændersal til "at drille" og vække Misnøie. Han meente derfor, at en Adresse burde udtale sig i anden Aand. Justitsraad With ansaae den Bentzonske Beskyldning af "at tale Dansk for at drille" for ufortjent og fandt det sørgeligt, at der allerede i Brugen af Dansk skulle ligge noget Dvillende. Endvidere yttrede Apotheker Dahlerup. "Naar Kammerherre Benzon har sagt, at han ikke stemmer for en Adresse i den foreslaaede Retning, kan jeg ikke forestille mig andet, end at det da er hans Mening, at Adressen kun skulde indeholde Complimenteringer. Men fagre Ord faaer Hs. Majestæt udentvivl nok af ved sit Hof, og vi behøve neppe ogsaa at sende ham saadanne. Da der er klaget over, at der ei er taget tilbørligt Hensyn til de private Petitioner, vilde en Adresse, som den foreslaaede, tillige være et mægtigt Middel til dog at faae Svar paa nogle af dem." Kjøbmand Müller: "Jeg stemmer for en Adresse, som bør indeholde en Skildring af den sørgelige Stemning, som hersker overalt i Landet, og navnlig bør udtale det Beklagelige i, at der ikke er taget mindste Hensyn til mange Petitioner, til dem om en friere Udvikling af Samfundsforholdene: ogsaa bør den udtale det Beklagelsesværdige i, at der i financiel Henseende ikke er skeet noget af Betydenhed, og at Sprogpatentet er emaneret, hvorved den danske Nationalitet maa føle sig dybt krænket. Den kgl. Commissarius søgte paany at bortdemonstrere de gjorte Beskyldninger og yttrede blandt Andet, at Oberst Brock neppe kunde ønske, at der skulde indgaaes med et Andragende om den slesvigske Statholders Entledigelse, ligesom Statholderen heller ikke var den nærmest Succederende. Oberst Brock: "I Anledning af den kgl. Commissarii Yttringer maa jeg bemærke, at jeg vel veed, at Prindsen af Augustenburg, selv efter det tydsksindede Parties fanatiske Anskuelser, ikke er den nærmest Arveberettigede, men jeg har kun villet gjøre opmærksom paa, og ved et Exempel søgt at oplyse, hvor fristende det kan være for en saadan Mand at besidde den høieste civile og militaire Magt, og jeg har altid hørt, at sand Statsklogskab fordrer, at man itide fjerner Fristelsen; det havde derfor været ønskeligt, at Kongens Raad havde gjort opmærksom paa den Fare, deraf kunde opstaae. Jøvrigt taler jeg langtfra af personlig Uvillie mod Manden, som jeg tvertimod høit agter, men kun af Hensyn til Statens Vel. Jeg skulde Jntet have mod, at han ansattes i den høieste militaire Post her i Kongeriget, men at han er ansat der, hvor han er omgiven af det Parti, som har erklæret Huset Augustenborg for arveberettiget, maa jeg mildelst talt kalde upolitisk og farligt, navnlig naar hensees til det lignende Tilfælde, som fandt Sted for ca. 35 Aar siden." Efter adskillige, som det synes temmelig overflødige, Smaadebatteringer om Maaden, hvorpaa Afstemning skulde finde Sted, blev eenstemmig med 49 Stemmer besluttet at indgive en Adresse og til Committee herfor valgt: Jespersen, Nyholm, With.