Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-05-20
J to fulde Aar har man underhandlet og ikke handlet; og neppe begynder man at handle, førend man strax derpaa atter be ynder at underhandle. En berømt Forfatter har nyelig sagt: at der mangle i vore Dage to Elementer til Krigen nemlig Napoleons herske Aand og Englands Skatte; denne Betragtning er udentvivl grundet; det var forrestenet Held for Tidsalderen om Krigens Giftplante havde i vore Dage ondt for at tri des. Men paa den anden Side maae man ogsaa tilstaae, at Underhandlingerne maaskee netop af den Aarsag ere saa langvarige og saa hemmelighedsfulde, fordi den alvorligste og meest vedholdende Krigslue tilberedes i deres Skjød; det er en langsom Pusten til Jlden, som naar den engang først blusser op, vil saameget stærkere bryde frem fra alle Kanter. Maaskee det ikke heller er saaledes og at det er kun en vildfarende Beskuelse; men saameget er dog vist, at Anledningerne til en almindelig strig paa Jorden ere endnu ikke hævede. – J Petersborg vil man vide, at det Persiske Hof har forkastet alle de af det Tyrkiske Divan gjorte Fredsforslag. – Tyrkiet ruster man sig stærkere end nogensinde tilforn, og Porten vedbliver desuagtet at staae i en rolig Stilling, uden at foretage sig noget til den Græske Revolutions Undertrykkelse, i hvormeget end denne griber og sig; ligesom den frygtede for et endnu større Onde. Lord Strangford underhandler i Constantinopel, og ingen veed i hvilken Aand; Jnteressen for det Græske Folk er bleven opvakt i England, nogle meene, at Lord Strangford søger at bevirke en Udsoning imellem Porten og Grækerne, som siges ikke at ville giøre Fred førend der bliver tilstaaet dem en fuldkommen Uafhængighed; andre meene, at Ambassadeuren holder Porten i en vis Spænding for at give Grækerne Tid til at organisere sig. J en saadan Spændings Tilstand, befinder denne Magt sig øiensynligen; men den Fod hvorpaa Underhandlingerne staae imellem Rusland og Porten er en ligesaa stor Hemmelighed endnu, som den har været det i heele to Aar. – J Petersborg tales om Armeens Reduction; men Hr. Canning har nyelig svaret paa Hr. Broughams Spørgsmaal i Underhuuset: om det er fandt, at en stor Russisk Armee er trukket sammen ved Veichselen, at det er vist, at der staaer en Russisk Krigsmagt der; men at han dog ikke kunde sige om den er stor, derimod kunde han ikke bestemt sige, om de Østerrigske Tropper, som have forladt Neapel ere aldeeles trukne ud af det Mailandske, eller endnu staae der. Er det østlige Europa og vestlige Asien endnu en complet politisk Hemmelighed for os, saa er det vestlige Europa ikke meere forstaaeligt. Vi have hørt lange Taler og læst en stor Nække af Statspapiirer. om Statsforhandlingerne, og efterat have hørt og læst alt dette, forekommer det os dog bestandigt, som om ikke alt, eller som at ikke engang Hovedfagen er bleven os sagt; men at der stikker noget dybere, og noget hem nelighedsfuldt under alt dette. Det vi vide, er at Krigen imellem Frankerige og Spanien er begyndt, at det Engelske Ministerium har gjort sig al muelig Umage for at forhindre dens Udbrud, at det vedbliver ikke at giøre sig mindre Umage for at standse den, og at den fuldfører sin Mægling snart i en venskabelig og snart i en truende Tone; i en saadan venskabelig Tone talte nyelig Hr. Canning i Parlementet, da han udlod sig med den største Agtelse om den Franske Udenlandske Minister Hr. v. Chateaubriand; og i en saadan truende Tone taler det nyeste Nummer af Bladet Sundet supponerede Organ for Bekiendtgiørelsen af Hr. Cannings Meening, da det hedder deri, Tiden vil ogsaa skaffe Spanien Hielp udenfra, naar Hielpen udenfra bliver nødvendig for dets Vel. Vi kunne give den bestemte forsikkring, at en forlænget Kamp vil nøde England til at opgive sin neutrale Stil ling, og at England har besluttet sig til, at lægge sig derimellom med Mat, for at forhindre at Frankerige ikke for en lang Tid skal beholde en Deel af Spanien militairisk besat. Det bliver hver Dag mere indlysende, at ikke blot England; men at heele Europa er i høi Grad interresseret ved, at det Experiment maae slaae feil, som den Franske Ærgierrighed nu foretager med Halvøen. Alle Partier kunne holde sig forsikkrede om, at det Engelske Kabinet er høist aarvaagent over sine Pligters Opfyldelse, at det er paa sin Post og at det ikke vil forsømme at tage saadanne Forholdsregler, som maatte holdes fornødne for at vedligeholde det politiske System i Europa siden denne Udeladelse, og siden Opposition en saavelsom Ministerial Parthiet trængte sig frem i det sidste store Møde i Underhuuset for at forsikkre Kongen, at Huuset vilde i fornødent Tilfælde understøtte ham med al Magt, saa begynde Statspapiirerne atter at hænge med Næsen. Det er sandt, Krigen i Spanien er begyndt; men Maaden hvorpaa den bliver ført og de sande Omstændigheder ved den ere ikke mindre en Hemmelighed, end den foregaaende og den nærværende Politik. Den Franske Armee er trænge frem paa en meget bred Basis for at sikkre sine Operationer; men hidindtil ikke endnu i nogen stor Længde; endnu har dens Fremmarsch ikke i det Hele udgiør i Længden en Miil daglig. Den rykker imidlertid bestandig frem; og den taler bestandig om at den bliver modtaget med aabne Arme; men hvad der skal giøre den Modstand, nemlig alle Fæstningerne, vedblive at giøre det med Standhaftighed; den kan ikke berette, at en eneste constitutionet Soldat er gaaet over til den. Commandanten i Fortet Jaca gjorde det vel, men hans Soldater ere deserterede fra ham.