Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-01-25
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 21de Januar. Proceduren i den Lehmannske Sag blev fortsat i Tirsdags, og det for et endnu talrigere Publicum end den foregaaende Dag. Lehmann begyndte sin Defension Kl. 9, og talte derefter uafbrudt indtil Kl. 13, med et Liv og Foredrag, som absolut maatte gribe Tilhørerne, der ogsaa, saavidt det lod sig gjøre for Trængsel, fulgte Forsvarets Gang med kjendelig Jnteresse og dyb Opmærksomhed. J Forsvaret fulgte han ganske Gangen i det i Falsters Avis indførte Jnserat, hvortil han knyttede de til hver Sætning svarende mundtlige Yttringer som var oplyst at han havde brugt, og paaviste, hvorledes de deri forekommende Yttringer kun vare populaire Udtryk af Sætninger, der deels ere historiske og udtalte langt stærkere for af Andre i deres Skrifter, deels almindelige, i den senere Tid tildeels i Stænderforsamlingerne erkjendte som sande og gyldige. Replik og Duplik varede tilsammen omtrent 1/2 Time, hvorefter Sagen blev indladt, idet Generalfiskalen nedlagde Paastand om corporlig Straf. Da Lehmann derefter igjennem den utallige Skare af Mennesker havde begivet sig til sin Vogn, blev han af Mængden hilset med Hurraraab, og fulgt bagefter indtil lille Kjøbmagergade, hvor Lehmann boer. Boteringen i Høiesteret begyndte igaar Formiddags Kl. 9. og endtes først Kl. 1 3/4. Dommen lød paa tre Maaneders Fængsel og Actionsomkostningerne. Den umaadelige Masse af Mennesker, der opfyldte ikke alene Høiesterets Locale og Forsalen, men endog Gaarden modtog med største Rolighed Efterretningen herom, som blev fra Vinduerne raabt ned til dem, som stod i Gaarden. Men derefter begav en stor Deel sig ned paa Kjøbmagergade, hvor de udbragte et skingrende Hurra for Lehmann. – Den sidstnævnte Begivenhed havde imidlertid nogle høist ubehagelige Følger. Som altid, naar Massen er kommen i Nøre, varer det nogen Tid inden den igjen kan komme til No. En blandet Sværm drog ikke alene strax om Middagen ud paa Amalienborg, hvor der igjen raabtes Hurra, men om Aftenen samledes atter en uoverskuelig Mængde Mennesker paa lille Kjøbmagergade, og da de ikke, paa Politiets Opfordring, skildtes ad, bleve de med Magt drevne ud af Gaden. De trak nu atter i sluttede Geledder til Amalienborg, under det Paaskud, at ville tale med Kongen, men bleve allerede i Frederiksgaden adsplittede. Senere drog mindre Masser om i Byen, og foraarsagede Uordener paa flere Steder. Det hedder sig, at adskillige Personer ere blevne arresterede, og blandt dem Een af de meere dannede Klasser. Først henad Natten forsvandt Folk af Gaderne. - Jdag Middag har Lehmann, der, som bekjendt, er saa syg, efter et Fald, at han hver Dag, efterat være kommen fra Retten, maatte gaae tilsengs, selv fremstillet sig for Kongens Foged for at undergive sig den ham idømte Straf. Hans Arrest er af en ny og særegen Beskaffenhed, da det kun er Friheden, der berøves ham. Derimod kan han indrette sig i Arresten som han vil, og modtage Besøg indtil Kl. 10 om Aftenen. Hvorvidt denne Straf vil være ham til Hinder for at indtræde i Stænderforsamlingen, er et Spørgsmaal, som vist i sin Tid vil blive opkastet, men som af mange Jurister besvares benægtende. (Md.)- (Af et Brev) Noget Eminentere end Lehmanns Forsvar, har jeg aldrig mine Dage hørt. Det begyndte saaledes: "Fra min tidligste Alder har det været mit brændende Ønske, at fremtræde for disse Skranker. Nu staaer jeg her, men hvorledes, Anklaget, lovforfulgt, for Majestætsforbrydelse!" osv. Ogsaa Generalfiskalen talte overordentlig smukt og værdigt, naturligviis paa det nær, at hans Paastand gik ud paa corporlig Straf. Lehmann talte omtrent 4 Timer, snarere over end under. Trængselen var saa stor, at det var mig umuligt, at see paa Uhret. Lehmann sad for det meeste - han lider af et daarligt Knæ, der skal brændes i disse Dage. Da vi, efterat Proceduren var tilendebragt, kom ned, havde der i Gaarden og udenfor, forsamlet sig en stor Menneskemasse. Kl. var 2 da Lehmann kom udenfor. Han maatte støtte sig ved to Mænd (den Ene var Balthazar Christensen). Alle forholdt sig rolige indtil han var stegen ind i sin Vogn, men neppe havde han sat sig, for Luften gjenlød af Hurraraab. Mængden strømmede efter, da Vognen kjørte. Da den kom udfor Vandkunsten, var den saa tæt omsluttet af Mennesker, at Hestene ikke kunde flytte Foden. Udenfor Lehmanns Bopæl, paa lille Kjøbmagergade, bragtes ham nogle Vivat. Om Aftenen var en Deel Mennesker stimlet ud paa Amalienborg, men blev adspredt af Politiet. Jgaar var en uoverskuelig Menneskevrimmel forsamlet udenfor Prindsens Palais (hvor Høiesteret holdes) for at høre Dommen. Den lød paa 3 Maaneders Fængsel, Actionens Omkostninger, og 100 Rbd. til Generalfiskalen. Lehmann var hjemme. En ubeskrivelig Stemning bemægtigede sig hele den talrige Forsamling. Dog holdt Alle sig rolige, men Strømmen væltede sig atter ned mod lille Kjøbmagergade, hvor Luften igjen resonnerede af Vivats for Lehmann. Politiet maatte bruge al sin Magt for at adsplitte Mængden; det samme var ogsaa senere Tilfældet paa Amalienborg, hvor nogle Personer bleve arresterede. Der er paa alle Puncter taget de alvorligste Forholdsregler. J Dag Middags er Lehmann i al Stilhed, i sin Verts, Dr. Mackeprangs Vogn, kjørt til Arresten i Raad= og Domhuset. Det er en Trøst, at denne Arrest ikke er vanærende, og altsaa ikke hindrer ham fra, efter dens Ophør at tiltræde sine Functioner. (Md.)