Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1826-04-28
Bladet Times siger, at Hr. Stratford Canning skal være bleven bemyndiget til, at gjøre Porten saadanne eftertrykkelige Forestillinger som nok vil bevæge ham til idet mindste at indvilge Grækerne en Vaabenstilstand. Det første Dampskib, Entreprise, er, efter en Fart af 115 Dage, lykkelig ankommen til Calcutta den 6te eller 7de December. Redgerer (Jndien) den 7de Decbr. Skibet Helen, som forlod Rangoon den 23de Novbr., bringer Depescher fra Sir A. Campbell af 20de, som melde et mislykket Angreb af Avantgarden, bestaaende af fire Regimenter Madras Scapover under Brigadeer Macdougal af det madras- europæiske Regiment. Sir Archibald havde havt Aarsag til at formode, at der paa den foreskrevne Vei var omtrent 3000 Birmanner, som Brigaderen skulde adsprede; men efterat han var rykket omtrent 20 Mile frem imod Ava, viste der sig uventet en Forskandsning, som blev angreben, imidlertid bleve de Angribende i nogen Forvirring slagne tilbage, og 600 Ryttere huggede ind paa dem. Vore Tropper sluttede en Qvarre, saasnart det kunde lade sig gjøre, men havde allerede af Døde mistet den commanderende Brigadeer, en Lieutenant og 300 Scapoyer, og havde af Saarede 14 Officierer tilligemed mange Gemene, hvis Vaaben faldt i Fiendens Hænder. Saasnart Tropperne kom tilbage, til Sir Archibald, gjorde han sig marschfærdig med sin hele Magt, og man ventede et afgjørende Slag. Birmanerne vare posterede omkring Prome i alle Retninger, med stor Styrke, og aldeles uforsagte. De yttrede stor Foragt imod Seapoyerne. (Calcutta-Tidenden, John Bull, meddeler ovenstaaende omtrent paa samme Maade, dog taler den kuns om fire Batailloner istedet for Regimenter, og anslaaer Fiendens Antal til 15,000, de paa engelsk Side Dræbte til 4 Officierer og 51 Mand, de Saarede og Savnede til 10 Officierer og 160 Mand.) München, den 2den April. Den nylig afdøde Frants v. Spaun var en original Mand, hvis Liv fremviser mange afvexlende Scener. En Biograph, der kjender ham nøiere, vilde vist erhverve sig Fortjeneste ved at meddele hans Levnetsbeskrivelse. Efterat han igjennem flere Poster havde arbeidet sig iveiret til østerrigsk Regjeringsraad og Landfoged i Breigau, blev han 1788 udnævnt til Assessor i Kammerretten i Vetzlar og stod just i Begreb med at reise dertil, da man arresterede ham, formedelst et for Staten anseet farligt Skrivt. 10 hele Aar af hans bedste Mandoms-Alder tilbragte han i Fængsel. Hvor qvalfuld Opholdet der maatte være for en Mand, af saa virksom og levende Aand, kan man let tænke sig, Han, som Tænken og Skriven var en Fornødenhed, erholdt i Fængslets Eensomhed hverken Bøger eller Skrivetøi. Dog, Nøden stod som en Trøsterinde ved Siden. Han dannede sig i denne Eensomhed til en duelig Mathematiker og erhvervede sig en saadan Øvelse i Beregninger, at han selv som Olding kunde opløse de vanskeligste Opgaver i Hovedet. Her i Fængslet opfandt han ogsaa et Banketegnsprog, hvilket Stilheden der meget bidrog til. Spaun erholdt en Naboe i sit Fængsel, men med hvilken han, formedelst den tykke Muur, ikke mundtligen kunde underholde sig. Han kom derfor paa det Jndfald, at gjøre sig forstaaelig ved Banken paa Væggen. Efter flere Ugers Forløb kunde de to Fanger underholde sig med hinanden, uagtet Naboen ikke engang var en Tydsker, men Hr. M., siden fransk Statssecretair og Hertug af B., som før sat i Frihed end Spann, erindrede sig sin Ulykkestaldbroder og udvirkede ham en Pension, som han beholdt sin Livstid. Da denne Minister 10 Aar efter kom til München, vilde Spann aflægge ham et Besøg og bankede paa Døren efter gammel Stiil, raabte hiin: "Det er Spann eller Diævelen!" Spaun var i alle videnskabelige Fag, der havde Hensyn paa det daglige Liv, en Mand af omfattende og grundige Kundskaber, og nagtet han 3 Gange var forlovet, døde han dog ugivt i sit 73de Aar.