Viborger Samler, 1781-08-20
een. Mandagen den 20 August. (Slutning af Nr. 33). Jrengen. Men har Gud da ikke skabt Mennesket i hans billede?" Præsten. Jkke i den Meening, som den forrige Præst har lært Eder. Vel vare de i Henseende til Legemet strax fuldvoxne Mennesker, men i øvrigt øvrigt ikkun i Børnestand, ikkun Mennesker der skulde blive til. Har Gud da og skabt Synder i Mennesket? Dr. Nei, Pr. Hvor kommer da Synd fra Dr. Af Satans Forførelse, der fristede de forste Forældre til Synd. Pr. Hvoraf veedst du dette Dr. Af Mosts Fortælling. Pr. Børn, her maa J atter legge Mærke til, hvad jeg allerede forhen har lært Eder ved Skabelsens Historie. Den heele Fortælling er ligeledes et Stykke af en gammel poetisk Vise. De første Mennesker forsyndede sig, og bleve derved elendige. Netop dette, og intet meere, er Tildragelsen i denne Fortælling; og alt det øvrige er poetisk Jndklædning. Dr. Bevar os Gud, Men, kiere Herre, er da alt det, der fortælles i det tredie Kapitel af Skabelsens Bog, lutter poetisk Jndklædning og Opdigtelse? Pr. Nei, Men Dette er en virkelig Sandhed, at Gud havde lagt Forbud paa et Træe midt i Haven, paa hvilket Frugten var forgiftig, og Menneskene altsaa ved at spise deraf vilde paadraget sig Døden; og at de første Forældre, ikke destomindre spiste deraf, og derved styrtede baade dem selv og deres Efterkommere i Døden. Døden. Alt det øvrige er poetisk Jndklædning. Dr. Altsaa er det ikke sandt, at Slangen har talt med Eva, og forført hende, Pr. Ne! Dr. Jkke heller: at Eva og Adam have siden mærket, at de var nøgne, og at de have skiult dem under Træerne: Pr. Ne! Dr. Jkke heller: at Gud siden har holdt Dom over dem og over Slangen, Pr. Nei, Dr. Men, kiere Herre, Hvad skal jeg da svare, om nogen siger til mig: beviis mig, at alt, hvad der fortælles om Træet og om Spiisningen, er en Sandhed, men at derimod alt det øvrige er digtet? Pr. H. Det vil jeg sige dig en anden gang. I Dag ville vi gaae videre. (Den gode Hr. Pastor var her meget forlegen; thi da hans Lærremester havde i sit Skrift glemt dette Beviis og ladet alting beroe paa bare Magtsprog; saa var naturligviis intet andet for Præsten end at søge Udflugt.) Dr. Aa kiere Herre, bliv ikke vred, Var Frugten saa forgiftig, at den bragte Død; hvor kunde det da gaae til, at de første Forældre og deres Afkom før Syndfloden kunde dog leve saa mange hundrede Aar, Pr. Pr. Hør Dreng, veedst du ikke Ordsproget, at een Nar kan spørge om meere, end ti Kloge kunne svare paa. Læs Rom. 5, 12. Dr. Synden kom ind i Verden ved eet Menneske, og Døden ved den Synd; og Døden trængte sig ind til alle Mennesker, efterdi de syndede tilhobe. Pr. Leg nu Mærke til Her handler Paulus jo egentligen om Oprindelsen til det Onde: og dog taler han ikke et Ord hverken om en Frugt der blev spist, ei heller om en Slange der har talet. Dr. Taler han intet om en Frugt der blev spist, saa maa vel og den Fortælling ikkun være en poetisk Jndklædning, og forhen sagde de os jo, at det var en virkelig Sandhed. (Her kom Præsten en Hoste paa; og, da man, imedens man hoster, ikke vel kan høre saa var det naturligt, at Præsten ikke hørte Drengens Svar.) Dr. Aaa kiere Herre! Det falder mig ind, at Paulus har sagt et steds, at Slangen forførte Eva Kunde Paulus vel have sagt det, hvis det ikke var sandt? Pr. Paulus citerer ikkun Sproget, men forklarer det ikke. Dr. Herre! Dette forstaaer jeg ikke. Pr. En anden gang skal jeg forklare dig sligt. Leg du kun for nærværende Tid Mærke til denne Hoved Sand Sandhed. Det forstyrrede Legeme er Anledningen og Kilden til alle Synder, og Grunden til al sædelig Fordærvelse. Dr. Vil dette sige saameget? Menneske synde kun bareste, fordi de have et saa sygeligt og dødeligt Legeme, Var ikke dette, saa vare de lutter Helgene, Pr. Ganske rigtig! Dr. Deres Siæl er altsaa ikke ved Syndefaldet blevet tillige med fordervet? Pr. Nei, Dr. Men, hvor var det da mueligt, at de første Forældre kunde saa groveligen forsynde sig, siden de den gang ikke havde det elendige Legeme? Pr. . . . . Hoster, . . . Dr. Ja vilde det ikke være en Følge, at de Sygeligste og Elendigste maatte være de ugudeligste Kroppe, og de Sundeste derimod de Frommeste? Pr. . . . . Hoster. . . . . Dr. Aa kiere Herre, Hvad om de engang saa min stakkels Moder! Det er alt paa 6te Aar at hun ligger elendig af Gigt, og er ganske krum; og er dog saa gudsfrygtig. Hun beder med saadan Andagt, og giver os Børn saa hierterørende Formaninger, at og ikke kan bare mig for Taare. Derimod vorAulskarl Hans, han er saa frisk, ikke en Finger giør ham Veel og dog = = = = jeg tør ikke sige med re; han maatte maaskee i Dag være i Kirken. Altsaa var vel min stakkels Moder ret ugudelig, og Hans var vel gudfrygtig? Præ Præsten. Hør Dreng, jeg har alt engang sagt dig, at du ikke maa være saa næsviis; eller jeg vil lære dig at holde Mund. J Dag 8 Dage, mine Elskelige, ville vi med Guds Hielp gaae videre. NB. Hvad der er trykt med større Stiil, er Dr. Less's Lærre=Meening Ord til andet. Forskiæl i Stænderne.