Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-05-16
Det forekommer Jndsenderen, at de mange Godser i Landets forskjellige Egne, som nu ere Statskassens Siendomme, samt Hospitalers og andre offentlige Stiftelsers Fæstegods, særdeles egne sig til at forvandles til Selveiendom, og tilbydes Fæsterne for en passende Kjøbesum. At Statskassen og de offentlige Stiftelser, der nu kun i Almindelighed have en høist ubetydelig Jndtægt af dette Fæstegods, vilde vinde en meget betydelig Rente af de Kjøbesummer der ved Salg vilde indkomme, er hævet over al Tvivl, og at Fæsterne, der bleve Selveiere, saaledes fik friere Hænder over deres Gaarde og følgelig kunde foretage de Forandringer og Forbedringer de maatte finde stemmende med deres Jnteresse, ogsaa vilde vinde, er vel ligesaa utvivlsomt. Landeiendommes høie Priser, vore Penges Godhed, og den Lethed med hvilken Pengelaan kan erholdes i disse Eiendomme, taler for, at Tiden nu maa være forhaanden til Salg af det omhandlede Fæstegods. Saavel Statskassen som de offentlige Stiftelser vilde spare ikke ubetydelige Lønninger til Gods-Jnspecteurer, Forstandere og Forvaltere m. fl., naar dette Forslag kommer til Udførelse. Man har sagt, at det ikke vilde være forsvarligt, at forvandle offentlige Stiftelsers faste Eiendomme til Penge: men denne Paastand vil neppe holde Stand for en uhildet Undersøgelse, og skjøndt Jndsenderen af disse Linier, ikke tør tiltroe sig noget dybt Blik i Finantsvæsenet, forekommer det ham dog temmelig klart, at det ikke er vanskeligere for det Offentlige end for Private at udsætte Capitaler paa Rente, saaledes, at disse, selv under en Penge omvæltning, ikke skal gaae tabte. Naar nemlig smaae Summer udsættes mod første Prioritet i gode Landeiendomme, hører det vistnok til Sieldenhederne at Tab, ved slige Panters mulige Realisation, finder Sted. – Er det saaledes ikke vanskeligt at sikkre de ved Salg af Fæstegodset indkomne Capitaler, og Renten deraf mange Gange vil overstige den Jndtægt som nu haves, selv da, naar Fæstestederne i de senere Aar ere overdragne, og Afgivterne meget forhøiede, saaer Jndsenderen af den Mening, at Realisation af det nævnte Fæstegods ingenlunde kan ansees for uforsvarligt, eller være forbunden med tænkeligt Tab for det Offentlige. Flere private Godseiere og nemlig Eieren af Bygholm Gods ved Horsens, forvandle saaledes deres Fæstegods til Selveiendom, og kan dette svare Regning for den private Mand, maa det fornuftigviis ogsaa være Tilfældet med det Fæstegods der tilhører Statskassen eller offentlige Stiftelser. Hoveriets Afløsning paa Bygholm Gods, mod en aarlig Penge=Godtgjørelse, som under dette Godses nye Eier er skeet, vil vist ikke mindre end Selveiendoms Indførelse, blive til Held og Velsignelse for dette Godses Fæstere. Skulde Jndsenderen dertil blive opfordret, er han villig til at paavise flere offentlige Stiftelser, hvis Fæstegods ikke indbringer mere end omtrent 1/2 Deel af hvad Jndtægten ville blive i aarlig Rente, naar Salg fandt Sted, og da saaledes ikke allene de offentlige Stiftelser, og Statskassens Jndtægter vilde forøges og Landet i Almindelighed vinde ved Sølveiendoms Indførelse, saa skjønner jeg ikke, at noget grundet lader sig indvende modden foreslaaede Forandring. Jylland i April 1840. (13).