Aalborg Stiftstidende, 1839-07-22
Frankrig. Pairsretten har den 12te de om Aftenen dømt Barbes til Døden. Alle Tribuner vare ved Dommens Afsigelse fuldt besatte, men ingen af Tilskuerne, selv ikke Journalisterne, fik Tilladelse til at forlade Salen før alle 150 Pairer vare kjørte hjem, saa at Folket udenfor førstseent paa Aftenen blev underrettet om Dommen. At denne vilde fremkalde en Gjæring, var at forudsee, og paa alle Kanter vare ogsaa trufne de overordentligste Foranstaltninger for at sikkre Hovedstaden og de Regjerende mod en Ementes Udbrud. Den næste Dag drog henimod Kl. 3 1/2 om Eftermiddagen en Skare, størstedelen bestaaende af Studenter, Haandværkere osv., med en Fane, hvorpaa stode de Ord Petition mod Dødsstraffen" hen til Deputeretkammeret. Her standsede Hoben, 6 til 700 Mand stærk, og forholdt sig rolig, men blev angreben af Municipalgardisterne med dragen Sabel og adspredede sig hurtigt; kun Fanebæreren blev arresteret. En anden Hob, paa circa 300 Mand, næsten udelukkende bestaaende af Studenter, drog hen til Justitsministeren Hr. Teste's Bopæl, for i de juridiske og medicinske Faculteters Navne at bede om Barbøs's Benaadning. Jøvrigt var Hovedstaden til Postens Afgang, Søndagen den 14de om Eftermiddagen Kl. 3, rolig. Alle Tropperne ere consignerede i deres Caserner. I Gaardene ere Geværerne opstillede i Pyramider og Ordonnantser fare uafladeligt gjennem Gaderne. Slottet Neuillys Garnison er bleven forstærket med 6000 Mand. Senere bringer en Duepost over Amsterdam den Efterretning fra den 15de, at Barbes's Dødsstraf er bleven forandret til livsvarig Tvangsarbeide, en Formildelse, der iøvrigt intet godt Jndtryk havde gjort paa Gemytterne. Atter en senere Duepost-Beretning fra f. D. Kl. 4 1/2 Eftermiddag melder: "J dette Øieblik erfare vi, at Barbes og Mialon ere blevne førte til Galeierne i Brest. Arrestationerne vedvare. Hovedstaden er iøvrigt rolig." Hvad de øvrige Anklagede angaaer, da ere af disse Martin Bernard dømt til Deportation; Mialon til Tvangsarbeide paa Livstid og 13 Andre til resp. 15, 62, 52, 3 og 2-aarig Fængselsstraf. 4 af de Anklagede ere, paa Grund af manglende Beviis for deres Deelagtighed i Attentatet, frikiendte. Barbes viser vedvarende den meest herviske Holdning og hans Skjæbne vækker stor Sympathie blandt Befolkningen. Sin Doms Forkyndelse hørte han med Koldblodighed og yttrede sin Glæde over, at Martin Bernard var undgaaet Dødsstraffen. Det var umuligt, siger National, at Regjeringen kunde have ladet Barbes henrette; hans Henrettelse vilde have gjort det smerteligste Jndtryk paa hele Befolkningen og Enhver vilde dadle, at man henrettede en Mand af Folket efter at man havde skjænket Carl den 10des Ministre, Hertuginden af Berry og Louis Napoleon Livet. Den ovenfor omtalte Beenaadning vil imidlertid neppe stemme med Barbes's egne Ønsker, for hvis stolte republicanske Følelser en livsvarig Galeistraf maa være endnu skrækkeligere, end selv Døden. (De øvrige vigtigere Efterretninger med Dagsposten, hvoriblandt fra Hannover om, at den høitagtede og høifortjente Staddirecteur Rumann af Kongen er bleven suspenderet fra sin Post og stor Gjæring fremkaldt i Residentsen, samt fra England, hvori Staden Birmingham paany vare udbrudte heftige, at Brandstiftelser ledsagede Uroligheder, i hvilke, efter Rygtet, 20 Politiembedsmænd skulle være dræbte – følge omstændeligere imorgen.)