Ribe Stifts Adresseaviser, 1843-03-27
Det har, som rimeligt er, vakt megen Opsigt i Tønning, at en hamborger Politiofficiant er indtruffen dertil og har, ledsaget af Stedets Politi, i det derværende Bogtrykkeri eftersporet et Manuskript af en vis "Jastram Snitger", hvilket ogsaa er blevet forefundet og borttaget. (Jtzh. W.) Herom meddeler "Kiel. Corr." følgende nærmere Efterretning: Det hos Hr. Bogtrykker C. A. Andersen i Tønning borttagne Manuskript af det 2det Hefte af Jastram Snitgers bekjendte Brochere. Til Hamborgs Borgere og dem paa Gebetet, skulde have været trykket paa Boghandler Bünsow's Forlag i Kiel. Hele Begivenheden med dette Manuskript er authentisk følgende. Ovennævnte Bogtrykker Andersen havde forelagt den tønninger Censor hiint lille Skrivt, og af denne Embedsmand faaet mundtlig Tilladelse til at trykke det. Kort efter at Sætningen af Skrivtet var begyndt, blev Andersen, urede med en af sine Svende, en født Hamborger, som derpaa reiste til Hamborg. Strax derpaa indløb en Subsidialskrivelse til Politimesteren i Tønning, hvori Udleveringen af bemeldte Skrivt forlanges. Bogtrykkeren blev afhørt, men kunde eller vilde ikke udlevere Manuskriptet. Politiet i Hamborg henvendte sig nu til Politikamret i Kiel, ved hvilket Forlæggeren, Hr. Bünsow, ligeledes blev afhørt, uden at den hamborger Øvrighed dog opnaaede sin Hensigt. Efter disse mislykkede Forsøg fandt Politiet i Hamborg sig foranlediget til at sende to af sine Officianter, ved Navn Mevius, og Pauls, med Ertrapost til Tønning, hvor de ankom d. 6. dennes og begave sig strax til Politimesteren, Borgemester og Justitsraad Wolfhagen, og derpaa med denne tilligemed to tønninger Politibetjente til Bogtrykker Andersens Huus og opfordrede ham til at udlevere det tidtnævnte Manuskript, Da dette blev dem negtet, gjennemsøgte og gjennemrodede de hamborger Politiofficianter hele Trykkeriet (som, hvad der forstaaer sig af sig selv, ligger tilligemed hele Tønning paa slesvigsk Grund), ja, undersøgte endog selve Formerne, hvorpaa der blev sat eller trykket. Omsider bemærkede de et Manuskript i Andersens Haand, og Mevius rev ham det da ud af Haanden i en meget forkrøllet Tilstand. Dette var rigtignok en Deel af det søgte Hefteskrivt, dog ikke Originalhaandskrivtet, men kun et Afskrivt, hvorover ogsaa Politiofficianten uden Dølgsmaal udtalte sin Ærgrelse. Bogtrykker Andersen blev under denne Scene behandlet paa den mest nærgaaende Maade, idet Pauls og en af de tønninger Politibetjente, paa Mevius's Vink og førend denne rev Manuskriptet til sig, fulgte Andersen ikke alene ind i et andet Værelse, men endog over Gaden, hvor Hundreder af Menneske af alle Stænder havde forsamlet sig, og som maatte troe, at Andersen skulde straffes for en af de groveste Kriminalforbrydelser, eftersom fremmede Politibetjente saaledes turde gaae løs paa ham. Hr. Justitsraad Wolfhagen billigede ved sit rolige Forhold de hamborger Politibetjentes hele Handlemaade; han optog ingen Protokol over Aften; han tillod, at Hamborgerne toge det voldsomt til sig revne Manuskript med til Hamborg. Jøvrigt befinder Justitsraad Wolfhagen, sig i Besiddelse af to Korrekturark af det omtalte Skrivt, som en anden Arbeider i Trykkeriet havde bortvendt af Andersen Trykkeri. De hamborger Politibetjente medtoge endnu et Exemplar af det 1ste Hefte af Jastram Snitgers Skrivt, er Trykkeskrivt, som ikke engang er forbudt i Hamborg. – Boghandleren og Bogtrykkeren have indgivet Besværing til den slesvig-holstenske Regjering. – Vi fraholde os enhver Bemærkning om denne Tildragelse, der paa andre Steder sikkerlig vil blive anseet som en Overtrædelse af Folkeretten. Christian den Ottende vil vide at bevare sin Stats Værdighed!