Corsaren, 1843-11-24
Kongen af Bayern for Hof- og Stadsretten i Danmark. Corfarens Abonnenter og andre Venner have en vis Ret til at vide, hvorfor vort næstsidste Nr. kom en Dag forsilde og hvori Justisraad Reiersens Medvirkning hertil bestod. Forrige Gang havde vi ikke Plads til at fortælle det. Tingen er, at Justitsraaden tog en af vore Artikler og løb bort med den Det var "En ny Lov af Kongen af Bayern" (efter le Charivari). Men, hvad vi vide, vil vække almindelig Forundring, (ikke mindre end, at vi selv indrømme det) er, at Manden denne Gang havde fuldkommen Ret. Man vil erindre, at Corsarens forrige Redacteur, velmeriterede Kobbertrykker og Litteratus Kragh, fornylig af Hof- og Stadsretten blev dømt i Mulkt og Censur for 2 1/2 Linie af ovennævnte Artikel. Jdet vi beklagede det Tab, der herved rammede Bladet, ja vi vovede at sige Litteraturen, meddeelte vi det Øvrige af Artiklen, som Retten havde befundet uskyldigt, da vi stod ei i den Formening, at Hr. Kragh ikke vilde appelere. Men Hr. Kragh narrede os, og hvis han ikke haade narret os, havde Cancelliet alligevel gjort det. Vi tvivle ikke om, at Høiesteret vil sætte vore Læsere istand til at læse den hele Artikel, der maaskee er den uskyldigste Satire, der er skreven over en Konge, men for Øieblikket ere vi i det besynderlige Tilfælde, ikke at kunne meddele den uskyldige Deel af Artiklen, men derimod de som strafskyldige domfældte 2 1/2 (i, Cors."3 1/2) Linier, der tilligemed Domspræmisserne alt ere trykte i andre Blade. Den Lov af den bayerske Konge, hvorom Artiklen dreier sig, er at han har forbudt alle Undersaatter i sit Kongerige at dandse Valts. Som bekjendt er Kongen af Bayern en varm Ven af Kunst, Gudsfrygt og Dyd, og tillige en daarlig Digter, hvilket jo ikke hindrer ham i at være en fortræffelig Konge. Dette har den franske Forf. heller ikke draget i Tvivl, ligesaalidt som han i mindste Maade laster den omtalte Lov, men mener kun, at H. M. ved den meere har viist sig som Digter, end som Menneskekjender. Han formener, at de bayerske Damer, da det ikke mere er dem tilladt at dandse en ærbar Valts for Alles Øine, nu ville valtse inden lukte Døre med deres Mænd, eller maaskee med andre Mænd, eller maaskee med deres Hovedpude, i den vildeste Lidenskabelighed, f. Ex. saaledes: Ja Forf., som for ikke har kunnet lide Valtsen, faaer nu pludselig Lyst dertil, idet han i al Beskedenhed tænker: o store Kong Ludvig af München, hvorlidet kjender Dul det menneskelige Hierte! J Hof- og Stadsretsdommen hedder det: "Vel er det nu aabenbart, at den omhandlede Artikel paa en satiriserende Maade omtaler Kongen af Bayerns Virksomhed som Lovgiver, men ligesom den mindre sømmelige Form, hvori en Artikel maatte være indklædt, ikke i og for sig kan medføre Strafansvar, naar den Mening, der ved samme antydes, ikke kan ansees lovstridig, saaledes skjønnes dette kun at være Tilfældet med de i Artiklens 4de Stykke forekommende Yttringer om, at den bayerske Monarch "indskrænker sig i Almindelighed til at udgive Forordninger, som nogenlunde i Maneer ligne det Blads, hvoraf De har den Fornøielse at være Abonnent," hvilket efter Sammenhængen ene kan antages at være "le Charivari". Det her udhævede Sted indeholder navnlig en for tilnævnte Monarch injurierende Antydning af, at de af ham udgivne Forordninger ere skikkede til at more eller fremkalde Latter. Jmidlertid vil Tiltalte, da Kongen af Bayern ved de citerede Yttringer hverken kan siges at være bleven lastet eller forhaanet i disse Ords legale Betydning eller tillagt uretfærdige og skammelige Handlinger, ... blive at ansee med en Mulkt af 100 Rbd. og 1 Aars Censur." Dersom Kongen af München vidste, hvilke Venner han har i Danmarks Cancelli og Domstole, vilde han vist betænke dem med en Plads i sit Walhalla. Vi agte derfor at oversende ham et Exemplar af nærværende Corsar.