Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1781-11-02
Om Manufacturer og Haandværkers Opkomst og Forfremmelse. Betænke vi al den Nytte, som der flyder til et Land af retskaffen Mannufacturer og Haandværker, og see saa til al den Mangel, som Dannemark har paa saadanne Værker, saa synes mig, at ingen Ting i Værden skulde længere holde os fra, at see dem anlagt, uden Umueligheden allene. Og hvad skulde være umuelige eller kunde hindret Kongeriger fra, at forarbeyde sine egne raae Materier og Jern At giøre fine egne Som og Hæste=Skoe, fine egne Kiedler, Potter, Pander og Gryder a. At giøre at eget Papiir, sin egen Olie og tran, fine egne tomme Tønder og Flaske=Føder, og Tusende saadanne Ting? det er jo ubegribeligt. Mig synes vi maatte tilsidst gribe til et Raad og Middel, i hvor felsomt det og blev, den Stund det kun blev et billigt og tilforladelige Middel. Hvad tykkes vi; Om alle Riige og bemidlede i Dannemark og Norge, som i Riget enten havde fortient, giftet eller arvet anseelige Capitaler, 20, 30, og flere Tusende Rdlr., og ikke egentligen vare beskaftigede med nogen besynderlig forhinderlig Forretning. bleve anmodede om, at tage, efter Val en Leilighed, een Ting paa sig at besørge og sætte i Værk, De smaa Capitalister at tage fat paa de smaa Ting og de Støre paa de store Ting. Tykkes vi ikke at det skulde være et tilforladeligt Middel, Og tykkes vi ikke og at det skulde være et billigt Mid deel Kongen har gjort alt det, og mere, end vi enten kunde vente eller begiere, og tilstod vi ikke det, saa vare vi de uværdigste Underdanere. Og hvo er da nærmere til dette end disse Rige, Var det ikke billigt at de tjente deres Fædreneland med noget igien, for alt det, som Fædrenelandet havde tient dem med Dømmer Store og Riige! Jeg underkaster min svage Skiønsomhed, og Jndsigter, Men fordømmer ikke Middelet, uden J kan udfinde et nærmere, For et, tykkes jeg. maae her udfindes. Og siger saa, om vi ikke torde love os inden korte Tider, at see Dannemark fyldte med de allernyttigste Fabriqver til hver Mands Tarv og begge Rigers Opkomst og Lyksalighed: Ja, om vi ikke alt torde glæde os i Haabet ved at see, saa mange Hænder gaae, som før vare ørkesløse, og saa mange Hoveder at have noget at pønse paa, som før ikke vidste, for Ledighed, hvad at tænke paa See, Compatrioter, Vilde det ikke være en Gierning, der til Dannemarks Ære vilde rygtes Verden over: En Gierning saa stor, at den vilde være værdig at skrives i Dannemarkes Kongers Krønike=Bog; Man vilde skrive, I det og de Aar formaaede Kongen al Adelen og de Rige, i Dannemark og Norge, som ikke havde nogen forbinderlig Et 697. Forretning, til at anlægge de endnu manglende Fabriqver, og hver for sig, eller nogle tilsammen at besørgerenn. Og jeg er vis paa, at vedkommendes Navne vilde skrives med, paa de ærværdigste Steder til eenige Amindelser. Men, jeg beder, et Ord endnu, som derhos maatte lagttages: (r.) At lige saa lidet som man intenderte, at nogen af alle disse Rige skulde tage nogen Skade ved saadanne Fabriqvers Anlæg, saa lidet maatte de igien intendere at tage nogen Gevinst ved dem. For siden saadanne Anlegninger ikke, uden efter en rum Tid, kan komme Publicum til nogen Nytte, saa maatte det heller ikke komme Anlæggeren til nogen Nytte, men vel til Ære: Det er egentligen først vore Efterkommere, som skal høste Frugten af vores Arbeide, ligesom vi nu høste Frugten af saa mange ypperlige Jnretninger, som vore arbeidsomme Forfædre have gjort for os Al den Nytte, som vi for nærværende Tid kan have deraf, det er, at Pengene begynder at blive flere i Landet; Armod begynder at tage af, Flittighed begynder at tage til, og Menneskene begynder at formere sig og glæde sig. S.) Saa maatte disse Anlæggere og ingenlunde med Monspolig i visse Fabriqver forsees: Al deres flid og Bøstræbelse maatte gaa der paa ud, at der kunde, af deres Anlæg, udgaae en Yngel efter den anden, det er, at Folk af deres Fabriqver kunde, efter Haanden, sætte smaa Værker og for sig selv. Og da, og aldrig før kan have noget Haab om, at de enten kan holde Priis eller Bonite med andre Lande, Vi har havt Exempel i det gamle Cattun=Trykkerie. Til med, saa er og de smaa Værker, ikke allene de naturligste, fordi de gaaer ligesom af sig selv, bestyre sig selv, besørge sig selv, arbeide for sig selv, emulere hinanden, men de ere og de nyttigste, bestandigste og fuldkomneste. Endelig kunde og Stifterne selv intet have derimod For, jo før at Stifteren, af et Værk faaer bragt det re og Nærne til smaa Værker, jo før er han aflost fra sit Foretagende; Og jo for kan han vente at høre, at han ikke allene har signaliseret sig, og giort sig elskværdig af sit Fædreneland, men og at han har gjort sig værdig til Kongens Naade.