Jyske Efterretninger, 1794-06-20
Velerspaadomme af Aarstiderne. Enhver Aarstid er forskjellig, om Vinteren er man udsat for alle de Luftsyn, som udspringe fra Dunsternes Fortykkelse, saa som Taage, Regn, Snee, Jis &c. Om Sommeren seer man Jld Luftsyn, frembragte af en fugtig Uddampning forenet med brændbare Dunster; om Høsten og Vaaren har man Storme, som hidrøre fra, at Ligevægten hæves mellem Kulden og Varmen. Ligesom Solens Gang giennem Meridianens forskiellige Puncter giver Anledning til sære Afvigelser i Luftens Beskaffenhed, saa at man om Morgenen har Østenvind, og om Aftenen Vestenvind, at Barometret begynder at stige mod Aften indtil Midnat, for at falde igien indtil Dagningen; paa samme Maade har Jordens Stillinger i Forhold til Sølen Jndflydelse paa Veirliget. Man bemærker i Almindelighed at ligesom den største Kulde indfalder en halv Time efter Solens Opgan- og Nedgang, saaledes er det den største Hede og største Tørke mellem Klokken to og tre om Eftermiddagen; ligeledes har manden største Kulde efter Vinter Solhver, naar Dagene begynde at tage til; det forholder sig ligedan med Heden, som er heftigst nogle Dage efter Sommer=Solhverv midt i Julii Maaned. De heftigste Storme fornemmes især ved Jevndøgstiden; de synes at gaae lidet foran Foraars jerndogn og følge efter Jevndøgn om Høsten; men de Storme, man fornemmer i denne sidste Periode, ere sædvanligviis heftigst af alle. faaer et koldt og tørt Foraar, naar man har havt en Man har nogen Grund til at formode, at man bliver Vaaren fugtig; at efter et vaadt Foraar, vil man vaad Høst og en mild Vinter; at hvis Vinteren er tør, faae en klar Høst. det varer lange, inden Bladene falde af om Høsten. Almindeligviis betyder det en haard Vinter, naar Vi have almindeligviis i en Tid af til Aar en slet Høst, to middelmaadige, fem sædvanlige og to gode. Det er klart, at Naturen forskaffer os langt sikkrere Kiendemerker til Sædetidernes Bestemmelse end de, som man erholder ved meteorologiske Jnstrumenter. Vi vide af Hesiodi og Virgils smukke Vers, at Markarbeidet gik for sig i Grækenland og ved Rom paa disse Poeters Tid, ligesom nomstunder; og hvis man havde eftertænkt det nøie, vilde man for at bestemme Mark arbeidets Tider have udvalgt en vis Kiendsgierning i Naturen, som udviste den Jndflydelse Luftens eller Jordens Tilstand havde derpaa; saaledes udvikle visse Jnd secter sig ikkun naar man fornemmer en vis Varme; visse Planter springe ikkun nd, naar Jorden har været opvarmet en vis Tid af Solens vedligeholdte Straaler. For at opfylde disse Hensigter, burde man udvælge visse almindelige Væxter, som spire paa den Tid, der er passeligst for det Markarbeide man vil foretage sig; da vilde Naturen selv tilkiendegive, naar man skulde benytte sig af dens Kraft, og Virkningerne vilde staae i Forhold til det Middel, man anvendte i den bedste Tidspunct. Disse naturlige Thermometre, vilde være langt gavnliman vilde, fordi alle Væxter, som groe til forskellige gere end andre, og man kunde formere dem, saa meget Tider, vilde udgiøre deres Grader, og man kunde endnu forøge dem, ved at lægge Merke til de forskiellige Tidspuncter i Væxternes Naturhistorie, saa som deres Spiren, deres Knoppen, deres Blomstern, deres Befrugtelsestid, og deres Mødenhed. erne aldrig knoppes, inden Luftens Mildhed er imellem Man bemerker i Almindelighed at Foraars Træ ni og ti Grader paa Reaumurs Therometer. naar Luftens Temperatur nogle Dage har staaet paa til Hveden, Bygget, Havren, Rugen groe ikkun, Gradet; man kunde saaledes forudsee Løvspringet, Blomstringen, Frugternes Modenhed og Markarbeidets adskiellige Tidspuncter; men denne Række af Jagttagelsekan iværksættes af enhver Landmand paa de Steder, han vil udforske, og han vil lære sig selv bedre, ved at giøre dem, end vi kunde undervise ham, ved at meddele ham de enkelte Jagttagelser vi kunde have gjort, og som han maaskee upasseligen vilde have anseet som anvendelig for ham selv.