Berlingske Tidende, 1829-02-24
Begge Kamrenes Takadresse ere denne Gang, ligesom Trontalen selv, usædvanlig lange. Vi ville kun anføre her nogle Til rader af disse, først af Pairernes Addresse"Maatte Grækenland, reddet ved Frankrigsr ædle og mægtig Mellemkomst og ved dets uegennyttige Offer, blive stærkt og enige nok for selv at kunne sørge for sin politiske Opholdelse, og blive udrevet af enhver Afhængighed, som vilde forstyrre Europas Lige, vægt. Hvilken Fremtid end Skjæbnen maatte forbeholde dette Videnskabers og Kunsters ældgamle Fædreland, saa vil deres Majestæt dog ikke unddrage det Deres Beskyttelse, fordi De nu tilbagekalder Deres Soldater, men fremdeles ved Deres Velgierninger understøtte dets Beboere. Allerede har Deres fromme Ædelmodighed, idet den skjænkede Christenslaver Frihed, Fædreland, og Gudstjeneste, sat et Maal for denne Krigs ulykkelige Følger, i hvilken Menneskets og Folkenes helligste Rettigheder saa ofte bleve miskjendte. - Pressen takker Dem for en fuldkommen Frihed, og dette er maaskee den største Epoke af hiin constitutionelle Regjeringsform, hvis Grundlag Deres høie Viisdom mere og meer befæster. Hvo der vil Friheden, forsager alene derfor allerede Tøilesløsheden, som er dens Dødsfjende; men, som D. M. har sagte den almindelige Erkjendelse og de af sine Pligters Omfang og Hellighed besjælede Domstole ville aldrig taale, at Tøilesløshed hersker. - Deres Fromhed og faste Hengivenhed til Forfædrenes Religion tillader ikke et Øieblik at forudsætte, at de efter Deres indre Overbeviisning med overlegen forstandig Jndsigt besluttede og definitiv anordnede Forholdsregler, for i deres Kongerige at befordre Lovenes Fuldbyrdelse og tillige at sikkre Præstedømmets bestandige Varighed, ikke skulle være Dem paatrængte ved Visheden om deres Nødvendighed. Kunne vel de i en saadan Aand besluttede Forholdsregler anderledes bringes i Udførelse, end med den nøie beregnende Fasthed, som saa meget mere fordrer Lydighed, som den ikke krænker noget af Alt det, der byder Agtelse, og ikke udelukker et eneste af de Hensyn, som billigen kunne forlanges, Sire, Hele Frankrig samstemmer i de Taknemmeligheds Yttringer, som nyligen gjenløde i de Dele af Kongeriget, hvor Deres Nærværelse udbredte saa megen Glæde. De har i Landsbyer, Stæder og Provindser hørt disse; De har overalt seet Befolkningen stimle sammen paa Deres Vei. J Nydelsen af disse Offre, som Taknemmeligheds Følelse og Folkets Lykke bragte Dem, vilde en anden Konge maaskee have troet, allerede at have gjort Alt; men Karl Xde har heraf øset en bestemtere Anskuelse af det, som endnu staaer tilbage at gjøre; han vil ved nye Velgjerninger fortjene mere, end hvad han af saamegen Kjærlighed og Enthusiasme allerede har imodtaget Af de Deputeredes Tak=Addresse fortjene især følgende Steder, at udhæves: "J Tillid til den høitidelige Erklæring, som stiller Grækenlands ulykkelige Folk under de tre Magters Beskyttelse, maae de christelige Nationer levende ønske saadanne Grændsebestemmelse fastsatte, der kunne give dette Folks Uafhængighed Fasthed. - Ved vore Legioners Tilbagekomst fra Spanien, glæde vi os over, at Beløbet af de denne Stat ved Deres Regjering ydede Forskud er blevet bestemt ved Stipulationer, og vi ønske at overbevise os om, at Jntet er blevet forsømt, for at sikkre hines virkelige Erstatning. "Deres faderlige Hjerte, Sire, er blevet rørt over de Lidelser, som Cerealernes høie Priis har bragt over den meest trængende Klasse af deres Undersaatter. Med levende Tilfredshed erfare vi, at Underholdningen er sikkret for Alle, og skjøndt den offenttige Goddædighed er et for Ulykken stedse aabent Skatkammer, nære vi derfor ikke mindre de varmeste Ønsker, for at Arbeidets Fordeling og Agerdyrkningens størst mulige Fremskridt, understøttede af en overalt udbredt Underviisning, maatte saa meget muligt afvende Kormangel og bøde paa Veirligets Ugunst Kongen besvarede begge disse Addresser i meget naadige Udtryk. J Svaret paa Pairernes Addresse sagde Monarken; "Jeg vil ikke med en Beskedenhed, der kunde synes forfængelig, stade i de mig den Sammenligning, som de have behaget at gjøre imellem min Regjering og den hellige Ludvigs, Henrik den fjerdes og Ludvig den fjortendes. Nei mine Herrer, jeg føler hvor dybt jeg i Dyder og Aand staaer under hine, men kommer det an paa Kjærlighed til mit Land, saa byder jeg alle mine Forfædre Trods, og skal bevise Frankrig, at jeg ei er det Blod uværdig, som flyder i mine Aarer.