Politivennen, 1801-01-01
En tredie Meening angaaende Uniform for det unge Mandskab, som frivillig har meldt sig?til borgerlig Vagt og Tjeneste. Det er unægteligt et skjønnere Syn ved en opstilt Parade, at see alle bære et Slags Klæder, end om hvert Individ er iført en forskjællig Dragt, ligesom det og i Almindelighed i Krigstider strax af Fjenderne bliver observeret, da de med mere Rasenhed og Haab om lykkeligt Udfald attakere en i forskjellige Dragter sammentrukken Krigshær, end naar samme er i Uniform. Grunden dertil søges rimeligst deri, at Fienden venter ikke saa klogt et Værge af de første, som af de sidstet thi de ansee Uniform, som et nødvendigt Rekvisit for en vel indrettet Armee. At ville bevise Sandheden heraf, vilde paa den ene Side være lige saa overflødigt, som man allene behøver at tilbagekalde i Erindringen, og sammenligne, med hvor meget mindre Frygt de Franske have angrebet Insurgentere og Landværnet i de forskjellige Provindser Krigsskuepladsen har været, end naar en Karl, Bellegarde, og andre bekjendte Generaler med vel diciplinerede Tropper, nærmede sig dem til Slag. En Uniform var altsaa at ønske. Men for ikke at sætte den mindre Formuende i for stor Bekostning, var det nødvendigt, at samme blev saaledes indrettet, at Skjønhed og Varighed kunde være forenede. Unægtelig ere de Forslag, som i Politivennen No. 156 og 157 findes anførte, betrefsende Uniform, fra nogle Synspunkter ganske antagelige, men da Hensigten af dette oprettede nye Borgermilitær ikke kan være at betragte fra den skjønne og propre, men fornemmelig fra den dulige, virksomme og forsvarsmæssige Side, troer Forfatteren til nærværende Linier, at de valgte Kulører ikke ere de varigste for en Krigsmandt thi Punserødt eller Skarlagen og lyseblaat, ere begge Kulører, der ikke taale Smuds, og er det Regnvejr, medens man exerseker, men fornemmelig, naar der sjargeres med Krudt, vilde en saadan Mondur, der i sig selv er kosthar, blive paa engang saaledes tilsølet, at Ejeren deraf vilde see sig sat i den Nødvendighed at anskaffe sig en ny for ej med Latter eller Foragt at blive modtaget af sine øvrige Krigskammerater, og skulde det komme til virkelig Alvorlighed enten med Fjendtlighed eller Ildebrand, eller Vagthold i godt og ondt Vejr skal holdes, er punserødt, lyseblaat og enhver anden lys Kulør aldeles uvarigt desuden lærer Erfarenhed, at jo mere pyntet jeg er ved mine Forretninger, med desto mere Forsigtighed og Frygt for at blive tilsølet, fuldkommer jeg disse. Saaledes er det i mine borgerlige Forretninger, og saaledes er det i Opfyldelsen af de Pligter, der paaligge mig som Kriger. Med bedste Overlæg foreslaaes derfor følgende Uniform: a) En mørkeblaae Trøje eller Spenser og samme Kulør Pantalongs. Vil man oplive denne ellers mørke Kulør, da kan det skee med højrød Krave og røde Opslager, samt røde Kanter baade paa Trøje og Pantalongs, og muligt en gandske smal Guldtresse om Kraven og Opslagene. b) Hvid eller rød Vest, hvorom der indbyrdes bedst kunde overeenskommes. e) en rund Hat med carmosinrød Fjæderbusk tvert over Pullen, med Kompagniets Kokarde. d) Sort Bandaler og Kaardegehæng, samt, e) et par korte Støvler. Saadan Uniform vilde baade være den mindst kostbare, og tillige meest varige. Den kan, om et Medlem forlader Korpset, strax gjøres brugbar i det civile Fag, naar det røde bliver borttaget.