Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1814-05-30
J Frankerig skal Gjæringen i Gemytterne endnu være meget stor, især er man overordentlig opbragt paa Senatet. Dueller og Snigmord forefalde hyppig. De tilbagevendende Forbundstropper tale kun med Had og Foragt omde Franske, hvortil Aarsagen er, at disse ikke ville paaskjønnede Allieredes Mildhed, og ikke ansee sig for de Overvundne. Ogsaa siger den Koblenzer Avis, at der daglig forefalder paa de elyselske Marker Dueller mellem de franske og allierede Officerer. Af de mange Skrifter, som nu udkomme mod det franske Senat, gjør især eet Opsigt, som kaldes: de fire philippiske Taler mod Senatet, hvori dette bebreides sin Feighed. En af disse Tordentaler, hvis Forfatter skal hedde Lefebure, lyder saaledes: Bonapartes Senatorer, dristige i det Haab, at det Skeets skal tilgives og glemmes, træde J frem med Ludvig den 16des Proces i Haanden, og fordre af en Bourbon Ære, Rang, og timeligt Gods. Det fordre J, som nu saalænge have dekretteret vore Børns regelmæssige Afhøstning, som bestandig ved konstitutionsstridige og løgnagtige Lykønskeningsadresser skuffede vore egne Ønsker og Forhaabninger, som med Navnet Fredsstifter, og den Storer hilsede Ham, der ødelagde hele Verden. J, Mennesker af alle Faktioner og Partier, vove nu endog at anholde om en Syndefold under den almindelige Armod. Siden J hos Engellænderne have laant Forbilledet for Eders nye Konstitution, hos Engellænderne, som J i Eders elendige Senatskonsulter stedse paa det bittreste dadlede, saa spørge vi Eder, om vel den brittiske Nation vovede efter Cromvells Død at beholde hans Senatorer, Den gode Borger giver Sliv paa Lykkens Goder og egen Fordeel for at fremme sit Fædrelands Held; men J. Bonapartes Senatorer, som vare hans Medhielpere paa hiin Dag i St Cloud, hans Slaver under Konsulatet, J, som sadde stumme ved Hertugen af Enghjems Mord og Morcaus Proces, J, der tjente ham som Stiger til hans Uurpation, og nu, da Eders Afmagt til at virke et Gode, allerede læne havde aabenbaret sig ved Eders Frygt og Frinder, da J have udgydet Strømme af Frankerigs Blod; da - langt fra at drage Eder tilbage i Stilhed og Giemsel - ere J de første der træde op at besudle Liliernes Throne og forene en Tiberius's og Ludvig den helliges Dragt Ligt en anden Theesens har det franske Folk styrtet det af Eder ophidsede Uhyre, Minotaurus, til Jorden; og J. bør falde med Eders Apollyon. Vove J at sammenligne Eder med hine Lemmer af det franske Direktorium, som endnu paa hiin Side Oceanet maatte af mange blandt Eder taale Forfølgelse og Had? J fordre Belønninger og Ærestitler og arvelig Værdighed, hvad skal da gives hine ved Eders Konskriptioner lemlæstede Borgere; og vore Soldater, disse Brave, som kun feilede i at de tjente en Enestes Ærgjerrighed, medens de troede at døe for Fædrelandet; og vore Kjøbmænd og Manufakturister, der saa til skaffedes ved Eders ubestandige Love; endelig hine trøstes. løse Mødre, hvis Fortvivlelsestaarer J ved Eders ubarmhjertige Dekreter saa ofte fornyede, Nei Senatorer, hvor godt J end spille Kamæleons Rolle; aldrig ville J dog kunne erholde vor Tillid. Vi forlange, at det første Kammer af Folkerepræsentationen skal være reent og uskyldigt som hiin Lilie, der er opplantet; at vore nye Lovgiveres Kappe skal være uplettet, som de Franskes Kokarde er det, det fortjener at mærkes, at selv Senatoren Gregoire (som bestandig var en af Napoleons Fjender) har udgivet en Kritik over den nye Konstitution. Jmidlertid, sige Aviserne, vinde Bourbonnerne daglig mere Folkets Kjerlighed, og synes at have bragt fra Engelland lige saamegen Maadehold og politisk Oplysning, som Stuarterne engang fra Frankerig bragte Despotisme paa den en elske Throne. Det hedder, at Kongen foruden Domanerne skal have 25 Millioner Fr. aarli Jndkomst, hvor f de civile og militare Embedsmænd skulle beholdes, og hans Broder 1/4 Deel deraf. Konskriptionen er afskaffet. Kongen har befalet Tedeum at synges i hele Riget, og erklæret at indtræde i sine Forfædres Grundsætninger i Henseende til Religionens Opretholdelse. Som man hører, gaaer det ikke saa rask med de østerrig. skee og preussiske Troppers Tilbagemarsch som man havde ventet. Ogsaa skal de to Souveræners Afreise til London ikke endnu være saa nær for Haanden, som først bestemt. Der er nu udnævnt Kommissærer til at modtage alle de af franske Tropper besatte Fæstninger udenfor det gamle Frankerig. Om Freden hedder det, at den skulde være færdig til Undertegnelse; men det er endnu uvist. Ved den forestaaende store Udskiftning vil Nogle vide, at Vierkongen Engen (som nu og har gjort Kong Ludvig sin Opvartning og skal være udnævnt til Marskal af Frankerig) skulde saae Venedig, Preussen Mainz og meere paa hiin Side-Rhinen, men Bøyern beholde hvad det har, samt at Hessen og Brunsvig skulde lægges til Hannover. Tydsklands Sager hedder det bestemt, skal afgjøres i Wien, og Østerrig beholder Protectoratet, hvorfor og Keiser Frantzaallerede igjen kaldes Tydsklands Keiser; Kølln og Frankfurt skal blive Rigstæder, o. s. v.