Politivennen, 1805-01-01
Forslag til nogle Jndretninger, som tjene til at befordre den Sjellandske Bondes Tarv. Højst behageligt vilde det være, om man kunde overalt i Sjelland finde Bondehauger som lignede dem, jeg i min Barndom har fundet paa Vordingborg Amt, hvor jeg er fød, og hvor jeg hos Bønder har ikke allene smagt meget gode Frugter, men endog Most af Pærer og Æble, som forædlet ved flere Aars Gjemmen og god Behandling kunde staae ved Siden af gammel fransk Viin, og smagte ej allene saa godt som Vinen, men havde og dette forud, at den var en mere lædskende Drik, naar den brugtes med Forsigtighed, siden den er kølende; blev den da ikke i alt som Englændernes Cyder, da der groe finere Frugter under deres mildere Clima end man kan vente under vor koldere Himmelegn, saa vilde denne Drik dog være meget behagelig og brugelig i ethvert Hus til adskillig Mad. Fik Bonden først nogle gode Træer i sin Hauge og herved blev bekjendt med Nytten af Haugeværter, da er det at formode, at han, efter en kort Tids Forløb vilde lægge Vind paa at have Hvidkaal, Roer, Gulerødder og Kartofler, som nogle allerede have m. m., som dels tjente til at drøjne paa Sullet, deels og vilde skille mange ved de skarpe Vædsker i Blodet, som findes hos dem, der leve meest af salt Mad og nyde sjelden det forfriskende Grønne til Maden. Fordelagtigt ville det og være om Humle-Avlen blev saa udbredt i Sielland som den er i Fyen, hvorfra man undertiden faaer temmelig god Humle, men da HumleHauger fordre Læ for Vinden, især fra Østen, saa er det meest fra Skovkanten, at man tør vente nogen betydelig Humle-Avl. Af Hør og Hamp saaes vel noget i Sjelland, ved at forskaffe mig og en BonDemand her i Byen Horfree fra Riga, f. vi det Aar saa god Hør, at jeg ikke har seet den bedre i Sjelland, men det meget Haandarbejde, som har Sted ved Bryden og Skjetten, og medtager saa megen Føde og en stor Daglen, gjør Hørren og Hampen saa kostbar, at man taber al Lyst til at lægge Vind paa den. Gaves der i ethvert Herred en eller flere Maskiner ved hvilke man for en taalelig Priis pr. Lpd. kunde faae Hør og Hamp brudt og skjettet, da vilde Hørog Hamp-Avlen blive fordelagtig, hvilket den nu ikke er, da Arbejdet ved Bryden og Skjetten fordrer mange Hænder, hvorved den bliver bekostelig. Da baade Brændet og Terven formindskes meget her i Landet, og man med Grund maae befrygte at vore Efterkommere vil mangle baade det saakaldte gavngjorende Træ, som ophugges til Vogne og andre til Avlingsbrug henhørende Redskaber, og tillige det, som behøves til Brændsel, saa synes det at være bedre, at man her var, som det kaldes, forklog end efterklog, og søgte at forebygge denne Mangel, inden en bedrøvelig Erfarenhed viste hvor trykkende den var. Det vilde derfor være got om man begyndte at plante nogle Ege- og Bøgetræer istedet for de mange af disse, som man i en lang Række af Aar har gjort sig saa megen Umage for at udrydde, da man har købt Godser for Skovenes Skyld, og nedhugget Skovene, for med dem at betale Godserne. Det vilde ikke heller være upassende at eftersøge om Kulminer fandtes i disse Riger og Lande, og jeg kan i denne Henseende ikke nok beremme det menneskekjerlige Selskab, der har paataget sig at tilbringe os Kul fra Færgerne. Men kunde man ikke finde Stenkulnærmere. Jeg erindrer at i mine yngre Dage have Bryggere, Brændevinsmænd og andre flere Borgere i Kjøbenhavn faaet Steenkul fra børnholm, over hvilke man gjorde den Anmærkning, at de ikke vare saa gode som de engelske, og dette gav mig Anledning til under mit Ophold i England at tale om Steenkul med nogle Kyndige, som forsikrede, at Steenkul aldrig ere ret gode, saalænge man endnu er i Skallen af dem, 3. det yderste, men at disse blive stedse bedre, jo mere man nærmer sig mod Kjernen eller det inderste af dem. Det ville afgive et nyt ubehageligt Bidrag til Mangel paa sand Patriotisme iblant os, om man kunde engang opdage, at engelske Penge havde undertrykket den børnholmske Stenkuls Mine med samme Hæld, som Lyneborgs Penge skal have stoppet den paa Dokken fundne Saltkilde. See Danneskjolds Levnets Beskrivelse Pag. 25 og 26. Uagtet man endnu ingen Stenkulsmine har fundet i Sjelland, er det dog ikke afgjort, at ingen gives her. Da jeg omtrent for en Snees Aar siden som Provst i Odsherred rejste omkring i Herredet i Embeds Forretninger, var det mig meget paafaldende, at jeg paa nogle Veje ikke langt fra Adlersborg fandt en sort Sand, som fuldkommen lignede den paa Blacheath eller Blachell, et Sted ikke langt fra London, hvor der aarlig holdtes Revne over det lette Cavallerie. Paa dette Sted har man fundet en Stenkuls Mine, som ej er optagen til Brug, fordi man finder det fordeelagtigere at hente Kul ved Skibe, da Kulskibene afgive saa mange dulige Matroser til Rigets Tjeneste baade i Fred og i Krig. Uagtet jeg ikke af den Lighed, som Sandet paa anførte Steders Veje har med hinanden, kan med Sikkerhed slutte, at der er Stenkul paa begge Steder, saa troer jeg dog, at det var Umagen værd, at man ved de Gravninger, som foretages i Omegnen af Adlersborg, enten til Brønde eller andre Vandstæder, eller og ved Leergravning lagde Mærke til hvorledes Grunden befandtes, naar man har gravet dybt. Rigtig nok er Grunden rejsende og særdeles høj ved Høve, og da man har Strand paa begge Sider, hvorved Udførslen herfra lettes, saa vilde det være en uberegnelig Fordel ikke allene for Ejeren af Stedet, men og for hele Landet, om Stenkul fandtes paa et Sted, hvorfra de med saa megen Begvemmelighed kunde afgaae til Søes til andre Steder i og uden for denne Ø. Det vilde og give Landbeboerne Lejlighed til efterhaanden at faae grundmurede Huse istedet for disse usle Leerbrakker, som hverken beskjerme mod Kuld eller mod Jndbrud; da man paa de fleste Steder i Landet har got Leer til at brænde Steen af, men mangler paa de fleste Steder det, hvorved de skulde brændes. For at forsyne Eftertiden med Brændsel, var det at ønske, at man vilde gjøre Forsøg paa at beplante adskillige af de her i Landet værende Lynge og Sandstrækninger med et eller andet Slags Træe, som man kunde vente at ville groe der, Grannetræet vilde maaskee, paa de fleste Steder være meest anvendeligt, fordi det hastigen opvoxer, og synes at kunne groe paa disse tørre Steder, hvor man nu finder hverken Græs eller Løv. Vi have her i Landet adskillige Sandstrækninger, i Odsherred, paa Kronborg Amt, langs med Stranden fra Kjøbenhavn til paa hin Side af Køge; efter gammelt Sagn skal denne Strækning i Oldtiden have været begroet med Skov, sort er ødelagt i Fortidens Krige, at beplante disse Strækninger vilde lønne Umagen, om Forsøget lykkedes, og det vilde altid være Umagen værd, hist og her paa disse Strækninger at fralukke nogle Tønder Land og besaae disse med Træefree; man vilde da efter nogle Aars Forløb faae sikker Kundskab om, hvorledes slige Sandstrækninger bedst kunde afbenyttes. Paa nogle Steder her i Landet findes og udlagt til Græsning store Strækninger bestaaende af en sort sandgruset Jord, som i de tørre Somre give intet Græs og er ufremkommelig i de vaade, da den ei kan bære Kreaturene, som der skal græsses; saaledes har man i Helsinge Sogn ved Dalbye Aagaards Bønder tilhørende, en Strækning omtrent af 30 Tdr. Land af anførte Slags, som er beliggende mod Stranden ved Reerss. Denne Jord er nu Bønderne til liden eller ingen Nytte, men synes at kunne blive nyttig, om den blev indhegnet og beplantet med Elle. Da Elletræet voxer hastig og er brugeligt til Tækkekjeppe, Vognstænger, Læstræer og til mange andre Ting, saa er det klart, at en Ellemose anlagt der, kunde i sin Tid betale sig. Venteligt, at enhver Godsejer ville benytte sig paa bedste Maade af slige Strækninger, naar han vidste hvorledes de bedst kunde anvendes, men ingen af os besidder alskens Videnskaber, en har Kundskab om eet, en anden om et andet. (Fortsættes.