Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1829-10-30
2. Keiseren af Rusland tilbagegiver den høie Port Fyrstendømmerne Moldau og Wallachiet, Banatet Krajova, Bulgarien og Landet Dobrudscha fra Donau til Havet, med Silistria, Hirsova, Matschin, Jsaktscha, Tuldscha, Babadag, Basardschik, Varna, Pravodi og andre Stæder, Flækker og Byer, som det omfatter, hele Omfanget af Balcan fra Emineh-Dag til Kasanli, samt hele Landet fra Balcanbjerget til Havet, med Stæderne Burgas, Adrianopel og overhovedet alle Pladser, som de russiske Tropper have besat i Rummelien. 3. Pruthfloden skal ogsaa for Fremtiden udgjøre Grændsen imellem begge Riger, fra det Punct, hvorden berører Moldaus Gebeet til dens Udløb i Donau. Fra dette Sted følges Donaus Løb indtil St. Georgs Mundingen, saaledes, at alle af denne Flods Arme dannede Øer forblive i Ruslands Besid Fredagen den 30 October 1829. delse. Den høire Donaubred bliver, som hidtil, i Portens Besiddelse; dog er Man kommen overeens om, at samme fra det Punct, hvor Donau-Armen St. Georg skiller sig fra Suline-Armen, forbliver ubeboet paa en Strækning af to Miil fra Floden, ligesom der paa de Øer, som blive i Ruslands Besiddelse, ikke maa gjøres noget andet Anlæg, end Qvarantaine=Indretninger. Begge Magters Handelskibe have Ret til at beseile hele Donau. Mundingerne Kilia og Suline staae aabne for tyrkiske, og St. Georgs for begge Magters Krigs- og Handelskibe; derimod maa russiske Krigskibe ei komme længer end til det Punct, hvor Pruthfloden løber sammen med Donau. 4. J Betragtning af de caucasiske Landes Jndlemmelse i det russiske Rige, og for at standse de Jndfald og Røverier, som hidtil ere blevne udøvede af Nabo Folkestammerne, bliver Grændselinien i Asien fra Guriel til det sorte Hav, indtil Grændsen af Jmiretien, og derfra i ligeste Retning til det Punct, hvor Paschalikerne Achalzik og Kars støde sammen med Georgien, saaledes at Staden Achalzik og Fortet Achalkalaki blive to Miil norden og indenfor denne Linie. Alt hvad der ligger sydlig og vestlig for denne Demarcations-Linie, skal til evig Tid forblive under den høie Ports Herredømme, hvorimod de Landstrækninger, der ligger nordlig og østlig for benævnte Linie, indlemmes i det russiske Rige. Den øvrige Deel af Paschaliket Achalzik, Staden, og Paschaliket Kars, Staden og Paschaliket Erzerum tilbagegives Porten. 5. Da Moldau og Wallachiet, i Følge Capitulation, have givet sig under Portens Overlehnsherrelighed, med Ruslands Garanti, saa beholde disse Lande alle hidtil bevilgede Privilegier og Friheder. 6. Da Omstændighederne ikke have tilladt Porten, at udføre Akjermann-Tractatens Bestemmelser med Hensyn til Servien, saa forpligter den sig nu høitideligen til, at udlevere de 6 Districter, der ere frarevne Servien, og saaledes bestandig sikkre denne tro og lydige Nation Ro og Lykke. 7. De russiske Undersaatter skulle i hele det ottomanniske Rige, saavel til Lands som til Vands, nyde den fuldkomne og ubetingede Handelsfrihed, som tidligere er dem indrømmet ved Tractater, og aldrig lægges nogen Hindring i Veien, men saavel de, som deres Fartøier og Varer, være beskyttede mod enhver Voldsomhed og Undertrykkelse. Russiske Undersaatter skulle staae under Politiministerens og de russiske Consulers udelukkende Jurisdiction, russiske Skibe maa aldrig underkastes Visitation, hverken i rum Sø eller i nogen tyrkisk Havn; alle Handelsartikler, som tilhøre russiske Undersaatter, maa, efter Erlæggelse af den bestemte Told, frit sælges, oplægges i Magasiner eller bringes ombord paa andre Fartøier, ligemeget fra hvilken Nation, uden at den russiske Undersaat er forpligtet til nogen Anmeldelse derom eller Tilladelse dertil hos Stedets Authoritet. Fri Gjennemførsel af det fra Rusland udførte Korn maa aldrig lægges ringeste Vanskelighed eller Forhindring i Veien. Porten forpligter sig til, omhyggeligt at vaage over, at Handelen og Skibsfarten paa det sorte Hav især ikke lider Hindring i nogensomhelst Henseende, og med Hensyn hertil erkjender den, at Farten gjennem Canalen ved Constantinopel og Strædet ved Dardanellerne er aldeles fri og aaben for russiske Skibe under Handels flag, uanseet om de ere fragtede eller baglastede, og om de fra Middelhavet ville løbe ind i det sorte Hav eller omvendt. Begge Hoffer ville enes om de meest passende Midler til at undgaae enhver Opsættelse i Udfærdigelsen af de fornødne Skibspapirer. J Følge samme Principer skal Farten gjennem begge ovennævnte Sunde erklæres fri og aaben for alle de Magters Handelsfartøier, som ere i Fred med Porten, under samme betingelser, som ere stipulerede for Skibe under russisk Flag. Foruden høitidelig Erkjendelse af denne Frihed, forbinder Porten sig endvidere til, aldrig at anholde eller tilbageholde noget Fartøi, som gaaer under russisk eller nogen anden venskabelig Magts Flag. Dersom der - hvad Gud forbyde! – nogensinde skulde indtræffe Krænkelse af de i denne Artikel nævnte Stipulationer, uden at den russiske Ministers Reclamationer fuldkommen og hurtig tilfredsstilles, saa tilkjender Porten det russiske Hof forud Ret til, at betragte et saadant Tractatbrud som virkelig Fiendtlighed, og tage umiddelbare Repressalier imod det ottomanniske Rige. 8. J Skadesløsholdelse for russiske Undersaatters lidte Tab betaler Porten i Løbet af 18 Maaneder en Sum af 1 1/2 Million Ducater til det russiske Hof, hvormed alle Krav i saa Henseende skal være afgjorte. 9. Da Porten erkjender Nødvendigheden af, at udrede en billig Erstatning til Rusland for dets betydelige Udgivter i Anledning af Krigen, forpligter den sig til, uden Hensyn til Aftrædelsen af et lille Landstrøg i Asien, at udbetale samme en Pengesum, hvis Beløb skal bestemmes efter fælles Overeenskomst. (Summen er, som Man allerede veed, 10 Mill. Ducater, ligesom det ogsaa er bekjendt, hvorfor den ikke her bliver angivet.) 10. De tre forbundne Magters Bestemmelser af 6te Juli 1827 og 22de Marts 1829 tiltræder Porten i Eet og Alt, og vil, efter Udvexlingen af denne Tractat, udnævne Befuldmægtigede til at træffe Overeenskomst med de Bundsforvandte angaaende Tilendebringelsen af ovennævnte Stipulationer. 11. Umiddelbart efter Fredstractatens Undertegnelse vil Porten træffe de fornødne Forholdsregler til hurtig og samvittighedsfuld Fuldbringelse af de i samme indeholdte Stipulationer, navnligen af 3die, 4de, 5te og 6te Art., og naar disse kunde betragtes som fuldbyrdede, vil det russiske Hof begynde at rømme det ottomanniske Riges Gebeet. Jndtil den fuldkomne Rømning af de besatte Gebeter, skal samme, i Følge en Separatartikel blive under russisk Bestyrelse, uden at Porten maa gjøre mindste Jndgreb i samme. 2. Strax efter at nærværende Fredstractat er undertegnet, skulle Fiendtlighederne, saavel til Lands som til Vands, ophøre, og de, som derefter mulig kunde finde Sted, ansees sam uskeete. Ligeledes skal Alt, hvad i dette Mellemrum maatte erobres, fra begge Sider ufortøvet gives tilbage. 13. J det de høie contraherende Magter gjensidigen atter oprette et oprigtigt Venskabs Forhold, bevilge de en almindelig Tilgivelse og fuldkommen Amnesti for de af deres Undersaatter, som have deeltaget i denne Krig, eller ved deres Opførsel eller Meninger maatte have yttret Hengivenhed for en eller anden af Magterne. Som Følge heraf kan intet Jndivid forfølges paa Person eller Formue formedelst sin forrige Opførsel, og Enhver, som vil drage over fra en af Magternes Lande til den andens, skal dertil forundes en Tid af 18 Maaneder, fra Tractatens Udvexling at regne. 14. Alle Krigsfanger, uden Hensyn til Nation, Stand eller Kjøn, skulle strax gjensidigen befries og udleveres, uden mindste Løsepenge. Dog undtages herfra de Christne eller Muhamedaner, som frivillig have antaget den modsatte Troesbekiendelse. Paa samme Maade forholdes med dem, som efter Fredslutningen mulig kunne være geraadede i Fangenskab. 15. Alle ældre Tractater, Conventioner og Stipulationer mellem begge Magter stadfæstes i deres hele Omfang, de undtagne, som ved nærværende Tractat, ere satte ud af Kraft. 16. Denne Fredstractat skal ratificeres af begge de høie contraherende Hoffer, og Udvexlingen af Ratificationerne finde Sted inden 6 Uger, eller, om muligt, før Saaledes skeet i Adrianopel, den 14de September 1829. - Undertegnet i Originalen, som tilstilledes de tyrkiske Befuldmægtigede, af Greverne Aleris Orlow og F. v. Pahlen, og stadfæstet af Grev DiebitschSabalcansk.