Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-04-30
Nyeste Post-Efterretninger. Den udenlandske Post har denne Gang ikke med bragt vigtige Nyeheder og kan ikke heller gjøre det; da det endnu vil vare nogen Tid, som det forhen er bemærket, inden man kan faae Efterretning om, at Hr. v. Kakoschlin er ankommen til St. Petersborg og da vore Efterretninger fra England ikke gaae saavidt, at de enten kunne anmelde Fyrst Colloredos Ankomst dertil, eller at man der har faaet Kundskab om den Russiske Toldtarif, to Nyeheder, som omtrent ville giøre der ligemegen Sensation. - Følgen af denne vedvarende Uvished om de politiske Forhold, er naturligviis, at Prisen paa Statspapiirerne bestandig vakler frem og tilbage. - Selv de politiske Rygter forstumme i dette afgiørende Øieblik, blot hedder det i Journal de Paris: at den Engelske Marskal Beresford, som tilforn stod i Spidsen for Regieringen i Portugal og som hidindtil har opholdet sig i Rennes i Frankrige, er reist tilbage til England, som man siger for at commandere et Corps paa 20,000 Mand, som skal holde sig disponibbelt, Forresten for at fylde Tiden ud bringes et privat Brev fra Wien i Circulation i de franske Blade, hvori meldes, at Herr von Tatitschef vil snart reise tilbage til Rusland, hvilket nogle betragte som et Signal til at Krigen snart skal begynde imellem Rusland og Porten; men andre hvoriblandt Brevskriveren selv, troer at Herr von Tatitschef vil i Overeenstemmelse med det Østerrigske Cabinet, hvis Kiærlighed til Fred er saa bekiendt, blot begive sig til Keiser Alexander for personlig at foredrage ham Tingenes sande Sammenhæng, og at alt Haab til at bielægge Stridighederne er endnu ikke opgivet. Brevskriveren bestyrkes i denne Meening ved det at Gesandten uagtet han afreiser dog beholder sit Hotel i Wien. Ogsaa den Bossiske Tidende, som udkommer i Berlin vil vide, at Hr. von Tatitschrihar tilsendt Reis Effendi et nyt modificeret Ultimat. (Det overlades Læserne at troe saameget af dette som de vil, men formodentlig kunne saadanne Rygter bedst forklares af en Bestræbelse, som anvendes for at holde Troen saa meget som muelig vedlige paa, at Freden ikke skal forstyrres, imedens der bliver underhandlet om det nye Østerrigske Statslaan.) Banqueren Rotschilds Afreise til London, skriver man derfore, maae betragtes som en politisk Begivenhed. Denne Banquer hedder det er bleven en meget betydelig Person. Han erholder fleere Coureerer end alle Gesandtere tilsammen, og man troer endog om ham, at han har Statspapiirernes Stigen. og Falden i sin Magt. Siden de Østerrigske Blade holde det for at være deres Pligt ingen Efterretninger at meddeele om de politiske Forhold, saa ville vi holde os til de Efterretninger, som meddeles i Algemeine Zeitung fra Odessa og som saa ofte have viist sig at være paalidelige. Herfra meddeeles nu undergite Marts følgende saare troeværdige Oplysninger og hvad der er passeret i Constantinovel. Jfølge Breve fra denne Hovedstad af 25de Marts, hedder det nemlig: Have Østerrigs og Englands Gesandtere den 10de Marts overleveret en fælleds Note til Porten for endnu eengang og som det hedder maaskee sidste Gang at formane den til ubetinget at antage det Russiske Ultimatum, da de kun i dette Tilfælde kunne udvirke hos det Russiske Hof, at de fast besluttede Forholdsregler, som i modsat Tilfælde uigienkaldelig ville blive udførte, kunne forhindres. Reis Effendi skal derpaa den 23de Marts mundtlig have erklæret Lord Strang fort, som giorde ham og Storviziiren et Besøg, at Svaret paa denne nye Note var allerede bleven meddeelt. i Noten af 28de Februari og at Porten ikke kunde afgive noget andet. Saaledes er da Vendepunktet for disse Forhandlinger kommen. (Dette er da en nye Bekræftelse paa Tilværelsen af denne mærkværdige Note. Det er formodentlig dette Svar af Reis-Effendi, som er bleven bragt til Wien med Posten den 10de April, og har foranlediget Hr. von Kakoschins og Fyrst Colloredos Afsendelse). Ogsaa de Franske Blade angive nu, at Østerrigs og Englands vedholdende Mægling for at vedligeholde Freden, have været et Hovedmiddel til at befordre Portens Selvtillid og Ubøielighed, og har bestyrket den i Troen paa sin politiske Vigtighed. - Selv det Engelske ministerielle Blad Coureren af 17de April, som endnu ikke vidste noget om hvad Posten fra Constantinopel havde medbragt til Wien den 10de April, da Fyrst Colloredo endnu ikke var dengang ankommen til London, meddeler en Efterretning om Underhandlingerne i Constantinopel, som aldeles stemmer overeens med den ovenanførte fra Odessa Den tilstaaer, at den Tyrkiske Note af 28de Februari er af den Beskaffenhed, at naar den var officielt kommen til det Russiske Hofs Kundskab, saa vilde den have givet en gyldig Anledning til Fredsbrud, men man betiente sig af den Udvei, at de mæglende Magters Ministre ikke meddeelte denne Note officielt til Hr. v. Tatitschefs Kundskab; men afendte den blot til deres egne Hoffer for at holde en Dør aaben til at fortsætte Underhandlingerne om Fred. Herpaa overgave begge Gesandtere paa nye en Forestilling til Porten under 10de Marts, for at formaae Tyrkerne til at rømme Fyrstendømmerne, da de igien paa deres Side vilde indestaae for at den Russiske Armee ikke skulde betiene sig af denne Rømning (hvilket Svar der er afgivet paa denne Note have vi ovenfor erfaret fra Odessa. Man veed saaledes ret godt hvorledes Sagerne staae). Coureren mener forresten: at ingen Magt er for nærværende Tid tient med at Krigen bryder ud; Frankerige og England maae ønske at Tyrkiet forbliver i sin nærværende Tilstand eller dog omtrent i samme, og Østerrig kan umueligt ønske, at Fyrstendom merne erholde en anden Herre. Men i hvormeget det endog maae være alle Magters Ønske at Freden skal vedligeholdes, saa synes Skjebnen dog at have besluttet det anderledes; Divanet har længe, hedder det fra Constantinopel, følt sig overbeviist om Umueligheden af at vedligeholde Freden, fordi det aldrig har havt i Sinde at samtykke i Ruslands Fordringer, og har blot søgt at vinde Tid til at fuldføre sine Udrustninger, da de Tyrkiske Tropper ere ikke at formaae til at føre Krig om Vinteren; derfor har det trukket Underhandlingerne saa meget i Langdrag. J Constantinopel har man længe kiendt Sultanens faste Beslutning ikke lade sig foreskrive Love af Europæiske Cabinetter, og især ikke at være eftergivende mod den Russiske Regiering; som Sultan Mahmud hader i den høieste Grad. Forresten maae man ikke troe, at det er saa let en Sag at overvinde Tyrkerne; da deres Fanatisme er i en saa høi Grad antændt, og da det Ottomaniske Rige, uagtet sin slette Bestyrelse, besidder uhyre Hielpekilder, og kan giøre en stor Modstand. Alle Tyrker, som kunne bære Vaaben blive ansatte ved Armeerne. J Enden af Februar og i Begyndelsen af Marts ere en uhyre Mængde Asiatiske Tropper ankomne til Europa, for derved at erstatte den store Reserve-Armees Afgang, som hidindtil har været opstillet ved Constantinopel og som nu skal marschere til Donau. Nye Tropper fra de asiatiske Provindser skulle nu rykke bag efter. En talrig Artillerie Park er afgaaet til Georgevo ved Donau. Siden de Engelske og Østerrigske Ministre have indgivet deres Note af 10de Marts, saa har Porten fortsat sine Udrustninger paa det ivrigste. Ogsaa foretages Udrustningerne af Flaaden af alMagt, og man siger, at Capudan Pascha vil med det første stikke i Søen med 40 Skibe, som nogle mene til det sorte Hav, men efterandres Mening til Archipelet. Det eneste, som man siger, at Lord Strangford endnu formaaer hos Porten skal bestaae deri, at bevæge den til, at den ikke selv vil begynde Fiendtlighederne og derved foraarsage Krigen. - Man har faaet i Constantinopel den officielle Efterretning fra Persien, at den afdøde Prins Ati Kermanschabs Søn allerede har begyndt Fiendtlighederne. Ved Sultanens Egensindighed, som har overdraget Paschaen af Bagdad at fortsætte Krigen er den Persiske Schach bleven bevæget til formelig at erklære Krigen. Han skal være opbrudt med en stærk Armee fra Teheran for personlig at commandere fine Krigshære og Fortropperne deraf skulle allerede være rykkede frem til Paskaliket Erzerum. – Man siger, at en stor Deel af Alis Efterladenskab skal være bortrøvet af Chorschid Pascha og hans Medforbundne. Endnu den 28de Marts var denne Hærfører ikke kommen videre; men laae bestandig i Kamp med Sulioterne og Albaneserne. – Fra Grækenland meldes, at den Græske Landmagt er anseelig og vel organiseret.