Københavns Adresseavis, 1799-05-17
Repræsentanterne for det jødiske venskabelige Selskab, indbyder herved vedkommende Medlemmer af Selskabet, at afhente deres Billetter inden Søndagen den 19de Mai hos Verelerer Hartvig Joseph, og Trækningen denne Dag foretages. Tillige anmodes de Veltænkende af bemeldte Nation, som vilde tage Deel i Selskabets gode Øiemmed, at lade sig tegne hos undertegnede Repræsentanter. Hartvig Joseph. Abraham Jfral. Fortient Æreminde. over. den gode Moder, Madame Pauline Susanne Marie Olivarius født BaummanKongelig Banque Bogholder Arnold de Fine Olivarii Hustrue, som efter 48 Aars Ægteskab omskiftede Tiden med Evigheden den 12 Mai 1799 Kl. 1 ½ i en Alder af 72 Aar. Stille og reelig var Hendes Bortgang, som Hendes Liv Hun kiendte Gud og sine Pligter, derfor var Gudsfrygt Hendes første Jyd, medens Mand, nus og Børn vare endes Bestræbelsens Kiæreste Gienstande, Frie for al Lyst til at glimre fandt Hun i en kiær Mands og elskede Børn samt Børneberns Omgang Maalet for sine Ønsker og sin Løn Tilfreds med sin Lykke, levede og lyste un ved sit Exempel i sin Cirkel uden at kiendes af mange, men ingen af de taa som kiendte Hende skal nægte Hende det Skudsmaal, at hun taknemmelig mod Forsynet, gavmild mod Trængende og Vennehuld mod enhver, modtog uddeelte og tørte de Fortrin, som bliders Haar havde skiænket ende indtil Han stille og sagte udblæste sin Aande omringet af norn og nørnebern, hvis heede Taare gavs fortient Vidnesbyrd om Hendes Værd, medens Hendes efterladte Mands, denne værdig Oldings dybe Tanshed forkyndte Hans bittre Sorg. Fred med hendes Aske. Veim Grade der Frau Pastorin Mourier. geb. Jnstanenarie Spengler. Og fliesset nur, ihr Thranen nachgeweine, Der Edelsteen; denn ach, Sie isteenligt mehr, Die Freundschaft steht hei ihrem Grab vereinet Mit trener Lieb und seuft: Sie ist nicht mehr, Sie istes Verth, des schmerlichsten Bedauren, And jedes Seufters, der thr Denkmahlehre. Sie ist des stillen tiefgefühlten Trauren. Und jedes Edlen heisse Thrane werth. Sie ubte sanft und gut im stillen Kreise. Der Jhrigen, pas ihr die Pflicht gebot. Ste liebte tren, nach ihver frommen Weise, Die Menschen, und der Menschen Vater, Gott Den Schmachtenden, der bittend sich ihr nahte, Erquickte Sie mit liebevollem Sinn. Und manchen Durftigen, noch ehler Sie drum bataBot villig Sierdie Hand zur Hülse hin. Søeledte Sie ihr stilles frommes Leben. Stets voll von Gottund vil Religion; Auch sah Gie frendig um ihr Lager schweben. Den Todes=Engel, Jhr - der Tugend Lohn. Sø gieng Sie hin zu jenen seeligen Höhen, Beweint von Allen, die Sie hier gekann. Einst, ja einst werden wir Sie widder ehen, Als Engel Gottes dort im Strahlgewand. J. G. Maurenbrecher. Tanker ved Madame Gundel Elisabeth Dankels Grav, fød Benzon, døde i sit omtrent 40 Aar i Naskoupaa Lolland. O! Elskværdig fromme Mage Du var her din Dankels Løn, Ol Hvorfor kunde dine Dage. Ei forlænges ved hans Bønske Nei Alles Forbøn var ei værdig Du foran dem til Engle gaaer Ol gid vi kun som du stod færdig Naar vor Dommes Klokke slaaet. Og brist i Graad - forladte Mag Den Frommes Hierte slaaer ei meer. Græd Dankel, græd Benzon, og tænk tilbage, At Gundeel Elisabeth var Eders Taarer værd. Anna Elisabeth Westlye.