Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-11
Men det er ikke blot Tullins Naturskildringer, der vidne om, at for et halvt hundrede Aar siden, Maimaaned var den herligste Tid af Sommeren; ogsaa andre Kiendsgierninger bevise det. Saaledes finder jeg i Adresseavisen af 16 Mai 1761. "J Morgen agter Hans Majestæt vor allernaadigste Monark tilligemed den regierende Dronning og Prindsesse Charlotte Amalie, at reise til Slottet Fredensborg. Samme Dag begive ogsaa de Kongelige Printzer sig til Lystslottet Frederiksberg." - Derimod hedder det i Statstidenden af 7 Juni 1816: "Deres Majestæters Kongens og Dronningens Udreise til Frederiksberg, som var bestemt til den 8de, er udsat til d. 15te Junii." Altsaa en Forskiel af en heel Maaned! Den egentlige Aarsag til denne store Forandring i Veirliget, hvilken ikke allene i Aar sporedes her i Norden, men endog i de sydlige Lande af Europa, er ikke let at indsee. Man tilskriver i Almindelighed Soelstraalernes Virkninger, Hovedforskjellighederne i Varmen og Aarstiderne. Hvor meget der en her kommer an paa Solen, have Mænd som Halley, Mairan, Simpson, Kästner, Euler o. s. v., ved mathematiske Beregninger søgt at godtgjøre. Men foruden Solens Virkninger gives der endnu mange endre Aarsager, f. Ex. de i Luftkredsen foregaaende Forbindelser, Decompositioner og Nedslag, Virkningen af Jordfladens Uddunstninger, Meddelelsen af andre Steders Temperatur ved Vindene. Nogle have villet tilskrive de Cometer, der i de sidste Aar have været tilsyne, Aarsagen til de kolde, korte og ublide Sommere. Ganske forkastes kan denne Mening saa meget mindre, som man efter den nyere Theorie har antaget den Muelighed, at en Comet kan skade. Jorden ved sin Nærmelse, fortrænge den fra sin Løbebane, berøve den Maanen, eller bringe Vandene til at stige overordentlig høit. Hayn har i sin Bog: Versuch einer Betrachtung uber Kometen, Sundfluthe &c. 1792, forklaret Verdens Undergang derved, at en Comet vil drive den hen til Egne, hvor den ikke mere vil kunne beboes. En Comet, saa stor som Jorden, og 13290 Mile borte fra den, kunde faae Havet til at stige 6000 Alen. De la Lande har i sine 1773 udgivne Betragtninger over Cometer beregnet denne Virkning, og tillige viist, at nogle iblandt de beregnede Cometers Knuder vare Jorden temmelig nær. Dette hans Skrift udbredte i Paris en almindelig Frygt for Cometer. Men de af Prosperin beregnede mindste Frastande vise, at der kun gives 8 bekiendte Cometer, der nærme sig Jorden mere end 1/10 Deel af dens Frastand fra Solen, d. er som kunne nærme sig Jorden paa en Afstand af mere end 400 Jorddiametre. Cometen fra 1680 kom den i det Høieste paa 60 Jorddiametre nær, og den fra 1770 kun paa 96. Den sidste skal, efter Sejours Forsikkring, d. 1 Juli 1770 virkelig ikke have været længer fra Jorden end 750,000 Lieues, og været kommet den nærmere end nogen anden; men desuagtet ikke foranlediget nogen os bekiendt Forandring. De Com ter, hvis Halle saae frygteligst ud, vare Solen meget nær, og altsaa langt nok borte fra Jorden. Euler har ved nøiagtige Beregninger godtgjort, at hine 8 Cometers Knuder, endnu vare alt for langt borte til at kunne foranledige Ødelæggelse paa Jorden, hvorved han ogsaa meget moderer er det, som de la Lande anfører angaaende Høiden af de derved forvoldte Vandflode. - Men uagtet det er temmelig afgjort, at der ikke kan frembringes nogen egentlig Ødelæggelse paa Jorden ved Cometer, saa er det dog vel neppe ganske afbeviist, at de kunne have Jndflydelse paa Climatet. Man kjender endnu for lidet til Comethalens egentlige physicalske Beskaffenhed, til at noget Afgjørende i saa Henseende kan bestemmes. Jkke usandsynligt er det, at disse Legemer bestaae af en Materie, der ved den Jndflydelse, som Solen, naar den et nær, har paa dem, forvandles til Dunster, drives bort i den Millioner lange Hale, og, naar de siden komme længere bort fra Solen, falde fortæt tede ned. Hvorledes disse opløste Dunster virke paa vor Atmosphære, har endnu ingen bestemt.