Berlingske Tidende, 1832-05-12
London, den 1ste Mai. En sørgelig Uvished svæver endnu over den saa hæderligen bekjendte, modige Søemands, Capt. Ross's, Skjebne, thi den er saare længe siden man hørte noget fra ham og man veed, at hans sidste Foretagende var forbundet med afskrækkende Vanskeligheder. Saa meget sørgeligere er denne Uvished, da han dersom han er forgaaet, faldt som et Offer for en af de lumpenste Jntriguer, hvormed Videnskabsmænd have beskæmmet sig At hans Forsøg paa at udforske Lancaster-Sundet mislykkedes var et Tilfælde, som kunde møde enhver brav Søeofficeer, men at det mislykkedes for ham, var netop hans Avindsmænds Brøde. Da han kom til det Sted, hvor han formodede, at Jndløbet til dette Sund var, som han ikke kunde skimte, sendte han Bud ned i Kahytten til de tre saakaldte Videnskabsmænd ( Udnævnelsen kaldes de udtrykkeligen men of science,, det vare ham medgivne paa denne Expedition, og lod dem bede om at komme op paa Dækket, for at undersøge med ham, om det var raadeligt, at han holdt sig nær ved Kysten og anstrængte sig, for at finde en Aabning. Men hine tre fadde, tilligemed Capt. Sabine, - som i denne Sag har erhvervet sig en meget tvetydig Navnkundighed - og spillede Schak. De gad ikke afbryde Spillet og sendte derfor Capt. Ross den Beskeed, at de allerede havde undersøgt Alt, og at Haabet og her at finde en Aabning var en Absurditet. Capt. Ross lod sig nøj med denne Erklæring, da han ikke kunde iagttage det Mindste, som berettigede ham til at drage dens Efterrettighed i Tvivl, Saaledes stode Sagerne; hine tre Videnskabsmænd vedbleve denne deres Paastand. Omsider naaede Expeditionen Skibet. Orkney. Her fik de og deres Ledstogsmand, Capt. Sabine, fa paa et engelsk Blad, hvori de fandt et Fragment af en Meddelelse til Videnskabernes Selskab i London af den berømte Lærde, Hr. Barrow, som erklærede sin urokkelige Forviisning om, at der maatte være en Aabning netop paa det selvsamme Sted, hvor de havde gjort Tanken derom latterlig. Denne Opdagelse forandrede pludselig deres Fremgangsmaade. De bleve strax enige om, at den lærde Barrow maatte have Ret, men havde han Ret, saa maatte Capt. Ross, som de ikke kunde lide, absolut have Uret. Nu blev hele Skylden væltet paa Capt. Ross, og hine tre i Fællig med Capt. Sabine, forenede sig om at anklage ham for Ukyndighed. Allerede dette maatte krænke denne duelige og kjække Mand, og Ydmygelsens Bitterhed blev naturligviis ikke formildet ved Opdagelsen af en Aabning, som siden skeete netop paa det Sted, hvorom han var bleven forledt til at indberette, at der ingen Aabning var. Denne Omstændighed synes at have gjort et meget smerteligt Jndtryk paa hans Sind; i en harmfuld Stemning lod han en Dampbaad bygges paa sin egen Bekostning og begav sig i den, tilligemed sin Søn og nogle faa, men udvalgte Matroser paa Veien, med det Forsæt, at trænge igjennem Prinds Regentens Jndløb, langs Americas Nordkyst, og derefter videre frem gjennem Beringsstrædet til Kamschatka. -Men siden har man ikke hørt det Mindste om disse Bovehalse man formoder, at det desværre ikke er lykket dem, at iværksætte deres Plan. Om de have overlevet dette fortvivlede Forsøg, en endnu meget tvivlsomt. Vi frygte, at Capitain Ross ikke har forsynet sig med tilstrækkelig Proviant til at friste sit og sit Følges Liv under et langvarigt Vinterophold i hine rædsomme Polaregne. Han synes, at have regnet paa, at Dampkraften vilde sætte ham i Stand til at fremskynde denne hans Reise i langt kortere Tid end den kunde skee ved Seilbaade, og at han, da Beregningen slog Feil, er bleven indsluttet af Jissjeldene, uden at kunne komme ud, eller har lidt Skibbrud paa en af Jishavets skrækkelige Kyster. - Det Rygte, at Regjeringen vilde sende et Skib ud, for at opsøge Capt. Ross, er ugrundet, men vi haabe, at Capitainerne, som føre de Skibe, der gaae ud paa Hvalfangst ved Americas nordøstlige Kyst, ville bestræbe sig for at tilveiebringe Oplysninger om hans Skjebne, og, dersom han endnu er i Live, vove noget til hans Bistand og Frelse.