Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-04-15
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Ros KarskaSjette Aargang. No. 54 Udgivet og forlagt af J. Werfel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Höeckes Enke. Løverdagen den 15 April, 1809. Breve til en Ven paa Landet. III. Livet er ligesom Krebsene, siger Jean Paul meest velsmagende i Maaneder uden R. J Kjøbenhavn har man dobbelt Grund til at sande hans Ord. J Maji. Junii, Julii og Augusti Maaned føler man her hvad det er at leve i Ordets høie Forstand, men i de øvrige Maaneder tvinge Blæst, Slud og Frost sædvanlig de fleste til at søge Livets Nydelse indenfor deres fire Vægge. Hver følger da gjerne sin Vei. Den ene søger Glæde og Opmuntring i Klubber, den anden i Familieselskaber, den tredie paa offentlige Steder. Vi kunne saaledes egentlig ikke regne, at have længer Sommer end tre, i det høieste, fire Maaneder. Kan end en Dansk Romanskriver ikke som en vis berømt Fransk Forfatter begynde sin Kierlighedshistorie med Udtryk som disse: "J den skumle November Maaned, hvor Folk i Engelland hænge og drukne sig, gik en fortvivlet Elsker ud i Marken" saa maaman dog tilstaae, at hverken en Theokrit eller Ges net, Petrarch eller Tassa vilde fra November til April Maaned have været i Kjøbenhavn, hvad de vare under en blidere og renere Himmel. Deres gyldne Harpe havde sikkert rustet under al den Snee og Slud, vi idelig hjemsøges af. Jntet Under derfor, at den Ossianske Muse finder flere og heldigere Dyrkere hos os end den Sapphoske. Jntet Under, at Menneskene under en Himmelegn, hvor Solen, Livets og Glædens første Kilde, saa sjeldent og saa sparsomt nærmer sig, søge Erstatning i andre Glæder end dem Naturen med saa rund Haand kan yde. Hvor Fuglene paa Marken og i Skoven kun i saa stakket Tid opføre Concert, maa man tage sin Tilflugt til Konsten; hvor Naturen kun i saa faa Maaneder viser sig i sin Sommerpragt, maa man søge at efterkonstle den paa Skuepladsen og hjemme i sit Huus, kort sagt, hvor man savner saa mange af de naturlige Behageligheder, der faldt i Sydboerens Lod, er det meget tilgiveligt, at vi skabe os selv Fornøielser til Erstatning for dem, Naturen har negtet os. Naar De overveier dette, bedste Ven, vil De være mil dere i Deres Domme om vore Forlystelser og Morskaber. Levede vi som Jtalienere og andre Syd boere i en næsten bestandig Vaar, hvis Vinter ofte er blidere end vor Sommer, saa vilde Levemaaden og Forlystelserne ogsaa rette sig derefter. Men nu er der intet andet for, end at vi i det mindste i otte Maaneder maa søge vort Arcadien, vore ridslende Bække og skyggefulde Alleer i det store Huus paa Kongens Nytorv, at Machinmesteren maa være vor anden Natur, Mad. Frydendal vor Philommene og Orchesteret vor Lærkechor, at vi ved Whist og Bostonbordet maa holde os skadesløse for mangen en Nydelse i den fri Natur, og at vi paa Bunden af Champagnerflasken maa opfiske den muntre Tøs Sangvinitas, som "Nordens mørke Mø Melancholia, i vor Egn holder i Fængsel paa saadanne Steder. Medens jeg skriver dette, driver den vægelsindede, overgivne April sit Spil med os og narrer os hvert Øieblik April. Ret som en udlært Coquette bruger den os som en Bold for sine Luner, og er foranderligere i sine Meninger end det store Publicum selv. J Mandags havde videt skjønneste Sommerveir, og alting tegnede til at Foraaret var for Døren. Mange af vore Damer havde allerede kastet deres Peltse og Peltsesko og trippede som Gratier omkring i vore Gader. Men ak, hvilken hovedkuls Forandring! J dette Øieblik ere Gratierne igjen forsvundne; Gaderne ligge fulde af Snee; Himmelen er overtrukken med graa Skyer, og Solen skjuler sig ganske undseelig bag disse, store Sneedynger falde ned af Tagene som Laviner, og det seer igjen ud hos os, som om Vinteren atter skulde begynde. De kan ikke let forestille Dem, bedste Ven, hvilken mægtig Jndflydelse dette ustadige og mørke Veirlig har paa de fleste Kjøbenhavneres Sind. Dersom nogen i vore, paa moralske Konstbøger saa rige Tider, vilde skrive nogen "Konst at gjøre sin Lykke i Kjøbenhavn, vilde jeg for Alting raade ham at lægge sig efter Meteorologien eller Veirligslæren. Saadanne moralske Julemærker ere høist vigtige. Naar man søger om noget i en Audiencesal, bør man altid vælge en saadan Dag, hvor Luften er klar og Solen skinner; naar man vil tale med rige Rentenister og Capitalister, gjør man bedst i at eftersee Barometret, om det viser paa godt Veir eller Regn og Stud. Den, som vil gjøre sin Lykke, maa hellere raadføre sig med Veirliget end Forstanden. Mangen en Mand har forskjertet sit timelige Vel, blot fordi han forsømte denne vigtige Regel.