Viborger Samler, 1790-04-26
(Jndsendt.) Project! Omtrent for en fire Snese Aar siden, stod det ikkun slet til med Projectmagernes Lykke i Danmark. Vores uforglemmelige Fr. 4de var ikke disse værdige Patrioter saa aldeles gunstig. Vel hørte han deres Projecter og yndede dem, som sigtede til Statens Nytte, (og dertil sigter alle Presecter) men, Gud bevare os, Tænk engang mine Herrer, denne store Konge var saa grusom, at han befalede den Projectmager arresteret, som ikke viiste sit Project practicabelt, og som kom frem med det uden Fundamente. Uden Fundamente. .Ja! der har vi det, men monne dette være alle Projectmageres Leilighed at være vel grundet? Hvorfor vil man da giøre Extracten af Fæderne Landets ande Patrioter, deres Arbeide og deres sunre Sveed for Statens Bedste, saa mølsom og saa besværlig! Jeg er selv Projectmager. Sandt; jeg kiender ikkuns lidet til det Land, det Folk, de Love, de Jndretninger, er, 234 9. for hvilket jeg vil forbarme mig, og aabenbare min Viisdom mine Jndsigter, mine Talenter. Men hvad giør det til Sagen, Man kan jo probere, hvordan det vil gaae, sagde mine salige Forfædre, der alle vare Projectmagere. Om mine Projecter (thi jeg haver mange) skulle paadrage mig hiin store Ubehagelighed, siden Forordningen om Projectmageres Arrestering staaer endnu i sin fulde Kraft, troer jeg neppe; thi jeg er vel funderet i dem alle, men især er Fundamentet ypperlig til det, som jeg i Dag vil fremsætte Verden til Tieneste. Jeg troer, det er Sole klart, og altsaa har jeg ei nødig at bevise det, at ligesom man har begyndt med, at raffinere paa de Gamles Jndretninger, forandret deres Maximer, vendt op og ned paa alting, gjort Spadsomheden til sit Formaal, udvidet Næringsveiene og afhiulpen de gamle Ufuldkommenheder, har man alt længere og længere vandret fra Maalet, hvortil man haver sigtet. De fleste fremmede Europæiske Riger bevise det. Det sidste Aarhundrede har især været frugtbart paa occonomiske Indretninger, occonomiske Skrifter, peconomiske Taler, oeconomiske Forbedringer, og i det sidste Aarhundrede har Jomfrue Europa lagt Grunden til den paafølgende almindelige Banqverotte. Man hører og seer allevegne Selskaber, oprettede til Fliid og Vinskibeligheds Befordring; man opdager, anpriser og indfører alle Vegne nyttige Forandringer i Oeconomien. Det heder: Ved den og den nye Forandring, spares uhyre Summer: Ved den nye Jndretning vindes Millioner; og dog - dog ere Rigernes Skatkamre tomme, og det er bleven til en vigtig Articul i Stats-Læren, under hvilken Titul man best kunne laane, og under hvilke Omstændigheder man kunne faae meest at laane. Man speculerer, proberer og raffinerer sig fattig, under den ædle Hensigt, at vorde rige og lykkelige. Men, hvori ligger Feilen, hvad er Aarsagen? - Oeconomien ligger den; Jkke i den offentlige, men i den private. Man holder ikke godt Huus; man forstaaer ei at holde rigtig Huus; man har Mangel paa gode Huusholdersker; og deraf al den Ulykke, al den Pengemangel, al den Forvirring, al den Oprør, som findes i heele Europa. For hele Europa vil jeg da i dette Øjeblik være Projectmager. Jeg føler det høie og det vigtige i mit Kald. At lære den folkerigeste, den meest dyrkede Deel af Verden, at holde bedre Huus, eller at opgive den sikreste Vei til en bedre Huusholdning, for en Fierdedeel af Verdens Jndbyggere; Hvilken en ophøiet Gienstand er ikke denne. - Nu man leer - man spotter allerede med Projectmageren. . . . . . . . og det er Uret. Endnu har jeg jo ingen Forskud begiert Endnu har jeg ingen Ting reven over Ende Endnu har jeg ingen Forstyrrelse befordret i Sagernes jevne og almindelige Gang - Endnu har jeg ikke indtaget eller opfyldt denne eller hiin Regiering med Fordomme eller Vind. - Endnu har jeg ingen Ulykke stiftet. Man have dog en lille smule Taalmodighed! Fruentimret er bestemt til at føre Huusholdningen og at forestaae Huusvæsenet. (Er der nogensteds i Europa, hvor Fruentimret ikke haver noget med Huusholdningen eller Huusvæsenet at giøre, da kommer det ikke mig ved; jeg har allerede sagt, at jeg ikke kiendte det Folk, jeg ville lære, og som Projectmager behøver jeg det ikke heller.) Fruentimmeret veed intet eller lidet af Deres vigtige Bestemmelse, og oplæres ikke til at forestaae deres høie Kald. De lære ikke at holde Huus. De holde altsaa sielden rigtig Huus. De private eller particulaire Huusholdninger udgiøre, tilsammentagne, heele Staten og Statens; ergo: er Staternes Huusholdning ikke rigtig. Hvad maaskee en Bernstorff, en Herzberg, en Kaunitz, en Pitt, en Necker forgieves have grublet over, fandt jeg i en Haandevending: Fruentimmeret er Aarsag udi Europæ Forlegenhed. Formedelst deres Uvidenhed i Huusholdnings Konsten, nedsynker Staterne i Armod. Man fratage Dem Bestyrelsen, eller oplære dem bedre at forvalte deres Embede. Regner man ikkun (og enhver Projectmager maa regne; han maae bevise sine Satzer ved rigtig Regning, og Fordeelen af hans Project maae endelig udgiøre et Facit af 7 til 8 Nuller.) Regner man ikkun, siger jeg, hvad der kunne spares i Europa, naar enhver Huusholdning blev ført med mueligste Orden, Sparsomhed og Jndsigt, Min Gud, hvilke Summer! - Jeg sætter (man indvende ikke, at disse Ord: Jeg sætter, er som oftest i Projectmagerens Forstand, det samme som: Jeg giætter; thi Ordene: Jeg sætter, har nu eengang vunden Hevd paa deres Tilforladelighed) Jeg sætter, siger jeg, at blot det lille Rige Danmark haver 50,000 Familier, i hvis Huusholdning der aarlig kunne spares fra 10 til 500 Rdlr.; Ganske sikkert ville deraf udkomme, efter et Middeltal, en Sum af 10,000,000 Rdlr. aarlig. - Umueligt, det er Projectmager Snak Bevar og Lad mig dog faae Tid til, at forklare mig. Jeg bør, som en ærlig Mand, beviise, hvad jeg statuerer, og imellem Projectmagere findes ogsaa ærlige Mænd. Jeg kiendte en Præst og en Degn, som begge ere døde. Præsten havde tre Døttre og een Søn, og Degnen tre Sønner og een Datter. Degnen havde, alle Udgifter fraregnet, 100 Rdlr., og Præsten 400 Rdlr. at leve af Degnen holdt to Sønner frem til Academiet og Præsten een. Degnen døde uden Gield, og Præsten efterlod sig en Skyld paa 1400 Rdlr. Begge levede i Embedet 46 Aar. Degnekonen var en fornuftig og sparsom Huusholderske, men Præstekonen ikke. Nu behager man igien at regne: Degnen havde 100 Rdlr., og af disse levede han godt. Præsten vil jeg give dobbelt; han maatte da fortære 200 Rdlr., men derimod paastaaer jeg, han maatte gjemme 2. 200 Rdlr. sparet hver Aar, i 46 Aar, giør 9200 Rdlr. (Renten heraf giver jeg Madamen og Jomfruerne til Knappensale) hertil Gield 1400 Rdlr., Summa 10,600 Rdlr. som Præsten burde havt og havde ikke, og kunne havt, men faldt ham aldrig ind, da hans elskelige Kone førte, efter hans Forstand, saa sparsom Huus, som nogen Velærværdig Kone i Landet. Holder nu min Regning stik, Jeg skulle dog meene det, Og nu til Projectet: Man indrette overalt Huusholdnings-Skoler og Academier; Man forsyne disse med dygtige Læremødre; Man lade Fruentimret der studere den vigtige, den nyttige, den uundværligste Videnskab: Fornuftig og sparsom at holde Huus; man anstille offentlige Examina; man nægte ganske nogen Jomfrue at blive giftet, førend hun var klar fra Academiet; man tillade aldrig, at nogen Jomfrue fik nogen Rangs Person og derunder, indtil Sognepræster inclusive, og dem, som med disse kunne ansees lige, uden at hun havde faaet Laude bilem i Huusholdnings Videnskaben; Jngen at givte sig med Capellaner, Degne og alle andre, som med disse kunne passe, uden med Caracteren, hand illaudabilem, og ingen med Skolemestere og ned ad, uden de, som dog vare kiendte non contemmendum.