Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-01
Fra Midten af Sommeren til September Maaneds Ende udbrød denne Jld vel mere end tredive Gange, og Jndvaanerne, som flere Gange slukkede den, skattede sig lykkelig ved, at dette Væ nomen ikke havde indtruffet under Høsten. De sammenvoxne Siameser. Vi meddele, siger et fransk Blad, nogle nærmere Details over de to unge monstrøse Siameser, der ere ankomne til Boston. Den af Hr. Geoffroy SaintHilaire forelæste Beretning foranlediger os til at tale om denne interessante Gjenstand. Forskjellige Kiendssager af denne Art ere allerede forhaanden, og have givet de Lærde Grund til at skielne to forskjellige Grader af denne Monstrussitet. Foreningen eller Sammenvoxningen er ofte meere eller mindre inderlig, og bestaaer i en Overgang i hinanden af forskjellige Organer af to Jndividuer, der i dette Fald ikke ere, hvert for sig, fuldstændige, men, efter den lærde Anmelders Udtryk, et menneskeligt Væsen i to Bind. Meget ofte ere disse ikke istand til at leve. Man kan til denne Slags regne de to i Sardinien fødte unge Piger, som endnu leve, og for kort Tid siden have overskredet Alperne for at komme til Frankrig. De have virkelig kun to Been og en Underkrop. Derimod indskrænker sig de to siamesiske Brødres Sammenvoxning til en Punkt, den strækker sig fra Brystets Grund, Hjertekullen, til Navlen. Den er overfladelig, og bestaaer blot i Fælledskabet om en liden Deel af Huden, nogle Aarer, og nogle Muskler. Hver af dem er saaledes en fuldstændig Mandskabning i Henseende til de nødvendige Livsorganer, og Existentsen er ikke uforenelig med det fortredelige Compagnieskab, som de ere fordømte til. De have allerede naaet deres attende Aar, deres Vext er liden; hidtil have de ikke været syge. Ubeqvemmeligheden i deres Stilling og Forhold, Ansigt mod Ansigt, har maatte vække hos dem Bestræbelse efter saavidt som mueligt at unddrage sig samme. Det er ogsaa lykkedes dem at nyde en vis Bevægelighed i deres vexelsidige Forhold, og denne Bevægelighed tillader dem at see sig fra Siden, saaledes at de da danne en ret Vinkel. Naar en Bevægelse fordrer, at de begge maa medvirke dertil, saa iværksætte de den med en saadan Samklang, uden derom udtrykkeligen at være blevne enige, at man skulde sige de bevægedes ved en eneste Villie. Naar en af dem vil gaae saa gaaer den anden strax med ham i samme Skridt. Deres Retning er da Diagonalen af den Vinkel, som de indbyrdes beskrive. Paa det Skib, som førte dem til Amerika, erholdt man et mærkværdigt Beviis paa Overeensstemmelsen af deres Beslutninger og Bevægelser. De vare i fuldt Løb foran en Person, der i Spøg forfulgte dem, da de pludseligen kom ud for en anden Luge, igjennem hvilken de kunde have faldet ned i det underste Skibsrum, men uden et Øiebliks Vaklen gjorte de med et Spring Vejen over det farlige Hul. Deres Aand er temmeligen udviklet; de synes at have Opmærksomheds Evne, paa en kort Tid have de lært at spille Dam; dette endog saa godt at de undertiden vinde Spillet fra dem, som de kunne takke for denne Underholdning, nemlig fra deres Læremestere. De ere taknemlige for den Forsorg der ydes dem, de Opmærksomheder man udviser mod dem. De underholde sig gjerne med et ungt Menneske af deres Nation der har fulgt dem, men de tale næsten aldrig med hinanden indbyrdes. Jkke desto mindre leve begge Brødrene i en god Forstaaelse med hinanden, og i en Overeenstemmelse i Villien der sjelden forstyrres. En eneste Gang paa deres Overfart har Skibscapitainen været Vidne til en Art af Tvist imellem dem, foranlediget af at den ene vilde bade sig i Havet, den Anden derimod fandt Temparaturen for kold. Det kostede Capitainen kun liden Møje at gjøre dem det begribeligt, at de gjensidigen maatte unddrage sig en Fornøielse, som vilde foraarsage en af dem nogen ond Følelse eller vel endog Smerte. Den Fred og Eendrægtighed der saa hældigen hersker imellem dem, udrinder upaatvivleligen fra Identiteten af deres fælles Smag. Virkeligen foregaae alle deres Functioner ligetidigen. De spise til en Tid, den ene ligesaameget som den anden, de sove til en Tid, og naar man da, under Søvnen, berører den ene Broder, vaagner strax den anden. Deres Respiration er lige, som ogsaa deres Pulses Hurtighed. Begge fik paa engang en liden Upasselighed, fordi de havde spiist formeget. De Lærde, ja selv de blot nysgjerrige og videbegierlige, høre vist nok med Fornøielse, at disse Siamesiske Tvillingsbrødre snart kunne ventes til Frankrig. (L. B. d. B. H. 442.)