JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) No. 21 og No. 38 i Magstræde have slemme udstaaende Tagspøjter, som her i denne snevre Gade nøde de Gaaende i Regnvejr til at redde sig midt ud paa Kørebroen. 2) Det røde Hjørnehus til Magstræde og Knabrostræde, har ogsaa disse slemme Spøjter, som højligen ønskes ombyttede med Tagrendepiber. No. 13 og 14 i Magstræde have ikke engang Tagrender, saa at der langs med disse Bygninger ikke allene er et for Gaaende højst ubehageligt Tagdryp, men om en Steen paa Taget glider løs, kan den ikke standses af Tagrenden, men farer lige ned i Hovedet paa de Gaaende. 4) Den røde Gaard paa lille Købmagergade næst Hjørnet til Skidenstræde, har to af de afskyeligste Tagrendespøjter i bele Staden. Disse have nu i lang Tid, ved enhver Regn, gjort Fortoget deruden for aldeles ubrugeligt for Fodgængere, med mindre de have Regnskærm, eller ville ganske gjennemskylles. Man beder Ejeren bevise Publikum den Tjeneste at anbringe Tagrendepiber.
Politivennen, 1805-01-01
Om vor Mangel paa Penge til Udlaan paa faste Ejendomme. (Tilegnet det asiatiske Kompagnies Direxion.) Det asiatiske Kompagni optager et stort Laan, giver Laanerne en Gave foruden de sædvanlige Renter, indbyder baade Landsmænd og Fremmede til at deltage i Laanet, og yttrer, at det helst ønsker, at Landsmænd ville laane det deres Penge. Den, der skriver dette, troer sikkert, og med ham troer vel enhver det, at Hensigten hermed er god, er patriotisk. Men han troer tillige, at denne gode Hensigt er seet igjennem et urigtigt Glas at Astatiske Kompagni ikke har Ret i at ønske, at Landsmænd fornemmelig skulde laane det deres Penge. Dette bliver tydeligt, naar man vejer Fordet med Tab. Fordelen er, at Renterne ikke gaae ud af Landet. Men en handlende Nation maatte med Fornøielse sende 4 Prosent ud af Landet for alle de Kapitaler, der af Fremmede laantes den, da den ved en rigtig Handelsbrug af disse, nedvendig maatte drage mange flere Prosent fra Fremmede ind i Landet. Tabet, ved at laane Pengene hos Landets Egne, er dette, at det bliver saameget vanskeligere at faae Penge til laans paa faste Ejendomme (jeg vil ikke engang sige paa Kredit, skjøndt Letheden heri er et Kjendetegn paa et Lands Velstand og gode Jndretninger) og dette er et meget føleligt Uheld for ethvert Land. De idelige høje Godskøb, hvorved langt større Summer, end forhen, sætte i Jordejendomme, de udvidede Muligheder til at sætte saadanne Penge, som før sattes paa faste Ejendomme, de forøgede Opmuntringer for Kapitalister til saaledes at hensætte Penge, med flere Aarsager, lade allerede et betydeligt Pengesavn mærkes. Der haves allerede Exempler paa, at Godsejere istedet for fire prosentigt Prioritetslaan, maa rede for sig ved ustadige, tit fornyende, femprosentige og duserbærende Vexelobligationslaan. Husejere i København, (de mindre Stæders uomtalte) mode ofte store Forlegenheder, undertiden Umuligheder ved at faae Penge i faste Ejendomme. Stiftelserne yde dem mindre Hielp end forhen, og Trangen til saadan Hielp voxer hver Dag ved Nationens Fremskridt. Banker mangle. Nu kommer en ny Laaner og sluger endnu en Mængde Kapitaler. Kan dette andet end medføre Skade? Hvo har ikke saa ofte hørt sige her i Danmark (og hvor høres Folk snakke galere om Pengevæsen), at det var at ønske al Nationalgælden skyldedes til Jndfødte, saa gik ingen Renter ud til Fremmede. Dette er netop i Danmark Pølsesnak. Ja, kan en Regjering ikke gavne Landet med et Laan, for mere end 4 Prosent, saa er det en anden Sag, men er Gavnet større, da er det omvendt, og langt mere gælder dette, naar den Laanende bruger Pengene til Handel. Lad England være vort Mynster i hvad det kan være det i, lad os efter dets Exempel oprette private Banker, men lader os ikke, saalænge vi ej have disse herlige Hielpemidler, ville sætte os i Ligning med denne den rigeste Nation i Verden.
Politivennen, 1805-01-01
Et Forslag til General-Postamtet. Jblandt de mange skjønne og gode Jndretninger, som General-Postamtet har gjort ved Postvæsenet, troer jeg endnu dette Forslag kunde anvendes, nemlig: da det saa ofte indtræffer at Vare, som udi Pakker med den agende Post forsendes, formedelst Regnvejr ganske bliver bedærvet (hvilket Uheld nylig medte mig selv med en Pakke der kom fra Hamborg, og hvor jeg leed Skade over 50 Rdlr.) troer jeg man kunde paa de Vogne, som skulde have Varepakker paa, anbringe et Slags Laag, overtrukket med grovt Lærred, og overstrøget enten med Tjære eller Oliefarve. Disse Laag kunde være omtrent høje og runde, som paa en Kuffert, og naar de var af Lærred kunde det ikke være nogen Byrde for Vognen, men kunde derimod gavne for mange Penge, i det de holdt Varene tørre, og forebyggede, at der ikke kunde tabes noget af Vognen. Der kunde ogsaa gjerne sidde Passagerer i Vognen, i Tilfælde, at der ikke var saa mange Pakker at Vognen blev fyldt med disse. Skulde dette Forslag finde Bifald, troer jeg vist at saavel de Handlende, som Passagerer vilde vare Generalpo amtet meget forbundne, de første for deres Vares Conservation, og de sidste, at de i Regn og Sneefog kunde sidde i Ly.
Politivennen, 1805-01-01
Farlighed mellem Lundehuset og Vibenshus. Hvor farlig Landevejen er for Kørende paa den ny oplakde Vej mellem Lundehuset og Vibenshus, var jeg med Flere øjensynlige Vidner til i Søndags Aften den 18de August Kl. 9 1/2 slet, red at en Vienervogn, i Mørke, og uden at kunne see eller kjende Vejen, ja ved jevn Kørsel, væltede need i den hulle Vej; en gammel Mand, en frugtsommelig Kone, hvis ubehagelige Følger man endnu lever i Uvished om, og en Flok smaae Børn, undgik dog derved, ved den Højestes Bestyrelse, et værre Onde, og kom saavidt uskadte derfra. Men for at forebygge flere saadanne indtræffende Ubehageligheder, hvorved enkelte Personer, om ikke hele Familier kunne blive ulykkelige, anmodes den høje Vej-Commission eller hvem andre der forestaae Over-Opsynet derved enten ved Oplysning af fornødne Lygter, eller og ved et foresat Rekværk at faae sammeoplyst og forbedret til Enhvers Sikkerhed. Undertegnede er overbeviist om Vedkommendes snareste gode Foranstaltning derfor.
Politivennen, 1805-01-01
Forsinkelse ved Nyhavns Færgestæd. For nogen Tid siden havde jeg og en anden et Ærinde til Toldboden, jeg kom til Færgestædet paa Christianshavn, hvor min Boepæl er, og bad at blive sat til Toldboden; mig blev svaret, at saadant ikke kunde skee, men at vi kunde blive sat til Nyhavn, hvortil vi resolverede os. Vikom til Nyhavn, gik vort Ærinde til Toldboden, kom tilbage igjen for at lade os igjen oversætte til vort Hjem, men vi maatte vente 19 Minutter for der kom en Baad fra den modsatte Side. Ved vor Ankomst tilbage til Christianshavn, fandtes mange Baade, men ingen i Nyehavn. Undertegnede har derfor Aarsag at paatale denne Uorden, som ved den Lejlighed foraarsages, og beder derfor Vedkommende at befale Færgekarlene, at iagttage Færge-Plakaten, som befaler at besørge enhver til sit Bestemmelsessted, imod Betaling. Christensen, Skomagermester, store Kongensgade paa Christianshavn.
Politivennen, 1805-01-01
Spørgsmaal til Jurister. (Efter Jndsendt.) Enhver Tænkende maae vel være vor Regiering Tak skyldig for det ved Forordningen af 8 Januarii 1802 tilsigtede Øjemeed: at forekomme Partiskhed ved Rettens Pleje i det ringeste at afværge al endog ugrundet Tvivl derom, derved, at Dommerens egne Fuldmægtige, Rettens Skrivere og disses Betjente fremstode som Sagførere. Men gives der ikke andre Tilfælde, da Sagførerens Forhold til Dommeren kunde give dem, der let dømme det Onde, Lejlighed til at raabe mod Dommerens Partiskhed, som i hiint Tilfælde f. Ex. naar Sønnen fremstaaer som Sagfører for den Ret, hvor Faderen beklæder Dommer-Sædet. Vi ere Vidner til et saadant Tilfælde ved en af de høje Overretter. Jkke synes det upassende her at fremsætte det Spørgsmaal: om dette Forhold ikke kunde indflyde paa den Tillid til Retfærd, det er saa vigtigt for enhver Ret at opvække hos sit Publikum. Hansen, Student.
Politivennen, 1805-01-01
Om Vejene til Frederiksberg. (Efter Jndsendt.) For Spadserende til og fra Frederiksberg, er det en Bekvemmelighed at kunne undgaae den stinkende og trættende Vesterbro, ved at benytte sig af gamle Kongevej, men for derfra at komme til Alleen, maae man passere et Stykke Vej, som er belagt med spidse og slet nedstampede Stene. Vel er ved Siden af dette Stykke tildeels en smal, og som oftest smudsig, Jordvej, men denne afbenyttes idelig af Vogne, saa at de Gaaende maa tage til Takke med Steenvejen, hvilken Kudskene finde saa slet, at de gjerne vil skaane deres Heste for den. Anmelderen troer at der med ubetydelig Bekostning kunde gjøres en bekvemmere Passage baade for Kørende og Gaaende. Maaskee det ogsaa var at haabe, at Vedkommende vilde lade denne Hovedstadens betydeligste Spadseregang forskjønne ved over Trommesalen at lade anlægge en saadan Allee for Fodgængere, som der allerede er fra Porten til Acciseboden, og paa gamle Kongevej, hvor maaskee Pladsen ej tillod at afsondre Vej for Gaaende, at plante Træer, som engang i Tiden kunde give Skygge.
Politivennen, 1805-01-01
Om Holmens Kirke. (Efter Tilsendt.) Holberg har allerede for saa lang Tid siden i eta f sine Skjemtedigte anført som en Umulighed. At for skal Holmens Klokke med andre Byens Klokker lige gaae. Men da det vel neppe er for at lade vor forevigede Landsmand beholde Ret, at denne Kirkes Uhrværk endnu i vor Tid som oftest er i det mindste en halv Time før eller efter de andre Kirkers; saa kunde det vel nu være Tid at afvænne det med en Uorden, hvorved det næsten i et Aarhundrede har udmærket sig.
Politivennen, 1805-01-01
Om Uhrværk i Slagelse. (Efter Jndsendt.) For omtrent 2 Aar siden, er St. Mikkels Kirke i Slagelse repareret, og ved sam me Lejlighed Taarnet forsynet med nye Ubeskiver, men Viseren staaer hidtil bestandig paa Klokken 6. Man troer det vilde være behageligt baade for Byens Folk og Rejsende, om den som reparerer Uhret tilholdtes snart at skaffe det færdigt.
Politivennen, 1805-01-01
En Politi-Plakat i Altona. For nogen Tid siden læste man i et af vore offentlige Blade, hvorledes en Skildvagt i Paris havde bortviist Uvedkommende med en Høflighed, som for os maa være frapperende. Som et Sidestykke hertil fortjener at anmærkes, at der paa en liden Spadseregang ved Elbbredden i Altona, hvor der er plantet unge Træer, er opslaaet følgende meget bøflige Politi-Plakat. Der Anmachs der bier gepflanten Baume ist der Obbut des Publikums anvertranet, und daber unnothig eine jede etvannige muthvillige Beschadigung derselben bei JuchthausStrafe nu verbieten; og at denne høflige Erindring har havt den forønskede Virkning.
Politivennen, 1805-01-01
Om et Toldskildt i Holsteen. (Efter Jndsendt.) Paa Vejen mellem Ahrensborg og Vandsbeck er kort for man ved Lehmsbruck kommer ind paa en Deel af Hamborgs Gebet, en Bom og Kongeligt Toldsted, som forhen har tilbort den storfyrstelige Andeel af Holsteen. Efter Mageskiftet maa man have fundet det udhængte Skildt for godt til at kasseres, og har derfor blot overmalet det, men de siden henrundne tredive Aar have frembragt en underlig Blanding paa skildtet af Kongeligt og Storfyrsteligt. Da den sidste Overmaaling ikke maa have været suffisant nok, staaer nu midt i Kongens Navne Chiffre et stort forgyldt P., og i Underskriften er Ordet, Koniglicherreent forsvundet, saa der staaer Grosfurstlicher Danischer Joll. Der hænger ellers paa Væggen en ganske nymalet Taxt for Bompengene, saa det er sært at man ikke ved Anskaffelsen deraf, tillige har borttaget det invalide Toldskildt.
Politivennen, 1805-01-01
Bortkomne Sager. Et heelt Selskab med samt dets Kasse og Kasse-Behold, circa 900 Rdlr., er bortkommen. Undertegnede lyser efter det, og beder enhver, der om somme Selskab kan give Oplysning, at melde det i et af de offentlige Blade, eller i Adresse-Avisen.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. Det tilsendte Vers i Anledning af Striden med Hr. Kjær, vilde Jndsenderen behage at hente tilbage, da Bladets Natur ikke tillader at det heri indrykkes. J Hensigt til Paaanken om Fiskeopkøb i Helsingør i Politivennen No. 381, har Politiet der allerede den 20de Aug. for 3de Fiskekoner konfiskeret den opkøbte Fisk, som blev givet de Fattige til Priis. Denne Politiets roesværdige Aarvaagenhed vil for en Tid forebygge slig Fiskeopkøb og Fiskens forstørrede Dyrhed.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) Uden for en blind Port, derer anbragt fra Universitetgaarden mod store Kannikestræde ved Siden af Kommunitetets Bygning, har i lang Tid været et slemt Hul i Fortoget, næsten en Alen langt, hvori samler sig Regnvand, og hvad som værre er, Afløb fra et inden for Porten værende urenligt Sted. Naar 2 Personer i Mørke gaae jevnsides her, kan den ene ikke vogte sig for at træde i dette Hul, og derved overstænke den anden med det Vand her stedse findes. 2) Lyngbye Kirkes Uhrskive ud mod Landevejen, er saa forældet, at man alene af Viserens Stilling maae slutte sig til Klokkeslettet. Ved Opmaling kunde denne Uhrskive lettelig igjen blive, hvad den skulde være. 4) Fortoget paa Østerbro er saa umageligt at gaae paa, formedelst de spidse Stene det er belagt med. Man ønskede højlig, at nogen Forandring hermed maatte gjøres. Her var et got Sted til at begynde med den foreslagne Brolægning af Fortoge med Mursten.
Politivennen, 1805-01-01
Advarsel til dem, der eje Børn. Tvende Pigebørn, den ene 5, den anden 7 Aar gammel, vare i Mandags Eftermiddag hos en Familie af dem, i Vimmelskaftet; da de sadde uden for Gadedøren, kommer et Fruentimmer til dem, som bilder dem ind, at hun skulde tjene der i Huset, og, ved at love dem Kirsebær og Legetøj, overtaler hun dem til at følge med sig. Huntager dem derpaa med sig hen paa Nørregade, hvor hun først sætter den ældste i en Port, under Paaskud, at hun med den yngste vilde i nærmeste Gaard hente Kirsebærrene. Den yngste, som hun altsaa tog med sig, satte hun i Porten ved Siden af den anden Gaard, tog et Par Guldslanger af hendes Øren og forlod dem derpaa. Efter Børnenes Beretning skal hun have været klædt ligesom den, der for nogle Dage siden anmeldtes i Addresse-Avisen, at have behandlet nogle Pigebørn, der kom fra Skole, paa lignende Maade i Gothersgaden.
Politivennen, 1799-01-01
Atter om Adresavisen i Anledning af Politivennen No. 34. Med Forundring læser jeg Klage over, i ovenmeldte Nummer af Politivennen, at det er for sildigt at faae Adressavisen Kl: 1, 2 om Dagen; hvad skal nu da de sige der aldrig faae samme førend Kl. 4, 5 ja vel 6 om Aftenen. Hvad Nytte har man nu af Avisen. Og dette er og har været Tilfælde i Klædeboderne Aar ud og Aar ind, dog ej for alle, thi somme faae den Kl. 10, 11 om Formiddagen, og det ved et og samme Bud. Er nu Contoret eller Budene Forfattere til den nye Rangforordning, der gjør Forskiel paa en Gades Borgere, der alle betale lige meget for Avisen, og er dette Ret? Bestyrerne af Adressecontoret bedes derfor, allene at tage i Overvejelse den Ulejlighed dette foraarsager Gaarde- og Husejerne, som lukke deres Porte og Døre (for Sikkerheds Skyld) naar det er mørkt, at tænde Lys, lukke op, og atter at lukke ud, eller og fra anden eger første Etage, paa de Steder, hvor 2, 3 boe som holder Aviserne, at tænde Lys og lade en gaae med for at lukke Budet ud igjen og dertil af Budet at være fordømt saalænge det er mørkt til Kl. 6 Aar ud ogAar ind. Naar dette af Bestyrerne ret eftertænkes saa formodes det, at til nu anstundende Nytaar, flere unge raske Mænd blive antagne til Bude, der hastigen kan bringe Aviserne omkring; og ikke gamle uefterrettelige Koner, der spilde megen Tid med Slader; eller og at det besales dem alvorlig, med det nye Aar, at begynde først om Morgenen med Avisens Leverelse til dem, som nu i en Deel Aar har været fordømt til at faae dem om Aftenen; skeer dette ej, formodes vel at nogle frasige sig samme, jeg for min Deel vil ej have den længer, om ingen Forandring skeer, da jeg ingen Lyst har til at give Budet om Nytaar Halvdelen af hvad Avisen koster aarlig.
Politivennen, 1805-01-01
Atter Advarsel til dem, der eje Børn. Onsdagen den 24 August om Eftermiddagen Kl. 5, gik min yngste Datter, mellem 9 og 10 Aar, ud for at besøge sin Præstes Døttre, men da hun ej bestemt vidste Vejen, spurgte hun sig for hos en Pige som var simpel klædt, efter Sigende og hvad hun kan huske, havde et hvidt Tørklæde med blaae Prikker og Trøje og Skørt, og en Kappe med røde Baand. Samme Pige spurgte hun om hvor Østergade var, da hun vilde gaae hjem. Min Datter havde et stort Tørklæde paa. Pigen svarede at hun skulde just ogsaa derhen, og hun kjendte hendes Fader, han handlede med hendes Fader som var Guldsmed, men, sagde hun, jeg husker ikke Navnet; hvorover Barnet var troeskyldigt og sagde bende det; rigtig svarede hun, og bør min Pige, sagde hun, laan mig dit Tørklæde du der har paa, jeg skal op til min Moster som boer her, og der haver du en Skilling til Kirsebær, som du kan købe dig og spise til jeg kommer ned, hvorpaa hun trak Tørklædet fra hende og gav bende sit om, men Barnet vilde paa ingen Maade købe sig noget for Skillingen, men vilde følge med Pigen til hendes Moster, hun tillod hende dette, men de kom aldrig til Mosteren. Hver Port de kom til, vilde hun have Barnet ind i, men hun vilde ikke, hvorover hun løb med hende til Kl. 8, da de efter Barnets Sigende havde passeret adskillige Broer og været i Nyboder, kom hun just paa Vejen, hvor hun kunde see, at hun kunde finde hjem og forlangte sit Tørklæde, som Skarnet sagde hun skulde strax faae, bad hende vende sig om, i det samme tog hun det under sit Forklæde og rev det i Stykker, bandt hende det saaledes om, og efter Sigende løb ned ad Frideriksberggaden. Det er forglemt at hun havde truet Pigen med at raabe Gevalt, hvorover hun havde sagt: tie stille min Pige. Det samme er passeret i Fredags i Vexeleer Hartvigs Gaard paa Østergade, hvor der boer nogle Folk i Huset, hvis Barn en Pige af samme Paaklædning skal have ført op i Knabroestræde og klædt reent af i en Port lige til Klokken, og saa ladet hende sidde, indtil der kom en Person, som tog sig af dette Barn og førte det efter Barnets Sigende til Svane-Apotheket, hvor hendes Fader var; Pigen skal have sagt til Barnet at hun skulde faae Kirsebær naar hun vilde laane hende sit Tøj, som Barnet lod sig lokke til, meer vides ikke.
Politivennen, 1805-01-01
Om Fiskeopkøbet i Helsingøer. (Efter Jndsendt.) Man har seet Fiskeopkøbet ved Svingelporten i Politivennen paaanket, man har ogsaa strax sporet Frugterne af Politiets Aarvaagenhed og Opmærksomhed, og har god Grund til at formode, at denne hævede Uorden vil ikke lettelig igjen finde Sted. Kun var det derhos meget at ønske, at saadant kunde ogsaa forebygges ved Skibsbroen. Hvor ofte er det ikke Tilfældet, at Fisk, det være sig Hummer, Tunger, Sild, Hornfisk a. som blive ved danske eller svenske Baade bragte did til Salg, blive, naar Mængden ikke er desto større, af Fiskekoner opkøbte og paa Fisketorvet igjen udhøkrede. At have Jndseende hermed er virkelig vanskelig for Politiet, hvis Personale er for lidet til dets mange Forretninger og vidtløftige Opsyn. Hver Dag og ofte om Dagen at besøge Broen, tager for megen Tid. Men lettere vilde det blive for samme, naar Havnefogden, som maae anvise de ankomne Baade Liggeplads, kunde formaaes til at give Politiet et Vink om, naar saadanne Fiskebaade vare ankomne. Ogsaa vilde dette da tillige paasee, at Sælgerne, naar de finde en Mængde Libhabere, ikke efter Lune og Tykke forhøjede Prisen over den, til hvilken de engang havde faldbudet deres Vare. Man haaber at dette fremsatte Øn. ske forundes Opmærksomhed af Vedkommende.
Politivennen, 1805-01-01
En bemærket Fare i Helsingøer. (Efter Jndsendt.) Ved et kort Ophold i denne morsomme Stad, fandt Anm. paa en Spadseretour i dens nordlige Egne, noget som opvakte megen Gysen hos ham. Langs med den skiønne store Reberbane er hensat en Mængde Stene i en Række, som ventelig skulle være Afvisere og skjelne Vejen fra Banens Fortog, men mange af disse ere saa kantede, spidse og skarpe, at om et Menneske skulde ved uheldig Fald støde hen paa disse, kan han, naar det traf Hovedet, staae i megen Fare og muligt finde sin Død. Anmelderen formoder at de kun for en kort Tid ere saaledes hensatte, saasom de og befindes aldeles uden Ejerens Vidende og Villie, og at de inden føje Tid ville blive afrundede og derved formindske den med Grund frygtede Fare, hvorpaa han finder sig forpligtet at gjøre Vedkommende opmærksom.
Politivennen, 1805-01-01
Exempler paa Uvillie og Hielpsomhed mod Medmennesker. (Efter Tilsendt.) For nylig tildrog sig paa Nørrebro følgende Begivenhed. En agtværdig Borgertone blev, ved at passere igjennem den ved Magitos Jldforlystelses Theater forsamlede Mængde, pludselig upasselig. J denne Tilstand søgtes det nærmeste paa denne Side af Vandet liggende Sted. Skjøndt de Bekvemmeligheder, man udbad sig der, indskrænkede sig til en Stol, blev samme dog nægtet, uagtet man tilbød sammes femdobbelte Værdie for Benyttelsen; derimod skylder man Beboeren af Huset paa denne Side af Aksiseboden Tak for hans forekommende Artighed. Disse hinanden modsatte Træk af Uvillie og Hielpsomhed, troer Jndsenderen fortjene Kundgjørelse.
Politivennen, 1805-01-01
Anmærkninger i Anledning af Forslaget til at forebygge Mul gheden af, at Mennesker som bade sig, skulde kunne komme til Skade paa de almindelige Badesteder. See Politivennen No. 378. Til Anmelderens ellers i sig selv saare nyttige Forslag, kunde endnu tilføjes: at nogle af Professor Pelts, eller ogsaa andre vel indrettede Svømme Belter, burde gjemmes i Nærheden af Badestederne, deels for i paakommende Tilfælde at kunne bruge dem til at redde de Mennesker, der ere i Fare for at drukne paa slige Steder; deels ogsaa for at benyttes af dem, som ikke endnu ere komne saa langt i Svømmekunsten, at de kan bjerge sig selv, men dog alligevel, enten for Sundhedens Skyld eller ogsaa for at lære at svømme, ville gaae i Vandet. Men saa vist som det er at beklage, at Mangel paa saadanne Redningsmidler har været Aarsag i, at den for Helbreden saa nyttige Badning har, paa et eneste af vore Badepladser, i de 2 sidste Sommere, kunnet koste 5 Mennesker Livet, saa vist er det ogsaa, at Anmelderens Forslag burde have været addresseret til Stadens Fysikus, hvis Pligt det efter min Mening er, at føje de fornødne Anstalter, hvorved slige ulykkelige Tilfælde kunde forebygges, førend han i et offentlig Blad skred til at fremsætte samme. Ligesaa lidet, som vore Badesteders Farlighed, og de skadelige Følger, som den, ved Nørre Allee beliggende, og med raadne Levninger af Dyr opfyldte og utildækkede Kulle, kunde foraarsage, som i ovenstaaende No. af Politivennen er paaanket, burde undgaae Statsfysici Opmærksomhed, ligesaa lidet burde Anmelderen i et offentligt Blad have paaanket disse Fejl, førend han direkte havde forestillet Statsfysikus samme; da saadan offentlig Anmeldelse, efter mit beste Skjønnende, er en offentlig indirekte Bebrejdelse imod Statsfysikus og hans Embeds Førelse. Hjaltelin, Stud. Chirurgie.
Politivennen, 1805-01-01
Svar paa de i Politivennen No. 383 efterlyste bortkomne Sager. Endskjøndt den, som under Bortkomne Sager, i sidste Politiven, lyser efter et Selskab, selv bedst maae vide at kunne give Barnet Navn, saa kan Undertegnede dog ikke undlade at melde: at der existerer et Selskab under Navn af Kræmmersvendenes Selskab, som er over 100 Aar gammel. - Vel har dette Selskab ikke udmærket sig ved offentlig Regnskab i Aviserne, men Kassen er dog i Sikkerhed og Behold. - Dette finder jeg som Formand ad interin Pligt mod Selskabet at bekjendtgjøre. J øvrigt kan Efterlyseren med det første vente Svar efter Tiltale.
Politivennen, 1805-01-01
J Anledning af Stykket i Politivennen No. 383 om det astatiske Kompagnies indenlandske Laan. (Efter Jndsendt.) Det Anførte finder man meget rigtig anmærket, men undrer over at man ikke har anmærket, som et Bevis paa, at den indenlandske Pengeudsætning allerede har følt en Jndflydelse ved dette ny Laan, at de offentlige Papirer ved de senere Aurioner mærkelig ere faldne.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. Som Tillæg til dette Nummer følger Domsudskrivten af Sagen mellem Mad. Busch og Toldbetjent Mathiesen i Anledning af et Stykke i Politivennen No. 290.