Viborger Samler, 1848-11-21
Det kan neppe undlade at gjøre et gunstigt Jndtryk paa de legitime Magter, at Kongen, som man antager, understøttet af sit Folks Fleerhed, med saa urokkelig Fasthed holder paa sin Krones Ret, at han derfor ombytter sine af Folkets Midte fremgaaede Raadgivere med andre, som tildeels først skulle søge deres Popularitet ved at sætte hans og Folkets Villie igjennem. En anden fordeelagtig Side frembyder det nye Ministerium i Henseende til vore indre Forhold. Det var en af de største Svagheder, som det afgaaede Ministerium har ladet sig komme til Last, at det, trods al den Umage, som dets yngre Medlemmer vitterlig have gjort sig derfor, ikke var istand tilat gjennemføre den ministerielle Organisation, men 7 Maaneder igjennem lod 4 af de gamle Collegier bestaae ved Siden af sig i Spidsen for de vigtigste indre Forvaltningsgrene. Selv da man endelig for kort siden beqvemmede sig til at gjøre et Skridt i denne Retning, saa faldt det ud til den aldeles ufuldstændige Reform, at der oprettedes et uansvarligt Departement for det Jndre, medens Finantsdeputation, Statsgjældsdirection og Toldkammer vedbleve at vegetere, og altsaa intet Væsentligt derved var vundet. Ved det nye Ministeriums Tiltrædelse er nu den høist nødvendige Udsondring, Omlægning og Ordning af disse Forvaltningsgrene endelig opnaaet, idet Hs. Exc. Grev Moltke, der ikke mægtede at udføre Reformen, har afgivet sine forrige Departementer, og disse ere blevne deelte i et Finantsministerium og et Ministerium for det Jndre, og tildeelte Mænd, der i administrativ Dygtighed og opganiserende Kraft staae meget høit over deres Forgjænger, og derfor sikkert meget snart ville have udført det dem nærmest paahvilende reformerende Hverv. – Altsaa en bedre Stilling ligeoverfor Udlandet og en bedre kraftigere Administration i det Jndre, det er hvad det nye Ministerium lover. Men herved er dog Noget at bemærke. Saa vel skikket som Grev A W. Moltke ved sit Navn og sin Rigdom, ved sin Anseelse og sin Alder, ved sin aabne og retsindige Characteer er til at være Danmarks officielle Repræsentant ligeoverfor Udlandet saalidt, frygte vi for, han kan antages at være i Besiddelse af det skarpe Blik og den faste Villie, som vil behoves til at føre de nu eller senere forestaaende vanskelige Underhandlinger til et godt Resultat. Grev Moltke vil da behøve en duelig Hjælper, og det beroer paa hvem der vælges hertil, om Folket med Tillid skal kunne see sine ydre Anliggender betroede ham. Findes hertil en Mand, der forener et lyst Hoved, et klart Blik og fornøden Forretningsdygtighed med et ærligt dansk Hjerte, saa vil der ingen Grund være til at negte Ministeriet den Tillid, som det i disse Anliggender fremfor alle andre maa have for at røgte dem vel; men bliver Valget uheldigt, saa tør vi alene af den Grund ikke spaae Ministeriet mere end en ganske kort Fremtid thi der vil da være stor Fare ved at lade det bestaae. En anden bemærkning, som paatrænger sig os, er den, at der i et Ministerium ikke blot, ja ikke saa meget behøves administrative som politiske Capiciteter. Dette Ministerium er veludrustet med de første, men det har – vi kan vel sige det uden Fornærmelse mod Nogen - Faa eller Jngen af de sidste thi Madvig og Clausen ere mere literaire Notabiliteter, end politiske. Dette Savn vil blive føleligt, maaskee mindre saalænge Rigsforsamlingen er samlet og kan støtte Ministeriet, end om det siden skal staae alene, og forberede saavel Krig eller Fred, som Reformer i det Jndre. En dygtig Administration er ikke eensbetydende med en god Regjering; der hører et klarere Overblik over Forholdene, en høiere og friere Aandens Bevægelse til at regiere, der ikke kan erstattes ved Arbeidsomhed og Routine i at administrere. – Vi have saaledes forsøgt kortelig at sige vor Mening om det nye Ministerium og derved forklare, hvad vi begyndte med at sige, at vi ikke kunne slutte os saaledes til det som til det forrige. Men det følger igjen af det Foregaaende, at vi ikke destomindre see det tiltræde Forretningerne uden nogen ængstelig Frygt eller Mistro. Ligesom hele Situationen, i det mindste for Øieblikket, giver Ministeriets Politik, saaledes troe vi den ogsaa paalægger enhver god Borger den bestemteste Pligt, at fornegte sig selv, sine individuelle Synsmaader og Tilbøieligheder, forsaavidt muligt at bevare Enighed i vort offentlige Liv og Enhed og Sikkerhed i Statens Bevægelse. Denne Pligt paaligger nærmest og fortrinsviis Rigsforsamlingen og Pressen, Og ligesaa vist som vi derfor troe og haabe at hiins store Fleerhed vil beslutte at understøtte det nye Ministerium, saalænge det paa nogen Maade er muligt at bevare Tilliden til det, saaledes ville vi ogsaa i vor friere, men ikke mindre ansvarsfulde Stilling tilsige det ærlig Bistand efter vor Evne, saalænge som det vil følge en Politik, der i det Væsentlige stemmer med vor Overbeviisning. Naturligviis opgive vi ved dette Løfte ingenlunde, hvad vi kun under særdeles tvingende Forhold tør undlade at benytte, vor Ret til frit at yttre, vor Mening, hvor den maatte afvige fra Ministeriets, og ligesaa lidt skulle vi forsømme den iagttagende Forsigtighed og aarvaagne Opmærksomhed, som vort politiske Liv har været langt nok til at vise os altid og allevegne er nødvendig forat sikkre de offentlige Anliggenders forsvarlige Røgt. Med disse Ord hilse vi altsaa det nye Ministerium velkomment, For Kriegers Forslag i Rigsforsamlingen om Udsættelse af Behandlingen af Forfatningssagen, stemte bl. A. Dhrr. P. D. Bruun, Clausen, Hammerich, C. M. Jespersen, Madvig, Tage Müller, Paludan Müller, Otterstrøm, Schiern, Schytte, Sponneck, Algreen-Ussing, Westergaard.