Københavns Adresseavis, 1766-04-22
Jblant de adskillige Vers, der ere gjorde til den sidstleden 18de Martii over Høystsalig Kong Frinenten den Femtes dødelige Afgang, have vi og et at meddele Publico, som et besynderligt i sit Slags. Det kaldes Friorticus Drapa eller Epicedium, forfattet i det gamle Danske eller Nordiske Sprog, med hosføyede Latinske Forklaringer. Nogle sig her ved Academiet opholdende Studentere fra Jsland have trædet sammen for at udgive dette Vers, og taget sig den alleruderdanigste Frihed at dedicere det Vores nu regierende allernaadigste Konge. Foran sees et Kobberstykke, som forestiller i stæden for et Vig nette, Landkandten eller Figuren af Jsland, med efterfølgende Sindbilleder. Jmod Østen sees vor allernaadigste Konges Brystbillede, og imod Vesten den høystsalige Konges Monument. Midt i Landet forestilles Jsland som et sørgende Fruentimmer i en gammeldags Nordisk eller Jslandsk Reyse=Habit, giørende Knæfald for vores nu regierende Konge. Fattigdommen staar den til Venstre Haand, og Taknemmelighed til den høyre, henvendt til Vores Høystsalige Konges Levninger. Disse ere Hovedtingene i Inventionen, som ydermeere bliver alluderet til i Verset; hvilket inddeeles i Fire Flocker, og hver Flock indeholder Ti Stropher. J den første Flock handles om Konges Sygdom og Død; Den anden indeholder Kongens Velgierninger og særdeles Godhed især mod Jsland. J den tredie Klock handles om Kongens Jordefærd, og den fierde og sidste Flock er egentlig tilskreven vores nu regierende Konge. Hans Excellence Hr. Otto Mand. Græve af Rantzau, som Stift=Amtmand over Jsland, har havt den Naade at presentere Deres Kongelige Majestæt Et Exemplar af bemeldte Drapa. Høystsamme Hans Majestæt har antaget dette med særdeles Naade, og ladet anseeligen betale de derpaa anvendte Bekostninger, samt ved bemeldte Stiftbefalingsmand ladet tilkiendegive Sælskabet sin allernaadigste Velbehag over dette Foretagende, og forsikret det og Nationen fremdeles om Sin Kongelige Naade. Ligeledes af Christian Hammer, Stud. Phil i ØsterRisøer. O Musa, stem nu op, men i en Sørge Tone, Spænd dine Seener ud, nu giøres det behov; Du ey om Pøbelen, men een, der aar en Krone, Saa godt, som du formaaer, skal nu udsprede Lov Du stønner alt for svært i tusind Aandedrætte, At sige mindste Deel, af Godt, som vor Monarch, J næsten tyve Aar, for Rigerne, lod flette, Saavel for Norge, som for hele Dannemark. En du, ey heller en Apollo selv, den Ære, Som saadan Konge bør, kand faae udsiunget, ney Om hele Choret af de ni Gudinder, ere, Tilstæde paa en Plads, de det dog kunne ey. De skulle med sin Mund, i Støvet, reent nedfalde, Bekiende: at de ey saa høyt, tør klavre op; Men udi Tavshed nok tilstaae, at de maa kalde Sin Skialdre=Aand mod Sligt, en Steen mod Bierge Top. Achi Musal ach, hvor vil du længere da stræbe, Dens Lov at brede ud, hvis Gierning taler selv, Hvis Tankeminde kan din stolte Tanke dræbe, Saasnart som den er fød udi dit Hiernehvælv. Giv da kun efter; thi du intet dog udretter, Med alt dit Hiernespind, mod en saa høy en Mand; J Tavshed overved kun Farpentons Jdrætter: Saa faaer du nok at see, du mere ikke kan. Et Snees af Aar kun har hans Konge-Tiid indfattet, Og det end ikke fuldt, see, hvilken Avinds=Krop, Er Himmelen dog ey, for den, der bliver skattet, For alle værdig, at bestige Ærens Top! Goddædighed brød frem udaf hans Øyne=Steene, Dog var den blandet med en Konge Majestæt; Jntentionerne for Landene var reene; Hvert Ord af Munden flød, var fuldt af Gravitet. Udi de faa Aar Han var Rigernes Forvalter Og sad ved Roret, er en vakker Tiid indsadt, Naar man betragter ret de herlige Anstalter, Han stedse, os til Vel, har tænkt paa Dag og Nat. Kan nogens Sorg da vel med vores compareres Om Øyne vare Vand; det ey for meget var, Er det for meget. at de sorte Klæder bæres For vor Kong Forornion, for begge Rigers Far: Saa lader os da nu beklæde os med Sække, Paa Hoved Aske strøe, nu, Kongen han er de og Dog, hvad er dette vel, da slige Mar=Bakke Er komne i den Skaal, som vores Konge nød? Aul Solen har, og det om beste Middags=Stunde, Sin Glands og Klarhed reent forloret, tabt og mist, Seel Kongen, vores Far, i Døden maatte blunde, Før Han med Appetit fik Aftens Maaltid spiist. Ah! naar at Kongen, som vor Soel, sin Klarhed, mister, Da er det meget reent, at vi som Stierner maa Og tabe vores Skinn, naar Kongens Øye brister, Da kan og vores Syndret længe ey bestaae. Farvel o Konge, da, og Tak for hvert Minute, Du skinnede for os, som villing=Rigets Soel! Retfærdighedens Soel skal Dig nu indeslutte, Da Du besidde skal den ægte Konge=Stoel. At Du, o Friparten, her Frederlig har været, Det skal belønnes Dig i Fredens Boeliger! Du, mens Du levede, har altid Freden æret, Nu efter Døden Dig den rette skienket er. Gud! glæd du Dronningen, som savner nu Sin Mage, Giv et fornøyet Sind i Hendes Enke=Stand, Giv Konge Moder og de beste Glæde=Dage, Nu Hendes Søn er død, du Gud, som ene kan. Enhver Princesse, samt Prinz Friparten gid leve J Glæde, til De faaer den Graaehaars Krone paa Vor nu regierende Kong Cantsrian gid svæve J Lykken stedse, gid Han seent af Thronen, staaer! Herforuden ere udkomne: Tanker over den Høysalige Konges, Kong Friortion den Femtes Død, af Jac. Klingberg, Lansdommer paa St. Croix i America. Allerunderdanigste Veemodigheds Tanker over Høysalig Kong Friberien den Femte, og Lykønskning til Kong Chaterian den Syvendes Tiltrædelse til Regieringen, af Peter de Gynthelberg. - Tanker ved Kongens Liig, af H. Schierman. Dette Vers findes indrykket i det fierde Stykke af Forsøg i de skiønne og nyttige Videnskaber. - La Dania plangente, et Jtaliensk Vers i samme sørgeligste Anledning af den Kongelig Hof=Violon Darbes. - en Elegie (Klag Gedicht) paa Tydsk, tilskrevet Hans Majestæt Kong Curtertan den Syvende af Nicolaus Breding, Medlen af det Hertugelige Brunsvig=Lyneborgske Tydske Sælskab i Helmstad, sælges i Bogtrykker Steins Bogtrykkerie for 8 s. - Klage bey dem Grabe des Kønigs, 1 1/4 Ark, sælges paa Børsen hos Mad. Rothe og Profft for 6 s. - Forsøg til allerunderdanigst? minde a. af H. C. Kieruhl. - Allerunderdanigst Sørge=Scho a. af Lars Kimer. - Allerunderdanigst og allerveemodigst Graads=Sang a. af Andreas Camelsen Ulrich. - On the Kings Death, et Engelsk Vers af Ulrich Green. - Vester=Havets SvaneSang a. allersørgeligst udnynet Vesten For Lemvig. Dette sidste Vers ville vi, naar Rummet tillader det, meddele vore Læsere, efterdi derudi findes opregnet de vigtigste af den Høystsalig Konges Bedrifter; ligesom vi og ville meddele Titlerne af flere Vers, naar de enten bliver os tilsendte eller vi selv overkommer dem.