Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-12
Jndenlandske Efterretninger. Jgiennem det Vestindisk Guineiske Rente- og General=Toldkammer er under den 5 August d. A., udfærdiget en Placat af følgende Jndhold: "Det Kongelige Danske Cancellie har med Hensyn til Medicinal=Politiet nedlagt for Hans Majestæt Kongen en allerunderdanigst Forestilling angaaende brændte Kaffesurrogater, hvorpaa Allerhøistsamme under 19de forrige Maaned har allernaadigst resolveret: "Vi ville allernaadigst have det i Told forordningen af 1ste Febr. 1797 §. 1 indeholdte og senere ophævede Forbud mod Jndførsel af brændte Rødder, Bønner og flere Kaffesurrogater, fornyet for de danske Provindser." Husum, den 25 Juli 1815. Landmanden i Marskegnene glæder sig til en god Høst. Napsæden tærskes allerede og giver godt af sig. Det er at ønske at Priserne paa denne Artikel maae stige, da den bringer de første rede Penge ind. Rap sæden gaaer, saavel in natura, som forarbeidet til Olie og Oliekager, for størstedelen ud af Landet, og indbringer store Summer. Men da Hvalfiske og Sælhundefangsten i dette Aar har været heldig, frygter man for at de lave Priser paa Tran ville have Jndflydelse paa Rapsæden og Olien. Landmanden i Marskegnene har i den senere Tid lagt sig meget stærkt efter at avle Rapsæd. Hveden bliver fortrinlig god; ogsaa Vinter og Sommer bygget, saavelsom Havren, love en overflødig Frugtbarhed. Mark eller Hestebønner synes ikke at trives saa godt. Der er for nærværende Tid slet intet Liv i Kornhandelen. For nogen Tid siden sterg Havren til 2 Rdlr. Cour., men Prangerne have tabt meget ved at den pludselig igjen faldt, og at de hollandske Kjøbmænd sandsynligviis blot ved Speculation havde drevet Priserne saa høit i Veiret. Landmanden i Marskegnene behøver især Penge, da alle Slags Afgivter trykke ham, og hans Avlings Drivt er forbunden med store Omkostninger. Landeiendommene i Marskegnene kunne endnu bestandig kjøbes for det Halve af deres forrige Værdie, og i nogle Egne endog for to Trediedeele. Dette berøver Landmanden Modet, der ved mangeaarigt Arbeide næsten havde betalt det Halve af sin Eiendom, og nu maae erfare, at halv ei allene intet har lagt op, men ovenikjøbet er gaaet tilbage. J øvrigt have den Overdaadighed og Overmod, som i de blomstrende Tider herskede i Marskeenene, ei allene taget af, men ere næsten ikke at spore. Maadelighed og Sparsømmelighed synes at blive almindelige, og man søger helleve at skiule sin Velstand i rede Penge, end at prale dermed, hvilket fordum var Tilfældet. Ugjerne og sjelden laane de Formuende deres Penge ud, i Særdeleshed ikke paa hypothekariske Forskrivninger. Creditorer og Debitorer frygte for Publicitet. Man synes mere at handle med Penge paa Troe og Love, og tillige at udlaane paa simpel Vexel Derved bliver vel imidlertid den egentlige Penge handel eller Aager begunstiget mere end ellers. Aldrig er nok Pengehandelen bleven drevet mere i Stilhed end netop nu. Det mangler ikke paa rede Penge i Landet, men som sagt, man skjuler dem, og kan man ikke underhaanden høske stor Fordeel af dem, lader man dem hellere ligge. Paa sidste Foraars Oxemarked studsede enhver over den Mængde Sølvpenge, som kom til Syne. Landmanden og Oxehandleren kjøbe nemlig paa den Tid det maqve Qvæg, for i Høsten at drage stor Fordeel af de fede Oxer, som gaae til Hamborg. J forrige Høst blev meget fortjent paa fede Øxer, og dette har nu forført Mangen til store Entrepriser. Det var at ønske, at den høie Udførselstold, som maae betales for Oxerne, kunde blive noget nedsat, da Landmanden ellers efterhaanden bliver nødt til at opgive Qvæggræsningen, og at bestemme sine gamle kostbare Græslandstrækninger for Ploven. Hestene ere meget dyre, efter hvad jeg for kort Tid siden, endnu i denne Maaned, bemærkede paa Hestemarkedet i Frederikstad. Arbeidsheste bleve betalte med 60 Species, og Parret af Stadsheste kostede 1000 Mk. Lybsk. Overmaade mange Heste vare tilfals der, men Kjøberne syntes at frygte for de høie Priser, hvorfor ingen stor Omsætning fandt Sted. Som sædvanligt besøgemange Fremmede for deres Fornøielse dette Marked. Alle Slags Kunstnere og Musici pleie derfor ogsaa at indfinde sig der.