Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-05-25
Hr. Just i Viborg har i Viborg Samler ladet bekjendtgjøre følgende: Efter et virksomt Liv, efter en Appetit, der ofte gjorde Jndgreb i Eiendomsretten, og efter en Pillegrimsgang af noget over 2 Aar, adskilt fra Familien og ganske blottet for Venner, er da den berygtede og fra Elven til Vardøehuus omtalde Ulv i Viborg Krat gaaet alt Kjødets Gang. Bonden Niels Agerskov førte denne Tyrans Liig til Viborg i Torsdags, og den er baade den og følgende Dag bleven beseet og beføelt. af nogle hundrede Mennesker, der da nu have endt deres mangehaande Tvivl om dette saa ofte omtalde Dyr. Da Samlerens Redacteur har været et af de mange Øienvidner, er det ham kjert at kunne offentlig berette dens udvortes Form; thi dens indvortes Sindelag er Egnen alt for tydelig bekjendt, og N. Agerskov har blandt andre Skadelidte mistet under dens Ophold her i Krattet, 8 Faar og Geder, en Stud i 3die Aar, og et Stykke Kjød af Laaret af en Ko, der dog blev lægt og lever. J Fjor ren den 10 Køer ihiel paa Viborg Mark, der altid vare, 50 Rdlr. værd, og fra enkelte af Omegnens Beboere har den nu og da ranet haade Ungqvæg, Faar, Sviin og dræbt Hunde. Det er en Han-Ulv med følgende Kjendemærker Farven lys guulbrun med iblandet sortegraat paa Haarspidsene, Bugen mere graa, sort Stribe langs af Ryggen, Hovedet mørkebrunt; lang haarrig og meest sort Hale med brusende Haar som Rævens, som korte stærke Hundekløer, hvoraf den ene sidder høiere oppepaa Benet, under Foden fem sorte Baller eller Tæer, bred Pande, smaa skjævtstaaende Øine, lodretstaaende mod Enden spidse, 6 1/4 Tommer, lange Øren (der have Huulheden vendt foran og et synes saa lange, da Kjædens og Halsens Haar ere lange og brusende) spids Snude, Kjeften forsynet, foruden stærke trekantede tetstaaende Kindtænder, med 4 i Over og UnderkjæbensUdside siddende lange fladrunde næsten spidse og paa hinanden passende Hugtænder; mellem disse fire lange Tænder sidde i Overkjæven sex og i Underkjævenser nærsiddende, lige lange, korte og mere flade Fortænder, paa Siden af den vide Kjæft nogle Kuurhaar, Halsen tyb, meget haar rig; Brystet bredt og stærkt, kraftfulde Been, tynd Mave, store udstaaende Sidebeen, lange magre senede Baglaar, dens Længde, Halen, uberegnet, var i død Tilstand 1 Alen 22 Tommer, Høiden regnet fra Ryggen over Forhoven, 1 Alen 8 Tommer, levende synetes den meget høiere, naar Hals, Hoved og Øren regnes hertil Skabningen ligner forresten en stor dansk Hunds og Hovedet Spitsernes. Uagtet man har tillagt den saa godt et Spisekammer, var den dog mager efter Ulvenaturen; den maa man og tilskrive en modbydelig, suur og stram Lugt, der og skal volde Hundenes Frygt for den. Denne med Sandheden overeensstemmende Beskrivelse har jeg troet nødvendig, deels for deres Skyld, der ere Naturkyndige, deels for den overtroiske Hob, der omformede den til en Varulv (Diævel i Ulvesigur, der ei kunde dræbes) eller som alt for undertroiske lode den blive en Hyæne, Satire eller opdigtet Fabel. Hvorfra den er kommen, er ikke udfundet (sin Historie fik den ikke Tid selv at skrive, men rimeligst er det, at den fra Tydskland har sneget sig igjennem Holsteen herhid. De sidste Ulve her i Jylland, bleve – saavidt jeg veed skudte i Thiele Skov ved Viborg, for omtrent 26 Aar siden. Endelig er det værd at erindre, at man i Frankrige for en 35 Aar siden har saa ilde plaget i Provindsen Gevandan af en saa glubsk Ulv, at man og antog den for en Hyæne og fortalte underlige Fabler om den. Kongens Livkarl Antoine fangede den omsider. Som Almuens Ven ønsker Anmelderen, at denne Bekjendtgjørelse maatte komme til Almuens Kundskab og advare den imod alt for gjerne at troe Varulve og slige opdigtede flaue Historier, som dette Dyr gav Anledning til, og derimod, med den Mennesket egne Klog Fab; Overlæg og Kraft, opmuntre til at oplede og fælde slige Skrækkebilleder.