JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1840-11-27
En af vore Bekjendte har i en gammel Krønike fundet følgende: Brudstykke af en Fabel: .... Den daværende Konge over Dyrene var en stor Elsker af Pragt og Stads, og Alle, som vilde vise sig ved Hoffet, maatte bære en vis reglementeret glimrende Klædning. Der blev med Hensyn hertil udstedt en Lov, som ikke alene indbefattede de Militaire, men ogsaa Staldetaten, Forstvæsenet, ja selv Kjøbmænd, Haandværkere o. s. v. Følgende er den prægtige Dragt, der blev anordnet for en Grosserer, en Buk, som tillige redigerede en af Hoffets Journaler: Den var af fiint Velin-Papiir og havde alle mulige Farver; men den gule var dog den fremherskende. Epauletterne havde Form af et Tostillings Franskbrød, og Patrontasken havde Noget tilfælleds med et Londonner Hvedebrød. Fra Top til Taa saaes afbildet alle de Ridderkors, som i de sidste tre Aar vare blevne uddeelte i Landet og annoncerede af ham; men paa Ryggen sad det Kors afbildet, som han selv saa gjerne vilde have, men som han aldrig fik. Til sin egen Fornøielse bar han et Barometer i Haanden og under Armen en Kappe, hvilken Kappe ..... (Her var Bladet paa Krøniken revet itu, og Skizzen kan altsaa, destoværre, ikke fuldføres).
Corsaren, 1841-07-10
Charivari. Plat eller Krone. (spillet i December 1839.) Poul (idet han kaster Stillingen i Veiret). Hvad troer Du, der vil komme? Orla. Plat! (Skillingen falder ned - de styrte Begge hen over den). Poul. Jo, pyt! - Krone! Orla. Ja, ja. Du! Vent til næste Gang.
Corsaren, 1841-07-10
Jfølge svenske Blade skal man i Stockholm have gjort den Opfindelse at kunne gaae paa Vandet, dog for det Første ikkun med Strømmen. Vi opfordre det danske Handels-, Søfarts- og Finantsministerium (der maa antages at være forenet under Eet) til at offentliggjøre, om det ikke har anstillet Jagttagelser og Forsøg over, tillige at kunne gaae imod Strømmen.
Corsaren, 1841-07-10
Spørgsmaal og Svar. A. Naar seirer Haabet over Erfaringen? B. Ja, jeg veed ikke saa nøie; lad mig see - naar man venter en Constitution .. naar man venter Besparelser....... A. Snik, Snak! - Naar en Mand gifter sig anden Gang.
Corsaren, 1841-07-10
Bidrag til en ny Synvmymik. Høstgilde - Balparé. Begge Forlystelser ere en Nydelse for de Deeltagende. Men ved Høstgildet følger Nydelsen ovenpaa strengt Arbeide, ved Balparset følger Nydelsen gjerne ovenpaa anden Nydelse. Begge Forlystelser koste Penge. Men ved Høstgildet er det Herskabet, der gjør Gildet for Folkene; ved Balparket er det gjerne Folket, der gjør Gildet for Herskabet. Ved begge Forlystelser bliver der tracteret. Men ved Høstgildet kommer Tractementet rundt til Alle; ved Balparket komme Alle rundt om Tractementet. Ved begge Forlystelser blive nogle af de Deeltagende gjorte veltilmode ved et Stof kaldet Spiritus vini. Men ved Høstgildet er dette Stof blandet med en Olie kaldet Finkel, ved Balpareet med en Olie, kaldet "Vinens Blomst". Ved begge Forlystelser ere der Nogle, som dandse, og Andre, som see til. Men ved Høstgildet er det Herstabet, som seer til, ved Balparéet er det Folket.) Ved Høstgildet kommer Herskabet kun et Øieblik og faaer strax Dandsen at see, ved Balparéet kunne Folk staae 4 Timer og dog ikke faae Noget at see. Ved Høstgildet gjøres der Plads for Herskabet, naar det kommer; ved Balparset faae Folk Lov til at trykke sig selv sammen, mellem Politi og Husarer, paa en meget lille Plads.
Corsaren, 1841-07-10
Et mægtigt Skridt til Frihedens Opmuntring er atter skeet i disse Dage; thi det er i en Skole, og det i en Skole, som repræsenterer den største og bedste Deel af, om man saa tør sige, adet unge Danmarke, at Frihedens Banner er blevet udfoldet. Og hiin Skole- og Hædersmand, som har vovet dette, er Hr. Dr. Krarup (som bekjendt en af "de Tretten"), der paa en symbolsk Maade ret opdrager det ham betroede nunge Danmark i den gyldne Frihedslære. For nogle Aar siden udkom nemlig Schemaet til Hovedexamen i hvidt Bind, forrige Aar i rødt og nu iaar i blaat Bind.*) Stor Glæde har dette ogsaa vakt iblandt Borgerdydskolens Disciple, idet de ældre naturligviis opfatte det paa den rigtige Maade, medens de yngre, som endnu ikke ganske kjende Frihedens Betydning, haabe, at de herefter ville faae flere Fridage, da de synes, at Hr. Dr. Krarup, skjøndt han ellers er en liberal Mand, just ikke er saa liberal dermed.
Corsaren, 1841-07-10
Spørgsmaalet om Lehmanns Habilitet til at være Borgerrepræsentant skal, saaledes have Bladene udtrykt sig, efter den stedfundne Meningsulighed mellem Borgerrepræsentanterne og Magistraten, nu møde sin endelige Afgjørelse i Cancelliet. - Efter vor Formening er imidlertid Sagen allerede afgjort ved - at være kommen til Cancelliets Afgjørelse.
Corsaren, 1841-07-10
J næste Uge vil, efter hvad vi have erfaret, et Optog finde Sted, hvis Lige Kjøbenhavnerne aldrig have seet. Alle Haandværksdrenge her i Byen, henved 10,000 i Tallet, have nemlig ifinde, i et festligt Optog at bringe de høie Formælede deres Lykønskning i en Sang paa 10 Vers, der skal være forfattet af en Snedkerdreng hos Hr. Lasenius-Kramp. - Om Jdeen er udgaaet fra Hr. Ursin, vide vi ei med Vished. - Et Fakkeltog af alle Byens lærde Skoledrenge skal være gaaet overstyr, fordi man ikke har kunnet blive enig om, hvorvidt Lykønstningscomiteens Competence skal gaae med Hensyn til de Hurra'er, der skulle udbringes. - Derimod er det nok temmelig vist, at et Fakkeltog af Asylbørnene vil finde Sted om nogle *) Skjøndt naturligviis i temmelig blege Farver - vide den sidste "Corsar". Dage. En Sang paa Melodien: En - to, en - to o. s. v. er forfattet af en Anonym, der underskriver sig: "Peter with the lacerated heart".
Corsaren, 1841-07-10
"Corsarens" sjette Beslaglæggelse. - For et Par Dage siden indeholdt "Fædrelandet" en statistisk Oversigt over Antallet af det sidste Aars Trykkefrihedsactioner, hvori stod, at "Corsaren" kun havde 3 Sager, medens den i Virkeligheden allerede dengang havde 5. At Fædrelandet har begaaet denne Feil, kunne vi tilgive det; thi, om der siges et Par Actioner mere eller mindre, er jo saa uvæsentligt. Det kommer ikke an paa en Pølse i Slagtertiden. Men, om "Fædrelandet" selv kan tilgive sig det, er en anden Sag, naar det erfarer, at denne Feiltagelse paadrog os et nyt Beslag. Da Vedkommende nemlig læste, at "Corfaren" kun havde tre Sager, tænkte han: "Hvad for Noget? Tre Sager? Det er min Sandten for Lidt; vi maa have et lille Beslag." Som sagt, saa gjort - Dagen efter blev vort elskede Barn "Corsaren" No. 36 dræbt ved et Beslag. - Fem forudgangne modtage det i Evigheden. - Al Condolation frabedes, da Saadant kun vilde forøge vor billige Sorg. Kjære Læser! Du vil maaskee ikke troe, hvad vi nu ville sige Dig: Det stakkels Barn var saa uskyldigt. Vi vide, at Du ikke vil troe det, fordi Alle sige det Samme ved en saadan Leilighed; men, Gud være lovet, vi kunne bevise det. Tænk Dig. Beslaget foranledigedes ved to Artikler, hvoraf den ene i al sømmelig Ydmyghed, Underdanighed og Kjærlighed omtalte Hs. M. Kongens ene Been, og den anden - det andet, mener Du? Nei, den omhandlede – Staldmestere og Skolemestere i deres Embeds-Forhold, saasom deres Løn, Ære o. s. v., og vi tør sige, at der i den Artikel ikke er sagt det Ringeste til Forkleinelse af nogen Staldmesters eller Skolelærers Renommse, end sige af Kongens og Regjeringens. Vist og sandt er det, at der i foregaaende Nr. af "Corsaren" har været indeholdt Artikler, der vare langt dristigere, og altsaa kunde synes langt strafskyldigere end hine to, som nu ere beslaglagte. Hvad Resultat kan man vel uddrage deraf, undtagen det, at, jo dristigere, jo skaanselløsere man (kun med en vis Forbeholdenhed) skriver, desto snarere kan man vente at faae et Blad ud? Kunde man altsaa blot forsvare det for sig selv, at man overskred alle Skranker, saa vilde man aldrig komme i Forlegenhed med at faae "Corsaren" ud. Det er i Sandhed, en forunderlig Tingenes Tilstand. Naa - men bort med Reflexioner og Betragtninger over Ting, som ere uudgrundelige, og som maaskee netop ere til, for at man ikke skal grunde over dem! Bladet er lagt under Beslag igaar (Torsdag), det er et Factum, og, dersom det skal gaae efter det gamle Tempo, saa følger Cancelliets Stadfæstelse deraf idag. Vi haabe virkelig, at Cancelliet vil stadfæste Beslaget; thi, hvis det ikke gjor det, kunne vi gjerne af Overraskelse faae et eller andet betænkeligt Tilfælde.
Corsaren, 1841-07-10
Den længste Dag. (Skrevet den 21de Juni). Fra de mørke, kolde Vinterdage seer man længselsfuldt frem i Aaret, og den smilende Sommer med sin Varme og sit Lys vinker saa tillokkende, som om den indesluttede alle Glæder og al Lykke. Og Sommersolhvervs-Dag er Culminationen af denne Varme og dette Lys, bag ved den ligger alt den begyndende Vinter, skjøndt det er dens nærmeste Fremtid, der bringer os Sommerens, Varmens og Lysets Frugter. See! dette er Livets Billede, Billedet af det Liv, Folkeslagene saagodtsom de enkelte Mennesker føre, Billedet af alle Tiders politiske Længsler, Kampe og Endeligt - altsaa ogsaa af vor Tids. Fra forrige Aarhundreders Mørke skrider Folket frem til kommende Tiders Lys og Varme, fra Underkuelse, Tvang og Fornedrelse har det reist sig og drager mod Frihedens hellige Land. Det drager langsomt - lad saa være Langsomt drage ogsaa Aarets Dage frem, langsomt, næsten umærkeligt, og dog naae de den varme, straalende Dag. Og vore Fjender - de kjæmpe imod de Fremdragende, ligesom Vinteren vilde kæmpe for at holde Dagene tilbage i sin Favn: - forgjæves. Naar tætte Skymasser en enkelt Dag drage over Horizonten og undtagelsesviis lade Aftenen og Mørket synes at komme tidligere end den forrige Dag, saa kan Vinteren glæde sig og troe, at det er dens Tid, der vender tilbage - forgjæves! Det gaaer mod den varme, straalende Dag. Den kommer! Ja, den kommer! Knust vilde den Haand vorde, som vilde forsøge at standse det langsomt, men ustandseligt henrullende Hjul. Den kommer - det vide ogsaa J, som fordre Tegn og Forjættelser: Har Herren ei sat Regnbuen i Skyen til Tegn paa, at Sommeren skal følge efter Vinteren, og har han ei nedlagt Frihedslængslen i vore Hjerter som Forjættelse om, at Friheden skal komme? Den kommer - og den gaaer forbi. Det gaaer da atter imod Vinter, imod den tunge og mørke Tid. - Ja! Det gaaer da imod Mørket; men først skjænker Aaret Lysets Frugter, først bringer Tiden Frihedens Lykke, og et nyt Aar, en ny Generation skal fremvoxe for ogsaa at prøve Mørkets Trængsler og - Lysets Held.
Corsaren, 1840-11-27
Der er mange Slags Maader at være liberal paa, dette bevise os "de Liberale" hver Dag; men Jngen har endnu valgt en saa underlig Liberalitet som Pastor Børresen. Liberalitet - siger nemlig denne Guds Mand i sin Afhandling i "Berl. Tidende" om "Fædrelandets" Liberalitet - har jeg i Sandhed viist; thi jeg har villet Reform, jeg har villet, at det Nye skal triumphere over det Gamle; Beviis herfor er, at jeg har villet, at min nye Bog skulde sættes i en halvtredsindstyve Aar gammel Bogs Sted.
Corsaren, 1841-07-10
Literatur. Carstensen har erklæret, at han vil bringe det Liv ind i den danske Literatur, "som den desværre indtil Dato har savnet." Vi forestille os, at han vil udføre denne skjønne Plan ved at ringe med sin velbekjendte store Klokke for Literaturens Øren. Med en saadan Klokke kan man ellers ogsaa ringe sin egen Literatur til Graven. Raalund. - Jblandt dem, der have følt sig kaldede til at besynge Formælingen, er ogsaa Hr. Kaalund. Aarsagen, hvorfor han har gjort det, er, efter hans egen Tilstaaelse, ingen anden end den, at han ikke har kunnet lade det være. Naar Fyrster krones, og naar Fyrster døe, og naar en Fyrstebrud betræder vor Strandbred, da maa han synge, siger han, om det saa skulde ud af hans Sidebeen. Men Hr. Kaalund veed tillige ret godt, hvad hans Sang er værd, og, for at alle Andre ogsaa skulle vide det, beretter han i Slutningen af Digtet, at Hjarne Skjald fik en Kongekrone for sin Sang. Men han vil dog ikke selv være fuldt saa begjærlig. Han erklærer sig villig til at gjøre Afkald paa Kronen, naar Kronprindsen og Kronprindsessen kun ville lytte til hans Kvad. Det kan man kalde Resignation. Det er derfor at haabe, at Danmarks retmæssige Tronarving bringer et lignende Offer og finder sig i at læse det bemeldte Digt, (der rigtignok fylder noget over to Spalter i "Søndagen"), for saaledes i en Snub at skaffe sig denne nye Prætendent til Danmarks Krone fra Halsen. (Forresten tilstaae vi, at Overskriften "Literatur" over disse to Artikler deriverer sig fra deres Gjenstande ligesom lucus a non lucendo.)
Corsaren, 1841-07-10
Jgaar (Torsdag) Aftes indeholdt, "Fædrelandet" et Spørgsmaal, om vi skulle vælge Et- eller Tokammer Systemet. Under de nærværende gode Udsigter til en Constitution er dette Spørgsmaal ligesaa godt paa sin Plads, som, naar man er vis paa itte at kunne faae Middagsmad og da siger til sig selv: Hvad skal Du nu vælge: Boeuf eller Carbonade?
Corsaren, 1841-07-10
De jydske Aviser have en beundringsværdig Evne til at lyve saaledes, at Usandheden dog tilsidst bliver Sandhed. Ligesom de f. Ex. anmelde en Mands Død to Aar for tidligt og dog tilsidst faae Ret, saaledes have de for en 11 Dage siden anmeldt, at "Corsarens" sidste Nr. var lagt under Beslag. Og, i Sandhed! Det sidste Nr. er virkelig lagt under Beslag.
Corsaren, 1841-07-10
Gode Hr. Corsar! Tillad mig at meddele Dem en Samtale, som jeg for nogle Dage siden havde med en Søcadet i Anledning af de mange Artikler i offentlige Blade om Marinens Uheld med Paaseilinger. Han sagde nemlig, at disse Artikler vare daddelværdige paa Grund af at man ikke ved Siden af berettede om de gode Ting, Marinen udførte. - "Men hvilke gode Ting udfører, da Marinen," spurgte jeg. - "Mange," sagde han, "f. Ex.: da vi laae med Escadren ved Warnemünde, sprang under en stærk Kuling Kjettingen paa Linieskibet, saa at dette drev ned imod Cadetcorvetten. Hvad gjorde saa vi? Vi kappede Anker og satte Seil til, saa at Linieskibet ikke gjorde os den ringeste Skade." "Lykkedes det Dem virkeligt at kappe Anker og komme bort?" - "Ja, i en utrolig Fart. Og var det ikke en Fortjeneste?" – "Jo," sagde jeg, "det var en stor Fortjeneste."
Corsaren, 1841-07-10
Brudstykke af en Samtale. A..... Altsaa er det Løgn! B. Men hvorledes kan Du bevise det? Er det ikke utallige Gange blevet sagt og atter sagt og ikke modsagt, at "Dagen" nyder Regjeringens Understøttelse? A. Og dog er det ikke sandt! Har Du seet Normalreglementet? B. Ja, jeg har seet det, men ikke læst det. A. Da har jeg læst det - ligefra Hestestalden op til Ordenscapitulet; men jeg har intetsteds fundet nogen Sum normeret for "Dagen". B. Det Beviis er det daarligt bevendt med. Jeg har, som sagt, hverken læst Budgettet eller Normalreglementet, og dog veed jeg, at "Dagens" Understøttelse maa findes der. Har Du itke selv fortalt, at der er normeret 800,000 Rbd. til uforudselige Udgifter? A. Kan da "Dagens" henregnes hertil? B. Hvortil ellers? Kan Du maaskee forudsee, hvormeget "Dagen" vil komme til at koste?
Corsaren, 1841-07-10
Følgende Breve henligge endnu uafhentede: Til Dhrr. B., 3. Adolph. S., L., Amarasa og Megalopolitanus. - Forøvrigt gjøres Dhrr. Jndsendere opmærksomme paa, at der formedelst forskjellige Misforstaaelser ikke oftere vil blive bekjendtgjort, under hvilke Navne der er indlagt Breve, men at Enhver, af hvis Bidrag endog kun en Linie er benyttet, vil finde en Billet under sit Mærke, samme Dag som Bladet udkommer, indlagt i den Boglade, hvor han har afleveret sin Skrivelse til Redactionen.
Corsaren, 1841-07-16
Vore Læsere have formodentlig allerede erfaret den overraskende Nyhed, at Cancelliet har frigivet Nr. 36 af "Corsaren". Vi takke ikke Cancelliet derfor; thi, hvis det havde handlet anderledes, havde det begaaet en Uretfærdighed, hvilket Læserne selv ville kunne skjønne ved at gjennemlæse den første Charivari-Artikel og den sidste Corpus-Artikel (om Skolemestere og Staldmestere), i dette Nr., som vare de egentlige Gienstande for Beslaglæggelsen. - Da flere af de Artikler, som stode i det beslaglagte Nr. 36 ikke længere vilde kunde læses. med Jnteresse, og endeel af dem vare brugte i Nr. 37, udgaaer istedetfor et nyt Nr. Vi have for en Ordens Skyld kaldt det Nr. 36, skjøndt vi i Tirsdags lode udgaae et Nr. 37. Dersom man skulde mene, at vi derved have gjort et Tilbagestridt, saa skulde det glæde os. Det beviser dog, at "Corsaren" kan følge med Tiden.
Corsaren, 1840-11-27
Friheden. En af Oldtidens Philosopher lærte, at de skjønne og herlige Jdeer, som den menneskelige Sjæl er istand til at udvikle, ere Erindringer fra et tidligere, ædlere Liv, som Sjælen har levet. Denne Lære synes mig ei alene smuk og poetisk, men ogsaa at være en sanddru Forklaring af de Følelser, som undertiden bevæge sig i Nationernes Bryst, de høie og mægtige Følelser af Mod, Selvstændighed og Kraft. Som Repræsentanter for det ædlere Liv, hvorfra de have deres Oprindelse, skabe de et ædlere og herligere Liv for den Nation, i hvis Barm de vækkes. Og de bør vækkes, de ville vækkes hos enhver Nation, naar det rette Ord udsiges, som kan løse det Segl, hvorunder de ere bundne; de ville vækkes, om de end slumre nok saa dybt - naar Tidens Fylde kommer. Lad Magten byde hver Stemme at tie, lad der over det hele Land herske en Stilhed, saa rolig og uforstyrret, at et Blad kan hores falde, at ethvert Aandedræt er lydeligt - desto bedre! Desto sagtere behøver den Lyd at være, som vækker Alt til Liv og Kraft og Kamp. Eller lad Magtens befalinger lyde høit og bydende, og lad de Undertryktes Suk og Klage opfylde Luften - det skader ikke! Da vil Stemmen iføre sig et Jordskjælvs Røst og overdøve alle hine Toner. Og hvad hvister da hiin sagte Røst, hvad tordner hiin mægtige Stemme? Frihed! Borgerfrihed og Folkefrihed! den sande, lovbundne Frihed! Friheden! - det er dette Ord, som vækker Nationerne af Dvale, de Sovende af Slummer, de Frygtsomme til Mod, de Dørske til Liv og Bevidsthed. Det er dette Ord, som kalder til Kraft og mægtig Følelse af Kraften; det er dette Ord, som løser alle hine Følelser, og lader dem strømme ud i Folkets Blod og Aarer. Lader os da udsige vor Velsignelse over dette Ord! Lader os gjemme Tanken derom som en Helligdom, at den aldrig skal gaae os af Minde. - Gid det blive udtalt i vort Fædreland ei under trykkende Taushed, og ei under klagende Suk og Raab! Gid en ædel, frisindet Monark udsige det med høi og lydelig Røst, og værne om det med et mildt og freidigt Sind! Han vil da vække de slumrende Kræfter, ei til voldsom Kamp og Strid, men til en mægtig Skjærm for sin Throne, til Fædrelandets Hæder og Held.
Corsaren, 1841-07-16
Charivari. Halvdelen af Hs. Majestæts Undersaatter have i den sidste Tid lidt af en rosenagtig Betændelse og Svulst, der paadroges ved en Ridetour i Anledning af Formælingen, men som, Gud skee Lov! nu er næsten hævet. - NB. Vi bruge Benævnelsen Halvdelen af Hs. Majestæts Undersaatter i Betydning af: Hs. Majestæts ene Been, fordi man om en saa høi Person ikke bør bruge de almindelige Benævnelser. Men iøvrigt passe vore Ord, selv om de forstaaes ligefrem: thi endeel af Hs. Majestæts Undersaatter have virkelig i den sidste Tid, i Anledning af Formælingen, lidt af Svulst, som dog, Gud skee Lov! nu er saa godt som hævet. - Jfølge Provindsaviserne foranledigedes Kongens Sygdom derved, at Allerhøistsamme ved at stige til Hest fik sin ene Spore indviklet i Capitain Zartmanns Ordensbaand og som Følge deraf kom til at saare sig. Seel Dette er Følgen af, at Capitain Zartmann bærer Ordensbaand. - Paa samme Tid, som "Corsaren" er bleven lagt under Beslag uden den ringeste Grund, har det i høi Grad harmet os at maatte see paa den Connivents, der vises "Kjøbenhavnsposten", saa at den endog i sit Nr. af 8de dennes Pag. 734 har faaet Lov til at sige: Christian den Ottende besteg sine Forfærdres Throner!! Hvis vi vare komme med en saadan Yttring, der insinuerer, at Kongen ved sin Tronbestigelse skal have næret Frygt for Folket, vare vi ikke alene blevne beslaglagte, men maaskee endog anklagede for Majestætsforbrydelse. Men Gud skee Lov! Saadant kunde det da heller aldrig falde os ind at sige.
Corsaren, 1841-07-16
Professor Sibbern er nu igjen traadt frem, efter i længere Tid, formedelst Lamhed i den høire Arm, at have været forhindret fra at skrive. At Armen nu er kommen sig tilgavns, kan man see deraf, at den paa eengang har leveret 3 tætte Spalter i "Dagen" og 5 Sider i "Rasks Ugeskrift". Paa sidstnævnte Sted imødegaaer han blandt Mere "Fædrelandets" Yttring, at der ved Formælingsfestlighederne "Jntet skete for Folket". - "Hvad?" siger Hr. Professoren, "gjordes der Intet for Folket? Ikke det? Fik det ikke Lov til at see paa Jlluminationen? Og paa Fakkeltoget? Og paa Optoget? Jeg skulde mene Jo." Med denne Ytring har Hr. Prof. naturligviis ikke villet sige, at det var en Opmærksomhed og Naadesact imod Folket, at det fik Lov til at see paa sin egen Jllumination; thi saa maatte Hr. Professoren jo være forrykt; men han har meent, at det var Kongen og Hoffet, der foranstaltede Jllumination, Fakkeltog og Optog, og Folket, der saae derpaa. Og, skjøndt vi virkelig hidtil have staaet i den Formening, at det var en Deel af Folket, der gjorde Jlluminationen, Optoget og Folketoget, og Kongen og Hoffet, der saae derpaa, saa kunne vi dog ikke Andet end troe en saa sandhedskjærlig Mand som Professoren. Men saa maa han igjen tillade os, at vi som gode og loyale Undersaatter udtrykke vor Beklagelse over, at der Intet blev gjort for Hoffet. - Bulletin. Professor Sibberns Arm er fuldkommen helbredt. Gud give vi kunde sige det Samme om hans Hoved!
Corsaren, 1841-07-16
"Aarhuus Avis" har nylig afgivet et glimrende Beviis for vor Paastand om dens Færdighed at lyve, idet den fortæller, at England og Rusland have indgaaet en hemmelig Tractat om at dele Tyrkiet saaledes, at Preussen faaer Westphalen og en Deel af Sachsen. Hvilken Correspondent der har bundet Redacteuren denne politiske Mærkelighed paa Ærmet, vide vi ikke; derimod have vi paa en af vore Krydsfarter hørt, at Hs. M. Keiseren af China og Hs. Hellighed Paven have ifinde at dele England saaledes, at Danmark faaer Lauenborg og endeel af Ratzeborg.
Corsaren, 1841-07-16
Uddrag af Regjeringstidenden fra Ravnekrog. Forfremmelser og Afgang. Hoffet. Hof-Fornyser og Hoffets Ober-Hof-Profitsiger Trælbert de Trælibertel allernaadigst forundt Prædikat af Ober-Hof-Hvisker, samt Rang med virkelig GeneralHof-Forspytter. Hof-Kringleskriver de Nathan, allern. forundt Præditat af oder Weiser samt tilstaaet Rang med OberHof-Simlefortærer.
Corsaren, 1841-07-16
Literær Telegrafbestyrer de Jens udnævnt til første Hof-Efternyser, samt i Forening med fornævnte OberHof-Hvister de Trælbert og Hof-Kringleskriver de Nathan allern. tilstaaet Monopol paa 10 Aar med Leverancen af det behørige ustemplede Papiir til Hof- fet og Byen. De skjønne Kunster. General-Admiral og Medlem af det kongelig octroierede Paaseilingscompagni de Falbalas, efter fuldendt Gartnerexammen, udnævnt til Æresmedlem af Academiet for de skjønne Kunster. Professor Prumche allern. forundt Tilladelse til for Fremtiden at bære den ham fra Tyrkiet tilsendte Orden af "det gyldne Potpourries" første Classe; samt ved samme Leilighed tildeelt Titel af Ober-Hof- Stortyrk-Musik-Leverandeur. Physiognomi-Inspector Halgreen-Lassing udnævnt til Ober-Hof-Physiognomiforandrer, samt Liv-Hjerneskaltrepaneur, med Rang af 1ste Classe No. 5, naar han staaer paa Feltfod, ellers med Rang af 1ste Classe No. 11. Det medicinste Fakultet. Livsstandser Lucus a Nonlucendo udnævnt til LivLivsstandser. Theatret. Karakteriseret Bagteppeskovdekoration Underskov udnævnt til virkelig ditto. Dispensation. Hof-Renegat Hans de Peter allern. forundt Tilladelse til at opholde sig i Kongens Riger og Lande, samt til der at tage Arv. Politisk Nyt. Jean de France er igaar bleven hæftet, som Hovedet for de Misfornøiede hersteds. Blandt andre Forbrydelser, hvorfor der mod ham vil blive anlagt Action, er navnlig den, at det skal være blevet beviist ved troværdige Vidners Udsagn - (Rygtet mumler endog om Tiltaltes egen Tilstaaelse) - at Vedkommende har tilladt Flere at afbenytte sit Hoved som Model for dem, der lade sig frisere a la malcontent. Man vil heri have fundet et farligt Princip.