Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-01-07
J Mødet den 22de foredrog Etatsraad Steenfeldt, dertil foranlediget ved en Begjæring fra Helsingøer Byes Representanter, et Andragende, som gik ud paa: 1) at der se al maatte gives vedkommende Kjøbstædcommune Adgang til at meddele Overøvrigheden de fornødne Oplysninger, forinden Samme udsteder Bevillinger til at drive Haandværk paa Landet; og 2) at det maatte paalægges Politieøvrighederne paa Landet, selv og ved Sognefogderne at vaage over, at ingen Uberettiget driver borgerlig Næring paa Landet, og i Overtrædelsestilfælde ex officio paatale Saadant som en offentlig Forbrydelse. Proponenten bemærkede, at han ikke ved dette Andragende tilsigtede at gjenvinde for Kjøbstæderne forældede Rettigheder og Monopoler paa Landmandens Bekostning, hvilket han ikke kunde vente vilde finde Medhold hos Forsamlingen, og at han heller ikke androg paa, at Grændsen imellem Landboernes og Kjøbstæd borgernes Rettigheder til de saakaldte borgerlige Næringsveie nøiere maatte fastsættes, da de gieldende Love allerede tilfulde bestemme denne Grændse; men at hans Andragende kun gik ud paa en Beskyttelse for de Kjøbstæderne tilsikkrede Rettigheder, hvorhos han yttrede, at han i ethvert Fald ansaae Sagen for at være af den Vigtighed, at den egnede sig til at prøves af en Committee, hvortil han paa det Bedste anbefalede den. - Flere udtalede sig derimod. Saaledes bemærkedes, at dette Andragende ikke i det Væsentlige var forskjelligt fra de tidligere Andragender af samme Natur, som Forsamlingen havde fundet ikke at egne sig til Antagelse. At Amtmanden skulde indhente vedkommende Magistrats Erklæring, forinden han meddeelte Bevilling til Haandværksdrift paa Landet, vilde formeentligen kun lede til unyttigt Skriveri, da det maatte befrygtes, at Magistraten ordentligviis vilde modsætte sig slige Bevillingers Meddelelse. Om det andet Punct bemærkede et Medlem, at der i alt Fald ikke vilde være vundet noget Stort ved, at det paany blev indskjærpet Politieøvrighederne paa Landet ex officio at forfølge de ovennævnte Sager. En saadan Pligt paahviler dem allerede efter den bestaaende Lovgivning, men uden at de dog kunne ansees pligtige til, paa enhver løs Angivelse at anstille Jnqvisitioner og ulovlig Næringsdrift paa Landet, og det maa altsaa beroe paa Politiemesteren selv, om han i det givne Tilfælde vil forfølge Sagen som offentlig. Paa den anden Side bemærkedes, at det almindeligen antages, at der ere for mange Haandværkere paa Landet og flere end Anordningerne tillade, hvorfor det syntes at fortjene en Undersøgelse, om der ikke er skeet et Jndgreb i Kjøbstædernes Rettigheder ved Meddelelsen af for mange Bevillinger til Haandværksdrift paa Landet. Ogsaa et andet Medlem yttrede, at Sagen vel fortjente at prøves af en Committee. Den kongelige Commissarius gjorde opmærksom paa, at Haandværksdriften paa Landet ikke ved Forordn. 23 Marts 1827 har erholdt nogen Udvidelse, da den kun tillader Amtmanden at udfærdige de Bevillinger, som tidligere bleve meddeelte af det kongelige danske Cancellie, og dette er, som ogsaa Anordningens Præmisser vise, blot en Forandring i Expeditionsmaaden af disse Bevillinger, for at gjøre Forretningerne under Collegiet færre. Der er formodentligen heller ingen Grund til at bestemme, at Magistratens Erklæring, for Fremtiden skulde indhentes, forinden deslige Bevillinger meddeles; thi Alt, hvad Kjøbstæderne i saa Henseende have Ret til at fordre, er, at der ikke forundes Bevilling, De til at nedsætte sig paa de i Forordningen nævnte Haandværker nærmere end 1 1/2 Miil fra Kjøbstæden; og ligesom der kan klages til Cancelliet, hvis Amtmanden maatte meddele deslige Bevillinger til Nogen under andre Betingelser end de lovbestemte, saaledes kan det i Regelen heller ikke antages, at Amtmanden, der ogsaa er Øvrighedsperson for Kjøbstæderne, der altid har sin Bolig i en Kjøbstad, og saaledes har Leilighed til at høre Kjøbstædborgernes jævnlige Klager over Land=Haandværkerne, skulde være alt for rundhaandet med deslige Bevillingers Meddelelse. Commissarius bemærkede fremdeles, at Politiemesterne paa Landet ogsaa jevnligen, efter hvad der fra de af ham paa Embedsvegne foretagne Jnspectionsreiser er ham bekjendt, forfølge det ovennævnte Slags Sager som offentlige Politiesager, men at dette naturligviis ikke kan paaligge dem paa enhver løs Angivelse, ligesom Commissarius ogsaa ansaae det uhensigtsmæssigt og udenfor Forordn. 11 Novbr. 1791 og dens Analogi, at paalægge Sognefogderne som Pligt at vaage over, at uberettiget Haandværksdrift ikke finder Sted, paa Landet. - Spørgsmaalet om en Committees Nedsættelse blev derpaa stillet under Afstemning med Kugler, og med 34 Stemmer imod 23 besvaret benegtende.