Viborger Samler, 1830-06-01
Redacteuren af Thisted Avis, Hr. Translateur Lund, har i No. 42 af sit Blad meddeelt en læseværdig Afhandling angaaende Agger Canal. Som Hovedaarsagerne, hvorfor Nogle kunde ønske denne Canals Tilstopning, angiver Forfatteren: 1) For at forhindre den Skade, det salte Vand kunde foraarsage Vandet i Liimfjorden. 2) For at forhindre Liimfjordens Opfyldning af Havsandet; og 3) Frygt for at Havet ved sit Jndbrud i Fjorden skulde foraarsage Oversvømmelser. I Henseende til første Punct indrømmer Forfatteren, at det salte Vands Jndstrømmen enten ganske eller tildeels har tilintetgjort Fiskeriet af Helt, Skaller og Aborrer i den vestre Dec af Fjorden, hvorimod Aalefiskeriet i de senere Aar, i det Mindste paa Thisted Fjord har været overflødigt, og desuden Tabet af de ovennævnte Fiskesorter, efter hans Mening erstattes ved den Mængde Saltvandsfisk, fornemmeligen Flyndre, som efter Vesterhavets Jndbrud findes i denne Deel af Fjorden. At Sildefangsten skulde lide ved det salte Vands Jnd trængen, erklærer Forf., der i flere Aar har overværet Sildefiskeriet paa de norske Kyster, at være en feil Jdee, da Silden efter hans og Fleres Erfaring ikke søger Fjordene for det ferske Vands Skyld men drives af Strømmen Vinden og Marsvinet. Forf. bifalder den af Hr. Chr. Westergaard i Nibe i Aalborg Avis fremsatte Mening, at Silden ved vestlig Vind følger den stærke Strøm ved Nordmands hage ind i Liimfjorden, hvorimod Fiskeriet her i Fjorden ligesom i de norske Vige ved østlige Vinde er ubetydeligt. Den anden Hensigt med at tilstoppe Canalen, nemlig at forhindre Havsandet i at opfylde Fjorden, vil ikke opnaaes, da Sandet, der fra Havstokken kastes op paa Landstrimmelen, bliver, saasnart det er tørt, sat i Bevægelse af Vinden og kastes paa alle Puncter over i Fjorden. Angaaende den tredie Grund at forebygge Oversvømmelser, da erklærer Forf., at Erfaringen har viist, at saadan Ulykke ikke er at befrygte. Nu opkastes tvende Spørgsmaal: 1) Om Fordelen af Canalens Tilstopme vilde staae i Forhold til Udgivterne, og 2) Om, hvis det kunde skee, Værket da kunde blive af Varighed. Det første Spørgsmaal besvarer Forf. overeensstemmende med Ovenstaaende benægtende, især da Dæmningen, naar den skulde være hensigtsmæssig, maatte udgjøre en Længde af 3 Mile, og saaledes medføre uhyre Bekostninger. Ogsaa til det andet Spørgsmaal svarer Forf. Nei, fordi Vesterhavet, som Erfaring viser, hvert Aar arbeider sig dybere ind paa Jyllands Vestkyst, saa at den Landtunge, der nu adskiller Hav og Fjord, allerede om nogle Aar ikke meere vil ligge paa det Sted hvor den nu findes, og ingen menneskelig Magt er istand til paa en aaben Kyst hvis Jordbund er løs Sand og som ofte underhules af Havet, at stille et tilstrækkeligt Værn mod et saa frygteligt Element. Hvorvidt Canalen med Tiden kunde blive seilbar og saaledes blive til uberegnelig Nytte for hiin Egn, vover den beskedne Forf. ikke at bedømme men erklærer dog, at den nu i et Tidsrum af 5 Aar har uafbrudt været seilbar for smaae Baade, uagtet dens Dybde og Bredde har afvexlet efter Vindens og Strømmens Beskaffenhed, Forfatteren ender sin lille Afhandling med Yttringen af det glade Haab, hvis Opfyldelse er nærforestaaende, at Hs. Maj. Kongen snart i egen allerhøieste Person vil tage Canalen i Oiesyn og skjænke dette Anliggende sin landsfaderlige Opmærksomhed.