Corsaren, 1844-12-06
Uddrag af Redactionens Forhandlingsprotocol. Møde d. 4de Decbr. 1844. Ingen Medlemmer vare tilstede. Nøde d. 5te Decbr. J Mellemtiden siden det sidst resererede Møde havde et Medlem indgivet en Proposition til Forsamlingen angaaende en høist vigtig Sag, et sandt Livsspørgsmaal for Forsamlingen. J Redactionshuset boer nemlig foruden Forsamlingen kun eet Partii, og Husets Vært er fraværende. Der forefindes heller ingen Leiecontract; men det er en for saare lang Tid siden indgaaet uopsigelig Overeenskomst, at hiint andet Parti istedetfor Huusleie skal svare visse Tjenesteydelser og Naturalpræstationer, saasom Opvartning, Vand til Punsch o. s. v. til Redactionen, der egenlig staaer for begge Leiligheder. Det andet Parti har maaskee glemt denne Overeenskomst - thi vi ville ikke offenlig bestylde det for Uredelighed - og paastaaer nu ikke alene, at Overeenskomsten er opsigelig, men forrykker endog Sagen saaledes, at det, skjøndt det boer hos Redactionen, forlanger, at Redactionen skal være pligtig at flytte med 1/4 Aars Varsel. Til Styrke for denne Paastand paaberaaber det sig Documenter og Contracter, som ere blevne indgaaede mellem tidligere Eiere og Leiere af Huset. Meest ærgerlig over denne ubehagelige Strid er Præsidenten. Han siger: Det er til mig, at de andre Beboere henvende sig; jeg maa tage imod alt Vrøvl; holder jeg med Redactionen, faaer jeg paa Hovedet af dem, holder jeg med dem, saaer jeg paa Hovedet af Redactionen. Jeg er kjed deraf ; jeg vil have Fred, jeg vil have Ro. For nu at hæve disse Stridigheder var velbemeldte 1ste Medlem fremkommet med en Proposition, der gik ud paa, at Forsamlingen skulde udstede til det andet Parti en høitidelig Declaration om, at Leiligheden var aldeles uopsigelig. Det Fine i denne Proposition laa deri, at man ved Declarationen lod det deelicateste Stridspørgsmaal ubesvaret, idet man ikke afgjorde, hvom der kunde opsiges, men kun, at der i det Hele ikke kunde finde Opsigelse Sted. Men, da det andet Parti fik dette at høre, blev det skrækkelig forbittret og lod Medlemmet vide, at hvis Hensigten med denne Declaration var, med et Magtsprog at erklære, at Leiligheden, altsaa ogsaa Redactionen, var uopsigelig, vilde det ikke lade sig nøie dermed, for man kom mod det med Dolke og Kanoner. Ved at høre disse forstrækkelige Skrig tog Medlemmet Ordet i Forsamlingen og sagde: at han ikke kunde undlade høit at yttre sin Forundring over, at man havde misforstaaet ham saaledes, som om har havde villet afgjøre Spørgsmaalet eensidig og ved Magtsprog. Han meente, at Misforstaaelsen klarlig vilde indsees, naar han for Tydeligheds Skyld foretog en ganske ubetydelig Forandring i sine Ords Stilling, en saa ubetydelig Forandring, at den kunde gjøres med Spidsen af en Pennekniv. Han viste dette ved blot at bortradere Bogstavet u af Propositionens sidste Ord. "Nu", sagde han, kan da Alverden see, hvad jeg har meent; nu skal da enhver forsætlig eller uforsætlig Misforstaaelse være forhindret." Et Medl. Ja, det er godt nok; men nu staaer der, at Leiligheden er aldeles opsigelig, hvorved vi riskere at blive kastede paa Gaden, inden vi see os om, og hvorved det andet Parti vil troe sig truet at samme Fare fra vor Side, saa at Jngen kan være fornøiet. Præs. Det er i høieste Grad ækelt, at man ikke kan være fri for Jndsigelser mod et saa klogt og gavnligt Forslag. Det Beundringsværdige ved Forslaget ligger jo netop deri, at der i et Spørgsmaal, hvori tilsyneladende blot kunde svares Ja eller Nei, dog er fundet et tredie Svar, der hverken er Ja eller Nei, og som foreløbig vil frie mig for alt ubehageligt Vrøvl, indtil der kommer nyt Vrøvl. Det dumme Medlem. Jeg skal vel vogte mig for som den ærede næstforegaaende Taler at lade mig forlede af Lygtemænd og sige en Dumhed; derfor vil jeg tie stille. Et Medl. Paa flere Medlemmers Vegne skal jeg tillade mig at rette det Spørgsmaal til Præsidenten, om han, i Tilfælde af, at vi erklære et bestemt Ja eller Nei, troer at kunne trøste sig til, at vor Beslutning energisk kan udføres trods alt "Vrøvl"? Præsidenten. Nei det troer jeg ikke. Vente I derpaa, saa kunne J ligesaa godt antage Propositionen. Forsamlingen. Saa .. ja ... saa antage vi Propositionen. Redactionens militaire Medlem havde udbedet sig Forsamlingens Betænkning over, hvad Forholdsregler han paa egne og Standsfællers Vegne burde tage imod "Berlingskes" ærerørige Udladelser i sit Nr. 321 mod Militairstanden, idet bemeldte "Berlingske" ved de Ord: "Uagtet de betydelige Aandsevner, han havde lagt for Dagen, gik han dog ind paa den militaire Bane" - tydelig har erklæret det for en Absurditet, at den militaire Bane betrædes af betydelige Aandsever, eller med andre Ord: at det er ganske i sin Orden, at de Militaire kun have ubetydelige Aandsevner. Præsidenten meente, at denne Sag ikke egnede sig til Forsamlings-Behandling, men gav det militaire Medlem det private Raad, at han først burde indhente "Berlingskes" nærmere Forklaring af disse krænkende Ord; vedgik "Berlingske", at Grovheden var plumpet ham ud af Pennen i et naivt Øieblik, da burde han strængt kræves til Regnskab; havde "Berlingske" derimod med Forsæt villet sige en Vittighed, da var det jo en Selvfølge, at man for Vittighedens Skyld staanede ham. - Det militaire Medlem, der naturligviis er en stor Nar - som man siger - efter Vittigheder, bevidnede Præsidenten sin ustrømtede Tak for dette Raad. Præsidenten gav derpaa Ordet til Secretairen, der reiste sig og i en lang Tale beklagede sig over, at Secretair-Pligten alene paahvilede ham, uden at han nød nogen Erstatning for denne Byrde. Han forlangte derfor paa det indstændigste Jndførelsen af almindelig Secretairpligt. Herefter reiste sig strax det adelige Medlen og sagde: Jeg er saa fri at indigitere for det ærede Medlem, Hr. Secretairen, og bede ham lægge vel Mærke til, at det, han beklager sig over, er en Ære, ikke blot en Byrde. Den skjønne Pligt at værne om Forsamlingens Udødelighed ved at optegne dens Ord, er sandelig en Ære, jeg næsten kunde misunde ham. Secretairen. Jeg har aldrig givet Anledning til at troe om mig, at jeg er ærgjerrig, og afstaaer derfor gjerne det adelige Medlem den Ærespost, jeg beklæder. Det adelige Nedl. (med et yderst somemt Smiil): Jeg behover ikke denne Ære. Da imidlertid alle de øvrige Medlemmer med Enthusiasme erklærede sig for den skjønne Jdee, der laa til Grund for Secretairens Forslag: almindelig Lighed i Byrder, blev det adelige Medlem overdøvet, og enstemmig blev det besluttet, at Sagen skulde tages under nærmere Overveielse af en Commission. (Enstemmigheden kom deraf, at det adelige Medlem mærkede, idet han satte sig ned, at han skiftede Anstuelse). Commissionen blev strax nedsat og afgav efter en halv Times Forløb sin Betænkning - hvilket maaskee vil blive antaget for et Mirakel eller maaskee ligefrem for en Løgn, men som desuagtet er aldeles sandt. Commissionens Betænkning begyndte med den Exklæring, at den med sand Glæde havde beskjæftiget sig med et saa retfærdigt og tillige i Principet saa smukt Forlangende som det, at Byrderne skulde være fælleds, og tilraadede derfor paa det indstændigste og høitideligste Forsamlingen at indføre almindelig Secretairpligt. Den foreslog kun, at foruden Præsidenten, Kassereren og Bogholderen skulde alle de Medlemmer, den ikke kunne skrive, være undtagne for Secretairbyrder, og endvidere de Medlemmer, som havde saadanne Forretninger for Redactionen, at de ikke uden Skade for disse Forretninger kunde være Secretair. Alle de øvrige Medlemmer skulde afvexlende overtage Secretairforretningerne. Efterat denne Betænkning var oplæst og antagen, stillede det gifte Medlem det Amendement, at blandt "saadanne Forretninger for Redactionen, som ikke uden Skade kunde forsømmes", maatte henregnes de en Ægtemand paahvilende Forretninger, da han jo ofte maatte skynde sig hjem for at passe Kone og Børn. Antaget med 5 Stemmer mod 4. Amendement af det adelige Medlem: At Adelsmænd ikke deeltage i Secretairforretningerne; Antaget eenstemmig. Amendement af det militaire Medlem: At det militaire Medlem ikke skal være Secretair; Antaget med 6 Stemmer mod 3. Amendement af et fornuftigt Medlem: At, som en naturlig Følge af de vedtagne otte Undtagelser, den Bestemmelse tages, at den nuværende Secretair vedbliver at være Secretair; Antaget enstemmig med otte Stemmer, da Secretairen antoges ikke at kunne stemme med i sin egen Sag. Da Secretairen nedlagde Protest, vedtoges det som en Billighed imod ham, at den sidste Afstemning ikke betragtedes som antagen enstemmig, men med otte Stemmer mod 1. De af Commissionen brugte enthusiastiske Ord om Lighed i Byrder antoges uden Fare at kunne indflyde i Betænkningens Præmisser. Da Forsamlingens kostbare Tid var saa vidt fremrykket, at man skulde spise til Aften, hævedes Modet.