Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1795-07-24
4de Kapitel. Angaaende hvilke Sager, der ere Gienstanden for Forligelses=Commissionernes Mellemhandling og Megling. H. 19. Alle civile Sager i Almindelighed, hvad enten de angaae Eiendomme, Rettigheder, Gields-Fordringer, eller andet, skulle være Gienstande for Forligelses Væsenet; hvorfra dog undtages: a) Søgsmaal efter Vexler, eller Vexel=Obligationer. b) Fordringer i Stervboer og Fallit= eller Opbuds Boer: efterdi Processes Omkostninger ikke finde Sted, i disse Tilfælde, ved første Jnstance. H. 20. Det bør lagttages, at, naar noget Søgsmaal begynder med Forbud, eller Arrest, Sagsøgeren da, efter at saadan Forretning er skeet, indkalder sin Vederpart til Forligelses-Commissionen. Men, dersom Forening ei der kan bevirkes, forfølges Arresten eller Forbudet ved Stevning til den første Rettes Dag som holdes, efter at Sagen er bleven henviist fra Commissionen til Domstolen. §. 21. J Henseende til det Slags Sager, som ei kan paaskiønnes, uden foregaaende Grandskning paa Aastedet, da bør Vedkommende, førend de henvende sig til Meglerne, lade holde de fornødne Besigtelses Forretninger, til Sagens Oplysning, efter L. 1 B. 17 K. H. 22. Fornærmelser ved Ord eller Gierninger, naar samme paatales af den forurettede Part selv, bør ligeledes an drages for Forligelses=Commissionen, førend der desangaaende skrides til Rettergang; og Lovens 1 B. 24 K. 8 Art, skal ikke være til Hinder i deslige Sagers mindelige Afgiørelse, omendskiøndt deraf kunde flyde Slagsmaals, Volds eller 3 Marks Bøder. H. 23. Men de Sager, som af Justits Væsenet paatales. eller anlegges, efter vedkommende Collegiers eller Øvrigheders Foranstaltninger, indstevnes strax for Retten. §. 24. Endeligen bør Lovens 1 B. 5 K. 2 Art., og dens 3 B. 4 K. 4 Art., der handle om ærerørende Sigtelser imod Øvrigheds Personer og Rettens Betient blive i Kraft. H. 25. J Egteskabssager, naar begge Parter ere tilstæde, skal Forligelses Commissionen forsøge at bringe de tvistende Parter til Enighed, og til at vedblive at leve tilsammen; men, kan forening ikke paa denne Maade treffes, da maa Commissionen ikke bevilge enten Skilsmisse eller Egteskabets Ophævelse, eller Adskillelse fra Bord og Seng, hvilket allene skal høre til vedkommende Retters og Øvrigheds Afgiørelse: dog maa det være tilladt, i det sidstbenævnte Tilfælde, at imodtage begge Egtefællers Forening om de Vilkaar, med hvilke de samtykke i at leve adskildte, paa det at samme kan blive til Regel, ifald Separation siden bevilges. H. 26. J de Sager, som indkaldes for Politieretten, skal denne Ret selv, naar Sagen angaaer private Fornærmelser, forsøge at bevirke mindeligt Forlig imellem Parterne, uden Hensigt til Lovens 1 B. 24 K. 8 Art., paa den samme Maade, som ved Forordningen af 5 Julii 1793, 58, er befalet, angaaende Politie=Retten i Kiøbenhavn. §. 27. Ligeledes bør forholdes i Giæsterets Sager, da disse formodes ei at taale Ophold. H. 28. De i sidstanførte to 8 benævnte Sager høre altsaa ikke til de almindelige Forligelses=Commissioner. H. 29. Skulde Tvistigheder opkomme imellem Borgere. eller andre Civile, paa den ene, og nogen af de i Kiøbstæderne indqvarterede Militaire, paa den anden Side, da bør disse ogsaa søges mindeligen forenede ved Forligelses Commissionen; Dog skal Regimentschefen, eller den høist befalende Militaire paa Stedet, først derom gives Underretning, paa det han kan beordre den Vedkommende, at indfinde sig ved Meglingen; ligesom han og, ifald han anseer det fornødent, kanlade Auditeuren, eller en Officeer være overværende: hvilken da tager Sæde i Commissionen, for at medvirke til at bielægge Sagen.