Berlingske Tidende, 1831-05-10
Den afsatte Hertug af Brunsvig er den 25de d. M., under Navnet Grev Dellingen, reist herfra til Madrid. J hans Følge er den samsse Legationsraad Klindworth, som i den sidste Tid har havt adskillige Samtaler med den herværende Spanske Ambassadeur, Grev Ofalia, angaaende Hertugens Optagelse ved det Spanske Hof. Man troer, at Hertugen i Madrid vil blive modtagen med alle en Souverain tilkommende Æresbeviisninger. Hertug Carls Breve til hans Broder Hertug Wilhelm, der siden ere blevne trykte, ere forfattede efter Hertugens Begjæring af bemeldte hans Legationsraad Klindworth. Man søger at redde saa meget som mueligt af Hertugens Privatformue i Brunsvig, og adskillige Skridt ere allerede gjorte i denne Anledning. Hertugens Ophold i Spanien vil ikkun vare nogle saa Maaneder. - Denne navnkundige Legationsraad Klindworth, født i Göttingen, var først Hertugens Yndling, faldt derefter i Ungade, undvigte for omtrent 1 1/2 Aar siden fra Brunsvig, og blev af Hertugen forfulgt med Stikbreve i Aviserne. (Han er ogsaa meget bekjendt af hans Ophold her i Kjøbenhavn, omtrent for otte Aar siden.)J det sydlige Frankrige herske endnu mange truende Machinationer, og Gjæringen der er farlig. J Paris paastaaer et Partie, at Nismes maa fra Tid til anden have en Bevægelse. Men i Henseende til disse Bevægelser kan man i Nærheden ikke være saa roelig, som i Paris, hvor man ordentlig har vænnet sig til Femeuttes," og hvor mangen Dame nu endog savner dem. Det er ikke umueligt, at Cevennerne i vore Dage anden Gang kunne vorde et Tilflugtsted for Protestanterne og deres Fæstning. Vilde man troe den i Tusindtal forsamlede Marseillerpøbels skrækkelige Raab, saa kunde man hvert Øjeblik vente de blodigste Begivenheder. Udraabene: Vive la revolution, Vive Robespierre! Vive la Guillotine, a bas les riches! a bas le Roil kunde ikke standses af selve Nationalgarden, der desuden er meget forhadt af Pøbelen, som i Gjerning forgriber sig paa den, fordi Nationalgaden, saalænge dens Kræfter formaae det, modsætte sig Pøbelens Hensigter, at plyndre. - Dermed synes Urolighederne og Opstandene i Montagnae (Departement Herault) ja selv i Toulon at staae i Forbindelse. Did maatte Underpræfecten de Begiers begive sig med Linietropper, for at adsprede Rolighedens Forstyrrere. - J Toulon herskede den meest forbittrede Gjæring blandt Almuen, da den gamle Skil sidste Paaskeaften ikke lagttages, medens gloria in excelsis blev sjunget i Kirkerne. Admiralskibet paa Rheden affyrede nemlig ikke, som sædvanligt, 21 Kanonskud, som alle paa Rheden liggende Skibe derefter maa gjentage. Det var visseligen høist uklogt, at man netop under disse Omstændigheder undlod denne gamle uskyldige Skik. Almuen sammenrottede sig og skreg uophørligen: "Man vil udrydde den katholske Religion; det maa vi afværge!" Jmidlertid forefaldt dog ingen blodige Optrin. - En Deel af denne Agitation i Syden kommer herover fra Spanien, hvis nærmeste Rustkammer er i Urgel. Derfor maa siden nogle Uger ingen Spanier meer komme over Grændsen uden Pas fra Gensdarmer og Douaniers. Hiinsides tage Spanierne de samme Forholdsregler. Derfor hersker nu Hunger og Fortvivlelse blandt de ulykkelige franske og spanske Jndvaanere i Bjergegnene, hvis Hovederhverv er gjensidig Smaahandel, tilladt og forbuden Vare transport over Grændsen. - Fra Nabolandene Savoyen og Piemont meddeles i franske Blade de usandeste og latterligste Efterretninger: om Frihedstræer, der ere blevne plantede i Chambery, om revolutionære Bevægelser o. s. v. Af Alt dette er ikke et Ord sandt. Savoyerne ønske med Længsel Forandringer i deres Forfatning, og dertil kunne de vel have Føje; men de ere ikke saa daarlige, som hine Jtalienere, der lode sig opmuntre og forlede af Lafayette og andre franske Phraseologer. Chateaubriand forlader Paris og begiver sig til Turin Brüssel, den 2den May. Skulde man dømme efter Skinnet, saa maatte man af den Mængde Officeerer og Soldater, som man allerede møder, slutte til en uhyre bevæbnet Magt. Men ved nøiere Undersøgelse finder man, at denne Magt hidtil er intet mindre end talrig, og at Modet er et blot konstlet; man troer endog at bemærke, at Magthaverne selv, og de bedre Hoveder blandt Folkerepræsentan, terne ikke mene det alvorligen med det forestaaende Feldttog Hvorledes kunde det ogsaa falde Mennesker af nogenlunde sund Fornuft ind, at vente et stort Resultat af en Armee, som neppe er organiseret og ingen dygtige Officeerer har; af en Armee, til hvis Lønning Penge fattes, og blandt hvis Anførere man i den nyeste Tid har havt saa mange Exempler paa Frafald og Forræderie, Rigtignok har Congressen i dens sidste Sessioner tager Forholdsregler til at erstatte Mangelen paa duelige belgiske Offinceerer, paa hvis Troeskab og Hengivenhed for Nationalsagen man kunde regne, ved Udlændinge; ligeledes har den i Stæde for det feilslagne Project til et frivilligt Laan, ladet træde et tvungent, men begge Forholdsreglers Udførelse er endnu saare fjern, inden det Øjeblik kunde, om det blot kom an derpaa, Luxemborg to Gange erorbres og besættes, og hele Landet oversvømmes af fremmede Krigere, deeles, eller indlemmes i en fremmed Stat.