Berlingske Tidende, 1836-02-11
Kjøbenhavn, den 11te Februar. Nr. 33 af Jtzehoer Stænder-Tidende indeholder Beretningen om de holsteenske Provindsial-Stænders fem og tredivte Møde, den 21de Januar. – Da Præsidenten Hr. Dr. Ba lemann ved Sygdom var forhindret i at komme i Forsamlingen, saa overtog Vice-Præsidenten Hr. Grev v. Reventlow Criminil hans Forretninger, og anmeldte først, at tvende Petitioner vare indkomne: 1) en fra Haandværkerne i det 11te og 15de Valgdistrict om uforstyrret fremtidig Arbeiden af saadanne Landhaandværkere, der allerede i to Aar havde drevet deres Profession, indtil en almindelig Anordning for Næringsbrugen blev indført; 2) en anden af Landsbyen Kems om en almindelig Næringsfrihed og Bonitering af de ulige beskattede Landeiendomme. Disse overgaves til vedkommende Committee. Jndkommet var desuden Committeens Beretning over Finants-Propositionen. Af Præsidiet forelagdes Udkastet til en Lykønsknings-Skrivelse til Hs. Majestæt Kongen i Anledning af Allerhøistsammes forstaaende Fødselsfest, hvilket blev antaget. Til Dagsordenen hørte den formelige Forhandling over Maalestokkens Bestemmelse ved Repartitionen, af de ved Stænderforsamlingen foranledigede Omkostninger. Hr. Grev Baudissin motiverede det forhen fremførte Amendement. Hr. Schrøder meente, at man skulde foreslaae provisorisk at udhæve denne Skat som Tillægs-Procent til Huus- og Brand skatten. Den Tilforordnede Hr. Lorenzen yttrede, at han havde stillet sit Amendement som Provisorium, da ved en forhaabentlig Forening af de holsteenske og slesvigske Stænderforsamlinger i een, maatte nødvendigviis de her omtalte Omkostninger fordeles efter en lige Maalestok paa begge Hertugdømmerne. Hr. Kammerjunker v. Neergaard yttrede, at det var hensigtsmæssigst at overlade Communerne Subrepartitionen. Hr. Kammerjunker d'Anbert meente med Hensyn til det af ham foreslaaede Amendement: at han ansaae Antagelsen af en provisorisk Maalestok for i ethvert Tilfælde nødvendig. Andragendet af Committeens Majoritet, at der ved Repartitionen skulde følges samme Maalestok som ved at bestemme Valg berettigelsen, blev af Præsidiet først fremsat til Afstemning, og antaget af Forsamlingen med stor Stemmefleerhed, hvorved de øvrige Andragender maatte ansees som bortfaldne. Uden formelig Afstemning antog Forsamlingen derpaa, at det maatte udtales i Betænkningen, at den antagne Repartitionsnorm skulde overhovedet kun gjelde provisorisk. Tillige blev besluttet, i Betænkningen at tilføje den Bøn, at ogsaa Omkostningerne for den næste Stænderforsamling maatte foreskydes af den Kongelige Casse, førend de bleve reparterede. Paa Præsidiets Andragende fik Committeen det Hverv, at forfatte Udkastet af Betænkningen til Hs. Majestæt Kongen. Efter Dagsordenen fulgte den formelige Forhandling over Propositionen om Udstedelsen af en ny Helligdagsanordning. De Tilforordnede Hr. Kammerjunker, v. Neergaard, Hr. Lorenzen, Hr. v. Halem og Hr. Advocat Kirchhoff fandt sig foranledigede til, med Forsamlingens Tilladelse, at tage deres forhen anførte Amendements tilbage. J Henseende til sit Amendement yttrede Hr. Kammerjunker de Aubert, at naar han havde hævdet Stænderforsamlingens Ret til at Udkastet til en Helligdagsforordning blev den forelagt, saa troede han at kunne retfærdiggjøre denne Fordring med den almindelige Lov af 1831. Da den her omhandlede Anordning truede med Straf i Tilfælde af Contravention, saa hørte den umiskjendelig under Categorien af Personret; han maatte derfor holde Forsamlingen for fuldkommen berettiget til paa allerhøieste Sted at andrage paa den foreslaaede Tilsætning, Den kongelige Hr. Commissarius tog Ordet og bemærkede: J Følge den 4de § i den almindelige Lov, skulde Forordninger, der havde Forandringer, i Person og Eiendomsret, i Skatter, Afgivter, og offentlige Paalæg til Gjenstand, kun udstedes efter Provindsialstændernes foregaaende Beraadslaaning. Man maatte altsaa i ethvert enkelt Tilfælde tage Gjenstandens individuelle Beskaffenhed i Overveielse og undersøge, om den førte til Forandringer i Person- og Eiendomsrettighederne og i Skatter og offentlige Paalæg. Var dette Tilfældet, saa vilde den forløbige Beraadslaaning med Stænderne skee, om man end ikke androg derpaa. J modsat Tilfælde vilde den ikke være motiveret, og, om man end androg derpaa, vilde den da kun finde Sted, naar den, understøttet af hensigtsmæsJ Henseende, sige Grunde, viste sig som passende.