Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-11-04
Den Vest-Siællandske Avis, eller: Slagelse. Ugeblad. for den uden, og indenlandske Historie. for Dagens vigtigste Nyeheder. Redigeret af Pastor, Ridder Bastholm. Trykt og forlagt af Peter Magnus. Tirsdagen den 4de November 1834. No. 88. 20de Aarg. Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene, Planeterne. Hvilken Forestilling vi saa giøre os om Solens Natur, hvad enten den er en brændende Jld, eller den som det er langt fandsynligere, er et mørkt Himmellegeme, som er omgiven med en Lysmaterie, og som ved sin Bevægelse udbreder den til alle Sider eller sætter en saadan Lysmaterie, som er udbredet i Firmamentet i Bevægelse, saa virker den høist velgiørende i en Strækning af flere Millioner Mile rundt omkring sig, og udbreder Liv og Lys, Varme og Frugtbarhed til 11 Planter, 19 Drabanter eller Bieplaneter (Planeternes Maaner) og til en stor Mængde Kometer, hvis Antal man ikke formaaer at opgive, og som nogle Astronomer have anslaget til flere tusinde. Solen er at ligne med en Fader, som er en talrig Børnefloks Forsørger, eller en Konge, som er en Mængde af Undersaatters Behersker og Velgiører, og den har fra Oldtiden af været betragtet som et Billede paa Guddommens Bestyrelse og Godhed, ligesom Universet er det paa dens Uendelighed. 8 Millioner Miile fra dette himmelske Lys, svæver den første og nærmeste af de bunkle Kloder omkring den, som man har tillagt Navnet Merkur. Jmedens Jorden bruger 365 Dage for at fuldende sin Vei omkring Solen og derved fuldende Aarets Løb, saa tilbagelægger Merkur den i 88 Dage; men den vælter sig omkring sin Axel omtrent i samme Tid som vor Klode. Den fuldender sin aarlige Bane med en forbausende Hurtighed; thi i hver Sekund flyver den 6 Mile af sted; den minder os om, ligesom hele Betragtningen over Himmelrummet, at Bevægelsens Hurtighed her paa Jorden er som intet at ligne mod den som foregaaer paa Firmamentet. Man mindes allene derom ved at betænke, at en Kanonkugle, som blev afskudt fra Solen vilde bruge 9 1/2 Aar for at naae til Merkur, imedens en Lysstraale, som udgaaer fra den, bruger kun 3 Minuter og 8 Sekunder dertil. Liden imod Jorden, da den er 16 Gange mindre end den, gjemmer den sig for det meste i Solens Straaler, og er vanskelig at betragte, hvorved den Formodning opvækkes, at andre Planeter kunne være endnu nærmere ved Solen, som vi ikke formaae at see, da de ere indhyllede i dens Glands. Denne Egenskab giør det meget vanskeligt og næsten umueligt at lagttage noget om dens naturlige Beskaffenhed. Man formoder af de forskiellige Fordeelinger af Belysninger, naar denne Planet er kun halvt oplyst, at den har langt høiere Bierge end vor Jord, at den har en tæt og vidt udstrakt Atmosphære, at der foregaaer store Forandringer i den, og at Varme og Kulde afvexle hurtigt og stærkt paa denne Klode; og man har troet, at man har observeret nogle Phoenomener, i dens Dunstkreds, som have Lighed med Skyer. Vi ville forlade denne Lysets hemmelighedsfulde Beboer, for at betragte Skiønhedens Stierne, som er os nærmere, og som bærer Navnet af Venus, Skiønhedens og Kiærlighedens Gudinde. Hvo har ikke lagt Mærke til Aftenstiernen og frydet sig over dens Glands; men just denne funklende Glands, som lader os glemme, at det kun er en Planet og ingen Firstierne, som viser sig for Øiet, giør det endnu vanskeligere, siger den berømte John Henschel, at betragte dens Overflade end Merkurs; den forblinder Øinene, den forstørrer vore Jnstrumenters Ufuldkommenhed. Jgiennem dens jevnformige Glands opdage vi ingen Lysvexlinger, ingen Skygger og ingen Bierge. Men netop denne stærke Glands lader formode, at den har meget høie Bierge bedækkede med Snee, som aldrig optøer, og hvilke reflectere Søllyset og med saamegen Klarhed; saaledes viiste Planten sig for den berømte Astronom Schrøters skarpe Blik og fortsatte Anstrængelser; han kom ikke allene til den Overbeviisning, at Venus er opfyldt med Bierge; men tillige, at disse Bierge ere langt høiere end de paa Jorden, at enkelte af dens Bierge overgaae vor Jords Gange i Høide, langt større Naturphoenomener maae derfor vise sig for denne Planets Beboeres Blikke end for vore. Den samme Astronom har iagttaget, at en høi og tæt Atmosphære omgiver den, at Skyer svæve i den, at Morgen og Aften rødmen eller Tusmørket udbreder sig over den. Ogsaa har man undertiden iagttaget en Forandring i dens Lys, som imellem bliver graaeligt og imellem rødligt; man formoder at Nordlyset, der viser sig paa hiin Klode som paa vores, og at disse Lysforandringer ere dens Virkninger. Den ældre Herschel stemmede overeens med Schrøter. - Hvormegen Aarsag have ikke vi Jordbeboere til at interessere os for dette glimrende Himmellegeme: Den indtager os ved sin Skiønhed, det hilser paa os som Morgenstiernen ved Solens Opgang, som Aftenstiernen efter dens Nedgang; det er næsten ligesaa stort som vor Klode, dog lidt mindre; og dreier sig næsten ligesaa hurtigt omkring sin Axel som den, dog lidt hurtigere. Venus har saaledes Dagens Tider tilfælles med os; den flyver afsted i sin Fart omkring Solen omtrent med samme Hurtighed som Jorden, og meget langsommere end Merkur, noget over fire Miile frem i Sekunder Men dens Aar bliver derved kortere, da dens Bane er det, og i 224 Dage er Aaret fuldendet paa Venus imedens 365 Dage udkræves dertil paa vor Klode. Livets Forhold maae derfor, allene af denne Aarsag, være der ganske anderledes end paa vor sublunariske Klode. Den staaer allerede 15 Millioner Miile fra Solen, og en Kanonkugle, som blev afskudt derfra maatte bruge 18 Aar for at naae til den, og selv den hurtigste Vandrer, Lysstraalen, over 5 Minuter. Kun et Savn bemærket man ved denne vor Klodes Veninde og Jevnlige; det er det milde Lys, hvormed Maanen opklarer vore Nætter; man har indbildet sig, at den maatte have en saadan Ledsagerinde; man har selv troet at have observeret et saadan Himmellegeme; men man har efterhaanden overbeviist sig om, at Venus mangler en saadan Hielper til dens Belysning; men maaskee at Skaberen har erstattet dette Savn paa en anden Maade, maaskee det reflecterende Sollys fra hine høie Biergspidser udbreder sig over den og formindsker Nattens Mørke paa den, ligesom det er Tilfældet med Nordlyset i Polaregnene paa vor Klode; thi deri aabenbarer sig den Almægtiges Viisdom og Storhed, at den formaaer at opnaae, de samme Hensigter paa utallige forskjellige Maader.