Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-02-19
J "Dannevirke har Hr. Nis Hanssen meddeelt en Artikel af Rendsb. Ugeblad, der i saa stærke og ligefremme Udtryk, som man hidtil næppe har seet, udtaler Slesvigholstenernes Villie og Ret til at blive adskilt fra Danmark. Man høre: "Man spørge blot Hertugdømmernes Beboere, som formaae at overskue Forholdene, Mand for Mand: Ønske J til evige Tider - endog i den nuværende Tilstand af deelsviis Uafhængighed at forblive forbundne med Danmark, eller ønske J hellere (naar Sligt desuden stemmer med Retten) eders egen Regent, og ifølge dette ganske adskilt Bestyrelse, Finantser osv. "Vilde J. holde det for muligt og i Retten begrundet, at, om endog alle Agnater lode sig bevæge til Afstaaelse af deres Nettigheder, saa dog nogensinde Cognaterne kunde komme til at regjere i Hertugdømmerne?" Ønske J, at det maatte føie sig saaledes, at det augustenborgske Huus ved een eller anden retlig eller voldsom Foranstaltning besteg den danske Kongethrone, og vi derved paa længere ubestemt Tid bleve i samme uforandrede Forhold til Danmark, Svar: Vi ønske ikke at blive længere forbundne med Danmark, end til en lovlig Adskillelse indtræder efter den ulige Arvefølge. Vi beklage, at de Danskes fanatiske Had imod vore Landsrettigheder og Tilsidesættelsen af Samme har bragt Discussionen til dette Høidepunkt. Vi ere netop ved disse Tildragelser blevne desmere overbeviste om, at det er ønskeligt for os, at see en Forbindelse ophævet, som aldrig var til Fordeel for Hertugdømmerne. Vi ere overbeviste om, at, ligesom det er beviist, disse vore Ønsker engang ville gaae i Opfyldelse i Kraft af vore Lands rettigheder, vi saaledes ogsaa have en desstørre Ret til at udtale dem og haabe deres Opfyldelse. Vi vide med Bestemthed, at den cognatiske Arvefølge aldrig kan indtræde i Hertugdømmerne, og at vi, om endog alle Agnater af diplomatisk Vei vare bevægede til Affald, saa dog vilde tilfalde den Regent, der kunde fremvise eet eller andet Arvekrav; men i modsat Fald vilde vi være opfordrede til at gjøre vor frie Valgret gjældende. Vi ville endelig ansee det for beklageligt, dersom vor Adskillelse fra Danmark blev skuppet endnu længere ud derved, at Hertugen af Augustenborg besteeg den danske Throne.""Det er de Anskuelser og Ønsker, som ikke een eller saa af Beboerne nære, net som Mange nære, og Alle ville nære, dersom de have Landets Vel og bestaaende Retttigheder for Øie, eller de fortjene ikke Navn af en Schleswig=Holsteiner. Men det er desto glædeligere, at vore Ønsker harmonere med Retten, ja have deres Oprindelse fra Samme." De souveraine Hertugdømmers Beboere kunne iøvrigt berolige sig, da de Danske slet ikke ville være istand til at give deres bekiendte Voldsforslag Eftertryk. Gid disse vel ville betænke at tage til Hjærte, at de, dersom Vold skal anvendes siden ikke alene ville faae at gjøre med de Arveberettigede, men især med det slesvig holsteenske Folks paa Rettens Grundlag hvilende Villie, som baade vil formaae og være nødsaget til, af yderste Evne at tilbagevise ethvert Forsøg paa at tilintetgjøre Landets Rettigheder. Man maa tilstaae – tilføier Hr. Nis Hanssen – at Slesvigholstenerne vide hvad de ville, og at de heller ikke frygte for at udtale det sees af forestaaende Artikel saa klart, at det ikke behøver videre at fremhæves. Men jeg spørger alle de godmodige og beskedne danske Mænd, der hidindtil have villet optage Slesvig Holstenernes Paastande, i den bedste Mening, gaaer det an at tie til en saadan Tale, som den, jeg ovenfor har meddeelt af Rendsb. Ugebl., der læses gjennem begge Hertugdømmer ogsaa af Almuen? Hvorledes kan Statens Overøvrighed lade slig Adfærd hengaae upaatalt? Men det hjælper vel ikke jeg spørger mere. Kjellingberggaard, i Nærheden af Lindenborg, er i disse Dage solgt af Hr. Proprietair Foss til Hr. Spangs fra Als for 16,500 Rbd., uden Besætning. (Rand. Av.)