Jyske Efterretninger, 1799-01-28
Jndsendt.) Ød Dødmand ei Forhaanelser : For sig han ei kan svare - Vi alle ere Mennesker - Kun den var blot - en Hare, Som Frygt forbød, At møde Helten, Som Mand, i Feldten For Contrastød; Men just fremstiger, Som tapper Kriger, Naar han er - død. Svar paa det i disse Efterretninger No. 3 Jnd sendte. Jndsenderen, som ikke har tordet være hans Navn bekiendt, maae (om det ikke er Klokker Milling) være en lumsk Krabat, der har en slet Sag, og dog finder Fornøielse i at blande sig i andres Sager, for at kunde anfalde ham uvedkommende, og uden ham given Anledning, bide om sig med saa grove og nanstændige Reflectioner, at naar han bekiendtgjorde hans Navn, man kunde nødes til at indkalde ham for Forligelses=Commissionen til at gienkalde hans grove og usandfærdige beskyldninger: men til Sagen, siden man offentlig nævner mig. Nægter Klokkeren at ham om Formiddagen blev tilsendt 2 Rd. med Sigende hans Karl, saakaldet Graver, skulle faae Betaling (som han og fik med 1 Rd.) og han desuagtet ved bemeldte sin grove Karl samme Dags Aften imellem 8 a 9 sendte mig et Brev (dette er ikke Slader men Skrivt) hvorude var indlagt 1 Rd. B. S. med Meldende han havde givet hans Karl 1 Rd., men paastoed 3 Rd. (Herren 2 Rd. og Karlen 1 Rd. giør 3 Rd.) hvorover jeg tegnede paa Brevet naar han ikke ville beholde den tilsendte Seddel kunde han give de Fattige den, og derpaa tilbagegav hans Kart Brev og Seddelen, men denne grove Karl var saa opbragt over begges selvgjorte Rettigheder, at han ikke ville modtage Seddelen, hvorover jeg sendte den til de Fattige, saa farer han ikke med Sandhed. Dette er da Grierhistorien i sin sande Sammenheng, men, om Klokkeren som en formuende Mand er fri for Guierie, eller Gierrighed, henstiller jeg til Retskiønnendes Bedømmelse, hans Forsvars undtagen, jeg er derimod ikke derom overbeviist. Denne Opførsel og Paastand skal da forsvares offentlig ved saadanne velgrundede Rettigheder 1) at han giver hans Karl sed vanlig 1 Rd. af hvad han bekommer, 2) at hans Karl desforuden skal have 2 Mk. for Lysene at bære til Kirken, og 3) for at følge med Ligvognen 2 Mk. Det første kan være enhver ligegyldig hvad han og hans Karl oplegge i mellem sig, naar det ikke gaae ud over tredie Mand, at den skal betale ham desto bedre. Alterlysene, som gives til Kirken med Flor og Plader, burde Klokkeren og Karl, om begge nyde Løg af Kirken, og han driver Kiøbmand, skab med Flor og Plader hvoraf Kirken nyder intet, men Musene snarere gniller af Lysene, retteligst besørge henbragt til Kirken uden Betaling, dog er en anden Karl betalt 2 Mk. for nogle af dem at henbringe, saa man maa kiedes ved at give Lys til Kirkens Fordeel ved saa grov Begegning af interesserede Rettigheder. Den Karl, som Lauget lader følge med dens Ligvogn er betalt 2 Mk. 2 s., alt vider er Snylterie, som flere ligesindede kunde udvirke Bevilling paa af Klokkeren, og samtlig derved spekke deres Pang, naar andres udtømmes, saa der vel ikke fattes meere i deres angivne Rettigheder, end hans Karl skulle betales 2 Mk. for Truget med Sand og Skuffel at bære. Det kan være at Klokkeren i 30 Aar har tribuleret med sin opfundene Rettigheder ved Jordefærd, siden man ofte har hørt Folk at være misfornøiet over hans Ufornøielighed, men derved erhverves ikke Havd. Han har grundet sine Rettigheder paa den af ham anførte Forordning af 7 November 1682, maa han og Forsvar ikke have betænkt, at den er førend Lovens Publication og udgiven for Kiøbenhavn, og om det forholde sig anderledes, har de nok ikke læst den 25 Art. i samme "For et Begravelsested at aabne, eller en muret Gravsteen at optage, og igien at paalegge 3 Slettedaler giør de 2 Rd. foruden hans Karls 1 Rd.) og i 21 Art. siges at Skiftets Øvrighed med Magistraten p. p. skal fast sette, hvorledes Klokkeren og Graveren i hvis dennem gives skal participere." At den er for Kiøbenhavn bestyrkes end videre ved det Kongelige Rescript til Kirkens Betiente i Wiborg af 22 November 1754, hvorudi befales Klokkerne selv at bære Truget med Sand og Skuffe til Præsten ved Jordspaakastelse, og han da maae gives af dem, som ere i Rangen og ejer noget Begravelsested i Kirken Fire Mk., og Kirkeseieren i lige Tilfælde Tree Mk. Man troer altsaa, anlediget af den mig mødte grove Opførsel, og paa det den almindelig Mand ikke, i saadan sørgelig Tild, som medfører Bekostning, skal tilføies Ulempe ved saadanne opfundene Rettigheder, og Forsvars Procedure i Aviserne, sig beføiet at begiere af Stiftets Øvrighed med Magistraten, og Vedkommende, de ville behage i Følge den citerede Forordning af 7 November 1682 dens 21 Art. at fastsette en efter Omstændighederne, Forretningernes Beskaffenhed, og Folkes Tilstand billig Taxt for JordefærdsBekosningerne, paa det enhver uden Disputte kan vide hvad han haver at betale. C. Rübner, Justitsraad.