Aalborg Stiftstidende, 1837-02-08
Ved Correspondenter i Constantinopel ere de engelske Blade nu blevne underrettede om Begivenheden med det brittiske Skib Vixen" i Sortehavet; da det russiske Manifest, som vi kjende, endnu dengang den 27de) ikke var dem tilhændekommet, føre de intet eget Raisonnement om denne Sag, men meddele ikkun deres Correspondenters bemærkninger om samme. Blandt disse er, Morning-Chronicles" Correspondents den mærkeligste. Efter at have omtalt Skibets Borttagelse og Condemation, tilføier han følgende: Fra Samson, Sinope og Trebisonde ere alle Beretninger, eensstemmige i at skildre den oprorske Stemning, som hersker paa det sorte Havs Kyster, som mageløs. Saameget disse Landstrækningers Jndvaanere end ere vante til de tyranniske Voldsomheder, ved hvilke Rusland har traadt deres Rettigheder og Jnteresser under Fodder, som og til de ugyldigen Paaskud, under hvilke det har forsøgt at forstyrre de Handelsforhold, som i Aarhundreder have knyttet Sortehavets Kyster til hinanden, saa havde de alligevel ventet, at det mindste det brittiske Flag vilde blive respecteret; paa hvad der ere skeet, med Hensyn til Skibet, Vixen" vare de ikke forberedte. Man betragtede dette Skibs Ankomst, som afgjørende forBlokadeqvæstionen. Man holdt den tildeels endog for factisk ophævet, og troede intet Øieblik paa, at Rusland vilde vove at optage den Handske, som England ved denne Leilighed med Villie har henkastet. Desuagtet er det skeet og Alles Øine ere nu i spændt Forventning henvendte paa England. - To Gange er Blokaden af Rusland bleven den engelske Regjering notificeret, første Gang for omtrent 3 Aar siden, og derpaa igjen i September 1836, uden at London Gazette tog mindste Notits deraf, og da Rhederen, af Skibet, Vixen, Hr. Bell, henvendte sig til det udenlandske Departement i London, for at erfare, om hiin Blokade var anerkjendt af den engelske Regjering, blev han i Departementets Svar henviist til bemeldte Gazette. Forsynet med dette Document og Departementets Svar kostede det ham ingen Umage at faae tegnet Assurance paa Skib og Ladning hos Lloyds. Man er almindelig af den Mening, at Aarsagen, hvorfor den brittiske Regjering vægrer sig ved at erkjende hiin Blokades Gyldighed, som foregives anordnet for at tvinge til at tage Hensyn paa de trufneSanitets=Foranstaltninger (i og for sig allerede en Forholdsregel, der er uden for den sædvanlige Orden), ikke er nogen anden, end den, at Rusland ikke kan ansees berettiget til at anordne Quarantaine i et Land, som hverken de facto eller de jure tilhører det. Sultanen kunde ikke overdrage, Rusland Besiddelsen af et Land, som hverken directe eller indirecte og til ingen Tid har anerkjendt hans Souverainitet. Dette er i Virkeligheden Hovedmomentet i Sagen, og Rusland synes ved den Raskhed, hvormed det træder frem, at antyde, at det har ifinde at drive Sagen til det Yderste. Det føler, hvormeget der ved denne Leilighed staaer, paa Spil og forretrækker ethvert Alternativ for Eftergivenhed i denne Sag, et eneste, nemlig Krig, undtaget, thi denne vil det dog vel neppe være daarligt nok til at begynde under nærværende Omstændigheder. Det vil forsøge Underhandlinger, drive Sagen i Langdrag og, om muligt, see at lokke vort Ministerium til at føie sig efter det!" Saavidt, Morning-Chronicles"Correspondent. Bladet, Times's" Correspondent yttrer den Mening, at Udenrigsministeren nu ikke kan have flere Udslugter, at hverken Demonstrationer eller Protestationer ville formaae at udslette den Plet, der er sat paa det brittiske Flag, og at hverken Handelsministeren Hr. Thompsons eller Lord Durhams Partiskhed for Rusland nu længere kunne være istand til at besmykke det Passerede, saaledes som det skeete for et Par Aar siden, da de russiske Krydsere, ligeledes paa Circassiens Kyster, visiterede og opbragte den engelske Brig, Spencer.