Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1746-05-01
For Malt-Maaned J denne Tilstand, og da det skride til saadanne Formalitæter, feylede vidt udi, at den offentlige Rolighed skulde blive restitueret, kaldede Stænderne, i sær de af Schwaben Hendes Majestæt ofte til Hielp, som man med samme Kredses Acta publica kand beviise Hendes Majestæt var villig derudi, og at opfylde det med meer Fremgang, saa kiøbte Hun den offentlige Roligheds Restitution for en Priis af store Opoffringer, hvilket satte Hendes seierrig Vaaben i den Stand at befrie Riget fra Udlændere, som undertrykte det og noksom at beskytte Keyser Vallet imod de Love, som Frankrig vilde foreskrive det. Disse Ting ere alleeneste paa Hendes Keiserlige Majestæts og Hendes troe Allieredes Bekostninger iverksatte, uden at nogen af de virkelig neutrale Stænder i nogen Maade haver lidt noget derved. Hendes Majestæt er endnu ikke mindre villig, paa egne Bekostninger at lade den Contingent, som ved en Rigs-Resolution af 17 Dec. 1745. er befalet marschere til Grændsernes Sikkerhed; og hvad de Vinter-Qvarteere angaaer, som Hun begiærer for de Tropper, som Hun havde ladet komme Riget til Hielp saavel af Nederlandene som af Hendes øvrige Arve=Lande, da haver Hendes Majestæt int forlanget, uden det som Bruug og Kriigs-Love alle Tider have bevilget saadanne Tropper, hvis Underholdning koster saamget, og som opnaae deres Maal saa vel, ligesom ogsaa Hend Majestæt efter Hendes berømmelige Forfædres Exempel ud ringeste Veigring tilstaaer de Tropper, som befinde sig i Hend Lande, de selvsamme Fordeele. Hendes Majestæts Billigh nøye Jagttagelse gaaer i dette Stykke saa vidt, at Samme bereed til at betale eller erstatte alt det, som de neutrale Stæder have, foruden det som er gemæs efter Forordningerne, leve ret det Antal Tropper, som udi forrige Sommer blev brugt at rense og bedekke Riget; Saasom Hun ingen Tiid haver vi ret til sinds, eller herefter nogen Tiid skal blive, at fordre nog meere af de Stænder, som virkelig ere patriotisk sindede, end hvo Retfærdighed og Billighed øyensynlig kand bringe med siAar 1746. Efterat man nøye haver overveyet dette, saa er det læt at forestille sig, med hvad for Empfindlighed Hendes Majestæt haver fornummet, at de fiendtlige Ministre udi nogle Stykker have fundet meere Gehørend Hendes, at man uden Modsigelse haver antaget de førstes Creditiver; da man i den Tiid foretog at indstrænke de sidste, at de Forsikkringer, som den samme de la Nouehver mundtlig uden at ville give det skriftlig fra sig, finder her og der fuldkommen troe, at ved visse Hoffer staae Ministre i Frankriges Befolding, som berette bemeldte Rige alt det som passerer Freds= og Riigs=Forsamlingerne, og giver det Midlerne, til paa nye at giøre det Østerrigske Huus Skade, i Hænderne; at i Steden for at erkiende det som Hendes Majestæt haver gjort, man ikke allerne river sig løs fra de Forbindelser, som til evig Tiid ere fastsatte med Hendes Erke=Huus, men endogsaa veigrer sig ved at opfylde de tilfælles Pligter, som øiensynlig høre til Stændernes Forteening imellem sig, Pligter, som Hendes Majestæt paa Sin Side efter Bogstaven haver opfyldt, og hvilke Hun ved alle Leyligheder er reede til at opfylde; at alt dette skeer af Kiærlighed til en Crone, som veigrer sig ved at erkiende Rigets Over-Hoved; at man desforuden lader sig denne Crones Hensigter og Foretagende befalde, da det dog strider imod den Forbindelse, som er imellem Lemmerne og deres Over-Hoved og følgelig imod Rigets GrundLove; at man til samme Tiid, da bemeldte Crone sætter sig imod det eendrægtige Keiser-Vall, og veigrer sig ved at fornye den sidste Freds=Slutning, med samme slutter geheime Forenings og Venskabs Tractater; at man af Agtelse for samme til Side setter Riigs-Slutningen af sidste 17 Decembr. hvilken er ratificeret af Hans Majestæt Keiseren, og at man altsaa, da man træder de Forbindelser, som foreene Hovedet med Lemmerne og Lemme ne indbyrdes, under Fødderne, fuldkommen kuldkaster den heele Riigs-Grund Bygning. Hendes Majestæt haver aldrig vildet kalde de Prærogativer Tvivl, som Stænderne nyde, at slutte Alliance med andre Maaber, meget meere kommer det overeens med Hendes egen Interesse. For Maji Maaned Aar 1746. esse, at i dette Stykke ingen Jndpas skeer, men Samme erindret sig alle Tider de Skranker, som den Vestphaliske Freds-Slutning sætter de samme Prærogativer, nemlig: Dummode non sin contra Imperatorem aut Imperium (naar de ikkun ikke ere imod Keyseren eller Riget). De retskaffene Patrioter maa derfore dømme, om Tractater, som gaae derpaa ud at sønderrive det dobbelte Baand, som udgjør Grunden ved den heele Riigs Bygning, ved den generelle Regl tør holdes for tilladelige, eller om det ikke meget meere er uden for det, som bemeldte Jndskrækning fører i Munden. Alle disse u-hørte Procedurer skulle des uagtet dog aldrig være i Stand til at giøre hendes Keyserlige Majestæt, Dronning til Ungarn og Bohmen varlende i Sin Standhaftighed; men samme skal fare fort at gaae den lige Ve ligesom Hun hidindtil haver gjort, u-forsagt i Modgang, gelassen i Lykke, troe imod Hendes Allierede, opmerksom paa Fædernelandets Fordeele, fredelig og uden Ophør inclineret til igien at udsone sig med Sine Fiender. Hun have af Naturen en Afskye til alt det, som smager af Vold og Uret. Hun forlanger af Hendes Med-Stænder intet, uden det som de i saadanne Omstændigheder tilbyde Hende dobbelt; med et Ord: Hun begiærer intet af andre, uden det som Hun i Forveyen Selv haver gjort sig en Lov af at opfylde, og Hun er forsikkert, at Hun kand overbeviise Hendes Fiender Contrarium. Men som man heraf paa den eene Side kand see, hvad man nogen Tiid kand forlange saa vil Hendes Majestæt paa den anden Side ligesaa lidet afstaae fra det, som Hun er Sig selv, Hendes Crone, Hendes Huus, Rigets Over-Hoved og Fadernelandet skyldig, og altsaa vil Hun aldrig renuncere paa den stedsevarende Forening, som er imellem Hendes Huus og nogle af Riigs-Kredsene, ikke mindre paa det, som Hun i Kraft af de Forbindelser, som foreene alle Lemmer i Tydske Stats Legeme med hverandre, er berettiget til at fordre. Da Hendes Majestæt altsaa forsikkrer Sig om denne dobbelte Realt det, som flyder deraf, og vil beskytte og vedligeholde saadant imod alt det, som man skulde foretage derimod, saa haver Samme paalagt den undertegnede Minister, at giøre denne Declaration og Reservation bekiendt for den heel Berømmelige Schwabiske Kreds, med Tillæg af de stærkeste Forsikkringer, af Hendes Majestæt med dette Skrift, som kommer overeens med den første Grund Regl i Natur= og Folke-Retten, intet andet haver til Øyemerke, end at forvaSig imod det, som alle øvrige Riigs-Stænder u-gierne vilde see, at det mod dem. Ulm, den 3 April 1746. Var undertegnet Baron v. Ramsch.