Berlingske Tidende, 1809-09-18
Hs. Majestæt behagede derefter naadigst at fortsætte sin Tale: "Det er med sand Tilfredshed, at jeg nu kan bevidne Eder den inderlige Følelse, hvormed den af Eder udkaarede Sverrigs Riges Krøn prinds har imodtaget Underretningen og Eders Valg. Med redeligt Hensyn til den private Stilling, hvori Prindsen befinder sig, med dyb Følelse af de Forpligtelser, han er sit Fædreneland skyldig, med det ædle Øiemeed for sin Haandlemaade, som fri for alle Bihensigter allene henter sin Støtte og sin Belønning af uegennyttige Hensigters hellige Jagttagelse, har Prindsen erklæret sig beredvillig til, naar Freden igjen blev oprettet i Norden, at modtage det hædrende Tilbud, som en bleven ham gjort, at indtræde i Kredsen af de Mænd, som omgive min Trone, da at lægge for Dagen de Følelser, som det svenske Folk smigrende Tiltroe har opvakt hos ham og ved sine Bestræbelser at søge at erstatte de manglende Egenskaber, som hans Beskedenhed ikke tillader ham at føle hos sig. I have nu hørt, gode Herrer og Svenske Mænd, at de to store og vigtige Formaal for mine og Eders fælleds Ønsker, Fredens Jgienop rettelse i Norden og en for Fædrelandet fastsat Successions-Orden er bleven betragtet under en lige Synspunkt af den Fyrste, som J udvalgte til min Efterfølger. De Grunde, hvorpaa han har støttet sin Beslutning, at først efter Freden paatage sig det dyrebare Kald, en ædel Nations frivillige Tiltroe har paalagt ham, kunne letteligen indsees af Eder; ingen kan nægte dem den utvungne Høiagtelses Hyldest, som de paa saa udmærket en Maade fortiene, og da Prindsen hentyer til den Ædles og den Retsindiges Dom over sit Forhold, er jeg i Forveien overbeviist om, at den aldrig vil slaae ham feil i dette Rige. Ligesom J alle med mig ville tage Deel i det oprigtige Ønske, snart at see denne eneste hindring at ophøre, der afholder Prindsen fra fuldkommen at opfylde det Haab, jeg og det svenske Folk har fæstet til ham, har jeg en dobbelt Tilfredsstillelse ved at kunne meddele Eder min grundede Formodning om, at denne Opsættelse ikke vil blive langvarig. Min Ambassade til det Keiserlige spanske Hof er allerede underveis til Paris og Hs. Majestæt Keiserens, Kongen af Jtaliens i Forveien mod mig yttrede velvillige Tænkemaade giver mig det bedste Haab om disse Underhandlingers lykkelige og hurtige Afslutning. De Vanskeligheder, som hidtil have mødt mine uafbrudte Bestræbelser efter at aabne en Fredsunderhandling med det ruesiske Hof ere forsvundne, og mine Sendebud befinde sig i Fredriksham. Det danske Hof, som længe har iagttaget en forbeholden Tavshed, har nu gandske nyligen svarer med Beredvillighed paa mine allerede siden Regieringsforandringer, gjorte Forestillinger og Fred; saa at jeg derfor fra denne Side snar venter, at jeg kan see Underhandlingerne tage sin Begyndelse. Dersom mine Hensigters Reenhed, mine fredelige Tilbøieligheders Oprigtighed, og den eneste Ærelyst, som leder mine Foretagender, den nemlig at befæste mit Folks Fremtids Lykke og Selvstændighed, kunne ved Fredsunderhandlingerne frembringe en overeenstemmende Tænkemaade hos de med Sverrig krigførende Magter, saa bør jeg ei længe være Tvivl om hastig Opfyldelse af mit og Eders retmæssige Haab. - Den Tidspunkt, som man har længtes efter, synes saaledes nu at nærme sig, da dette Rige, rystet af saa truende Storme, udsat for saa mange forenede Farer, kan under Fredens velgiørende Skygge tilbagevinde sine bortødslede Kræfter og see de Skyer fuldkommen adspredte, som hidtil fordunklede dets Fremtids Skjebne. Den Tid, da Krigen Tordner skulle tie rundt omkring Sverrigs fredelige Grændser, vil blive den skiønneske i mit Liv og den dyrebareste, som Eders aldrende Konge eftertragter. Maatte mine øvrige Dage blot udmærkes ved Fredens stille Sysler, de eneste, som forene Hiertets Kra mod Folkeslagenes Lykke, og naar den Tidspunkt kommer, da jeg nærmer mig min Banes Maal, hvor født, hvor trøstende skal det da ikke blive for mine sidste Timer, med grundet Tillid at kunne overlade dette Rige til en Fyrstes Omhu, som allerede har givet mig og det svenske Folk det meest overtydende Beviis paa hans tilkommende Regierings lære og Grundsætninger, da han i broderligt Forbund har fæstet Fredens Navn til sit eget. Jeg forbliver Eder gode Herrer og svenske Mænd med al kongelig Naade og Yndest stedse velbevaagen". Hs. Majestæt tog bort fra Rigssalen, ledsaget paa sædvanlig Maade, hvorpaa Rigsstænderne, anførte af Landmarskallen og Talerne, cen efter anden gik bort. In siddem Protocolli, G. af Wetterstedt.