Aalborg Stiftstidende, 1836-01-13
De engelske Journaler ere nemlig af den Mening, at det ikke er saa ligefrem at sige, om Præsidentens Budskab er af den fjendtlig eller fredelig Natur. Han slutter det nemlig, hvad det omhandlede Anliggende angaaer, med den Bemærkning, at han vil forelægge Congressen en definitiv Beretning om Sagen, naar han først har modtaget Underretning fra Staternes Charg daffaires i Paris om Udfaldet af hans sidste Skridt hos den franske Regjering, og at han først da vilde kunne foreslaae Congressen de Forholdsregler, han maatte ansee meest passende." Den omtalte Chargedaffaires, Hr. Barton, forlod allerede Paris midt i Decbr. og hans Beretning er altsaa ankommen til Washington længe forinden man der kan drømme om, at der er nogen engelsk Mægling i Værk, eftersom det første Forslag herom først blev gjort det franske Hof den 25de Decbr. og det endnu i London er Tvivl underkastet, om det engelske Dampskib, Pantaloon", som afseilede fra Falmouth den 26de Decbr., bringer Depescher om denne Mægling til Amerika eller ikke. Man er derfor berettiget til at formode, at den nordamerikanske Præsident har taget sin Beslutning, længe førend han erholder Efterretning om Englands Mæglings-Tilbud. Og naar man endvidere overveier, at hans nærmeste Motiv til en saaet dan Beslutning, bliver det definitivt afslaaende Svar fra Frankrigs Side, som havde Charge daffairens Afreise fra Paris til følge, saa kan man, naar man tillige agter paa, med hvilken Bestemthed han i Budskabet vægrer sig for at give nogen yderligere Oplysning eller Erklæring over sine Embeds Handlinger og hvor udtrykkeligt han dadler det Opsættelses, System, som Frankrig har fulgt i denne Sag, neppe formode andet, end at, i det mindste de Forholdsregler, som Præsidenten foreslaaer Congressen, vanskeligt ville blive afden Natur, at de kunne ansees for at bane Veien for Englands Mægling. Saaledes see Anskuelserne ud i Europa om en Sag, som i Amerika selv lader til at betragtes med ganske andres Øine. En Tidende, som udkommer i New=York, og som allerede, uagtet den betydelige Afstand fra Washington, 12 1/2 Time efter at Budskabet var oplæst for Congressen, meddeelten det til sine Læsere, forudskikker nogle bemærkninger om Budskabet selv, hvilke efter al Udseende ere beregnede paaat gjøre Sandsynligheden af frigeriske Begivenheder anskuelig for Publicum. Efterat have henledet Opmærksom heden paa Præsidentens bestemte Vægring for at give Erklæring, tilligemed de andre herhen hørende Puncte i Budskabet, som vi kiende, vedbliver benævnte Blad saaledes: "Der er dog ingen Tvivl om, at den Tone, i hvilken Budskabet er affattet, ingenlunde kan kaldes nogen Forsvarstone; tvertimod er Alt, hvad der er anført mod Frankrig, udtrykt med Bestemthed, skjøndt tillige med agtelsesfulde Hensyn og igjennem hele Budskabet spores aabenbart Forventning om en Brud med den franske Regjering. Præsidenten peger hen paa, at Udgifterne for Aaret 1836 ville udgjøre 24 Millioner Specier og at Statskatten, ved Aarets Ende, naa denne hele Summa er medgaaet, dog efter Overslaget vil have et Overskud af 6 Millioner Specier, hvilke han foreslaaer at anvende paa Marine Værfterne og paa offentlige Bygninger, som ei ere omtalte i Budgettet. Ved at andrage paa Bevilling af store Summer til Anlæg af ny Værker langs med Søkysten og Armering af dem, de allerede existere, gjør han følgende Yttringer: billigt Hensyn paa Landets bestandige Jnteresser kræve aabenbart denne Forholdsregel, men desuden gives der endnu andre Grunde, som under nærværende Tidsomstændigheder, give den særdeles Vægt og giøre mig det til Pligt at anbefale denne Gienstand til Deres fortrinlige Overveielse. Han forestiller ligemaade Congressen, gen hurtig og effectiv Organisation af Militsen, med de Ord, at Erfaring beviser, at Amerikas faste Beslutning ikke at give andre Nationer nogen grundet Aarsag til Besværing, uheldigviis dog ikke er nogen tilstrækkelig Borgen for Visheden om, at dets Forhold til Udlandets Magter, kunne forblive uforstyrret fredelige." Naar man bringer alt Dette i Forbindelse, saa kan intet fornuftigt Menneske meere nære nogen Tvivl om, at Caracteren af vore fremtidige Forhold til Frankrig ganske udelukkende beroer paa den Omstændighed, om dette har betalt Hr. Barton den stipulerede Godtgjørelsessum eller ikke. Er dette skeet, saa er Alting godt; hvis ikke, og hvis Hr. Barton vender tilbage, efter sin Ordre, paa Grund af Frankrigs Vægring, saa vil uden Tvivl det definitive Budskab, som er lovet Congressen i denne Sag, komme til at indeholde saadanne Forslag mod Frankrig, som, efter al menne skelig Sandsynlighed, ville have en Krigserklæring fra FrankFrigs Side mod de forenede Stater til Følge. Om Frankmrig har betalt uden yderligere Erklæring, eller ikke, ville vore Læsere ligesaagodt kunne bedømme som vi selv. Det ller muligt, at den paa en Erklæring gjorte Fordring ikke en andet end en blot Gasconade, men vi betragte den ei som saadan og, har den været alvorlig meent, da er et Brud saa godtsom vist. Erklæringer har Frankrig ikke erholdt, og vil ei heller nogensinde erholde dem, og, hvad nærværende Budskab betræffer, saa er det vist, at det kun paa en høflig Maade gjentager alt Det, som i det forrige Budskab blev hanseet som fornærmeligt.