Aarhuus Stifts-Tidende, 1843-12-22
Det imellem Dronningen af Spanien og Olozaga forefaldne Optrin er endnu ikke opklaret. Cortes har tilladt Ministeren at forsvare sig, og dette har han gjort saaledes, ved to mundtlige Foredrag i de Deputeredes Kammer, at han har gjort den offentlige Mening saa vaklende, at mange baade spanske og franske Blade have taget Parti for Olozaga. Han paastaaer nemlig, at Dronningen uden mindste Vægring havde underskrevet Decretet om Stændernes Opløsning, og at hun ved Afskeden havde hilset ham med sin sædvanlige Ynde og Godmodighed. Først næste Morgen skulde Jntriguanterne have aftvunget hende Erklæringen imod ham, National fortæller endog, at da Olozaga havde forelagt Dronningen Decretet, havde hun, paa den nysgjerrige Maade, som er hendes Alder egen, spurgt ham, hvad et Opløsningsdecret var for Noget, og da han havde forklaret dette, skrev hun strax under, samtalede derpaa med ham, forlangte at Olozaga skulde give hendes Musiklærer et Ridderkors, og kaldte Ministeren, da han vilde gaae, endnu engang venligt tilbage, tog nogle Bonbons og sagde: "Bring Deres Børn dette fra mig!" Derimod fortæller Journal des Debats, at Dronningen havde i den piinlige Stilling, hvor hun befandt sig, viist en Tact, Værdighed og Rolighed, der havde sat Alle i Forbauselse. Generalerne Narvaez og Concha, der vare beredte til at offre Liv og Blod for hende, vare ikke istand til at faae sammensat et nyt Ministerium; og Præsidenten heller ikke. Da lod hun Vicepræsidenten, den unge Bravo, kalde til sig, og sagde med bevæget Stemme til ham: "Bravo, Jngen vil være min Minister, eller modtage min Erklæring; dersom ogsaa Du vægrer Dig, har jeg Jngen, der vil forsvare mig." Da svarede Bravo: Deres Maj. har at byde over mit Liv og min Ære, jeg skylder Dem begge Dele, og bringer D. M. dem som Offer. Man skal, saalænge jeg lever, ikke træde Dem for nær. De har at befale. Samme Aften blev han Minister, og næste Morgen fremlagde han Dronningens Erklæring for de Cortes. - Som meldt har Olozaga reentud erklæret: at Dronningen har sagt Usandhed, noget Uhørt i Spanien; og at hans Udsagn har fundet endeel Tiltro, sees deraf, at der efter hans første Forsvar havde været et Optøb i Madrid under Raabene: "Bort med Dronningen, Ned med Narvaez, Espartero leve!" Derimod havde Præsidenten i de Deputeredes Kammer, Hr. Pidal, erklæret, da Olozaga i det andet Møde havde fortsat sit Forsvar, at han var overbeviist om Sandheden af Dronningens Udsagn, og at Hs. Majestæts Ord vare ham Borgen derfor. Saaledes stod Sagen ved Postens Afgang fra Madrid. Alle vare der i en uhyre Bevægelse og spændte paa Udfaldet. J Paris bliver man med hver Dag mere og meere bekymret over Begivenhederne i Spanien; man frygter hvert Øieblik for at erfare Udbruddet af en Revolution. Jgaar vare Ministrene atter samlede i St. Cloud. Gjenstanden for Conseilets Raadslagning skal have været et af Dronning Jsabella egenhændigt skrevet Brev til de Franskes Konge, hvori hun skildrer sin betrængte Stilling og anraaber om hans Bistand. Ogsaa Dronning Christine trænger stærkt paa Kongen om at lade opstille en fransk Armee ved Pyrenæerne, for at imponere Urostifterne og holde dem i deres Skranker. Men det er ikke troligt, at Ludvig Philips forsigtige Politik vil indlade sig derpaa.