Berlingske Tidende, 1825-04-29
Den forhen omtalte Skrivelse fra Gen. Millar af 11te December er fra Quenoa, fire Mile nordlig for Guamanga. (See forrige No. under London). Han beraaber sig deri paa tidligere Breve, betræfjende Hærens Bevægelser indtil Slutningen af November Maaned, saavelsom den Feil, der blev begaaet efter Seiren ved Junin, at Fienden nemlig ikke blev raskt forfulgt, og Canteracs Magt ikke ødelagt, førend Valdes fra Potost kunde støde til ham her. "De vil ogsaa - hedder det videre i Brevet - deraf erholde Kundskab om vor Rettrade fra Lombrama til Uripa, og den Forvirring og pludselige Forandring af alle vore Forhaabninger, som Royalisternes Offensiv=Operationer ved deres Fremrykken mod Guamanga bevirkede hos os." Generalen skildrer nu nærmere Hærens Tilbagetog, som bestandig blev flankeret af Vicekongens Tropper, for at bringe den i Knibe. Ved Malora blev denne opfordret til Slag, men som han undveg, derimod angreb han den 3die om Aftenen, to Mile, nordligere i en Defte, Befrielses=Hæren, som derved tabte sit General-Depot, fine Felestykker, næsten hele Bagagen, og havde henimod 500 Mand Døde, Saarede og Savnede; Royalisterne derimod i det høieste 30. Dette Tab nedslog Gemytterne saa meget mere, da man tillige erfarede, at la Serna ikke har mindre end 10000 Mand effective Tropper med sig. Denne tog dagligen flere Fanger og mere Bagage, undslog sig atter ved Caugillo for et Slag, og Hærens Tilstand blev nu fortvivlet; Peruvianerne havde begyndt at desertere, Rytteriet maatte, efter Tabet af dets Heste, marschere tilfod, alle Muulæsler vare borte, ingen Hesteskoe=Søm vare at faae for Penge eller gode Ord. J Guamang stillede Fienden, sig ganske saaledes, at han afskar Hæren ethvert Tilbagetog. Sep Dage havde vi ikke kunnet blive i denne Stilling, da Levnedsmidlerne vare slupne, og at marschere imod Fienden eller til Siden vilde have været den visse Undergang. Fienden havde ved stærke Detaschementer i alle Retninger ladet alle Broer og Veie ødelægge, ogsaa vare Jndianerne rundt omkring i Oprør, dræbte alle Marodører og smaa Afdelinger; det var ofte umuligt at faae en Veiviser; Troppernes Mod tog ogsaa øiensynligen af, mange gik over til Fienden; dertil kom ubehageligere Efterretninger fra andre Egne. Under disse betænkelige Omstændigheder angrebe de ved Overlegenhed opblæste og paa Seiren sikre Royalister, som næsten i samme Øieblik ogsaa fra alle Kanter bleve angrebne paa det tappreste og i største Orden, og efter en meget haard Kamp, der varede een Time og 20 Minutter, fuldkommen slagne, Vicekongen saaret og taget til Fange. "Canterac, Valdez, Carratala, Monet, Ferrat, og endnu stre eller fem Generaler tilligemed andre Officerer og henimod 5 til 600 Mand, som efter Slaget vare samlede, capitulerede efter nogen Modstand, og inddrømmede os Peru fra Tumbat indtil Desoguadero. Ti Stykker Skyts fratoges Fienden under Slaget; vi havde kuns en elendig Fiirpunding, til at besvare deres Jld. Vort Rytterie opførste sig ædelt, det Columbiske rykkede frem i de Mellemrum, som vore Jnfanterie=Colonner lode blive tilhøire, og det Peruvianske chargerede og slog to Batailloner af Valdeels Fortropper, som vare rykkede frem indtil den Slette, hvorpaa vi formerede os, og begyndte at flankere vor høire Fløi. Alle vore Tropper opførste sig godt. Den 25de aarige Gen. Cordova afgjorde Slaget og blev paa Stedet, ophøiet til Divisions General. Jeg angreb med Husarerne fra Junin, og kastede Valde; tilbage, som i Begyndelsen havde drevet vore Fodfolk tilbage. Fienden bragte 7200 Mand Fodfolk og 1300 Ryttere i Marken, imedens vor disponible Magt kuns beløb sig til 5627 med Indbegreb, af 1000 Ryttere. Fra den Tid, vi forlod Andaguaillas, var vor effective Styrke aftaget omtrent 1200 Mand. Den royalistiske Hær bestod af fortræffeligt Mandskab, vel klædt og eqviperet, deres Mod, langt fra at være knækket, var endog det modsatte, og General Valde; forsikrer mig, at der kuns var 800 Recruter imellem dem. dette Slag, som stød ved Qurnoa, kaldes efter Ayacucho af Pampahvor det forefaldt, og som kuns ligger en Fjerdingvei fra Landsbyen. Det er uden Tvivl det berømmeligste, vigtigste og meest militaire, som nogensinde er holdt i Sydamerika. Dersom Spanierne havde er vundet det, saa vilde Kampen i Peru for Uafhængigheden endnu have varet i mange Aar, og selve Chille og Columbien havde maattet i zittre for deres Sikkerhed. La Serna, Canterae og Valdes fortjene meget Ros for, at de havde bragt deres Tropper til den Grad af i Fuldkommenhed. Deres Rytterie er i Equipering og Disciplin kuns e lidet ringere end det Brittiske, hvilket vist nok er meget sagt. Vicekongen, Valde, Cantera, Monet, Garcia, Comba og flere andre a længes efter at komme tilbage til Europa. Olaneta titulerer sig "Overgeneral over den K. Hær i Peru," og kan have 3 til 4000 3 Mand. Toge vi ikke strax virksomme Forholdsregler imod ham, saa r kan han endnu gjøre megen Uroe, der kan ogsaa stode over 1000 Mand til ham af Canteraes adspredte Tropper, naar de ikke forfølParis, den 19de April.