Jyske Efterretninger, 1794-03-31
Slutningen om den Franske Revolution. (See Nr. 22.)At de Franske nogen Tid have været i Besiddelse af Friheden selv efter Revolutionen af 1789, vil en fornuftig Mand, som jeg troer, ikke let tilstaae, thi aldrig har nogen af de constiturede Antoriteter siden denne Tidtordet giøre en frie Brug af deres lovmæssige Magt. Revolutionen udbrød oprindeligen ikke formedelst den Franske Nations forenede Ønsker, men ved saa ærgiærrige Mænds Jndflydelse, hvilke droge Fordeel af Mis fornøielsens Rand, som herpaa vandt overhaand, for at frembringe en Opstand, den de ikke vilde give en saadan Vending, der vilde bidrage til Fædrenelandets Vel, men til deres egen Jnteresse og Privatnytte. I den constiturende Forsamling gaves der Mænd af opklaret Forstand, af Ære og Talenter; men da de byggede paa en falsk Grund, faldt deres glimrende Bygning snart sammen i sine Ruiner: de Franske have siden den Tid forgieves bestræbet sig for at opreise den igien; de havde forkastet al interiel Stof for at opføre en umateriel Jdee. Hvad Følgen af deres nærværende Bestræbelser vil blive, naar de imod al Sandsenlighed skulde naae deres Hensigt lader sig vanskelig drage i Tvivl. Naar fiendtlige Magter eller indvortes Uroeligheder ei forspilde deres Forehavende (hvoraf det ene eller det andet synes at være det uundgaaelige Tilfælde uagtet nogle Fordeele deres Armeer af og til kan vinde) saa vil de opstille en Skygge af Frihed, og forsage sammes Væsen, formedelst Uvidenhed og Fordom, og i det de bestræbe sig for at opstille en democratisk og republitansk Regieringsform vil de lægge Grunden til et tilkommende despotisk Monarkie, og dette, forudsat at deres Hersigter ere rene, blot ved deres Haarnikkenhed og Uvidenhed. Mændene i det næværende Convent, som have forskaffet sig tilstrækkelig Magt og Popularitæt, vil snart blive uenige iblandt sig selv, og da fleere have et og det samme Maal vil giensidig Jalousie, Had og Tvedragt tage overhaand iblandt dem, og forjage hver Hensigt, paa det almindelige Beste fra Midten af dem. Den indre Gehalt af de forrige Personers Opførsel i Conventet beviser det kun for meget, at de ved deres Bestræbelser at forskaffe sig Magt, meere tage deres egen Persons Jnteresse, end Fædrenelandets til Raad, der er neppe en iblandt dem, som ikke ærgiærrig stræbede efter en høiere Anseelse, end den er som han havde allerede erlanget, end skiendt man anseer den for den høieste illandt Nationen. Conventen maae altsaa snart opløse sig i stridende Factioner og skulde de modsatte Partiers Poularitæt da næsten holde Stangen, saa er en Borgerlig Krig den mindgaaelige Følge deraf, - skulde deres Popularitat ikke holde Vægten, saa maae den ene synke og aabne det seirende Parties Æresyge en vid Mart. Frankrigs Beherskeres herskende Tænkemaade er ikke Fædrenelandskierlighed, men Selvsyge Grundsætningernes Eenhed bliver dem derfor stedse umuelig, og Erfaringen har tilstrækkeligen viist at intet demokratisk System længe kan bestaae uden denne Eenhed. Dog det er ufornødent, at ville stride længere imod dem, som bestræbe sig for ved Anpriisning af den Franske Frihed, at undergrave vores offentlige Relighed, uagtet de Grunde hvorpaa de opføre deres Luftbygning ler kunne opstilles i sin hele Nøgenhed. Dette vilde ikke være et vanskeligt Foretagende. Det har jo just været denne Naboe Nations Ulykke, at den stod for meget under Theoretikernes Jndflydelse: enhver veed det hvad Menneskene skulle være; men Regieringens Besis tør kan grunde sig paa det, som de ere, og dette er vores egen Constitutions lykkelige og faste Grundlag. Førend nogen tænker paa en Reformation i nogen Deel af vores Regiering, skulde han tilforn have forsikkret sig om, at de Personer som skulle regieres, ere reformeret: førende han vovede det, at ville giøre Regieringen fuldkommen, skulde han tilforn tilfulde være forsikkret om dens Undersaatters Fuldkom nenhed, ellers vil mangfoldiggiørende Mangler blive Følgerne af hans hensigtede Forbedringer. Den ligere Fordeeling af Representationen i Parlementet er een af de Gienstande, hvorover vores theoretiske Reformatorer opløfte et saa stærkt Skrig. At Englands Beboere representeres lige, er en meget sand Paastand, som enhver retskaffen Mand, naar den var iverksettelig, vilde forsvare paa det ivrigste; men man tør kun kaste et forskende Blik paa Menneskheden i dens nærværende Tilstand, og man vil ikke finde den giørlig. Giv hver Mand uden Forskiel den Ret, at torde give sige Stemmer ved Parlementsvalg, og hvad vilde Følgen deraf være hele Valget vilde falde i den nedrigste Pøbels Hænder, og vores Underhuus (det Gud for stedse ville afværge) ligne Nationalconventet i Frankrig.