Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-08-10
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. nacatzorteSextende Aargang. No. 64. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 10 August 1819. Om Tiggekonsten. Det er et temmeligt trivielt Mundheld, at Alting i Verden skal læres, og naar man undtager den Konst at gjøre Vers, saa gives der neppe Noget, det være og synes nok saa ubetydeligt i sig selv, som Folk lærer ganske af sig selv. At tigge ansee de Fleste for en Forretning, som Enhver, der vil, kan paatage sig, uden mindste foregaaende Undervisning, og dog er det en uimodsigelig Sandhed, at den rigtige Maade at tigge paa, udfordrer et eget Studium. Jeg taler her ikke engang om det fornemme Tiggerie der drives under tusinde Skikkeiser. Jeg mener her blot det simple Tiggerie, som det ene er om at gjøre at fralokke den Forbigaaende et Par Skilling. Saa ubetydelig som denne Forretning synes, saa udfordrer den adskillige Jndsigter og Færdigheder. Først Physiognomik, thi en Tigger maa strax kunne dechiffrere Medlidenhedens vanskelige Chiffersprog i hvert Ansigt, og den mindste Tiggerdreng læser sædvanligen i dette, tydeliger end i sin A. B. C. Han seer strax om den, han trygler af, er een af de godlidende og godtroende Sjele, som maa forfølges, indtil den giver efter, eller om det er en Haardhjertet, som man enten aldeles ikke bør anmode om noget eller og give Slip paa, efter at have forfulgt ham nogle Skridt. Dernæst, Forstillelse. En Tigger maa have studeret Mimiken saa godt som nogen Skuespiller. Hans Miner, hans Bevægelser, hans Stemme, Alt maa være beregnet og afmaalet. Forfeiler nogen af dem sine Virkninger, saa er han en Fusker af en Tigger. Der gives endnu flere Egenskaber, som ere uundgaaelig nødvendige for en Betler, men det er ikke vanskeligt at blive bekjendt dermed her til Lands, især uden for een af Portene. Jeg mødte nyligen en Tiggerske med sit Barn, og havde Leilighed til at være Vidne til hvorledes hun underviste Ungen i den Konst, hun selv syntes at være Virtuos i. Hun bebreidede den lille Pige, at hun ikke var hørlig nok. "Det er ikke nok, sagde hun, at Du kysser paa Fingeren. Du maa ogsaa smukt neie. See nu paa mig." Kierlingen begyndte at give Barnet en heel Lection i Neiekonsten, og det i Runddelen af Frederiksberg Allee. Barnet søgte med største Lærvillighed at efterligne hendes Neien. Moderen ledsagede Underviisningen med en heel Formanning, men var tilsidst, da En just kom tilgaaende, og Theorien skulde forenes med Praxis, meget tilfreds med sin Eleve. Da jeg kom til Porten saae jeg et Exempel paa hvorvidt Tiggerbørns - hvad skal jeg kalde det – Cultur er dreven hos os. En Tiggerdreng, i det Høieste paa fem Aar, var kommen i Strid med en anden Dreng, som var nogle Aar ældre. Med Næverne kunde han ikke hævne sig paa ham; dertil var han for svag. Hvad har han altsaa at gjøre, Han griber sin Antagonists Trøie og kaster den ud i Stadsgraven. En Tiggerkjerling med to, tre Børn, som alle havde været ude paa Expedition, paatager sig nu at være Dommer i Sagen. Den Trøieløse staaer og flæber; Voldsmanden kryder bag Stakitporten, og den dømmende, ikke ganske ulig een af Machbeths Hexer, staaer med et Slags Trylle kjæp i Haanden, og holder en heel Sparlagenspræken for Jnqvisiteen. Enhver af Parterne forsvarede sin Sag som den meest prøvede Procurator, og Heren foreholdt den formeentlige Skyldige med de skarpeste Ord, hvorlunde han var det ondskabsfuldeste Skarn, Jorden kunde bære. Om hun var nogen nær Paarørende af ham veed jeg ikke, men af hendes revsende Tale, hendes stærke Jnduction, kunde jeg godt mærke, at Culturen blandt vore Tiggere langt fra ikke staaer paa saa lavt et Trin, som mange maaskee troe Jeg overbevistes end mere herom, da jeg kom ind paa Amagertorv, og en liden Tiggerdreng paa neppe fire Aar forfulgte mig med en Tigger-Veltalenhed, som aftvang Beundring, og røbede en Lærenemhed, man maaskee forgjeves vilde søge i vore dyrt lønnede Jnstituter. Men saaledes maa Tiggekonsten ogsaa læres, naar den skal kunne bringes til nogen fortrinlig Grad, og her gielder fuldkomment det Ordsprog, hvad man i Ungdommen nemmer, man i Alderdommen ei glemmer.