Ribe Stifts Adresseaviser, 1841-02-02
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Diskussionerne over befæstnings spørgsmaalet bleve aabnede d. 21de. Man frygtede for, at samme vilde have Jndflydelse paa Stadens Rolighed, hvorfor Halvdelen af Tropperne forblive konsignerede i Kasernen og flere Regimenter ville under Paaskud af at manøvrere holde de elysæiske Marker, Marsmarken og Egnen af Tivoli besatte. Førend Diskussionerne over Dagens Spørgsmaal begyndte fremkom Konseilspræsiden, ten med trende Lovndkast. Det første forlangte en Kredit af omtrent 1,500,000 Fr. for Gensdarmeriet; det andet angik Udskrivningen af 80,000 Md. af Klassen for 1840, og det tredie en Modistkation i Loven om Armeens Rekrutering. Derefter aabnedes befæstnings=Discussionerne af Hr. de Golbery, der talede mod samme. Hr. La martine talede ogsaa mod befæstningen og meente blandt Andet, at Franskmændene ikke kæmpe bag Mure, men langt, saa langt som muligt fra deres Arne, Kone og Børn; han beraabte sig paa, at Napoleon, der i 15 Aar havde Verden i sin Haand og Frankerig under sine Fødder, ikke havde rørt en Steen for Paris's befæstning. Hr. Lamartine erklærede til Slutning, at han forkastede Lovudkastet, fordi det var stridende mod Politiken, Taktiken og Menneskeligheden. Hr. Pages vilde, at man befæster Grændsen, at man i al Fald anlægger en Fæstning i Midten af Landet, men ikke befæster Landets Hovedstad. Frankerigs Skjæbne tør ikke være afhængig af Hovedstadens, bliver den tagen er Frankerig beseiret. Derefter talede Konseilspræsidenten. Som Militær misbilligede han befæstningen, men billigede den som Minister og kom efter en lang grundig Undersøgelse til det Resultat, at Paris burde forsvares ved Udenværker, og at disse maa anlægges saa langt fra Staden som muligt. J Mødet d. 25de yttrede Hr. Jauvier, at dersom det var sandt, at Frankerig, blev truet af en ny Koalition maatte man takke Regjeringen fordi den paaskyndte de vigtigste Befæstningsarbeider. Han opfordrede Ministeriet, til herom aabent at udtale sig. Herpaa svarede Hr. Guizot: "Kamret ønsker befæstningen; men det frygter, at dets Votum vil foraarsage en urolig, krigersk Politiks Triumph, en Politik, som det har fordømt. Men ogsaa Kabinettet vil Befæstningen. Vi ere overbeviste om, at Lovudkastet langt fra er Kabinettets Politik fjendtligt. Taleren gik dernæst over til Kabinettets Politik, der naturligviis er Fredens, og udtalede Ministeriets Overbeviisning om, at det Spørgsmaal, som nu beskjeftiger Kamret er en Garanti for Europas Fred. Fremdeles yttrede han, at for ikke at betage befæstningen dens reent defensive Karakter, havde Kabinettet holdt det for nødvendigt at fuldende Arbeidet i fem Aar; tillige beviser Fastsættelsen af en saa lang Tid, at Frankerig, er uden Frygt. - Under 25de skrives fra Paris: befæstningspørgsmaalet er næsten for Øieblikket forglemt over nogle Breve, som France omtaler, der siges at være udgaaede fra Louis Philips Pen"Steenogr. Corr." siger: det er umuligt, at de Franskes Konge kan have skrevet saadanne Breve. Det er uundgaaelig nødvendigt, at Ministeriets Journaler giver disse Dukumenter et formeligt Dementi. Brevenes Jndhold angives ikke, og formodentlig fordi National, Commerce, Gazette de France og Gazette des Tribunaux have optaget eller kommenteret over Brevene ere disse Blade ikke udkomne. - Admiral Machau er ankommen til Brest. De i Buenos Ayres bosatte Franskmænd have ikke sluttet sig til den af Franskmændene i Montevideo til Kamret indgivne Protest i Anledning af Traktaten mellem Admiral Machau- og Buenos Ayres, men derimod indgivet en Takadresse til Admiral.