JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Danske Mercurius, 1688-11-01
Engeland. Ovee at dette Land til navnet ei vil svare Saa fredens Engle det maa langs igiennem fare. De sorte troer jeg helst at spøge der omkring Med oprør og rumor paa Bye- og Bøgde-Ting. Jeg veed ei hvad mand maa om den forvirring tale Vee vorde dem, som sligt har vekket udaf dvale, Den sidste oprørs skam end ej afstrøgen var Nu seer mand dog en ny udi et brudet glar. Hollænder støde til og ved den onde lykke, Forvente deris held, dog veed de net at smykke Paa deris kiøbmands kram, som de her lægge ud Op under friheds skin, som gielder lod og krud. Den leeg jeg tegner ej, for spillet er til ende, Hvor efter mand kand see sin pensel ret at vende, Orani-store Prinz med Hollandsk største magt Er falden i vort Land og meget har i agt Der til ham tilløb skeer paa Parlamentets vegne, Mod ham og Kongen staar i Salisburry egne Med NOVEMBER MERCURIUS. Med en anseelig magt Mand veed ei hvor vil hen Hver spaar alt eftersom hand er partiets Ven.
Danske Mercurius, 1688-11-01
Tydskland. Strassborg 16. Ved Franske bombekast er Coblens udi aske, Og Manheim skal ej meer af mandigheden braske, Ti den sig givet har. Og Frankendal gik med Saa Fransken i Chur-Phals har allevegne stæd. Men Frankfurt denne gang undgik den videvove, Som den var lavet til og tør nu bedre love At staa et stød imod, til Rigets Førster staar For samlet der i lav og sig til lykke spaar. Den Saxiske Churførst vil føre denne feide Og Maintz ej længer har af freden nogen lejde, Men tør beskydis sterk Fransosen og igien Med lige lader see, at hand er ikke Ven Østerrige.
Danske Mercurius, 1688-11-01
Vien 17. Mand nu til Pottendorf paa Freden lader giøre Med Tyrkens Sendebud, som lade vilkor høre Hvor med vi er tilfreds, naar vi faa noget til Og andre Venner med der i samtykke vil. Vi samler al den Magt som Ungeren kand miste, Hvor med vi lykken og mod Frankerig maa friste: Vi er paa hiulet høit, hand højere dog staar Og ingen af os veed hvo første styrte faar.
Danske Mercurius, 1688-12-01
DECMBER MERCURIUS. ANNO M. D. LXXXVIII. DESEMB. IU2. Danmarck.
Danske Mercurius, 1688-12-01
Kiøbenhavn 5. en Edle Reventlov, høi og velbaarne Greve, En Døding i sin Tro har vekket op at leve det hand Livsens ord lod give hannem indSaa hand er standen op, og følger Christi sind. Den Døding var en Tørk, nu lader hand sig skrive Livsens rolle ind en Christen Mand at blive Nu fører hand sig af sin medfød synde-ham, Og tvettis hvid som Snee i Daabens vaskeedam. Til Hove skeer et Kald, et Herrens Kald at giøre, Af Herrens beste Mænd sig monne lade høre Saa vel af de, hvis pund kon regnis lit i Haand Som de der rige sees af Herren høje Aand. Den rosis udi Gud og vinder Kongens naade, Den faar tillige Skenk, og maa for Tronen traade: Fyns liden Steensdal dog en Jedidiam har Til hvilken vor Monark sær naadis øje slar. Hr. DEc MBER MERCURIUS. Hr. Peter Jesperson den Sammel skal være, Som bydis Herrens bud for Førsterne at bære, Paa Herrens Salvedhand skal lægge signet haand bud, som har vel begynt, bestyrke og hans Aand!
Danske Mercurius, 1688-12-01
Et Krud-Huus under Vold er kommen til af vaade At giøre himmelspret og need i mulden traade, En stakkels der Betient sprank og til pølse op Med halve skind dog slap, ti hand i vandet spop. Tyk flesk paa gammel dansk paa fjælen bor mand skiære, Og rogget fulde fad om Jul paa disken bære Et par ved denne kans ihiel skal ædt sig her Dog siger mand paa Svensk Sligt ingen syge er. Vor vinter ret tilpas til Juleleeg vi byde Li den er klar og neet til svale-lyst at yde; De Kane-sangverk alt opstemmis til Music Som tør i Morgendag vel komme udi skik Øresund den 6.
Danske Mercurius, 1688-12-01
Convoyer kommen er for Hollands Øster-flode Som her i Presund har huldet langsom mode, Saa den kand sikker nok for Capere gaa hiem Om den mod Vinter-kny tør byde øret frem Tydskland. Naar Kirke-Diævle og Hov-Diævle et maa giøre, Da seer mand, hvor de kand for lykken veldig snøre De DECEMBER MERCURIUS. De ej i mange Aar slig Alliance har haft, Som synis nu omstund af deris vold og kraft. Gud slae dem ned til Held fra Majesteters øre Bid de maa stødis fra Krigs bannere at føre, De verre alt end verst to maaneds tid har gjort, Skal de saa fare frem, da gielder mangen ort. Frankfurt den 25 Hvad siger Vyrtenberg med Frankenland og flere De Franske runden om unaadig exeqvere: De Tydske Folk sig har i Vinter-leje lagt Saa Fienden her i fred forøver al sin magt. Agt gik os ej i pung med Mæjns at bombardere, Vi tar de første hug og venter efter fleere, For mueligt ei vor Ørn kand hastig vende klo Dog haabis naar den slaer, den gir for enkelt to. Det gandske Kølnisk Land og Lyttig-Land tillige Undtagen nogle Nest, Fransoserne maa rige Om ikke baal og nød skal øde hver en plet Hvor giettis inden veg en skerf at være set. Jeg tal ei om Chur-Phals for langen det er borte Paa Festningerne der begynder alt at skorte. Paa Mandhiem rivis ned og Frankendal gaar med, At de i tiden ej skal giøre ham fortred.
Danske Mercurius, 1688-12-01
Nu gielder Holland an, Fransoserne dem feide Vil vinterføret kun dem give god geleide, Da strøes vel dette Land med Liller over alt, Paa Om det ei færdigt er at møde slig gevalt. DEc MBER MERCURIUS.
Danske Mercurius, 1688-12-01
Regensborg den 20. Paa Kæjserlige haand Chur-Bejren nok vil holde, Det vel til griller tør i andris hierne volde Pryss og Slesien og Polen var en frygt For dem det uden tvil tør dog vel blive trygt.
Danske Mercurius, 1688-12-01
Berlin den 23. En af Paafugle-mod en liden Kidselinke Med hovedset og dragt i viste nok at svinke Men var en træl deri, sig selv dog kiente ej Hun kommen er ved stads i hoffarts vilde rej Sligt mester Fanden saae og kom som hendis Terne, Der hun for speilet stod at hielpe hende gierne, Hun udi spejlet blev hans lange negle var Og raabte vi og vol! Jeg dig ej nødig har. Saa er det gickkeri, at holde stads ved lige, For Gud en dobbelt synd, naar hiertet det vil stige Saa høit som dusken staar op over hoved top bliv ydmyg, sindet til for Hoffarts Aander stop.
Danske Mercurius, 1688-12-01
Østerrig.
Danske Mercurius, 1688-12-01
Vien den 20. Den Fred med Tørken staar endnu i gode veje, Vallaken tør og gaa i voris skyds og eje Gesanterne der fra faar skenk og gode ord p. 8 Og bydis ofte til det Keiserlige bord.
Danske Mercurius, 1688-12-01
De Tørker udentvil har fanget nogen snue Af det, at Christne selv med Krig hinanden true, Og DECMBER MERCURIUS. Og derfor efter haand saa sigen synis er Som der Gesanten først her ind ad tog sin vej.
Danske Mercurius, 1688-12-01
Frankerige. Paris den 10. Den flygtig Dronning, Printz, og Kongelige flere Som hid fra Engeland i voris frelse kere, Her Juduts klage paa det haarde Engelsk Folk At det mandvolden er og elskerfverd og dolk. Paa Holland klagis og, at de sig ind vil mænge J fremmed Herrestat og dem fra Tronen trænge Det er det nærmist trin at stampe imod Gud, Som om en Kongis magt paabyder høje bud.
Danske Mercurius, 1688-12-01
Engeland.
Danske Mercurius, 1688-12-01
Londen den 12. Vor Heer er falden af vor Hoveds Krone borte, Ald underdanighed her synis slet at korte; Paa voris friheds pligt staar voris Konge-stol, Hvor straaler skinne bør fra Retters klare Sol. Den Rommer Kirke-Orn har skygget med en vinge For denne klare Sol, saa mørket blev ej ringe; Vi frygted for et mørk, som det Ægypti mørk som skulde gjort vort Land til verste ude-ørk. Vi bad, vi laa i stod det onde at afbede, Der dette lidet tog, var andet tøj til rede At give trange raad, vi rakte op i skye At tage Ornen bort for Sol at see paa ny. Men DEc MBER MERCURIUS. Men voris skiønne Sol, med Venus og den lille, Den lille, lille Søn, ei dette lide ville, Men heller mod vor agt gaar under fra os ned Og det ret sønder paa til Frankerigis leed. Først gik de tvende bort, saa saae mand Solen dale, Hver størset blev der ved og mægted ej at tale, Mand sukket sul i suk, ach bie vor Rigens SolDet ei vor tanke er at røre ved din Pol. Ved liden Feversham vi Majesteten naade For Naaden hver og een med ydmygst mine traade Vi nøder ham med Bøn at gange op igien Og for vor frihed sees en Fader og en Ven. Slig egte farve vi paa voris handel stryge Den anderledis dog for mange synis rygge: Jmidlertid er vist, at alt det hele Land re. Med den Orani-Printz staar som en eene Mand. En forrig-svertet skye opgraaner under vinde Som synis ynk at spaa, som Solen skulde rinde, Dødsens dale ned af angist og af harm, Hvor over denne Ort er udi stor allarm. Hielp Gud! Hvor gaar det til. J dag en kronet Herre J morgen meer end slet, og det som plager verre Ja verr end Døden selv. Hand dog vel ej er død Maaske hand sover lit.) Gid Himlen det forbød Aaret. DEc MRER MERCURIUS. Barets Slutning Hu heden er skreden det forrige Aar, den til skiftelse gaar, Nu Tiden og Gud lade os hade den gamle Adam Fa kaste og laste hans syndige Han føre og høre i Aanden den ny nøden for Døden til Himmelen flyDud smykke sin lykke for voris Monart Med velde og ælde af Saligheds Ark, Saa Seier og Feier til Land og til Vand Naa fryde og pryde den Kongelig Stand, bud regne og tegne hans Alder og Aar, Saa Sæde og Glæde til mættelse naar Da mage de dage, som end er i fad Saa Kronen og Tronen til Ædten i rad Med Dyden og fryden i arve maa gaa, Dens Solen paa Polen skal omgangen naa Gud DEc MER MERCURIUS. ud ære og bære vor Dagmar i favn De Spire, som ire den Kongelig Stavn Gud spare bevare, et Septer giv hver Din Naade at raade almægtig jo er. ud landet og vandet din naade beree, Giv grøde og føde for allehond Cree, Paa lofter og tofter i mark og i by Dit gode lad mode hver morgen paa ny live lad blive hvo favnis kand mest Driv heden og deden al Sygdom og Pest, Det beste ei reste, Giv alleslags Fred Lad vindis og findis i Himmerig sted Vi lede, vi bede, lad finde bønhør Din velde skal gielde. Dig Salighed børDe
Danske Mercurius, 1689-01-01
ANUARII MERCURIus. ANNO M. D. LXXXIX. ANVARII ERCUDanmarck. Glykstad den 26 Dec re General Major af Merheim sig i ære Og alderstigen Dyd til Himmels lader bære Hand var en veldig Helt og tvang af fiender heer Og venner efter ham med ærbar øjne seer. Kiøbenhavn 10 Jan.
Danske Mercurius, 1689-01-01
En net og reenlig Frost af strengist Vinter-hiørne Paa Land og strømme her er fundet hart at tørne, indtil den brolagt fik og got spatzere-rom, Saa den i mag igien kand reise Norden om. Den her imidlertid har budet ud fra Hove Enhver, som nogen lyst for den har vildet vove Monarken med sit Hof gaf og lit slæde fart Til Ringen udi Ring, som havde held og art Hans høje Excellenz med flere af de HøjeRingkiørselen har og til Gyldenlund lat bøje J en IANUARII MERCURIUS.
Danske Mercurius, 1689-01-01
J een og anden lyst, som Vintertid formaar Hvor ved den kolde dunst saa uformerket gaar. Augustenborg 19.
Danske Mercurius, 1689-01-01
Vor salig Hertug her og Dyd-begavet Første for Livsens Strøm at naa er fundet og at tørste, Hand salig levet har i Førstelige Dyd Nu kronis hand af Gud med ævig Himmel fryd.
Danske Mercurius, 1689-01-01
Kiøbenhavn 25. Derpaa er Kammer-forg antage ther til Hove, Og ingen noksom veed hans høje Dyd at love: Som æblet langt fra træet ej gierne falde kand Saa volte Stamen og, at hand var Dydens Mand. En Wolfenbyttel Printz her ind i dette Rige For nogle dage kom til Hove op at stige Og tagis der imod, som standen hvemmer best Hans ærinde det er at komme som en Giest.
Danske Mercurius, 1689-01-01
Øresund 27. Dermed blev afskeed talt det hører Bonden gierne, At Vinteren gaar hiem med baade svend oc terne. nerpe 222 far vel. Farvel, Fru Vinter da, Fru 6 Du noksom giorde her dit fulde giæste-skel. Tydskland.
Danske Mercurius, 1689-01-01
Berlin 24
Danske Mercurius, 1689-01-01
Vor Chur-Først sig en færd til Holland har at tage At see hvad nyt er for i disse sære Dage J Lyneborg hand og paa hiemve holder Sprog, Og nu er kommen hiem af dette Reise-tog. FransoANUARII MERCURIUS. Fransosen midlertid beskatter Berg og Cleve Saa de med hele Rihn paa Krigs-maneer maa leve, Saa vidt som mand er tysk. Og høris lidet til For vinteren gaar bort, at komme vederspil. Detstakkels Heidelberg er som i sidste aande Om Fienden bliver der, da holdis vee og vaande Og om hand tvingis ud, da truer Mine-spreng, Paa hver en muur og vold, saa skævnen dem er streng.
Danske Mercurius, 1689-01-01
Paa Cassel gjorde vel vi Tydske nogen mine, Men for den strenge kuld tog strengist paa at hvine, Da maatte vi derfra, det volder dog vor fart At Fienden viger lit, dog først giør landet bart. Partier sterke gaa, som give sterk og tage, Hvor de med bytte kand imod hin anden rage, Naar fienden efter skat sig vover alt for langt. Saa svikkehullet ham kand giøris noget trangt.
Danske Mercurius, 1689-01-01
Vien 16. Østerrige. Os Sigeth endelig er kommen nu i hænde J hvor den strutted har indtil den sidste ende, En lidelig accord, som Erla, nøde de, Og torde længer ej paa vore Vaaben see.
Danske Mercurius, 1689-01-01
Freds bud Venedig hid med Polen lader sende, At see hvad Tyrken vil os samtlig udi hænde For Freden byde til, naar hans Gesanter maa Med første til forhør for Kæjser-tronen staa. Det ANUARI MERCURIUS. frankerig.
Danske Mercurius, 1689-01-01
Paris 12. Det Engelsk kroned Par fra Engeland til Hove Med største fare hid sig have tordet vove. Den Prinz af Vallis og er kommen hid til land Og holdis de tilhobs i Kongelige stand. Og det til de igien maa nyde deris Rige, Hvor paa vel prøve skeer, for mand veed af at sige, Naar Engeland sig og faar hastigheden svalt, Da muligt Sagen vel er halv i lave talt.
Danske Mercurius, 1689-01-01
Engeland. Londen 18. Nu synis alting vel, for vi har faaet vor ville, Og vor Orani-Printz alt verket lader stille Til Rigets Samlings Dag, som snarlig falder ind. Og vil mand høre da hvor mangen er til sind. Til Rigsdag alting og i Skotland lader tegne, Og Printzen midlertid regerer allevegne, Ved fuldmagt fra en deel udaf den store stand, i som en hellig dag for dem er denne Mand. Jrland staar mand sterk og tro paa Kongens side Og anden Obrighed slet intet af vil vide, Ti de er mest Catholsk, de Evangelisk dog Paa lykken haabe vil at vinde her et tog.
Danske Mercurius, 1689-01-01
Holland. Amsterdam 24.
Danske Mercurius, 1689-01-01
Vi slap i denne Frost saa her blev ingen hede Af Fienden for os gjort, og synis vi at mede Fra Mastrich paa ham sterk med skatten og udfald, Dog vi i vente faar at møde store knald.
Danske Mercurius, 1689-02-01
FEBRARII MERCURIUS. ANNO M. D. LXXXIX. FEBRARI Danmarck.
Danske Mercurius, 1689-02-01
Kiøbenhavn 1. en Wolfenbyttel-Printz blant giæster og ære Regalierne seer, hvor skiønne de maa være Saa gaar hand reisen fort op i de Svenske skiær At see hvad rart og smukt hand og maa finde der.
Danske Mercurius, 1689-02-01
Nu løbis Fastelavn og alle morsom rose Hvad lyst der røstis ud af Tidens gickke-pose En ganske Oxe, og mand steger paa et sped Og lystig deler den til Frokost led fra led. Det mangen lekker tand er løbet ud at smage Saa, om den Kirke-spir med mulen kundet hage, Var den dog ikke nok, at hver en mundfuld nød, Saa ingen dert der af hin anden gierne bød. Den Jøder rose af, som kunde giennem vaade Syndflodens høje vand og hele Jordan raade Udi en ene drik, her vilde været til. 2. Og vilde jeg vel da beskuet dette spil En span der neppe var imellem Død og Live Vor store Søe-Helt Span sig hafde jo maatt give J sygFERUARII MERCURIUS. sygdoms Entring, som ham nogle uger holdt, Saa det hand Sejer vant har Himlen ene voldt. Milan, som for et aar kom fra Vest-indisk lande, Og for sin føring har alt klagemaal og bande, Befindis i sin Sag for Højest Ret at staa, Hvor svare ting er for, i hvor de af vil gaa. En Flode røstis ud at gaa ved Norgis side En anden her omkring skal Danske bølger ride, At holde Søen reen, saa Kiøbmandskab og Fart. Kand vinde udi aar sin rette gang og art. Hr. Hartman, Commendeur paa de Ostindisk skibe, Som vinteren een tid har huldet her i knibe, Med Ulven, Hjorten og sin Anthonet nu gaar, Og reisen vide ud til Ophirs lande staar. Tre skibe Salomon did fordum dage sente som hented rare ting og meget Guld til rente. Jeg haaber disse tre sin lading ogsaa faar Saa lykken hen og hiem med dennem villig gaar. Stokholm.
Danske Mercurius, 1689-02-01
Sverrig. Rigsdagen udi dag indblæsis i vort Rige Saa snarlig høris vil hvad Stænderne vil sige Om allehonde Stat og hvad der bringis for. Om Feide, eller Fred skal have beste for Polen. Varskau 18. Endnu er Camine, os temmelig i Øje, Og giver Tarter rum at plokke til vor trøje Ved FERUARII MERCURIUS. Ved det og det Parti. Dog haabis den ved fred Til Riget udigien at vorde lem og led.
Danske Mercurius, 1689-02-01
Vien 19. Østerrige. Ved det at Tydske folk til Rinen gaa at tage Imod den Franske magt, begynder op at dage Et glimt af Tekkeli, hvor paa vel mange seer. Den fulde Dagning dog besverlig for ham skeer. Hvo byder ej er flad, men den som ved vil tage, Paa Freds Artikler alt vi lade Tyrken smage, Men kosten falder dyr, dog for hand hunger har Da troer jeg hand sig nok der i til rette slar. Fra hver af Rigets kreds, vi atter os til feide Mod Franske samle maa, saa Fred har ingen lede, For dette Rigis spir. Det verste er os dog, At vi saa sene er at komme udi tog. Phaltz, Franken, Cølnisk land, Mentz, Trier, Gylik, Cleve jammer, nød og frygt imidlertid maa leve. Blant trusel, brand og sverd, og alt det krig formaar Til glat at rage bort snart baade hud og haar. Nu have vi dog snart en vældig magt til rede, Om tallet ej slar feil, hvor med vi nok tør lede Den visse Sejer op, en deel os ogsaa spaaer, At vi i dette tog en vældig lykke faaer. Par i 22.
Danske Mercurius, 1689-02-01
Frankerig. Mand siger. Dyrets død er tit de mange Hunde, Nu vorder det en kunst sig vel at værge kunde, ViFEBRARII MERCURIUS. Vi truis runden om, saa det sig lader see, At mand i tanker alt vil ad vor fare lee. Til Himlen staar det dog ti rivis de af Orne, Da har vi Løve-tand i voris kæve hiørne, Magt, mod og sunde, raad, ej rare er endnu Om Gud i vrede ej os tager med en tru Engeland. Londen 14. Jeg gruer svarlig for om denne Stat at tale. Med hvad for farve dog skal vi den handel male, Som udi Hedendom saa sort er tegnet af Christendommen dog skal stande vel og braf. imod Forældre Børn, Landsaatter mod en Kongel For sligt al Verden jo maa skielve sterk og ronge. Gud bedre Troens navn derfor saa ilde hør Hvad Gud tillade vil, mand om dog varlig røer. Hvor let vor Konge gik fra slig en mægtig Krone i let udsigis kand med nogen trolig tone, Hvor let Orani-Printz fik Kronen paa igien, Kand neppe nogen pen i vished tegne hen.
Danske Mercurius, 1689-02-01
Kong Jacob takkis af og er i Frankerige Kong Wilhelm i hans stæd har Kongeligt at sige Den gierning saa er gjort: hvad enden krone vil. Skal mand ved Himmlens lov med Tiden sætte til. Den Troe som raader til Forældrene at ære, Og underdanigst pligt for Kongerne at bære, Og lader Gud til rest al forsyn, hevn og dom, Den troer jeg aldrig dog til intet falder om.
Danske Mercurius, 1689-03-01
MARIII MERCURIII. M. D. LXXXIX. ANNO MARTI.
Danske Mercurius, 1689-03-01
Kiøbenhavn. danmarck. En Prints af Glycksborg hid forføjer sig til Hove, Det Konge-Hof at see, opvarte og at love: Hvad Førsteligt ham bør, hand nyder derimod, Og muliat snart igien vil fra os vende fod. At Fanden hand er til vil Atheister negte, J disse dage dog hand en af vore Knegte synlig Mands gestalt for tiener fæstet har 12 Dog Synderen i bod hans tienist nu afslar. Grev Alefeld vil ej en Statsmand ene være, Men og i Martis Hof indlegge Helte-ære, Hvorfor og vor Monark ger ham et Regiment Bid som Achilles hand i Feldten bliver kient, Vor Trigardier Skat opvinder og den Ære, At General Major hans Titel nu skal være: Saa drejis Lykkens hiul, at Dyden øverst staar: Gid Skiolden skrivis fuld af ære hvor hand gaar Milan MAXXII Arcurius. Milan udi sin Dom paa hals, paa haand og ære Og alt sit Gods er fældt, det fald skal vidne bære, At ingen er saa kiet, saa rig og saare viis 25 En blandet udyd jo kand giøre ham et riis. J dag hand stod sin Ret, nød dog formildet Naade, De Døden stoltelig op under øjne traade, Hand døde Lutheran, og tog saa beste val Troen, der hand gik til Himmel fryde-sal. Af Gluggemaaneds glug vor Vinter ud lod stande At pakke sig her fra til Nordermere lande, Men hafde uden tvil sit halve ærind glemt Hvorfor den kom igien foruden mor og skemt. Den pukkede og slog vor Bliddel skarp paa øre, fordi den tilig saais en Sommermine giøre: Paa Bondens foerloe og de Armis vede kast, For den dre af igien, den giore store brast.
Danske Mercurius, 1689-03-01
Stokholmar. Sverrig. Rigsdagen gaaer sin gang, og hvad mand lader byde Om skatters paabud alt bevilget er at nyde Dog haabis ej, at sligt til Krig skal vendis hen Fordi vi har og seer ret gierne hver for Ven Tydskland. Mod Norden svinder hen al frygt for Krig og Feide Mod Vesten der imod har Freden ingen lejde Synden og Sydost er uroe og endnu Ti Mars der overalt regerer med en tru SeeMAXXII MERCURRIS. See her langs hele Riin, den ej med sine vande, Krigs luen slukke kand med sine tente brandeMandheim, Heidelberg, Worms, Frankendal og Og hvor de Franske gaar af deris Nest og Lejr. (Spe Det første modstands stød, som noget har at sige, Gik nylig an for Neus, hvor Franske maatte vige Med nogle tusind Mand og nogle hundred blev, Hr. Schøning General det Helte arbeid drev. Nu truis Reinfeld, Bon, Majns, Kejservert og flere Saa snart vor Magt den sig vil videre formere; Viøde lande har imidlertid for haand Saa dyr tid synis og at vilde krytte baand Paris 22 Frankerig. for frygt ej liden var at Fiender skulde lande fra Engeland her ind, at bryde voris pande Men svinder atter hen ved det vi tiender har At indenlandets Stat der end er ey saa klar.
Danske Mercurius, 1689-03-01
Kong Jacob gaar fra Brest med en bemandet Flode til Jrland, hvor mand troer ham mange gaar til fode, Hans trofast Tyrkonel ham fast i vente har, Og haabis dette verk ham ud til Lykke slar. Londen 17.
Danske Mercurius, 1689-03-01
Engeland.
Danske Mercurius, 1689-03-01
Med begge Parlament er Kongen vel ti mode Og underdanigst pligt ham bæris fast til fode, Mand MARTIIMERCURIUS. Hand giver gode ord og veed hvorom det gaar; Li det, som vundet er, forandringer formaar. Mand finder underdis i Asken nogle funke, Som synis kierlighed til varme op at lunke Kong Jacob til fordeel, hvorfor mand med arrest Har nogle tastet an, som var ved Stæden næst.
Danske Mercurius, 1689-03-01
Skotland synis og at de vil Kongen hylde, Om Uroe ellers er i rolighed at tylde, Saa ei Kong Jacob for faar Nabolavet fat Og de et Naade-vink bekommer af hans hat.
Danske Mercurius, 1689-03-01
Østerrige. Vien 18. De Tyrker synis ej for alvor ret at bede, Om Fred i denne tid, men efter Lykke lede, Endnu i dette Aar, for de ved Rhinen seer, At lykken noget lit udad de Franske leer. Fra Bosnia mand har, at de til leding byde, Og meene store ting endnu at vilde yde, Vi haaber, at vi dog er dennem voxen nok, Om de end komme frem med nogen vældig slok.
Danske Mercurius, 1689-03-01
Muskov. Vor Magt endnu i aar paa Tartarne giør mine, Om vi dem ellers kand med Krigens vælde pine, Vi mene Polen og skal giøre os bistand. Dog Posten lit endnu der om os give kand.
Danske Mercurius, 1689-04-01
ApRII. MERCURIUS. ANNOM. D. LXXXIX. APRII. ERCURIUS Danmarck.