Ribe Stifts Adresseaviser, 1833-05-04
Udenlandske Efterretninger. Tyrkiske Anliggender. Om Udfaldet af Hr. Varrennes og Ameddschi-Effendis Sendelse. til Jbrahim Pascha vides endnu Intet; vel siger et Rygte, at Sultanen har antaget Mehemeds Betingelser og at Freden er sluttet, og dette forsikkres iligemaade i den Pariser Constitutionel; men de sidste Efterretninger, som haves over Wien, tale slet Jntet derom. Tvertimod hedder det, at Sultanen vægrede sig aldeles ved at aftræde Caramanien, og at han kun vilde tilstede Syriens Forening med Ægypten under den Betingelse, selv at beholde Overherredømmet og modtage en aarlig Tribut. Man ansaae det desaarfor Sandsynligt, at ingen Overeenskomst vilde komme i Stand; men at Jbrahim vilde vedblive at rykke fremad. - J Constantinopel herskede stor Frygt; Jbrahim Paschas Agenter vare yderst virksomme til at bearbeide Folket, og dette var meget villigt til at lade sig bearbeide; de fleste høiere Embedsmænd stode, meente man, i Mehemed Alis Sold; Hovedstadens Rolighed, stod paa Spil og Sultanens Liv var i Fare. Man var i Forlegenhed med de ankomne 5000 Md. russiske Tropper; man turde ikke trække dem indi Hovedstaden, af Frygt for at ophidse Gemytterne og fremskynde Udbruddet af et Oprør; men paa den anden Side indsaae man heller ikke, hvorledes man, uden en imponerede Militærmagt, kunde opretholde Roligheden under Fiendens Fremrykken; man var næsten vis paa, at Jbrahims Ankomst til Skutari vilde være Signalet til en almindelig Explosion. Jbrahim gik meget systematisk og forsigtig tilværks; han havde udmærkede franske Officerer omkring sig; man forsikkrede at mange Franskmænd reiste under allehaande Skikkelser omkring i det tyrkiske Rige, for at skaffe ham nøiagtige Underretninger og stemme Folket til hans Fordeel, ja man begyndte at smaasnakke om, at den hele ægyptiske Expedition skulde være en Følge af en dybt udtænkt og vidt udstrakt Plan, som ikke var groet i Mehemeds eller Jbrahims Haver, men - i Tuillerierne. Derved vilde vistnok et klart og meget mærkeligt Lys oprinde over adskillige Ting, som ellers synes ubegribelige. En Skrivelse fra Belgrad af 6te April yttrer, at Jngen kan beregne, hvad det kan føre til, dersom Jbrahim fortsætter Fjendtlighederne og en tilstrækkelig russisk Krigsmagt imidlertid naaer til Constantinopel. Det lader sig ikke nægte, hedder det deri, at den ægyptiske Armee ikke let vil kunne lande paa de europæiske Kyster, saalænge en russisk og en tyrkisk Flaade i Forening agerede imod den; men ved Udbruddet af en Revolution i Hovedstaden, eller maaskee endnu af videre Udstrækning, ville Sagerne derved ikkun forværres. Bliver Hovedstaden rolig, og bliver den europæiske Deel af det tyrkiske Rige Storherren tro, kan denne vel ved russisk Hjælp forsvare sin Magt paa denne Side Hellesponten; men i de asiatiske Provindser vil det, under den der herskende Folkestemning, altid blive meget vanskeligt, at skaffe Porten sin Anseelse tilbage. - Man erfarer ogsaa over Belgrad at 10,000 Md. russisk Jnfanteri vare passerede over Donau og befandt sig paa Veien til Constantinopel, samt at General Kiøseleff, Fyrstendømmernes hidtil værende Gouverneur skulde commandere Landhæren, som ilede Sultanen til Hjælp. Endnu senere Efterretninger (af 7de April ) som ved overordentlig Leilighed ere indløbne fra Constantinopel selv, tale om, at det var besluttet, at forlægge de ankomne 5000 Mk. til den asiatiske Kyst og lade dem slaae Leir paa de Høider, som beherske Chunkiar-Jskalessi. Journalen fra Smyrna berettet under 10de Marts, at denne Stad, som en kort Tid ved strafværdige Jntriguer var unddraget Portens Herredømme, var nu atter fuldkomment vendt tilbage under samme; men over Triest haves under 14de April den Efterretning, at Jbrahim havde ladet Smyrna besætte med 4000 Mk., og at han selv med Hovedarmeen var paa Veien til Constantinopel.