Viborger Samler, 1830-04-15
J Prof. Molbechs Nordisk Tidsskrift, 3die Bds. 4de H. læses en interessant Skrivelse fra Forfatteren til Dr. A. L. J. Michelsen, hvoraf vi ikke nægte os den Fornøielse at uddrage følgende: Viskum er en ikke stor, men venlig Gaard, som ligger omtrent halvanden Miil Østen for Viborg, i Nærheden af Nor=Aa, og derfor i en ret frugtbar Egn, med store Engstrækninger langs med Aaen, og med en lille, men her ikke uvigtig Skov, temmelig nær ved Gaarden. Nærmere ved denne findes en høi naturlig Skovbakke, som er forskjønnet ved mange Anlæg, og hvor en rig Kilde øverst paa Batten danner et stort Bassin, og tillige ved en Vandledning giver Gaarden ypperligt Springvand. Paa denne Bakke har den af Skovopelskning i Jylland saa fortjente Consistorialraad Bjerregaard (en Svogen til Viskumgaards nærværende Eier Hr. Justitsraad Juul) for 40 Aar siden foretaget sine første Plantninger af Naaletræer; og allerede voxe her Granen, paa denne Bakke, saa store, at de kunde give svært Bielketømmer, eller af meer end to Alens Omkreds ved Roden. - Jeg kan, ved at nævne denne Gaard, ikke forbigaae at omtale en ung Mand, hvis Bekjendtskab jeg her har gjort, og som jeg troer, det vilde interessere Dem at kjende, da han er et Exempel paa de besynderlige og paafaldende Anlæg til Konstfærdighed, som Naturen med en ligesaa afgjort Forkjærlighed meddeler enkelte Mennesker, som den hos Nogle nedlægger Spiren til andre Talenter og Aandsgaver. Søn af en bondefødt Degn her i Egnen, og oplært i Snedkerhaandværket, har Hr. S. Vistoft aldrig modtaget nogen Underviisning i Tegning, endnu mindre i at fore Meiselen. Jkke desmindre paatog han sig ei allene for to Aar siden, uden at have nogensinde saameget som kløvet en Marksteen, at tilhugge to Mindestøtter eller smaa Obelisker i Granit; den ene, opreist i Anlægget paa Skovbakken ved Viskumgaard, af en 4 Alen høi Steen; den anden noget mindre i Hr. Bjerregaards Have. Men da man ønskede at pryde den første, opreist til Minde, om Kongens Besøg der paa Stedet i Junius 1827, med Hs. Majestæts billede i Medaillon, paatog Hr. Vistoft sig ogsaa dette Arbeide, skjøndt han aldrig havde ført en Meisel i Steen, for han tilhuggede de omtalte to Mindestøtter i den haarde Gramt. J en Plade af hvid italiensk Marmor udførte han dette Vovestykke, uden engang at have en Gibs=Medaillon til Mønster; men allene efter et Kobberstykke (jeg troer af Clemmens efter Plotz). Naar jeg nu vil sige Dem, med hvor meget Held og hvor lignende og udtryksfuldt han har overfort vor gode Konges Træk fra Papiret i Marmoret, og hvor smukt og omhyggeligt han har behandlet dette, saa faaer De dog, uden selv at see det, ingen tilstrækkelig Forestilling om et Arbeide, som De vilde antage for at tilhøre en oplært Billedhugger, og ikke en Snedker, hvem ingen andre end Naturen lærte at bringe et Portrait i Marmor og at føre Meiselen ligesaa heldigt i den blodere Steen som han vist nok et meget lettere Arbeide) i regelmæssig Form tilhuggede en Støtte i den haarde Kamp. Det er langt fra min Hensigt, at ville sige noget til utidig eller overdreven Roes for et Arbeide, som Manden selv er altfor beskeden til at udgive for meer, end et Forsøg i mechanisk Færdighed eller Haandgierning; men som dog vil overraske enhver, der har mindste Forestilling om, hvad der hører til at behandle italiensk Marmor med Meiselen, og som tillige erfarer det historiske Factum, som jeg især vil gjøre Dem opmærksom paa :at det er Hr. Vistofts første Arbeide af den Art. - Et andet af hans Arbeider saae jeg i Viskum Kirke, hvor han i Sommer baade har forfærdiget en hee ny Altertavle af Egetræ i gode Proportioner, og leveret to Malerier i Oliefarver dertil, det nederste og største: den tolvaarige Christus som lærer i Templet; og i det øverste, mindre Felt et tornekronet Christusbillede - begge Copier efter Kobberstykker, og begge ligeledes de første Forsøg af den Art og Størrelse, som han har provet paa, ligesaa uovet i Penselens, som han var i Meiselens Brug. Om Udførelsen, som vist ikke den strengeste Dommer vilde kalde uheldig af een, der i Alt har været sin egen Lærer, og saa godt som uden al Øvelse, vil jeg ikke sige andet, end at jeg mest forundredes over at finde langt bedre Perspectio, end jeg turde vente, de saa betydeligt forstørrede Proportioner meget godt vedligeholdte, og ingen mærkelig Stivhed i Drapperiet.