Viborger Samler, 1848-08-30
Frankerig. Medens der i Nationalgarden conspireres aabenbart under det Paaskud at beskytte Samfundet imod Anarchie og Socialisme, hverves i Forstæderne for Henrik den V. Man lover Beboerne Amnestie, de arbeidende Klasser virksom Understøttelse, Skattefrihed for alle Personer, som have under 600 Fres i aarlige Jndtægter, og mange andre herlige Ting. Ethvert af de forskjellige Partier vil ved et afgjørende Skridt sætte sig i Besiddelse af Magten; men ethvert Parti indseer ogsaa den Fare, der truer Staden. Regjeringen beklædes af Nationals Tilhængere. Kun Frygt for den røde Republik bevirker, at Nationalgarden beskytter den nu bestaaende Regjering. Hæren under ikke Regjeringsmændene; thi man har lovet Hæren Krig, naar Jtalien bukker under og raaber om Hjelp; - dette Tilfælde er nu indtruffet, og Regjeringen indskrænker sig til Underhandlinger. J de Regimenter, der dannede Leiren ved St. Maur, har man eengang opdaget Spor af en bonapartisk, en anden Gang af en orleanistisk Conspiration. Om Aftenen vise sig paa Boulevards Bander af Gamius, der raabe: "vive Henri " og, svingende den hvide Fane, tale høit omen tredie Restauration. Legitimisterne iblandt Nationalgarden forsyne med Tusinder af Underskrifter en Petition, der forlanger at Regjeringen skal fængsle Ledru-Rollin, Le Blanc og Caussidiere. Men et Skridt af denne Art vilde være Signalet til et frygteligt Blodbad, og Paris vilde svømme i Blod. J de sidste 4 Dage og Nætter staaer Garnisonen under Gevær, enhver Soldat er forsynet med 60 Patroner; Arsenaler ere anbragte paa alle vigtige Puncter; daglig imødeseer man en Explosion; den maa snart udbryde. Discussionen om Juniundersøgelsen, og Sagernes Gang i Norditalien ville paaskynde Udbrudet. Kun Himmelen veed hvad der forestaaer os. - Hvad enten den røde Republik med Ledru-Rollin som Dictator, den blaa Republik med Lamoriciere og Marrast som Consuller, Henrik Ve eller Jonville som Formynder for Greven af Paris, Louis Bonaparte som Keiser, Kun Et er vist, og det er, at hvilketsomhelst Parti, der ogsaa kommer til Statsroret, da maa det føre Krig; kun den nu herskende Regjering kunde forsøge paa at drive en fredelig Politik igjennem. Denne Krig vil rettes imod Tydskland, imod det selvsamme Tydskland, til hvis "Omsiggriben", og Sammensmelten til een Stat hverken England eller Frankerig, eller Rusland kan forblive en ørkesløs Tilskuer, imod det det Tydskland, der allerede har brudt med Holland, Danmark, Schweiz, Sverrig, og der af den djærve Tone, som hersker i de fra England, Frankerig og Rusland udsendte Noter burde have Kundskab om disse Magters Stemning, Man forglemme fremfor Alt ikke i Tydskland, at her i Frankerig er Krigen den eneste Lægedom; kun Krigen forener alle Partier og giver et Afløb for alle indre Tvistigheder; men i Tydskland vilde en Krig sætte Alt paa Spil. Enighed lader sig ikke decretere paa Papiret; og Separatismen har i de sidste Uger burdet vise Tydskland, hvor mægtig den er. – Vi vende herfra vor Opmærksomhed til Nationalforsamlingens Forhandlinger den 21de Aug., hvor Drouhyn de Lhuis tilsidesatte Dagsordenen og erklærede: "Deres Comitee for de udenlandske Anliggender har sysselsat sig med en Petition fra Nationalgarden i Mailand om Frankerigs Jntervention i Nord Jtalien. Som Referent melder jeg Dem, at vor Betænkning er udarbeidet. Forsamlingen fastsætte nu en Dag for at discutere hiin." Jules Favne foreslaaer at drøfte Beretningen den næste Dag. Buches ønsker strax at aabne Discussionen, for at komme til Kundskab om Executivmagtens Anskuelser i det italienske Anliggende. Cavaignactræder frem og siger, at Regjeringen er beredt til at erklære sig; dog ønsker den ikke nu i Buchez's Retning at indlade sig paa en offentlig Drøftelse af sine Planer. "Jeg vil, vedblev han, imidlertid besvare alle Spørgsmaal. (Forsamlingen stemmer for øieblikkelig Discussion.) D. de Lhuis erklærer derefter, at en Deputation af 30 Udvalgte af Maillands-Borgervæbning har æsket Frankerigs hurtige og væbnede Jntervention. Comiteen havde hørt, at Frankerig og England vilde mediatisere paa en fredelig Maade; den havde derfor opfordret Cavaignac til at meddele Oplysninger. Generalen havde givet undvigende Svar, Under saadanne Forhold maatte Comiteen tilstille Conseilspræsidenten Petitionen. Cavaignac. "Det italienske Spørgsmaal er for Øieblikket et af de vanskeligste. De have udtalt Jtaliens Befrielse som Grundsætning, og jeg vilde ikke have paataget mig Statsmagten, dersom jeg ikke uddeelt nærede denne Grundsætning. Jtaliens Befrielse er min stadige Tanke; men Fredens Opretholdelse er det ikke mindre. Denne var den vigtigste Rettesnor formine Handlinger. Freden, saa forekom det mig, var uundgaaelig nødvendig for at befæste Republiken. Af denne Grund fandt ingen tidligere Jntervention Sted i Jtalien. Adermere havde man ikke forlangt den; ja man havde endog erklæret at ville afslaae den. (Lintervention netait paa demandee, bien plus elle etait repousske). Vi henvendte os til England, fremstillede for dette Rige Frankerigs Pligter imod Jtalien, og foresloge det at forene sig med os for at opretholde den europæiske Fred. England kunde ikke forblive døvt ved dette Andragende; det forbandt sig med os angaaende den Mediation, ved hvilken vi formene at kunne ordne Jtaliens Anliggender og bevare Verdensfreden. Yderligere Oplysninger kan jeg ei meddele for Tiden. Jeg veed, at der i vort Land ofte hører mere Mod til at raade til Fred end til Krig. Jeg indestaaer derfor, at Frankerig kun vil beholde en ærefuld og værdig Fred. (Cavaignaes Erklæring modtages ikke med stærke Bifaldsyttringer.) Jules Favre, finder, at Cavaignacs Erklæringer ere ufyldestgiørende. Carl Alberts Fald besmitter Frankerigs Ære og Republiken; den italienske Frihed er atter trængt tilbage under Østerrigs Aag, og derfor tør vel Comiteen for de udenlandske Anliggender, som har Ret til at vaage over Bestyrelsen af den udenlandske Politik Cavaignac heftig: "Denne Ret har Comiteen ikke!" Favre. Naar Comiteemedlemmerne ikke have denne Ret; hvorfor har man da nedsat denne Comite? Marrast: Comiteerne bleve nedsatte for at prøve de Andragender, der forelægges dem og for intet Andet (Ah, at, Ja, jal) Omsider gik Forsamlingen over til Dagsordenen.