Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-10-05
J Midten af forrige Maaned indeholdt Bladet Fædrelandet en udførlig og grundig Artikel om Landboforholdene, som sluttede med at fremsætte det Forslag, som vi herved skulle meddele. Forf. begynder med at bringe i Erindring, hvilken Modstand det af Drewsen og Christensen i sidste Stænderforsamling gjorte Forslag om Nedsættelse af en Landbocommission mødte ikke alene hos Godseierne og disses Tilhængere, men ogsaa hos den kongelige Commissarius, som derved ligesom antydede Regjeringens Uvillie mod enhver væsentlig Udvikling til Fordeel for Almuen. Heraf - hedder det – vil Demokratiet see, at det foreløbig maa hjælpe sig selv, saasom det synes, at Statsouverainiteten endnu ikke har været istand til at frigjøre sig fra Privilegieindflydelsen, og vanskelig vil kunne det uden en Napoleon paa Thronen, eller, hvilket vel ligger nærmere, ved at omgive Thronen med det lysende Skin og den kraftige Villieseenhed, der udgaaer af gode folkelige Jnstitutioner, indblæste af Frihedsskjærlighedens oplivende Aande. Jndtil da maa Demokratiet (Almuen) forsøge paa, ved egne Midler paa lovlig aaben Vei at skaffe de Oplysninger tilveie, som Stændermajoriteten har forsmaaet og Statsregjeringen ikke villet forhielpe det til at faae ved det Offentliges Medvirkning. Derefter anstilles Betragtninger over hvert enkelt af de Spørgsmaal, hvilke Balthazar Christensen opgav Stænderforsamlingen i Roeskilde som Exempler paa de Oplysninger, han meente en Commission, som den man forlangte, burde søge at faae fuldstændig besvarede over hele Landet, nemlig: 1) Er al forhenværende Bondejord endnu bortfæstet, eller hvorledes bruges den nu? 2) Findes der bortleiede Huse paa Fæstejord, og paa hvilke Vilkaar, 3) Hvorledes overtages Fæstesteder, Hvorfor synes de i Almindelighed ikke strax ved en Fæsters Afgang eller ved den Nyes Tilgang, og hvorfor holder man sig som oftest ikke til den afgaaede Fæsters Bo for Erstatning af Manglerne? 4) Ere Bygninger, Besætning og Jnventarium til Fæstestederne uforandret det samme, Er det tilstrækkeligt til en behørig Afbenyttelse af Gaardene, 5) Hvorledes stiller Fæsternes Formuestilstand, sig efter Skifteprotocollerne? 6) Hvorvidt er Fæstet almindeligviis gaaet over paa Børnene? 7) Hvilke have Jndfæstningssummerne været? 8) Hvorfra faae Fæsterne i Regelen disse? 9) Er Besætningen lige stor paa Fæste- og Eiendomsgods. 10) Hvilket er Gjennemsnittet af Fæstetidens Længde. 11) Bortfæstes der underhaanden eller ved Auction? Naar begyndtes der med det Sidste, 12) Hvor ofte har Bøndergodset vexlet Besidder, 13) Til hvilke Priser er Bøndergodset anslaaet ved de forskjellige Salg, 14) Til hvilken Priis maa det anslaaes efter hvad det nu indbringer Godsbesidderen, 15) Hvorvidt er Fæstebonden hørig og lydig, afhængig eller underdanig mod Godsbesidderen, 16) Hvilke Udgifter eller Byrder har Jorddrotten af Fæstegodset? 17) Hvilke Jndtægter har han af det som Forvalter paa det Offentliges Vegne 18) Hvorledes sørgedes der for de Fattige, navnlig førend Stavnsbaandets Løsning: 19) Bidrager Jorddrotten til Fattigvæsenet og Communeafgifterne i Forhold til sin hele Jndtægt, altsaa ogsaa for Indtægten af Bøndergodset? 20) Hvorvidt kan Byggegrund erholdes paa Fæstegods, naar Folk heller ville bygge selv, end paatage sig Ugedagsforpligtelse? Efterat det er viist, hvor indgribende disse Spørgsmaal ere i Forholdet mellem Godseier og Fæster, at der er megen Grund til at formode, at den Lovgivning, som skulde sikkre Bondens Selvstændighed og Velvære, ikke overholdes, og at der herom hersker megen Uklarhed, som det er af største Vigtighed at faae hævet, siger Forfatteren: "Vi have saaledes løselig antydet Hensigten, med de i Stændersalen af Førerne for Landbopartiet, exempelviis fremsatte Spørgsmaal, hvorpaa den forlangte Undersøgelse af Landboforholdene skulde gaae ud, for at der paa Undersøgelsens Udbytte kunde begrundes Forslag til Lovgivningens Udvikling derhen, at al Eiendom paa Landet med Hensyn til Overdragelse og Brug underkastes de almindelige Eiendoms=Love, og at Landalmuen faaer lige borgerlig Ret med de andre Samfunds classer. Da nu en saadan Undersøgelse, uagtet den Uklarhed og Usikkerhed, der hersker over fast alle Landboforhold, ikke har vundet bifald, hverken i Stænderne eller hos Regjeringen; men det for Landalmuen og dens Venner er vigtigt, at kunne møde Modstanderne med Enighed, vundet ved Undersøgelse og Oplysning, saa var det ønskeligt om Landalmuen selv gjorde de fornødne Skridt for at tilveiebringe Oplysning og derved Overeensstemmelse i dens Bestræbelser. Men for at dette kunde skee, maatte der danne sig en stor Landboforening med en Repræsentation og et Secretariat i Hovedstaden, og nogle reisende Agenter i Provindserne. Dog en saadan Forening med en saa udstrakt Virksomhed kan kun bringes istand ved, at hvert Sogn over hele Provindsen Danmark eller flere Sogne tilsammen dannede særskilte Foreninger, og ydede et lille aarligt Bidrag til at afholde Centralbestyrelsens Udgifter, navnlig til at lønne en fast Secretair og reisende Agenter. Repræsentantskabet skulde naturligviis ingen Løn have til reisende Agenter skulde man anvende Mænd, som ere vante til at omgaaes og leve med Landalmuen og besidde dens Fortrolighed. Til Secretair maatte vælges en virksom, kundskabsrig Mand, som ikke alene forstod at lede Undersøgelserne i det rette Spor, og samle Udbyttet til et Hele, men som tillige var istand til at efterspore de gamle Documenter, tyde Lovgivningen og forberede Alt til Afbenyttelse for Stænderne og til Oplysning for Kongen, der jo saa ofte har tilsagt Landalmuen sin kongelige Naade og Bistand. Det maa ikke forglemmes, at der trænges til Oplysninger i mange andre Retninger end de her antydede, og at Jngen veed, hvor lang den Tid bliver, som dertil kan anvendes, saa at det gjælder og snart at skride til Værket." Denne Artikel har til Motto de Ord af Assessor Ussing: "Lys, Meer Lys, hvorfor Corsaren paa sin sædvanlige vittige Maade da Talen er og kongeligdanske Landboforhold" foreslaaer hellere at bruge dette: Dyne Meer Dyne!" Heri indeholdes en alvorlig og ikke ufortjent Advarsel, som Bondestanden og dens Venner bør lægge sig paa Hjerte; thi vi – det kongelig danske Folk - vi maae desværre tilstaae, at Søvnighed og Ligegyldighed er vor Skjødesynd, og at vi ere mere tilbøielige til at trække Dynen op over Ørerne, end til at springe op og handle, naar vi mærke, at Noget ikke er, som det skulde være. Skulde den foreslaaede store og almindelige Landboforening ikke komme istand, før hvert Sogn over hele Provindsen Danmark, d. c. i det egentlige Danmarks 7 Stifter, forenede sig dertil, saa kunde det sandelig ikke hjælpe at tænke derpaa; men man bør begynde med Lidet og slutte sig til det, der allerede findes, hvor dog noget Liv rører sig. Her Stiftet findes saaledes to Landboforeninger, som tælle Medlemmer fra næsten alle Sogne paa Lolland og Falster; lignende Foreninger findes mange Steder i Sjælland og Jylland, naar nu disse forenede sig om at udvælge en fælleds Comitee eller Repræsentation i eller ved Hovedstaden, vilde derved tilveiebringes større Enhed i deres Virksomhed, deres Forhandlinger vilde faae større Jnteresse, hvorved de efterhaanden selv vilde vinde flere Medlemmer og nye Foreninger vilde opstaae i Egne, hvor de ikke allerede ere tilstede. Om derfor de smaa Pengebidrag, som hertil uden Byrde for Medlemmerne kunde ydes, ogsaa i Begyndelsen ikkun vilde strække til at lønne Secretairen, saa kunde der dog snart blive Raad til ogsaa at lade Agenter reise omkring og at foretage andre Skridt, som fandtes at være til fælleds Gavn. Det gjælder, som sagt, om snart at skride til Værket, og det var derfor ønskeligt, om den lollandske eller falsterske Landboforening (hvilken af dem, der først holder et Møde) vilde beslutte sig til at lade en Jndbydelse og saadan Samvirken og et fælles Middelpunct udgaae til alle lignende Foreninger i Landet.