JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-02
Efter det Kongelige Rentekammers Resolution, er udsadt en Præmie af 40 Rdlr. for Opdagelsen af dem, som maatte være skyldige i det ved en Jnqvisition om ulovlig Brændeviins=Brænden, og Redskaber, den 7de December f. A. i Stiernholms Amt, forøvede Oxløb i Belles Mølle, og det ved en Bondegaard i Assendrup paa Jnqvirenternes Vognhæste skeete Skud. Den som nu maatte see sig i Stand til at giøre bemelte Opdagelse til Amtmanden Hr. Kammerherre Morgenstierne i Aarhuus, kan altsaa vente bemelte Præmie og hans Navn fortiet. Afdøde Kleinsmed Christen Jensen Kollerup og hans ligesaa afdøde Hustrues Stervboes Credi= og Debitorer, indkaldes herved med 6 og 12 Ugers Varsel, de første for os at fordre og beviisliggiøre deres Krav paa Boet, og de sidste for at betale deres Gield til samme, da Skiftet efter bemelte Tids Udløb sluttes. Horsens, den 20de Junii 1796. Børgermester og Raad. Dem af fine gode Eiendomme, og smukke Beliggenhed bekiendte Schibne Gaard, i Harlew Sogn paa Schanderborg Amt, som forhen har været eiet og beboet af sal. Peder Dinesen, og skylder af Hartkorn, Agger og Eng 5 Tdr. 3 Skpr. 2 Fkr. entrediedeels Alb., tillige med Harlew Sogns Kongekorn og QvægTiende, Tiendeydende Hartkorn 122 Tdr. 6 Skpr. 3 Fkr. 1 Alb., i den bedste Egn, agter underskrevne Eier, Kiøbmand Christian Raae i Aarhuus underhaanden at bortsælge. Tiltrædelsen kan skee strax, naar antagelig Bud skeer, og Gaardens Bygninger ere gode og indrettet til Beboelse for en honet Familie. Liebhaberne ville behagelig melde sig med første, da Conditionerne skal blive billige. Sælges disse Eiendomme, ikke underhaanden inden næste Julii Maaneds Udgang, bliver Auction derover at vente, og nærmere bekiendtgjort. Aarhuus, den 26de Junii 1796. Christian Raae. Under Haanden kan faaes tilkjøbs een i Schander, borg paa store Gade beliggende Gaard, bestaaende af 11 Fag Stuehuus, der under 5 Fag Kielder, 8 Fag, gadehuus, 5 Fag Stald og Fæehuus, og 5 Fag Halvtag ; ved Gaarden en liden Toft, desuden Jorder paa Schanderborg Byes Mark, 5 Fag Huus til Smedeværksted, Smederedskaber med videre. Om dette kan faaes Efterretning i Linaae Kroe hos Erich Møller og i Aarhuus hos J. Bech. Her paa Adresse=Contoiret faaes tilkiøbs: Af= og Tilgangs Lister a Bog 1 Mk. 8 s.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-02
Forordning. Under 3die huj. har Hs. Maj. allernaadigst udstedt følgende Forordning angaaende Rettenspleie:
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-02
Da Vi have erfaret, at de Klager, som føres over Rettergangs Langsomhed, ikke ere mindre beføiede, end de ere almindelige; Saa opfordrer Retfærdighed Os til at raade Bod paa dette Onde, og at anvende de sikkerste og virksomste Midler, til at afskaffe de Misbruge, som krydse i Lovens Vei, og standse Rettens vedbør, lige og hurtige Pleie. Til den Ende, have Vi besluttet, efter foregaaende nøie Overveielse, herved at foreskrive saa bestemte Regler, i Hensigt til den Fremgangsmaade, som bør iagttages, baade ved de offentlige og private Sagers Førelse og Behandling, at Dommerne, støttende sig til disse Regler og de dertil føiede Tvangs Midler, kunne med Tryghed haandhæve Orden, i Rettergang, og med Kraft sætte Skranker for Lovtrækkeriets Krumpeie.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-02
J dette samme Øiemærke, have Vi tillige sat de underordnede Rettens Betiente saaledes under Opsigt af Overdomstolene, at de ikke skulle undgaae Straf, dersom de vove at ynde Kroglove, og tillade, at Medborgeres Ret forhindres, eller spildes. Vore Bud desangaaende ere følgende: 1ste Kapitel. Om Lavdags Afskaffelse.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-02
J at søge de Hielpemidler, som kunne bidrage til Processernes Forkortelse, uden dog at betage de tvistende Parter den fornødne Tid, til deres Sagers Oplysning og Forsvar, finde Vi, at den, i Loven berømte Forelæggelse eller Lavdag ikke kan regnes iblandt det Slags Formaliteter, som udkræves, for at vedligeholde Orden; men at samme derimod giver trættekiære Parter og modvillige Vidner Adgang til at forvolde Sag, søgeren unyttige Bekostninger, og standse ham i sin Sags Fremme, uden at bemeldte Lavdag medfører nogen væsentlig Nytte for dem, der forelægges; Thi naar disse ei have nogen gyldig Undskyldning, maae det være dem ligesaa beleiligt, at møde efter et Stevne maal, som i Følge igientagen Jndvarsling. Anstændighed tilsiger ogsaa, at enhver, som kaldes til at møde eller svare for Retten, bør adlyde, saa stemt han ei kan bevise, at have lovligt Forfald.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-02
J øvrigt, da Lavdag ikke finder Sted enten ved Høieste Ret eller ved Overhof=Retten, hvor Sagerne Afgiørelse ikke er mindre vigtig for de paagieldende, end ved de foregaaende Jnstancer; Saa tage Vi saa meget mindre i Betænkning, ogsaa at ophæve denne Forelæggelse ved de underordnede Domstole. Vi befale derfor allernaadigst. S. 1. At den, i Danske Lovs 1 Bogs 4 Kap. 30, Art. og Norske Lovs 1 B. 4 Kap. 32 Act. bestemte Lavdag skal saavel ved Over, som Underretterne, være aldeles afskaffet, og de indstevnte Parter eller Vidner herefter være pligtige, naar de med lovlig Varsel ere blevne indkaldte for Retten, da at møde, uden videre Forelæggelse, saafremt de ikke have noget lovligt Forfald; hvilket de, i saadant Tilfælde, bør bevise, paa den Maade, som er foreskrevet i begge fornævnte Loves 1 B. 10 Kap. 1 Art. s. 2. Dersom den indvarslede Part ikke møder, eller svarer i Sagen, enten selv, eller ved Fuldmægtig, skal Dommeren paakiende den, efter de Beviser, som Sagsøgeren fremlægger, og den Jndstevnte maae da tilskrive sig selv det Tab, som kunde flyde af hans Forsømmelse, i at giøre sine Jndsigelser imod de, fra Sagsøgerens Side trettelagde, Breve og Beviisligheder. s. 3. Udeblive Vidner, uden lovlig Undskyldning, dømmes de i Falsmaals Bøder, i Overeenstemmelse med Forordningen af 3die Martii 1741. S. 4. Paa det at ingen skal kunne paaskyde Uvidenhed om de foranførte Buds Forskrifter, bør enhver, som indkalder nogen til Retten, enten som paagieldende Part eller til at aflægge Vidnesbyrd, være forbunden, til udtrykkeligen at indføre i Stevningen, at de Vedkommende, i Følge denne Anordning, ikke kunne vente nogen Forelæggelse eller Lavdag.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-02
3de Kapitel. Angaaende Vidners Førelse. s. 12. Enhver, som vil føre Vidner, skal, naar hans Sags Tarv beopagtes ved en Procurator, være pligtig til i Overeenstemmelse med Forordningen af 1ste Maji 1782, at lade, ved sin Sagfører, fremlægge skriftligen de Spørgsmaale, over hvilke han begierer Vidnernes Forklaringer; dog maae det være ham tilladt, for saavidt deres Udsigende maatte give Anledning til yderligere Spørgsmaale, med Hensyn til Sagens fuldkomnere Oplysning, mundtligen at lade tilføre Protocollen disse, for af Retten at blive Vidnerne forelagte, til nærmere Besvarelse, for saavidt de findes at have Hjemmel i Stevningen og Sagens Natur. Paa lige Maade skal det være den Part der er indkaldet til at anhøre Vidnesbyrd, uformeent, at fremsætte mundtligen sine Contra-Qvæstioner; men disse yderligere Spørgsmaale fra begge Sider, bør forfattes med mueligste Korthed og Klarhed. J øvrigt skal Dommeren vaage over, at Forordningen under 3die Martii 1741, især dens 115, paa det nøieste iagttages og efterleves. s. 13. Da der undertiden hænder, at en Part selv møder ved Retten, for at føre sine Vidner, enten fordi han ikke har Formue til at betale en Sagfører, eller fordi der ingen Procurator boer i den Egn, hvor Sagen behandles (hvilket især kunne være Tilfælde paa endeel Steder i Norge); Saa ville Vi, i Betragt ning af, at en saadan Part mueligen kunde mangle Evner til at forfatte fine Spørgsmaale til Vidnerne. skriftligen, allernaadigst tillade, at de Parter, der selv møde for Retten, ved deres Tingsvidners Førelse, maae være fritagne for at fremlægge skriftlige Qvæstioner, og at det da maae være tilladt, at Vidnerne afhøres, efter mundtlige Spørgsmaale, eller ved at fortælle selv det, som de vide om Sagen, samt at Dommeren, naar den mødende Part er en eenfoldig Almuesmand, behielpe ham til Rette og redeligen bidrage til Sagen Oplysning. 3. 14. Dersom den, der har indkaldet Vidner, ikke møder, enten selv, eller ved Fuldmægtig, til den bestemte Tid, for at lade dem afhøre, da skal hans Vidne=Stevning kiendes uefterrettelig, og han strax tilpligtes at betale saavel den indvarstede Part, som Vidnerne, enhver for sig billig Kost og Tæring, naar disse forgieves have mødt, i Følge Stevnemaalet. Det følger ellers af sig selv, at den, der saaledes har efterladt at føre sit Tingsvidne, ikke, desformedelst, tør gives Opsættelse i Hovedsagen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-02
4de Kapitel. Angaaende de Tilfælde, i hvilke mundtlige Procedure, maae finde Sted ved Under=Retterne, og tilføres Justits=Protocollen. s. 15. Da Vi have erfaret, at det paa endeel Steder skal være Brug ved Underretteene, at bederratorer mundtligen (og ofte meget vidtløftigen) tilføre Justits=Protocollen deres hele Procedure og Paastand, hvorved Tiden spildes og andre Sagers Foretagelse standses; Saa befale Vi, at denne urigtige Fremgangs maade herefter skal være aldeles afskaffet, og at enhver Procurator skal, ved Stevningens Jucamination, tillige være pligtig at fremlægge sit skriftlige Jndlæg i Sagen; Ligeledes bør han, dersom han har faaet Udsættelse, for at give sit Tilsvar, indlevere dette skriftligt til Retten; men, naar en Sagiører, for at befordre Sagens hastige Tilendebringelse, strax paa Stedet vil fremsætte sine Jndsigelser imod Søgsmaalet, da maadet være ham tilladt, mundtligen at tilfore Protocollen samme; dog at det skeer med mueligste Korthed, saa at Retten ei derved opholdes længer, end en fierdedeel Times Tid, i det høieste. J Tilfælde af, at en Mand selv fører sin Sag, maae han være befriet for at indlevere skriftligt Jndlæg, og det maae da være ham tilladt, mundtligen at fremføre sin Paastand, tilligemed sine formeentlige Grunde for, eller imod, Sogsmaalet; hvilket alt Dommeren besørger antegnet i Protocollen, i den vedbørlige Form og Orden.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-02
5te Kapitel. Bestemmelse af Varsels Tid for dem, der boe uden for Grændserne af det Rige, hvor Sagen behandles eller føres. s. 16. Den Varsel, af et Aar, der er foreskreven i Danske og Norske Lovs 1 B. 4 K. 12 Art. for dem, som ere uden Riget, skal herefter ikke forstaaes at tilkomme andre, end dem, der boe eller opholde sig i fremmede Lande, eller paa Vore Colonier, uden for Europa, samt paa Jsland, Færøerne og Grønland. Derimod skal den, der bestemte, lange Varsels Tid, i Hensigt til begge Vore Riger, saaledes forkortes, at, naar nogen, som boer i Norge, stevner til en Domstoel i Danmark (Høiesteret undtagen, i hvilken Henseende Norske Lors 1 B. 4 K. 30 Art. bliver til Regel, da skal ham, hvad enten han indkaldes til at høre Vidner, eller til at lide Dom, gives Varsel, med 8 Uger Søndenfields i Norge, og 10 Uger Nordenfields; men, dersom den Paagieldende boer i Finmarkens, eller i Nordlandenes Amter, gives ham 3 Maaneders Tid. Disse Bestemmelser bør ligeledes giensidigen følges, naar nogen, der opholde sig og har sit Værneting i Danmark, stevnes til at møde, eller svare for Domstoelene i Norge, saa at Varsels Tiden ogsaa da bliver 8, 10 eller 12 Uger, i Forhold af Fraliggenheden af det Sted, hvor Sagen behandles eller føres. Dersom den, der stevnes, boer i et af vore Hertugdomme, Slesvig eller Holsteen, da skal ham gives 3 Ugers Varsel til Domstocienne i Danmark, og til Retterne i Norge, 10 Uger Søndenfields, 12 Uger Nordenfields, og 4 Maaneder i Nordlandene eller Finmarken.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-02
6te Kapitel. Om Stevninger, og disses Afhiemling, samt om Stevne Vidner. S. 17. J Almindelighed bor alle Stevninger, saavel til Over, som Under=Retterne, være skrivtlige, og mundtlige Varseler ikke gielde; dog undtages fra denne Regel de Egne i Norge, som ligger til Fields, og hvor Folk af Almuen selv føre deres Sager personligen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-02
J saadanne Tilfælde, maae det være tilladt, at antage mundtligt Kald og Varsel til Hiemtinget. b. 18. Der skal, i ethvert Sogn, af Dommeren udnævnes 2 forstandige og bekiendte redelige Mænd, til at være Stevne Vidner i Sognet. Den ene af disse bør altid være Lensmanden i Norge, og Sognefogden, i Danmark, naar de dertil ere villige. Saa udnævnes ogsaa, foruden disse tvende, endnu en god Mand, til Medhielper, i Fornødenheds Tilfælde, dersom en af de andre, formedelst Sygdom, eller andet lovligt Forfald, ikke kunde forrette OmbuPaa lige Maade forholdes med Varsels Vidners Beskikkelse i Kiøbstæderne. s. 19. De saaledes valgte Stevningsmænd skulle offentligen paa Tinget indsættes i dette Ombud, og der med Eed bekræfte, at de med Troeskab og Redelighed ville forrette og udføre det. Dommeren skal derefter meddele enhver af dem et Exemplar af denne Anordning, til deres Efterretning, samt tillige underrette dem om deres Pligter, og især betyde dem Lovens Bydende i 1 B. 42 K. 6 Art. Endeligen skal han indføre deres Navne i Justits=Protocollen, som erdsvorne Kalds=Vidner. S. 20. Efter at fornævnte Eed er af dem bleven aflagt, bor den hidindtil brugelige og i Lovens 1 B. - . foreskrevne Afhiemlingsmaade, at sværge, med oprakte Fingre i enhver Sag, ikke mere finde Sted; men Stevningsmændene skulle allene skrivtligen paategne Stevningen, at den ved dem er bleven forkyndt, og derhos udtrykkeligen melde, hvilken Dag, paa hvad Sted, og for hvilke Personer, Varselen er bekiendtgjort, samt bevidne dette, under deres Hænder og Signeter, i Kraft af deres aflagte Eed, som beskikkede Varselsmænd. 5. 21. J de Tilfælde, hvor mundtlig Kald og Varsel bruges, skulle Stevne=Vidnerne dog skrivtligen bekræfte Forkyndelsen, og da tillige, i deres Attest om Varselen, nævne Sagen, formedelst hvilken, de Vedkommende ere blevne indstevnede, enten som Parter, eller Vidner; Saa bør og deri bevidnes, at de ere blevne advarede, at de ikke kunne vente nogen Forelæggelse, eller Lavdag. Denne Attest maae udstedes til Citanten paa ustemplet Papiir, for af ham at kunne fremlægges i Retten til Beviis om Stevningens lovlige Forkyndelse. 22. Naar Varselsmænd, paa ovenanførte Maade ere blevne beskikkede i hver Kiøbstæd og i hvert Sogn, skulle disse ene og alene være bemyndigede til at forkynde Stevninger til Retterne, og, som en Følge deraf, berettigede til, derfor at nyde den sædvanlige og lovlige Betaling; dog bør de, i Sager, som ere beneficerede, eller anlagte paa Justitiens Vegne, være forbundne til at indvarsle de Paagieldende, uden nogen Belønning.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-02
7de Kapitel. At Lovens 1 B. 5 K. 8 Art. ogsaa bør være Regel for de Retter, der bestaae af flere Lemmer. s. 23. Ligesom Vi paa det alvorligste vil have alle Dommere indskierpet begge Rigers Loves Bud, i 1 B. 5 K. 8 Art., saa befales dette tillige, at sammes Forskrift skal tiene til Regel og for de Domstole, der bestaaer af flere Personer eller Lemmer, saasom Hof= og Stads=Retten, Landstingene, Commissioner, og saa videre. Dog, ifald dette maatte hende, at nogen Saa (imed Formodning) skulle være saa overordentlig vidt, løftig, at det blevenmueligt for det sidstbenævnte Slags Retter, at votere og dømme deri, inden de, i Loven foreskrevne, 6 Uger; da maae der, i et saadant en kelt Tilfælde, tilstaaes Dommerne en Tid af 8, 10 og i det høieste 12 Uger, i Forhold af Sagens Beskaffenhed; men, naar en saadan længere Tid, end 6 Uger bruges, skal der, ved Doms Aftens Udstædelse, udtrykkeligen tegnes derpaa, hvor lang Tid Sagens Documenter, ved at gaae om imellem Rettens Lemmer, til Gennemlæsning og Votering, har været beroende hos enhver af dem, paa det at Høieste Ret, eller den vedkommende Over=Domstoel derefter kan skiønne, om ufornødent Ophold har fundet Sted, og da vedbør gen ansee den eller dem, som befindes skyldige i Forsømmelsen; hvilke da navnligen bør dømmes, hver for sig, at bøde 200 Lod Sølv til nærmeste Hospital.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-02
8de Kapitel. At Lavrettes og Stokkemænds Antal nedsættes til 4 isteden for 8.5. 24. J Betragtning af denne store Byrde, de medfører baade for Borgere og Bønder, at forskafdet i Lovens 1 B. 7 K. foreskrevne, Antal af Ting, hørere og Lavrettesmænd, og da Øiemerket ligesaa fuldkommeligen kan opnaaes ved 4 Biesiddere, som ved 8, ville Vi allernaadigst have deres Antal nedsadt til det halve, saa at der ved de almindelige Underretten i Danmark og Norge herefter ikkun skal sidde 4 Stokemænd, eller Lavrettesmænd, hvilke, tilligemed Dommeren, bør kiende i de Sager, som D. L. 1 B. K. 19 Art., samt N. L. 1 B. 5 K. 20 Art. og B. 7 K. 1 Art. omtaler, og ellers altid være tilstæde i Retten, som Vidner, til Vitterlighed om hvad der forhandles.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-02
9de Kapitel. Regler, i Hensigt til den Fremgangsmaade, som be iagttages, ved Forfølgensen af de Sager, der angaae Misgierninger eller Forbrydelser. Retfærdighed og Straflovenes Øiemærke fordre, at de criminelle Sagers Behandling bør være saa ukunstle- og Rettens=Pleie saa hurtig, som mueligt; dog at samme kan bestaae med den fuldkomneste Sikkerhed op Sagernes tilstrækkelige Oplysning, paa det at Forbryderne ikke skulle undgaae den fortiente Straf, og Uskyldighed tillige være betrygget imod Fare for at miskiendes. De Regler, som Vi, i Hensigt til denne Gienstand, ville foreskrive, ere disse: 25. Naar nogen, paa Grund af begaaet Min gierning eller Forbrydelse, er bleven paagreben og sæng slet, da skal den vedkommende Rettens Betient, inden 24 Timers Forløb, holde Forhør over den Anklagede eller angivne Skyldige, og derunder tillige imodtage Forklaringer af alle dem, som ere tilstæde, og kunne giv Oplysning om Sagen. J. 26. Dersom det skulle være umueligt for Dommeren, at begynde Forhøret inden denne foreskrevne Tid, da skal han uopholdeligen værksætte dette, saa snart skee kan, og omstændeligen melde de Aarsager der have gjort det nødvendigt, at udsætte samme (vær sig vigtige Forretninger andensteds, Veiens Længde o. s. v., hvilket lovlige Forfald han skal bevidne i Protocollen, og indføre i Aften, paa det at Overdommeren kan paa skiønne Undskyldningens Værd.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-02
(Slutningen følger.)
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-06
Udenlandsk.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-06
Kiøbenhavn. Den 28de Julii om Morgenen Kl. et Qvarteer, til 7, blev hendes Kongelig. Høihed, Hertuginden af Holsteen=Augustenborg lykkelig forløst med en Prindsesse. Rugen sælges nu i Odense for 3 Rdr. Tøden, og Hav sen 9 Mk.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-06
J afvigte Maii Maaned kostede i Kiøbenhavn Rug 15 Mk. Hvede 26 Mk. Byg 13 Mk. Byggryn 6 Rd. 2 Mk. Malt 20 Mk. Havre 10 Mk. Havregryn 8 Rd. Boghvedegryn 6 Rdr. Erter 26 Mk. og Smør 34 Rd. Tønden.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-06
Kammerpræsidenten, Geheimeraad Reventlov er reist til Holsteen, for der at foretage fornøden Undersøgelse over adskilligt, Kammeralfaget angaaende.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-06
Efter Forlydende skal den engelske Regiering have frie given de for nyelig i Fahrsund i Norge tagne franske og hollandske Skibe.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-06
Aarhuus. Jndpasserede: den 4de Julii, Hr. Geheimeraad Brochenhuus. Den 5te Hr. Gehermerraad Numsen med Familie. I Gaar blev mig ved en Tienestepige leveret 2 Rdlr. med Begiering at uddeeles til de meest trængende Fattige, hvilke efter denne ubekiente Givers Villie redelig skal blive uddeelt. Aarhuus, den 6te Julii 1796. P. Willadsen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-06
J Dag blev mig leveret 4 Mk. til de Fattige som er givet i Mulct af 2de Huusmænd fra Hasle Bye, fordi de voldeligen have tøiret deres Creaturer, paa Aarhuus Mark. Aarhuus, den 6te Julii 1796. P. Willadsen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-06
At det har behaget Gud i Dag Morges ved Døden at bortkalde min Svoger Christian Giørup i Randers Hospital, bekiendtgiøres fraværende Slægt og Venner. Christrup, den 30te Junii 1796. L. Fabich.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-06
Prædikanterne paa Fredag. Domkirken Stiftsprovst Jansen. Fruekirke Hr. Selmer.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-06
Prædikanterne paa 7de Søndag efter Trinitatis.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-06
Froprædiken i Domkirken. Hr. Müller. Høimesse. Aftensang.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-06
Domkirken Stiftsprovst Jansen. Stud. Svaneberg. Fruekirke: Hr. Selmer. Hr. Jahnsen. Hospitalskirken. Hr. Jahnsen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-07-06
Udenlandsk. Frankrig. Fra General Buonaparte i Jtalien, er ikke indløbet noget siden sidst meldte, man veed blot at hans Hovedqvarteer er nu i Manland og at Folkene der skal være blevne temmelige republicanske, ja de skal endog paa en Opera have villet krone denne General. Aubert Dubayet, der skal gaae som Gesandt til Constantinopel kan ikke komme dertil, formedelst en i Nærheden af Toulon krysende engelsk Fløde, mendskiønt han ofte har gjort Forsøg paa at komme derfra. Udvexlingen af Mandatbeviserne har endnu ikke viist den forventede gode Jndflydelse paa Handelen som man ventede, da Kiøbmændene ikke vil modtage dem høiere end før. De taber nu 91 en halv Procento. De første Fornødenheder er des. aarsag dyrere i bestemt Værd, end i Aaret 1790. Et Pund Brød koster 4, et Pund Kiød 12 a 11. og en Flaske Viin 15 Sous. Man taler om at Regieringen vil aabne et Laan i rede Penge, hvortil ethvert District skal forholdsmæssig biedrage, imod 5 Procento Renter, ligesom der skal være en vis Tid bestemt til Capitalens Udbetaling. Den bekiendt te Vadier, som var Medlem af Sikkerhedsudskuddet under Robespierre, og som saa ofte har skullet været arresteret, men bestandig undkommen, er nu taget fast i Toulouse og sendt til Abbediet i Paris. Dronet har tilstaaet mange af de mod ham gjorte Beskyldninger. I hans Tale henholdt han sig især meget til de Tienester han havde viist Frieheden og de Lidelser han for samme har maattet udstaae, og har saa reent ud at han fra Begyndelsen havde været en Jacobiner, og forblev dette Jnstitut troe, da samme havde grundet Frieheden. J de 500des Raad er Undersøgelsen, imod Drouet besluttet med 320 imod 72 Stemmer. Den svenske Gesandt Stael har sendt en Coureer, til Stockholm, og har for det første opsadt sin Reise til sammes Tilbagekomst. Hvorfore Directoriummer ikke vil antage Hr. Rehausen til Charge d'Affaires, angives, fordi han skal være et vist Hof meget hengi, ven, som ikke staaer i Venskab med Republiken. J Spanien er udkommen en Kongel. Forordning, som befaler alle Tribunaler, ja selv Jnqvisitionen, ikke paa nogen Maade at forstyrre Franskmændene i deres Gudstieneste, af hvad Art samme end er. J Øvrigt bliver ingen i Spanien anseet for en Franskmand, uden de, som af den franske Gesandt Perignon ere anseete derfor og har hans Tilladelse at bære Nationalcocaden. De Kiøbmænd fra Levantet og Barbariet, som har leveret Republiken for 3 Millioner Kornvare, og i denne Tid opholder sig i Paris, er bleven betalt med kostbare Meubler af de Kongelige Slotte og andre fornemme Emigranteres, hvilke de dog for største Deel igien sælger her.