Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-10-13
Det gamle Byzantium, som laae ved den østlige Grændse af Europa, paa en Jordbund, som er udmærket ved det sundeste Klima, ved sine Produkters Rigdom og ved at støde til fiskerige Have, syntes ikke mindre ved sine faste Landmure og ved Havnens og Havets Bølger, som omskylle den paa tre Sider end ved de to Sunde, Hellesponten og Bosphorus, som skille Asien fra Europa, at være ligesaa skikket til at kappes om Verdenshandelen med Alexandria, som dengang var den største Handelstad paa Jorden, som til at befæste Cæsarernes (de Romerske Keiseres) allerede vaklende Herredømme, saavel imod truen de Angreb af Barbarerne som imod indvortes Storme. Constantin den Store, den første af de Romerske Keisere, som antog Christendommen, som overskuede disse Bevæggrunde med et klart Blik og som maaskee ogsaa var overbeviist om, at han lettere kunde forkaste den gamle Afgudstieneste i det nye Keisersæde, forlod det forvildede Rom for at lade et nyt opblomstre i Byzanz. J Aaret 317 den 12te Mai, som var hans tolvte Regieringsaar, fuldendte han Bygningen af de udvidede Statsmure, og denne Dag blev siden celebreret med den største Høitidelighed især i hans 25de Regieringsaar, i hvilket en Porphyrstøtte med hans Statue ovenpaa blev oprettet paa det af ham anlagte Forum og de herlige Bade, som Keiser Severus havde ladet opføre af Zeuxippus ved Dianas, Hecates og Venus Templer bleve tillige forvandlede til christelige Kirker. Keiser Theodosius den Store, som deelte det Romerske Rige imellem sine Sønner, Honorius og Arcadius, og giorde Rom til Hovedstaden for det vestlige og Constantinopel for det østlige Keiserdomme, og fra hvilken Tid af at dette førte Navnet af det Byzantinske eller Græske Keiserdømme, afskaffede denne Festdag. Hans Søn Arcadius, under hvis Regiering Havet var tilfrosset i 20 Dage, istandsatte Murene paanye, som vare blevne stærkt beskadigede ved et Jordskjælv. Under hans Søns Theodosius, den 2dens Mindreaarighed udvidede den daværende Præfectus Prætorii Anthemius i Aaret 413 Stadens Mure og gov dem deres nærværende Omfang. J Aaret 447 bleve de paa nye næsten aldeles ødelagte af et Jordskiælv; men Cyrus som var Præfectus urbis lod dem istandsætte igien. J en Tid af 2 Maaneder i Aaret 478 indtraf et saa stort Jordskjælv, at Theodoras Statue faldt ned af Søilen, som stod paa det Theodosiske Forum. J hiin Tidsalder herskede store Partier i Anledning af Veddeløbene paa den offentlige Øvelsesplads eller Circus, som adskilte sig fra hinanden ved Farverne; disse Uroligheder gik saavidt at en stor Deel af Hovedstaden blev opbrændt i Aaret 498. Barbarerne begyndte nu stærkt at giøre ødelæggende Jndfald i det Byzantinske Rige, og at trænge frem ligge til Hovedstaden. Keiser Anastasius lod, for at afholde dem fra at komme Hovedstaden for nær, i Aaret 512 opføre en 20 Fod bred og i Forhold dertil høi Muur fra Selymbria af (hvor de Russiske Tropper nu skulle staae) og indtil Dirkos, tvers over Spidsen af den Thraciske Halve eller den i Havet udgaaende Jordtunge, hvorpaa Constantinopel ligger; men som tilligemed Stadens Mure blev ødelagt i Aaret 558 ved et meget stærkt Jordskjælv, som ogsaa kastede Kuppelen ned af Sophiekirken.