Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-05-10
Faaborg. Odense. Thiers's Tale. Siden Sessionens Aabning have aldrig Tilhørertribunerne været saa fyldte som den 2 Mai, og Man kan sige, at det franske Deputeredekammer næsten var fuldtalligt. Efterat Ledru=Kollin havde nedlagt en Petition med 12,000 Underskrifter fra Paris imod Hovedstadens befæstning, besteeg Thiers under en almindelig Spænding og en mærkelig Taushed Talerstolen. Han erklærede, at det vilde gjøre ham ondt, ifald den Form, hvori han bragte Jesuiteranliggendet paa Bane, skulde bevæge Nogensomhelst til at formene, at det her gjaldt om et Kabinetspørgsmaal, en Ministerforandring; det var sletikke hans Hensigt; han troede endogsaa, at de Meninger, han nu agtede at fremsætte, vilde billiges af Justitsministeren, af Advocatstanden og af Domstolene (Thiers forsmaaer at appellere til den moralske Domstol, som dog egentlig gjør Udslaget). Han nærede den dybeste Ærefrygt for vor (den catholske) ophøiede Religion (ironisk Smilen paa flere af de Deputerede, men en ikke ringere, iversyg Agtelse for Statens Rettigheder. Gangen i Thierss Tale var dernæst, at han først udviklede den faktiske Virkelighed, derpaa gjennemgik den Lovgivning, der til forskjellige Tider er udgaaet angaaende religiøse Congregationer i Frankerig, og endelig udviklede det hele Spørgsmaals politiske Betydning. Han, Historieskriveren Thiers med sit lyse Overblik, gjennemgik Jesuiternes Historie, Statssamfundets ophævende Edikt imod Jesuiterne i det forrige Aarhundrede, Ordenens Ophævelse, men dens Gjenoprettelse i 1814 gjennem en ærværdig Pave", dog kun for de Stater, der vilde taale den. Men den franske Lovgivning taalte den ikke. Begunstiget af den Bourbonske Restauration, havde Ordenen alligevel indsneget sig og begrundet anseelige Collegier, men havde maattet trække sig tilbage for den sig energisk udtalende offentlige Mening. 1830 havde Ordenen, belært af Erfaringen, atter hemmeligt indsneeget sig, flinkt udbredet sig, saa at den for Øieblikket ikke talte færre end 27 Jnstituter eller Establissementer i Frankerig. Ordensmedlemmernes Antal var langt høiere, end Man indrømmede det i Aviserne og Flyve skrifterne, og dog var det blevet vanskeligt, juridisk at bevise denne Corporations Existence, indtil en Proces (imod Jesuiterkassereren d'Affenaer, see denne Avis af 19 April) for nyligt har frembragt et lovgyldigt Vidnesbyrd om at den virksomme Orden bestaaer tiltrods for de samtidigt bestaaende Love. Ere altsaa disse Love afskaffede? Har Man virkelig nogen Lov, som nu haandhæves, Hvor ere de? Ere de forældede, ere de begravne under Ruinerne af den gamle Orden, i hvis Jnteresse de ere blevne udstædte? Men Man behøver ikke at tye til Parlamenternes Lovgivning. Siden vor storladne Omvæltning af 1789 har vor Lovgivning uafbrudt protesteret imod visse fromme Corporationer og opretholdt Statens Ret; la constituante og den constituerende Forsamling - (os Danske senest bragt i frisk Minde fra Hr. Grevenkop=Castenskjolds Yttringer i den roeskildske Stænderforsamling) - Nationalforsamlingen, Keiserdømmet har beviist det. Hellerikke ifølge den bourbonske Restaurations Love have de religiøse Corporationer nogen lovlig Existents, det vil sige: de kunne kun danne sig efter Statsmagtens udtrykkelige Autorisation. Dette er Alt, hvad vor Lovgivning har angaaende religiøse Corporationer. Nu komme Lovene imod Associationerne og der hedder det i §291. Jntet Selskab af over 20 Personer, hvis Hensigt det er, hver Dag eller paa visse Dage at samles, for at beskjæftige sig med religiøse eller andre Gjenstande, kan danne sig uden Regjeringens Sanction og kun under de betingelser, som Regjeringen bestemmer." Dette er bestemt og klart nok, om end den gamle Lovgivning er erklæret for afskaffet. Vel paaberaaber Man sig den sidstomtalte Forordnings §2, som fra Tallet 20 undtager de i Forsamlingshuset boende Personer, men Vennerne og Velynderne af Jesu Selskab maae virkelig undskylde, at denne Bestemmelse kun angaaer Tiendepersonalet. Forøvrigt behøver Man sletikke Associationsloven, den anden Lovgivning er tilstrækkelig. Hvad jeg forlanger er: ad administratir Vei en Opløsning af Corporationerne, ingen Straf. Hver Dag exeqverer Øvrigheden Love, der ingen Straffebestemmelser indeholde og det skeer hyppigt uden cour royale's eller Cassationsrettens Autoritet. Agtede Advocater have protesteret imod denne Anvendelse imod de religiøse Corporationer, men er det afhængigt af nok saa duelige Retslærde, om at erklære en Lov for afskaffet? Af alle Love er een vistnok anvendelig. Forøvrigt har Retten i Paris 1826 erklæret alle disse Love for anvendelige. Hvad kan Man indvende herimod, (Hr. Lespinasse: "Chartet af 1830 Ja vel Man beraaber sig paa Chartet og paa Frihedens Princip. Man vil gjøre Alt ved Hjelp af dette Princip. Man kunde saaledes igjen aabne Klubberne (Jacobinernes). Den lovlige Frihed maa være ligefor Alle. Chartet indestaaer os for tre Friheder; den individuelle, den politiske, den religiøse; hvad den individuelle angaaer, saa gives der ikke længer lettres de cachet, ifølge hvilke Man kunde uvilkaarligt kastes i Bastillen, men jeg maa fremstille mig for min Dommer og føie mig inden visse Skranker; den politiske Frihed. giver mig Lov til at sige min Mening og lade den trykke, men, tilføier Chartet, jeg maa tillige underkaste mig Lovene. Den religiøse Frihed er knyttet til lige Betingelser. Man beskylder mig for at være en Voltairianer, det er jeg, idet jeg beundrer den berømte Mands Genie, som har viist Kulturen og Menneskeheden saa store Tjenester, som interesserede sig varmt for uskyldigt Lidende, der af Fanatismen skulde føres til Skaffettet; men min Beundring overseer ikke hans Feil: jeg misbilliger, at han ikke har agtet sit Lands Religion og at han har bespottet, ikke Misbrugen alene, men selve Sagen." Herpaa gik Thiers over til at behandle Spørgsmaalets politiske Side og han bemærkede til Slutning, at han ikke havde beredet Ministrene nogen Krisis, han vilde ikke dynge Besværligheder over deres Hoveder, men han kom, for at hjelpe med til at bære deres Byrder." (Umaadeligt bifaldsraab, lang Pause; efter Nedstigelsen fra Talerstolen modtager Thiers sine Venners Gratulationer. Men Hr. Guizot ligger paa Landet og er syg.)