Aalborg Stiftstidende, 1836-11-28
Den mislykkede Contrarevolution i Portugal. Allerede den 24de Octbr. sporede man Tegn til, at det reactionaire Parti ansaae sine Planer for modne. Dets Organer blandt de offentlige Blade talte temmeligt aabenlyst dets Sag, fremmede Agenters Rænker holdt sig ikke længere tilbage og man vidste, at et Medlem af det diplommatiske Corps, som var dybt indviet i disse Jntriquer, havde ladet falde en Yttring om, at en Contrarevolution maatte kunne iværksættes med 300 Mand. Om Aftenen den 3die forlod Dronningen sit Pallads Necessidades og drog sig tilbage til Belem, hvorhen hun lod Ministrene og Hovedstadens andre høie Embedsmænd, tilligemed samtlige Linietropper beordre til sig. Man haabede paa denne Maade at forsikkre sig Hovederne for Folkepartiet, tilligemed Tropperne. Af de sidste afgik imidlertid ikkun en Deel, og ikkun Marinebrigaden og nogle Frivillige af Nationalgardens Cavalleri, som uopfordre, de marscherede til Belem, deelte Anskuelser med det contra revolutionaire Parti. Ministrene indfandt sig alle, paa Fonantsministeren, Sada Bandeira nær. Endnu samme Nat afskedigedes hele Ministeriet; Don Pedros Charte af 1826 proclameredes paany, en Amnesti blev forkyndt og en nyt Ministerium blev udnævnt. Om alt dette indtraf om Morgenen den 4de Efterretningen til Lissabon. Den var Signalet til en saare tumultuarisk Stemning og det almindelige Folkeraab gik ud paa, at det gjaldt om at befri Dronningen fra de Fremmedes Vold. Generalmarschen kaldt Nationalgaden under Vaaben, den forsamlede sig, erklærede at den ansaae Dronningen for at være en Factions Fange traf Anstalter til hendes Befrielse og tog de til denne Hensigt svarende Positioner. Saaledes forblev den under Vaaden hele Dagen den 4de og Natten til den 5te, hvilken Dags Morgen den befandt sig forenet ved Alcantara, paa Veien til Belem. Man var i Begreb med at begynde Underhandlingerne, ved at afsende en Deputation med en Memoire til Dronningen, men man kom ikke saa vidt, fra Hs. Majestæt selv indtraf nemlig Deputerede til Nationalgardens befalingsmand, med den Meddelelse, at hendes Raadgivere indsaae Nødvendigheden af et Forliig og at de havde faret vild i ikke at troe, at Forfatningen af 1822 havde fundet en saa afgiørende Forkjærlighed hos Folket; hun androg derfor paa, at man vilde afsende Commissarier til Belem, der kunde træde i Underhandling med de af vende Udnævnte. Dette skete. Underhandlingerne begyndte, og Forliget sluttedes paa følgende Betingelser i 1) at Cortes sammenkaldes strax og bemyndiges til, i Chartet af 1826 og Constitutionen af 1822 at foretage saadanne Forandringer, som ansees fornødne til at sikkre den portugisiske Nation en lovmæssig Frihed, Kronen sine Prærogativer, og iøvrigt stemme overeens med de, i andre constitutionelle Monarkier, antagne Grundsætninger, dog med den Indskrænksning, at de eventuelle Forandringer ikke staae i Modsigelse med den i September paa Constitutionen aflagte Eed; 2) at Regjeringens Handlinger siden d. 10de Septbr., navnlig dens Decreter, udtrykkelig garanteres; 3) at der udnævnes et Ministerium, som besidder Nationens Tillid. Som en 4de 5 var tilføiet, at det er Portugisernes Ønske at sikkre den offentlige Frihed, men derhos at bevare Kronen sine Prærogativer og Tronen sin Værdighed. Dette Forliig havde krævet nogle Underhandlinger frem og tilbage, i hvilken Mellemtid brittiske Tropper, landsatte fra Flaaden, havde taget Stilling foran Slottet Belem. Da Nationalgadens Commissarier imidlertid, heraf toge Anledning til at standse Underhandlingerne, under Paaskud af, at Dronningen umuligen kunde ansees at handle frit, saalænge det portugisiske Territorium var krænket af en fremmed, væbnet Magt, beordredes Englænderne til, atter at indskibe sig og Forliget sluttedes. Dronningen vendte tilbage som Middagen den 5te til sit Pallads Necessidades, Nationalgaden skiltes ad, Folket jublede og om Aftenen var Hovedstaden illumineret. Dagen derpaa læste man i Regieringsbladet forskjellige Decreter, ved hvilke et nyt Ministerium, med Sa da Bandeira til Præsident, var udnævnt, og Nationalgaden i Lissabon modtog Dronningens Tak for sin udviste Fædrenelandskjærlighed. i Ganske uden Blodsudgydelse er denne Farte dog ikke spillet til Ende. Da den brittiske Flaades fjendtlige Hensigter bemærkedes, naaede Folkets Forbittrelse en saadan Grad, at det vilde have været farligt for en Englænder at vise sig paa Gaden. Det var midt under denne forbittrede Stemning, at Agostinho Freire, Indenrigsminister under Ministeriet Carvalho, i sit Hofcostume og med alle sine Ordener, kjørte Lover Broen ved Alcantara, for at begive sig til Belem. Neppe blev han kjendt af Nationalgaden, for han var gjennem bort af 7 Kugler. - Da allerede hele Contrarevolutionsforsøge, var endt, opstod Strid mellem Municipalgarden og den fra Belem tilbagevendende Marinebrigade, som hørte til Dronningens Parti. Municipalgaden gav Jld og dræbte 17 Mand; et større Antal saaredes. Nationalgarden lagde sig imellem og forhindrede alvorligere Følger. - Da Dronningen havde bestemt sig til at vende tilbage til Lissabon, begave hendes betydeligste Tilhængere, Hertugerne af Palmella og Terceira, Baron Renduffe og Hr. Carvalho, Aguiar og de Castro, sig ombord paa det brittiske Linieskib Malabar De ere allerede tildeels indtrufne i England.) Kun MarquiSaldanha flygtede ikke. - Hertuginden af Braganze befandt sig medens Underhandlingerne hos Dronningen i De lem. Prinds Ferdinand vedligeholdt ikke, da Vanskelighederne begyndte at vise sig fra alle Sider, den lette Stemning han i Begyndelsen af Foretagende havde viist, han havde nemlig antaget Udførelsen for en smal Sag. De engelske Blade holde naturligviis ikke deres Mening om denne Begivenhed tilbage. Den ministerielle Coureer beklager, at den brittiske Admirals Forholdsregler have vakForbittrelse hos Portugiserne mod Englænderne; men erklærer hine Forholdsregler ikkedestomindre for nødvendige. Op positionsbladene give deres Forbittrelse fri Luft og nytte Leiligheden til at recapitulere alle Lord Palmerstons politiske Synder. Paa alle disse Klager over, at Jkke=Interventionsprincipet er bleven krænket, giver, Morning=Chronicle" et, ved stolt, men ikke tilstrækkeligt overbevisende Svar: "Man taler om Jntervention. Hvorfor er da Contrarevolutionen mislykkedes: Hvo kan paastaae, at dette vilde bleven Tilfældet: hvis det havde behaget den brittiske Regjering at understøtte den med det glatte Lag fra et eneste af sine Skibe, England har interveneret for sin egen Æres Skyld og til Ær for den menneskelige Natur. Den brittiske Regjerings Repræsentant er forbleven fremmed for al Deeltagelse i Bevægelsen, men han har anvendt de Midler, som stode til hans Raadighed, og det virksomt nok, for at beskytte Dronningen og hendes Hof imod en oprørsk Soldateskes Udskeielser. HviMarinefoldaterne og Flaaden ikke havde været tilstede, er den al Grund til at befrygte, at saare betydelige Voldsomheder vare blevne udøvede.