JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1843-09-01
Forbuddet mod det svenske "Aftonbladet". Da forrige Nr. af "Corsaren" allerede var sluttet, hørte vi den overraskende Tidende, at den danske Regering havde, for at forhindre Virkningen af, hvad der var indeholdt i nogle foregaaende Numre af "Aftonbladet", forbudt Indførelsen af dets fremtidige Numere. Vi haabe, at den danske Regering nøie har betænkt dette Skridt; thi hvad om den svenske Regering tog Hevn og forbød "Corsaren"? –Vilde den danske Regering glædes ved, at vi sik dobbelt saa mange Læsere i Sverrig som hidtil? Vi havde forøvrigt allerede i Forveien tænkt. over, hvad Regeringen muligen kunde faae ifinde at gjøre ved "Aftonbladet ". Der vare tre Alternativer at vælge imellem : Enten kunde Regeringen - efter de tidligere Exempler, som bestode i, at Volitiet overalt borttog Exemplarerne af vedkommende Blad, men som naturligviis viste sig utilstrækkelige og derfor kunde fuldstændiggjøres, befale de læste fornærmelige Artikler, tagne ud af de Læsendes Erindring og tilbagegivne Bladet, derefter udtagne af dette, Bogtrykkersværten lagt paa Bogstaverne og disse aflagte o: det Læste gjort ulæst, det Trykte utrykt, det Skete uskeet. Dette var det radicaleste, eneste virksomme Middel, men tillige umuligt. Jstedet herfor kunde gribes til det andet Alternativ: ignorere hine Artikler. Regeringen kunde stole paa Folkets sunde Sands, som den ellers roser saa meget, stole paa, at, naar hine Fornærmelser vare grundede paa Usandhed (og det vare de naturligviis), vilde Folket nok indsee det og altsaa ikke tabe Noget af sin Agtelse for Konge og Regering. Dette var et høisindet Middel, men maaskee noget voveligt. Endelig, tænkte vi, kan den handle efter patriarchalsk-preussisk eller preussisk-patriarchalsk Mønster, saaledes som dette vistes ved "Leipziger Allgemeine Zeitung", nemlig venlig advare mod Sligt i Fremtiden og strax derefter ved den mindste Grund, den fik til Anke, forbyde Bladet. Virkeligheden viste, at Regeringen hverken vilde vælge det Umulige eller det høifindet-Vovelige eller det patriarchalske-Vreussiske, den valgte at være original kongelig dansk og forbød strax Bladet. Følgen heraf er, at vi ikke meere faae "Aftonbladet", og at "Berlingske" jamrer over de danske literaire Mordere.
Corsaren, 1841-02-12
"Veiret". Naar den "Berlingske Tidende" under Rubriken "Veiret" har fundet en passende Plads til at fortælle, at Skovshovederne have sluttet Accord med en Skibscapitain, saa troe vi passende at kunne vælge samme Rubrik til at fortælle en lignende Historie. Altsaa: Veiret. - Ved Accorden (ikke Skovshovedernes Accord) blev Dagen foretrukken for "Berlingske Tidende".
Corsaren, 1843-09-08
Hr. Simpler! Næste Gang. En ofterlandsk Fortælling. J Egnen af Shiras levede en meget viis Mand, som kunde lave Konger. Denne Beskjæftigelse drev han dog ikke som Næringsvei, men kun i sine Fritimmer. Den er, min Tro, heller ikke indbringende. Der er ingen Emploi for Konger; man er vel forsynet. Naar han nu til sin Fornøielse havde lavet en lille 2 Tommers Konge, saa brød han ham i Stykker. Besynderligt nok forsikkrede den Vise, at han havde størst Fornøielse af Jtubrækningen. Nu hørte han en Dag ganske tilfældigviis, at der en Snees Mile borte fra ham boede en Mand der kunde lave Folk, og paa samme Tid erfoer ligesaa tilfældig den anden Vise, at der ved Schiras levede en Mand, der kunde lave Konger. Begge troede nu at være hjulpne ud af enhver Forlegenhed, og ilede ustandset til hinanden, og mødtes saaledes paa Halvveien. Uden at mæle et Ord satte den Ene sig til at lave en Konge og den Anden et Folk. Efter nogen Tids Forløb vare begge færdige, og den første Vise - vi ville kalde ham Nik-Ben-RabbiRutsch - der havde lavet Kongen, sagde: Her er nu Kongen; hvad siger du om ham? Prægtig Karl, maaler sine 3 Tommer uden Sko. Den Anden - ved Navn Rabbi-Nat-ben-humark - der havde lavet Folket, sagde: Ja! men hvad siger Du til dette Folk? Du kan nok have Fornøielse af at lade Din lille Skabning blive Konge over dem. Ja, svatede den Første; det er godt nok; Dumaa nok faae ham til Konge, men saa vil jeg naturligviis have Dit Folk. "Naa", sagde den vise Mand, saa siger jeg mange Tak for mig."
Corsaren, 1843-09-08
Adelsmand og Borger. i en sær Conflict.. (Brudstykke af en ung Adeligs Dagbog, uvist fra hvad Tid.) (Fortsat fra forrige Nr.) Brød desuagtet lige ind til mig, og trak mig Dynen bort fra Hovedet! Besluttede at imponere Rykkeren eller hvem det var og sagde med et stolt Blik: Min Herre! (Pøbelen pleier at lade sig imponere, naar man siger: min Herre!) - "Herre mig hist, og Herre mig her," brølede han, jeg er ikke Herre, jeg er en dansk Borger. Jeg er Broder til min Søster, som Deres Velbyrdighed kom til. Vær saa god! (og saa slængte han mig min Femdalerseddel lige i Ansigtet). "Deres Lap kan De beholde, men her er en anden Seddel, som jeg vilde bede Deres Velbyrdighed at underskrive" og saa præsenterede han mig en Ægteskabscontract med hans dydzirede Søster. - "VilDe ikke nok, lille Hof- eller Kammerjæger? Og saa holder De Bryllup imorgen, ikke sandt? for ellers skal - saa bandede han saa det var yderst schofelt - disse Næver holde Bryllup med Deres Naades Øienstene, saa De ikke behøver at lyse for Dem." -Men min gode Mand, sagde jeg, veed han; hvem han taler med? jeg er kongelig dansk Adelsmand rangerer med 4de Classe Nr. 4;" men saa slog han en Klo i mig, som det var en Oxe eller andet umælende Bæst, der laa for ham. Nu, hvad skulde jeg vel gjøre? var aldeles ubevæbnet og uden Bedækning. Var altsaa ikke i at tænke paa Modstand. Underskrev. Derpaa stod Pøbelkarlen op, kneb mig i Haanden, saa jeg maatte strige høit, og da han gik, havde han den mageløse Jmpertinence at sige: Farvel lille Svoger. Sendte forresten Tjeneren ud i Eftermiddags med en Hilsen fra Onkel, om ikke et Par hundrede Daler, eller et Embede eller en lille Pension, kunde klare den Sag. Men Skræderen var som besat. Den 21de. Altsaa idag stod Brylluppet. Tøsen tudede lidt. Skrædderne vare i stram Galla. Jeg var naturligviis civil. En Student, som faaer 5 Daler om Halvaaret fra Naadesbureauet, havde skrevet i en Sang. Jngen af mine Colleger vare inviterede. Kommer heller ingen af dem til Fadderstadsen, det skulde da være Baron R., for han vil maaskee gjøre Gjengjæld. Havde jeg bare havt hans Figur, saa var Ulykken maaskee ikke skeet, han kunde bestemt have imponeret Pobelen. Var den ubehageligste Skrædderaffaire, jeg endnu har havt.
Corsaren, 1843-09-08
Skizzer. "De Nationale" i Danmark, naar Schleswigholsteinerne faae, "paa Hovedet". Naar de selv faae fra samme Haand. Ny Maade at læse Klassilere paa. Saasnart (Jarl Hakon) saae mig førstegang, Fandt han mig netop, som jeg burde være; Han saae min brede, lave Pande, han Betragted mine korte, tykke Fingre, Og det var netop som han onskte det. Nu er jeg daglig om ham; der er Faa, Der veed saa god Bested, som jeg, om alting i Hvad han forretter mellem Aar og Dag. Hakon Jarl 1ste Act, 1ste Scene.
Corsaren, 1843-09-08
Maroccanske eller mesopotaniske Andiencescener. Allernaadigste Monarch! De har allernaadigst behaget at spytte mig paa Brystet, uden at jeg paa nogen Maade var Skyld deri. Jeg, som stedse har været en servil Hund, har baaret dette Kors med den største Taalmodighed! faaer jeg Noget for det? Monarchen. Du har 300 Rbd. Gratiale. Desuden kan Du for det første vente en lille Spytteklat til, og siden maaskee en rigtig stor! Gaa med vor synderlige Gunst! Allernaadigste! Mit Baa - Vaaningshuus er daarligt co - conditioneret. De - det har mange ituslagne Nu - ruder og Kittet ma - mangler til dem allesammen. Ve - vel har jeg 2000 Rbd. Gage, li - ligesom han, her var fo-før, men det er forli - lidet. Det vilde derfor væ - være mig kjært, om D. M. kunde fo - forunde mig et lille Gr - Gratiale til Husets Re - reparation. Monarchen. Du faaer 300 Rbd. Gratiale og 1300 Rbd. Tillæg i Gage. Er Du saa fornøiet? Manden. O! Jeg, jeg, forbli - bliver De Deres Majestæts Underalkritikservilissimus! Jeg bør allerunderdanigst bede, at de 100 Rbd., der ere mig forundte paa 2 Aar,- maatte fremdeles allernaadigst forundes mig, saalænge jeg vedbliver Functionen; thi ellers maa jeg sulte med Kone og Børn, men det kan ikke være Deres Majestæts Villie. Kongen. Ah! er det Dig? Hvad forstaaer Du Dig paa Vor allernaadigste Villie? Hold Kjæft, Æsel! Du er en oprørsk Skurk! Men for at beskjæmme Dig, da tilstaae Vi Dig disse 100 Rbd. for et Aar endnu. Gaa, og understaa Dig ikke oftere at komme for Vore allernaadigste Øine! Herr Corsar! Vil De have noget af Foranstaaende, saa vær saa god! Vil de ikke, saa kan de lade være! Dersom De vil forandre Et eller Andet, saa har De ogsaa min Tilladelse dertil. Dersom jeg seer, at De optager det Foranstaaende heelt, eller tildeels, forbeholder jeg mig at tilkjendegive mig for Dem. Jmellem os er der en Afstand af en 300 Mile og det var mig derfor kjært, hvis De ved et kort Avertissement i Bladet vilde give mig Underretning om, hvorvidt jeg har fundet Naade for Deres Øine. Deres forgabede Læser En Mesopotaner.
Corsaren, 1843-09-08
J de almindelige Skillingsviser, der udkomme, er som bekjendt sjelden noget Hold, og det poetiske Folkeliv finder saa godt som aldrig sit Udtryk her. Efterfølgende Stropher af en "Tostillingssang" om Tivoli, forfattet af "Dreiersvend T. J. Boli", have derimod et saadant folkeligehumoristisk Præg, og det maa kun beklages, at i de ovrige Vers er Forfatteren aldeles falden ud af Tonen: Og dersom du morer dig daarlig Paa Rosenlund og paa Fredsberg, Saa skal du tac ind paa Tivaali, Og see om du morer dig der. Man gier en Mark for Personen, Og ikkun det Halve for Børn. Ved Porten staaer Directionen, Tilligemed Entrepenorn. Et Hurra for Entreprenøren! Gud glæde hans klogtige Krop! Han fik sku dog Guvenøren. Til at lukke Bastionen op. Saa mange Ulykker spores, Men det er slets inte sandt, Thi Alt, hvad herinde gjøres, Er yderligst næt og galant. Saa lae vi da nu være glade Og inte være forstemt. Tivolis Retirade Den havde jeg nær forglemt.
Corsaren, 1841-02-12
De liberale og de conservative Blades Kamp. Hver Aften, inden de lægge sig til Ro, bede Bladene i denne Tid: "Herre! Gjør mig grov!" og Vorherre bønhører dem: Hver Nat fordobler han deres Grovhed. Henimod Aften den næste Dag komme de frem med Beviserne paa Guds Godhed imod dem, og saa bliver der anstillet en Undersøgelse over, hvo der er den meest begunstigede. Gode Beviser og Grunde blive da antagne til en Cours al pari med Grovheder, fordi de indbringe mange saadanne. Muntre eller satiriske Jndfald faae ikke Adgang til Undersøgelsen. Den, der bliver tilkjendt Prisen, hæver et Seirsraab; den, som har medbragt for Lidt, gaaer fortvivlet bort, men trøster sig snart med Haabet om, næste Aften at kunne indhente det Forsømte. - Som upartisk Jagttager maa jeg, skjøndt jeg ikke er nogen synderlig Ven af-Fædrelandet, tilstaae, at dette for det meste gaaer af med Seiren. 'Kjøbenhavnsposten', Berlingske Tidendes og Dagen holde omtrent hinanden Stangen. - Fædrelandet- og Kjøbenhavnsposten- feire efter Seiren endnu en Triumph. Nu komme nemlig de smaae liberale Blade, saasom Folkevennen, der ikke faae Lov til at deeltage directe i Striden (thi dertil er man for aristocratisk), og sige deres Herrer Complimenter i Anledning af Seiren ). Til Gjengjæld faae de Lov at gaae hen og give de Overvundne et Spark. - Paa denne Maade befordres Nationens Frihed og alle gode Kræfters Udvikling.
Corsaren, 1843-09-08
Bekjendtgjørelse. " Corsarens" Redaction vil gjøre et Forsøg, paa, iaar at oprette, hvad den ifjor nedbrød ved sin "Nytaarsgave" - thi at denne ikke svarede til Publicums og heller ikke vore egne Fordringer, have vi allerede med Anger og Ruelse indrømmet. Det Eneste, vi kunne undskylde os med, er, at Tiden var kort, og at vi ikke vildet lade det Papir, vi havde ladet fabrikere til Bogen, ligge ubenyttet og heller ikke miste den store Mængde Subskribenter. Af Skade bliver man klog. Jaar ville vil begynde itide for at kunne levere et modent Værk. Vi indbyde vore Medarbeidere til at deeltage i Udførelsen efter følgende Plan: Nytaarsgaven skal indeholde 1/2 Ark politiske Digte, 1 eller 2 Commedier, en politisk Roman, et Eventyr og endeel blandede Afhandlinger, Samtligt ledsaget af Tegninger. Romanen og Eventyret ere allerede under Arbeide af Redactionen selv. De, som ville levere Noget af det Øvrige, ville erholde et Honorar af 40 Rbd. pr. Ark, for Digtene 50 Rbd. pr. Ark. Jngen af Commedierne ønskes over 2 Ark og af Afhandlingerne over et Ark. Dog er det meer et Ønske end en for Forfatterne bindende Regel, foranlediget med Hensyn til Bogens Størrelse. Honoraret udbetales ved Bogens Udgivelse. Saasnart den er udkommen, ville Forfatterne finde Breve under deres Mærker i vedkommende Boglade. Meddelelserne maa være indsendte til Redactionen inden Slutningen af October ; og vi bede udtrykkelig anmærket paa dem, at de ere til Nytaarsgaven, ikke til Bladet.
Corsaren, 1843-09-15
Perspectivkasse-billeder. 1. Her see De, mine Herrer og Damer, "Fædrelandet" paa Nakken af Kapelmester Glaser, fordi han ingen Opera bringer paa Scenen. Hr. Glaser har til sin Disposition to Sangere: Hr. Sahlertz og Hr. Faaborg, af hvilke den Ene er en flittig Mand uden Stemme, den Anden en Stemme uden en flittig Mand. Til at bøde paa disse har han Hr. Schram, Efterkommer af "Danmarks Riges Vøvehals". - Endvidere har han to Sangerinder, Madamerne Rung og Simonsen, som han kan disponere over tre Maaneder af Aaret, naar de ere udenlands. De øvrige ni Maaneder er der disponeret over dem paa anden Maade. 2. Her see de Cancelliets Medlemmer efter skandinavisk Samfunds Ophævelse og skandinavisk Selskabs Stiftelse. De ere ingenlunde glade og fornøiede; thide have forvundet deres Seir. 3. Her see de Russernes Tidsregning. Russerne. ere adskilligt tilbage i Tiden, og her see de Nogle, der af Høflighed ville vente og holde Kjøretoiet an, til de kunne komme og holde Trop. Men Hæsterne for Vognen ere urolige.. prr! siger jeg, ville I staae! 4. Her see De 107 uskyldige Væsener, som Politiet den 7de September uden Lov og Dom bragte til Straffeanstalten paa Christianshavn, hvor de senere ynkelig ere omkomne under de andre Fangers Knive. Jngen christelig Sjæl ynkes over den uden Bageren paa Christianshavn, hvem de 107 Brød tilhørte. 5. Her see De det store Slagsmaal paa Tivoli. Slagsmaalet stod ikke paa Placatenz desuagtet faaer denne Mand en paa Placaten af denne Mand her, der er placat fuld. (Fortsættes.)
Corsaren, 1843-09-15
Provindsaviserne fortælle saa meget og tidte om Taler, der ere blevne holdte, med den Taleren egne Veltalenhed", at det vistnok kunde interessere, vore Læsere at læse en saadan Tale, hvori en Taler ; med den ham egne Veltalenhed? henrykker Tilhørerne ved de skjønneste Ord: Mine Venner, mine gode Venner, mine egne Venner og ingen Andres, mine Venner, der elske mig saameget som jeg elsker Eder, og som jeg elsker ligesaameget som J elske mig; o J. hvis Venskab er stort og stærkt og oprigtigt, og saa oprigtigt og saa stort og saa stærkt, at man i Sandhed ikke er i Stand til at sige, om det er større end det er oprigtigt, oprigtigere end det er stort, eller større end det er stærkt: Eders Tale rører mig, det rører mig til Hjertet; jeg har Taarer i Øinene! søde Taarer! rene og honette Taarer, uskyldige og sande, uden Bitterhed, uden Kummer, uden Smerte. Velsignet være J, hellige Taarer, Taarer, der forfriske mig som en velgjørende Dug. Thi I ere Dugvelgjørende Dug, og J vare ikke Dug, dersom J ikke vare velgjørende, ligesom J ikke vare velgjørende, dersom J ikke vare Dug!"
Corsaren, 1843-09-15
I det nye Drama, Angelo, er der en Sbirreeller Politibetjent Homodei. - Homo dei - det er udlagt: Vor Herres Mand; et herligt Navn, ved Himlen og alle dens Stjerner! - Vi foreslaae, at enhver dansk Politibetjent bærer Tilnavnet Homodei.
Corsaren, 1843-09-15
Vi have ikke andet end stor Grund til at glæde os over det kongelige danske Cancelli for den Kjærlighed for Danskheden, det viser. Det skandinaviske Samfund, hvis Formaal var sor ialt Samkvem mellem de tre Riger, blev forbudt; men det skandinaviske Selskab, hvis Formaal er selskabeligt Samkvem, tillades det (gid det være sagt i en god Stund!) at bestaae.
Corsaren, 1843-09-15
I den berlingske Tidende Nr. 214 findes Folgende optaget efter, den Constitutionelle?: de vordende Stændertalere i Danmark kunne rigtignok ikke have synderlig Satisfaction af at være i Besiddelse af selve en Maribeaus oratoriske Kunst - da Folket ikke maa høre paa dem." Skjøndt Navnet ikke er bogstaveret ganske rigtigt, kan her dog naturligviis ikke være meent nogen Anden end vor berømte Stænderdeputerede Etatsraad Steenfeldt, der - som bekjendt - er født Mariboe. Hvor i det er glædeligt, at see sme Landsmænds Talentet paaskjønnede selv i Udlandet.
Corsaren, 1841-02-12
Examensscener. I. Professoren forlanger, at Examinanden skal bevise en Sætning og Cirklen. Examinanden betegner altsaa en Cirkel, og sætter i dens Centrum Bogstavet S. - Professoren: 'Man pleier altid at betegne Centrum ved Bogstavet C.' - Examinanden. 'Ja, men jeg er Raskianer.' II. Examinator (ved Forstexamen) foreviser en Kogle af Abies canadensis og spørger: 'Hvad er dette for en Træsort. Examinanden: Abies alba. Forstmesteren. Det er formodentlig dens nyere botaniske Navne? E. Ja. F. Hvad hedder den ellers? E. Abies canadensis. F. Det er rigtigt. (En ny Examinand træder istedetfor. Forstmesteren foreviser den samme Kogle og spørger: 'Hvad er dette for en Kogle?') E. Abies canadensis. F. Det er rigtigt. Kjender De intet nyere Navn? C. Nei, jeg veed intet nyere. F. Canadensis alba.
Corsaren, 1843-09-15
Skizzer. Jeg kan min Sæl og Sallighed ikke finde nogen Forskjel mellem skandinavisk Selskab og skandinavisk Samfund. Jeg er dog ellers ikke saa dum. "Berlingskes" Physiognomi. III. Dette Træ var engang bestemt til at skulle forestille Danmarks Frihedstræ i en ubestemt Tid. Nu kan det istedetfor passende bruges til at forestille det Træ, hvorunder Folket iaar jubler i Anledning af Høsten. Vi renoncere altsaa paa Frihedstræet.
Corsaren, 1843-09-15
IV. Ny Maade at læse Klassikere paa. Vestig din Pegasus! Jeg veed, Du har tilstrækligt vandet Øget, Og det maa døe hvoraf det ellers vil, Saa veed jeg vist, det ikke skeer af Tørst. Du kommer ingen Sump og Søl forbi, Hvor ei Du standser strax og la'er det drikke. Socrates, 1ste Act, 2den Scene. Siig mig oprigtig, troer Du, Diagen smiler Hist paa den anden Side Hvælvingen? Hakon Jarl, 5te Act, 3die Scene. Mit hele Liv, min sidste Daad, Med Armens Stump i Pengeskrinets Hank, Har viist, at jeg besidder Kraft, som Snildhed. Hakon Jarl, 1ste Act.
Corsaren, 1843-09-15
Det norske Blad "Christiansandsposten" indeholder efterfølgende Artikel: Dansk Sprog i Norge er i flere end een Heenseende en Vederstyggelighed. Det er fattigere end vore Begreber og Følelser, fattigere og characteerløsere end vor Natur, og i sin Oprindelse saa hadelig, som noget Minde om en ulykkelig og nedværdiget Tilstand kan være. Jkke destomindre har nu Kjøbenhavnsposten, pligtskyldigen uden Anmærkning reproduceret af den Const.nelle, nu fornyligen yttret, at Besiddelsen af dette Sprog var en stor Velgierning, at Danmark burde sørge for sit Sprogs Udbredelse i Norge, ligesom i de danske Hertugdommer, og navnligen at de danske Skuespillere, som besøge Hovedstaden om Sommeren, Dhrr. Nielsen og Phister, maatte betragtes som gode Propagandister for Sproget, som de da bibragte det norske Publicum puurt og reent. Danske Forfatteres Fortjenester af dette aandige Overherredømme, vare da naturligviis heller ikke glemte. Med Hensyn til det Sidste fortjene dog ogsaa flere af vore Egne at nævnes, saaledes som man kan see af Prospectus til den Læsebog for Skoleungdommen, som Hr. Beyer i Bergen, agter at udgive ved en Cand. Jensen, og som er langt mere overfyldt med danske Forfatterevner, end man skulde tænke det muligt for en Normand, nu et fjerdedeels Seculum efter at Literaturen, samtidig med Forfatningen, blev selvstændig og udelukkende norsk. Men nok omdet! Hensigten med disse Linier var blot at gjøre opmærksom paa, hvor langt de "beskedne" Danskes Fordringer kunne gaae, og at erindre de Herrer om, at en nogenlunde begavet norske Forfatter ingenlunde kan være tjent med det danske Spogs Armod, fEx. hvor han skal beskrive sit Lands Natur, skrive Poesi (!) eller skildre sit Fædrenelands Historie. Han vil da vide at benytte især vort isaahenseende malmrige Almuesprog, samt det Jslandske, og, jeg haaber, han vil ikke genere sig, hvad saa end de kjøbenhavnske Herrer Critici ville sige og skrige over Norvagismen, siden de have fundet, at deres egne Herrer kunne lade sig nøie med det udtømte Sprog, de have, og som ganske vist er det fattigste og ubeqvemmeste i Europa. Det er morsomt at Forfatteren af denne Artikel har været nødt til at skrive den paa Dansk, skjøndt vi Danske rigtignok ikke ville erkjende hans Sprog for ordenlig Dansk.
Corsaren, 1843-09-22
"O Rendsborg, o Rendsborg, Du ulyksallige Stad! Du haver bedrøvet o. s. v."
Corsaren, 1843-09-22
Schleswig-Holsteinernes Fadervor. Vor Hertug, Du som er i Schlesvig-Holstein, Helliget vorde Dit Navn; Tilkomme os det tydske Forbund, Skee vor Villie som i Schleswig saa og i Holstein, Giv os i Dag vore daglige tydske Klumper. Forlad os vor Skyld, som vi ikke forlade vore Skyldnere, Led os ikke ind i Danmark, Men fri os fra Filialbanken; Thi Hertugdommerne ere vore, Magten og Æren i al Evighed! Amen.
Corsaren, 1843-09-22
Listen over de Decorerede fylder denne Gang 3 Spalter i Bladene. - Farer det saaledes fort, bliver man tilsidst nødt til at gjøre os til Riddere.
Corsaren, 1843-09-22
"Fædrelandet? blev i Fredags lagt under Beslag, fordi det berettede, at Hs. Majestæt ikke var bleven vel modtagen i Rendsborg. - Man skulde hellere have stoppet Munden paa Rendsborgerne end paa "Fædrelandet".
Corsaren, 1843-09-22
Da Kongen i Onsdags Aftes kjørte til og fra Comedien, var netop det Modsatte Tilfældet: Folk kunde ikke faae Munden op. Politiet slog vel nogle Drenge; men der kom ikke Andet ud af end Au.
Corsaren, 1841-02-12
Vi nedlægge herved Protest imod den Venlighed, som "Dagen" viser os. Den bærer sig nemlig saaledes ad, blot for at skade os- for at bilde Folk ind, at vi ere gode Venner med den.
Corsaren, 1843-09-22
er har den skandinaviste Jdee givet Anledning til Sang, idet man har bragt Jenny Lind Fakkeltog og Serenade. - Det tager sig vel smukt ud med den Syngen for den skandinaviske Jdee. Gud give blot, at man ikke ved at blive ved paa denne Maade snart kommer til at synge paa det sidste Vers.
Corsaren, 1843-09-22
Der ventes efter Sigende en hoi Potentat hertil fra Leiren ved Liineborg; men han vil komme incognito under Navn af Greve af Knuth.
Corsaren, 1843-09-22
"Aftenbladet" siger, at saalænge man ikke sælter sig ud over den offenlige Meening, bringer man det ikke til noget Stort o. - en stor Pension.
Corsaren, 1843-09-22
Samme Blad mangler Ord til at rose Jenny Lind. Det er ganske naturligt: Jenny Lind duer noget.
Corsaren, 1843-09-22
Perspectivkasse-Billeder. (Fortsat.) 6. Her see De Folkeskarerne paa Toldboden ved Hs. M. Kongens allerhøieste Hjemkomst. Jeg gjentager, at de see dem; thi De maae undskylde, høre dem kunne De ikke. 1. Her, mine Herrer og Damer, see De Dagbladet "Fædrelandet" med stærke Skridt ved Hjælp af Politi og Cancelli nærme sig til at blive et Ugeblad. Her see De en yderst skjøn Ting: Generalgonverneur v. Scholten, der viser sig høimodig (Billedet er taget af den Tale, han selv nylig har holdt). Jeg vil reise over til Vestindien og forevise det. Der vil man vist slaaes om at komme til at see det. 9. Her see De, mine Herrschaften, det kongelige danske Theater, netop i det Øieblik der opføres et nyt Stykke. - Fortræffeligt Stykke - jeg mener Billedet, som her er malet. 10. Her er en Tivoli Actionair. Man seet ham i det Dieblik han siger: Udmærkede Actier, Gud straffe mig! Vare de blot i rede Penge! 11. Her see De en Præst, der gjør en Pillegrimsvandring fra Adelby i Schleswigholstein til St. Lorenzo. Det maa ikke undre den, at det er en Ræv i Præstedragt; det var mere underligt, om det var en Præst i Rævedragt. (Fortsættes.)
Corsaren, 1843-09-22
Skizze. Ny Maade at læse Ingemann paa Forfærdelige Sjæleqval! - Forfølger i Hver Ungdomsynd mig som en Furie! Løveridderen, S. 53.