Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-09-02
Den Solformørkelse, som vil indtræffe næstkommende Torsdag den 7de September, er ikke allene mærkværdig for den egentlige Astronom, men ogsaa for hvert tænkende Menneske i Almindelighed, hvis Blik ikke ene er heftet paa den store Jordmasse, hvorpaa vi tumle os. For en 65 til 70 Mile bred Stribe af Jorden vil Maanen bedække Solen ringformig, d. . rundt omkring Maanen vil en Deel af Solskiven blive ubedækket og lys, i Skikkelsen af en Ring. Et saadant Syner høist sjeldent at see paa een og samme Egn af vor Jord, og derfor saa meget mærkværdigere. Saa vidt man veed, har man i vore Himmelstrøg hidtil kun iagttaget fire ringformige Solformørkelser, nemlig den 1ste Marts 1737, den 26de Juli 1748, den 1ste April 1764, og den 5te September 1793. De to første iagttoges kun i Engelland, den tredie i Cadix, Calais og Pello i Lapland, og den fjerde i Danmark. Som bekjendt gives der enten partiale Formørkelser, naar Solen kun tildeels er bedækket, eller totale Formørkelser, naar den er ganske bedækket. Det sidste forudsætter, at naar en saadan Begivenhed indtræffer, Maanen seer større ud eller har et større tilsyneladende Gjennemsnit end Solen. Nu er Maanens og Solens tilsyneladende Gjennemsnit næsten af lige Størrelse, men begge foranderlige. Derfor er ogsaa stundom Maanens Gjennemsnit mindre. J dette Tilfælde kan den mørke Maane træde ganske ind i Solskiven og endnu lade blive en lys Ring ubedækket. En saadan Formørkelse kaldes da ringformig (annularis, annulaire). Maanen vil denne Gang være saa langt fra Jorden, at den synes mindre end Solen. Til at anstille en simpel Jagttagelse behøves intet andet Apparat end et Stykke Vinduesglas, som man lader løbe sort an over et Lys, og seer igjennem den Deel af Glasset, som viser Solen tydeligst. Man oppebie da det Øieblik, hvor Ringen er fuldkomment sluttet, eller Maanen træder ganske ind i Solens Skive, og lægge i det samme Mærke til, hvad Uhrets Secundviser. peger paa. Strax efterat Maanen igjen gjennembryder Ringen, lægge man ligeledes Mærke til Secundet. Saalænge Solen endnu ikke er ganske ringformig formørket, seer den ud som en krum Segel med to Spidser, der ved tiltagende Formørkelse alt komme hinanden nærmere og nærmere. J det Øieblik, begge disse Spidser komme sammen, er Ringen aldeles sluttet, og saasnart de igjen træde fra hinanden, vil den gjennembrydes, hvorpaa Spidserne stedse træde videre fra hinanden, og Solformørkelsen nærmer sig sin Ende. Begge disse Øieblikke lade sig af Enhver meget nøie bestemme, og saadanne Jagttagelser ere af stor Vigtighed for Astronomen og Geographen, da Beregningerne til Maanetavlernes Forbedring, Landkortens Berigtigelse &c. derved med desto større Nøiagtighed lade sig gjøre. Naar alle Jagttagelser samles og en stor og almindelig Beregning derover anstilles, ville Stæders, Bjerges &c. gographiske Beliggenhed nøie derefter kunne bestemmes. Astronomen Franz Baily i London har allerede for to Aar siden skrevet en Afhandling om den her omtalte Solformørkelse, opfordret til at være opmærksom derpaa, og sende Astronomerne saa mange anstillede Jagttagelser derover som mueligt. Den centrale Formørkelse vil paa Jorden, vare - 2 Timer 12, 55, og den hele Formørkelse overhoved - 5 Timer 15 50 J Kjøbenhavn begynder den d. 7de Septbr. om Middagen Kl. 1, 21 Min., er størst Kl. 2, 46 Min., og forbi Kl. 4, 4 Min. 2de Europa og Amerika, eller den civiliserte Verdens fremtidige Forhold o. s. v. (Slutning; see forr. No.)Men hvad der endnu i Aarhundreder mere end alt det Anførte vil gjøre det umueligt for America, ganske at undvære Europa, et det sidstes store Aandsoverlegenhed. Europa bliver dog altid Sædet for Videnskab og Konst. Americanerne kunne være et høist agtværdigt Folk ved deres Vindskibelighed, Flid og utrættelig Stræben efter at forbedre og forædle deres jordiske Gode; men længe ville de dog endnu blive en Stat af Kjøbmænd og Manufacturister, hvor Penge er det høieste Maal. Vel have de havt deres store Mænd, deres Frankliner og deres Washingtoner, men deels vare disse Frugter af en Revolution, som hos hvert andet Folk ogsaa udvikler store Talenter, deels vare de alle indfødte Engelskmænd. Britterne raade derfor med Rette de americanske Journalister, at de ikke burde støde saa stærkt i Basunen over deres Landsmænds Fortrin, og minde dem om, at siden deres Adskillelse fra Storbritannien har den større Deel af deres Statsmænd, politiske Forfattere og Konstnere været Udlændinger; at de i de 34 Aar af deres Uafhængighed aldeles intet have gjort for Videnskaberne, Konsterne, Literaturen eller Politiken og Statsoeconomien, hvor god Leilighed de end havde dertil. De spørge, hvilke udmærkede Forfattere have Americanerne at opvise? Hvo af dem har ved Værker, Opfindelser eller Exempler oplyst eller lyk saliggjort Menneskeheden? Hvor i de sile Verdensdele læses en americansk Bog eller spilles et amerikansk Skuespil, eller sees et americansk Malerie eller billedhuggerværk, Hvad skylder Verden hidtil de americanske Læger eller Chirurger, Hvilken ny Substants have deres Chemister opdaget, og hvilken gammel analyseret? Hvilken ny Constellation er der bleven opdaget ved americanske Telescoper? Hvad have de udrettet i Mathematiken. Hvo drikker af americansk Glas, eller bærer americanske Klæder o. s. v.? Naar disse Spørgsmaale ere tilbørligen besvarede, siger en Recensent i eet af de nyeste Hefter af Edingburgh Revieus, kunne de lovtalende Epitheter, indrømmes dem, men inden dette skeer, maa man alvorligen raade dem at afholde sig fra Superlativer. - Hvor meget nu end America staaer for Europa som et varslende Exempel paa et Folk, der, skjønt sammensat af mangehaande Nationer og Troesbekiendere, der, istedetfor indbyrdes at ødelægge sig selv ved gjensidigt Had, Forfølgelse, Avind, Forfængelighed, Herskesyge, Sværmerie og Overspændthed, roligen arbeider paa at udvikle sine Kræfter og bringe sin ved Frihed og Uafhængighed befæstede Stat til høist muelige Fuldkommenhed, bør vi dog aldrig glemme, at det ikke er blot ved jordisk Velstand at Stater, i det mindste i aandig Henseende, kunne bestaae, men at der gives noget Høiere, der lader os endnu efter to Aartusinders Forløb skue i den længst under Barbariets Ruiner begravede Grækerstat et Folk, der lever i sine store Mænds Aand, og selv i sine hensmuldrede Minder tjener Efterslægten til Mønster. Kun lidet i det derfor gavne Americanerne, at de udvide deres jordiske Nydelser, naar de ikke stræbe efter dette Høiere. De kunne, som en Aflægger af Engelland, endog skabt sig et Jdiom af det ved saa mange udødelige Britter nu saa uddannede engelske Sprog, og kalde dette Jdiom - Americansk. Men dette vil langt fra ikke dølge deres Herkomst, som de burdt være stolte af, og de ville kun ligne hine Skjønne, som med laante Lokker udpynte deres Hovedhaar. Vende vi os fra Nordamerica til de øvrige Dele af den ny Verden, som hige efter Uafhængighed og tildeels allerede have opnaaet den, saa kan det ikke nægtes, at det republicanske Princip, maaskee i kortare Tid end man formoder, vil være temmelig almindeligt i hele America; thi hvormeget end Europas største Sømagt kunde skade den americanske Handel og Marine, er det den dog umueligt at bekjæmpe den eengang vaagnede Aand. Har Napoleon ikke kunne betvinge St. Domingo, saa vilde man saa meget mindre kunne kue en heel Verdensdeel. Den nyeste spanske Revolution har desuden givet Sagen et nyt Fremstød, og Europa, som monarkisk Verdensdeel, vil i Fremtiden komme til at staae i Modsætning af America som republicansk Verdensdeel. Men selv naar dette Tilfælde indtræffer, vil dets Jndflydelse paa Europa maaskee dog ikke være saa slem, som det ved første Øiekast synes. Den Stat, som i Begyndelsen meest maatte lide derved, vilde være Spanien; thi Moderen kunde neppe i Datterens Myndighedsalder faae meere saa meget Sølv, Guld og andre Kostbarheder, som hidtil, aldeles for intet. Men vi sige med Forsæt, at Spanien i Begyndelsen vilde lide derved; thi med Tiden maatte Moderlandet tvertimod vinde saare meget, ved at befries fra en ødsel Datter, der i tre Aarhundreder har gjort det stolteste Folk til Klerke og Adelstrælle, og det frugtbareste Land til Lad hedens og Ørkesløshedens Hjem. Nationen vilde da lære at kjende sin egen Kraft og sit Lands herlige Hielpekilder. Paa Portugal kan dette imidlertid ikke være anvendeligt, da det allerede for adskillige Aar siden, saare klogeligen, har forflyttet sin Trone til det Land, hvor det frit og uafhængigt synes at kunne bestaae, og hvorfra det drager sit egentlige Underhold. Dog, hvad der med Tiden kunde blive en Lykke for Spanien, det synes rigtig nok at kunne vorde en stor Ulykke for Europa, naar, som Forf. meget rigtig har viist, den sædvanlige Tilstrømmen af Guld og Sølv vilde udeblive eller i det mindste meget forringes, og det især i Tider, da Mangelen paa disse Metaller i vor Verdensdeel allerede er saa mærkelig, hvor meget end Statsgielden og Papirsystemet dagligen kræve dem. Følgerne af dette System ere vist nok ikke at beregne, men seer man hen til de uhyre Summer, de fleste europæiske Stater have forpligtet sig til at udrede i klingende Mynt, saa synes det, hvorledes det end gaaer, at den største Deel af Statsgielden maa afbetales med et Slags Anviisninger paa den tilkommende Formue og Jndkomst. Anticipationssystemet maa da atter afløse det repræsentative Sølvsystem; thi om man end ikke vil antage, at America vil kunne undvære Europa, maa man dog tilstaae, at Handelsforholdene ville tage en meget forandret Retning, som følger af Formuens Aftagelse, Privatcreditens Sammenstyrtning og den stigende Vanskelighed for Kjøbmandsstanden, i Fremtiden ved Vexler, saaledes som hidtil, at skabe sig Penge. Hvor, under saadanne Omstændigheder, de Jndkomster, der ere beregnede paa stadige Forhold, skulle tages fra, er ikke let at bestemme. Men vil Europas Forarmelse eller rettere Tilbagevendelse til sin forrige Standpunkt, ikke tillige virke tilbage paa America, om det en lykkes det at gjøre sig heel uafhængigt, og det vilde nægte Europa al Tilflydelse af Guld og Sølv, Saavidt Anmeld, kan skjønne, vil Tilbagevirkningen maaskee være lige saa skadelig for America som Virkningen selv for Europa. Efter Humboldt have de spanske Bjergværker leveret Europa fra 1412 til 1803 ialt 5706 Millioner Piastre ædle Metaller; men denne uhyre Mængde, siger han, er intet i Sammenligning med det, de kunde yde, naar de Jndfødte havde mere Dannelse, en bedre Regjering og større Jndsigt i Bjergværksvidenskaben. Skulde nu disse Mangler efterhaanden ved Emancipationen blive afhjulpne, hvad vilde da America gjøre med det Guld og Sølv, som det ellers aarligen sendte til Europa, Vilde det ikke blive syg af Overflod, ligesom Europa af Mangel? Det kunde ikke bære sig ad med Metallerne, som Hollænderne med deres Kryder nelliker, der brændte dem, for at gjøre dem kostbarere. Følgen vilde da blive, at Sølv og Guld maatte, som enhver Vareartikel, hvoraf der er for meget, falde i Markedsprisen, og den Tid kunde da indtræffe, at Europæerne, naar de havde vænnet sig af med Brugen af den americanske Tobak, Bomuld, Riis a., vilde kunne faae de Producter, som America trænger til, betalte med et større Qvantum Guld og Sølv, end nogen formoder. Allerede i Aaret 1816 berettede man i offentlige Tidender, at Spanien, altsaa og Europa, i fem Aar havde, formedelst Opstanden i Mexico, faaer 140 Mill. Piastre mindre Sølv fra dette Land, end det pleiede, hvorved en følelig Sølv mangel opstod i vor Verdensdeel, men at begge Partier kun giensidigen udmattede sig, da, som en Følge af Handelens Standsning, Jndvaanerne nu maatte klæde sig i Dyrehuder, Agerdyrkningen. og Cochenilleplantagerne forfaldt, og de rige Guld og Sølvgruber stode fulde af Vand. Man seer allerede heraf en Prøve af den Forstyrrelse, en fuldkommen Handelstandsning imellem det spanske America og Europa vilde avle. En uudeblivelig Følge af en fuldkommen Adskillelse vilde ogsaa være den, at hiin store Folkemængde, som nu ene sysselsætter sig med at aftvinge Jordens Skjød sine Kostbarheder, vilde nedsynke i Armod. og Elendighed; thi Udbyttet af Bjergværkerne har givet adskillige folkerige Stæder, blandt andre Guanaxuato, med 70,000 Jndbyggere, deres Tilværelse, og hvad vilde der blive af disse, naar de ædle Metaller ikke fandt mere noget Afløb til Europa, Af alt det Anførte sees, at de bestaaende Forhold imellem begge Verdensdele, ved tre Aarhundreders uophørlige Samvirken tæt sammenflertede, ikke ganske kunne opløses, uden til største Tab for begge Parter. - Vel synes de fleste europæiske Stater ved Prohibitivsystemet selv at ville virke til Afsondringssystemet i Almindelighed, for derved at grunde en egen Selvstændighedstilstand, og det er intet Under, at et saadant System finder bifald hos Mange, der ene see paa Egenfordeel. Men let kunde dette System, naar det blev almindeligt, end mere undergrave de allerede vaklende Støtter til Europas Velstand; thi hvad skal det lede til, naar enhver Stat indskrænker sig ganske til sin egen Konstflid og sine egne Producter, Siger Sverrig: jeg laver Con jak af svenske Kartofler, da svarer Frankrig, saa behøver jeg heller ikke svenske Sild, siger Engelland: jeg trænger ikke til norsk Trælast, saa svarer Norge, jeg kan ogsaa undvære engelske Luxus varer. Rigtig nok kan det vare noget, førend Forfængeligheden og Vanen vil tillade ethvert Folk, saaledes at giengielde Lige med Lige, men udeblive kan en saadan Tidspunkt ei, naar Nationerne skulde vedblive, ved Jndførselsforbud, selv i den dybeste Fred at bekrige hverandres Konstflid og Handel. Vel vilde Vexelcoursen, maaskee vinde derved, men hvad der blev vundet ved denne paa den ene Side, vilde der igjen tabes paa den anden, ved de mange Tusinde Søfarende, Handlende, store og smaa, &c., der ved Standsningen af Mellemhandelen blev brødløse. Alle de indenlandske Manufacturer, som passe til Landets naturlige Beskaffenhed, ville kunne bestaae uden Prohibitivsystem, og de, der ikke kunne det, ville tidlig eller sildig gaae under, hvor megen Konst og Tvang der end anvendes paa at holde dem i Veiret. Skulle Jndførselsforbud gavne, saa maa de være stillede mod de udenlandske Manufacturvarer, som beviisligen i Landet selv forfærdiges ligesaa gode og ligesaa billige, thi da vindes i det mindste Arbeidslønnen, hvorved mange Tusinde ellers brødløse Mennesker faae Livets Ophold, og det er allerede meget. Men desværre har Engellands Handelsherredømme næsten gjort det umueligt, især for de tydske Fabriker, at holde Priis med de brittiske, og det er det, som i Tydsklands Fabriklande volder den Forarmelse, der er bleven saa meget mere trykkende, som man, under Krigen, ikke allene af alle Kræfter har opmuntret, men endog fremtvungen Fabrikfliden. Dog, samme Klager gjenlyde i Nordamerica, hvor man uophørligen skriger over Handelstandsning og Næringsløshed, ja, endog i Ostindien istemmer man dem. Det er en Elegie, som lyder over hele den cultiverede Verden, og hvis Grundtone allevegne er den samme. Da Anmeld, ikke nærer den Tanke, at America nogensinde vil kunne ganske undvære Europa, saa kan han fatte sig kort i Henseende til den Erstatning, som Forf. mener Europa skulde søge i Gjenerobringen af de europæisk-tyrkiske Provindser. Jdeen i sig selv er vist nok stor og herlig; men dens Udførelse vil upaatvivleligen strande paa to store Klipper, Tyrkernes Fanatismus og Britternes Politik. At fordrive Tyrkerne med Sværdet i Haanden fra disse Lande, som de nu saalænge have været i Besiddelse af, maatte gjøre en Vandalisme nødvendig, der vilde blive en uaftvettelig Plet paa den europæiske Characteer, og uden at jage dem reent ud af Europa, vilde der ikke være at tænke paa No og Fred i disse Egne, om det end lykkedes Europa erne at erobre dem. Med Tyrker, bestandig i Ryggen, vilde europæiske Nybyggere snart blive kjede af saadanne Opholdsteder. Og hvo skulde være Eier af disse nyerobrede Lande? Rusland, der syntes at have et naturligt Krav derpaa, Det vil Engellants Politik aldrig tillade. Og dog maatte det være en stor Magt, som tog dem i Besiddelse, naar de med nogen Eftertryk skulde kunne forsvares mod Tyrkernes idelige Jndbrud; thi, fordeelte mellem forskjellige Stater, vilde der snart opstaae en ulige Jnteresse, som vilde lede til evige Tvistigheder. Kunde man i Korstogenes Tid ikke forsvare saadanne Erobringer, uagtet man dog havde en eneste stor Jnteresse, hvorledes vilde man da kunne forsvare dem nu, da der i Europa gives en ligesaa forskjellig Jnteresse, som forskjellig Politik.