Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-07-13
Jslands ældgamle Aarbøger melde, at Øen fordum har været bedækket med ugjennemtrængelige Skove, mange Steder føre Navn af Skov (?), uagtet de nu kun levere faa forknyttede, kun fem til sex Fod høie Birketræer, og i Mandsminde alle Forsøg til at opelske der betydelige Træer hidtil mislykkedes. De forstandigste Reisende, Sir Joseph Banks, Sir John Stanley, Si George Mackenzie, Hr. Hooker, Dr. Holland og Andre, som i vore Dage have besøgt denne Øe, bevidne, at store Træstubber ere blevne trukne udaf Moradser og fundne blandt Fielde og Dale. Ogsaa skal Den fordum have frembragt gode Kjøkkenurter; men den Kaal, som Hooker saae der selv i August Maaned var saa liden, at en halv Krone (?) kunde bedækket hele Planten. Ene Climatets Forværrelse kan have frembragt denne Forandring, og denne lader sig kun forklare ved den uhyre Forøgelse af Drivisen, der ikke allene, som Hovker siger, opfylder alle Bugter, men bedækker Havet i saadan Afstand fra Kysten, at Øjet ikke fra de høieste Fielde kan opdage dets Grændser. Stundom forbinder det Øen i en sammenhængende Masse med Grønland, hvorfra Jsbjørnene komme over i saa skrækkelig Mængde, at Jndbyggerne maa føre en Nationalkrig imod dem. Jsmasserne drive med saadan Hurtighed omkring, og støde med saadan Magt imod hverandre, at det Drivetræ, de føre med sig, ofte skal tænde sig ved Gidningen (!). Saalænge Jsen driver saa heftigen er Veiret ustadigt og stormende; men naar den standser ved Landet for tykkes Luften, og en stærk Taage, ledsaget af gjennemtrængende fugtig Kulde, ødelægger Værterne og dræber Qvæget. - Anseelige Virkninger, skjøndt af ringere Omfang, skal man spore i Schweiz. Man anseer det der for saa afgjort, at Kulden tiltager i samme Grad som Gletscherne i Dalene tiltage, at de naturforskende Venners Selskab i Bern har bestemt sin første Priisbelønning for den bedste Afhandling om denne Gjenstand. Af Mangel paa et umiddelbart Beviis af Thermometer Jagttagelser over Climatets tiltagende Kulde, anføres af tidligere Aarbøger, at mange nu ufrugtbare Alpegne fordum havde gode Græsgange; historiske Vidnesbyrd og tilbageblevne Spor bevise, at der har været Skove paa Steder, hvor nu intet Træ kan komme frem, og at de nedere Grændser af den evige Jis vedblive at sænke sig dybere. Lignende Erfaringer gjør man i Nordamerica. J Aaret 1816 kom paa den hele Kyst af Pensylvanien indtil Massachusets, Mais eller tyrkisk Hvede ikke til Modenhed: en Omstændighed, som de ældste Folk ei mindes, og det netop paa en Tid, da Jsen paa Kysterne af det atlantiske Hav drev til 40 Br. Sr. - Naar dette er Kiendsgierninger, som, med Hensyn til disse Lande, ikke ere at nægte, saa er det klart, at ogsaa vort Land (Engelland) endskjønt i ringere Grad, maa være bleven afficeret af denne uhyre Jsopdyngelse paa Grønlands østlige Kyst. Jslands Midte er fra Edinburgh kun to Gange og Jsland fra London, kun tre Gange saa langt, som Jsland fra Grønlands østlige Kyst. Vort Clima har virkeligen i Løbet af de sidste tre Aar ved Jsens Afløb i det atlantiske Hav, men især i Sommeren af Aaret 1816 og 1817, paafaldende forandret sig. Af en Sammenligning mellem Sommermaanederne Mai, Juni, Juli, August 1805, 1806 og 1807 med de samme 4 Maaneder i de sidste tre Aar, efter det Kgl. Videnskabers Societets meteorologiske Registre, sees, at en meget betydelig Forringelse i Temperaturen har fundet Sted i det sidste Tidsrum. Vi finde her en Forskiel af 11, 12 og 130 imellem den høieste Temperatur i Maanederne August, Juli og Juni 1806 og i Aaret 1816; af 16 og 70, imellem Juli og Mai 1807, og den høieste Grad Hede i de benævnte Maaneder 1816, og ikke mindre end 20 mellem Mai 1807 og 1817, Thermometrets laveste Standpunkt i de 4 første Maaneder var een eller flere Grader ringere i Aarene 1816 og 1817 end i Aarene 1806 og 1807, undtagen i Juni Maaned 1817, da 10 eller 12 hede Dage indtraf ved Østenvind, de eneste, som hele Sommeren talte. Ved vestlige Vinde faldt Qvægsølver i begge hine Sommere bestandigen. Der er altsaa neppe nogen Tvivl om, at Atmosphæren mærkelige Kjølighed i Sommermaanederne af de to sidste Aar maa tilskrives Jsens Ankomst i det atlantiske Hav, og deraf kan da drages den Slutning, at Forstyrrelsen af saa mange Qvadratmiles Jis giver det grundede, glade Haab, at vi engang ville komme til at nyde Østenvindens Liv bringende Varme, og hiin blide, milde Zephyr, der i vore Dage kun er til i Digternes Jndbildningskraft. - Thermometrets Opfindelse og Veir tabellerne ere for nye, til at de kunne sætte os istand til at anstille en Sammenligning imellem Atmosphærens Tilstand for og efter Jsens Opdyngelse ved den grønlandske Kyst, dog gives der Grunde til at troe, at Engelland for det 15de Aarhundrede havde et varmere Sommerlimat end siden den Tid. Den Gang vare Viingaarde i Engelland meget almindelige, og der høstedes i samme en betydelig Deel Viin. Tacitus siger, at Romerne havde plantet Viinstokke i Britannien, og Holinshet anfører den Tilladelse, som Keiser Probus gav de Jndfødte, at avle og perse Viin. Bedas Vidnesbyrd, de gamle Efterretninger om den Viintiende, der var sædvanlig i Kent, Surren og andre sydlige Grevskaber; Protocollerne over Retssager for de geistlige Domstole; – de indhegnede Grundstykker, tilhørende mange Abbedier, som endnu føre Navnet Viin Ageren, East Smithield, der forgaarde; vandledes til en Viingaard, som fire paa hinanden følgende Constables, under Rufus, Henriks og Stephens Regjering, havde i Besiddelse, og hvoraf de droge stor Nytte, sætter denne Viinavluden for al Tvivl. Den Ely førte i Normannernes Tid Navn af Jsle de Vignes, og den derværende Biskop fik tre eller fire Konner Viin som aarlig Tiende. Endnu under Richard den Andens Regjering benyttedes den lille Park ved Windsor som Viingaard for dette Slot, og William af Malmsbury forsikkrer, at Dalen ved Gloucester har i det 12te Aarhundrede leveret ligesaa god Viin som mange franske Provindser. Jngen engelsk Provinds, siger han, har leveret saa megen og saa god Viin, som mange franske Provindser, hverken i Henseende til Frugtbarheden. eller Druernes Sødhed; den Viin, som man henter der, er imidlertid ikke ubehagelig eller ram af Smag, men ligesaa sød som den franske. - Det er mærkværdigt nok, at i en Park ved Barkley fremspirer under Græsset aarligen i dette Grevskab Viinranker, hvoraf en Aflægger nu voxer i Sir Joseph Banks Hauge. Men at endnu i meget sildigere Tid i Engelland frembragtes Viin, er bekjendt. J de haandskrevne bemærkninger af Peter Collinson, som har gjort Europa bekiendt med adskillige herlige Planter, findes følgende: "Den 18 Oct. 1765. Jeg besøgte Hr. RogerViinhauge i Parsons Green, lutter Burgunder Druer, som alle syntes fuldkomment modne. Jeg saae blandt den store Mængde ikke en eneste grøn, halvmoden Drue. Jeg haaber at den ikke vil levere ham mindre end 14 Oxehoveder Viin. Rankerne og Frugterne ere anseelig store og Viinstokkene meget tykke. Dette Vidnesbyrd gjendriver ganske den urigtige Mening, at man ved Viinhanger skulde have forstaaet i Engelland Æblehauger (Abildgaarde) og under Vinen Æblemost (Cider). - Engelland er ikke det eneste Land, der ved Climatets Forværrelse har mistet sin Viinavl. Dette beviser følgende Efterretning.