Corsaren, 1840-12-04
Uddrag af Redactionens Forhandlingsprotocol. 4de Møde, den 10de November. Jngen af Medlemmerne vare tilstede, hvorover Præsidenten blev meget vred, og strax hævede Mødet. Men, da han senere vilde paalægge de Udeblevne en Bøde i denne Anledning protesterede de derimod, idet de meente, at de lige saa godt maatte have Lov til engang imellem at være forsømmelige som de holsteenske. Stænder. 5te Møde, den 24de November. (Alle Medlemmerne vare tilstede.) For man gik over til Dagens Orden, forlangte et Medlem Ordet, og holdt derpaa følgende Tale: "J det under Beslag lagte Nr. af vort Blad er fra Præsidenten indrykket et "Rescript" til os, som forbyder os visse Ønsker. Vel er dette Rescript, takket være Hs. Velbaarenbed, Hr. Justitsraad Reiersen, ikke blevet publiceret; men vi have dog faaet det at læse og have deraf seet, at vor Præsident vil agere Despot over os. Jmod et saadant Indgreb i vor Frihed troer jeg, at vi bør udtale os paa det Bestemteste, og jeg veed ingen virksommere Maade at udføre dette paa end ved at afsætte Præsidenten fra sin Post og lade hans Eftermand stille os "statsretlig Garanti" for, at han aldrig vil foretage sig noget Lignende, men overhovedet respectere den Frihed, hvorpaa vi som fornuftige og selvstændige Væsener, have retmæssigt Krav." - Efterat flere Medlemmer havde erklæret at ville understøtte Forslaget (eet Medlem anførte for sin Consents den Grund, at Præsidenten nu burde have Otium for at varetage sin Proces), blev dette, trods Præsidentens Jndsigelser, bragt under Afstemning og antaget med 4 Stemmer imod I. Da denne Ene, som er Forsamlingens militaire Medlem, forlangte, at hans Minoritetsvotum skulde tages i Betragtning lige saa godt som Majoritetens, blev det ham betydet, at han havde at forholde sig rolig, hvis han ikke vilde dele Skjæbne med Præsidenten, hvorpaa den hidtilværende Præsident, J. Lind, høitidelig blev afsat, og i hans Sted H. Buch ligesaa høitidelig proclameret til Præsident efter at dog Sidstnævnte i Forveien havde besvoret et Reglement, ifølge hvilket Præsidentens Magt for Fremtiden vil bestaae i at lede Forhandlingerne ved Møderne og sige Ja eller Nei til det, som Forsamlingen beslutter. Det blev ham tillige betydet, at han, naar han nogensinde skulde blive rost som den, der havde fastsat for -Corsarens. Redaction et saa frisindet Reglement, da maatte erklære, at der ingen Ros tilkom ham, da han ikke havde gjort det frivillig. Derpaa udbragte Forsamlingen et Hurra for den nye Præsident og, som det sømmer sig troe Undersaatter ved høitidelige Leiligheder, et tredobbelt Do. for Hs. M. vor allernaadigste Konge, der, som bekjendt, frivillig har givet Norge sin nuværende frie Forfatning. Jfølge de for et Præsidentvalg vedtagne Ceremonier besteg derpaa den nyvalgte Præsident sit ophøiede Sæde, Thronen, og holdt derfra følgende Throntale: "Ærede Herrer! Ved deres smigrende Tillid er jeg bleven Deres Præsident, og jeg haaber at skulle fyldestgjøre denne Tillid. Jeg skal vaage over Orden og Ret og overhovedet være en Præsident, som de kunne være fornøiede med" Forsamlingen vedtog i Anledning af denne Tale følgende Svar-Adresse til Præsidenten: "Ærede Herrer! Med vor Tillid er De bleven Præsident, og vi haabe, at De vil fyldestgjøre denne Tillid. Vi haabe at De vil vaage over Orden og Ret og overhovedet være en Præsident, som vi kunne være fornøiede med." Efter at saaledes de constitutionelle Principer, hvorefter Forsamlingen dirigeres, vare fyldestgjorte og den nye Præsident af den fratrædende havde modtaget Præsidentskabets Papirer, gik man over til Dagens Orden. Præsidenten anmeldte da offi cielt, at "Corsaren" Nr. 3 var blevet laat under Beslag. Dernæst anmeldte Præsidenten, at der den 20de Novbr. var blevet sendt en Bekjendtgjørelse til Adresseavisen og Berlingske Tidende, saaledes lydende: "Corfaren" Nr. 4 vil, dersom Gud og Hs. Velbaarenhed, Hr. Justitsraad og Politiretsassessor Reiersen tillade det, udkomme i Løbet af næste Uge o. s. v.", og at førstnævnte Avis havde nægtet at optage det, hvis ikke Reiersens Navn og Titel blev udstrøget, hvorimod sidstnævnte Blad havde forlangt, at Guds Navn skulde gaae ud. Uden at miskjende nogen af de to Arter af Fromhed, som laa til Grund for disse Begjæringer, havde man troet, ikke at burde opfylde dem, hvorfor intet Avertissement, var blevet indrykket. Fremdeles gjorde Præsidenten Forsamlingen bekjendt med, at der paa Kehlets Kaffehuus var blevet stjaalet 6 Exemplarer efter hinanden af "Corsarens" Nr. 2, og at Opvarteren, da en Besøgende udbad sig Bladet til Gjennemlæsning, havde fortalt ham ovennævnte Factum, med Tilføiende, at det nok var "Corfarens" Redaction selv, der stjal Exemplarerne for at bevirke en desto større Afsætning fra Bogladerne. Præsidenten henstillede til Forsamlingen, om den ikke heraf vilde tage Anledning til at anlægge Søgsmaal, mod den nævnte Opvarter for at faae ham dømt paa sine tre Mark og beskyldningen mortificeret, men Forsamlingen besluttede med Stemmefleerhed, ikke at tage nogen videre Notits af denne Sag, hvorimod det blev overladt til ethvert Medlems Forgodtbefindende, paa egne Vegne at anlægge Søgsmaalet. Endvidere anmeldte Præsidenten, at der var gjort Bestilling paa et Exemplar af "Corfaren" til Rusland, og henstillede i denne Anledning, om man ikke skulde ansøge saavel Hs. M. vor egen Konge som Hs. M. Keiseren over alle Russer og Postforsendelsesret. Rigtignok var der ikke megen Sandsynlighed for, at Ansøgningen om den danske Postforsendelsesret vilde blive bevilget, eftersom "Corsaren" allerede har paadraget sig en Justitsforfølgelse; men man turde dog maaskee gjøre sig Haab om, at den Lov om alle Tidenders lige Ret til Postforsendelse, som maaskee om nogen Tid tør ventes ifølge Stændernes Jndstilling, for denne Gaug turde erholde tilbagevirkende Kraft (lige saa godt som Folk ofte blive domfældte formedelst en tilbagevirkende Kraft af de Love, som ere udkomne, efter at de have begaaet Forseelsen), og at saaledes-Corsaren, allerede nu kunde komme til at nyde Godt af den nævnte gavnlige og bifaldsværdige Lov. - Efter nogen Discussion erklærede Forsamlingen med Hensyn til dette Forslag, at man næppe turde antage, at de i Forslaget nævnte Tilfælde vilde være analoge i Regjeringens Øine, eftersom der vistnok er stor Forskjel paa, at faae En dømt for en Forseelse og at begunstige Journalliteraturen, og at derfor ingen Ansøgning om dansk Postforsendelsesret burde indgives. Hvad den russiske Postforsendelsesret angik, da besluttede Forsamlingen først at indhente Efterretning, om en saadan existerer, før den vilde ansøge derom. Derefter oplæstes og discuteredes 57 Artikler, der vare indsendte som Bidrag til "Corsaren," ligesom Artiklerne til Bladets Nr. 5 oplæstes og vedtoges.