Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-06-15
Hvad Virkning har Agitationen havt her i Stiftet og hvilke ere Resultaterne heraf At beskylde Folk for at agitere (prædike Oprør, eller deslige) er en saare let Sag, men med nomstødelige Beviser at godtgjøre en saadan Beskyldning, er vist noget vanskeligere, dog have vi i den senere Tid hørt og seet saamange Paastande fremkomme om at Agitation har fundet Sted her i Landet, at man vel maa kunne fristes til at troe at der er noget Sandt deri, og altsaa let blive bange for Følgerne deraf, men ligesaa vist som det vilde være en Feil, om man, fordi Rygtet fortæller noget Slet, om en vis Person, da ubetinget at troe saadant, eller fordi man troer med temmelig Vished at vide, at en enkelt Embedsmand just ikke altid er saa ganske upartisk og retskaffen i sin Embedsførelse, som han burde være, da at antage, at alle Embedsmænd lignede denne ene, ligesaavisk vilde det være en stor Feil, om man, fordi Cancellieireulairet af 8de Novbr. f. A. i sin Tid fortalte os, at Cancelliet havde bragt i Erfaring, hvorledes nogle Personer allerede i længere Tid havde været virksomme, for ad mange forskjellige Veie at bibringe Bondestanden saadanne aabenbart vrange Forestillinger om dens Retsforhold, som kunde føre til Utilfredshed, og fremkalde Ønsker og Fordringer, der ikke kunne tilfredsstilles uden Krænkelse af uomtvistelige Eiendomsrettigheder og lovgyldige Contracter, altsaa ikke uden at ryste Grundvolden for enhver Borgers Velfærd og Sikkerhed, da strax vilde ansee Enhver, der i den senere Tid har troet ogsaa at burde yde sin Skjærv med til den offentlige Kamp, der er ført angaaende Landboforholdene, for en Oprører eller Urostifter. Jkkun den, der er en Hader af sit Fædrelands frie Udvikling og Opsving til større aandelig som materiel Velvære, vilde dette. Men da nu det høie Collegium ikke nævnte og Navnene paa disse nogle Personer, saa troer jeg, at det Bedste vi i vor Stilling kan gjøre, er at lade Sagen staae ved sit Værd, og ikke ubilligen mistænke Nogen for at ville stifte Oprør, før det viser sig virkeligen at være Tilfældet, men derimod indskrænke os til at undersøge hvad Virkning "Agitationen, eller, hvad der vel omtrent er det samme, "Bondebevægelserne, have havt her i Stiftet, og overveie hvilke Resultaterne heraf have været. Viser nu en upartisk Undersøgelse og Overveielse heraf, at Virkningen ikke har været skadelig, men vel endog gavnlig, og at have frembragt ønskelige Resultater, da troer jeg ikke at vi skulle være saa bange for den her hidtil førte Agitation, men derimod snarere ved flere og flere selvstændige Handlinger vise baade Cancelliet og hver Mand i Landet, at vi have naaet Myndighedsaarene, (de Mindreaarige eller Umyndige have hidtil ikke taget Deel i Bondebevægelserne), og at vi ere komne saavidt i sund Eftertanke og Dommekraft, at vi ret vel forstaae at skjelne imellem slette og gode Raad, imellem upartiske og partiske Raadgivere, om vi end ikke kunne bruge Mund og Pen saa godt som vore Modstandere. Det vil være Enhver indlysende, at en saadan streng, upartisk Undersøgelse og Overveielse bedst vil kunne foretages af Enhver især hos sig selv, eftersom en offentlig Undersøgelse nødvendig vilde medføre, at de handlende Personers Navne maatte nævnes, hvorfor jeg her kun kortelig skal tillade mig at paapege nogle enkelte Momenter, som jeg troer at egne sig til Grundlag eller Udgangs puncter for en saadan Undersøgelse. Jeg troer saaledes, at det, der først og fremmest bliver at overveie, er om Alt her i Landet, og navnlig Landboforholdene, ere saaledes ordnede, som man i Et og Alt kunde ønske det, med særdeles Hensyn til det Almindeliges Vel og overeensstemmende med hvad naturlig Ret og billighed synes at fordre, om ikke det er rimeligt, ja naturligt, at den Stand, som har levet sig ind i disse Forhold, der selv er Parti Sagen, og saaledes maa kunne antages at have meest Kjendskab dertil, ogsaa ønsker at give sin Mening tilkjende, ved dens Behandling; om det ikke er saa ganske i sin Orden, at man ved større Forsamlinger, i Særdeleshed i denne Stand, fra forskjellige Egne af Landet har søgt at komme til paalidelig Kundskab om hvad der egentlig er den almindelige Mening, og som Følge heraf maa kunne ansees for den meest rigtige, - og endelig, om det ikke ligeledes er i sin fuldkomne Orden, at man udtaler sin Mening om visse Ting til Vedkommende, naar man først har fattet en efter sin Overbeviisning begrundet Mening. Forsaavidt man, som jeg med fuld Fortrostning antager maa være Tilfældet hos enhver Upartisk, maa besvare sig selv disse Spørgsmaal i Faveur af den Agitation", som her i Stiftet har fundet Sted, naar de sættes i Forbindelse med samme, troer jeg med fuld Ret at turde paastaae, at Virkningerne af selve Agitationen kun have været gavnlige. Det er paa Frugterne man skal kjende Træet", siger Ordsproget, og Frugterne af den her førte Agitation har, saavidt jeg har kunne komme til Kundskab derom, hidindtil kun været gode. Det kan vel være at det jeg, og flere med mig, kalder Godt og Gavnligt, kan af nogle Enkelte gives Navn af Stridbarhed eller deslige; men saavist som Selvstændighed er en Dyd, hvorfor man ei bør skamme sig, saavist er jeg overbeviist om, at det kun er en meget lille Deel af vore Medborgere, der give Handlinger, der i og for sig ere gode, og kun har til Hensigt at gavne, dette hæslige Navn. Som et Exempel paa hvad jeg her har meent, skal jeg tillade mig at nævne det af Lars Møller i Grænge til Stiftstidenden Nr. 35 dette Aar Jndsendte, angaaende Hr. Forvalter Andersen i Sundby. Det er vel nok muligt, at Hr. Andersen ikke synes godt om saadanne Berigtigelser, dem jeg anseer som et Beviis for L. Møllers Selvstændighed, men derom maa manikke bryde sig. Om endogsaa L. Møller er den Mand, at han længe for Agitationen begyndte, var selvstændig nok til at fremkomme med sligt, saa er det dog desuagtet en afgjort Sandhed, at ogsaa den Slags Selvstændighed er et Resultat, "Agitationen, har frembragt. At dette er gavnligt, er Noget som dog vel Jngen tør nægte – men hvad er da skeet som er skadeligt? – At Gaardmændene her i Stiftet ikke have viist sig tilbøielige til at følge saadanne Raad, som til Exempel at lade deres Døttre tjene som Malkepiger paa Herregaardene, er vel ogsaa tildeels en Følge af "Agitationen, forsaavidt denne har lært Bondestanden selv at overveie ethvert Raad, og ikke ubetinget fæste Lid til Noget, blot fordi det fremføres af de saakaldte Fornemme, – men er dette skadeligt, jeg troer at turde dristigen svare Nei, og jeg haaber at alle mine Standsfæller heri ere enige med mig. Jeg troer endvidere at turde paastaae, at Jntet, end ikke det Mindste (i alt Fald er det mig ubekjendt), er skeet her i Stiftet der er en Følge af "Agitationen, som man kan ansee for skadeligt, og følgelig ønske uskeet; men er dette en Sandhed, da er det tilvisse ogsaa en Sandhed, at der er skeet meget, som har viist sig heldbringende og gavnligt, og saafremt vi ikke lade os bortskræmme af den hidtil ubeviste, som vistnok ubeviislige Paastand om Agitation, vil upaatvivlelig Tid efter anden skee meere, som vil lære Bondestanden at fatte Tillid til sig selv – ja hjælpe sig selv ved alle de lovlige Midler der haves, og af saadanne haves dog, Gud og Kongen være takket, endnu en Deel. Sæddinge, den 31te Mai 1846. H. Olesen.