Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1739-10-01
Tydskland. For at fornøye de curieuse Liebhabere, har man denne sinde for godt befundet, at meddeele dem Hans Kæyserl. Majestæts Circular-Skrivelse til hans ved adskillige Hoffer værende Ministrer, angaaende Grævernes af Wallis og Neupergs førdte Conduite. Samme Skrivelse lyder, som følger: Omstændighederne, som ere fulte paa det uforsigtige og ulykkelige Angreb ved Grotzka, ere dig tilforn alt bekiendtgjorde. Alle vore mange befalinger uagtede, om ikke at tage nogen Forsømmelse for, at rykke an til Morava, har dog han, Græve af Wallis, ladet Fienden forekomme sig ved Semendrig, hvilket har draget efter sig ald den øvrige Vanhæld. Foruden allehaande unyttige Udflugter, og fordreiede Forklaringer, som han giør over de befalinger, hvilke til ham ere komne, da har han længere, end han skulde, fortøvet i Linierne ved Belgrad, og derved givet Cavalleriet det første Stød. De sig derover formeerede Klager, have endelig formaaed ham til at rykke ud, men alt for silde, da Fienden ikke alleneste var forekommen ham ved Semendria, men end og ved den vigtige Post til Grotzka. Ham Græve af Wallis, var meere end eengang befalet, i fald, at StorVizeren skulde vende sig imod ham, da skulde han ikke med en fordeelet, men med en samlet Magt, levere ham et Feldt-Slag. Men tvert imod denne befaling, med det Foregivende, at han vilde drage det Neupergiske Corpo til sig, har han ladet den kostbare Tid forløbe, og paa engang har han, Græve af Wallis fattet den endelig Slutning, ey alleeneste ikke at oppebie samme Corpo, men endog at giøre Angreb allerne med Cavalleriet, som han havde hos sig, og 18 Compagnier Grenadier; dette Angreb har han og giordt paa saadan en Stæd, hvor han vel vidnes hvil Aar 1799. hvilken en stor Besværlighed det var for ham, der at operere med Cavalleriet. Denne fattede Slutning har han de 21 Jul. indberettet, med Foregivende om den Øjensiunlige Fare, dersom han lengere tøvede med Angrebet, og derpaa har han umiddelbar fuldbragt det. Man er saa først den 26 i ovenmældte Maaned blevet det vaer, da dog Angrebet allerede den 22 er paafuldt, da Dagen frembrød, den Fordeel uagtet, som Fienden havde forsig ved Grotzka, saa kunde dog efter ald Menneskelig Formoding, alle de forefundne Besværligheder ved Troppernes Tapperhed blevne overvundne, saafremt de ellers anderledes havde blevet anførde. Men man gav dem ingen Tid til at formeere sig, Angrebet skeede og derforuden paa saadan en Maade, som gandske og aldeeles strider mod alle Militair-Regler, og man forud umueligt havde kundet forestille sig, at saadant skulde kunde begaaes af een saa forfaren General, som Græve af Wallis er paa saadant et Angreb kunde der da ikke heller andet følge, end som det i Gierningen er paafuldt og skeet. Det er desforuden og endnu høyligen at forundre sig over, at, da Cavalleriet allerede gandske var bragt i Uorden, Infanteriet da allene har formaaet midt i Seieren, at opholde en saa gesvindig Fiende, som Tyrkerne. J Slaget ved Grotzka, har det da ikke manglet paa Troppernes Mandighed, men paa Anførelsen, og af det Jnfanteriet har gjordt, beviises noksommelig, hvad man med god Grund og Føye havde kundet love sig, i fald, (uagtet det Nærværelsen sig befundne Neupergiske Corpo,) at Angrebet, som det burde, og skulde have været, tillige var skeet af det i en ret Orden stillede Jnfanterie og Cavallerie. Da Antallet paa de Døde og Blesseerte i denne Action ikke beløber sig over 6000 Mænd, og det, herefter til Græve af Wallis stødende Neupervilke Corps, beløber sig meere end dobbelt saameget; saa kunde e deraf udsprungne fatale Følger gandske vel blevne forebygge dersom man ikke, i stæden for at forstærke Armeen, som vi udkelig have befalet, langt meere havde sadt samme tilgrun. Men Armeen har desverre, lidt langt meere ved de derpaa gende bestandige Bevægelser, og høystbesværlige Marscher end For October Maaned Aar 1739. end af Fienden ved Grossa, og paa at forstærke den med de Mier man havde ved Haande, har man for ikke tænkt, end da der var ikke meere Tid til at sætte det i Verk. Ja man skulde og ikke have gaaet til Vypalancka, som Generalitætet og raade fra men flittig have kundet fordt sig til Nøtte den, ved Panzova bestridde og erholdte Fordeel, om det og ikke i dette Tilfald havde manglet Græve af Wallis paa nødvendige Anstalter. Det var umueligt, i alt det øvrige at skaffe Raad, og man holdt det urimeligt, at saadan en Feil skulde kunde af Græve Wallis begaaes, og at finde sig i de af ham givne Beretninger, var mindre mueligt. Hans her og der, udstrøede Private Breve indeholdte langt meere i sig, end han nogen Tid til Os, eller til Hof=KrigsRaadet har overskrevet. Der var ikke mindre mangfoldige Modsigelser at finde i hans Breve, end Beretninger. Aldrig har han svaret adeqvate paa de af Os egenhændig underskrevne, eller paa de af Hof Krigs Raadet udgangne befalinger. Hvad han den eene Post-Dag har roser, har han den følgende igien lastet, og ere vel mange gange ved en Coureer Relationer indkomne af adskillige datis, saa det var umueligt, at samle dem med hver andre. Jkke mindre har han i Freds-Verket megen Skyld; the han var ikke med nogen anden Fuldmagt forsynet, end som det er sædvanligt, altid at medgive enhver General, som mod Tyrken commanderer. Alligevel har han dog her under forvirret alting, det meeste har han gjordt af sig selv, uden at spørge sig for, og sær meget har han gjordt mod udtrøkkelig Befaling. Vi have derfor været nødt til, at befale ham, at han med Freds-Verket skulde ikke videre befatte sig, for desto flittigere at passe paa Krigs-Væsenet, og Troppernes Conservation, og overdrage Græven af Neuperg den havende Magt ved en i brugelige Terminis forfatted Substitution. Paa denne sidste et Vi falden af den Aarsag, saasom han allerede efter den Passarowitziske Fred er bleven brugt til at sætte Grændse-Skiæl me Tyrken, og den gang har han vel besørget ovenmældte Forre ning. Resten skal følge med næstfølgende Nov. Maaneds Avis