Berlingske Tidende, 1836-06-08
Paris, den 28de Mai. - Under Deputerede Kamrets Budget Debatter reiste sig en Strid over en med den comiske Operas Direction indgaaet Contract, ved hvilken Leilighed man atter gik Hr. Thiers skarpt paa Klingen. – J Jndenrigs-Ministeriets Budget vare nemlig 1,300,000 Fr. anførte som Understøttelse for flere Theatre. Mod denne Sum havde Commissionen ikke havt noget at indvende, men kun besværet sig over sammes Fordeling, idet 1,100,000 vare givne til de saakaldte lyriske Theatre, der udelukkende beskjeftige sig med Operaer og Balletter, og kun 200,000 Fr. til de Skuepladse, der byde Publicum Sørgespil, Skuespil og Lystspil. Commissionen, havde derfor foreslaaet, at bevilge den forlangte Sum, dog under den Betingelse, at 600,000 Fr. toges fra de lyriske Theatre og tildeeltes de dramatiske, samt at Theatre frangais" næsten udelukkende skulde nyde de, de dramatiske Theatre i Almindelighed tiltænkte 260,000 Franker. De 60,000 Fr. til de lyriske Theatre skulde afkortes den comiske Operas Theater, mod hvilket der hersker en saare levende Opposition, fordi man anseer samme for ganske særdeles beskyttet af en Minister, paa Grund af dennes Forbindelse med en Sangerinde. – Den første Taler, Hr. Demonts, en af Paris's Mairer, behandlede denne Gjenstand kun fra det finantsielle og municipale Synspunkt. Efter ham optraadte Hr. Fulchiron, som selv er dramatisk Skribent, men i hvis sørgelige Stykker Jngen finder Behag, for at holde en lang Jere minde over den dramatiske Kunsts Forfald. Han jamrede over den classiske Literaturs elendige Skjæbne, og forlangte, at Theatre frangais" hvis Navn har sin Oprindelse fra, at man der skulde tale reent Fransk, medens dog de Ryeres der gjængse Sprog slet ikke var til at forstaae, (Latter over denne ligesaa ingenieuse, som svage Etymologi) – fortrinsviis, men kun under den Betingelse skulde understøttes, at kun classiske Producter bragtes til Opførelse. Han ivrede mod de, til den romantiske Fane sværgende dramatiske Digtere (Victor Hugo, Alexander Dumas o. s. v.), hvem han rigtignok ikke kunde nægte en blomstrende Jndbildningskraft, men som imidlertid misbrugte samme til de værste Optøier paa Scenen. Hvad skulde nemlig den offentlige Moral sige dertil, naar, som nylig var skeet i en af disse dramatiske Frembringelser, en utugtig Qvinde omsider gik af med Sejren mod en lovlig Ægtehustru, Hvis Dyden ikke mod Slutningen af ethvert Stykke blev belønnet og Lasten straffet, var det bedre, slet ikke at taale theatralske Fremstillinger, Og især var det skrækkeligt, hvorledes den nye Skole kjørte i Ring med Rhytmus og med Rimet og med alle den gamle Skoles Regler, der vare blevne dannede af Kraft aander som Racine, Corneille og Voltaire, og under hvilke de selv havde bøiet sig. Om den Vold, Romantikkerne gjorde paa Sproget, vilde han tie, da han maatte tilstaae, at dette Sprog var ham aldeles uforstaaeligt. Efterat han, afbrudt af uophørlig Latter, i lang Tid saaledes havde givet sin Harme Luft, trak han sig tilbage, og Hr. Auguis betraadte Talerstolen. Denne utrættelige Bekæmper af hvert enkelt Punkt i Budgettet vilde have den hele Theater-Understøttelse strøget, da det var utilladeligt at lade hele Nationen bidrage til Parisernes Moro. Skulde Theatrene understøttes, saa kunde Staden Paris jo sørge derfor. Biløbigt gav han at forstaae, at Hr. Fulchirons Forbittrelse mod Theatre francais's, nuværende Tilstand kun hidrørte fra, at dette havde vægret sig ved at bringe hans ligesaa classiske som kjedsommelige Stykker paa Scenen. Efterat Hr. Vatout havde sagt et Par Ord, forlod Hr. Dupin Præsidentstolen, for, som han selv forkyndte, at gjengive Discussionen den Værdighed, som de hidtil optraadte Taleres Løier havde røvet den. Hr. Fulchiron protesterede derimod, og meente, ikke at have talt for Spøg; det havde været hans ramme Alvor. Men Hr. Dupin holdt ikke ganske sit Løvte; thi omendskjøndt han med megen Salvelse talte over Kunstens Forfald, lykkedes det ham dog ikke, at frembringe noget Nyt eller Treffende; Forfatter, Skuespiller, Publicum, hver fik sin Deel, og det sidste fordi det ei forstod at klappe eller pibe til rette Tid. Hans Umage var forgjeves, og Debatterne bleve afbrudte, uden at man var kommet til noget Resultat. J Mødet Dagen efter tog Hr. Thiers Ordet. Han henpegede allerførst paa Nødvendigheden af at understøtte Theatrene af Statskassen, da de ellers ikke kunde bestaae. Men denne Understøttelse gav ikke Regjeringen Ret til at foreskrive Theater Directionerne, hvilken Smag de skulle følge, og den, som bekjendt, atter indførte Theater=Censur kunde alene befatte sig med at bortskaffe usædelige og politiske farlige Materier, men ikke med at forbedre Stykkernes Sprog eller Smag. Han fortalte dernæst Historien af de Lidelser, han i Forhandlingerne med den comiske Operas Direction havde udstaaet, da det nemlig havde kostet ham usigelig Møje, uagtet den bevilgede Understøttelse af 260,000 Franker, at faae Operaens Directeur bevæget til at beholde sin Post. Blev denne Understøttelse formindsket, vilde Staten tabe paa en anden Maade, da han nemlig havde contraheret med den comiske Operas Directeur saaledes, at denne, saasnart Understøttelsen ganske eller tildeels bortfaldt, skulde efter sex Maaneders Forløb fratræde Directionen, men derimod faae godtgjort det Deficit, der imidlertid maatte være opstaaer i hans Theater-Budget. – Denne Disposition angreb Hr. Mauguin med Bitterhed, da han meente det var aldeles utilladeligt, paa denne Maade directe at indvikle Staten i Theater-Speculationer, og at gjøre den ansvarlig for et Deficit, hvis Størrelse ikke kunde beregnes. Denne Stipulation var derfor ubeføjet, i og for sig skrantende og ugyldig. Allerede for fjorten Dage siden, i Anledning af Monument Debatterne, havde det viist sig, hvor letsindigt Bestyrelsen omgikkes med de offentlige Penge. Den foreliggende Gjenstand frembød atter Stof til samme Jagttagelse, og altsaa burde man ikke længer betroe Penge til en Bestyrelse, der snart fordybede sig i Byggeliebhaverier, snart i Theater-Speculationer. Mod denne personligt mod sig rettede Dadel søgte Hr. Thiers at forsvare sig, idet han anmærkede, at uden en saadan Contracts Jndgaaelse vilde han ikke have fundet nogen Directeur for den comiske Opera. Hr. Maugnin tog atter Ordet saaledes:Jeg anklager ikke Hr. Thiers! Man veed dog engang for alle, at det ligger i hans Natur, ved Penge Udgivter og Contracters Afslutning for Staten at overskride sin bemyndigelse. Men jeg forekaster Kamret, at det taaler et saadant Uvæsen." – Afbrudt af de Ministerielles Murren, begyndte Hr. Maugnin efter et Øjebliks Tanshed igien: Skalda Alt, hvad Ministrene gjøre, bifaldes af Dem kunne De da ikke engang indsee, at en Minister, der saaledes binder Statsformuen, fortjener streng Dadel, uden at tale om hans personlige Ansvar, Under stærk Tummel skredes der omsider til Afstemning over en af Hr. Mauguin foreslaaet Afkortning at 70,000 Franker. Da dette Forslag var blevet forkastet, og de forlangte 1,300,000 Franker bleve bevilgede, suspenderedes Mødet et Qvarteerstid paa Grund af den herskende Bevægelse. De befrygtede uparlamentariske Forklaringer mellem Hr. Manguin og Hr. Thiers udebleve.