Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-21
(Jndsendt.) For faa Aar tilbage gjenlød fra Hytten til Palladset kun en Stemme, Løsenet var Fred, og alle Godes Haab og glade Udsigter vare forenede i dette Ønske, nu ere fem til sex Aar henrundne i Fred, og Menneskene synes ikke at være blevne lykkeligere, tvertimod spores lydelig Utilfredshed og Misfornøielse, selv medens Himmelens rigeste fylde sees udgydet over Land og Hav, ere Tusinde Hjerter omspændte af Skræk og Angest for den tilkommende Tid, ja mange have maaskee mistet alt uden Livet, og Kummeren der ledsager det, som Skyggen Legemet. Unægteligen feile de storligen, der ansee Pragt, Glimmer og Sandselighedens Tilfredsstillelser i og uden for Huset, som en nødvendig betingelse for at være lykkelig, disse forvirrede og falske Begreber, som have indsneget sig, forjage Huuslivets Glæder og tilintetgjør manges Velfærd, men den umættelige Yppighed, smitsommere end Pest, og fordærveligere end selve Krigen, synes ikke at kunne fordrives ved noget andet Middel end Nød og Trang, som kraftig helbreder denne Daarlighed. Dog, et større Onde hærier Samfundet: det er Uhyret Egennytten, som stedse lurende paa Rov, under allehaande Skikkelser opspærrer sit fule Gab, for at opsluge Kjøbmandens Virksomhed, Konstnerens Flid, Haandværkerens Arbeide, Bondens og Daglønnerens suurt erhvervede Brødbid, ja der gaver baadelig paa Statens Vel. Hvor sjeldent er det ikke blevet, at ile til Hjelp og Redning for den under Ulykkers Vægt synkende Medbroder; men ligegyldig at see ham falde, ofte fremskynde eller endog egennyttig drage Fordeel af Andres Fald, det er desværre ikke sjeldent. Synes det end som Hjertet ikke er lukket, saa er det dog som oftest koldt og Villien træven, der hvor Evnen er tilstede. Men gaves der nogensinde en Tidspunkt, hvor Endragt og Brodersind var uforbigjængelig nødvendige til Samfundsvellets Vedligeholdelse, er det denne; thi er det ikke underkastet nogen Tvivl, at Eiendomssikkerhed og uforstyrret Besiddelse af enhvers lovlige Erhverv, er uadskillelig forbunden med Statens Vel, saa har denne neppe været haardere angreben end nuomstunder. Naar f. E. en Kapital opsiges, hvor er da vel en saadan, stor eller liden, paa billige Vilkaar at faae tillaans, strax paafølger sædvanlig Dom, Execution og Salg. Nu sælges Eiendomme for det Halve, ja Fierdeparten af Værdien, og den ulykkelige Eier udjages med Kone og Børn fra Hjemmet, skilt ved Alt hvad han maaskee i en lang og møisommelig Levetid har erhvervet; ofte ikke eiende med end det Klædemon, der bedækker Kroppen, maa han i en gjeldbunden Usikkerhed gribe til Staven, og vandre til godmodige Venner eller Frænder for at søge Skjul og Ophold for sit og sine Ulykkesfællers elendige Liv, men hvor snart rammer et lignende Uheld, som saa mange ere udsatte for, ikke den Veldædige og forjager ham atter; da maa Communen hielpe, om endog mange dens Medlemmer, ved aftagende Næring, borgerlige Tyngder og en stedse voxende Fattigskat, selv trænge til Hjelp. Man sige kun ikke, at det er Staten, ligegyldigt, om Eiendommen tabe deres Værd og hvorledes de skifte Besiddere. Jo, det er tilvisse vigtigt, om en Mængde virksomme og erhvervende Familier berøves Midlerne til deres Udkomme og forarmes; de sørgelige Virkninger ville snart blive synlige. Hvad skeet er, staaer ikke til at ændre, men det er Tid at standse et Ondes større Udbredelse, hvis Følger ere uberegnelige. For at opnaae dette Øjemærke, er det nødvendigt, at Staten, antager sig og dens formuende Medlemmer ile de Betrængte til Hielp. Formeentlig lod dette sig lettest iværksættte, naar 1. Samtlige Grundeiere i Stæderne og Distrikterne forenede sig om en Basis for Eiendommenes ringeste Værd, hvortil Asseurance Vurderingen af Bygninger og BoniteringsTaxationen af Jorderne, saaledes som samme var ved Aaret 1800, eller i det mindste før Krigen, med Modificationer for de Forbedringer eller Forringelser, som i Mellemtiden har fundet Sted, kunde tjene til Maalestok, Denne Værdie garantere samtlige Grundeiere, hinanden gjensidig, saaledes, at Laan af saadan Størrelse maatte kunde erholdes mod Panteret i Eiendommene. Til den Ende maatte, under Kongelig Autorisation og ovennævnte Garantie, et Laane fond oprettes under valgte Repræsentanteres Bestyrelse og Øvrighedens Tilsyn, af hvem Laane, eller Creditbeviser maatte creeres til et bestemt fornødent Beløb, som ikke maatte overskrides (Størrelsen indrettedes i hvert Tilfælde efter enhvers Behov og Pantets Værdie), lydende paa Sølv og bærende 5 pC. aarlig Rente, gangbar i alle Betalinger, hidrørende fra Capitalomsætninger ved Eiendommes Salg eller Kjøb, i denne eller hiin Bye, eller District, hvor de ere udstedte. Dog maatte offentlige Stiftelsers Midler undtages. fra de Tilfælde, hvor denne Betaling kunde anvendes. 4. Overskuddet af de indvundne Renter, efter Afdrag af Fondets Administrationsomkostninger, maatte indbetales til Banken, for a.) at tjene til Repræsentativernes Jnddragelse, og b.) efter denne Afbenyttelse at danne Grundlag til et stedsevarende Laanefond for Grundeiere. Denne Indretnings Varighed maatte for det første bestemmes til 10 Aar, inden hvilket Tidsforløb Nødvendigheden af sammes Vedblivelse eller Ophør maatte tages i Overveielse, Det var i saa Henseende ønskeligt, om Bank coursen i saadant Tidsrum maatte blive uforandret, da dens Vaklen viser saa mange ødelæggende Virkninger. Foruden denne Indretnings nærmeste Hensigt, at sikkre Grundbesidderne deres Eiendom, og Staten, sine nødvendige Jndtægter, vandtes herved, at private Capitaler, som indestaae i Eiendomme og nu mesteparten tabes, hvorved saavel Creditor som Debitor forarmes, ikke allene reddedes, men bleve ubundne og fri til Handelens og Næringsdrivtens Fremme, saa at disse ikke behøvede at vorde et Rov for Egennytte eller Aager. Dernæst vilde det upaatvivlelig have fordeelagtig Virkning paa Coursen og befordre Sedlernes Jnddragelse, uden at trykke Landet ved kostbare uden eller indenlandske Laan,