Den Vest-Sjællandske Avis, 1838-12-24
Frankrig. Den bekjendte Grev Montloster er død den 9de i Clermont-Ferrand af en Jnflammation i Underlivet. J Restaurationsperioden havde han udgivet et Skrift imod Jesuiternes stærke Udbredelse. Kort for hans Død begav Biskoppen af Clermont sig til ham, og søgte at faae ham til at tilbagekalde. sine Skrifter, hvilket han dog vægrede sig for. Da Døden nærmede sig, ønskede han en Geistlig; men alle Præster havde den Befaling, kun at yde ham Bistand i Tilfælde af at han undertegnede hiin Tilbagekaldelse. Jmidlertid lod en Vicar sig overtale til at høre hans Skrifte, og begav sig derpaa til Biskoppen, for at bevidne den Syges Fromhed. Men denne spurgte ham, om han havde en skriftlig Gjenkaldelse i Hænderne, og befalede ham strax at fremlægge en saadan Formel. Da den Syge og hans Familie protesterede imod denne Fremgangsmaade, erklærede den Geistlige Skriftemaalet for Jntet. Nu undertegnede Greven i 4 Venners Nærværelse denne Erklæring: "Jeg erklærer, at det aldrig har været min Hensigt, at skrive Noget imod den romersk catholske Religion, i hvis Skjød jeg ønsker at døe. Er en Yttring imod dens Dogmer og Moral undsluppen mig, forkaster jeg den som modstridende mit tidligere og nuværende Sindelag." Da heller ikke denne Erklæring blev antaget, indlod den Døende ikke mere den Geistlige, hvorpaa Biskoppen, negtede ham efter hans Død den kirkelige Begravelse. Dette Forhold af Biskoppen af Clermont, der først er bleven udnævnt siden Julirevolutionen, har vakt almindelig Opsigt. Overhovedet træder den catholske Geistligheds Rænker og Jntollerants stedse bestemtere frem. Fra alle Kanter gjennemstreife Missionairerne Provindserne, og søge at gjøre Proselyter. To Frei burger Jesuiter drage om i Nederrhinens Departement, hvor de prædikede uden at forhindres deri af Øvrighederne. J Rheims har en af disse Missionairer foranlediget alvorlige Uroligheder. Han tillod sig nemlig den 8de i den hell. Jakobs Kirke den ildelydende Yttring, at Napoleons Stierne var blegnet formedelst hans Misgierning imod den hell. Fader; dennes Aske hviler i St. Peterskirken, men hiins uden Ære og Berømmelse 2000 Mile borte paa en Klippe i det Atlantiske Occan. De tilstedeværende Haandværkere nøiedes med at pibe. Politiet forhindrede de følgende Dage videre Uordener; men den 12te blev Missionairen, forfulgt til Præstens Huus, en talrig Folkehobidstødte de frygteligste Trudsler, kastede Stene ind af Vinduerne, og begyndte at een, spolere Huset. Henimod Kl. 6 blev Generalmarschen staaet, en Deel af Nationalgarden kom paa Benene. men for sildigt, for at forhindre Folket, at trænge ind. Huset blev ødelagt og alle Møller kastede udaf Vinduerne. Først Kl. 1 om Morgenen blev Ordenen gjenoprettet. En determineret Mand har med egen Livsfare reddet Præsten og Missionairen, saavelsom Husets Tjenerskab; den Sidste forlod Staden samme Nat Kl. 3. Jacobus Kirken er lukket indtil nærmere befaling. Henved 20 Rolighedsforstyrrere, ere fængslede, deriblandt en haardt Saaret; ogsaa Gendarmerne og Nationalgarden have lidt meget ved Steenkastene. For nogle Aar siden blev i Frankrig Klostrene forvandlede til Fabriker, nu synes det at være omvendt. Saaledes have Geistlige kjøbt det fordums Spindefabrik i Chouny, som de ville forvandle til et Seminarium, der skal staae i Forbindelse med det i St. Acheul ved Amiens (det bekjendte, forhenværende Jesuiter=Collegium. Ogsaa ved Cambray skal et gammelt skjønt Kloster, der tjente som Posthuus, omdannes til et stort Seminar. - J Pariserbladene kommer nu Sundtolden ligeledes paa Tale. National indeholder en Artikel om, og altsaa imod den.