Viborger Samler, 1809-12-28
Paris d. 14 Decbr. Den 10de December blev en Deputation af Lovgivningskorpset, stædet for Thronen. Præsidenten Greve Fontane holdt en Lovtale til Keiseren, for de i sidste Aar udførte store Foretagender, yttrende: at hvert Aar for Frankrig indbringer det Roes for et Aarhundrede - med følgende Ord omtalte han Forandringen med Kirkestaten "Naar Cæsar anmasser sig hele Magten, saa skaaner Han de Rettigheder, der ikke ere Hans; med Viisdom drager han Grændselinien imellem Præstevælde og Riget. Religionen vil fremdeles støtte Ham paa Thronen, som igien oprettede den, og, den hellige Peders Efterfølger vil altid blive os arværdig og dyrebar, naar han, i Fredens Guds Navn, hvis Villie omdanner Riger, men hvis Dyrkelse er uforanderlig, signer Carl den Stores Efterfølger." - - J Keiserens Svar ønskede H. M. endnu at leve i 30 Aar, for at befæste Riget og dets Velstand og være sine Undersaatter endnu 30 Aar til Nytte" Den 12te December holdt dette Korps atter en Forsamling, hvori Ministeren for det Jndre, Grev Montalivet, skildrede de i Frankrig foretagne Forbedringer i det sidste Aar; saasom: den ved de Krigsfangne fuldendte Canal St. Qventin, Napoleonskanalen, der skal forbinde Rhin med Rhone og allerede er for en stor Deel fuldført, Arbeiderne i Søehavnene Havre, Dunkirken etc., Veien over Bjerget Conis; Hovedstadens talløse Forskjønnelser og Mindestørten af Austerlitz, der halv er beklædt med Bronze, Maasinees og Slagterboders Anlæg, Louvres Forskjønnelse og Betleriets Afskaffelse. J Departementerne ere Jnstituter oprettede for Vaccinationens Udbredelse, Konster og Videnskabers Fremme, Understøttelse er given de Stæder, som lede ved Oversvømmelser, Brandskaber og Hagel. Den lutherske Kirke er forsikret om Kejserens Beskyttelse. De katholske Kirker ere forbedrede, Ærkebisper og Biskopper ere ansatte i Senatet og Keiseren vil og herefter optage dem i Statsraadet. J Henseende til Kirkestatens verdslige Jndlemmelse under det franske Keiserdom, anføres som Grunde. Pavens Vægring i at lukke sine Havne for Englænderne og slutte Alliance med Kongen af Neapel, hans Vægring ved at konfirmere Kaldsbreve for franske Geistlige; Brandskrivters og hemmelige Bullers Udbredelse 6 Frankrig - Keiseren maatte da, enten udnævne en geistlig Patriarch i Frankrig, eller tilintetgjøre Pavehoffets verdslige Souverænitet. Hs. M. valgte det sidste. St. Peders Efterfølger maae være en Hyrde, som han var. Paverne maae, som andre, give Keiseren hvad Keiserens er; saaledes ville Jesus Kristus" J sin Tales anden Deel afhandlede Greven den franske Armees heldige Feldttog og store Seir vindinger i Østerrig, hvis Keiser, da Napoleon søgte at roliggiøre Portugal og Spanien, uformodet hindrede det ved at anfalde Bajerns Konge med 50,000 Md. og tjene England i denne Diversion. Vliessingens Jndtagelse af Englænderne og dens feige Overgave af Gen. Monner, omtaledes dernæst. De franske Departementer roestes, som havde deeltaget saa patriotisk i at modsætte sig dem, kuns Sarre Departementet nævntes som uvilligt og saagar uroligt. Men, sagde Ministeren "Kejseren har ladet Oprørerne dømme ved Krigsretten: Forræderne skulle i 25 Aar betale dobbelte Skatter, Jndvaanerne miste deres Borgerret og paa deres Dørre skal skrives "Dette Sogn er ikke franske Hs. Exc. endte sin Tale med Udsigt over Frankrigs Politik og anmeldte, at Freden med Sverig snart ville vorde sluttet. Storhertugdømmet Varschau, der ved Freden er forstørret, vil vorde lykkeligt under Kongen af Sachsen: imellem Rusland og Frankrig er et nøje Venskab: Frankrigs Allierede Konger faae deres Lande udvidede. Hansestæderne beholde deres Uafhængighed. De ville være et Middel til Repressalier imod England. Rhinforbundet og Schweitzerforbundet vorde uforandrede. Holland er i egentligste Forstand kuns en Deel af Frankrig. Man kan kalde det et Land, der øversvømmes af det franske Riges Floder Rhin, Maas og Schelde. Dets Toldbetjentes Uvirksomhed, dets Handlendes og Jndvaaner nes Stemming ville altid bestræbe sig for, at drive en bedragersk Smughandel med England; alt dette giør det nødvendigt, at forbyde dem Handelen paa Rhinen og Weser. Jndeklemt imellem England og Frankrig, er Holland berøvet de Handelsfordele, som stride mod vort System, og, det er Tid, at heri indføres en Orden. Paa det Schweits ej skal fornærmes, ved franske Troppemarscher, har Keiseren, befalet en Broes Anlæg ved Haningen. Spanien og Portugal ere Skuepladsen for en rasende Revolution. Kejseren vil med første give dem Fred. Taber Spanien sine Kolonier, er det dens egen Skyld. Keiseren vil ikke sætte sig imod Sydamerikas Uafhængighed, der er en naturlig Følge af alle Magters Fordeel og Hændelsernes Natur og, Frankrige har grundet Nordamerikas Uafhængighed. Frankrig, har mistet Kolonierne Martinique og Cayenne formedelst slet Forsvar, der nøje undersøges. Deres Tab er ikke af nogen Følge i den store politiske Vægtskaal, og ved Freden faae videm, end mere blomstrende, tilbage. Da man i Raadet hørte anført Keiserens Ønske om, endnu i 30 Aar at regiere Frankrig, hørtes overalt Bifaldsraab og Ønske leve Kejseren!!