Aarhuus Stifts-Tidende, 1827-05-12
Bergen, i Februar. Man læser og forskjellige ukultiverede Folkeslag, at de dræbe Hvale med Spyd og Pile, men at der i vort Stift, og det i Nærheden af Bergen, næsten aarlig dræbes flere Hvale med Pile, er neget, hvorom Faa, endog i vor By, er vidende. Disse Hvale kunne langtfra ikke sammenlignes med store grønlandske eller med dem, som ledsage Vaarsilden. De Hvale, som her dræbes, kalde Fiskerne Sommerhvad eller Vaagehval, og deres Størrelse er meget forskjellig fra 20 til 40 Fod. En Deel af Spækket brændes til Tran, men det meste, samt Kjødet, nedsaltes og spises af Bønderne, som foretrække det for Oxekjød. - Skogsvogen, halvtredie Miil fra Byen, dræbes næsten aarlig flere saadanne Hvale, og det kun med Jernpile af omtrent 7 Tommers Længde, som udskydes fra en Trækkebue. Enhver Skytte har sit Mærke paa Pilen, hvormed han skyder. Naar Pilen udskydes, er et Stykke Kork vedheftet den, som glider af, naar den træffer i Hvalens Spæk, træffer den ikke, holder Korken den flydende paa Vandet. Saasnart en Hval har faaet en Piil saaledes skudt i sig, at den er trængt igjennem Spækket ind i Kjødet, er den et sikkert Bytte; thi da Pilen er forsynet med to bagud vendte Hager, æder den sig stedse dybere og dybere ind i Kjødet, saa at efter en Dagstid eller to, døer Hvalen, og bliver i død Tilstand flydende. J November sidstleden kom en saadan ind i en Viig 3 1/2 Miil sønden for Byen, og blev der dræbt paa ovenfortalte Maade. Den var 28 Fod lang, og befandtes at have en Unge i sig, som var 8 Fod og 2 Tommer lang. Dens Gab var, naar det var udspillet, saa stort, at en voxen Karl vilde have kunne staae opreist i det. Bønderne formodede, at Ungen kun manglede en fire Uger for at være fuldbaaren. - Naar en Hval kommer ind i en Viig eller Havbugt, igjennem et smalt Sund, holdes den fra at komme ud igjen derved, at i det Smale af Sundet lægges en Baad, hvori er en Mand, som passer paa, hvergang Hvalen nærmer sig Baaden, og banker stærkt og lydeligt paa Kanten af Baaden, hvorved Hvalen skrækkes og vender om. J Skogsvogen, hvorfra der ere to Udløb til Havet, nedsænkes, naar en eller flere Hvaler ere indkomne, et Trægitterværk i hvert Udløb, saa at de indkomne Hvale ikke kan undgaae den visse Død. Randers Avis fortæller, som meddeelt, følgende i Aarhuus for endeel Aar siden passerede Exempel paa et den Tid udbredt Sværmerie: "hellere at bede end arbeide." J en lille Gyde, tæt ved Latinskolen, boede en pietistisk Familie. Den bad bestandig; men arbeidede ikke. Omsider bleve de stakkels Folk saa aldeles forarmede, at de hverken havde Spise eller Drikke. Dog haabede de: at da de vare ødelagte ved Bøn og Andagt, den kjære Gud ikke lod dem lide Mangel, om deres Opholdelse endog skulde skee ved Mirakler. De befoel derfor Pigen at hænge en Kjeddelmed Vand over Jlden, i det Haab at Himlen vilde sende Kjød. Haabet blev opfyldt; thi Pigen fortalte denne Galskab til Latinskolens Disciple, og disse Skjelmer opledte et Stykke af et Aadsel ved Havet, listede sig om Aftenen op paa Huset og lod det dumpe igjennem Skorstenen i Kjedlen, medens de gottede sig over den andagtsfulde Forhauseelse, hvormed deres Gave blev modtaget. Dog varede deres Løier kun kort; thi den Spas fandt man for godt, exemplariter at afstraffe.