Berlingske Tidende, 1810-02-19
Stockholm, den 10de Februar. Hs. Kongelige Majestæt behagede i Forgaars, den 8de dennes, at modtage en stor Deputation af Rigers Stænder, anførste af Land=Marskallen, Erkebiskoppen, samt Borger= og Bondestandens Talemænd, da Landmarskallen oplæste følgende af Rigets Stænder besluttede underdanige Taksigelses=Adresse : Stormægtigste, allernaadigste Konge! Det var altid Taknemmelighed for nydte Velgierninger, der førte Rigets Stænder til Deres Majestæts agtede Trone. Det er den samt me Følelse, som i Dag giver Rigets Stænder en nye og behagelig Anledning til atter at fremstille sig for samme. Med fyldestgiørende Forventninger, med Fædrelandskierlighedens hele Varme, har Rigets Stænder modtaget Underretning om den fuldkommen gienvundne og lykkeligen sikkrede Fred. Rigets Stænder ansee denne forønske Roe som Himlens Gave, fremrakt af Deres Kongelige Majestæts Haand; og Rigets Stænder skynde sig, i den frelste Nations Navn, høitideligen at tolke deres underdanige Erkiendtlighed for Deres Kongelige Majestæts faderlige Omhue for dette Rige, hvilket, ligesom til Trods for Skjæbnens Besætning, førtes af Deres Kongl. Majestæt fra Farer til Tryghed og fra Opløsning til Selvstændighed. Det egnede Fredens Opretholder, i en allerede forløben farlig Tidspunkt, at blive dens Gienstifter i sen endnu farligere. J det Øieblik da neppe Haab om Fred fandt Sted, kunde sammes Opnaaelse uden Opoffrelser ikke ventes. Med de sidste sørgelige Følelser Rigets Stænder under Deres Majestæts Regiering skulle have, beklage Rigets Stænder Tabet af den Rigets Trediedeel, som en ulykkelig Krig rev bort fra Moderlandet; men de trøstes ved en frelst Selvstændighed, ved den aabnede Udsigt til bedre Tider, og den Tanke: at Fred og Eendrægtighed, som raade Bod paa lidte Vanheld, skulde en Dag godtgiøre Staten i Kraft, hvad den ved Uraad ladte. Sverrigs Jndbyggere skulle, med fredelige Grændser og fredeligt Sind, villigen vove alt for at kunne, ifølge Deres Majestæts velgiørende Hensigter, befæste sin atter begyndende Lyksalighed, og ansee sig for at eie nok at Lykke og Ære, naar Himmelen vil bevare dem deres Konge og deres Frihed. I Deres Kongl. Majestæts bestandige Holdest og Beskyttelse indeslutte underdanigst Rigers Stænder sig selv og hvad de elske høiere end dem selv. Fædrenelandet. Hs. Majestæt behagede derpaa i Naade at yttre sig saaledes : Da jeg modtog det vigtige Kald, som Rigets Stænders Fortrolighed overgav mig, var Kierlighed til et elsket Fædrenskland den eneste Driveflæder til mit Samtykke, uagtet de mange Vanskeligheder, som, ved en sildig Alder, syntes at møde min Bestræbelse. Fædrenelands kierlighedens kraftige Indflydelse, fornyedes mine Evner, og Haabet om Sverrigs Frelse opildede mit Mod ved den Beredvillighed jeg fandt i den Bistand, som Rigets Stænder viste, ved denne for Riget saa høist vigtige Leilighed, i det de med saa megen Velvillie gik mine velmenende Hensigter imøde. Om mine Bestrædelser for at naae en ønsket, ihvorvel dyrekiøbt Fred, have naaet dette Maal, da er det en Gave af den høieste Guds Forsyn og Styrelse, for hvilken vi ere Ham allene taknemmelig Erkiendtlighed skyldige, der har beskyttet vort fælles Fædreneland, og hos faderlige Godhed vi mere end een Gang have erfaret. Med omhyggelig Jver skal jeg beflitte mig paa at bibeholde denne Fred, til mit Lands Held, og for at læge de Saar en blodig Krig hav efterladt. Det er med en udmærket Tilfredshed jeg modtager Rigets Stænders yttrede bifald og Glæde over mine Bestræbelser, og stedse bliver det mig en behagelig Jld at gaae deres Ønsker imøde, saasom jeg er overbeviist om, at samme stemme overeens med Rigets Vel og Bedste, Jeg er med al Kongelig Naade Rigets Stænder besynderligen vel bevaagen.