Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-11-29
Ved vort unge haabefulde Theatet her i Odense er nu desværre ogsaa udbrudt en Theater=Revolution, 2 hvis nærmeste Følge er en Standsning i Skuespillenes Opførelse, som alle Konstens sande Elskere ivrigt ønske maatte ikke vare for længe. - Tvisten er ellers imellem de samtlige forenede Skuespillere og den første Direkteur Hr. Ahrenzen. Sagen er kommen til den Yderlighed, at den neppe kan bilægges uden Domstolenes Mellemkomst, hvis Retfærdighed vist ogsaa vil vide at skielne Kabalens rabulistiske Kneeb og Træk og Forvikling fra den undertrykte, høist fornærmede Uskyldighed og Konstnerflid. - Til de offentlige Acta af denne ulykkelige Historie - de private ere her uvedkommende - hører følgende: Til Mandagen den 20de Novbr. var Fredag Aften tilforn med Selskabets fælleds Samtykke annonceret at opføres: Kiolen fra Lyon. Fordi dette Stykke var spillet een Gang før i denne Saison faldt nu Hr. Ahrenzen - Gud veed det sande hvorfor! - paa at nægte, og det paa det bestemteste, at spille sin Rolle i dette Stykke. Da det nu, som naturligt, var Selskabet umueligt, at indstudere noget ganske nyt Stykke fra Søndagen til Mandagen, saa saae det sig nødt til at opføre Skuespillet Jøden samme Dag, og paa Afsicherne at angive Publikum den sande Aarsag. - Nr. vilde Hr. Ahrenzen igien, at Stykket: Figaros Giftermaal skulde opføres til en Benefice for ham Mandagen den 27de, endskiønt Abonnements=Stykkerne sædvanlig altid gives Mandag og Fredag. Da nu det tilbageblevne Publikum og Fredag Aften maatte vente noget længe, for at høre Annonen paa næste Stykke, og desaarsag begyndte at trampe, saa kom endelig Madame Ahrenzen frem og tilsagde Figaros Giftermaal med det Tillæg: at Jngen af Skuespillerne - følgelig ikke heller hendes Mand! - vilde annoncere. Det til stædeværende Publikum, som heraf formodede en Modt villighed og Ringeagt hos Skuespillerne, stampede nu igien og fremraabte alle Skuespillerne. Disse, som aldrig havde tænkt paa denne Udæstning, og derfor heller ikke vare samlede, kom endelig frem, hvor Hr. Olsen da sagde Publikum Aarsagen, der dog i denne Tummel neppe kunde høres. - J Mandags den 27de blev nu, istedenfor den af Madame Ahrenzen annoncerede gale Dag Skuespillet Armod og Høimodighed opført, og paa Afficherne saae de Herrer Skuespillere sig nødsagede til at oplyse: deels at Madame Ahrenzen havde frembragt en *) Sammenhængen af denne hele Tvist og dens Følger kan ventes udførligere oplyst i næste Hefte af Journalen: Mennesket. Usandhed for hele Publikum, da Jngen uden Olsen have de nægtet at annoncere; deels at Aarsagen hvorfor Figaros Giftermaal ikke kunde opføres ene og allene var Ahrenzens; og endelig at Ahrenzen endnu skyldte Med direktionen Regnskab for alle hævede Penge, da den slet intet har oppehaaret af disse, og dog daglig indløbe ubetalte betydelige Regninger, som den havde troet for længe siden afgjorte af Ahrenzen. - Alle Tilskuere vare nu forventningsfulde denne Dags Aften. Stykket blev givet til fortient almindeligt bifald. Publikum gav de samtlige Skuespillere sin fordeelagtige Dom paa saa smigrende en Maade tilkiende, at hver Enkelt for sig blev udeelt applanderet. Hr. Ahrenzen, som imidlertid have de ladet Noget trykke til sin formeentlige Retfærdiggiørelse (hvori det Mærkværdigste er: at han beskylder nogle af de meest yndede Skuespillere for, at have voldsomt, overfaldet ham (2) og truet ham paa Livs og Lemmers Forliis, med det Tillæg at de hvor de traf ham, skulde tragte ham efter Livet, samt at han Luden ved sin Kones Hielp at faae anraabt Hielp fra Gaden, maaskee (1) havde havt sønderknuste Lemmer), lod nu samme uddele mellem Acterne (1) ved Indgangen til Theatret. Men - det forfeilede den tilsigtede Virkning. Vores brave Skuespiller Olsen kom frem paa Scenen, og anmeldte i dybeste Ærefrygt: at Skuespiller Ahrenzens Kabaler og Anmasninger satte Selskabet i den ubehagelige Nødvendighed at ophøre med Forestillingerne, indtil Ahrenzen havde aflagt et paa alle Sider fyldestgiørende Regnskab og at de haabede Retfærdighed og patriotiske Understøttelser af Publikum til en langt mere glimrende Gienaabning, da de i denne hele Saison endnu aldrig troede at have gjort sig uværdige til samme, og aldrig - aldrig vilde giøre sig uværdige Publikum bevidnede atter hele Selskabet det lydeligste uddeelteste bifald. Men da den agtværdige, for denne Skueplads umistelige, og med Rette saa almindelige yndede Skuespillerinde Madame Tidemann nu ogsaa kom frem, og lod Publikum vide, at Kabalen havde nødsaget hende til, for sidste Gang at betræde denne Skueplads, hvor hun havde nydt saa mange uforglemmelige Beviser paa et overbærende Publikums Yndest og Bifald - da dette skeete, streg Pudlikums retfærdige Uvillie imod Ahrenzen til det høieste. Han blev fordret paa Theatret, men da han udeblev, gav en almindelig ogsaa udeelt Trampen og Piben, blandet med Navnet Ahrenzen, ham tilfulde Publikums Fortørnelse at erfare. - Tilsidst kom Skuespiller Olsen atter frem og meldte Publikum at man havde sendt Politiet til Ahrenzen, men at han ved samme havde ladet sige, at han var gaaet ud i Byen. Publikum tilklappede atter Hr. Olsen bifald og - denne Aftens Historie - Gud give man ogsaa kunde sige det samme om den hele Theater=Revolution! - havde hermed en Ende. -De nye oprettede Qvarantaine=Kommissioner har bragt danske Tilskuer til at yttre den Formening, at det vilde være saare gavnligt, om der blev oprettet en gandelig Qvarantaine=Kommission. - Førend saa almeennyttigt et Forslag blev sat i Værk, var det ved tienligst at grøre Prøver i det Smaae; hvilket havde den dobbelte Fordeel, at man lærte at kiende den formeentlige Patients Taalmodighed til at taale Forebyggelsen af hans foregivne Siælesygdoms Udbredelse, og de Mænd, Dygtighed, som ved den virksomste Behandlingsmaade havde viist sig værdige til at faae Stemme og Sæde i den høi og velvise aandelige Qvarantaine=Kommission. -J femte Hefte af Repertorium for Fædrelandets Religionslærere (som nu er udkommet) fortæller Forfatteren, (Malthe Møller), at for at udspionere hans Navn, have visse uberettigede Personer i Kiøbenhavn, brækket, tilbageholdt, røvet fore Brevpakker, som afsendtes til ham i Januar 1796. Imod slige Gavtyvstreger - siger den herover opbragte, altid varme Forfatter - Jmod slige Gantyvstrege kan ingen ærlig Mand værge sig. - I Henseende til Repertoriet erklærer han, at det fortsættes, thi jeg fortryder ikke - ere hans egne Ord - at jeg begyndte det.