Berlingske Tidende, 1836-08-19
Paris, den 7de August. – Forgjeves - hedder det – venter man endnu paa de Erklæringer, der fra Regjeringens Side lovedes meddeelte over det foregivne Complot mod Kongen, der foranledigede Revnens Opsættelse, den 28de f. M. Courier francais yttrer Følgende i saa Henseende. "Man har talt om en Beretning fra General-Procureuren, Hr. Martin du Nord, over det tit omtalte Complot. Som det hedder, existerer denne Beretning virkelig; den er overgivet Conseil-Præsidenten. Om han nu ikke anseer den grundet paa tilstrækkelige Kjendsgierninger, eller maaskee frygtede for den offentlige Discussion over samme, er dog saameget vist, at Ministeriet ikke har anseet det for klogt, i "Moniteuren" eller noget andet Blad at meddele de Erklæringer, der af Nationalgarden, Armeen og hele Paris's Befolkning imodesees med saa meget større Utaalmodighed, da disse ere blevne compromitterede ved den Mistanke, man saa at sige har kastet paa hele Verden. Hvis man kan troe de omløbende Rygter, saa har virkelig Politiet fundet Oplag af Vaaben og Munition, af oprøriske Skrivter og Lister paa Associationer; men alt dette begrunder endnu ikke Tilværelsen af et Complot mod Kongens Liv. Den eneste bestemte Kjendsgierning, som Politiet har faaet Kundskab om, bestaaer i den, af tvende Guldarbeidere udkastede Plan til et Angreb paa Kongens Liv. Den ene af disse er sytten, den anden nitten Aar gammel, og de synes bestemte til Synde bok for hele Allarmen. Deres Sag for Assise-Retten er saa godt som sluttet, da Pairs-Retten ikke viser nogen Lyst til at befatte sig med den nye Proces Spaniens Tilstand sætter ogsaa den franske Regjering i ikke ringe Forlegenhed; man synes at indsee, at en af Grundene til Spaniernes Utilfredshed, ligger i det, af Dronning-Regentindens Bundsforvandte hidtil fulgte quast Jnterventions-System, der, uden at bidrage synderligt til Borgerkrigens Undertrykkelse i de nordlige Provindser, kun har tjent til at skaffe de spanske Civil- og Militair-Øvrigheders Jntriger ny Næring og lamme Nationens Kraft. Det lader derfor til, at man nu tænker paa en alvorlig Jntervention, i Ordets rette Betydning, og mangehaande tildeels eventyrlige Rygter ere i Omløb over Regjeringens Tilberedelser og Planer i saa Henseende. Blandt Andet hedder det, at Hr. Thiers i Gaar atter har havt en diplomatisk Conferents med den østerrigske og den preussiske Gesandt, GrevAppony og Hr. von Werther, der ogsaa bivaanedes af den spanske Regjerings forskjellige Agenter, Hertugen af Frias, Gen. Alava og Hr. Aguirre. Solarte. J denne Conferents skal Hr. Thiers have gjort sig megen Umage for at bevise Østerrigs og Preussens Gesandter, at Orden og Rolighed ikke kunde vindes ved andet end 60,000 Franskmænds Jndmarsch i Spanien, hvorved da Hertugen af Frias tillige skal have bemærket, at om man endog vilde tilstede Don Carlos at bestige Tronen i Madrid, vilde der dog intet være vundet for de absolut Principer, da de Constitutionelle under alle Omstændigheder ved Søkysternes og Provindsialstædernes Besiddelse vilde være istand til at fortsætte Borgerkrigen i Spanien og gjøre Carl den Femtes Regjerings Periode til en af de blodigste i Landets Historie. Herimod skal Grev Appon have yttret, at Regjeringen i Madrid var uden al Kraft, at man dog ikke vilde kunne holde sig, og at man, hvis han ellers var rigtigt underrettet, ikke havde andet at vente af Cortes end en National-Convention med dens rædsomste Følger. For at vinde Greven for sig, havde Hr. Thiers derpaa yttret, at Frankerig ikke maatte betragte Spanien anderledes end de franske Besiddelser i Africa. Ved det projecterede OccupationsCorps skulle Spanierne navnlig behandles som Kabylerne i Oran, Bona og Algier. General Bugeand skulde paa en vis Maade stilles i Spidsen, for et europæiske Gensdarmeri, bestemt til, i Europas Jnteresse at sørge for Personernes og Eiendommens Sikkerhed i Spanien. Disse Forklaringer synes dog at være gaaede den spanske Gesandt, General Alava lidt for vidt; han skal have erklæret, at en Jntervention, hvis den skulde have en saadan Characteer, ikke alene vilde være unyttig, men endog fornærmelig for den spanske Nation, og at man derfor maatte frabede sig den. Hvis Franskmændene vilde gjøre nogen Nytte, skulde de som virkelige Allierede rykke ind med 30,000 Mand, og proclamere Dronning Jsabelle saavelsom det reviderede kongelige Statut. Derpaa skal da ogsaa Conseil-Præsidenten have søgt at bevæge de tvende absolute Magters Gesandter til at stemme for Afsendelsen af et Hjelpe corps paa 30,000 Mand, og man vil allerede vide, at Commanden skal betroes til General Bonnet, en udmærket Officeer fra Kejsertiden. Det hedder ogsaa, at Hr. Thiers i Gaar har afsendt en Con reer til London, for at vinde det engelske Cabinet for denne nye Plan eller for en fælleds Operationsplan.