Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-06-01
Fredags Aften kom Prindsen til Frederikstad og tog samme Aften til Moss. Løverdags Eftermiddag Kl. 5 var han her. Prinds Frederik og hans Stad, Kommandanten, Stiftamtmanden og Biskoppen med flere vare tagne ham imøde til Greverud, i en halv Miil herfra, - ligesaa det borgerlige ridende Korps og det ridende Jægerkorps. Paa Egeberg stege begge Prindser til Hest, Alt Militairt var opstillet i Gaderne fra Torvet af, og fra det Øieblik han naaede Byen jublede: "Hurra! Velkommen! Gud velsigne Kongens ham imøde. Da han steeg af, forefandt han næsten alle øvrige Autoriteter og Embedsmænd samlede, og vi fik strax Audience. Han sagde med Hjertelighed og en ædel Anstand: "Jeg er kommen til Norge, efter Kongens Villie og mit eget inderlige Ønske. Gud give jeg kunde være Dem nyttig. Jeg har efterladt mig i Kjøbenhavn det kjæreste jeg har i denne Verden - min Søn; men jeg glemmer det over den Modtagelse jeg her finder. Derpaa bad han Prinds Frederik gjøre ham personlig bekjendt med de Tilstædeværende, og sluttede, med at sige, at han ønskede at see os alle efter Søndags Gudstienesten. Ved denne almindelige Kour holdt han en kort Tale, takkede deri den ædle Prinds Frederik for hans Trofasthed mod Kongen og Landet. Gud lønne dig derfor, sagde han, og omfavnede ham: "modtag min Tak og mit indelige Venskab!" Taarene stode dem begge Stilling, var dette baade rørende og Modindgydende. Konge og vort kjære Tvillingrige, og som tænkte paa vor i Øinene. De kan troe, at for enhver, som elsker vor tigen ville, for den ædleste blandt Konger. Prinds Hvad kunne ikke disse 2 Mænd virke, naar de oprigFrederik er en høist retskaffen Mand og hænger med sin deriks egen mundtlige Indbydelse. Alt er nu i spændt omtrent 30 af os paa Ladegaarden i Følge Prinds Fre hele Sjæl ved Kongen og Landet. Efter Kouren spiste 1s. Forventning om hvad der vil skee, og enhver - jeg tør hvert Offer, som fører til vort eneste og kjæreste Ønske - freidigt sige det - 999 af 1000 - ere beredte paa et mark. For Resten er min individnelle Trøe, at Mangel Broderbaandets Vedligeholdelse med Dan vel paa mange Steder vil vorde stor fra nu og til Høsten, men med Guds Hielp Nøden ikke blive saa almindelig, at Forventningen (hvis den næres, at hungre os tamme opfyldes. - J det Hele kan man regne, at 2/3 Parter af Agrene i Aggershuus og Christiansand ere tilsaaede, - om de øvrige Stifter veed jeg ikke ret Beskeed. Giver Gud et saa godt Aar, som alt tegner til, da kan Høsten blive lige saa riig, som i vore bedste Aar; thi Bonden saaer almindeligviis for meget. J Aar kan han kun saae sin bedste Jord, og har bedre Tid at behandle denne med Omhu. Med sidste norske Post fulgte desuden følgende Kundgjørelse: "Nordmænd, Eders Konge kjender og paaskjønner Eders urokkelige Troskab for Ham og forden norske og danske Kongeslægt, som nu i flere Aarhundrede haver regjeret over Eders Fædre og Eder. Hans landsfaderlige Hu staaer til at see Broderkjærligheden og Samdrægtigheds uopløselige Baand befæstet mellem Tvillingrigets Folk. Sjette Frederiks Hjerte er stedse hos Eder, men Hans Omhu for Staten i alle dens Deele nægter Ham den Glæde, at see sig omringet af sit tro norske Folk. Derfor sender Han mig til Eder med Fuldmagt som Statholder i Hans Rige Norge, at udrette Hans Villie, som var Han selv blandt Eder tilstæde. Hans Bud skal være min Lov, at vinde Eders Tillid min Bestræbelse, Eders Høiagtelse og Kjærlighed vorde min Løn. - Maaskee endnu haardere Prøvelser forestaae Os, men Tro paa Forsynet og med freidigt Mod skal jeg gaae Dem imøde og overvinde Dem ved Eders Bistand, trofaste Nordmænd, thi jeg veed at jeg kan stole paa Eders Troskab mod Kongen, at J vil bevare gamle Norges Selvstændighed, og at det Løsen, der forener Os Alle, er: for Gud, for Kongen og Fædrenelandet. - Christiania, d. 22 Mai 1813. Christian Frederik, Prinds til Danmark og Norge. Statholder over Kongeriget Norge. Kommanderende General.