Jyske Efterretninger, 1813-07-04
(Af Hamb. og Alt. Aviser.)¬ J den Hamburger Tidende er indrykket, som en omstændelig Beretning under d. 13 Juni til Regentinden, f Frankrig, om Danmarks Forhold saavel til Frankrig, som til de nu krigførende allierede Magter, hvoraf dette det væsentligste: Efter Affairen for Kiøbenhavn (det sagelske Bombardement) slueledes mellem Frankrig og Hanmark en Allians=Tractat, hvorved Keiser Napoleon, garanterte Danmarks Jntegritet. 1811 yttrede i Pa sit det svenske Hof det Ønske at foreene Norge med Sver lig, og begiærede Frankrigs Bistand; man svarede, at keiseren i Følge hiin Allianz Traktat ikke kunde indvillige Adsplittelsen af hans Allieredes Gebeet; fra det Øieblik søndrede Sverrig sig fra Frankrig, og indlod sig i Unberhandlinger med dets Fiender. Siden truede Krigen, Albryde ud mellem Frankrig og Rusland. Det svenske hof foreslog at gjøre fælles Sag med Frankrig, hvorved get fornyede sit Forslag om Norge, og forestilte tillige, hvor let det var fra norske Havne at gjøre Landgang paa Skotland; men Thuilleriets Cabinet var formedelst Traktaten med Danmark lige ubevægelig. Nu sluttede Hverrig Allianz med England og Rusland, hvori bestem ses en fælles Forpligtelse at tvinge Danmark til at afslaae Norge til Sverrig. Nu fulgte Begivenhederne i Vinteren 1813: De franske Tropper rømmede Hamburg; Danmarks Stilling var farlig; i Krig med England truedes det fra Sverrig og Rusland, og Grankrig, stes afmægtig til eftertrykkelig Bistand. Kongen af Hanmark vendte sig derfor med den Loyalitet, der characserer ham, til Keiseren. Keiseren, som har til Hensigt med sin Politik ikke at falde sine Allierede til Be bær, svarede: at det stod Danmark frit for at underhandle med England for at redde sit Gebeels Jntegritet, og at hans Agtelse og Venskab for Kongen slet ikke skulde kiølnes ved de nye Forbindelser, som saadanne trængende Omstændigheder nødte til at indgaae. Kongen tilkiendegav derfor sin fuldkomne Taknemmelighed. Danmark havde afgivet 4 Afdelinger af meget gode Matroser, hvormed 4 Linieskibe af vor Scheldeflaade hemandedes; da Kongen imidlertid yttrede det Ønske, at disse maatte leveres tilbage, afskedigede Keiseren dem, og bevidnede Officererne og Matroserne sin Tilfredshed med deres gode Tieneste. Nu kom Tiden, da de Allierede indbildte sig, at det franske Rige var udslettet af Jordkloden, og denne Mening maae paa en besynderlig Maade have behersket dem, da de tilbød Danmark, til Skadesløsholdelse for Norge, vore Departements i den 32te Militairdivision, og selv hele Holland for at belønne en Søemagt i Norden, som holdt med Rusland. Laagt fra, at den danske Konge lod sig forlede af dette skuffende Tilbud, som gjordes paa Frankrigs Bekostning, at han meget mere forkastede dem. Nu afsendtes Fyrst Dolgoruck til Kiøbenhavn, for at forlange at bedække Hamburg og giøre fælles Sag med de Allierede, som da vilde garantere for Danmark, ja selve Norges Jntegritet; Kongen indsaae alle de Ubehageligheder, som en saadan Stipulation kunde have for Keiseren, og anbragte derfor alle muelige Modificationer. Til den Ende afsendtes Grev Bern stor til London, men Prindsregenten vægrede sig at imodtage Kongens Skrivelse, og Lord Castlereagh tilkiendegav ham, at der ingen Traktat kunde sluttes mellem Danmark og England, førend Norge var aftraadt til Sverrig. Samme Sprog førte man mod Grev Moltke, den danske Gesandt hos Keiser Alexander. FyrstDolgerneki Afsendelse blev ikke erkiendt, som om han havde overtraadt sin Fuldmagt. Under denne mislige Stilling viste Kongen den største Tillid til den franske Keiser, kaldte sine Tropper tilbage fra Hamburg, befalede sin Armee at marschere med den franske og erklærte sig stedse som Frankrigs Allierede. Præsident Kaar afsendtes med Kongens Brev til det franske Hovedqvarteer; underveis i Altona mødte ham Deputerede fra de Allierede, som foregav, at man vilde frasige sig Fordringen, paa Norge, naar Danmark vilde gjøre fælles Sag med dem, men Præsidenten svarede: Jeg har min Ordre, den maae jeg udføre. D. 30 Maj rykkede de franske Tropper ind i Hamburg, og en dansk Division i Forening med vore Tropper drog ind i Lybek. D. 31te lod en engelsk Flaade sig see paa Rheden for Kiøbenhavn, hvorpaa Hr. Thornton befandt sig; han tilkiendegav, at de Allierede vilde begynde Fiendtlighederne, naar Danmark, ikke inden 48 Timer underskrev en Tractat med den Hovedbetingelse, at aftræde Norge til Sverrig, strax afgive Stiftet Trondhjem som et Depositum, stille 25000 Mand. i Marken, for at rykke mod de Franske og erobre de Lande, som Danmark skulde have til Skadesløsholdelse; tillige ernærte man: at de Udladelser, man havde yttret for Præsident Kaas, igienkaldtes, og kunde ansees som militairiske Underhandlinger. Med Mishag forkastede, Kongen disse fornærmende Fordringer. Den Tillid, som Kongen har sat til Keiseren, har endnu tættere knyttet Foreningen mellem begge Nationer; Norge skal blive Dansk og Danmark Integriket er garanteret af Frankrig.