Almuevennen, 1843-12-13
Af "Fædrelandet optage vi følgende Beretning: Fra Landet er os tilstillet Udskrift af en Politisag, som forekommer os at indeholde saavel et Vidnesbyrd mere om Patrimonialjurisdictionens Mangelfuldhed, navnlig i saadanne Tilfælde hvor Conflicter finde Sted mellem Jorddrotten eller sammes Befuldmægtigede og deres Undergivne, som et Exempel paa, hvilke Scener den ved Hoverillovgivningen Herremændene indrømmede Reyselsesret kan foranledige. Det Factum, der ligger til Grund for denne Sag, er følgende. Den 22de August 1842, under Jndkjørselen af Høsten paa Thurebyholms Hovedgaard, som hører under Grevskabet Bregentved, henvendte Tjenestekarl Jens Christophersen af Pokkestensgaarden, der var mødt som Hovbud paa sin Huusbondes Vegne, sig til Forvalteren paa den nævnte Hovedgaard, Hr. Nyholm, og bad ham om at laane sig et Læssetræ, fordi hans eget var knækket, hvilket Forvalteren negtede. Da han derefter havde hentet et Læs Byg i Marken paa Veien til hvilken han, efter sin Angivelse, havde laant et Læssetræ af en ham ubekjendt Karl som var tilhove – og ved Middagstid var kommen tilbage til Laden, spurgte Forvalteren, som befandt sig der, ham om, hvorfra han nu havde faaet et Læsse træ, og da han hertil svarede, at han havde faaet det af en Karl fra Endersløv, sagde Forvalteren, at der ingen Karl var tilhove fra Endersløv, som havde Læssetræ, hvortil Jens Christophersen svarede, at han ikke vidste hvorfra Karlen var, og at det heller ikke kom Forvalte en ved, hvorfra han havde faaet Læssetræet, naar han selv ikke vilde laane ham noget. Nu gav Forvalter Nyholm Jens Christophersen nogle Slag med en Hesselkjæp af knap en Tommes Tykkelse, efter hans egen og Avlsfuldmægtig Steenslers Forklaring over Skulderen", men efter Jens Christophersens Udsagn, der bekræftes af tvende andre Vidners edelige Forklaringer, " Hovedet og Ansigtet, hvorimod et 4de af Forvalteren fort Vidne ikke vil have lagt Mærke til, hvor Slagene ramte. Derpaa greb Jens Christophersen med den Yttring, at han ikke vilde tage Hug, fat i Forvalterens Vest og fratog ham Stokken, hvilken han brød itu og kastede paa Gulvet; ved denne Leilighed itureves Forvalterens Skjorte og han erholdt nogle Rifter i Ansigtet, der blødte, om J. C. tilføiede ham disse med sine Hænder eller med Stumperne af Støkken er ikke tilfulde oplyst. Derefter greb Forvalteren et Pidskeskaft, hvormed han slog J. C. uden at kunne angive, hvor han ramte ham, og J. C. tog nu sin Træsko af og holdt denne op mod Forvalteren, men da denne spurgte ham, om han vilde slaae ham med Træskoen, svarede han nei og gjorde heller ikke saadant. Endelig lod Forvalteren J. C. ved tvende af sine Folk fore ud af Laden. J denne Sag, der ifølge Amtmandens Skrivelse til Lehnsbesidderen, Geheime Statsminister A. W. Moltke efter § 8, 12. og 18 af Frdn. 25 Marts 1791 om Orden ved Hoveriet er bleven behandlet som privat Politisag, har Birkedommeren paa Grevskabet Bregentved Cancelliraad Lautrup under 17de Marts 1843 afsagt Dom i første Jnstants, og ved samme tilkjendt Jens Christophersen 3 Gange 5 Dages Fængsel paa Vand og Brød samt Sagens Omkostninger. Denne Conclusion har Dommeren støttet ene og alene paa de tvende af Forvalteren førte Vidners Udsagn, hvilke han har kaldt overeensstemmende, uagtet Overensstemmelsen netop svigter i det Punct, hvorpaa det berøer, om Forvalterens Adfærd, mod Karlen har været lovlig eller ikke, og altsaa dennes Modværge tilladeligt eller ikke, nemlig om han med sin tommetykke Hesselkjæp har slaaet ham i Hovedet og Ansigtet eller "over Skulderen, i hvilket Punct kun det ene af Forvalterens Vidner har henholdt sig til dennes Udsagn, medens det andet som sagt ikke vil have bemærket, hvor Slagene ramte. Hvad angaaer de tvende af Jens Christophersen førte Vidner, som virkelig ere overeensstemmende i dette Punct, nemlig at Forvalteren har slaaet ham i Hovedet, saa affærdiger Dommeren, deres Udsagn, med følgende Raisonnement: at det ikke kan, svække 1ste og 2det Vidnes Forklaringer, thi forsaavidt bemeldte 2de Vidner have angivet, at Forvalter Nyholm har tilføiet Jens Christophersen nogle Slag i Hovedet med en Stok, er Momentet, da dette skeete, saa ubestemt angivet, at dette Factum gjerne kan være foregaaet, uden at komme i nogen Strid med den Række af Begivenheder, som 1ste og 2det Vidne have omforklaret, og hvad de øvrige factiske Omstændigheder angaaer, som ere oplyste af 1ste og 2det Vidne, da have de af Jnd klagede førte Vidner ikke været istand til herom at forklare noget. Det er os ikke rigtig klart, om Cancelliraad Lautrup mener, at Noget paa een Gang kan være et Factum og ikke et Factum, eller at det Factum, at Forvalter Nyholm først har tilføiet Jens Christophersen en ulovlig Mishandling ikke kommer i Betragtning, naar der er Sporgsmaal, om denne har været berettiget til at værge sig, eller at tvende Vidners overensstemmende Udsagn, om et Factum svækkes derved, at de ikke fra først til sidst have bivaanet den "Række af meere eller mindre ligegyldige Begivenheder, hvorved dette Factum er foranlediget; men i alle Tilfælde haabe vi, at om ogsaa Over politiretten i Præsto Amt har stadfæstet denne Dom, saa vil Høiesteret, til hvilken Jens Christophersen har erklæret Appel, sikkert komme til et Resultat, der mindre smager af - Patrimonialret. Erklæring.