Den Vest-Sjællandske Avis, 1815-04-21
Den almindelige Bevægelse, som Bonapartes Usurpation har frembragt i Europa, er at betragt under to meget bestemte, forskjellige Synspunkter, nemlig: hvad maa og ville Franskmændene, og hvad maa og ville de Allierede gjøre? Vare Franskmændene fuldkommen af een Mening. over den forefaldne Forandring; herskede hiin Constemmighed, som slet ikke lader tvivle om Udfaldet; var Forandringen af det Slags, at den slet ingen Jndflydelse kunde have paa Europas Rolighed; krænkede den slet ikke de Tractater, som bestaae mellem Frankerige og de europæiske Magter; saa havde ustridig den franske Nation Ret til at sige til disse Magter, hvori blande Jeder, vore indre Anliggender angaae eder ikke; vi ville selv eenstemnigen regulere dem, hvad der foregaaer hos os, vil ikke frembringe nogen Rystelse udenlands; vi lade eder gjøre i eders Land, hvad J ville; den Uaf ængighed, som vi erkjende for eder, forlange ogsaa vi, hvad angaaer det eder, om vi have Ret eller Uret, det er vor Sag; J ere ikke vore Dommere; en Nation har intet Overtribunal, vi ville ikke give Nogen Love, men heller ikke modtage nogen af Nogen. Men Tingenes Tilstand i Frankrige er sikkerligen. ikke saadan. Den franske Nation bestaaer ikke af en Armee af hundrede tusind Mand, som Bonaparte, har kaldt did og som øieblikkelig er hans Støtte, heller ikke i en Haandfuld Ærgjerrige, som, for igjen at erholde deres fordums Storhed, gjøre det paa ny til en Leg for sig, at udtømme Franskmændenes Formue og Blod og som alt opfylde Fængslerne med ulykkelige Slagtoffere for deres hadefulde Lidenskaber. Nationen bestaaer af en uendelig Fleerhed af Landmænd, Kjøbmænd, Godseiere, Manufakturister o. s. v. som alle, af Jnteresse og af Følelse, forkaste Usurpatoren. Kan man paastaae, at Franskmændene ere enige, naar Jnsurrectionen udbreder sig fra Alperne til Occanet, naar Borgerkrigen udbryder paa alle Steder, hvor der ikke er Linietropper i overlegent Antal, naar Borgerblodet flyder ved Bredderne af Dordogne og Durance? Denne overveiende Fleerhed af Nationen, der ikke vil have Usurpatoren, vil ustridig ikke kalde de Allierede did, men den vil see dem uden Bekymring, naar de komme for at opsøge den fælles Fiende midt iblandt dem. Royalisterne og de Allierede ville begge bekjæmpe ham af særdeles Bevæggrunde, uden at man kunde beskylde de Første for, at de havde kaldt de Andre did, heller ikke disse for, at de havde opægget Royalisterne. Er Donavarte falden, saa kan Nationen ikke ansee som sig ydmyget og som overvunden. Og den vil i Gierningen heller ikke blive overvunden; thi allevegne, hvor Bonapartes militaire Despotismus ikke lammer dens Svingkraft, vil den selv bekjæmpe Bonapartes Armee. Hans Armee vil blive overvunden; men hans Armee er ikke Nationen, og denne Armee tilhører ikke meere Nationen, siden den har overgivet den til dens nye Tyranner Hvad de fremmede Magter angaaer, saa er deres Handlemaade ganske simpel og overeensstemmende med alle Retfærdighedens Grundsætninger. Frasigelses-Tractaten er krænket; Pariser-Tractaten er krænket. Deres evige Fiende har bemægtiget sig en stor Magt; denne Magt kan blive dem skadelig. Allerede foruroliger han, allerede reiser han sig, li lerede truer han. Allerede forekynde forgivne Adresser fra Undersaatter, som ere underkastede en retmæssig Fyrste: at de ere beredte til, at sønderbryde uværdige Baand ved der første Leilighed, som vil frembyde sig for dem. (Man see Adressen fra de i Mezieres sig opholdende Belgiere i Moniteuren af 13de April). Denne Magt er ved dens Charakter, som har bemægtiget sig den, uendelig farlig for Enropa. Europa maa styrte ham, uden at man kan beskylde det for, at det blander sig i Frankriges indre Anliggender. Det har Ret til overalt at forfølge, hvor han findes, Fienden af sin Rolighed, sin Jndustrie, sin Handel, sine Constitutioner, sine Fyrster og Fienden af alt, som er Menneskeheden. dyrebarest. (H. Corr.)