Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-04
Jndenlandske Efterretninger. Til Latinsk juridisk Examen have i dette Qvartal 16 Candidater fremstillet sig. De til skriftlig Udarbeidelse opgivne Spørgsmaal vare følgende: Af Natur= og Romerretten. 1. Furtum necessarium num jure universali prohibitum est, Er Nødtyverie stridende mod almindelige Retsgrundsætninger?) 2. Num a notissima regula juris Quilibet jure suo renuntiare potest, recte dari possunt exceptiones, (Kan man med Føie antage, at der gives Undtagelser fra den bekiendte Retsregel: "Enhver kan frasige sig sine Rettigheder"?) 3. An ex principiis juris publici universalis certae religioni qua dominanti, privilegia quadam pra ceteris recte tribuuntur, (Bør der, efter almindelig Statsrets Grundsætninger, tilstaaes, en vis Religion Fortrin for andre, fordi den er herskende?) 4. Num foedus in dubio existimandum et personale an reale, (Bør en Tractat i Tvivlstilfælde ansees at være reel eller personel,)S. Mutuum et quasi usus fructus quomodo differunt jure Romane? (Hvori ere Laan til Eie og Quesi-Ususfructus forskjellige efter Romer=Retten?) Af Fædrenelandets Lovgivning. I. Kan 2de ved Dom adskilte Ægtefolk paa ny indgaae Ægteskab med hverandre, uden dertil iforveien at erhverve Kongelig Bevilling? 2. Hvorledes bør den Bestemmelse, som forekommer i Forordningen af 8de April 1768, at efter et Skiftes Slutning Fordringer, som skal udbetales, kan paagne paa Boet, fortolkes, 3. Hvilket Slags Tingsret medfører et Respondentiabrev for Creditor, 4. Hvad forstaaes, efter vore Love, ved en Medvider i en Misgierning, og hvorvidt kan en saadan belægges med Straf, H. Hvilken Forskiel er der paa Processens Omkostninger og Kost og Tæring? Fragment af et Brev fra en Reisende i Vensyssels nordligste Deel i Sommeren 1817. Trøstende er det for Menneskevennen, at see Mørket vige for Lyset, og de gladeste Udsigter allevegne at aabne sig for Almuen til renere Grundsætninger i Religionen, større Tænkefrihed og Aandsdannelse, og derved til større Forædling og Held for denne saa længe forsømte og tilsidesatte Menneskeclasse. Aldrig erfarede jeg dette tydeligere, end paa denne min jydske Reise. De fleste Steder spores Liv, Lyst og Fremstræben til Oplysningens og Forædlingens skjønne Maal. De fleste Steder kappes man at fremme de Midler, som til dette Øiemed findes fornødne. Jeg seer her midt i Sommeren Flokke af reenlige, muntre og kraftfulde Børn vende tilbage fra Skolerne til deres Hjem. De hilse mig saa venligen, og med saa beskeden en Frihed, og deres Hilsen synes mig at bebude Uskyldighed og Tillid til Mennesker - , aldrig finde J Grund til at tabe den, tænkte jeg veed mig selv, og - sukkede. – Jeg seer Skolelærere, som, forhen klædte i Pialter, med mismodigt skummelt gustent Aasyn ofte maatte, for at opholde deres kommerlige Liv, forrette Bondens smudsigste Arbeider, og leve af dennes dyrekjøbte Naade, da deres Lønning de fleste Steder var bestemt fra 5 til 10 Rdlr., nu med Tilfredshed og Selvfølelse at forrette deres Embede, og være lykkelige i deres Familie=Kredse, efterdi deres Lønning, ved Resolution fra det Kongelige Danske Cancellie, er fast bestemt til 6 Tdr. Rug, 6 Tdr. Byg og 48 Rbd., foruden friBolig, Brændsel, Fourage, og de Fordeele deres Agerbrug afgiver. Vel er denne Lønning ikke tilstrækkelig til at pleie Veilevnet; men dog er den lempet efter Almuens Evner i disse Egne, og efter de Fordringer, den nærværende Skolelærer=Slægt, efter sin Fortids Stilling, kan gjøre. Af Seminarister fandtes her faa. - Jeg seer Skolebygninger, som forhen vare vanærende for Egnen, fugtige, mørke, fulde af alskens Uhumskhed, hvori Børnene indaandede Døden, Slaviskhed, og Afskye for hver Lære, som skulde udvikle deres Aandskraft, at have modtaget en Skikkelse, baade indvendig og udvendig, sin Bestemmelse værdig, og som i lige Grad frydede Øiet og Sindet. Ja, det som især glæder mig, er at høre, at blot i Hjørring, Amts nordre Amtsprovstie, som ikke indeholder uden 3 Herreder, ere og blive i indeværende Aar 12 a 14 ny skjønne Skolebygninger opførte, og næsten alle ved Almuens frivillige Sammenskud, foruden, at over 20 andre Skoler have erholdt betydelige Udvidelser og nye Tilbygninger. Unægtelig vidner dette om en god Stemning hos Almuen for Oplysningens Fremme, som spaaer for Fremtiden de meest velsignede Frugter. - Ogsaa i Stæderne, erfarer jeg samme gode Aand for det høistvigtige Skolevæsen. - Jeg var i Hjøring, en temmelig stor og folkerig Bye, hvor den strængeste Orden i senere Tid i alle Skolevæsenets Grene er indført, og enige vare alle i at tillægge dette Præsten R., som nylig dertil var ankommen. Jeg søgte at gjøre hans Bekjendtskab, men allerede den tidligste Morgenstund var han udvandret til Skolerne i Landsbysognet. Velsignelse følge ham den Værdige, og hans Møje blive ikke upaa skjønnet. - Skolebygningen i denne Bye var rummelig og vel indrettet, men dens Beliggenhed ubeqvem; man nærer derfor Planen, at kjøbe til Skolebrug en anden Gaard, som man viiste mig. - Jeg besøgde ogsaa det rædsomme Skagen, og fandt i denne fattige Bye tvende ny anseelige Skoler, hvis Opførelse for 3 Aar siden havde kostet henved 7000 Rbd. – et henrykkende Syn paa et Sted Naturen nægtede Alt, uden gode Mennesker Sandbanker - Fisk og undertiden en liden Fordeel fra forulykkede Skibe. Stedet er nu uden Præst. Maatte dog Valget falde paa en god og dannet Mand, som var Skolefaget voxen! J en Bye, som har over 150 Børn, er Ønsket naturligt. - Ogsaa besaae jeg Fladstrand, en smuk, velbygt Flekke, som i seenere Aar erholdt et Slags Anseelse, der dog med Krigen stod og faldt. Denne By har og forrige Aar erholdt en nye anseelig og vel indrettet Skole, opført af den dristige og retskafne Kjøbmand Hr. Caspar, for 4000 Rbd., paa de lempelige Vilkaar, at Capitalen af Byen skal udbetales i 40 Aar. Uden saadan Hr. Caspars Opofrelse vilde det have været vanskeligt for saa liden en Bye at udrede saa betydelig en Sum, især da den i seenere Aar har anvendt store Bekostninger paa sin Kirke, og desuden opført en skjøn Bolig for sin Præst. Sæbye opholdt jeg mig blot faa Øjeblikke, dog gav jeg mig Tiid at see den smukke Plads en Kjøbmand der paa Stedet har skjænket til det Mønster for Skolebygninger, man siger der skal opføres. Hvorledes iøvrigt Skolevæsenet her er indrettet, kan jeg ikke sige, da de, jeg talte med om denne Sag, syntes enten ikke for samme at interessere sig, eller og blot at berøre den med en Art Modbydelighed, hvis Grunde jeg ikke gav mig Tid til at udlede. Mueligen har Fordommen ogsaa her, som flere Stæder, fra Begyndelsen villet forqvakle den gode Sag, og lagt Hindringer i Veien for dens Fremme, hvilke blot ved Tidens Længde kan bortryddes. Da Skolecommissionen bestaaer af redelige og fornuftige Mænd, og Amtsskoledirectionen besidder almindelig Tillid for sin moderate og dog conseqvente Fremgangsmaade i Skolevæsenets Jndretning, maa jeg gjøre hiin Slutning. Men nok herom denne Gang. - Disse bemærkninger har jeg paa min Reise havt Leilighed til at gjøre, og da jeg veed, at Alt som fremmer Menneskeheld glæder dig, vil jeg ikke undlade, min Ven, at sende dig samme. Du kan giøre den Brug af samme du helst ønsker. For Sandheden af samme indestaaer jeg. Maaskee i intet Aarhundrede have her i Hovedstaden saa mange Arbeidere været sysselsatte med offentlige Bygningers Opførelse, Jndretning og Nedbrydelse, end i dette Øieblik. Medens adskillige Hundrede Mand dagligen arbeide paa Christiansborg Slot og Vor Frue Kirke, ere andre i Færd med, deels at indrette Rundekirke til den forestaaende Reformationsfest, deels med at nedbryde Ruinerne af St. Nicolai Kirke. Med Frue Kirke er det kommet saavidt, at den næsten er under Tag. Taarnet tager sig meget bedre ud i Nærheden, end i nogen Afstand. Murene ved Rundekirke ud til Landemærket og Kjøbmager den, hvor der før, var Boutiker, er nu aldeles nedbrudt, og den lille Jndgang ud til den første Gave er forandret til en ordentlig Portal. Rundetaarn, der i saa mangfoldige Aar har været saa godt som indhegnet ved Mure, staaer nu ganske frit, og tager sig bedre ud end tilforn. Nicolai Kirkes Ruiner ere, paa enkelte Stykker nær, ganske nedbrudte, og den uhyre Mængde Stene, der ligesom Bjerge ligge sammenhobede, yde et rædsomt, men ikke desto mindre interessant Syn. En Deel af den Muur, som vender ud til Viingaardstrædet, var opført af Sandstene, af omtrent en halv Alens Længde, som med største Møie maatte hugges enkeltviis fra hverandre. Det er at formode, at man enten i Begyndelsen har havt i Sinde, at opføre hele Kirken af lutter saadanne Stene, men at man, af een eller anden Aarsag maatte standse dermed, eller og at disse Stene have været Levninger af den ældre Kirke, som har staaet paa samme Sted. J Pillen ved Siden af Taarnet, udtil lille Kongensgade har man fundet en sammen falden Trappe, som gik lige op til Pulpeturet: men den var saa smal, at et Menneske med Nød og Neppe kunde komme opad den. Sandsynligviis førte den underjordiske Gang, der gaaer fra det forrige St. Jørgens Kloster paa Hjørnet af Østergaden og St. Jørgensgaden (nu tilhørende en Bundtmager), op til denne Trappe. Usandsynligt er det ikke, at Munkene benyttede saadanne Løngange til at udføre deres Konster, f.Ex. ved at uddrive den onde Aand af en Besat o. v. Anmelderen erindrer saaledes at have hørt. af en Reisende, som havde været Vidne til en Aandsuddrivelse i en chatholsk Kirke i Jtalien, at alle Lysene, paa den Kant hvor den foregivne Aand skulde fare ud, slukkedes pludseligen af sig selv, og til saadant Experiment kunde en Løntrappe, som den ved St. Nicolai Kirke, vel ikke være saa ubeqvem.