Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1824-08-27
Den 15 August blev en bedrøvelig Dag for de franske Journalister, da Lobene af 31 Marts 1820 og 26 Julii 1821, hvorved alle periodiske Skrifter underkastes Censuren, atter ere satte i Kraft. J den Kongelige Forordning desangaaende anføres som Motiv, at Domstolene nylig have antaget en Existents de jure for Tidsskrifter, uafhængig af deres Existents de facto, hvorved et sikkert og let Middel frembydes til at illudere deres Suspension og Undertrykkelse. Under disse Omstændigheder agter derfor Kongen med Eftertryk at bære Omsorg for den offentlige Roligheds Vedligeholdelse til Kamrenes næste Møde. Denne Foranstaltning ophører een Maaned efter sammes Aabning hvis den ikke forinden sanktioneres til Lov, saavelsom og fra den Dag, da en Forordning maatte befale Opløsningen af de Deputeredes Kammer. J Følge heraf er Avis Censuren overdraget en Kommission under General=Politiedirektorens Forsæde, og Virkningen har strax viist sig i de mange Censurhuller, der gaae saavidt at i nogle Blade, f. Ex. Konstitutionel og Journal des Debats, hele Kolonner staae in blanco, og Resten er af ubetydeligt Jndhold. Selv under Bekjendtgjørelserne i Handelsjournalen findes en stor Cencuraabning. Stjernen renser sig som en god Farisæer, og forsikrer, at da den al længe selv har udøvet en stræng Censur, kan den nye Jndretning heller ikke paa nogen Maade genere den. Endnu den 14 d. blev Generalprokurørens Appel imod den Kongel. Rets Kiendelse i Sagen mod Bladet Aristark af Kassationsretten forkastet, efterat Retten Dagen før maatte udsættes, af Mangel paa det fornødne Antal Bisiddere, da nogle Deputerede undskyldte sig for at tage Sæde i Retten i en Sag, der angik en af deres Kolleger. Til samme Tid da Journal des Debats i en Afhandling søger at bevise, at den absolute Regjering for evig er uddød i Frankerig og ene kan finde Sted i en anden Mazarins hykkelske Leiesvends indskrænkede Hjerne, og at selv Adelen finder sin sikreste Støtte i det konstitutionelle Monarkie, opløfte andre Blade deres Stemme imod dem, der skrige over Ministerialdespotisme. "Regjeringens Uafhængighed - sige de - er Frankerigs største Trang, og Hr. Villeie tilkommer den Roes, at have lagt Grundvolden, dertil, og med Kjekhed at have forsvaret den. Kraften maa eentraliseres i Regjeringen. Den tilsyneladende ubetydelige Forandring af Ministeriet er et Beviis for, at Hr. v. Villele ikke kan styrtes saasnart, som hans Fiender have ønsket. Hvo af de fanatiske Helte, som Man vilde sætte i hans Sted, skulde vel havt Mod til at trodse Erkebiskoppen af Toulouse, ja selv Pavens Opposition. Hørv. Villele har ikke frygtet for Roms Vrede og viist den geistlige Magt tilbage inden for dens Grændser. Derfor skrigeFanatikerne ogsaa paa, at han ikke beskytter Religionen. Hvad de Liberale have at udsætte paa ham, kommer slet ikke meere i Betragtning, end naar bankerotteerte Kjøbmænd sige, at Verden maa forgaae, hvis deres Kredit ikke oprettes paa ny. Den bedste Lovtale over Hr. v. Villele er at alle Partier hade ham, og Aarsagen dertil er den, at han staaer høiere end dem allene. Den sidste Udenrigs Minister (Hr. Chateaubriand) lader Journal de Paris derimod vide, at han kun har levnet sin Eftermand Ulykker at afhielpe i Politiken, især i Spanien.