Viborger Samler, 1846-10-27
Kjøbenhavn. Om Etatsraad, Borgemester Algreen-Ussings Udnævnelse til Cancellideputeret siger Fædrelandet: "Cirkleufylder sig: Cancellisecretairen Tage Algreen-Ussing har igjennem Assessoren, Professoren og Borgmesteren beskrevet en Bue tilbage til det Sted, hvorfra hans offentlige Liv tog sit Udgangspunct; han skal atter beie sig over de Acter og Forestillinger, hvorfra han i Ungdoms styrke reiste sig, for at give den paagnende politiske Bevægelse i Danmark en af dens mægtigste Impulser; hans store Dygtighed, Lethed og Udholdenhed i at arbeide skal atter finde Anvendelse paa de Sager, som først gave ham Leilighed til at aabenbare disse Fortrin, der bevarede ham Bureaukratiets Faderkjærlighed, selv dengang han som dets forlorne Søn færdedes i Oppositionens Rækker. Er det da ogsaa som den Samme, han vender tilbage bag Cancelliets ærværdige Mure? Var det Tilfældet, da var hans Bane neppe bleven den samme, som den har været, den var i alt Fald ikke tilbagelagt saa hurtigt. Det var maaskee ogsaa formeget forlangt, at han skulde være det i Ordets hele Udstrækning; thi Alder og Erfaring, Tid og Omstændigheder, Livets mangehaande Jndvirkninger i forskjellige Stillinger præge ofte dybe Spor selv i de stærkeste og meest heelstøbte Characterer, saa at deres Pystognomier vel i et Decennium kunne have opnaaet Rynker, som før ikke saaes, og tabt Træk, som før gjorde dem indtagende. Men heller ikke i en mere indskrænket Betydning er Ussing den Samme; det kunde lidet nytte at fordølge det, thi Alle vide det, Jngen bedre end de, der have kaldet ham til hans nye Post, ja endogsaa han selv maa indrømme det, hver Gang Guldpokalen blinter paa Cancelliherrens Bord, vil den sige ham det. Jmidlertid bør der ogsaa siges: Ussing har ikke forandret sig saameget, som Mange, maaskee de Fleste troe. Han var den Første i den første Periode af vor nyeste Udvikling, som blev Gjenstand for Folkets Tillid og aldrig været Folkets Mand, han har altid staaet paa en anden Basis end det. Det, der fremkalder Folkets Bevægelser, det, der styrer dets Udvikling og bestemmer dets Skjæbne, det er Jdeerne. Deres Magt har Ussing aldrig erkjendt, deres Fylde har han aldrig fornummet, deres Jndskydelser har han aldrig fulgt, deres Conseqventser har han aldrig øinet. Hvad han har villet – det være nu personlig Forfremmelse og Ære eller gavnlig Virksomhed for sit Fædreland og sine Medborgere, eller begge Deele paa een Gang - det har han kun villet indenfor det Bestaaendes Grændse; ud over det ere hans Forestillinger og Forhaabninger i Virkeligheden, aldrig gaaede, han har stedse været Traditionens Magt undergiven; han har villet Reformer, han har villet en større politisk Frihed, men alt kun under den Forudsætning, at det lod sig forene med det gamle System. Den constitutionelle Tanke er ligesaalidt som nogen anden høiere politisk Jdee nogensinde gaaet op for ham; ligeover for den befinder han sig ubyggelig, naar han taler omden, mærker man, han forstaaer den ikke. Han har altid med Hud og Haar tilhørt den bureaukratiske Absolutisme; den er han gaaet ud fra, den har han i sit Hjerte aldrig forladt, den har derfor ogsaa nu kunnet optage ham i sit inderste Skjød Prem. Lieut. Lützen ved Gardehusarerne har erholdt fri Proces til at sagsege Corfarens"Red., for en i samme Blad indeholdt Artikel, angaaende hvorledes en Commanderende af en Husarescadron skulde have gjort dennes Mandskab bekiendt med den kgl. Resol. og Jndskrænkning af corporlig Straf for de Militaire, og disses Jnddeeling i to Classer.