Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-04-18
Udenlandske Efterretninger. J Galizien synes Almuens Ødelæggelsesyge, der saa længe er gaaet ud over Adelen og Embedsmændene, nu at ville vende sig imod Jøderne. De første Yttringer i denne Retning ere imidlertid ikke udgaaede fra Bønder, men fra Haandværkere og fra – en Øvrighed. J Snyalin, en lille Stad i Kolomerkredsen, hvor der boe omtrent 500 jødiske Familier, have saaledes nogle Haandværkere under Gudstjenesten paa Forsoningsdagen afspærret Synagogens Dørre udvendig fra og derpaa i lav Kaadhed gjort en stærk Brandlarm. Synagogen var overfyldt, og da man hørte Brandlarmen, trængte Alle sig til Dørrene; men da disse ikke kunde aabnes, sprang Mange ud af Vinduerne, hvorved de bleve næsten dødeligt qvæstede, og Flere bleve trykkede ihiel i Trængselen. Mange Fruentimmer faldt i Afmagt, hvilket Soldaterne, der skulde holde Orden, paa god nygalizisk Maneer benyttede til at rive deres med Perler besatte Huer af Hovederne. Syv Liig og over 40 Saarede vare Offere for denne grusomme Spøg, hvis Ophavnsmænd ved den indledede Undersøgelse endnu ikke vare opdagede. En anden lignende Begivenhed har Øvriheden selv fremkaldt samme Dag i Podhaz i Bressanerkredsen. Den derværende jødiske Menighed havde nemlig iaar endnu ikke stillet det fulde Antal Militairpligtige, og Øvrigheden vidste nu ingen meere passende Leilighed end at oppebie denne Dag, paa hvilken alle Jøder besøge Synagogen; man beleirede nu først Synagogen med 200 af de troe, Bønder, der vare bevæbnede ved Leer og Forke og trængte derpaa ind i den. Jøderne, som ikke kjendte Øiemedet dermed, troede, at man uforstyrret vilde plyndre deres Huse, imedens man nægtede den Udgangen. De satte sig til Modværge, kastede Borde, Bænke og Lysestager imod den indtrængende Masse, og saaledes opstod et Myrderi, hvorved der faldt Offere paa begge Sider. – J Tarnowerkredsen ere Bønderne endnu ikke vendte tilbage til deres Arbeide, hvorimod de have stillet umaadelige Fordringer til Kredsamtet og beraabe sig derved paa de Belønninger, som Bønderne allerede have erholdt i det russiske Polen. Kredsamtet har imidlertid havt Courage nok til at optage et Forhør over deres Hovedanfører Szela (eller Sedlacz). Denne, en forhenværende Corporal, der udmærker sig fremfor Bønderne i Almindelighed derved, at han kan baade læse og skrive, skal ganske trohiertig i Forhoret have sagt: "Dersom der skeer noget Videre imod min Persons Frihed, saa frygter jeg for Tarnow." Øvrigheden lod ham derpaa gaae, efter dog forud at have taget den Forsikkring af ham, at han vilde opbyde Alt, for at formaae Bonderne til at præstere de lovbefalede Arbeider. Man venter nu i Tarnow –, som det udtrykkeligen hedder i en Beretning i Berliner Nachrichten, Befalinger fra Wien angaaende Belønninger for Bøndestanden, der har gjort sig saa høit fortjent." Narvaez har maattet opgive sit Ministerium i Spanien. Pengegridsk og en lidenskabelig Børspiller, arbeidede han paa Udstædelsen af en Anordning, der skulde begunstige Børspillet, men fandt Modstand hos flere af sine Colleger, der en efter anden resignerede, og da det ikke vilde lykkes ham at besætte deres Poster, maatte han selv indgive sin Dimission, som Dronningen antog, hvorefter det blev overdraget den energiske Jsturiz, der engang tidligere i et vanskeligt Tidspunkt har været Conseilspræsident, at danne et nyt Ministerium, som ogsaa alt tildeels er lykkedes ham; han synes at ville samle Mænd om sig, der ere den offentlige Tillid værdige.