Ribe Stifts Adresseaviser, 1844-10-30
Efter at Præsidenten i den holsteenske Stænderforsamling havde forespurgt om Forsamlingen vilde indgive en Adresse, tog Over- og Landsretsadvokat Lock Ordet, og udtaler sig blandt Andet saaledes om "Eenhed og Monarkiet, hvoraf Hertugdømmerne skulle være Deele". Vi ere Undersaatter af Hs. Maj. Kongen af Danmark som Hertug af Holsteen og ville ikke indrømme noget af de hans Scepter, underkastede Lande Forrangen i Troskab og Hengivenhed for vor nedarvede Landsherre. Men kun imod hans allerhøieste Person, imod hans hertugelige Huus ansee vi os forpligtede dertil, kun mod hans hertugelige Krone, ikke imod Kongeriget Danmarks Krone. Vore Forfædre have valgt Stamfaderen til det oldenborgske Regenthuus til deres Hertug med den udtrykkelige Forbeholdenhed, ikke som Konge af Danmark, men som Herre over de fornævnte Lande. Ogsaa med Hensyn til Fremtiden er det udtrykkeligt udtalt: Er Landsherren tillige Konge af Danmark, saa er han Landsregent, ikke som saadan, men som Greve af Holsteen og Hertug af Slesvig. Throner og Riger ere ikke undtagne fra den for alt Jordisk bestemte Lod i Omskiftelse; kom Danmark engang ved en eller anden Omvæltning til et andet Fyrstehuus, saa vilde vi ikke længere hylde Kongen af Danmark, men bevare vor undersaatlige Pligt mod vor kongelige Hertugs Huus. J de senere Aar er der afsluttet Unionstraktater mellem Kongeriget og Hertugdømmerne ligesom mellem selvstændige Stater. Disse Stats traktater bestaae endnu og der gives ingen andre Normer for disse Landes internationale Forhold. Og hvorledes kan nu Holsteen, en tydsk Forbundsstat, samtidigen høre til et andet Monarki: Hvorledes kan Holsteen, et selvstændigt Land, tillige være en Deel af et andet Monark. Allerede i Forsamlingen af 1838 udtalte jeg mig imod en saadan Betegnelse, som stridende imod Hertugdømmernes Selvstændighed, men erholdt af den daværende kongelige Hr. Kommissarius den Forsikkring: "at der ved Udtrykket Statsdeel aldeles ikke var søgt Noget, der kunde eller burde give Anledning til Bekymringer af den antydede Natur. Men vi kunne umuligt længere berolige os ved Ord, medens den ene Kjendsgierning efter den anden træder i Live, som ikke kan forenes med denne Selvstændighed og indstændigen opfordrer os til ikke længere at gjøre os skuffende Forestillinger om vor virkelige Stilling og efter bedste Evne at bevare vore saa stærkt truede Rettigheder. Vel veed jeg, at der i Danmark hersker den faste Overbeviisning, at Hertugdømmernes og navnligen Slesvigs Selvstændighed forlængst er gaaet under og afgjort. Den Lod, man tiltænker dem, er intetsteds udtalt tydeligere, end i et Foredrag af Pastor Grundtvig paa Skamlingsbanken om Sprogstriden." Han udtaler sig dernæst imod Eenhed i Armeen og Eenhed i Pengevæsenet, og mener, at dette Eenheds-Princip er Aarsag i, at Stændernes Raad i flere for Hertugdømmerne vigtige Sager ikke ere tagne til Følge af Regeringen. "Man maa forsætligen lukte Øinene vedbliver Taleren –, naar man ikke vil see, hvorledes Alt dette gaaer ud paa ikke alene en Jntorporation af Hertugdømmerne i, men paa hvad værre er, deres Underordning under Danmark. Overalt staae de tilbage, overalt tildeles dem den anden Rolle. Kongeriget har derimod overalt Fordelen, er overalt det begunstigede Land. J Kongeriget har vor fælles Landsherre sin stadige Residents, kun af og til gjøres Hertugdømmerne lykkelige ved et kort Besøg. Statsraadet bestaaer næsten kun af Danske; i Landskollegierne sidde næsten kun Danske, alene med Undtagelse af det Slesvig-Holsteen-Lauenborgske Kancelli (det tydske turde det ikke længere hedde; det er ikke længe siden, at en Dansk var dets Præsident); og ligesaa i Kammerkollegierne, hvor en Deel ere Tydskere, men ikke Direkteurerne. J Armeen ere allerede for en stor Deel Officeersposterne besatte med Danske og den Dag er ikke længere fjern, da Slesvig-Holstenere kun ville være forundte gloria obedientie. Om dette skeer ifølge udtrykkelig Lovbud, eller og Forholdene ordnes saaledes, at denne Følge ikke kan udeblive, kommer ud paa Et. Saaledes stiller Forordningen og Jndfødsretten efter Ordene Beboere af Kongeriget og af Hertugdømmerne paa lige Fod, i Virkeligheden fremtræder den meest paafaldende Ulighed. J Hertugdømmerne ansættes Danske i høiere og lavere Embeder; skeer det samme med Tydskerne i Kongeriget? Jeg har aldrig hørt Noget derom. - - Holsteen hører aldeles ikke til Danmark, er ingen Deel af det danske Monarkt, er ikke indlemmet i Danmark og endnu mindre underordnet Kongeriget. Unionstraktaterne forpligte os til at gaae med de Danske, ikke bagved dem; vi erkjendte dem som Bundtsforvante, men ikke som Herrer. - Med 44 St. mod 2 besluttedes at indgive en Adresse.