Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1831-02-03
Kollegialtidenden No. 5 meddeler atter en lige saa sørgelig, som i flere Henseender for Psykologen og Jagttagerer lærerig Justitssag, angaaende en Pige i Addebüll i Landskabet Bredstedt, ved Navn Margrethe Hansen, som den 9 Octbr. 1823 om Morgenen myrdede sin Madmoder med flere Knivsaar paa Halsen og Hænderne, hvoraf et var absolut dødeligt. Den saaledes Saarede opgav først Aanden, efterat være ilet ud til Manden, som arbeidede paa Marken, men uden hverken ved Ord eller Tegn at kunne gjøre sig forstaaelig. Uagtet Mistanken strax maatte falde paa fornævnte Tjenestepige, som, foruden et 1 1/2 Aar gammelt Barn, havde været allene i Huset med den Myrdede, vidste hun dog ved sin rolige Fatning, sit umistænkelige Forhold og ved at bortrydde ethvert Spoer af Ugjerningen efter Udøvelsen, at skuffe Øvrighedens Bestræbelser for at opdage Gjerningen, og saa usandsynligt det syntes, var den almindelige Stemme for, at Konen, som Man tillagde en hypochondrisk Sindstemning, havde taget sig selv af Dage. Saaledes hensov Sagen, indtil Pigens Kjæreste, en vis Jürgen Jürgensen, den 18 April f. A. fremstod for Landfogden, og erklærede, at have hørt, at hans Forlovede, for omtrent 10 Aar siden, havde med en Kniv skaaret Struben over paa en Kone. Ved de nye Undersøgelser, som dette foranledigede, nægtede hun i Begyndelsen med megen Bestemthed den mod hende frembragte beskyldning, og tilstod først, efterat hun var bleven konfronteret med sin Søster og under en heftig Scene, der endte med, at denne faldt i Afmagt, havde indviklet sig i Modsigelser. Tiltalte havde nemlig bekjendt Forbrydelsen for sin Fader, og denne igjen paa sit Dødsleie aabenbaret den for en af hendes Søstre. Bevæggrunden dertil var et utugtigt Forhold, som havde fundet Sted imellem hende og den Myrdedes Mand, da hun til to forskjellige Tider var i hans Tjeneste, baade i hans første og anden Kones Levetid, og det Haab, hun paa Grund deraf nærede, at han vilde ægte hende. Uagtet han imidlertid efter sin første Kones Død ægtede hendes Søster, med hvem han levede lykkelig og intet Løfte havde givet Tiltalte, kunde hun ei opgive Haabet om, maaskee endnu at blive hans Kone, da hun var forelsket i ham. Jdeel beskjæftiget med den Tanke, at det vilde være hendes største Lykke, naar hun kunde ægte ham, opstod pludselig, uden nogen særdeles udvortes Anledning, 2 Dage før Mordets Fuldbyrdelse Beslutningen og at forøve Gjerningen. Ved at tage en Bordkniv, for at skjærpe den, følte hun vel nogen Samvittighedssangest, men som hun søgde at overvinde i ved, medens hun sled Kniven, at fremsige den Bøn: "Herre, Dig befaler jeg min Aand, Min Gud, min Gud, vig ei fra mig o. s. v." Da Kniven var sleben, kastede hun den vel igjen i Angest fra sig; men strax efter vendte hendes tidligere Beslutning tilbage. Egentlig Anger over den begaaede Gjerning har hun heller aldrig følt, og det, som hun forklarede, fordi hun har havt sit gode Udkomme (!) og altid har holdt sig til Gud (!!), ligesom hun og endnu fandt Trøst i sin Psalmebog." (En skrækkeligere Misbrug af forskruede Religionsbegreber lader sig neppe tænke). Hun naaede imidlertid saa lidet sit Øiemed, at da hun om Sommeren efter søgde at bevæge sin Husbonde til at ægte sig, blev hun afviist og maatte forlade sin Tjeneste, hvorefter hun tjente igjen paa nogle Steder og tilsidst, da hun Aar efter Mordet blev arresteret, opholdt sig hos sine Slægtninge. Saaledes vaagnede Retfærdigheden ogsaa her omsider. J Betragtning af en saa abnorm Forbrydelse, dømte den slesvigske Overkriminairet Tiltalte eenstemmig til at radbrækkes, efterat være ført fra Fængselet til Retterstedet paa Rakkersluffen. Men da Straf af Radbrækning ikke i lang Tid er fuldbyrdet, indstillede det slesv. holst. lauenb. Kancellie, at bemeldte Straf maatte forandres til Halshugning med Øxe, og uden at Domfældte skulde føres til Retterstedet paa Rakkersluffen eller Hovedet sættes paa Stage, dog at denne Formildelse i Livsstraffens Exekution først skulde bekjendtgjøres hende efter den afsagte Doms Publikation. Da Hs. Majestæt bifaldt Kancelliets allerunderdanigste Jndstilling afgik den 4 Januar et allerhøieste Reskript herom til den Slesvigske Overkriminairet.