Viborger Samler, 1836-12-31
Udenlandske Efterretninger. Spanien. Elendigheden i dette Land vedbliver at tage til. Medens næsten alt Haab om at undsætte Bilbao er forsvundet, medens Gome; efter al Sandsynlighed er frelst og formodentligen med det Første vil støde til Don Carlos's Hovedarmee, have Cortes intet Bedre vidst at foretage sig end at give den personlige Frihed til Priis for en ministeriel Dictatur af den Beskaffenhed, at den neppe vilde taales saaledes i Absolutismens classiske Lande, og ere i dette Øieblik i Begreb med at bringe deres Constistutions vigtigste Elementer til Offer for de fremmede Hoffers Fordringer. Angaaende det Første berette de franske Regjeringsjournaler af 22de d. M., efter en Telegraphdepesche fra Bayonne af 19de: Espartero har den 15de rømmet sine Positioner ved Cedagna og med sit Artillerie og sin Bro trukket sig tilbage til Portugalete. Han venter paa fire nye Batailloner. Carlisterne have igjen besat de af ham rømmede Stillinger og have den 16de atter bragt deres samtlige Skyts i de mod Staden opførte Batterier. En af Gomez's Colonner skal den 14de være rykket ind i Briviesca." – Efter Modtagelsen af denne Efterretning bliver det overflødigt, at omtale de madridske Angivelser af den Route, som Gomez har taget. De madridske Journaler klage over Ribeiro, og Alaix, men prise derimod Narvaez, der, som det hedder, skal organisere og commandere en Reserve i Gammelcostilien. Pan vil imidlertid neppe være istand til at holde Gomme; tilbage, hvis denne atter skulde finde det passende at gjøre en Excursion gjennem hele Spanien, saasnart han har reorganiseret sit Corps under Beskyttelse af den carlistiske Hovedmagt. Falder Bilbao i Hænderne paa denne - og Alt taler for, at dette med det Første vil skee – saa have Carlisterne her faaet et Støttepunct, et Udgangspunct for deres Operationer, hvis Jndflydelse paa de forestaaende Krigstildragelser ikke lader sig beregne. Umaadeligt maa desuden det demoraliserende Jndtryk være, som vil frembringes ved Faldet af Bil bar, dette eneste Glandspunct i den christiniske Krigshistorie. Cortes synes derfor ogsaa stedse mere at komme til den ærerørige Overbeviisning, at man med egne Kræfter, ikke kan faae Bugt med Carlismen. Derfra skriver sig formodentlig deres artige - ei be Forhold, for igjen at erhverve sig den franske Regjerings Gunst og Bistand. Med 94 Stemmer mod 53 have de i Mødet den 12te antaget den § i Loven mod den personlige Frihed, der indrømmer Ministrene Ret til at lade Mistænkte, der efter deres (Ministrenes) Overbeviisning ere skyldigt, deportere. Hele Loven gik derpaa igjennem. Hr. Olozaga talede især kraftigt imod den. Som en Følge af denne Lov ere flere madridske Journaler gaaede ind. Cortes's Møder den 13de og 14de debatteredes over de tidligere omtalte Forslag fra Constitutions-Revisions-Commissionen. Endnu har man ei Beretning over disse Møder; men af det Foregaaende synes man let at kunne slutte sig til Resultatet. – Alaix skal være en Franskmand ved Navn St. Alais, der hørte iblandt de Livgardister, hvilke i Aaret 1823 gik med Hertugen af Angouleme til Spanien. Hans Divisions Oprør skal have foranlediget et hemmeligt Møde af Cortes, da det er ledsaget af alvorlige Omstændigheder. Man erfarer nemlig, at 800 Mand af Divisionen ere deserterede tilligemed deres Underofficierer. Denne vilde Horde, der foragter alle, Loye, selv Menneskelighedens, kastede sig over Jaen og begik de største Excesser i denne værgeløse Stad. Underrettet herom maatte Narvaez opgive Gomes's Forfølgning, for at redde Jaen. Han begav sig i største Hast til denne Stad, hvor han lode de strafskyldigste Soldater skyde. - Den spanske Regjering har erholdt Oplysning om de Communicationer, som Carlisterne havde vidst at forskaffe sig i Middelhavet. Paa flere Puncter af Kysten fandt en regelmæssig Correspondence Sted ved Signaler. Nogle af Medviderne have endnu i rette Tid reddet sig ombord paa italienske Fartøier, Andre ere blevne paagrebne. ForØieblikket krydse mellem Barcelona og Gibraltar et spansk, to portugisiske og fem engelske Skibe. Frankrig. J Marschal Clauzels officielle Beretning over de ved Expeditionen mod Constantine lidte Tab, angives de Døde og Saarede kun til 10 Officierer og 443 Underofficierer og Soldater og de Saarede til 16 Officierer og 288 Soldater. - Hertugen af Nemours har allerede afholdt sin Quarantaine og er afreist til Paris. Le Von Sens paastaaer, at Marschal Clauzel har truffet den Overeenskomst med Ministeriet, at han skal for Kammeret paatage sig hele Ansvaret for Ulykken ved Constantine, hvorimod Cabinettet skal lade ham beholde sin Post. – Derimod taler Le Temps om Grev Sebastianis nærforestaaende Ankomst til Paris, hvilket skulde tyde paa en partiel Ministervexel, ifølge hvilken Greven skulde hjælpe Regjeringen i dens Forsvar mod Oppositionens Angreb med Hensyn til Constantine. Ogsaa Le Messager vil vide, at man ved Hoffet træffer Foranstaltninger til, i det Tilfælde at det africanske Spørgsmaal skulde styrte Cabinettet, ikke at være bunden til Hr. Thiers eller se tiers parti, i dette Tilfælde skulde man gjøre Regning paa Marschal Soult og Hr. de Montalivet. Jøvrigt spiste Hr. Thiers og hans Gemalinde nylig ved Kongens Taffel, og Hr. Dupin har forkort Tid siden havt en Audients.