Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1774-12-23
Udi en hver Stad eller Bye er en Cadi, som Hoved, saavel for den borgerlige, som for den piinlige Ret, han har ingen anden Betiente under sig end en Rettens=Skriver og 2 a 3 andre Betiente til at stevne Parterne. Enhver er sin egen Procurator, og fører selv sin Sag for Retteen; Cadi hører paa dem uden at lade sig indtage af en fortredelig Veltalenhed. Sagen maa fremføres i sin heele og rette Sammenhæng, den maa bevises ved formelige Skrifter, Vidner, og undertiden ved Ed, naar Dommeren finder det for godt. Disse Dommere ere saa ferdige og udlærte paa deres Metie, at endog Folkes Udseende, deres Gebærder, Røstes Lyd, Øinenes Bevægelse, Ansigtets Farve og Forandring, alt det Udvortes bliver uformærkt taget i Betragtning, og paa det nøieste undersøgt, og tiener dem til, ved allehaande Veie at føre Sandheden for Dagen. Naar Dommeren tilkiender nogen at giøre Eed, og samme er en Mahumedaner, da maa han sværge paa Alcoranen, men er han en Christen, da paa Evangelii Bogen, og er han en Jøde, da paa de Fem Mose Bøger. Disse Tre Bøger haver de altid liggende for sig i Domstuen, men førend de tør røre ved samme, maae de først to Hænderne, legge den venstre Haand under Bogen, og den høire og ven paa, og i saadan Tilstand aflegge deres Erd paa den Sandhed, som indeholdes i disse Bøger, og kalde Gud til Vidne paa, at de ikke sværge falskeligen. Naar Eden er aflagt, indfører Skriveren det væsentlige af Processen i sin Protocoll, tillige med de Spørsmaal som Cadi har gjort til Parterne, Vidnernes Bekiendelse, eller de oplæste skriftlige Beviser, og endelig Dommen. Den som har vundet sin Sag, maae paa Stedet betale Sagens Omkostninger til Betienterne, som gemeenligen løbe op til en tiende Deel. af den omtvistede Sag; den Dømte maae og betale paa Stedet, og har han ingen Formue, og Contraparten vil ikke lade ham nogen Tid til at clarere, saa bliver han hæftet. Jblandt tusinde lykkelig Fortrin, som Bonden nyder fremfor mange Fornemme, er ogsaa dette, at han de fleeste Tider elsker fornuftig, forsigtig og uegen nyttig. Det er sandt, han begynder gemeenlig sin Kierlighed der, hvor de mange andre holde op; men dette er et nyt Fortrin for ham, og om han sukker mindre, saa er han og mindre latterlig. Han overlegger gemeenlig, om han kan ernære en Kone. Han opsøger sig en Kone, som skal hielpe ham i hans Næring. Han bærer omsorg for, at hans Børn bliver vel opdragne, sunde og arbeidsomme. En liden Skindsyge vedligeholder Kierligheden nye og levende, og paa denne Fornøielse feiler det ikke hos Bonden. Til Beviis herpaa vil jeg anføre et par Breve, hvilke vise, hvor uskyldig man elsker i Hytterne: 3, Grethe, Du er en fiink Pige. Jeg har seet det i Høesletten, hvor 3 frisk dit Arbeide gik dig fra Hænderne. Saadan en 3 Kone maatte jeg have, vil du have mig, saa slaae til3. Jeg har et betalt Huus, 50 Daler i reede Penge, og mit " naadige Herskab skylder mig Arbeidsløn for et heelt Aar. 3 De vil nok betale mig, naar de faaer Penge. Vi vil " ernære os redelig og ærlig, og for vore Børn vil der nok 3, blive Brød, naar de lærer at arbeide. Det skaber ei, om " vore Sønner skal tiene Kongen; de kan ikke tiene en stør gre og bedre Mand; de har selv Ære deraf. Hvad mee 3 ner du Grethe, Tag mig, jeg kan lide dig. Men see 3 mig ikke saa mildt til vor Naboes Christen. Stik kun 3 dit Brev bag Bagerovnen, ieg skal nok finde det. Jeg 2 holder ret en Klat af dig. i Hans! Svar 3 Ja mæn, jeg kan nok tage dig, naar jeg er god nok for 3 dig. Vi vil bede og Arbeide; det skal gaae ret flink. " For Børnene sørger jeg ikke, fattige Folkes Børn bruger, 3 et meget. Lad Drengene blive Soldatre længe nok, det 3 er ingen Skam; de Rige skal en ligesaa vel gaae, som de 3 Fattige. Jeg faaer 20 Daler til Medgift af min Mo 3 der, og dertil en Hæders=Kiol. Ellers har jeg intet. 3 Jeg har endnu en høirød Trøie med hvide Knappe udi; 3 og et godt Sølvhierte til mit Halsklæde. Vi vil tage hverandre i Guds Navn. Vi vil nok fortiene vort Brød; thi ieg er ikke bange for Arbeide. Men hvad kommer mig Christen ved ieg har ikke seet ham, siden de sidst reede Sommer i Bye, Du bryder mig kun dermed. Naar har jeg bebreidet dig den store Pige paa Gaarden, Du kan tale med min Moder. Jeg skal nu til Hove, dog ikke 3 for at spinde. Tal kun med Moer. Jndfald. Den vigtige Aarsag, uden Medgift, havde formaaet den gierrige Harpago til at give sin Datter bort til en gammel rig udlevet Mand. Da nu Præsten for Alteret spurgte den unge Pige om hendes Samtykke, og fordrede hendes Ja, svarede hun gandske troehiertig og med et dybt SukOærlige Mand, I er visselig den første, som har spurgt om mit Samtykke og Ja i denne Sag. Nyeheder.