Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-10-27
(Jndsendt. Det har særdeles glædet mig i Kjøbenhavnsposten at see, at Hr. F. F. ikke længere benægter, at hiin locale Stemning, som er udtalt i Vesterboens Adresse, virkelig findes i Vesteregnen; jeg tør da haabe, at naar den thomaserende Hr. F. F. er overbeviist herom, da behøver jeg ikke at frygte nogen Tvivlesyge fra anden Kant, altsaa ei heller at bestræbe mig for med Sort paa Hvidt at bevise hin Stemnings Tilværelse. At Hr. F. F. ikke længer behøvede det belovede Beviis har saaledes glædet mig, at jeg kun lidet ændsede den Sigtelse for Underfundighed, som det sidste Juserat indeholder, idet Hr. F. F. antager, at de i Collemorten Kroe forsamlede Gaardbrugere skulde være de selvsamme 7 Gaardmænd, der alene med mig maae have underskrevet og kjendt Adressen. Jkke for at overbevise Kjøbenhavnspostens Jndsender, saa dristigt et Haab nærer jeg ikke, men for det ærede Publicums Skyld maa jeg endnu i Korthed Børe tilføie: Det var mig om at gjøre at vise, at flere end de 7 meerbemeldte Gaardmænd vare vidende om Adressens Jndhold; thi dette havde Hr. F. F. benægtet, ja, at Mange endog kjendte den Ord til andet, for den blev overrakt Kongeparret i Veile. For at bevise det Første, oplyste jeg, at den, Post for Post, var gjennemgaaet ved Forsamlingen den 12 Juli d. A., for at vise det Sidste forklarede jeg, at den var oplæst for og billiget af Forsamlingen den 15 Juli, hvor der, Hr. F. F. undskylde, at jeg ved at vidne Sandheden maa modsige hans skarpsindige Gisning, ikke fandtes en eneste af de 7 Repræsentanter for Nykirke og Give Sogne (de bleve udvalgte ved disse Forsamlinger) med hvilke jeg den 17 Juli havde et senere Møde, da de underskreve. Det gjør mig ondt, at maatte modsige Hr. F. F. endog i det Punkt, hvor han paastaaer især at være vel underrettet, min Underskrift fandtes ikke under Adressen; thi efter Beboernes Ønske havde jeg forfattet ei en Ansøgning (Petition), men en Hilsen, og da jeg nu ikke vidste, at man under Hilsenen, som under Ansøgningen, skulde sætte Concipistens Navn, saa havde jeg udeladt det. Jeg skulde heller ikke have nævnet mig som Forfatter, dersom ikke Hr. F. F. havde fremhævet det, og det var mig alt for kjært, dog at finde og at kunne indrømme nogen Sandhed hos ham. Som Oasen, glæder i Ørkenen, saa glæder et Fug af Sandhed i Hr. F. S. Jnserat. Nykirke Præstegaard den 23 Octbr. 1810. C. C. Møller. (Forlangt indrykket.) Spøgefuld Tak til Hr. (5) for den i Tremandsraadet velvilligen udtænkte. Rang-Recept. Hvad er en Candidat? - En, som kan Dit og Dati(Prosa, af Dr. Dampe.) Af Candidater gives, som hver Mand veed, en Flok Først nævnes bør, naturligt, den gamle faste Stok Af Theologer, Læger og Jurister - mangen Skok. Dernæst der gives Andre, ja mange fleer end nok, Der nyde samme Ære, som den Anholtske Blok, Der Doctor kaldet blev, skjøndt kun han var Barbeer– Man først er Candidat og bliver siden meer Til Urtebods-Exammen man Candidater seer, For Gartnere, Dyrlæger, Pharmacenter, andre fleer Der holdes jo Examen, og gives Characteer, Ja Brændeviins-Tentamen saagaar hos Os der skeer. Selv den, som Politiet har under Opsigt sat, Til Rasphuus eller Galge man kalder Candidat. Stort bedre end den Sidste, jeg ikke mener, at Den er, som Andres Ære tager lumskeligen fat, Og leger med bag Skjul, som med Musen leger Kat. Til Tugt og Straf slig Mandsling er en værdig Candidat, Selv om han i Avisen ei fik Recepten, sat - Selv om han engang kneb et Land for Dit og Dat. For denne Gang jeg bøfligt kun lettet har min Hat, Her 1 – y jeg ønsker en betimelig Godnat Men hvis med Godtfolks Ære paa ny han leger Kat, Jeg flux med Birkeriset er for hans Ryg parat. Mester Erik.