Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-06-16
De Vanskeligheder, som ved denne Behandlingsmaade frembyde sig, ere: 1. Fordi man for tidlig maa pløie sit Græsland, for betid at kunne faae Gjødningen ud, faaer man til Creaturene for liden Nytte af samme inden Kløvermarken bliver høstet. 2. Jorden bliver, som Følge af vore sædvanlige tørre Forsommere, første Gang pløiet for tør og paa en Tid, da den ikke uden megen Anstrængelse kan bearbeides, saavel til stor Besværlighed for Folk og Heste, som Medtagelse af Avlsredskaberne, samt at man, selv med en god Hjulplov, end ikke til enhver Tid kan pløie, Jorden til eens Dybde, ja stundom er det endog ganske umuligt at pløie, hvoraf følger, at Gjødningens Udkjørsel forsinkes og udsættes til den mere travle og mindre beqvemme Tid. 3. Jmellem første Pløining og indtil Gjødningen bør udkjøres har man ikke Tid til at harve og videre at behandle Jorden; thi deels findes Jorden i den tørre Tilstand ubeqvem til at modtage Harven og deels paa skynder Tiden, at Gjødningen strax efter Pløiningen maa udføres, og medens Gjødningen ligger paa Jorden og indtil denne er nedpløiet kan man ei komme paa den med Harven. 4. Jorden bliver som oftest pløiet anden Gang uden at der levnes den tilstrækkelige Tid til at den kan, som man kalder det, sætte sig, og Grønsværens Forraadnelse standses derved, at den atter for hurtig maa vendes i Veiret. 5. Jorden lider formeget fordi den saaledes, som oftest i en meget kort Tid, maa bearbeides med anstrængende Kraft, formeget adskilles i sine enkelte Dele, og bliver, som man kalder det, asket, saa at Brakkens Hensigt i det Hele som oftest forfeiles. Den Maade, som jeg troer at være den letteste og hensigtsmæssigste, hvorpaa en Halvbrakmark kan behandles, som flere Aars Erfaring har lært mig og som stedse med en forholdsmæssig liden Kraftanstrængelse har vel lykkedes for mig, er: Gjødningen udføres paa den upløiede Grønjord til sædvanlig Tid og spredes strax, – Marken bliver saaledes liggende urørt indtil der indtræffer Regn, der som oftest skeer i den første Halvdeel af Julii Maaned. Naar Jorden er saaledes gjennemblødt, at den med Lethed kan tage imod Ploven, pløies Marken meget grundt. Efter nogen Tids Forløb, helst efter en liden Regn, harves den saaledes, at Furerne blive dækkede, og derefter ligger den indtil Græs og Ukrud spirer frem og Grønsværen bliver skjør og forraadnet, og da drages den godt igjennem, 1 a 2 Gange, paa skjøns af Agrene, med en Langjernsplov, hvori man som oftest ikkun bruger 5 Jern; derefter harves med større eller mindre Harver efter Behov. Til Sæd pløies Jorden med almindelige Plove og behandles som sædvanlig. Fordelen ved denne Behandling er, efter min Formening, denne: 1. Jdet man kan lade Jorden urørt indtil Gjødningen er udkjørt, har man god Nytte af Græsningen i Forsommeren. 2. Behøver man ikke at generes i sine Arbeider formedelst Tørke og ubetimeligt Veirligt, og Gjødningen kan udføres til sædvanlige Tider, uden at være afhængig af den foregaaende Pløining. 3. Jorden pløies til en Tid, da den med Lethed kan tage imod Ploven, og saaledes ikke lider ved en anstrængende og ubetimelig Behandling. 4. At Gjødningen ved sin umiddelbare Berørelse med Grønsværen, saavel efter nogen Tid at have ligget udspredt paa Jorden, som efter at denne er pløiet, virker meget kjendelig og paafaldende hurtig til Grønsværens hastige Forraadnelse. 5. At Jorden med liden Anstrængelse for Folk og Heste og med Besparelse paa Redskaber kan behandles, som Følge af, at den ikkun bliver bearbeidet til beqvemme Tider. 6. Da man bearbeider Jorden, uden at den atter vendes, saa faaer Grønsværen Tid til fuldkommen at forraadne, og ved efter Behag at kunne stille Langjernsploven til en vis Dybde, faaer man tilstrækkelig 3de Muld til Sæden, ligesom Gjødningen godt bliver blandet med Jordsmonnet.