Corsaren, 1841-05-07
Uddrag af Redactionens Forhandlingsprotocol. Efterat Medlemmerne af "Corfarens" Redaction strax efter de første Politiforhør, den betræffende, havde holdt et Møde og deri besluttet, at Bladet desuagte skulde forsøges udgivet som hidtil, eftersom den ikke kunde erkjende, at der var noget Lovstridigt i at skrive et Blad under frivilligt Ansvar af hvilkensomhelst virkelig existerende Person, blev No. 26 gjort færdigt, men som bekjendt standset og gjort til Gjenstand for nye Politiforhør. J denne Anledning samledes Medlemmerne til et Møde den 2den Mai. Vicepræsidenten, der fungerede som Præsident, aabnede Mødet med følgende Tale: "Hvad skulle vi nu gjøre?" Et Medlem. Vi slulle gjøre No. 21 færdigt. Præs. Det bliver saa ogsaa lagt under Beslag. Den forrige Taler. Saa gjøre vi No. 28 færdigt. Vi maae holde ud, vi maae staae paa vor Ret indtil det Yderste. Krigen er erklæret - lader os føre den som Mænd Lader os hvæsse vore Spyd og lade vort Skyts.... Her afbrødes Taleren af det militaire Medlem, som havde ladet sin Mundkurv tage af og nu udraabte: "Jeg protesterer! Jeg indlader mig ikke paa et saadant Forslag! Det er jo aabenbar Kamp! Jeg protesterer!" Den forr. Taler: Giv Dig tilfreds, Kjære! Jeg taler i Billeder. Jeg mener, at vi nu skulle forjage alle de skjønne Drømme om, at Cancelliet ynder os. Vi skulle nu hvæsse vore Spyd, d. e. spidse vore Penne, og lade vort Styts d. v. s. anstrenge vore Tanker, for indenfor Lov og Ret at kjæmpe for og med-Corsaren, til den sidste Blodsdraabe d. v. s. saalænge der er en Draabe Blæk i vore Blækhuus. Det militaire Medlem. Det hjælper ikke. Vi ere for svage imod Overmagten. Lader os hellere trække os tilbage itide - saaledes staaer der i vore militaire Lærebøger. Forsamlingen. Nei! Nei! Jntet Tilbagetog! D. milit. Medl. Men vi staae jo aldeles isolerede, vi syv Mennesker, imod den uhyre Overmagt. D. f. T. Rei, vi staae ikke isolerede. Vi kalde Folket til Hjælp, vi lade udgaae et almindeligt Opraab. D. milit. Medl. Saa, nu vil han igjen gjøre Oprør! Jeg protesterer! D. f. T. Jngenlunde! Jeg taler igjen i Billeder. Jeg mener kun, at vi skulle opfordre Folkemeningen til at tage vort Parti. Troer Du, at jeg mener, at Folket blot skulde gaae ud af sin Stue for vor Skyld? Ei, jeg kjender det danske Folk for godt dertil; det tager ikke engang Støvler paa for sin egen Skyld, langt mindre for vor. D. milit. Medl. J Guds Navn! Saa sig Du, hvad der skal gjøres. Mig er det ligemeget; thi, da jeg mulig, naar Byen for "Corsarens" Skyld bliver sat i Beleiringstilstand, kan blive extraordinair Assessor i en Krigsret og saaledes komme til at dømme i min egen Sag, afholder jeg mig fra nu af fra enhver Meningsyttring, men især fra Deeltagelse i Afstemning. Den forrige T. Vi skulle, som sagt, holde ud. Apostlen Paulus siger: "J skulle være glade", og det 11te Bud siger: "Du sollst Dich nicht verblüffen lassen" Lad os følge disse to Autoriteter, være glade og "nicht verblüfft", saa gaaer Alting af sig selv. Præsidenten. Bladet vil idetmindste saa ikke gaae, thi det vil hver Gang blive lagt under Beslag, og derved vil Cancelliet og Politiet dog tilsidst blive mere glade end vi. Vi ville nok komme til at føre en Kamp, men af det Slags, som Juvenal taler om i Verset: "Dersom det kan kaldes en Kamp, hvor Du blot slaaer og jeg blot faaer Prygl." Bladet vil blive aldeles ødelagt. Det vil miste alle sine Abonnenter; thi disse ville snart blive kjede af at betale et Blad, de ikke faae... Et Medlem. Jeg maa tillade mig at beivivle, at Abonnenterne ville blive kjede af at betale Bladet, fordi de ikke faae det;, de spare jo denne Udgift paa en anden Maade, idet de saa ikke behøve at lade det indbinde. Præs. Naar jeg taler, skal du ikke falde mig i Munden. - Til Orden! - Jeg taler videre. Omstændighederne ere imod os; vi bør for vor egen Skyld opgive Tanken om en Strid, hvorved vi ikke komme længere end den, der vil løbe en Jerndør ind med sin Pandeskal. D. f. T. Vil Du, at vi skulle give efter og lade "Corsaren" døe, Forræder? Præs. Gud bevare mig i Naade fra en saadan Tanke; thi da var jeg, som du siger en Forræder. Nei, jeg mener, at vi endnu kun en eneste Gang skulle være juste-milieu. Man forlanger aabenbart af os, at vi skulle opgive,Corsaren"; vi selv derimod ønske at bevare den aldeles uforandret. Lader os holde Middelveien imellem hiint Forlangende og vort eget Ønske og bevare ,Corsaren" med nogen Forandring. Flere Medl. Skulle vi maaskee gjøre den servil? Præs. Nei, nei! Forandringen skal kun angaae Formen. Vore Præsidenter have hidtil havt alt for liden Magt, vi have levet i en republicansk Forfatning. Dette kan ikke finde Sted i et absolutistisk Land; vi maae bøie os for vort Fædrelands Love og give os selv en anden Regjeringsform ved at udvælge en Præsident med uindskrænket Myndighed. Flere Medl. Og naar denne saa bliver en Despot? Præs. Han maa give os moralske Garantier? De forrige. Og naar han saa krænker disse Garantier. Præs. Jh! Saa have vi jo en god Udvei: Vi ere 7 imod ham alene, vi forjage ham. Hele Forf. Bravo! Bravo! Lader os faae saadan en Forfatning. Præs. Ja, lader os det. Men een Ting maa vi dog endnu bestemme: Dersom Præsidenten skulde faae en Søn, saa maa denne ikke være Arvepræsidet Præsidentens Myndighed maa ikke være arvelig eller evig. Fors. Rei, det er rigtigt. Men hvo skal være Præsident? Præs. Ogsaa det har jeg sørget for. Jeg forespurgte først hos Goldschmidt, om han vilde være det; men han svarede Nei, fordi Domstolene, hvis han blev Præsident, deraf kunde tage Anledning til at mene, at han ogsaa tidligere havde været det, og saaledes faae Lyst til at troe Cancelliets Forsikkring, at han er,den virkelige Redacteur af "Corsaren". Derimod er vor Ven Morthensen villig til at modtage Posten, og ham foreslaaer jeg derfor til Præsident. Fors. Ja, lad os antage ham, Vor nye Præsident leve! Præs. Det bliver nødvendigt, at vi i denne Anledning holde et Gildepare for at indvie vor nye Præsident.... Forf. Ogsaa dette antage vi. Præs. Dette Gildeparé kunne vi holde paa Søndag og for idag hæve Mødet, hvis Ingen endnu har Noget at bemærke. Et Medl. Jo, jeg har Noget at bemærke. Jeg har i den sidste Tid havt megen Ærgrelse rundt omtring i Byen, fordi Folk lægge os det tillast, at vi have antaget Arbeidsmænd og Sjouere til ansvarhavende Redacteurer. Et andet Medl. Dette lægges os med Urette til Last. Thi hvad er en ansvarhavende Redacteur? Det er en Mand, som kan behandles analogt med Tyve, Røvere og Mordere. Bør man da ikke, saalænge det blot er muligt, til denne Post vælge Folk, hvem det ikke generer synderligt at blive behandlede paa denne Maade? Første Medl. Men det bebreides os ogsaa, at vi have bragt Goldschmidt i Ulykke og foraarsaget, at der foruden Mere nu nedlægges Paastand om Statsfængsel paa Livstid for ham, og det ikke paa een Livstid, men paa fire; thi 4 Actorer nedlægge paa cengang denne Paastand. Præs. Det kan heller ikke falde os tillast; det er jo ikke os, der have bragt Goldschmidt i denne Ulykke; det er Cancelliet, som ikke veed, hvor uskyldig han er. Første Medl. Men vi burde træde frem og sige: Han er uskyldig: vi ere de Skyldige. Præs. For at vi kunde blive dømte til ligemed ham? - Men forresten har han jo selv i "Kjøbenhavnsposten" erklæret, at han vil blive frifunden, saa at vi altsaa have meere Grund til at misunde end beklage ham. Et Medl. Alt dette er mig meget uvigtigt i Forhold til den Tanke, som stadig paatrænger sig mig: At vi dog egentlig have givet efter, uagtet vi havde lovet at kjæmpe til det Yderste. Præs. Ei, for Potter! Hvori have vi da givet efter, Ere vi ikke endnu de Samme som før? Ere vi ikke udsatte for de samme Forfølgelser og Farer? Have vi faldet Nogen tilfode og bedet om Pardon? Men vil Du endelig blive ved at troe, at vi have givet efter, saa bild dig ind, at "Corsaren" er et Land og vi dets Regjering, og sig saa, om vi ikke have givet et priisværdigt Exempel paa, hvorledes man skal føie sig efter Omstændighederne og give sit Land en anden Forfatning. Hermed hævedes Mødet.