Corsaren, 1841-06-04
II. Bürgers Digte, fordanskede ved Christen Thaarup. Dersom Ordet "fordanskede" ikke her har en aparte Betydning, dersom det skal tilkjendegive, at Hr. Thaarnp har villet gjengive Bürgers skjønne, romantiske Poest i det danske Sprog, da maa man tilstaae, at han har været complet uheldig, ja saa uheldig, at man uden Fare kunde udsætte en stor Priisopgave for den, der kunde oversætte et tydsk Digt uheldigere end han. Det er os aldeles ubegribeligt, hvorledes en Mand kan bekvemme sig til at lade et saadant Arbeide see Lyset og udsætte sig for al den Daddel og Spot, det fortjener. Vi have desværre ikke Plads til at aftrykke hele Bogen for at bevise Sandheden af vore Ord; men nogle Uddrag, der ere valgte iflæng, ville maaskee være tilstrækkelige. - Saaledes er af den berømte Romance "Lenora" følgende Vers: "Sie frug den Zug wohl auf und ab, Und frug nach allen Namen. Doch keiner war, der Kundschaft gab, Von Allen, so da kommen." oversat saaledes: "Hun gjennemiilte hvert Geled, Fra første indtil sidste. Hun sagde Alle, hvad han hed, Men Jngen Noget vidste." Og Slutningen af denne Romance er oversat saaledes: "De Spøgelser ved Maanens Glands J vilde skumle Kredse. Sig snolde i en Hvirveldands Og hyled derhos stedse." Samme Smagløshed findes i Lenardo og Blandine, hvor der siges om den elskovsvarme Prindsesse: "Hun vred sig i Sengen, saa mat og saa svag, Koldt svedende, hele den følgende Dag" hvilket skal være en Oversættelse af: "Sie warf sich im Bette, so müde, so frank!! Den kommenden Morgen und Tag entlang." I "die Weiber von Weinsberg" har Originalen: "Einsmahls der Kaiser Konrad war Dem guten Stadtlein böse," hvilket Hr. Thaarup gjengiver med: "Engang blev Keiser Konrad gal Paa Byen." Som Exempler paa Correcthed i Oversættelsen af enkelte Ord maae vi anføre Følgende: "Han satte det tiende ned og gik bort" (Tiende. skal her betyde taus). - "da brufte hans Øine" (Drauf hullte sein brechendes Auge sich ein") endvidere: "Vohl um den trauten Ritter schlang Sie ihre Lilienhande," som hedder paa Dansk. "Og om den hære Rytter fast De Liliehænder svang hun." Hun svingede altsaa Hænderne op og ned omkring ham. "Und Kies und Funken stoben", ɔː "Og Kampestene lyste." Men ogsaa ganske nye Ord ere dannede i Anledning af denne Oversættelse. Saaledes er "zur linken Hand" gjengivet ved: "til venstre Li." Hvad er Li? Det er Rimet paa det efterfølgende Sti. Forresten undrer det os, at Hr. Thaarup ikke hellere satte Si; det kunde dog antages for en kortere Form af Side; hvorimod man ikke uden med Originalen ved Siden kan ane, hvad Li betyder. Det "luftiges Gefindel", som svæver om Galgen, medens den døde Wilhelm rider forbi med sin Brud, kalder Hr. Thaarup "Luftpagads;" thi Gefindel betyder jo i visse Tilfælde Pak, Pagads følgelig ere Spøgelserne noget luftigt Pagads eller Rakkerpak. Det Mærkeligste ved denne Oversættelse er forøvrigt Fortalen, hvori Oversætteren træder frem med en vis Glæde over sit Arbeide, fortæller de Kilder og Forarbeider, han har benyttet, den Umage, hvormed han har samlet det Hele, og ender med, at han for de Oversættelser, som ere fra hans egen Haand, "tør noget dristigere haabe et Bifald, som han idet mindste ved anvendt Flid har stræbt at gjøre sig fortjent til!" Endvidere har han forudstikket et Digt til Heiberg, hvori han beder denne om at underkjende den Dom, hvorved "Fædrelandet" tidligere, for et andet Arbeides Skyld har frakjendt ham (Christen Thaarup) Smag og Sprogtact. Men, tilføier han, vil Heiberg ikke dette, vil han tvertimod give "Fædrelandet" Medhold, da vil han (Christen Thaarup) "ei synde meer mod Smagen". Gid da Heiberg snart vilde afsige sin Kiendelse!