Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-09-23
Udenlandske Efterretninger. Rusland. Det hedder i Augsb. allg. Zeitung, at Keiser Nicolaus efter en stor Jnspektion over den russiske Marine paa det sorte Hav, tilsigter en Udflugt til Middelhavet for at træffe sammen med Keiserinden i Palermo, saafremt denne skulde fortsætte sin Reise til Ciciliens Hovedstad. Den russiske Oberst Wolf, som bragte den første Efterretning om Dargos, Jndtagelse til Petersborg, blev af Keiseren strax udnævnt til General og føiet til Keiserindens Følge. Hr. Wolf ledsager Hs. Majestæt til den preussiske Grændse, for derfra at afgaae til Krim med keiserlige befalinger til Woronzov. Man troer almindeligt, at Russernes Felttog i Kaukasus ikke vil erholde nogen videre Udvidelse, end det hidtil har havt Tydskland. Privatdocenterne Dr. Schmidt og Dr. Marker, hvis Virksomhed ved Protestforsamlingerne er bekjendt, er det ved kongelige Regeringsbebefuldmægtigede officielt blevet tilkjendegivet, at enhver Forsamling af Lysvennerne er forbudt, hvad enten de afholdes offentligt eller skulle finde Sted i Hemmelighed. - Den 14. Septbr. strax efter Midnat vækkede Stomklokkerne Erfurts Jndvaanere. Det fordums Karthæuserkloster med Kirke og Taarn og samtlige Oeconomibygninger stode i Flammer, som nærede og forstærkede ved betydelige i Bygningerne liggende Forraad af Tobak, Markfrugter osv. vandt en Styrke, der havde kunnet bringe den største Fare over Staden, hvis Klostret ikke paa alle Sider havde været omgivet af Haver og frie Pladser. – Den Hananske Regering har i Anledning af Ronges Nærværelse beviist, at det er dens Alvor at gjøre det af den udtalte Regulativ med Hensyn til Tysk-Catholikkerne gjeldende i dets hele Omfang. Det blev Ronge forbudt at overnatte i Hanau, endsige nogetsteds at foretage nogen gudstjenstlig Handling. – Fra Stuttgaard hedder det: Til den den 15. September begyndende Kirkeforsamling af Tydsk-Katholikkerne vare allerede igaar flere Afsendinge fra forskjellige Egne indtrufne her, hvilke ogsaa bivaanede den af den tydsk katholske Geistlige, Kerbler, afholdte Gudstjeneste. Kirken var skjønt og sindrigt udsmykket med Blomsterkrandse og, omendskjøndt Adgangskort vare uddeelte, ikke destomindre overfyldt. De til Tydsk Katholikkerne af flere herværende evangeliske Jndvaanere forærede Alterkar bleve første Gang brugte ved Kommunionen, i hvilken ogsaa de fremmede Afsendinge toge Deel. Ved det foreløbige, hemmelige Sæde om Formiddagen den 14. efter Gudstjenesten valgtes til Præsident Dr. Burkhardt, Forstander for Frankfurter-Menigheden, og til Sekretærer Herbert Rau fra Frankfurt og Markus Schmidt fra Ulm. Ronge ankom den 15. Kl. 11 om Formiddagen fra Danzig, ledsaget af sin Broder og Præsten Dowiat. Den 15 havde ført en saameget desto større Menneskemængde til Silberburg, hvor Forsamlingen af Tydsk-Katholikkerne fandt Sted, og til de derhen førende Gader og Tilgange, som det hurtigt var blevet bekjendt, at ogsaa Ronge var ankommen. Jmidlertid kunde ikke meere end 700 Kort uddeles til Tilhørere ved de i Silberburgs Sal stedfindende Forhandlinger, da Rummet ikke tilstedede Flere Adgang. Præsidenten aabnede Forsamlingen med en kort Tiltale. Lydløs Stilhed herskede, da Ronge reiste sig og med velklingende, begeistret Stemme holdt en kort Tale. Som den første Gjenstand, for Forhandlingerne foredrog Præsidenten Konstitueringen af en vest= og sydtydsk Kirkeprovinds, hvilken blev erklæret for konstitueret. Den næste Gjenstand, for Raadslagning var isærdeleshed en Menighedsforfatning, hvortil Dr. B. forelæste et Udkast, der blev korteligen gjennemdebatteret for derpaa at overgives til en Kommission, som skulde redigere den og senere forelægge den for en Generalsynode. En længere Diskussion foranledigede en Artikel, ifølge hvilken Kvinderne skulde ligeledes have Stemmeret i Troessager. Det gik endeligt igjennem, at selvstændige Fruentimmer, Enker og Jomfruer skulde have Deel i alle den tysk-katholske Kirkemenigheds Forhandlinger. Jøvrigt vedtoges det, at saavel denne Kirkeanordning, som ogsaa de øvrige fattede Beslutninger, kun skulde gjelde som Ledetraad for de enkelte Menigheder, medens det maatte staae hver enkelt Menighed frit forat bibeholde eller omordne alle trufne Bestemmelser i Overeensstemmelse med deres særegne Trang, Sæder. og Skikke. Denne Grundsætning for Menighedernes ubetingede Frihed til selv at ordne deres kirkelige Anliggender, løber som en Traad gjennem alle Forhandlingerne. Frankfurt bestemtes til det næste Samlingsted, og der fastsattes, at Synoderne senere skulde afholdes regelmæssigt hvert Aar, dog den næste allerede før formedelst de mange Gjenstande, som endnu vare at ordne.