Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1842-09-20
Fædrelandet. Stænderforsamlingen i Roeskilde. (Fortsættelse af den endelige Behandling af Sagen og stænderske Committeer, see Gaarsavisen,). Præsidenten: "Jeg kan ikke Andet end betragte denne Sag som Middelpunktet for denne Sessions Virksomhed; thi det er denne Sag, der historisk knytter den nærværende Forsamling til den foregaaende, hvis Andragende har nærmest fremkaldt den kongelige Meddelelse angaaende den paatænkte Jnstitution, og det er ligeledes den der aabner Udsigt til en fremtidig Udvikling af Stænder Jnstitutionen, hvortil Trangen dengang udtaltes i dybtfølte Ord, Det er derfor naturligt, at Ønsker og Forhaabninger om friere Udvikling af vore Samfundsforhold knytte sig til Forhandlingen af dette Anliggende. Om disse Ønsker og Forhaabninger har Ordet forhen lydt frit og uforbeholdent i denne Sal, og, dersom man vilde sige, at Talen herom skulde ligge udenfor de rette og tilbørlige Grændser ved nærværende Sags Behandling, da vilde denne Yttring være mig uforstaaelig. Naar der sees hen til de Fremskridt, Discussionen om det constitutionelle Spørgsmaal og dets Anvendelse paa vore Forhold har gjort i den seneste Tid, og Jndflydelsen heraf betænkes til at klare, veilede og befæste det politiske Omdomme i Nationen, skulde man virkelig kunne troe, at den dengang udtalte Trang til friere Udvikling af vore Samfundsforhold ikke er bleven mere bevidst, og i samme Grad stærkere og betydningsfuldere Dersom derfor intet Skridt var gjort fra Regjeringens Side, vilde det ikke have feilet - hvad og er blevet udtrykkelig erklæret – at et Andragende i samme Retning som i 1810, men i bestemtere Form, vilde være blevet fornyet, og det vilde have viist sig, hvilken Modtagelse og Understøttelse det havde fundet i denne Kreds. Men et saadant Skridt er gjort et Skridt, som af dem, der med al den Kraft, de formaae, vilde have understøttet et Andragende som det foranførte, bliver betragtet som forønsket Jnitiativ fra Regjeringens Side. Og mon ikke dette med Føie Stænderne i 1810 udtalte det som deres Overbeviisning, at "Sammendragning og Forening af de hidtil adskilte og hver for sig bestaaende Stænder maa ansees som det første Grundlag for Jnstitutionens Udvikling til forhøiet Betydning og forøget Virksomhed; og hvad der ber, i Henhold til den skeete Meddelelse, er Gienstand for Forhandling, er en Forsamling af Mænd, udvalgte af Stænderforsamlingerne og ud af deres Midte, repræsenterende i en Eenhed alle de forskjellige Statsdele, med det Hverv at discutere Statsanliggender af særdeles Vigtighed, – og med en Jndflydelse, som ikke kan udeblive ved en saaledes sammensat Repræsentation. Naar derfor de, der, som jeg, ønske Fædrelandet en Statsform, der yder den største mulige Betryggelse af det almene Vel, fordi paa den ene Side det mindst Mulige kommer til at beroe paa det Tilfældige, paa enkelte Jndividers Personlighed – og ingen Tidsalders Culturgrad betrygger den Regenter, som ere det største jordiske Kald, Regentkaldet, voxne - og paa den anden Side den friest mulige Udvikling bliver befordret af den nationale Charakteer, af Nationens Kræfter til selvbevidst og selvstændig Dygtighed, og som tillige mene, at Fremtidens Vilkaar, der med hvert Aar kommer nærmere, minder med indtrængende Alvor og Realiseringen af dette Ønske – naar disse her komme den tilbudte Jnstitution imøde med Erkjendtlighed, men tillige med den Erkjendelse, at den kun ved en folkelig Organisation kan blive et Middel til at betrygge Danmarks Fremtid, da er dette vistnok aldeles conseqvent og ligesaa velbetænkt. Jngen forstandig Mand skyder de Midler bort, der kunne være tjenlige til Øiemedets Opnaaelse, og mindst kan dette være den rette Politik, hvor Talen er om Statsforholdenes Udvikling; her er det i Sandhed, ikke nok, uophørligt at gjentage Ønsker, Begjeringer og Opfordringer; men, hvad det gjelder om, er, med Øiet hæftet til Maalet, at gribe og rettelig benytte de Udviklingsmomenter og Overgangspunkter, som Tiden tilbyder i sit Løb, Og naar Kræfter, som hidtil ved politiske Spørgsmaal pleie at træde op imod hverandre, her sees forenede i Jnteresse for den paatænkte Jnstitution, da synes ogsaa dette mig at være glædeligt og gavnligt for Sagens Fremme, og jeg finder tillige deri et gunstigt Varsel. Men - vil man sandsynligen spørge - hvor er Garantien for, at de stænderske Committeer virkelig ville udvikle sig til en saadan Stilling i Staten, Naar der spørges saaledes, kan jeg naturligviis kun henvise til Tidens Aand og dens Kraft; men det er den samme Aand og den samme Kraft, til hvilken man ved mangen anden Leilighed saa tillidsfuld pleier at vise hen. Og naar vi i denne Henseende tør fortrøste os ved den Lære, Provindsialstændernes korte Historie giver os, vel ogsaa beraabe os paa den Aand, hvori Committeebetænkningen er affattet, den Maade, hvorpaa de meddeelte Grundtræk her allerede findes udformede, saa vilde jeg endnu prophetisk henvise til et tredie Moment. Om de fleste af de Mænd, som nu - i Stænderforsamlingerne og udenfor disse – ere Deeltagere i og Ledere af den indre Politiks Discussioner, gjælder det, at deres tidligere Udviklingstid falder i en Periode, da den politiske Synskreds endnu var meget begrændset; det er først i senere Aar, at de ere blevne berørte af det politiske Livs store Spørgsmaal. Mere eller mindre ere vi blevne grevne af dem; men, om det endnu mangler i Danmark paa en gjennemgribende politisk Dannelse og paa de Egenskaber, som finde deres rette Udvikling i et friere Statsliv, er dette ikke at undres over. Men der er en yngre Slægt, som voxet op i dette Clement, og drager sin første Næring derfra; denne Slægt bliver med hver Dag ældre og modnere, og nærmer sig med hvert Aar mere den Tid, da den skal virkende træde inder med os og efter os, til denne – jeg haaber det - politisk dygtigere, mandigere og selvstændigere Slægt kunne vi trygt, overlade Udviklingen af Former og Organer, som ere skikkede til, og beregnede paa, at udvikles. Sognefoged Petersen: "Jeg gik her til Salen med den Beslutning at erklære, at jeg ikke kunde afgive min Stemme for denne Sag saaledes, som den her foreligger Forsamlingen, ifølge de af mig anførte Grunde, og det uden at see hverken til høire eller venstre, men med min Pligt som Deputeret, ikkun at stemme efter min Overbeviisning, for Øie. Men, da jeg nu seer, her er stillet et Amendement af to ærede Deputerede (Balthazar Christensen og Sidenius), der gaaer ud paa, at de foreslaaede Stænder-Committeer fraraades, saa erklærer jeg, at jeg tiltræder dette Amendement.