Berlingske Tidende, 1786-03-01
Sogne Sognefolk, paa Reiser til og fra deres Sognekirke, samt Præst eller Degn. Alle nærpaagrændsende Steders Beboere, saavidt deres egen eller Huusbonds Avlsbrug og Fædrivt, samt Passagen til og fra deres Mark, saavelsom til og fra Hovarbeidet, og med Landgilde Korn til Hovedgaarden, samt Tiende til vedkommende Tiendetagere, angaaer, men ikke Hovreiser med Korn eller andre Ting uden for Godsets Grændser fra eller til Hovedgaarden eller Godset, for hvilke Reiser Bompengene bør betales af vedkommende Proprietairer. eller Forpagtere. Alle andre, som, for at komme til og fra de Marker de have til Eie eller Leie, maae passere nogen Bom; dog allene for saavidt saadanne Markers Avlsbrug vedkommer. Alle med Møg eller Gødning belæssede Vogne, saa og naar de kiøre tomme tilbage. Og ligesom alle Embedsmænd og Gods-Eiere i Almindelighed herefter skulle være frie for Afgifter ved de Bomme, som anlegges i enhvers District og inden for ethvert samlet Godses Grændser, hvad enten de ved samme Leilighed, naar de passere disse Bomme, reise videre frem eller ei, saavelsom og de af deres Udsendte, som reise i deres Forretninger; saa vil Hs. Majestæt og, for at forekomme Tvist om de Passerendes Rettighed til Befrielse for Bompenges Erleggelse, at Vedkommende, som ere berettigede til at oppebære Bompengene eller at lade dem oppebære, skulle være pligtige, paa Forlangende og uden Betaling at meddele enhver, som har Adgang til Befrielse, uden at han derfor kan medføre Pas eller Attest, et Tegn, hvorefter han kan passere; og hvo som ikke er forsynet med et saadant Tegn, eller ei har det hos sig, og ikke paa anden Maade kan bevise sin Ret til fri Passage, maae, i Tilfælde at den, som oppebærer Bompengene, ei skulde kiende ham, finde sig i at erlegge de paabudne Bompenge. Rettigheden til Bompengenes Oppebørsel skal overdrages dem, som ved derover anstillede Auctioner blive høistbydende, til Forpagtning paa visse Aar, paa de Vilkaar, som hver Gang ved Auctionen bekiendtgiøres. Og skal da vedkommende Forpagter være ansvarlig til, at de Veifarende af dem, som oppebære Bompengene, begegnes sømmeligen, og ikke opholdes eller affordres mere, end hvad de bør betale efter den udi 3die Post anførte Taxt, som paa et Bræt, kiendeligen malet, skal hænge ved hver Bom. Og omendskiønt paa enkelte ubeviislige Klager ikke kan agtes, saa skal dog Bomforpagteren, naar over en og samme Bombetient oftere, indløbe troeværdige Klager til Amtmanden, være pligtig i hans Sted strax at ansette en anden; og dersom en Forpagter selv oppebærer Bompengene, skal han i lige Tilfælde betale første Gang 10 Rdlr., anden Gang 20 Rdlr., og tredie Gang enten sette en anden tilforladelig Mand til Oppebørselen, eller taale, at Oppebørselen for hans Regning bliver opraabt til Bortforpagtning til en anden for den tilbagestaaende forpagtnings=Tiid. De Klager, som de Veifarende maatte have Grund til at føre over Bomforpagterne eller dem, som disse beskikke til at oppebære Bompengene, i Tilfælde, at dem affordres mere, end de efter den fastsatte Taxt bør betale, eller at de paa anden Maade usømmeligen maatte begegnes og tilføies Ophold i deres Reiser, bør skee til vedkommende Amtmand, og af ham, efter Omstændighederne, afgiøDe tvende Veie fra Kiøbenhavn, til Roeskilde Kroe paa den ene og til Lyngbye paa den anden Side, skulle, paa samme Maade som hidtil, herefter vedligeholdes, saa at Amtet allene besørger den dertil fornødne Steen, Gruus= og Sandkiørsel; og desaarsag skal og Forpagtnings-Summen af de fire Bomme, som paa disse tvende Veie oprettes, for bestandig indflyde i Veikassen. Derimod skulle alle øvrige nye Landeveie, efter en Anordning, som nærmere bliver bekiendtgjort, vedligeholdes af det Amt eller den Kiøbstæd, paa hvis Grund de ere eller blive anlagte; og til Hielp herudi, samt til Erstatning for de Bompenge som svares, skal ethvert Amt, og de Kiøbstæder, som ligge inden dets Grændser aarlig nyde den halve Deel af de BomforpagtningsAfgifter, som vedkomme den igiennem Amtet fra Grændse til Grændse løbende Vei, og derudi tage Deel, i Forhold af den Veis Længde, som af Amtet eller Kiøbstæderne vedligeholdes, da den øvrige halve Deel derimod skal tilfalde Veikassen, for dermed at kunne bestride den anordnede Opsigt over Veienes Vedligeholdelse, saavelsom, om noget maatte overskyde, til Erstatning for de anseelige Bekostninger, som paa Veienes Anlæg ere anvendte eller herefter anvendes.