Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-26
Naar man betragter det med et Forstørrelsesglas Mikroskop, saa vil man finde, at det for det meeste bestaaer af smaae Kugler; disse Kugler ere overmaade fine; men i de nyere Tider har man ved forstærkede Mikroskoper iagttaget, at disse Kugler ere smaae runde Poser, som indeslutte mange langt mindre Kugler, som ere overordentlig smaae. - Betragter man Dyrerigets Formationer, saa finder man der en Delelighed og en Lidenhed, hvis Muelighed man vilde omtvivle, naar man ikke saae Virkeligheden for sig. Det gielder baade om de dyriske Stoffer, de dyriske Organer, de dyriske Legemer selv og om det menneskelige Legeme. Kun et Exempel paa hver at disse. Man veed, at Moskus er en Materie, som findes i en Pung hos et fiirbenet Dyr. J hvor mange Tider kan et lidet Pulver deraf ikke fyldet stort Værelse med Lugt, og hvorved bevirkes denne Lugt uden derved, at smaae Dele løsgjøre sig fra det og afficere Menneskets Lugtenerver, hvor uhyre mange og fine maae disse Deele da ikke være? - Hvor fiin er ikke Traaden i en Spindelvæv, men denne fine Traad er sammensat af endnu langt finere Traader, som gaae ud af de smaae Huller, som sidde under Ædderkoppens Bug. - Man kan see med blotte Øine, forskjellige Slags Insecter, som ere overmaade smaae, enhver kjender nogle smaae sorte Insecter, som vise sig i hede Sommerdage, og som falde paa Hænderne og i Ansigtet og der foraarsage en incommoderende Kløe; man kan netop see dem, og dog have de Vinger, 6 Been og Jndvolde. Men dette er nu saa meget som ingenting; thi naar man betjener sig af et Mikroskop, saa opdager mani Vand og i Viinæddike, naar det har staaet i frie Luft nogle Dage, levende Væsner (de saakaldte Jnfusions-Dyr) af en ubegribelig Fiinhed, og som man slet ikke kan bemærke med blotte Øine, J en eneste Draabe seer man en stor Mængde af disse Smaadyr svømme livfuldt omkring i alle Retninger. Man kan iagttage hos dem deels Svømmefinner og deels allehaande andre Redskaber, ja selv i nogle af dem, som ere gjennemsigtige, seer man Jndvolde og farvede Safter at circulere inden i dem, man kan begribe af hvilke uhyre fine Dele at disse flydende Materier maa være sammensatte, som bevæge sig inden i disse smaae Skabninger (see Precis elementaire de Physiqve Tome 1 Pag. 14. 15). - J vort eget Legeme opdages Organer af samme beundringsværdige Lidenhed; den røde Deel af Blodet (Crorbestaaer af smaa Kugler, hvis Gjennemsnit man vil ved Mikroskopet have udregnet til 1750 Deel af 1 Tomme (Blumenbach Institutiones Edit 4 Side 11-12). Nerverne, som maae interessere os meest, da hele Sjælens Virksomhed i Legemer er bundet til dem, besidde en ganske overvættes Fiinhed; Nerverne ere selv overmaade fine, i det mindste mange af dem, men i hvor fine de ere, saa ere de atter sammensatte af langt finere Traade, f. Ex. i Labyrinthen inde i Øret ere disse Traade saa fine, at de tilsidst tabe sig for det bevæbnede Øie (Sommering vom Baue des Menschlichen Korpers, 5 Th. 1 Abth. Pag. 108). Den ligger meget trøsteligt i den Tanke, at Aanden kan binde sin Virksomhed til saa fine Dele af Materien; thi derved taber man den Ængstelse som man ellers kunde føle ved den Tanke, at man kunde blive nedlagt i Graven, inden man var rigtig død, og at Sjælen med sin finere Organisation kunde blive indspærret i den; thi denne maa være af en saa overordentlig Fiinhed og Legemernes Porøsitet er saa stor, uagtet de synes tætte for vort grove Syn, at der sikkert ville staae Udveie til Udgang aabne for den i Overflødighed. Saa bestemt som Eenheden er ved de aandelige Væsner, saa uvis er den ved de legemlige, det Rum de indtage er i det mindste deleligt i det Uendelige og maaskee de selv ogsaa ere det. Vi kunne sige: at ligesom Himmellegemernes Utallighed er for os et sandseligt Billede, som minder os om Verdens ubegrændsede Udstrækning og Skaberens uendelige Virksomhed, saaledes er det Legemliges for vor Iagttagelse ubegrændsede Deele lighed et Billede, der minder vor Forstand om Guddommens uendelige Skaberkraft; thi er Materien delelig i det Uendelige, og den guddommelige Aand besidder Herredømmet over den, da begribe vi, at dens Magt til at skabe alt, saaledes som den vil det, maa ogsaa gaae i det Uendelige. Overalt hvor Menneskets Fornuft henvender sine Betragtninger støder den paa Tilbedelsens Veie, det vil sige, paa den Uendeliges Veie, det vil sige, paa den Uendeliges Veie, hvor alle Tanker tabe sig og Sjælen hensynker i Andagtens beundrende Følelser.