Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-03-11
Naar en Læge er syg, saa betroer han sig gjerne til en anden Læge, fordi han føler, at den Syge ikke ret godt kan bedømme sin egen Sygdom. Det samme er omtrent Tilfældet, naar Talen er om store Capitalisters Gavnlighed og Skadelighed for Staten. Her bør man ingensinde lade store Capitalister dømme; thi man dømmer aldrig slettere end i sin egen Sag. Eiendom, siger den udødelige Locke, er - Det er den, som den første Kilde til al Uret." blandt Menneskene allerførst fødte Gjerrighed og Avindsyge, to Laster, hvorfra alle de øvrige synes at udspringe. Mit og Dit vare de to Begreber, som gjorde saa mange Love i alle Formater, saa mange Sagførere og saa mange Domstole nødvendige. Ligesom Eiendommen tiltog, saaledes tiltoge ogsaa Uretfærdighederne, og den allerførste Rige havde ufeilbarlig faaet sine Rigdomme paa en uretfærdig Maade; thi ved Flid og Klogskab allene kunde man vel forskaffe sig Velstand, men aldrig samle store Skatte. Jo meere Eiendom der altsaa gives i et Land og jo uligere den er fordeelt, des flere Kilder synes der at aabnes til Uretfærdigheder, giensidigt Had og Avindsyge. J vore Dage har denne Ulighed opnaaet sin høieste Pynt. Jmellem Millionairen og Tiggeren er der et saa uhyre Svælg, at der snarere kan trækkes en Linie imellem en Myg og en Elephant, end imellem disse to Subjecter. En Stat, hvori Rigdommene ere alt for ulige fordeelte, ligner en Bæk, som vander nogle faa Træer i en Hauge, medens den lader alle de øvrige fortørres. Tidlig eller sildig gives alt, maaskee Retfærdigheden selv, til Priis for de Rige. Roussean anfører i et af sine Værker, at en vis Marchal skal engang have fortalt, at der i et af hans Feldtog var en Livrandeur, som ved sine Bedragerier havde bragt hele Armeen i Forlegenhed og opvakt en almindelig Gjæring. Han tiltalte ham haardt, og truede ham med at lade ham hænge. "Denne Trudsel kan ikke være mig meent, svarede Bedrageren dristigen, thi jeg kan have den Ære at sige Dem, man hænger ikke en Mand, der eier hundrede tusinde Rigsdaler. "Jeg veed ikke selv, hvorledes det gik til, føiede Marchallen meget naivt til; "han blev virkelig ikke hængt, uagtet han havde hundrede Gange fortjent det.". Men vender man Bladet om, og betragter denne Gjenstand fra en anden Side, saa maa man tilstaae, at retskafne Capitalister, der ikke, liig Jgler, udsuge Landets Marv og Blod, men bidrage til at befordre Flid og Vindskibe, lighed, til at virke ved deres Rigdomme igjennem tusinde Canaler, ere, efter Menneskeslægtens nuværende Forfatning, sande Grundstøtter, for enhver velorganiseret Stat. Til hvem skal den i Krigens og Nødens Dage tage sin Tilflugt uden til hine, som, saa at sige, ere Samfundets Forraadshuse, hvor Rigdommene, dersom de havde været fordeelte, mueligen vilde været forødte? Hvo skulde iværksætte og udføre store Planer i Jndustrievæsenet, dersom derikke gaves meget rige Mænd, Fra den Side betragtet, er det altsaa nødvendigt, at der gives store Capitalister i en Stat, men vel at mærke saadanne, som ikke nedgrave deres Skatte og som, istedet for at misbruge dem, anvende dem til Landets Gavn. Det er ved sine Rige, at Engelland har kunnet opsvinge sig til saa stor en Nationalvelstand, som har gjort det til Geniers og Opfindelsers Fødeland, som har sat det istand til at følge et Krigsystem, der vilde knust enhver anden Nation, som har gjort det til et Folk, der i Jndustrie kan tjene andre Nationer til Mønster. Men kun saaledes, som Engellands Rige handle, kunne store Capitalister blive til Gavn for Fædrenelandet, ja endog befæste dets Held; vee derimod det Land, som reier mange Rige, der, liig Silkeormen, spinde sig ind i deres eget Væv, rive med deres Kjæmpekløer enhver Næringsgreen til sig, og stoppe ved deres Rigdommes Almagt enhver Kilde til Underhold for den uformuende Borger! Er det mueligt?? Min Herre! Hvor høit Oplysningen staaer, hvor vidt den fordomsfrie Tanke har udbredt sin Flugt blandt hos – jeg mener Menneskeheden - vil følgende lille, men sandfærdige og besynderlige Tildragelse kunne give et Begreb om.