Viborger Samler, 1848-03-16
The Times bedømmer i en læseværdig Artikel siger Allg. Zeit. – den sidste franske Revolution som en reen socialistisk, som en af Mangel paa Beskjæftigelse, som en af Sult fremkaldt Bevægelse. "Bonaparte", siger den store eng. Journal, udtalte den simple, men vigtige Sandhed: "Ce nest que le ventre, qui gouverne le monde", d. c. kun Bugen regierer Verden." – Jkke Tabet og Savnet af et Reformbanket, men Myriaders Mangel paa det daglige Brød have dethroniseret Ludvig Philip og indrettet en ochlokratisk (a mod government - en Pøbel-Regjering) Regjering i Paris. Fuldt Arbeide og god Arbeidsløn vilde have holdt dette vilde Democratie bedre i Orden end 100,000 Soldater, end 20 vel bemandede Forter, end en godt dresseret og godt besoldet Majoritet i de Deputeredes Kammer. (Det var iøvrigt ikke socialistiske Elementer alene, der bevirkede Februarrevolutionen.) - Februarværket bevirkedes af forsultne Mennesker. Da Odilon Barrot (maaskee efter Thiers's Tilskyndelse) lagde Faklen til Magazinet, tilsigtede han kun et glimrende constitutionelt Fyrværkeri; men det brændbare Stof var tilstede i større Mængde og af en mere explosiv Natur, end han havde ventet, og af Ementen udsprang en Omvæltning. Det var en storartet turn-out (turn-ont kaldes i England de utilfredse Fabrikarbeideres Opstand i Masse) imod Staten - den øverste Arbeidsuddeler. Pariser-Republikanismen er en Art af irsk Repeal, intet mere og intet mindre end en voldsom og organiseret Forbittrelse imod en Regjering, hvem det ei er lykket tilstrækkelig at beskjæftige Folket. Ja, det er en Arbeiderrevolution, Og de i Pariser-Raadhuset indsatte Førere have hengivet sig til nogle høist farlige Jllusioner med Hensyn til de til Statshuusholdningen hørende Spørgsmaal om Formue og Arbeide. Deres Midler imod det nuværende Onde - Mangel paa Capital til fordeelagtig Beskjæftigelse - ere høist usle. Bagerboutiker aabnede med Vold, Fire og tyve Batailloner Fattige splendid befoldede, Pauperismen i Uniform, med Caserner istedet for vore Fattighuse, og med den hæderrige Udsigt til Erobringer ved Alperne og Rhinen, istedetfor den Plet, der i England klæder ved Armodens Sysler. Isandhed, saafremt Manna ikke regner ned fra Himmelen, saafremt Provindserne og Nabolandene ei gives til Priis for Plyndringer, saa kan dette System ikke bestaae længe. Det maa ligesaa sikkert tilintetgjøres som Ludvig Philips System er tilintetgjort. Pariserarbeiderne ville finde, at Hotel de Ville kan ligesaa lidt som det udplyndrede Tuillerierslot eller de sprængte Kamre skaffe dem tilstrækkeligt Arbeide. Den første Revolutions Historie bevidner denne Sandhed. Men disse Begivenheder ere lærerige Advarssler for alle Magthavere og Regenter. At beskjæftige og ernære Folket hører til de første Regjeringspligter. Folkeinstinctet vil adlyde, arbeide, men det vil ernæres. Skuffes Folket i denne Forventning, da er det tilbøieligt til Rebellion imod Statsindretninger, som det ei har nogen practisk Grund til at beskytte. Parlementer lægge dette paa Hjertet, at Hunger er Arnen for Opstand!" – Jøvrigt indrømmer Times, at den provisoriske Regjering udvikler Energie og Menneskekjærlighed, og at de ovenfor berørte eiendommelige Træk ere at ansee som Undtagelse fra den Characteer, de sidste Begivenheder have lagt for Dagen.