Aarhuus Stifts-Tidende, 1833-05-09
Af de nyeste Efterretninger fra Sorøe erfares bl. m. A. at Academisterne erholde for Fremtiden 12 Lod Rugbrøds Smørrebrød til Midaftensmad istedetfor 5 Lod Hvedebrød. Maatte man i alle Underviisningsanstalter saaledes skride fremad til det Solide Der er opstaaet en ny alvorlig Religionsstrid Anledning af Pastor Bastholms Betragtninger om Hindringerne for Christendommens Udbredelse paa Jorden." (vests. Av. No. 27 & 28) Grev Holstein. til Holsteinborg havde taget til Gjenmæle derimod i et Sendebrev paa et heelt trykt Ark, hvori han gaaer ud fra den Forudsætning, at B. har villet angribe sin Nabopræst, Hr. Fenger i Slotsbiergby, i Anledning af en Prædiken Denne havde holdt i Slagelse St. Michaelskirke under Vacancen. Pastor Bastholm lod ikke Greven længe vente paa Svar, og saaledes kom Striden i fuld Gang, hvori efterhaands Flee- og flere tage Deel. Saaledes har Rector Qvistgaard i Slagelse udgivet Anmærkninger til Grev Holsteins Sendebrev, og Pastor Fenger et Par Ord til det danske Folk under Titel af: "Seer til at Jngen forfører Eder!" Fra Pastor Rønne i Haarsløv er udkommet: "den christelige Troe forsvaret mod Bastholm, og fra en Skolelærer Sørensen, i Vensløv, Alt Slag i Slag, hvor christne TroesForsvar mod Pastor Bastholms Angreb, med Beviis for, at Dennes Yttringer ere uchristelige, ugudelige og legnagtige." J Anledning af sidstnævnte har Pastor Bastholm erklæret, at han ikke kan gjøre Andet mod R. Sørensen end at anlægge Sag imod ham, men da han indseer, at han nødvendig derved maa gjøre Manden og hans Familie ulykkelig, eftersom det rimeligviis vilde have Æres og Embeds Fortabelse for ham til Følge, saa kan hans Hjerte ikke tillade ham at gjøre det af egen Tilskyndelse, men dersom hans Foresatte opfordrer ham dertil, kan han ikke undgaae det. Hellere saae han dog, tilføier han at de vilde forpligte den feilende Mand til en offentlig Afbigt, og vil han ikke dette, da at forlange Sags Anlæggelse imod ham. – J Bastholms Svar til Fenger hedder det blandt Andet: "Det bliver mig stedse klarere, at der danner sig en Sect her i Landet, som lægger an paa at tilveiebringe en Skilsmisse i Kirken, og som ved at fremstille Troen som den eneste Vei til Sallighed, uden at sætte det i det tilbørlige Lys hvorledes Troen skal forstaaes, drage de syndefulde Mennesker til sig, som hellere ville modtage Frelsen ved den blotte Tro paa Jesum, end ved efter hans og hele Skriftens Lære blive helliggjorte Mennesker samt hans Læres og hans Exempels Efterfølgere, og som nok ville holde sig til ham som Frelser, men ikke bryde sig meget om ham som Lærer. Jeg holder dette Partie for meget skadeligt for Staten og Kirken, for Menneskets sande Bestemmelse, foruden at det udmærker sig ved hierarkisk Aand og Forfølgelsessyge. Derfor er jeg traadt offentlig op imod det, uagtet min Alder og de Ubehageligheder det kan volde mig." Fra Hr. Cancellieraad Hempel i Odense er 1. s. Anledning udstædt en Subskriptions=Jndbydelse, hvoraf Begyndelsen er saalydende: "Snart synes det kommet saavidt med Forvirringen i Religionsvæsenet, at den Ene mismodig spørger den Anden: "Hvo er Christus" eller: "Hvad er sand Christendom?" Om ikke af en sørgelig Jndifferentisme i det vigtigste Sjæls=Anliggende, saa maaskee af Lyst til at bevare den kjære personlige Roe, eller af Frygt for at give Forargelsen Næring og udsætte sig for Miskjendelse og ukjerlige Domme, ere Mange, som ellers vare udrustede med Evner og Jndsigt til at tale med, bragte til Taushed og skjælve for, aabenbar at forkynde den Herre og Mester for Verden, til hvem de have sat deres Troe og Haab, ja, vel endda, om ikke Bibel Christendom tilsidst udarter til et Haansord, som atter skal ombyttes med forældede For meler, med den døde Bogstav- og Authoritets=Troe. Dog, ikke saa burde Frugten af Lysets Kamp med Mørket i de henvundne Sekler gaae tabt. Gjærings Processen burde her, som i Alt, have sit Maal og sin Grændse, og om ikke en Fredstilstand, dog en Vaabenhvile være tænkelig. Men skal overalt en Skilsmisse i Kirkesamfundet finde Sted, da bør Fornuft-Christendommens Venner sidst rømme den, eller som slagne forlade Kamppladsen. Den evige Sandhed – snart endnu den eneste Punkt, man overlydt tør bekjende, forsaavidt at Jngen vover at nægte dens overbevisende Kraft - bør, skal og maa seire.