Aarhuus Stifts-Tidende, 1843-12-01
Et Udvalg af Damer i alle 3 nordiske Riger, eller i hele Skandinavien, stille sig i Spidsen for en Forening, der stiftes under Navn af et skandinaviskt Samfund, for at lade udgaae baade paa dansk og svensk Tungemaal jevntsides i 2de Spalter paa hver Side en Jndbydelse til Subscription paa en selvstændig skandinavisk Modejournal", og føie Anstalt til, at Jndbydelsen kommer til Alles Kundskab; men heraf fremgaaer da dette, at hver, der tegner sit Navn eller lader det tegne paa de udsendte Planer, ogsaa er Medlem af Samfundet, hvad enten hun saa er Grevinde eller Bondekone. Jo større Antallet blev paa Subscribentin, der, desmindre kostbart for Samfundets enkelte Medlemmer, og des pragtfuldere kunde Modejournalen udstyres med oplysende og veiledende Kobbere, endog illuminerte Kobbere, saavelsom med alt det Øvrige, der kunde forhøie Elegancen. Hvis nu Samfundet – som Man maa formode – blev ret talrigt, da maatte, saasnart Subscriptionen var sluttet, skrides til, at faae et Udvalg af en Central=Bestyrelse for Foretagendet, og til en slig Central=Bestyrelse maatte træffes et passende Udvalg af alle de 3 Rigers Damer, der constitueredes paa samme Maade, som sædvanligt skeer ved lignende Leiligheder, for at gjøre Udkast til Love for Samfundet, hvilke Love derefter i en Generalforsamling underkastedes en udførlig Drøftelse, og derefter ved almindelig Afstemning antages og bekræftes som gjeldende for Samfundet. Men, forat Centralbestyrelsen kan opfylde sit vigtige Hverv, uden at bebyrdes med formeget Arbeide og for stort Ansvar, da maatte, for saavidt muligt at fremme Samfundets Tarv og erhverve dets Tilfredshed, vistnok Samfundet desforuden deles districtsviis, som ved flere Leiligheder, finder Sted, i Filialsamfund, der hvert for sig, ved almindelig Afstemning, vælger en Dame, til at besørge Valget af Central=Bestyrelsen, eller rettere, Valget af den Dame, som hun, efter Overeenskomst med Filialet, anseer som bedst qvalificeret til, at indtage Plads i Central=Bestyrelsen. Enhver Dame, der forestaaer Bestyrelsen af et Filialsamfund, indsamler, efter given Opfordring til Medlemmerne deri, Forslag, som de monne finde bedst passende til, at fremme hele Samfundets Formaal, og det saavel fra de Lave som de Høie, hvilke Forslag, efter først at være drøftet i Forsamlingen, og ved Stemmeflerhed antaget, som værdigt til hele Samfundets Opmærksomhed, da indsendes til Central=Bestyrelsen, for aff denne at underkastes en yderligere Droftning, og, hvis det da ved Stemmefleerhed enten antages eller forkastes, bør det i hvert Fald, ledsaget med Motiver, indføres Modejournalen, som derved vilde vinde forhøiet Jnteresse blandt Samfundets Medlemmer; thi jeg holder mig overbeviist om, at slige Forslag fra Filialerne, endog selv naar de forkastedes i Centralen, vilde vorde mindre stødende i Forkastelsen, som dicteredes med Humantet, end dersom de bleve forbigaaede med Taushed, der sædvanligt ansees som Ringeagt. Det følger af sig selv, at der efter et vist Tidsrum, f. Ex 3 Aar, ved Afstemning skrides til nyt Valg af Bestyrelsens Medlemmer, saavel i Filialerne som i Centralen, dog med den Reservation, at Gjenvalg kan finde Sted. For at forebygge Misforstaaelse, da maatte der vel bestemmes, at Central=Bestyrelsen skifteviis afholdt Forsamlinger snart i Kjøbenhavn, snart i Stokholm, og snart i Christiania, hvilket, især om Sommeren, let og hurtigt lod sig udføre nu ved Hielp af Damskibsfarten; desuden burde det svenske og det danske Sprog ved Siden af hinanden skifteviis aarlig indtage første og anden Spalte i Modejournalen. Herved vilde begge Sprog snart blive forstaaelige hele Skandinavien over, og det skandinaviske Folk vilde saaledes sammensmeltes i den skjønneste Harmonie. Rummet tillader mig ikke, at gaae mere i Detaille, hvilket ogsaa sikkerligen vorder overflødigt, da de herlige Dannisqvinder langt bedre ville forstaae, hvad der saa ganske vedkommer dem. Tendents skal da lægges til Grund for Sam "Men, kunde nu medrette spørges – hvilken fundets Bestræbelser. – Skal der maaskee indføres en Nationaldragt, passende efter Landenes Klima, Naturproducter, Kunstfrembringelser &c. – Eller skal der som hidindtil optages alene fremmede herskende Moder, for, ved Samfundets Bestræbelser, med en Fart at vorde indført overalt, Neil ingen af Delene bør finde Sted; thi ved Jndførelsen af en Nationaldragt vil Skandinavierne snart komme til, at gielde for alle øvrige Nationer af Dannelse, som Jdioter, Halvvilde, Hottentotter &c., saa at Hver, der kom i Berørelse eller stod i Forbindelse med fremmede civiliseerte Folkeslag, vilde komme i en saare ubehagelig Stilling, om der endog ikke tages Hensyn til Handelstanden, som derved vilde lide væsentligt Afbræk i Næringsveien; og, naar Skandinavierne endeligen formedelst Nationaldragten stode isoleerte fra den hele øvrige civiliseerte Verden, mon det da ikke var forsildigt, at indsee Vildfarelsen: – Nei, nuomstunder lader Jdeen om en Nationaldragt sig ikke længere realisere. Og, nu paa den anden Side, hvis Samfundets Formaal alene skulde være, at skaffe fremmede nye Moder hurtig Jndpas i Skandinavien; da var der jo slet ingen Selvstændighed i slig en Bestræbelse, og Skandinavierne udsatte sig jo netop derved for den velfortjente Bebreidelse, at de viste sig som Abekatte, Taaber og noget lumpent Pak, der ingen Agtelse fortjente, og som enhver fiftig Krabat kunde tage ved Næsen, saasnart han fik Lyst til, paa deres Bekostning at gjøre sig Fordeele. Tendentsen for Samfundets Bestræbelser, hvis samme skulle krones med Held, bør unægteligt være fornuftig, værdig og selvstændig, og følgeligen bør enhver Mode, som optages og anbefales være saalidet skadelig og saameget gavnlig som muligt med Hensyn til det menneskelige Legemes Uddannelse, Hærdelse, Styrke, Smidighed og Ynde, saavelsom Helbredets Vedligeholdelse, ikke stridende modevangelisk Christendom eller anstødelig for Moralitet og Sædelighed, og saa skaansom som muligt i occonomisk og finantsiel Henseende. Men Samfundets Held vil komme til, at beroe paa den bedre Aand, der leder og gjennemgriber det Hele. Til Slutning vedføier jeg blot dette: Kom sligt et fornuftigt og værdigt skandinavisk Samfund istand, da vilde fra dette udbrede sig megen Velsignelse i hele Skandinavien. Der gives mange Slags Raad, saasom Sogneraad, Amtsraad, Folkeraad, Statsraad; men alle disse Raad tilhobe vilde i Gavnlighed veie lidet imod et fornuftigt og værdigt Qvinderaad,