JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1799-01-01
Om Brændets Maaling. Det er bekjendt at alt Brændeved, som tilføres Staden Søeverts og sælge; i Havnene maales ved et dertil anordnet Redskab, som kaldes et Favnemaal, dette bestaaer af en flyttelig Gallie, hvis tvende Opstandere skulle være en Favn eller tre Alen lange og staae paralel en Favn fra hverandre, hvilket bevirkes ved Foden hvori Opstanderen staae, og ved det øverste Tvertræ. Selv denne Maade at maale paa er højst urigtig; thi det er et daarligt Maal, der ikke giver en bestemt Forestilling om den maalte Størrelse, og det gjør dette ikke. Den ukyndigste Mathematiker veed at Flademaal (Qvadratmaal, og det er Favnemaalet, da det kun angiver to Dimensioner, Længde og Brede eller Højde og Brede) ikkun ere tjenlige til at maale Flader med, men ikke Fylder eller fyldige Ting, der have, tre Dimensioner Længde eller Højde, Brede og Tykkelse. Men Brændeved er en Fylde, eller fyldige Ting, det hax alle tre Maal, og dets virkelige Mængde kan derfor ikke bestemt angives ved Favnemaalet; da det er muligt at een rigtig maalt Favn af Brænde er dobbelt eller flere Gange større end en anden lige saa rigtig maalt Favn af Brænde. Der burde derfor ved Politilov være sørget for at ogsaa Brændestykkernes Længde (der i Favnemaalet udgjør hvad der skulde kaldes Tykkelse) var bestemt, men dette er ikke skeet, og derfor seer man ogsaa den største Ulighed i Brændestykkernes Længde. Men derfor er den ene Favn Brænde den anden aldrig lig, og alle de oekonomiske eller kameralistiske Beregninger, hvor dette hensigtsløse Maal er lagt til Grund, aldeles upaalidelige. Hertil kommer en stor Ulejlighed ved Redskabet: naar dette, som ved Brugen, vanskelig kan undgaaes, bliver løst i Sammensætningen, saa at Opstanderne ikke mere staae lodrette formindskes Maalets Højde og føgelig Brændets Mængde. Midlertid er intet almindeligere end at see det betydelig hældende. Dette bør man da omhyggelig rette, og ikke lade sig afholde ved Arbejdernes Indvending: at en Favn er en Favn hvordan man vender den. En Hælding blot af 10 Grader borttager af Brændet. Jeg tilstaaer at det vilde være ikke lidet vanskeligt, at bringe den fuldkomne Nøjagtighed ind i Brændets Maal. Selv at veje det var ikke fuldkommen fyldestgjørende, formedelst ferstsællig Tørheds Grad. Maaske blev det bedste, til det gamle Maal at føje saadan Jndretning, at ogsaa Tykkelsen ved Maalingen blev bestemt.
Politivennen, 1805-01-01
Bemærkelser paa Veie i Jylland. (Efter Jndsendt.) En rejsende Københavner, som med god Befordring i afvigte Juli Maaned passerede den store almindelige Landevej saavel imellem Randers og Hobro, som mellem Hobro og Aalborg i Jylland, finder sig beføjet til at anmærke, at paa omtrent en Miil af denne Vej, findes adskillige Slusebroer anlagte, men hvorimellem er et saa overhaandtagende Vand, at man med yderste Farlighed maa være opmærksom, endog ved højlys Dag, at komme til Broerne, for ej at vælte og sætte Liv eller Helsen til. Til Advarsel for andre Rejsende, anføres dette, med Ønske, at de vedkommende Herrer, som er betroet, eller paalagt Opsynet over Vejvæsenet paa denne Strækning, den jeg ikke veed om tilhører Aalborghus- eller Randers Amter, ville som snarest, og endnu førend Vinteren gjør det umuligt, lade besørge saadan Vandledning fra denne Vej, at den kan forekomme Menneske Uheld; hvorfor de Vedkommende maaskee kunne drages til Ansvar. En anden Anmærkning paa min Rejse igjennem Fyen og Jylland, er denne. At de mange ypperlige Skove i begge Provindser, og de deraf med Skiønsomhed gjorte Udhugninger, af hvilke man imellem seer flere Tusinde Favne Brænde opstablede til Salg for 5 Rdlr., torde lade formode, at denne Fornødenheds Artikel for Hovedstaden ikke kom til at staae saa ublue højt, som den ofte gjør, naar nemlig formuende Folk afkøbte Skov-Ejerne Brændet, betalte en taalelig Fragt for Transporten, og lod sig nøje med en billig Fordeel; istedet for at nu en Skipper, som køber sig en eller nogle Ladninger, først beregner sig overdreven høj Fragt, og dernæst opskruer Prisen til det dobbelte. Sandt er det, at fra endeel Skovegne er Transporten til Ladestederne besværlig, men, for at kunne nytte en saa betydelig Fædrenelandets Skat, var det vel gjørligt, at paa mange Steder kunde gjøres lettere Vej ved gjennemgravede Kanaler, hvilket i enhver dansk Provinds var meer eller mindre anvendeligt. Et andet godt Middel mod Brændets Dyrhed, især ved de høje Fragter, vilde det være, om vi hos os lagde os noget efter den bollandske Bygningsmaade af fladbundede Fartøjer, der vilde kunne indtage en meget større Ladning.
Politivennen, 1805-01-01
Forslag til General-Postamtet. (Efter Jndsendt.) Saa unægteligt det er, at dette Kollegium har foranstaltet mange Jndretninger til Nytte og Bekvemmelighed for Rejsende, saa vist vil det og værdige ethvert saadant Forslag sin Opmærksomhed. Ved Diligensens Jndretning kunne Rejsende i et fugtigt Vejr sidde tørt, uden at blive gjennemvaade, og hvilket Gode er dette ikke paa en Rejse af 4 til 6 Miil. Dette Gode kan endnu ikke nydes ved at rejse med Dagposterne, men kunde lettelig og med liden Bekostning indrettes, ved at anskaffe Kalecher, der paa Rejsendes Forlangende kunne ansættes, imod at erlægge en passende forhøjet Betaling. Denne Bekvemmelighed, kunne Rejsende erholde ved de fleste nu anskaffede holsteenske Postvogne, hvorfor ikke ogsaa med Dagposten? Om man end tog fra København i smukt Vejr uden Kalescher, saa kunde de ved Tilbagerejsen fra Roeskilde eller Helsingør blive i ondt Vejr meget nødvendige og ønskelige, og naar de paa begge disse Steder vare anskaffede, ogsaa brugelige. En Kalesche vilde ikke fynderlig forøge Vognens Last, og om saa var, kunde treffes Akkord med den Mand, som besørget Dagpostens Kørsel.
Politivennen, 1805-01-01
Spørgsmaal fra en Elsker af Fred. (Efter Tilsendt.) Kan der ej haabes Jndskrænkelse til bestemt Klokkeslet for de mangfoldige Dandseboder, hvorved Naboer, Gjenboer og de i slige Huse Boende, kunde engang nyde nogle Timers Nattero, ved at befries for den vedvarende skrækkelige Støj hver Nat hele Aaret igjennem?
Politivennen, 1805-01-01
Skændige Lapsestreger. (Efter Jndsendt.) J Torsdags Aftes kom en Bondekone gaaende Kl. 9 paa Højbro, der mødte hun 3 velklædte Mandfolk, da hun ikke svarte efter deres Ønske, slog den ene hende Ansigtet fuldt af sort Snavs, saaledes, at det endog varede længe inden hun kunde faae Synet igjen.
Politivennen, 1805-01-01
Svar fra Haarlov Kro, angaaende ønsket i Politivennen No. 382. Ønskeren anmelder: ,, At være kommen til Haarlev Kro et Par Gange, NB. om Natten, og ønsket sig Forfriskning, men intet kunnet faae, uden med Nød og Neppe et Glas Melk." Mange Ønskere kunne komme der, endog om Dagen, og ikke bekomme et Glas Vand, naar det ikke forlanges; da Beboeren der, ligesom paa andre slige Steder, har den stemme Vane, ikke at frembringe andet til Gæsterne, end det disse begjere. Og altsaa kan Tilfældet blive almindelig i enhver Kro, for alle Lysens og Mørkhedens børn, der rejse Dag eller Nat, af hvad Stand, Kjøn og Alder de end ere. Skulde Anmelderen (han eller hun) oftere finde Lejlighed at komme til Haarlev Kro (Nat eller Dag, meldes til Efterretning, at man der ikke retter sig efter de Rejsendes hemmelige Ønsker, men efter deres Begjeringer - og da blive overtydet, der at faae hvad som maatte forlanges. Ellers kan forsikkres, at ingen retskaffen Rejsende, som har været i Haarløv Kro, før eller efter Karise Kro brændte, har havt Føje at klage over Beværtningen der, og følgelig indsees ingen grundet Aarsag til det af denne enkelte Nattegænger i Politivennen yttrede beskæmmelige Ønske - saa meget mindre, som endog hele Regimenter og Eskadroner, paa deres Hen- og Tilbagemarser, ere blevne beværtede i Haarløv Kro, efter Begjering og til Fornøielse. Udgiveren af Politivennen anmodes, deri at indrykke dette; og tillige opgive, om han selv eller nogen anden er Forfatter af ovenmeldte graverende Ønske? paa det man derefter kan vide, hvo man derfore haver at henholde sig til. Ved at læse Titelen paa Politivennen vilde Hr. Bruun kunne have seet, hvem han havde at henholde sig til.
Politivennen, 1805-01-01
Spørgsmaal i Roeskilde. 1) Hvormeget kan Kontortjenesten ved Roskilde Domkirke vel indbringe i 2 1/2 Aar? 2) Et Rygte gaaer, at Roskilde Latinskole skulde indgaae, er det sandt?
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. Det Tilsendte om Opskibning og Handel i Roskilde om Søndagen, kan ikke indrykkes. Udgiveren ønskede at tale med den Person, som har indsendt et Stykke om en Skibsdreng, som af sin Kaptejn og Styrmand, med Hug og Trudsler, nødtes til at æde Svinemøg og andet Skarn, item om et usædvanligt Forlig i Søretten.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) No. 366 i Dronningens Tvergade har ingen Tagrender, saa der er et ubehageligt Tagdryp for de Forbigaaende, som overskyller dem, og om en Steen glider løs, kan den ikke standses af Tagrenden, men farer lige ned i Hovedet paa de Gaaende. 2) Ligeledes ved Siden af No. 357, staaer et Plankeværk, som haver staaet hele Sommeren, for et truende nedstyrtende Hus, hvori ingen boer. Det var at ønske, at dette fæle Huus blev nedrevet førend Vinteren, da det ellers formodentlig falder af sig selv og gjør stor Skade. Boldhusgadens søndre Fliserække er i en maadelig Tilstand, ikke fjeldent er her Tilfældet, at see Folk glide og falde i Regnvejr. Man haaber derfor at Vedkommende snart ville omvexle de ved Jldebranden ituslagne Fliser med ny. 4) Udenfor No. 385 og 386 (Nummeret er kun en Tomme stort) ved Holmens Kanal, har i meget lang Ting fejlet en heel Flise i Fortoget. Da dette Sted meget ubehagelig afbryder Fortogets magelige Gang, haaber man at det endelig engang udbedres, efterat det flere Gange forgæves har været paaanket i Bladet. 5) Det sorte Hjørnehus af Skvaldergaden og Holmens Kanal, har sine Gadenavne saaledes paamalede, at Vinduesskoderne om Dagen, den Tid da man skulde læse dem, aldeles bedække dem. 6) Det kaffebrune Hjørnehus af Skvaldergaden og Dybensgade har intet Gadenavn ud til den første Gade. 7) Samme Mangel har Sted ved det blaae Hjørnehus ligeoverfor. 8) Hvo der ofte, i saa regnige Tider som disse, skal gaae forbi No. 92 paa store Købmagergade, vil med stor Ubehagelighed fornemme den stærkeste Overskyllelse af Husets slemme Tagspøjter, der naar det er stille, nøjes med at overøse dem, som netop gaae paa de brede Stene, men er det Blæst er man paa hele Fortoget ikke frie. Skal Fortoget, som rimeligt, være for Fodgængeren, og, som ogsaa rimeligt, især gavne ham i slet Vejr, da bør virkelig Ejeren af dette Nummer (og alle Ejere i lige Tilfælde) hæmme Uordenen, eller nødes dertil. For 3 Aar siden var der ligesaa slemme Tagspøjter paa Husene 91 og 90, og disse ere, som Anmelderen formoder, paa given Ordre, borttagne.
Politivennen, 1805-01-01
Rettelse i No. 384 om en bemærket Fare i Helsingøer. Jstedet for: saasom de og befindes aldeles uden Ejerens Vidende og Viden, læses: Anmelderen formoder at de uden Ejerens Vidende og Villie ere hensatte saaledes som de nu befindes.
Politivennen, 1799-01-01
Et par Ord til Postdirektionen. J Mandags Aftes Kl. 10 1/2 kom Anmælderen paa Posthuset for at see om Posten var ankommen, men fandt paa Brættet "Posten er ikke ankommen" - J Tirsdags Morges Kl. 9 1/4 indfandt jeg mig der igjen og paa Brættet stod "Posten er ankommen Kl. 9 1/2" og man fortalte, at Karterne havde hængt ude fra Kl. 6 om Morgenen og vare tagne ind igjen Kl. 9. Anmælderen, som er en blandt dem hvis Breves hastige Modtagelse er ham højst vigtig, gjør Postdirektionen det Forslag, at lade i sligt Tilfælde Karterne hænge ud fra 8 til 11 om Vinteren og fra 7 til 10 om Sommeren. Ligeledes ønskede man en anden Jndretning skede ved Karternes Jndtagelse nemlig: istedet for at en Betjent, naar Klokkeslettet er ude, kommer og slider Tavlen fra Adskillige i det samme Øjeblik de staae og see derpaa, kunde man jo lade Jndgangen lukke med en Dør naar Tiden var Ude, og ej lade flere komme ind, men lade dem, som allerede vare inde, igjennemsee Karterne. Direktionen vilde vist ved at ændre disse tvende paaankede Poster, gjøre sig mange blant Publikum forbundne.
Politivennen, 1805-01-01
Forslag angaaende Skorstenenes Reengjørelse. (Efter Jndsendt.) Skulde der ikke gives en bekvemmere Maade at rengjøre Skorstene paa end den hidindtil brugelige? Dette Spørgsmaal er unægtelig af Vigtighed, og en Afhandling herover, der indeholdt gode anvendelige Forslag, fortjente vist nok en god Præmie. Hvo der har lagt Mærke til hvor ufuldkommen, ja endog skadelig for Skorstenen selv, deres Rengjørelse ved den sædvanlige Feining, Skraben og Hugning er, kan ikke andet end ønske en Forandring eller Forbedring heri, ifald det er muligt. At det er muligt, især i de Huse der ere byggede efter Jldebranden, troer jeg ganske vist. Det kommer maaske endog kun an paa en gaae simpel Jdee. Der kan vel ikke tænkes en fuldkomnere Skorstens-Rengjørelse, end den der skeer ved Udbrænding. Det kommer altsaa kun an paa, at udfinde et Middel til at forebygge Farlighed ved Udbrænding. Dersom man kunde udbrænde en Skorsten stykkevis ovenfra nedad, f. Ex. een Etages Højde ad Gangen, da troer jeg at deres Udbrænding slet ikke vilde være farlig. Spørgsmaalet er, hvorledes dette kunde lade sig gjøre. Mig synes, det kunde skee ved at anbringe en Jern eller Blikplade af samme Størrelse som Skorstensviden paa det Sted, hvorfra man hver Gang begyndte Udbrændningen, hvilket Sted burde være, hvor det nederste af Kakkelovnsrørene i hver Etage gik ud i Skorstenen. Naar man da stak Jld i dette Rør, saa blev kun det Stykke af Skorstenen antændt der var oven for Pladen, hvilket i de ny Bygninger udentvivl ingen Fare og Skade kunde foraarsage. At denne Antændelse maatte skee af Skorstensfejere eller i deres Overværelse, forstaaer sig af sig selv. Ved en saadan Rengjørelse kunde vel ogsaa den - jeg troer i Tydskland - foreslagne Glassering, lade sig anvende. Det lod sig vel ogsaa gjøre, at indrette en Plade saaledes, at den kunde giøres mindre og større efter Skorstenens forskjellige Vide. Man sagde for nogen Tid siden, at der paa et Palais her i Byen var gjort Forsøg med at udbrænde Skorstenene; hvis dette er sandt, da haaber jeg at mit Forslag vil værdiges Opmærksomhed, og dersom det ikke er anvendeligt, maatte man meget ønske: at Kyndigere vilde bestræbe sig for at udtænke et bedre Forslag; thi jeg troer sikkert at bedre Midler, end de hidtil brugelige til at rense Skorstene, ere mulige.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener paa Fredensborg. (Efter Tilsendt.) 1) Den forhen i dette Blad omtalte Mødding ved Vejen lige for Slottet, ligger endnu paa samme Sted. Det synes som Eieren deraf ikke vil tage den bort, førend det vorder ham paalagt ved bøjere Ordre. 2) Saa stor en Velgjerning som det er af Regjeringen, at en Vandmølle gives i Fredensborgs Slotshave, der ved Maaling driver Vandet lige til Slottet, og foruden at dette Vand virkelig er godt og kan til alle Tider forsyne Beboerne med sundt og got Vand - saa beklageligt er det tillige, at der saa sjelden er Vand i de ved Slottet staaende Kummer, og at Beboerne maae hielpe ssig med Vand af en Post, som ikke altid er got, da man endog til sine Tider maae sie Vandet, førend man kan bruge det. Naar det nøjagtigt overholdtes, at der 1 a 2 Timer om Dagen blev malet paa Vandmøllen, vilde Beboerne ikke savne den første og bedste af Livets Fornødenheder, nemlig: godt sund Vand. Saa inderlig fornøjet enhver maae være ved at spadsere i Fredensborg Slotshave, der saavel ved Natur som Kunst er en af de første Kongelige Haver her til Lands - saa tykkes det dog upassende, at ved Jndgangen til Fasaneriet ligger en stor Mødding, der synes endog at have ligget der en lang Tid, og at man, ved at forlade Haven, møder, just ligesom man kommer til Slottet, en slem Lugt, der uden Tvivl har sin Grund deri, at en Slagter boer der, og vel ikke saa nøjagtig (af Mangel paa Plads) kan nedgrave den Urenlighed, som følger med Slagteriet, uden saa er, at den nedsænkes i den derved værende Dam. Man haaber, at Vedkommende vil drage Omsorg for at de Spadserende forskaanes for denne Lugt, der i flere end een Henseende er skadelig. 4) Paa Aminderød Kirketaarn gives et Uhr; men da næsten ikke et Tal kjendes paa Skiven, saa anmodes Vedkommende at see Skive og Visere opmudsede, at man kan see hvad Klokken er.
Politivennen, 1805-01-01
Svar paa Stykket i No. 384 kaldet: Exempler paa Uvillie og Hielpsomhed mod Medmennesker. Ved sidste Fyrværkerie kom en Person til mig og forlangte en Stol ud paa Vejen for hans Dame til at sidde paa, da hun fik ondt. Jeg benægtede Stolen formedelst jeg havde Stuen fuld af Gæster; han gjentog samme Forlangende og vilde sætte 3 Rd. i Pandt for Stolen. Jeg nægtede det igjen og sagde jeg kunde ikke, men viste med Haanden til et Værelse, hvor mine bedste Møbler stod, og hvor Damen kunne komme til at sidde. Personen gik væk, og vi i Stuen troede at han skulde komme med Damen, og jeg satte derfor Lys paa Bordet i Værelset. Dersom forlanges vil jeg skaffe over 10 Mennesker til Vidne paa hvad jeg sagde, og jeg synes at den ene Borgerkone bør ikke skamme sig ved at gaae til en anden fordi hun boer i en Kælder, da der ere saa mange honette Borgere der boe i en Kælder. Det højstærede Publikum kan nu selv dømme om jeg har Ret eller Uret. Jeg forlanger dermed at vores Ordvexling maae ophøre. J. Aardabl.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. Jndsenderen af Stykket, om Oxetemplet i Frederiksberg Have, vilde lade det afhente, da Udgiveren ikke troer det passende i dette Blad.
Politivennen, 1805-01-01
Ønske ved Knippelsbro. For at komme til og fra Kristianshavn var det meget gavnligt, at der bestandig laae nogle Færgebaade ved Knippelsbro eller bag Børsen, da man og derfra meget nærmere kunne komme over til Pladserne; siden man der allevegne kan see begge Sider af Stranden, saa kan man altid kalde en Baad, om den skulde være paa den anden Side. Ved Nyhavnsfærgerne var det got, om ikke Baadene gik saa langt om i Kanalen ved Kristianshavn, saa man ej kan see dem, og altsaa de ikke veed om nogen venter dem.
Politivennen, 1805-01-01
Forslag til Theaterdirexionen. (Efter Tilsendt.) Da Komedie-Plakaten siger, at Biletter gjelde kun for den Dag de Udgives og man nu næsten ikke kan faae dem uden hos Prangerne, saa var det billigt, at de stempledes med Datum, paa det man kunde see om de dyrtbetalte vare af det gældende Slags. Alle Døre paa Komediehuset som ofte oplukkes, kunne, troer jeg, hindres fra at larme og klamre saa meget, naar en Klædeliste lagdes paa Karmens Fals, hvor Døren falder imod, og et uldent eller Sejldugs Dække nagledes paa hele Døren, som vilde dæmpe den skingrende Lyd som ved Rystelsen foraarsages, og tillige forekomme Trækvind.
Politivennen, 1805-01-01
Advarsel mod Trækvind. (Efter Jndsendt.) Megen Tand- og Ørepine kommer i København vist deraf, at man staaer i aabne Vinduer for at see ud. Den Aabning mellem Muren og Vinduet, som bliver naar Vinduet lukkes op, vil vist mange besinde sig at have bragt dem Tandpine, helst paa den ene Side, da man gjerne vælger et eller andet Vindue til bestandig at see ud af. Ved at staae en bevægelig List, saasom af Klæde, paa Karmen hen til Vinduet, vilde maaskee megen Tandpine forekommes.
Politivennen, 1805-01-01
Forslag til større Bekvemhed og Skjønhed, for Kristianshavn. (Efter Jndsendt.) Der er udlagt en Plads paa Kristianshavn til et nyt Tugthus, det hele saakaldte Børnehus kunde vel og forflyttes til en anden Plads, og denne store Grund gjennemskjæres med en Gade og udstykkes til Borgerhuse; thi saalænge denne store Bygning ligger i Sentrum af Kristianshavn, og saa at sige gjør den bedste nærsomste Plads øde, er det umuligt, at Kristianshavn kan blive velbebygget, eller Folk faae Lyst til at nedsætte sig der. Formedelst Slotspladsen og Kanalen deromkring, er Kristianshavn alt meget skilt ved Samfærsel med Byen. Astatisk Kompagnie, Vilders Plads, Tranbrænderiet, Rybergs Plads og Tydsk Kirke, gjor hele den forste Tverlinie af Byen de strax ved Jndtrædelsen, nu kommer en liden Stump By, som strax igjen isoleres ved Kanalen, som gaaer tvers igjennem Kristianshavn. Paa den anden Side kommer strax Børnehustorvet med dets store Bygning, der atter tilligemed omtalte Kanal, gjør et forfærdeligt Øde. København lærer os, at de meest beboede Gader søges meest, og bebygges tættere. For dog noget meer at sammenbinde de tvende Stykker af Kristianshavn, var det got om Børnehuset solgtes og udlagdes til Borgerhuse, da det just er Centrum af Kristianshavn, især da dog nu et nyt Tugthus skal bygges nede ved Vandet. København er jo desuden, endog med Kristianshavn, længere fra Østen til Vesten end fra Norden til Syden, hvortil vist dette Øde og denne Skilsmisse meget er Aarsagen.
Politivennen, 1799-01-01
Forsømmelighed i Lyngby. J Lyngby ligger et Stykke af den gamle Landevej, kaldet Dronningvad. Der er en Steenkiste hvor alt Vand fra hele Lyngby Mark har sit Udløb. Og da samme Steenkiste ikke har meer end een Dæksteen, som Folk kan klavre over (naar den ikke af fulde Folk bliver kastet i Renden, som ofte skeer) saa er den for Fremmede og Rejsende desmere farlig. Og ligsaa farlig er det for de mange Drukne, som komme om Aften fra Kroen, og ville op i Byen. Disse kunde let drukne, uden at noget Menneske vidste deraf, da der er ingen Folk i Nærheden. Ogsaa maae man undres over de store Møgbanker, der ikke allene gjøre Vejen upassabel for Gaaende, men have endog Afløb til Renden, hvor mange Folk hente Vand, naar de ikke kunne faae i Aaen.
Politivennen, 1805-01-01
Ønske til vort Sundhedspoliti. Vedkommende bedes om at henvende Opmærksomheden paa de Kurve, som Fisker konerne ved gammel Strand betjene sig af til at fremstille den Fisk som de falbyde. Neppe vaskes eller rengjøres disse Kurve fra det første Øjeblik de første Gang bruges til deres Bestemmelse, og indtil de ere aldeles opslidte og ubrugelige. De ere overtrukne med flere Lag af forraadnet Fiskeslin, der giver den afskyeligste Stank fra sig, saavel for de Forbigaaende, som for de lige over for boende; og fra den Kælder, hvori de fra Aften til Morgen hensættes, udbredes over hele Huset en Lugt eller Stank, der fuldkommen ligner et raadent Aadsels og maae upaatvivlelig være højstskadelig for Sundheden.
Politivennen, 1805-01-01
Betragtninger Voldskytteriet vedrørende. J forrige Uge saae man Voldskytten skyde efter en Hund, som var kommen oppaa Volden, og der legte med 2 andre ligeledes løse Hunde. Da disse 2 Hunde ikke af Skytten angrebes, troer man rimeligt, at de tilhørte enten Skytten selv, eller en Ven af ham. Den anskudte Hund tumlede bort skrigende paa en jammerlig Maade og blev liggende i nogen Tid neden for Volden, uophørlig forstyrrende hele Nabolaget med sit Hyl. Endelig krøb den ud af Vesterport, og ned under den første Barriere Port. Tilsidst indfandt sig nu Voldskytten, for at give ham det sidste Banesaar. Men uagtet han skød 2 Gange og var blot faa Skridt fra Hunden, kunde denne ikke endnu blive sit pineulde Liv kvit. Og saaledes maatte Skytten da give ham det tredie eller egentlig det 4de Skud. Da det nu er et overmaade fælt Syn for Omboende og for alle Tilskuere, at en Hund, hvis den endelig skal skydes, da ikke strax strækkes død hen paa Stedet, og da der ogsaa for Dyr bør være Retfærdighed; saa synes følgende Sætninger rigtige og værd at tages af højere Vedkommende i Betragtning. 1) Voldskytten bør være en velevet Skytt., der forstaaer at sigte og træffe. 2) Er Voldskytten syg og lader en Karl eller Sætteskytte forrette sin Dont, hvilket efter Sigende her var Tilfældet), da bør denne ligeledes forstaae sit Gevær. 3) Et Dye bør derfor skydes dod paa Stedet, ved første Skud, og altsaa ikke lægges an paa, for man er vis paa at dette kan blive Følgen. Eller ogsaa Voldskytten bør være forsynet med en ladt Pistol, hvormed han strax, naar den ligger og hyler kan give den sin Rest. 4) Kan det bevises at Voldskytten handler anderledes, og lader et Dyr sejpines, Sammenløben af Pøbel derved foraarsages, og Naboers Ro derved forstyrres eller dem foraarsages et væmmeligt Syn, da bør han bøde en tilstrækkeligt Mulkt. 5) Dersom ingen Hunde bør være paa Volden, saa bør denne Lov aldeles ingen Undtagelse lide. Thi dersom nogle privilegerede Hunde taales, saa er dette Lokkemod for de uprivilegerede til, ifølge dette Dyrs bekjendte Selskabelighed, at søge op paa Volden, som de maaskee ellers vilde holdet sig fra, og altsaa en Uretfærdighed som kunde kaldes Grumhed.