Aalborg Stiftstidende, 1846-12-28
Aalborg, den 28de December. Vi lykønske ikke Kjøbenhavn, men hele Landet til de nu fuldendte kjøbenhavnske Stændervalg; thi Folket vil nu have afrystet alle Provindsialismens eller den endnu større Snæverheds smaalige Hensyn og have adopteret den Erkjendelse, at Valget af Folkerepræsentanter ikke kan, idetmindste ikke bør, tilhøre enkelt Stand eller Egn med deres afsluttede Jnteresser, men det store fælleds Samfundshele, og som saadanne staae ogsaa Kjøbenhavns Valg som et lysende fædrelandsk Mønster for alle efterfølgende, idet man – efter den af Pressens frisindede Organer og af Kredse blandt oplyste og frisindede Fædrelandsvenner foreslaaede Valgliste – har, med conseqvent Gjennemførelse fra første Valgdag, nu valgt til Stænderdeputerede: Bankdirecteurerne, Etatsraad Hvidt og Grosserer H. P. Hansen, Høiesteretsadvocat Lehmann, Pastor Mag Monrad, Grossererne A. Hansen, Meinert og Duntzfeldt, Mag. Hammerich, Jernstøber Lunde, Grosserer, Agent Lund, Brygger Jacobsen og Urtekræmmer Øst, De Valgte ere størstedelen hæderligen bekjendte af deres frisindede og selvstændige Stænder-Virken og de af de tilkomne Nye, som endnu ikke have Navn i den høiere offentlige Sphære, Jacobsen og Øst, maae antages at være Vælgerne bekjendte som tilsvarende Capaciteter. De Valgte ere tillige Mænd, Alle ud af Folkets Midte, og ingen ved særegne Baand til Regjeringen og dens politiske Anskuelser knyttet Embedsmand befinder sig derimellem, uden at det skulde kunne betragtes som en Undtagelse, at Lehmann ved Advocaturen i en vis Retning er Embedsmand – som hvilke dog neppe engang Regjeringen vil have Advocaterne betragtede, da den har tilsigtet dem udelukkede fra Adgang til Embedspension og at Monrad er Præst; Begge staae imidlertid noksom uafhængig stillede ved deres offentlige Virken, Lehmann ved sin hele politiske Tro og Monrad – som nylig er kaldet til privat Præstekald – ikke mindre ved sin betydningsfulde publicistiske Virken og Deelagtighed i Statsvellets høieste Anliggenders Fremme. Til Supplenter ere endvidere valgte: Bogholder Herforth, Grosserer Oven, Overretsassessor Holm, Skole-Directeur Borgen, Prof. David, Uhrmager Kyhl, Brygger Bjerre, Tobaksfabriqueur Bonnesen, Grosserer Prætorius, Maler Troels Lund, Justitsr. Wroblewsky og Grosserer Sass. J Prof. David, der neppe som 5te Suppleant vil komme til at rykke ind paa Deputerettisten, mister Forsamlingen unægtelig en talentfuld og videnskabelig Capacitet, men ogsaa heri er den Erkjendelse hos Folket nu modnet meer: at der til dets Repræsentation og dens sande Virken i Folkets Tjeneste ikke saa meget, eller dog ikke saa udelukkende maa søges i Lærdommens Dybder som paa Folkesindets fritsskuende Høider, og at det, hvor begge Egenskaber ikke lade sig forene, maa foretrække, istedetfor levende statistiske Tabelværker og docerende Statsmænd, til sine Repræsentanter at vælge faste Charakterer med sundt dømmende Blik og med et Hjerte, der slaaer varmt for Folkets Sag. Vi haabe, og betvivle heller ikke, at ogsaa Provindsernes Land- og Kjøbstaddistricter ikke mindre end Kjøbenhavns Vælgere ville vise sig besjællede af de rette Valg anskuelser. Vi skulle nærmere og udførligt udtale os om de forestaaende, navnlig jydske, Stændervalg og de hensigtsmæssigste Prøvevalg (som vi mene bør afholdes ikke for ethvert enkelt District, men i hvert af disse for den samlede Valgelasse), og idag endnu kun et Øieblik opholde os ved en Meddelelse til Hemp. Av., hvori man foreslaaer flere Valgcandidater og deriblandt, som naturligt, blot behøver at gjøre opmærksom paa, at Professorerne Schouw og Clausen ere valgbare i Landdistricterne. Naar man derimod for Odense skjøndt det ikke burde hedde for Odense, men for Østifternes Kjøbstad=Valgclasse – foreslaaer at gjenvælge Kammerherre Abrahamson og vælge Pastor Leth, da gjentage vi atter vor almindelige Opfordring til ikke at vælge Embedsmænd, som ikke ved Stændervirken eller anden offentlig Færd have lagt aabent Frisind for Dagen, og uden at ville tegne de her nævnte til den modsatte Anskuelse, maae vi henstille til Vælgerne, om de ansee Kherre. Abrahamson, der unægtelig er en dygtig Capacitet, for en bestemt constitutionel- og frisindet Charakteer, der til enhver Tid vil fremlægge saadan Anskuelse; ligesom Pastor Leth end ikke har givet nogetsomhelst offentligt Jndicium for sine politiske Anskuelser, hvilke, og ikke hans øvrige Talertalent og geistlige Forfattervirksomhed, det maatte være, Stændersalen skulde tilegne sig. Heller ikke kunne vi tænke os, at de fynske Kjøbstæder, navnlig Odense, ikke i deres uafhængige Borgeres Tal skulde besidde intelligente og frisindede Valgcandidater.