Almuevennen, 1844-09-11
Adresse fra Randers By og Omegn, til Stændene. Væderlige Herrer Deputerede, Folkets Talsmænd, og Fædrelandets nidkjære Venner, Vi undertegnede 157. danske Borgere fra Randers By og Omegn, der med levende Deeltagelse følge Eders Forhandlinger og Fædrelandets hellige Anliggender, have følt Trang til at bevidne Eder vor Tak for den Adresse, som J have tilstillet Kongen og som vi herved erklære Eder at være skreven ganske ud af vore Hjerter. Det er en imodsigelig Sandhed at Mismod og Forstemthed have fæstet Bolig saavel i dette Riges Hovedland, som paa Øerne. Allerede længe har Nørrejyden med Bekymring fulgt Begivenhedernes Gang her i Riget, Vel vide vi, at vor Konge ikke blot ved Fødselen er efter Landets Grundlov blevet dets Hersker, men at han ogsaa ved sine ophøiede Egenskaber, ved Viisdom og Dannished, er kaldet til den Trone, som han under det danske Folks glade Forventninger for faa Aar siden besteeg. Vi ere overbeviste om, at Hs. Maj. af al Kraft stræber at ramme Statens Bedste, og ønsker at blive Folkets Velgjører; men selv de viseste Konger behøve indsigtsfulde og behjertede Raadgivere, og jo fastere, jo inderligere vi troe paa vor Konge, desto mindre kunne vi antage, at han hidtil tilfulde har været oplyst om Folkets sande Stemning. See, derfor henvende vi os til Eder, J Kongens folkekaarne Raadgivere. Vi takke Eder for Eders Adresse til Kongen, og bevidne gjentagen: at J i den have talt Sandhed og Sandhed alene. Vi kunne ikke bringe Eder denne vor Tak-Adresse, uden at udtale for Eder hvad der ligger os meest paa Hjertet. Vi have med Sorg fulgt den betrængte Presses bedrøvelige Stilling lige indtil de sidste Dage, og have langtfra følt os beroligede ved Kundgjørelsen af det kgl. Udkast til den nye Trykkefrihedslov. Thi saa gjerne vi med Tak ville erkjende Ophævelsen af enkelte for Trykkefriheden besværende Baand i dette, maa vor Glæde dog forstumme ved den Aand, der udtaler sig gjennem hele denne Anordning, der, hvis den bliver til Lov – efter vor Overbeviisning - vil give den frie Presse sit sidste Stød, Idet vi saaledes maae overlade til Eders større Skarpsind og Dygtighed at afgjøre, hvorvidt det maaskee var rigtigst at fraraade dettes Emanation, nære vi i ethvert Tilfælde den tillidsfulde Forviisning om Eder, at J i enhver Jndstilling i denne vigtige Sag ville vise Eder som den lovhjemlede Trykkefriheds varmeste Talsmænd. Men fremfor alt Andet være de slesvigske Anliggender Eder helligen anbefalede, thi vi indsee fuldtvel, at Danmarks Vee og Vel, at dets nationale Ære er paa det Nøieste knyttet til en heldig Udjævnen af disse sørgelige Forhold. Vi have med Glæde fulgt de forskjellige private Forslag til at betrygge dansk Nationalitet og den danske Statseenhed, og vi udtale ogsaa her den trøstige Overbeviisning, at J med Kraft ville vide at ende, som J have begyndt, idet J, saavidt det staaer til Eder, arbeide paa, at den danske Nationalitet i Slesvig kan faae den Betryggelse, som den nu aldeles savner, og at det danske Sprog kan komme til sin fulde lovhjemlede Ret i Stændersalen og alle andre offentlige Forhold. Vi hilse Eder, gjæve Dannemænd, og anbefale Eder til Folkenes og Kongernes Herre. Værer stærke, i Striden og virker trofast for Fædrelandet, og Eders Navne skulle med uforgængelige Træk være indskrevne i vore Hjerter og i Danmarks Aarbøger, 157 Underskrifter.