Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-07-11
Saaledes maae Regieringens Politik end- og frygte for den franske Republiks Omstyrtning; thi hvorledes vil det da blive med Philosophien og Menneskeheden, Gaaer Friheden, i Frankerig under; saa skiuler Naturen sig med et mørkt Sløer, og den menneskelige Fornuft falder tilbage til Uvidenhedens og Barbariets Afgrund. Hele Europa vilde blive et Bytte for to eller tre Røvere, som ikkun ved deres Krige imellem sig selv ville hævne Menneskeheden, af hvilke den Vildeste vilde knuse sine Meddelere, og bringe os Hunnernes og Tartarernes Regiering igien. Despotismen vilde, som et Hav uden Bredde, oversvømme Jordens Overflade og opsluge de lysfulde Bierge, hvorden Kiste er i Forvaring, det indeholder Menneskedens Hovedbeviser; Verden vilde ikke blive andet end en Skueplads for Forbrydelser, og den Forhaanelse, som blev tillagt den anden af Catonerne: "O Dyd, saa er du da intet uden et tømt Navn, vilde ikkun ved vore unyttige Forsøg blive alt formeget bekræftet, og et Udraab for alle store Siele. Maat te dog disse nu sagde Sandheder, istedet for at forsvinde i denne enge Zirkel, blive i dette Øieblik hørt over hele Europa. O! hvo af os føler ikke enhver Kraft forædlet i sig, for hvem slaaer ikke Hiertet høiere, hvo troer sig ikke ophøiet over Menneskeheden, selv, naar han betænker, at det ikke er eet Folk, for hvilket vi stride, men den ganske Verden, ikke alleneste de nu levende Mennesker, men endog alle de, som herefter skulle fødes. Achlvilde Himmelen, at alle Folk netop nu kunne høre vor Stemme. I det samme Øieblik, skulle alle Krigsfakler, udslukkes, alle Bedrageriets Støtter forsvinde, alle Verdens Lænker blive sønderbrudte, alle Elendighedens Kilder tilstoppede; alle Folk skulle ikkun udgjøre et Broderfolk, og vi skulle have saa mange Venner, som denne Jord har Beboere. Men dersom J endog formaae, at forkynde denne Sandhed for den ganske Verden; saa er det i det mindste eders Pligt, at udbrede den saa meget og saavidt, som det staaer i eders Magt. Dette Fornuftens Manifest, denne høitidelige Proclamation af deres Grundsætninger skal blive mægtigere, end Hoffernes nedrige Kunstgreb, og skal maaskee blive os saa meget værdt, som en Armee. Skulde i øvrigt, endog heele Europa forbinde sig imod os, ere vi dog stærkere end Enropa. Den franske Republik er uovervindelig ligesom Fornuften, udødelig ligesom Sandheden. Naar Friheden har gjort saadan en Efrobring, som Frankerig, saa formaaer ingen menneskelig Magt at drive den ud derfra. J Tyranner, forøder eders Skatte, forsamler et ders Drabantere, og J ville ilende befordre eders strafværdige Magts Undergang. Jeg beraaber mig paa eders lidte Nederlag, jeg beraaber mig paa eders bekomne Fordeele. En Havn *) og to eller tre Fæstninger, kjøbte med deres Guld, Hvilken værdig Belønning for saa mange Kongers Bestræbelse, der i hele fem Aar ere understøttede af vore Armeers ja endog vor Regierings Hovedmænd, Lærer, at et Folk, som J ikke ved saadanne Midler kunne tvinge, er uovervindeligt. Men J høimodige Monarker, J føel somme Despotter, J forøde saa mange Mennesker og saa mange Skatte, for, som J sige, at forskaffe Frankerig Lykke og Fred igien. Det er lykkedes Eder saa vel, at giøre eders egne Undersaatter lykkelige, at eders kongelige Ste le ikkuns nu ville beskieftige sig med vor Lykke! Vogter eder! Kongerne have alt forlænge tugtet Folkene; men Folkene kunne igien paa deres Side ogsaa tugte Kongerne. For desto bedre at bringe vor Lykke i Sikkerhed, ville J, som man siger, udhungre os, og have med hundrede Skibe foretaget Frankerigs Blokade. Seer Eder for, thi Naturen er mindre grusom imod os, end J Tyranner, som trodse os. Frankerigs Blokade kunde ikke falde lykkeligere ud, end den ved Manbenge eller Dunkirchen. For Resten er et stort Folk, som man vover sig til at true med Hungersnød, *) Toulon er nu befriet. en forskrækkelig Fiende, naar det ikkun beholder Jern tilovers, saa tager det hverken Mad eller Brød af sine Underreykkere; men det overleverer dem til Døden.