Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-10-06
Undersøgelsen af hiint Forslag beroer paa følgende Spørgsmaales Besvarelse. 1) Er det virkelig saa, "at ikke sjelden Mangel paa Leilighed til, ved Tjeneste hos en anstændig Familie at erhverve Livets Underhold, er een af de virksomste Aarsager der bevæger Piger her i Staden til at søge Underhold paa en ulovlig og for dem selv ødelæggende Maade, 2) Kan, om dette virkelig var Tilfældet, den veneriske Sygdoms Udbredelse formindskes ved Fruentimmers Ansættelse til Haandværker. 3) Er det mueligt ved Forbud at forebygge, at Svende og Drenge vise usømmelig Begegnelse mod de i Lære værende Fruentimmer, naar de bestandig skulle arbeide sammen paa eet Værksted, Hvad det første af disse Spørgsmaale angaaer, da er det vist, at Kjøbenhavn snarere har Mangel end Overflødighed af Tjenestepiger, der ønske at ærhverve deres Underhold paa en lovlig Maade i en anstændig Families Tjeneste. Klagen over slette Tjenestepiger har aldrig været almindeligere end nu. Kan man end ikke nægte, at mange unge, flanevurne, forlystelsessyge, med enhver huuslig Syssel, bekjendte og til Stadsmøer opdragne Huusmødre selv bidrage meget til deres qvindelige Tyendes Fordærvelse, saa maa man dog tillige tilstaae, at Usædelighed, Stadsesyge og Letsindighed har tiltaget saa meget blandt Tjenestepigerne, at der aldeles ikke er noget Udkomme med en stor Deel af dem. Man see engang hvor udpyntede disse Piger, ere om Søndagen, hvorledes de prunke i Silke og Sirts og Flor og sige, om det er mueligt for en Pige, der vil erhverve Livets Ophold paa en lovlig Maade, at klæde sig saaledes blot af sin Løn, Kjøbenhavn har 100,000 Jndbyggere; reg mer man at blandt disse kun findes 5000 Familier, hvoraf enhver behøver en Tjenestepige, saa er det let at indsee, at enhver Pige, der skjøtter om at slaae sig skikkelig igjennem, meget godt maa skunne faae Tjeneste her i Staden. Men Aarsagen, hvorfor saa mange Piger søge deres Underhold paa en ulovlig og for dem selv ødelæggende Maade, ligger deels deri, at der ikke betimeligen er sørget for deres moralske Dannelse, deels i deres alt for store Tilbøielighed til Stads og Vellevnet. Deres Uskyldighed er ikke sjelden tilfals for den første den bedste Forfører, naar de kun kunne faae Leilighed til at tilfredsstille deres Forfængelighed og Sandselighed. - Hvad det andet og tredie Spørgsmaal angaaer, da er det temmelig aabenlyst, at netop den veneriske Sygdom end mere vil udbredes ved et saadant nøiere Samqvem mellem Fruentimmer og Mandfolk af de lavere Stænder. Jkke at tale om, at de i Lære værende Piger bestandig ere udsatte for at høre alle de pøbelagtige og usædelige Udtryk, som man stundom tillader sig paa Værksteder, saa er det ogsaa vist, at Leiligheden til Forførelse og usædelig Omgang, netop derved bliver større. Forbud ville her kun hielpe lidet. Mesteren kan ikke bestandig være tilstede, og var han det end, saa vilde han i en Tid, da man er saa forlegen for at faae Folk, udsætte sig alt for meget for at miste dem, naar han vilde spille en Moralists Rolle paa sit Værksted. De fleste af disse Mennesker ere desuden alt for lidet cultiverede, til at de ved Forbud skulde kunne afholdes fra at vise de Fruentimmer, der arbeide med dem, en Begegnelse, som jo, uagtet den i deres Øine ikke ansees for andet end Løier, dog af den dannede Mand maa kaldes usædelig. Svendene af adskillige Professioner ere desuden endnu langt tilbage i sædelig Dannelse, og Hang til Brændeviinsdrik, Sviir &c., som ikke er sjeldent iblandt dem, gjør deres bestandige Omgang til en farlig Klippe for unge Fruentimmers Moralitet. Betænker man, at de paa et Værksted sammenarbeidende Svende ofte bestaae af Folk af forskjellige Nationer og forskjellig Tænkemaade, af Mennesker, der for det meste leve i ugift Stand og ved Omgangen med løsagtige Qvinder have tabt al finere Følelse for Kjønnets Bestemmelse, saa kan man heller ikke undres over, at man paa saadanne Steder stundom tillader sig de usømmeligste og slibrigste Udtryk. At sætte unge Fruentimmer hen paa saadanne Steder vilde være at aabne for dem Veien til Ødelæggelse. Men lader os antage, hvad ingen Sagkyndig kan eller bør antage, at et saadant dagligt Samqvem mellem Professionister af Mand- og Qvindekjønnet ikke kunde blive farligt for det sidstes Sædelighed; lader os antage, at enhver Mester virkelig kunde indføre et saadant Værkstedspolitie, at Svendene ikke tillode sig nogen usømmelig Begegnelse mod de i Lære værende Piger, hvad skulde der da blive af et saadant Fruentimmer, naar hun engang var bleven Svend, og altsaa uden for Arbeidet frit kunde drikke og svire i andre Svendes Selskab, Vilde det ikke være at fordre for meget, om man paastod, at hun i denne fri Omgang med Svende og Drenge skulde kunne bevare sin Uskyldighed mod saa mange Fristelser, – Fra Sædelighedens Side er der altsaa ingen Tvivl om, at jo hiint Forslags Jværksættelse vilde have flere skadelige end gavnlige Følger. Men indvender man, er det da aldeles umueligt for Fruentimmer at lære Haandværker ligesaa godt som Mandfolk og gives der ikke i Frankrige og i flere Lande Fruentimmer, der arbeide som Professionister, saa svarer jeg jo. Jeg har intet imod at Fruentimmer sættes til at lære Haandværker, (endskjønt Qvindens naturligste Bestemmelse er at sørge for Kjøkkenet, Fadeburet 20.)men da maa Indretningen ogsaa være saaledes, at der ikke arbeider andre end Fruentimmer paa et og samme Værksted, under en Mesters Opsigt: en Ting, som ikke lader sig tænke hos os. Jeg kjender kun et eneste Tilfælde, hvor man her til Lands betjener sig af Fruentimmerhænder til en Haandværks Drivt: det er Tobakspinderierne. Men der bruges de ikke til andet end til at pille Tobaksblade &c., og naar de have nanet en nogenledes moden Alder, tage de sædvanlig ud at tjene &c. Hvad skal man da gjøre, vil man spørge, forat skaffe Fruentimmer af de simplere Classer lovligt Udkomme og derved formindske den veneriske Syge, Man skal begynde, svarer jeg, med at forbedre deres Moralitet og vænne dem til Tarvelighed. Hvorfor opretter man, ikke Søndagsskoler, for saadanne Fruentimmer, hvor de istedet for at gaae paa Danseboder kunne sysselsættes med noget nyttigt og gavnligt? Hvorfor bestemmes der ikke en Nationaldragt for Tjenestepiger, der kunde sætte Skranker for deres overdrevne Stadse lyst og opmuntre Huusfliden, Man see engang Bønderpigerne, de klæde sig i lutter hjemmegjort Tøi, og Usædeligheden er langt mindre hos dem end blandt Pigerne i Kjøbstæderne Yppighed i Klædedragten bør udryddes, Huusfliden opmuntres, Sædeligheden befordres blandt denne Classe af Qvindekjønnet. Kun naar dette skeer, og Forførelsen da straffes med større Strænghed, bliver det mueligt at udrydde en Syge, der forgifter den første Kilde til Menneskets Tilværelse.