JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1842-07-08
Algreen-Ussings politiske Troesbekjendelse. (vide "Dansk Ugeskrift" Nr. 14.) Jeg ynder Frihedsønskerne; men - for Øieblikket ere de ubetimelige. Jeg troer ganske vist, at et constitutionelt Monarchi er at foretrække for det absolute Kongedømme; men - for Øieblikket er et saadant ikke tilraadeligt. Jeg troer ganske vist, at lovgivende Kamre ere at foretrække for Provindsialstænder; men - for Tiden bør vi lade os nøie med Provindsialstænder-Jnstitutionen og derpaa bygge videre. Med at "bygge videre" mener Ridder Ussing, at vi bør søge at opnaae lidt Frihed ad Gangen, og dette opnaae vi, mener han videre, ved med den største Seighed at petitionere, indtil vi opnaae det. Vor "Seighed" vil i Forening med, Verdensaanden bevirke denne Opnaaelse, der vil gaae for sig paa Melodien: "Morgen, morgen, nur nicht hente". Vi tillade os til yderligere Oplysning at vedføie. en Scene af denne Opnaaelse, saaledes som man efter Ussing maa tænke sig den: Stænderne: Maae vi ikke bede om Stændernes Offentlighed? Regjeringen (2 Aar efter): Nei. Stænderne: Aa, jo! Regjeringen (2 Aar efter): Nei. Stænderne: Aa, jo! Regjeringen: (2 Aar efter): Nei. (den hundrede Gang) Stænderne: Aa, jo! Regjeringen (overvunden af "Seigheden" og "Verdensaanden"): Ja. Nu have da Stænderne en bredere Grund, hvorpaa de kunne ,bygge videres. De gaae altsaa efter et dygtigt, Puhl paany til Arbeidet saaledes: Stænderne: Maae vi saa bede om Stændernes Forening? Regjeringen (2 Aar efter): Nei. Stænderne: Aa, jo! o. s. v. indtil den 200de Gang, da Stænderne endnu med den yderste Seighed sige "Aa jo!" og Regjeringen "overvunden af Seigheden og Verdensaanden" siger: "Nu da: ja!" og saaledes fremdeles.
Corsaren, 1842-07-08
Dansk Lexicon, der af Fremmede kan bruges som Haandbog i Statistiken. (Fortsat.) Dobbelthed - Noget, der er sammensat af to Dele, for Ex Navnet Algreen-Ussing. Hurra - et Sømandsudraab, der undertiden betales. Monopol - Eneret til at gjøre en Ting slet, for Ex.: redigere en Avis. Placat - En Bekjendtgjørelse, paa hvilken Politimesteren læser Correcturen. "Reactionen" - koster "Fædrelandet" 100 Rbd. Sølv. Visse Andre vilde Reactionen koste endnu mere, - naar man fik dem satte under Tiltale. Skifteret, Ret til to Trediedele af et Stervbo. Sportulering - Extra-Betaling, naar man gjør Meer, end man skulde. Statsform - absolut: En Form, hvori Staten absolut skal passe. Sær - ɔː besynderlig. "Sær kongelig Naade": Tilladelse til at blive paa Bornholm. Tvetydigt - Noget, der kan forstaaes paa flere Maader, men kun bliver forstaaet paa een. Uniformere - At forsyne Soldater med Klæder, der ere eens deri, at de ikke passe.
Corsaren, 1841-01-08
J Fredags havde Hs. M. Kongen den Naade at sige til Nytaarsgratulanterne, at han i det kommende Aar vil tilfredsstille alle Nationens billige Ønsker. Vi ere naturligviis saare glade over denne Begivenhed, og have ret faaet Aaret 1841 kjært, fordi det altsaa lover saa godt.
Corsaren, 1842-07-08
"Fuglen i Pæretræet." dramatisk Spøg af H. C. Andersen. Hr. Andersen har, at dømme efter Bladenes Omtale, havt den Skjæbne ved sin dramatiske Spøg, at Jngen anseer det for hans Alvor, at den virkelig skulde være en Spøg. - Den anden Theater-Nyhed i den forløbne Uge var "Grev Letorieres Proces," som opførtes den 1ste Juli ved Hr. Holst's Forestilling. Avertissement. Vor udmærket duelige Fødselshjælperinde, Fru H-, der saa uegennyttig bistod min Kone, det kongelige Theater, ved Forløsningen med en dødfødt Søn om Aftenen den 1ste Juli, takkes paa det forbindtligste. Iligemaade takkes de Mange, der beviste den Afdøde den sidste Ære, samt Hr. "Dagen" for hans ved Graven uanmodet holdte skjønne Tale. Ærbødigst. Holst.
Corsaren, 1842-07-08
Placat. Vi Johan Ludvig Heiberg, af egen Magtfuldkommenhed Konge til Vaudevillerne, Hertug til Lystspillene, Commedierne, Dramerne, Melodramerne o. s. v., o. s. v. gjøre herved vitterligt: Efter at Vor Langmodighed i lang Tid er bleven sat paa Prøve ved det kjøbenhavnske Publicums Trods og Ulydighed, har den nu aldeles taget Ende. Jdet nemlig endcel af dette Publicum hyssede af Molieres "Doctoren imod sin Villie", har det paa det tydeligste viist sig, at det hele kjøbenhavnske Publicum er aldeles ryggesløst og fordærvet. Overbeviste om, at en længere Skaansel kun vilde forøge Ryggesløsheden, skride Vi, skjøndt med smertelige Følelser, til Straf. Vi erklære herved det kjøbenhavnske Publicum i Vort Riges Acht og udsige Vor Forbandelse over det: Hvad det beklapper, skal være slet, hvad det udbysser, skal være godt. Herfra undtage Vi kun de Tilfælde, da det beklapper Stykker af Os Selv, af Os elskelige Henrik Hertz, og af den eller dem, hvem Vi senere maatte behage at benaade med slig Undtagelsesret. Hvorefter Alle og Enhver sig allerunderdanigst haver at rette og tage vare. Givet i Vor Residents paa Parnassets allerhøieste Top i Juli 1842. Under Vor Kongelige Haand og Segl. (L. S.) Hertz. (Efter "Jntelligensbladene" Nr. 8)
Corsaren, 1842-07-08
Skizzer. I. Scene paa "Berlingskes" Contoir. "Fikst du Pæren Zacharias? II. Pito paa "Dagens" dito. "Der skulde S- længere være Royalist, hvis det ikke var for den aarlige Understøttelses Skyld"*) III. Pen nuværende Cheaterdands og dens nødvendige Udvikling. IV. Scene ved Gammelstrand. Sælgerinden: Hvad? Tør De understaae Dem at sige, at Fisken ikke er god? Kjøberinden: Naa! naa! Bid mig ikke, kjære Djævel! *) Senere skal den dog med Apostelen Paulus have udbrudt: Dog - "lader os ikke blive trætte af at gjøre det Gode; thi vi skulle og høste i sin Tid, saafremt vi ikke forsage."
Corsaren, 1842-07-15
Charivari. Stænderne ere nu samlede. Vi havde ikke bedraget os: Vor Charivari er svulmet op saaledes, at der knap er Plads til et Par Tegninger.
Corsaren, 1842-07-15
Ved Discussionen i Stænderne, om der skulde indgives en Adresse til H. M. Kongen, var det royalistiske Parti, der her synes at være det talrigste, slet itte til at stille tilfreds. Det vilde ikke vide af en Tat- Adresse; thi den, meente de, vilde blive for tom; og de vilde ikke vide af nogen politisk Adresse, en med Ønsker og Klager i; thi den vilde blive forfuld. Saaledes blev der slet ingen Adresse. - Kammerherre Grev Moltke yttrede ellers under Discussionen, at Kongen vist vilde blive meget forundret ved at modtage en Tak-Adresse. - Hs. Majestæt har fulgt de holsteenske Stænders Ønske om ikke at lade det dem forelagte Udkast angaaende Forbedring af Jødernes Stilling i Hertugdommerne emanere som Lov. Man seer heraf, at Stændernes Ønsker kun behøve at være billige for at blive opfyldte. - Af Kongens Svar paa Stændernes Petition om et tvaarigt Finantsbugget sees det, at Hs. M. Kong Christian den Ottende i denne Sag er af samme Mening som Justitsraad Skibsted. - Kammerherre Grev Moltke, en ædel Mand, en Mand, der er bekjendt som de Umyndiges Beskytter og Talsmand, har i Stænderne taget Grev Schulin og Kammerherre Grevencop-Castenskjold i Beskyttelse mod Lehmann. - "Fædrelandet" lader til at ærgre sig over, at Hs. M. vor allernaadigste Konge, efter at have svaret Nei til Stændernes Ønske om Modificationer i Stænderinstitutionen, aldeles Intet har svaret til Sammes samtidig dermed udtalte Bøn om en constitutionel Udvilling af vore Samfunds-Forhold. Men er det Noget at undre, end sige ærgre sig over? Naar En beder mig først om een Pære og saa om to, og jeg saa siger til ham: "Gaa Fr i Vold! Du faaer ikke den Pære", har jeg saa ikke svaret saa godt paa begge Ønskerne, som man kunde forlange?
Corsaren, 1842-07-15
Til Hof- og Stadsretten. Gjæt nu engang, hvad der staaer. - Efterfølgende optage vi ordret efter "Dagen" af 10de Juli uden dog at driste os til at afgjøre, hvem "Dagen" derved har sigtet til: En tydsk Monark spurgte engang sin Hofnar, hvorledes han levede. "O fyrsteligt, naadige Herre!" svarede denne; "jeg har Spise og Drikke fuldt op og megen Gjæld."
Corsaren, 1842-07-15
De fleste Mennester erindre af Erfaring, at Tanken svimler, naar man vil tænke sig en Tid ud over Evigheden, fordi Tanken ikke kan finde noget fast Endepunct for een Evighed og derfra datere en ny. Et væsenligt og probat Middel mod denne Svimmel leverer "Ove Thomsens Avis", idet den beretter, at Sagen om almindelig Værnepligts Jndførelse skal efter først at være bleven overveiet af en Commission behandles af den collegiale Vei.
Corsaren, 1842-07-15
Beretning om Helsingoranernes Hilsen til Kongen paa Helsingoers Nhed, d. 8de Juli. For en rolig Tilstuer var Adskilligt ret mærkeligt denne Dag. Ved Havnen saae det næsten ud, som om det var en Fest. Otte eller syv Baade droge ud for at sende Hs. Majestæt en Hilsen paa Vers. De havde et Musitchor med, der spillede Melodien til: "Lad Smigrer kun lovprise Kronens Glands". Desuden var Dampskibet, Hamlet- med; det var saa behængt med brogede Flag, at Flere antog det for Dampskibet "Harleqvin". Den lille Flotille fulgte ved Siden og bag efter det kongelige Dampskib og sang. Da Sangen ikke kunde høres i Land, lignede Scenen af de smaae Baade omkring og bag det store Skib, seet fra Havnen, ganske en Række af Smaae, der løb efter en Stor og under Rykken i hans Kjole og Beenklæder bad ham om Noget. Sangen og Hurraraabene herfra kunde, som sagt, ikke høres i Land; men, da det kongelige Skib som forbi Vagtskibet, hørtes tydeligt et tordnende Hurra fra Marinerne: Saa meget formaaer en disciplineret Masse, der bliver commanderet med Eenhed og lystrer som een Mand. Baadene vendte tilbage med Musitchoret, under Melodien: "Vort Dagværk er til Ende", hvilket nogle af Helsingøers Jndvaanere besvarede med Sangen: "Gud skee Lov, nu er det stille."
Corsaren, 1842-07-15
Den kongelige Kundgjørelse til Stænderne. Hvor maa dog Hjertet banke i Livet paa Ussing af Glæde og Stolthed over den kongelige Kundgjørelse! Alt, hvad han har ønsket, er deri opfyldt, den er affattet ganske efter hans Anstuelser - thi det vilde vel være uretfærdigt imod ham at antage, at hans Anskuelser kunde være affattede efter den. Ussing har udtalt det som sin Overbeviisning, at Stænderne først og fremmest bør søge at opnaae practiske Resultater. Og see! Kundgjørelsen bringer practiske Resultater: En Placat angaaende temporair Forhøielse af Afgiften til Odense Tugt- og Forbedringshuus (en Placat, der foruden dens Vigtighed i og for sig tillige for Trykkefrihedens varme Venner vil sees at kunne komme til at staae i nogen Forbindelse med denne) ; en dito om, hvorledes en ellers myndig Person kan gjøres umyndig; en dito om Salair for Advocater og Procuratorer, foruden mange flere, der ere at læse i Kundgjørelsen. Ussing har dernæst meent, at man bør søge, at opnaae en constitutionel Udvikling af Samfunds-Forholdene ved med den største Seighed at gjentage Andragender om enkelte Friheder og saaledes lidt efter lidt opnaae dem alle. Blandt disse var Stændernes Forening et af de vigtigste Puncter. Ussing har havt den Triumph at see, at Regjeringen efter sex Aars Andragender herom allerede har erklæret sig villig til at tilstede stænderske Commiteer. Det er strax et Fremskridt, omtrent saa meget, som Dagen skrider frem i Længde mellem 21de og 22de December. Naar man nu i de næste sex Aar gjør et Fremskridt som fra 22de til 23de December og saaledes fremdeles hvert 6te Aar, saa naaer man tilsidst det Hele ligesaa sikkert som Dagene skride frem til den 2lde Juni, den længste Dag. Der hører Seighed til at holde ud saa længe, det er sandt; men Seighed er jo netop det, Ussing vil have. Ussing har endvidere erklæret, at et toaarigt Finantsbudget er absolut nødvendigt for Statens Vel i finantsiel Henseende, og at han ikke vilde stikke sit gode Sværd i Skeden, før han havde seet dette vel befæstet. Nn har Kongen tilkjendegivet ham og de øvrige Medlemmer, at hvad der allerede er skeet, er ligesaa godt som et tvaarigt Finantsbudget, og Ussing troer naturligviis Hs. M. Kongen paa hans Ord, og kunde altsaa nu stikke sit gode Sværd i Skeden - hvis han ikke tilfældigviis allerede skulde have gjort det.
Corsaren, 1841-01-08
J Kjøbstædernes 4de Valgdistrict, er i disse Dage Justitsraad Harhoff bleven valgt til Stænderdeputeret. For Mange kan dette synes at være en umaadelig dum Streg; men vi kjende Sagen bedre. Det er Borgerne i Ringsted, der have faaet ham valgt, og de have gjort det, fordi de saa blive frie for ham hele tre Maaneder hvert andet Aar.
Corsaren, 1842-07-15
Havevæsenet gjør betydelige Fremskridt hertillands. H. M. Kongen har, som alt tidligere meldt, udsat en Præmie for de bedste Frugter og en anden for de bedste Kjøkkensager, samt udnævnt Dhrr. Slotsgartnere Petersen og Rothe til Riddere. Disse to Herrer ønskede tillige at være med ved Naturforskernes Forsamling i Stokholm. Hvor heldigt, at ovenstaaende lykkelige Begivenhed indtraf for den Tid!
Corsaren, 1842-07-15
"Figaro har nu faaet Vogn bagved sig og er bleven Omnibus.
Corsaren, 1842-07-15
Hr. Nicolai Søtoft bekjendtgjør i "Dagen" for i Mandags, at han er kommen tilbage fra et tyveaarigt Ophold i Grækenland, og spørger, om Kong Christian er hjemme? – Nei, han er ikke, Hr. Søtoft, han er reist for et Par Dage siden.
Corsaren, 1842-07-15
Udkommet er: "Pastor Rønnes Morgenbetragtninger." Faaes for 20 s. hos Boghandler Ditlewsen.
Corsaren, 1842-07-15
Theatret. "Grev Letorieres Proces" opførtes ved Professor Heibergs Bestræbelser som privat Theater-Entrepreneur. endnu engang. Vi foreslaae i denne Anledning Profesfor Heiberg til at forestaae Anstalten for Druknedes og andre Skindødes Gjenoplivelse. - Publicum gik ved denne Leilighed ind paa Prof. Heibergs Jdeer og tilkjendegav sit Mishag ved lydelige bifaldsraab.
Corsaren, 1842-07-15
Skizzer. I. "Dagen": Jeg synes, at jeg kan høre det tydeligt. Man kan bestemt sige, at der var overordentlig Jubel. II. (efter en fransk Tegning). Om Forladelse; jeg troede, at jeg bestemt kunde træffe Dem paa denne Tid.
Corsaren, 1842-07-15
Foruden de ordinaire Billetter er denne Gang Brev til Hr. Habenichts.
Corsaren, 1841-01-08
For et Par Dage siden kom jeg op til en af mine Bekjendte, som ikke aner, at jeg er den Buch, der skriver "Corsaren". Talen kom paa Bladet og især paa de to sidste Nummere, hvorved min Ven bemærkede, at Redacteuren havde løiet ved at sige til Spøgelset i Raad- og Domhuset, at der i Cancellibygningen var No til det allerede Kl. 3, eftersom man saagar langt ud paa Aftenen seer Vinduerne oplyste i bemeldte Bygning. Jeg tog naturligviis "Corsaren" i Forsvar og bemærkede, at der godt kunde være Ro og Søvn i Bygningen, fordi der var Lys; "de kunde jo f. Ex. bruge Lysene til at sove ved." Men herimod protesterede min Ven, der, imellem os sagt, i denne Tid søger et Kald, paa det Kraftigste, saa at der ikke blev mig anden Undskyldning tilovers for Redacteuren end den, at han mulig i sin Frygt for Spøgelsets Trudsler havde taget feil af Klokkeslettet, og dette fandt min Hr. Ven da ogsaa rimeligt. J mit stille Sind besluttede jeg imidlertid endnu samme Aften at gaae ned ved Cancellibygningen og see, om det virkelig forholdt sig anderledes, end jeg havde fortalt Spøgelset. Jeg udførte mit Forehavende, og til min Beskjæmmelse saae jeg da, at der virkelige var Lys i adstillige Vinduer, skjøndt Klokken allerede var 5. Ved at opdage, at jeg saaledes havde gjort Folk Uret, blev jeg heelt vermodig og nedslaaet (thi af Naturen er jeg meget retsindig af mig), og der paakom mig en inderlig Lyst til at gjøre min Forseelse god igjen. Det bedste Middel hertil syntes mig at være at holde en Lovtale over dem, jeg havde fornærmet, og jeg sagde da: Der sidde disse flittige og oplyste Mennesker og arbeide for Statens og altsaa ogsaa for mit Vel til langt ud paa Aftenen. De sidde der og give Agt paa Loven, især paa Trykkefrihedsloven. Gud veed, om de ikke snart igjen anlægge Sag imod en af dens Overtrædere. - Og nu Talefriheden - Gud veed, hvo der næste Gang skal have en Næse. Og saa have de jo ogsaa Stændernes Forslag at passe. De maae saagu gaae dem meget nøiagtigt igjennem, for de forkaste dem. Og saa have de hele Landets Tyveknægte at passe - et besværligt Arbeide! Desuden have de sig selv at passe paa, det er heller ikke saa let. Ak! jeg har gjort Eder stor Uret!"
Corsaren, 1842-07-22
Charivari. (Fragment af et Brev.) -; der er saaledes, skulde jeg mene, Grund nok til at troe, at ogsaa Hof- og Stadsrettens Assessorer faae et klækkeligt Tillæg i deres Gage.
Corsaren, 1842-07-22
Endeel Værelser i Prindsens Palais, der vare bestemte til Opbevarelsen af forskjellige værdifulde Natur- og Kunstgienstande, have nu faaet anden Bestemmelse og gjøres istand til en Prinds af Schleswig-Holsteen-Sønderborg-Augustenborg.
Corsaren, 1842-07-22
Jslænderne skulle nu have en særskildt Stænderforsamling, som dog vil frembyde endog langt mindre Frihed end for Ex. de roeskildske Stænder, altsaa særdeles lidt. Men for at bøde paa, at Jnstitutionen saaledes i Virkeligheden er saa lidt, faaer den Titel af Alting.
Corsaren, 1842-07-22
I Adresseavisen for i Tirsdags tilbyder en Mand at lære Folk at skrive og anfører til sin Anbefaling, at han blandt sine Elever tæller flere høitstaaende Personer.
Corsaren, 1842-07-22
Nyt patriotisk Forslag. Undertegnede Forening har havt den Glæde og Tilfredsstillelse at see, at dens Plan til Statsgjeldens Afbetaling, trods alle liberalistiske Skumlerier, har fundet en saadan patriotisk Deeltagelse hos Folket, at allerede 1100 Rbd. ere tegnede i aarlige Bidrag. Vi nære naturligviis ingen Tvivl om, at jo Alle ville betale, hvad de saaledes have tegnet sig for - vi troe itte, at Nogen vil begaae den usigelige Nederdrægtighed at holde os for Nar. Han vilde da ikke længere fortjene Navn af Kongens og Fædrelandets troe Mand. Da der saaledes ere de største Udsigter til, at Statsgjælden ikke alene snart vil være afbetalt, men der endog vil være en rigelig Sum tilovers, saa have vi, for i Tide at faae lagt en fast Plan for Anvendelsen af den saaledes tiloversblevne Sum, udkastet efterfølgende Forslag, hvis nøiagtige Prøvelse vi anbefale til alle Patrioter, til alle dem, hvem gamle Danmarks Hæder og Berømmelse og Velfærd ligger paa Hjerte, og som ikke stye nogen Opoffrelse, for i Aand og Sandhed at vise deres ubegrændsede Tillid og Hengivenhed for Konge og Fædreland. Vor Plan er denne. Som bekjendt gives der et ikke ringe Antal danske Mænd, som have Baronier og Grevskaber liggende i Maanen. Den lange Afstand og den ringe Communication gjør det naturligviis yderst vanskeligt, for ikke at sige umuligt, at controllere Forpagterne og Forvalterne, og Indtægterne fra disse Godser ere desaarsag at regne for saa godtsom slet Intet. Enhver fornuftig og tænkende Statsborger, og navnlig Medlemmerne af vor Forening, maa det springe i Øinene, hvilke overordentlige Fordele en let og billig Communication vilde bringe Landet, idet saavel Staten ikke længere behøvede at sørge for hine Besidderes Underhold, som ogsaa Mængden af Landets Producter vilde tiltage i en overordentlig Grad, foruden utallige andre Fordele, der i det Følgende skulle blive paaviste. Vor Plan, som kan synes Mange dristig, men som dog, hvad nu strax skal vises, er fuldkommen udførlig, er derfor: at anlægge en Bro herfra til Maanen. Efter omtrentligt Overslag af en engelsk Jngenicur ville Bekostningerne ikke overstige 400 Millioner Rbd. Jndtægterne ville, efter en Calcule af vor Magister, der ogsaa velvillig har paataget sig denne Beregning, blive: Afgift af Kjørende og Ridende, aarlig... 16 Millioner do. af Gaaende... 4 - Summa 20 Millioner, hvilket, da Renten af 400 Millioner kun er 16 Millioner, giver et aarligt Overskud af 4 Millioner! Vi troe ikke at behøve at sige Noget til videre Anbefaling af denne mageløs fordeelagtige Plan. Derfor endnu kun dette: Hvilken Hæder og Stolthed vil det ikke være for Danmark og alle Danske, at vi fremfor alle andre Folk paa Jorden have fattet og udført denne mægtige Plan! Og hvilke uendelige Fordele ville ikke fremgaae for alle næringsdrivende Klasser, naar Danmark bliver Centralpunctet for de to Kloders Forbindelse, Stapelplads for hele Omsætningen og Handelen! Dog, vor Tanke svimler ved Synet af alle disse umaadelige Fordele. Vi overgive derfor uden videre Anbefaling vor Plan til Prøvelse af alle tænkende og patriotiske Statsborgere. Ærbødigst "Foreningen for Statsgieldens. Afbetaling."
Corsaren, 1842-07-22
Tilbagekaldelse og Afbigt mod Berlingske. Efter at vi i saa lang Tid, foranledigede ved de under-Indenlandske fremsatte Artikler, have anseet "Berlingske Tidende" for strengt absolutitisk, ja endog en Smule, men kun en ganske lille Smule, servil, har Tilfældet, som bragte os til at læse de Artikler, der vare skjulte under Rubriken! "Udenlandske Efterretninger", aabnet vore Øine, og, idet vi desaarsag ile med at gjøre bemeldte Tidende ærlig Afbigt for den ugunstige og lidet hædrende Mening, vi hidtil have næret og udtalt om den, ville vi søge at bevirke en for denne Avis ligesaa glædelig Omstemning i Publicum. Vi nøies med at gjøre opmærksom paa to Artikler. I den ene, for et Par Uger siden, sammenlignede den Liberalismen med Menneskets fyrige Ynglings-Alder, Conservatismen med den alvorlige Manddoms-Tid, og Absolutismen med Oldingsalderen. Snart svag og vaklende snart despotisk mistænksom og truende er Absolutismens Oldingsalder. Men i sit sidste Fredags-Nr. gaaer den endnu videre. Den møder de imod Pressen gjorte beskyldninger: at denne træder Regjeringens Foranstaltninger hindrende i Veien, opløser og negerer og frembringer Mistro mod Regjeringen, med den simple Paastand: "Antager man blot len i Sandhed aandig og moralst Holdning ligeoverfor Folket, saa vil man i Pressen finde ikke en Fiende, men den trofafteste Bundsforvandt." Vi ere naturligviis langtfra at istemme den stærke Bebreidelse, som ligger heri, og vi troe, at "Berlingske Tidende" er gaaet forvidt heri, idet denne Yttring er aldeles republikansk, men vi undskylde den dog gjerne, og raade derfor Berlingskes til, i Tide at være betænkt paa en Udvei, naar Regjeringen vil den tillivs herfor, og vi foreslaae den, at den som en saadan Udvei vælger at forklare, at den ganske tankeløst er kommen til at optage disse Artikler af et fremmed Blad.
Corsaren, 1842-07-22
J en lille fransk Piece fortælles det, at da Ludvig XV laa paa sit Yderste, og en af denne Konges Fortrolige opregnede alle de mange galante Eventyr, der udgjorde Qvintessentsen af hans Regjering, spurgte En: om da aldrig Nogen havde vovet at modsætte sig Monarkens altbetvingende Lidenskab. "Jo," svarede Fortælleren, nengang vovede en ung uskyldig Pige at gjøre Modstand, og da Kongen blev ubevægelig, stødte hun sig en Dolk i Brystet. Desuagtet lykkedes det den kongelige Helt at beseire Usyldigheden, og Pigens Saar blev siden helbredet. Ludvig den Femtende døde; men ni Maaneder efter hiin Begivenhed fødte den beskjæmmede Pige et Drengebarn til Verden, og denne Dreng var - Robespierre. - Ha, vogter Eder, Konger! Revolutionerne ere altid Eders egne Slegfredbørn.
Corsaren, 1842-07-22
De 10 Bud af J. L. Heiberg, Professor, Ridder a. a. (efr. Jntelligensblade.) Og Heiberg talede alle disse Ord og sagde: Det 1ste Bud. Jeg er Johan Ludvig Heiberg, Din Smags øverste Dommer. - Du skal ikke have andre Dommere uden mig; Du skal ikke gjøre Nar ad mig eller lee ad det, som jeg siger i mine Jntelligensblade. Du skal tilbede mine Blade ellers er Du en Oxe, en Harlequin, en smudsig Karl a. a. a.; thi jeg er nidtær for Smagen og shælder alle dem ud, som hade mig, men taler Godt om dem, som elske mig og holde mine Smagsbud. Det 2det Bud. Du skal ikke tage Heibergs, Din Dommers, Navn forfængeligen: thi Heiberg vil ikke lade den være uudskjældet, som tager hans Navn forfængeligen. Det 3die Bud. Kom den 1ste og 15de i hver Maaned ihu; thi da - udkomme mine Blade. Det 4de Bud. Ær Heiberg og Herz, paa det de ikke skulle blive grove imod Dig. Det 5te Bud. Du skal ikke klappe i Theatret, uden naar jeg siger Dig til. Det 6te Bud. Du skal ikke pibe i Theatret, uden naar jeg begynder. Det 7de Bud. Du skal ikke stjæle det bifald, min Ven Hertz's "Perspectiviasse" fik; thi det er Synd at tage den Smule fra ham. Det 8de Bud. Du skal ikke sige det falske Vidnesbyrd mod min Smag, at den er slet. Det 9de Bud. Du skal ikke begjære at komme i Kast med mig eller Hertz. Det 10de Bud. Du skal ikke begjære min Oxe, mine Vadsterbjørne, min Harlequin eller nogle af de Skjeldsord, som høre mig og Herz til.