Viborger Samler, 1812-05-07
J de Forslag til Forbedringer, som nu skulle overgives til Eder, er Jeg overtydet om, Gode Herrer og Svenske Mænd, at J skulle gjentiende den retvise Tillid Jeg altid har havt og stedse skal beholde til Eders Følelser for Mig og Riget. Jeg har sammenkaldet Eder i et Øieblik, da store og vigtige Hændelser uden for Fædrelandet synes at true Europa med nye Ulykker. Betrygget ved sin Beliggenhed fra den nødtvungne Skyldighed at adlyde en fremmed Retning, som ei kunde forenes med dets egen Jnteresse, har Sverrig alt at haabe ved Enighed, Tapperhed og Rolighed; men vil tabe alt, om det overlader sig til indvortes Adskillelser og en daarlig Frygt. Det er paa Foreningsbaandet imellem Mig og Eder, paa min Søns ærerige Sværd, paa den vaabendygtige Ungdoms Mod, paa Svenske=Folkets kraftfulde Villie, at Eders Loves Hellighed og Eders Friheds Sikkerhed hvile. Det er ved det høit krævede Exempel paa uforstyrret Fortrolighed mellem Konge og Undersaatter, samt roligt og mandigt Overlæg, i Skjødet af stormende Tider, at Europas Magter skulle overtydes om, at Sverrigs Selvstændighed ei allene forsvares af de Have, som omgive dets Strande. J en saa afgiørende Tidspunkt for Udviklingen af de offentlige Anliggender, da maaskee fremmede Beregninger have havt til Formaal at tilintetgjøre Mine og Eders forenede Bestræbelser, burde Jeg søge at afværge alt, som kunde virke paa Eders Beraadslagningers Frihed. Flere vigtige Aarsager bekræftede den Beslutning hos Mig, at forlægge den i Stokholm berammede overerdentlige Rigsdag hertil. Har endskjøndt den Gjæring og Uorden, som for meer end 2 Aar siden var Hovedanledningen til et lige Skridt fra min Side, givet Blads for en ydermere befæstet Orden, og en ved alle Leiligheder, ligesom ogsaa ved fornævnte Begivenhed, af Stockholms agtværdige Borgerskab prøvet Troskab og Hengivenhed mod Kongen og Loven, et Vidnesbyrd, Jeg med lige megen Glæde og Ret skylder at yde Jndvaanerne i min Hovedstad, saa holder Jeg Mig alligevel forvisset om, at hver fordomsfrie Mand, allene med Hensyn paa Tidens Begivenheder, vil indsee de Aarsager, som ligge til Grund for Rigsdagens Flytning, samt finde at de ene og allene have Rolighed og Skyndsomhed med Rigets Stænders Beraadslaaninger til Formaal. Eder tilkommer det nu, Gode Herrer og Svenske Mænd, at svare til Mine billige Forventninger, at belønne den Fyrstes Møie, som lige nær Mit Hjerte og Min Throne, har styret Fædrelandets Anliggender i den lange Tid, da Mit Helbreds vaklende Tilstand ei tillod Mig at deeltage i samme; som da med kraftfuld Haand vidste at afenoprette den indvortes Orden, berolige vildledede Gemytter, vække en søvndysset Nationalaand, gode Liv og Bevægelse i Statens offentAnstalter, Fortrolighed og Tillid i Medborgeres Hjerter, som tilbagegav i Min Haand et fredet og agtet Rige, allene varm for Min og Fosterlandets Ære, og dermed altid forbindende sin egen, har paalagt Mig og Eder en fælles og hellig Forpligtelse til ei at svige hans ædle Haab: af ham at lære Opoffrelsernes store Exempel, og den Sjelens rolige Myndighed, som byder over Farerne. Gode Herrer og Ovenske Mænd, Jeg slutter til de Følelser, som oplive Eders Hjerter, af det det foregaaer i Min egen Siel i denne høitidelige Time. J skulle ledes af samme varme Jver for Fædrenelandet, som fulgte Eders gamle Konge i Fredens Dage og under Krigens vexlende Skjebne. J skulle vise Eder værdige den selvstændige Gave et skjærmende Forsyn forlenede Eder og Riget i den ædle Fyrste, som staaer ved min Side. J skulle følge hans Spor og adlyde hans Røst; thi Eders Ære og Eders Frihed er hans eneste Formaal. J skulle fierne fra Eders Berraadslagninger alle eensidige Lidenskaber, alle Partieaandens Attraaer, der ei kunne saamernes med Statens almene Fordringer. J skulle indskrænke Eders Ærelyst og Eders Kraft til det alvorlige Forsæt: at leve og døe som svenske Mænd. Allene ved en saadan Tænkemaade kan Sverrig, hvilende med Tryghed paa sine Sønners Mod, og oplivet af Min Søns ærefulde Navn, fra sine selvstændige Fieldes Tinde, med roligt Sind, see Forstyrrelsen uden for dets Enemærker, Lykken og Friheden i dets eget Skjød. Denne dyrebare Fordeel være det eneste Formaal for vore Bestræbelser. Det svenske Folk har fæstet sine Blikke paa Mig og Eder; det skal ei sviges i sin billige Forventning af en Konge, som aldrig har taget i Betænkning at opoffre for sit Fødelandet roligt Livs Glæder og en, efter overstandne Møisommeligheder, allerede vunden Havn. Dette Vort høitidelige Løvte, som indeholder mit faste Forsæt, til Trods for udvortes truende Udsigtet og muligen indvortes Attraaer, Haand i Haand med Min Søn, at opholde dette ældgamle Riges Frihed og Selvstændighed, paalægger Eder, Gode Herrer og Svenske Mænd, en forøget Forpligtelse til villigen og med Enighed at medvirke til dette Maal; - ligesom ogsaa et evigt Ansvar, om J ei følge det Kald J bør finde i det svenske Navns Ære, Eders Fædres Minde, Eders Sønners og Eders Konges Exempel. Jeg forbliver Eder, Gode Herr. og Svenske Mænd, alle i Almindelighed og hver i Særdeleshed, med al Kgl. Naade og Yndest velbevaagen."