Viborger Samler, 1792-09-17
Hvad nogen Beneficiarius maatte kunne afgaae derved, at en hans Fæstebonde fritages paa kortere eller længere Tid forat svare Renter af de paa sammes Fæstegaard anvendte Udskiftnings og Forbedrings Omkostninger, legges til den Godtgiørelse, hvilken Beneficiarius, eller hans Arvinger, efter Forordningen af 23de April 1781, dens 26de §s. 2 Post, have Ret til at erholde af Eftermanden i Embedet. 3) Jorddrotten skal allene have Ret til at bringe Bekostninger paa udfløttede Bygninger i Anslag til Rente-Afgivtens Bestemmelse, for saavidt de opførte Bygninger ere forsvarlige og gode, efter enhver Egns Bygningsmaade. For de bedste Bygninger af dette Slags maae imidlertid ikke beregnes høiere i Omkostninger, end 7 Rdlr. for hvert Fag Stuehuus, og 3 Rdlr. for hvert Fag Stald, Lade, eller andet Udhuus, og, i Omkostninger paa et udfløttet Huus, 3 Rdlr. for Faget. Nøden=Tømmeret til Bygningerne maae ikke komme i Anslag under Omkostningerne. 4) For at opmuntre Jorddrotterne til at forunde de Fæstebønder, som udskiftes og udfløttes, al muelig Lettelse, medens Udskiftningen og Udfløtningen gaaer for sig, maae det være tilladt, til Forhedrings Capitalen, af hvilken Renterne skulle svares, at anslaae Beløbet af de Kongelige Skatter, Landgilden og Hoveriepenge, som enten for et eller fleere Aar eftergives en udskiftet eller udfløttet Fæster; dog maae en Jorddrot, i Henseende til Restancer, som for længere Tid tilbage, end et Aar for Udskiftningen, ere Bonden crediterede, efterat han har anvendt dennes Kræfter og Fliid paa at udfløtte sin Gaard, ikke have Ret til, for saadanne gamle Restancer, at søge Udfløtteren til Fæstes Fortabelse. 5. Naar Fæstebønderne i den udskiftede Bye kunne og ville, inden en bestemt Tid, in Natura forrette enten alt, eller en Deel af Indhegnings- og Grundforbedrings=Arbeidet med mere, eller Jordrotten, i Overeensstemmelse med Forordningen af 23de April 1781, dens 12te §, lader Godsets øvrige Bønder med Indhegningen komme de udskiftede Bønder til Hielp, da kan Jorddrotten ikke ikke være berettiget at beregne Omkostninger for saadant Arbeide i den Sum, hvoraf Bønderne skulle svare Rente Afgivten. 6) Enhver Jorddrot, som, efter denne Vor Forordning, vi vente at faae Renterne af de her omhandlede ForbedringsOnkostninger hos sine Fæstebønder, bør lagetage følgende: a) At Jordlodderne ved Udskiftningen gives beqvemme Skikkelser, samt at ingen til den Hensigt fornøden Udfløtning efterlades. Jngen Hovedlod, for hvilken Rente-Afgivt skal kunne forlanges, maa derfor være mere, end 4 Gange saa lang, til yderste Markeskiel, som den er breed, naar ved Længden smaa Kiler og Bugter ikke tages i Betragtning, og til Breeden i det heele tages Middeltallet af Loddens største og mindste Brede. Dog, naar en Jordlod er ualmindelig stor, eller Bygningen ligger paa den ene Ende af Lodden, bør Lodden tillægges en saadan større forholdsmæssig Breede, at besidderen af en saadan Lod ikke har længere fra sin Gaards Bygning til Hovedloddens længst fraliggende Agerjord, end omtrent 1500 Alen. b) At Bønderne, til Udfløtning, Udskiftning, Loddernes Indhegning og Grundforbedringer, hvor disse behøves, gives saadan Hielp, at de ikke ved Udskiftningen kunne med Rette ansees at være blevne bebyrdede over deres Krefter, og c) At de for Bønderne ved Udskiftningen tilveiebringes ikke minde aarlig Fordeel, end Renternes Beløb. De Fordeele, som ved Jordernes Rebning, tilfalde en eller amen Fæster, ansees at være Udskiftningen selv uvedkommende, og kunne derfor ikke tages i Betragtning.