Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-02-06
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. Den Østerrigske Jagttager beretter ogsaa den store Forandring, som er foregaaet i det Tyrkiske Ministerium og skildrer den, som sædvanligen, som meget ønskelig og fordeelagtig og siger: at Dichanib Effendi bliver vel behandlet af den nye Storvezier med megen Agtelse, men han synes stedse mere at trække sig tilbage fra Forretningerne efterat Fredspartiet har faaet fuldkommen Overhaand i Divanet; men herpaa begynder den Østerrigske Jagttager at levere en Skildring, der ikke seer gunstig ud for Tyrkerne, og som strider ganske imod den Tone, som ellers pleie at herske i denne Journal. Den siger nemlig: De militairiske Begivenheder have nyeligen levende beskiæftiget og foruroliget den Tyrkiske Regiering. Den kunde vel have fundet sig i at Castellet i Korinth capitulerede da dens Garnison i 6 Maaneder havde kjæmpet med Hungeren og var næsten aldeles tilintetgjort. Meere fortredelig var derimod den Efterretning, at Jnsurgenterne havde igien faaet fast Fod paa Øen Negropont og have formodentlig besat Karystos. Ogsaa skulle de med Held have landet paa Mytilene; men af større Vigtighed ere de Begivenheder, som have tildraget sig paa den vestlige Skueplads. Den Østerrigske Jagttager skildrer nu omstændeligen alle de Vanheld, som i Aaret 1823 ere mødte Tyrkerne i denne Deel af Livadien, hvorledes 8000 Albanesere giorde den 11te August Opstand ved Lutraki imod Jussuf Pascha, hvorved hans heele Corps blev afspredet i 24 Timer, og derpaa de to uheldige Affairer ved Karpenissi. Jmidlertid bragte dog Paschaen af Scutari 15,000 Mand sammen og indsluttede Anatolico den 6te November; men ved indbyrdes Uenigheder imellem Paschaens Tropper, ved Albanesernes mistænkelige Forhold, ved Jnsurgenternes hemmelige Forstaaelser og Machinationer og endelig ved Feld togets Besværlighed tabte Tropperne Modet. Dertil kom nu Mangel paa Penge og paa Levnetsmidler og Krigsfornødenheder, en Følge af de Embedsmænds uduelighed og Bedragerie, som vare den militaire Oconomie betroede. Vinteren indfandt sig ogsaa usædvanlig tidlig i disse Lande; thi allerede i de første Dage af November vare Markerne bedækkede med Snee; i de beleirede Fæstninger vare der gjorte Tilberedelser til en haardnakken Modstand. Anatolik havde en Besætning af omtent 1500 og Messolongi af meere end 4000 Mand. Denne sidste Fæstning er for nærværende Tid meere vigtig for heele Krigens Skjebne end Jordtungen ved Korinth og er næsten bleven giort utilgængelig ved en Mængde Fæstningsværker, som i det sidste Aar ere hurtigen blevne opførte, og især ved Benyttelsen af det sumpige Terrain til konstige Oversvømmelser. (Disse Forsvarsanstalter ere anlagte efter den afdøde General Norrmans Pland. Blocadeoperationen vedvarede dog indtil henimod Enden af November, endskiøndt under hyppige Fægtninger med Jnsurgenternes Streifepartier, som truede den venstre Flanke af Beleiringscorpset. Men nu begave de Skibe sig bort, som Capudan Pascha havde ladet blive tilbage for at blokere Bugten, enten formedelst det slette Veir eller af andre ubekiendte Aarsager; de sildigere Begivenheder kiende vi ikke; men man tvivler ikke meere paa at Paschaerne have maattet opgive Planen og trække sig tilbage. til Vrachari. (Heri kunne vi hielpe den Østerrigske Jagttager; thi paalidelige Efterretninger fra de Tyrkiske Grændser og umiddelbar fra Messolong selv af 10de December berette: at Tyrkerne have ophævet Blocaden for Messolongi efterat de have tabt 3000 Mand tillige med deres Artillerie og heele Armeens Materiale og trukket sig tilbage til Janinad. At denne Expedition er mislykkedes kan ikke være Porten noget ligegyldigt Vanheld og kan isæt blive skadeligt ved den Virkning det kan have paa de Albanesiske Folkestammer, hvis Tænkemaade er meget tvetydig. Jmidlertid anmelde Jnsurgenterne, at Beleiringen af Patras er nær forhaanden; ifølge talrige Rygter skal Colokothron allerede have samlet 6 til 8000 Mand i Nærheden af denne Hovedfæstning; derimod har man nogle Dage villet vide i Constantinopel at Capudan Paschas Flaade skulde paa nye igjen gaae til Søes for at giøre en nye stor Diversion; men det sandsynligste er, at Aarstiden vil nøde begge Partier til at giøre Stilstand. (Saavidt den Østerrigske Jagttager).