Københavns Adresseavis, 1776-10-23
Med det Chinesiske Livstræe har det ingenlunde lige Beskaffenhed. Da sammes Frøe er stort og haardt, maae man bedekke det 5 til 6 Linier tykt med en meere sterk end let Jord, og hertil f. Ex, tage Jord af et Mistbeed, blandet med ligesaa megen Muldvarpeskuds Jord. Udsæden skeer bedst sidst i Februario; man behøver herved ikke med megen Kunst at forskaffe Skygge, men ikkun at udvælge et Sted imod Solens Opgang, flittig luge det, og undertiden vande det gandske maadelig. Det er at formode, at de af Frøe opelskede Livstræer voxer meget høyere, end de af Afleggere eller Skud. De sidste faaer maaske en Høyde af meer end 30 Fod; og saaledes kunde disse Træer, som har et fortreffeligt godt Træe, saavel for deres Nyttes Skyld opelskes, som det nu skeer for deres Skiønheds Skyld. Saavidt gaaer Hr. v. Tichuds Anmerkninger. Ved det Chinesiske Livstræes Opelskning er det en Feil at give det alt for megen Næring. Man maae ikke plante det førend i September Maaned i en let og løs Jord imod Solens Opgang, for at forvare det imod den strænge Kulde, maae man overstrøe den hele Jordbund med Bark omtrent to Tommer tykt, og lade den ligge derpaa indtil om Foraaret, paa det man derved kan vedligeholde den indvortes Fugtighed. Dette Slags saavel som det fra Canada maae ikke vandes for sterk, thi derved kunde de unge Rødder forderves. De maae heller ikke vandes alt formeget, naar de skal flyttes paa en anden Plads. Dog fortæller Duhammel, at han har plantet Livstræer fra Canada og China i en meget moradsig Jord, hvilke trivedes meget godt. Vil man saae Frøet af det chinesiske Livstræe, maae det skee om Foraaret paa den Tid, da det er blevet fuldkommen moedent. Saaningen skeer i Potter, som ere fyldte med let og løs Jord, og settes hen i et Beed, som ligger imod Solens Opgang. Frøet kommer under tiden først op det følgende Foraar, og da maae Pottene conserveres Vinteren over i et Drivehuus i et ordentligt varmt Beed. De unge Planter, som endnu ere i deres første Aar, behøver ikkun noget lidet Søel, og man giør vel i, om man conserverer dem Vinteren over under et Vindue i et Mistberd. Det følgende Aar om Foraaret kan man sette dem ud i den frie Jord, og behandle dem ligesaaledes som dem, man opelsker af Afleggere. Det Navn Thuda, som man har givet dette Træe, kommer af det grædske, fordi dette Træe er vellugtende, og kan bruges ti Røgelse, og Livstræet har man kaldet det, fordi det holder sig grønt saavel om Vinteren som om Sommeren. Naar Frosten er meget sterk, taber det dog lidet af sin grønne Farve, og dets Blade og Grene blive fortagtige indtil om Foraaret, da de faae deres Farve igien. Miller beretter, at den canadiske Thuya i forrige Tider har i London været agtet høyere, end nu omstunder: Den brugtes til Pyramidder i Haverne; men da den gode Smag paa nærværende Tid ikke meere tillader, at opfylde Haugerne med saadanne Træer, som ere skaarne i Figurer, saa har Livstræerne, som dertil bedst kunde bruges, tabt meget af den Værdie, man forhen satte paa dem; men de kan endnu bedre bruges til Nytte, end til Zirat. Træet er got til Tømmer= og Snedker=Arbeyde, og har Fortrin for Gran= og Fyrre Træe, siden det har alle de gode Egenskaber, som begge disse Slags Træer har, uden at have de skadelige. Herforuden voxer det meget hastigt, og er endogsaa nyttig i Lægekunsten.