Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-03-10
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Mod Ma Syvende Aargang. No. 44. Kjøbenhavn, trykt hos P. H. Höeckes Enke. Løverdagen den 10 Martii, 1810. Obligationen eller de to Speculantere. (Fortsat.)Ti vende nu tilbage til Hr. Blinks Huus, forat see, hvorledes det staaer der til. Alting var her sat i Bevægelse for at opstøve den Undvigte. Hr. Blink, Madam Blink, Hr. Budæus, Gaardskarlen Mikkel og Tjenestepigen Trine vare alle paa Jagt efter den stakkels Pige. De første, der kom tilbage med uforrettet Sag, vare Mikkel og Trine. Som Tjenestefolk i Almindelighed glædede de sig over det, der var foregaaet, og da Lovise aldrig gjorde sig gemeen med dem, saa er det naturligt, at de hoverede over hendes Undvigelse. Mikkel, der i alle andre Henseender var et Dummerhoved, som man kunde rende Vægge ind med, forstod dog fortræsseligen at belure Lovise hver Gang hun paa Trappen eller Svalen talde med Romberg, og at stikle paa hendes Kierlighedsforstaaelse ved enhver muelig Leilighed. Trine var een af det Slags moderne Tjenestepiger, som hver Aften maatte krølle. sine Haar, som klædte sig i Sirts og Silke, som ikke kunde leve uden at drikke to Gange Caffe om Dagen og aldrig være i godt Lune, naar hun ikke et Par Gange om Ugen havde været paa Bal i een af de Kipper, som ere een af de første Aarsager til Tjenestepigers Fordærvelse i Kjøbenhavn. Hun bar et hemmeligt Nag til Lovise, fordi denne ikke, som saa mange andre Huusjomfruer, kunde fornedre sig til at betroe sin Kierlighed til en saadan Skabning. Mikkel fandt det yderlig gemeent af Jomfru Lovise, at løbe saaledes bort, og forsikkrede, at de Fornemme var langt gemeenere end de Gemene. Trine var af samme Mening, men troede tillige, at det var ret godt, at man var bleven af med den knipske Mamsel, som i den sidste Tid har været saa utaalelig opblæst. Begge skøde nu til Maals efter den arme Lovise med ugrundede Bebreidelser og frække Bagvaskelser. Man saa her et nyt Beviis paa hvor meget man bør vogte sig for at komme i sit Tyendes Munde, og at de fleste ufordeelagtige Rygter om vore huuslige Anliggender oprindeligen avles i vort eget Huus. - Trine og Mikkel vare endnu i Færd med at skumle over Lovise, da Madam Blink kom hjem fra sin Excursion. Hendes første Spørgsmaal var: "naa, har J fundet hende?" – Mikkel. Der er ikke et Musehul i Kjøbenhavn, som jeg ikke har gjennemsøgt, men jeg kunde ikke finde hende. - Trine. Det gik mig saa mæn ikke bedre. - Madam Blink (til Mikkel). J har nok som sædvanlig siddet og suppet. - Mikkel. Skam faae den, der har, Madam. Jeg løb paa fastende Mave hele Byen rundt, og var færdig at styrte af Flauhed. - Madam Blink. Og Hun har vel aflagt Visiter, Mamsel. – Trine. Nei, min Siel, naar jeg har, Madam, det er høit svoret. Men naar ingen kan finde hende, hvor skal jeg da finde hende? – Madam Blink. Jngen Ræsonneren, Pak eder paa Timen. - Trine. Jh, jeg kan saamæn pakke mig naar det skal være, seer De det, Madam. Betal mig min Fjerdingaarsløn, saa gaaer jeg strax og det med Fornøielse. - Trine var en af de Piger, som skifte Plads hvert Fjerdingaar, og Madam Blink een af de Koner, der skifte Pige hvert Fjerdingaar. Man maa altsaa ikke undres over, at Madam Blink behandledes af sit Tyende paa denne Fod. Da Trine var gaaet ansaae Mikkel det for rigtigt at følge hendes Exempel. "De har vel intet videre at befale, Madam, sagde han. "Jeg maa ned og give Tyrk lidt at æde. Det arme Bæst har hverken faaet Tørt eller Vaadt den hele Tid Jomfruen har været borte Nu kom ogsaa Hr. Blink hjem og strax der paa Budæus, men begge ligeledes med uforrettet Sag. Enhver af dem meddeelte nu sin Relation. Alle tre vare enige om, at Romberg havde bortført Lovise og at Kornby var gaaet ham tilHaande heri. Men hvor hun egentlig var kommen hen, det vidste ingen af dem. Budæus meente, at Hr. Blink burde avertere det i alle Aviser, udlove en Præmie for Opdagelsen, og anmelde det i alle Portvagte, men Hr. Blink troede, at det var bedre for det første at gaae lempelig til Værks, saasom han vidste fuldt og fast, at Romberg var saa fattig som en Kirkerotte, og Lovise ligesom en bortfløien Due nok vilde komme hjem igjen naar hun bliver ret sulten.