Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-07-28
Enhver Omveltning maa frembringe gode Virkninger for nogle og slette for andre, og Ordsproget: den enes Ulykke er den andens Lykke, gielder her i den vidtløftigste Forstand. Krigen gjorde mange Rige fattige og mange Fattige rige. Alle de, der ved dens Udbrud havde Varer liggende, maatte, da Tilførslen ophørte og vor Pengecours forværrede sig, vinde betydelig. Alle de, som kjøbte Varer og lode dem ligge, vandt ligeledes ligesom Priserne stege til. Alle de, der havde faste Eiendomme til gamle Jndkjøbspriser, saae med eet deres Capital forøgede. Alle Capere og Caperactieeiere, der vare blandt de heldige, vandt anseelige Capitaler paa eengang. Alle de, hvis Forretninger stode i Forbindelse med Handelen og Capervæsenet, saasom Mæglere, Sagførere, Commissionairer, a., maatte nødvendigviis see deres Jndkomster i langt større Forhold forøgede end deres Udgivter, som en Følge af Tiderne. Alle disse forskjellige Classer vare altsaa den vindende Deel. Deres Tal er betydeligt, og det er dem, som hver paa sin Viis vedligeholder Yppigheden og Overdaadigheden. Professionisten har i det Hele betragtet intet tabt ved Krigen. Tager Skomageren 14 Rdlr. for et Par Støvler, saa tager Skræderen 20 Rdlr. for et Par Beenklæder, og Snedkeren 80 Rdlr. for et Par Commoder, og saaledes rette den enes Priser sig forholdsviis efter den andens. J den Henseende hersker der en Harmonie mellem alle disse Folk, som er beundringsværdig. Men den, der egentlig har tabt ved Krigen, er a) Embedsmanden, der har faste Jndkomster og hvis Emolumenter ikke ere blevne forøgede ved Tidsomstændighederne. b) Rentenisten, hvis Renter endnu bestandig ere de samme. c) Professionisten og den Handlende, hvis Fag ligger som en Følge af Krigen. Heriblandt maa man regne Muur- og Bygmestere &c. - Man kan altsaa ikke antage, at nogen anden har tabt end netop de, der ikke have kunnet eller have forstaaet at forøge deres Capital eller Jndkomster, og disses Taler virkelig ikke saa stort som man skulde troe. Den, som ikke har havt andet, har dog i det mindste havt noget Sølv liggende, som han fik dobbelt saa meget for, eller eier et Huus, hvoraf han nu trækker større Leie end før. Den ikke arbeidsføre Fattige, som maa leve af den offentlige Gavmildhed, har her, som altid, tabt meest. Det er ham, som næsten maa lide for det Hele. Hvad skal han vel udrette med 6 eller 8 eller 10 s. dagligen, Selv Smørrebrød kan han jo neppe faae nu, da et Pund Smør koster 4 Mk. 8 s. "Naar Smørret ikke var," sagde nylig en Herremand: "saa kunde vi aldrig komme ud af det, thi Kornpriserne ere alt for lave Det er en unægtelig Sandhed, at saa overdreven dyrt som Jordeiendommene nu betales, maa Priserne paa alle Producter naturligviis ogsaa stige, naar Kjøberne skulle kunne faae deres Renter udaf det. Men det er sørgeligt, høist sørgeligt, at den rige Capitalist ikke veed at bruge sine Penge anderledes end at kjøbe Jordegodser i dyre Domme, i den Forudsætning, at Priserne paa Livets første Fornødenheder skulle komme til en uhørt Høide. - Alting i Verden maa have sine Grændser. De enkelte, der ikke kunne forlange for Frugterne af dere Flid og Arbeide, en med deres Udgivter overeensstemmende Betaling, eller, som ikke have fisket i oprørte Vande een eller flere af de Guldfiske, som Speculationshandelen, Caperiet a. have drevet op, maa jo tilsidst gaae reent til Grunde, naar Alting saaledes skal vedblive at stige med hver Dag. En Samtale efter Naturen. a. Hvad vil De sælge Deres Gaard for H. For 30,000 Rdlr. A. Hvad er den forsikkret for i Brandcassen, B. For 14,000 Rdlr.,K. Hvor meget forrenter den sig B. 28,000 Rdlr. A. Naar den ikke indbringer mere, hvad skal da bevæge mig til at kjøbe den? B. Det veed jeg ikke. Men hvad den nu ikke indbringer, det kan den komme til at indbringe. Leierne boe alt for billigt. A. Men har De ikke selv nyligen allerede forhøiet Leien? B. Det har jeg. Men intet mod hvad andre forhøie den. Den Mand, som boer paa første Sal, er min inderlig gode Ven, som jeg ikke har kunnet lægge noget paa. Men naar De kjøber Stedet, kan De gjerne forhøie Leien med 100 Rdlr. 2. Men Deres inderlig gode Ven giver jo allerede 350 Rdlr. for de fire Værelser, han beboer B. Ja, er det noget i denne Tid eller mod det andre tage? Der boer ogsaa en fattig Skomager i Kielderen, som jeg for hans Kone og mange Børns Skyld ikke har lagt meere paa end 20 Rdlr. om Halvaaret. Men han kan gjerne taale at betale endnu 20 Rdlr. Han har strygende Næring i den Kielder. 4. Men er det christelig handlet Hr. V.; B. Gjøre ikke alle andre Folk, ja selv min Nabo, som er af de Hellige, det selv samme, A. Men paa Qvisten boer jo een af Deres Familie, der, som jeg hører, har Contract med Dem paa 8 Aar. B. Ja, det er min gamle Svigermoder. Hun har rigtig nok Contract med mig. Men jeg har været saa forsigtig at skrive i Contracten, at den kun gjelder for mig. Naar De kjøber Stedet, kan De gjerne opsige hende. A. Nei, min gode Hr. B., førend jeg skal betale 30,000 Rdlr. for en Gaard, som kun er assureret for 14,000 Rdlr., og for at udpine Renterne opskrue Leien for Deres inderlig gode Ven, og for en fattig Skomager, som maaskee neppe har Bred i Huset, ja, hvad der er endnu værre, jage Deres gamle syge Svigermoder ud af den Gaard, som engang har tilhørt hende, før vil jeg hellere boe til Leie. Farvel Hr. B. Erklæring.