Aarhuus Stifts-Tidende, 1826-06-03
Blandinger. Følgende Efterretning om Messolunghi's Falder bleven Hertugen af Choiscul tilsendt fra troværdig Haand, og af Hs. D. offentlig bekjendtgjort: Messolunghi er ikke mere til! Den ligger i en Gruushob, og alle dens Helte ere faldne. Den har indlagt sig endnu større Hæder ved sit Fald end ved sit Forsvar. Men Begivenheden er saalunde, at den maa vække Gysen i alle menneskelige Hjerter. Den 15de April havde den græske Flaade en blodig Træfning med Tyrkernes, stod sig godt, men vandt dog ei Terrainet; Miaulis vilde derfor oppebie en nye Divisions Ankomst. for atter at begynde Kampen. Men da det var Jbrahim om at gjøre, at Staden ingen Levnetsmidler fik, saa lod han ved svømmende Batterier og flade Fartøier, besatte med svære Kanoner, afskjære al mulig Tilførsel. De Beleiredes Tilstand blev med hver Dag meer og mere skrækkelig. Den 17de, 18de og 19de blev der kastet en stor Mængde Qvinder, Børn og Oldinger i Søen, som vare døde af Hunger, og dog tænktes ikke paa Overgiddelse. Alt satte endnu deres Haab til Flaaden. Dog forberedte sig Enhver til at opoffre Livet; flere Steder i Staden bestemtes til Samlingspladser for Fruentimmer, Oldinger og Børn, hvor Alt var i Beredskab til at sprænge sig i Luften. Den 20de og 21de, blev der holdt Bønner, adskillige Qvarterer af Staden, bleve underminerede, og Jndvaanerne besluttede, at alle de, som ikke vare istand til at gjøre et Udfald, saavelsom de Saakede, Fruentimmer og Børn, skulde finde, deres Død ved at sprænge Minerne. Den 21de og 22de angreb Miaulis atter Tyrkeflaaden, men hvad formaaede en Mængde Smaaskibe mod 6 Linieskibe, 10 Fregatter og 9 andre Krigskibe, for hvilke desuden Vinden var særdeles gunstig. Alle Anstrængelser Aar. vare forgiæves, det var umuligt at bringe de med Levnetsmidler ladte Fartøier ind til Messolunghi, og den græske Flaade mistede til ingen Nytte sine bedste Skibe, som vare udsatte for de store Tyrkeskibes Jld. Da de ulykkelige Beleirede saae deres sidste Haab forsvinde, besluttede de at udføre den heltemodige Plan: at slaae sig igjennem den fjendtlige Leir, med Koner og Børn imellem sig. Alt blev nu anordnet til de store Offte En heel Deel Qvinder og Børn, thi ikke alle kunde føres med, bragtes til et undermineret Qvarteer af Staden, og nogle derve Oldinger paatage sig, paa et givet Tegn at stikke det i Brand. Nogle dræbte, forinden de droge ud, deres egne Koner og Børn, hvilke frivillig modtoge Døden som en Velgierning. Og da det stridbare Mandskab, 2 a 3000 Mænd i Tallet, om Aftenen den 23de April drog ud af Staden, fløi i samme Øieblik det underminerede Qvarteer i Luften, og tog 6000 Menneskeer bort med sig fra denne Jord Udenfor kom det nu til et skrækkeligt Blodbad, Grækerne bleve trængt tilbage, og iblandt hverandre kom man under den grueligste Masakre ind igjen til Staden, hvor man endnu sloges til langt ud paa den næste Dag. De sidste Grækere havde forskandset sig i et stort Steenhuus, som de slutteligen sprængte i Luften med sig selv og en stor Mængde Tyrker som vare trængte ind deri. Aldrig nogensinde har der fundet en meere skrækkelig Katastrophe Sted. Da Tyrkerne rykkede ind i Messolunghi, fandt de ikke andet end Ruiner og Liig, thi hele Staden er nu kun en Steenhob. Sir Fr. Adam har førend sin Afreise til London gjort Alt hvad en Privatmand formaaede; han har søgt at mægle mellem Jbrahim og Staden og anvendt alle de Midler som han havde i sin Magt for at tilveiebringe en Capitulation. Messolunghils Jndvaanere vilde rykke ud med Vaaben, Bagage og flyvende Fane, det afslog Jbrahim. Han lovede at skaane deres Liv, men Alt hvad som førte Vaaben skulde være Krigsfanger, hvilket de afsloge med den Erklæring, at de hellere vilde i sprænge sig i Luften. Da Engellanderne i de sidste 14 Dage saae, at Messolunghi er kunde holde sig og at den græske Flaade ingen Levnetsmidler kunde faae derind, opbød de Alt for at formaae Staden til at overgive sig, men forgiæves. Daglig saae de en Deel af Jndvaanerne døe af Hunger, men den skrækkelige Politik hindrede dem fra at hielpe de Ulykkelige med at bringe dem noget til Livets Ophold, uagtet engelske Skibe dagligen seilede ud og ind der. De saae Anstalterne gjøres til Undermineringen; vare tilstæde i i den Forsamling, hvor Beslutningen toges; saae de ulykkelige heeltemodige Frihedskæmper ombringe deres Koner og Børn af Mangel paa Brød, saae en halvsneestusinde Mennesker kæmpe med Døden, og lode dem alligevel døe. Hvor beklager jeg dem, som Pligten paa lægger et saadant Forhold, Jeg for min Deel vilde, i den brittiske Gouverneurs Sted, have tilsendt disse Ulykkelige Levnetsmidler, skulde det endogsaa have kostet mig mit Hoved. Men, nu er det for filde at tal derom. Efterat vi have begrædt vore Venners Skjebne, maa vi tænke paa at hielpe dem som endnu ere i Live. Ved Bolværket Messolunghis Fald er Vestgrækenland uden Forsvar. Lader os hielpe saavidt som vi formaae. Lad os vise Verden, at vi ere Christne."