Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1787-07-06
Dersom Huusbonden, formedelst nyttige Jndretninger paa sit Gods til Agerdyrknings og Skov=Væsenets Opkomst og Forfremmelse, fratager Bonden noget af de Jorder og Eiendomme, som tilhøre den ham tilfæstede Gaard, da bør denne ikke allene nyde billig Afkortning derfor i de Skatter, Landgilde og Hoverie, som svares af Gaarden, men endog forholdsmæssig Tilbagebetaling af de ved Tiltrædelsen givne Jndfæstningspenge. J øvrigt skal det ikke være tilladt, uden Bondens Minde, at skille ham ved noget af det, som han har i Fæste og Brug, undtagen i de herefter anførste Tilfælde, og under følgende dertil føiede Jndskrænkninger, nemlig: a) Naar en heel Bye udskiftes, for at giøre lige i Hartkorn og Hoverie, saaledes som den 20de H. i Forordningen af 23de April 1781 omhandler; dog med den Jndskrænkning, at der, ved saadanne Udskiftninger, ikke maa fratages Fæsterne noget af deres Jorder, for deraf at oprette nye Bøndergaarde. b) Naar Jorddrotten finder noget af Bondens fæstede Grund beqvem til Skovs Fredning og Opelskning; i hvilket Tilfælde dog Amtmanden og Landvæsens-Commissarierne først skulle bedømme, om Gaarden kunde blive fuldkommen tilstrækkelig til en Gaardmands=Families Underholdning, uagtet det Stykke Jord, som Huusbonden vilde anvende til Skovdyrkning, blev den fraskilt, og naar det besandtes, at den kunde taale det, skulle de derefter bestemme den Godtgiørelse, som Fæsteren derfor bør tillægges, enten i Penge, anden Jord, eller ved Bortrydtning af saa megen Skov paa et andet beqvemt Sted, hvor Fæsteren har Brug, at han derved kan blive skadesløs. J øvrigt skal det strængeligen være forbudet, at saadan til Skovs Opelskning fra Bøndergaardenne indtagende Grund nogensinde maae komme under Hovedgaarden. c) Jfald Jorddrotten anseer det gavnligt, at tillægge Huusmændene noget af Byens Jorder til Brug, da skal saadant ikke allene være ham tilladt ved Udskiftningen, men endog, hvor denne allerede maatte være tilendebragt, og det derved er bleven forbigaaet at iagttage Huusmændenes Tarv i denne Henseende; dog maae ingen Huusmand nyde mere end 3 eller, i det høieste 4 Tønder Land af middelmaadig Jord, og Skoleholderen dobbelt saa meget; Ei heller maae der, til dette Brug, fratages, nogen Gaard mere end 4 Tønder Land paa de Steder, hvor Udskiftningen er skeet; Ligesom det i øvrigt nøie skal paasees, at Gaardene ikke fragaaer mere end de kunne taale, og i Tilsælde at klage, skal saadant paakiendes af Amtmanden og Landvæsens-Commissarierne, hvilke ogsaa skulle fastsætte, hvor meget Huusmanden, bør betale i Afgivt af det Stykke Jord, som bliver ham tillagt. Bemeldte Afgivt erlægges til Huusbonden, som igien skal være pligtig til at godtgiøre den Fæster, under hvis Gaard Jorden hører, samme i sin Landgilde. Naar Huusbonden finder det tienligt, at foranstalte Fæstegaarde udfløttede, da maae Besidderne ikke sætte sig derimod, eller paa nogen Maade forhindre samme; men de, tillige med alle Godsets øvrige Bønder, saavelsom Selveierne i den Bye, hvorfra Udfløtningen skeer, skulle være pligtige til at bidrage til Materialiernes Frembringelse og tage Deel i det Arbeide, de selv kunne forrette, saaledes som ved Forordningen af 23de April 1781 i dens 23de § er bestemt. Og dersom nogen skulde befindes at nægte eller efterlade det Arbeide, som falder i hans Lod, da skal Huusbonden være berettiget til, uden Ophold at lade det forrette paa den Modtvilliges Bekostning, og igien hos ham udpante samme, efter Amtmandens Resolution, uden videre Lovmaal og Dom.