Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1812-09-08
Mariboe den 7de September. (Af Udgiveren.) Slutning af Anviisning for Almuen til at forekomme Sygdomme af fugtige Kornvarers Brug til Brød, (see forrige No.) 4. Er man nødt til snart at bruge saadan vaad eller er ganske moden indhøstet Rug, eller hvori har været Brandkorn og deslige, da skal man tørre den først, inden man lader den male. Tørringen kan skee i en Bagerovn, hvor man nylig har taget Brødet, ud, eller paa en Kolle, Vasker man Rugen først ud i reent Vand, og saa strax derpaa tørrer den, er det bedre, da alt skadeligt vedhængende kan derved blive afskyllet. 5. Man maa male saadan Rug finere end ellers thi den er overhovedet meer tykskallet og rigere paa Klid. Derfor bør den, som sagt, være godt tørret Forveien. Man gjør vel udi, ei at male stor Forraad paa engang, og hvad man ei bruger strax, bør omrøres et Par Gange om Ugen. 6. Det Meel, som ei bruges strax, maa gjemmes paa et ret tørt Sted; ellers bliver det snart dret. Og godt er det, om man tørrer det noget paa en Kølle eller en Ovn, inden man bager det. Hvad det derved svinder i Vægten, er dog ei labt. 7. Naar man vil lægge Dei deraf, skal man tage mindre Vand dertil, end til andet Meel. Kan man blande Meelet med endeel, saasom Halvdelen eller henimod, af Meel af vel modent eller vel høstet Rug, eller af det forrige Aars Grøde, da gjør det Brødet meget bedre. Det er godt, at blande en Trediedeel godt Bygmeel deri; det giver bedre og lettere Brød. 8. Man skal tage en god skarp Suurde dertil, og noget meer end ellers. Man bør og tage dobbelt saameget Salt som ellers; paa hver Skieppe Meel en god Haandfuld. Man kan og i det Vand, man vil bruge til Deien, medens man varmer det, hænge en Pose med Bøgaske, en god Haandfuld for hver Skieppe Meel, og naar Vandet skal bruges, tage Posen bort, og hælde noget Brændeviin i Vandet. At ælte Kommen i Deien, giør den og sund, og mindre opblæsende. 9 Naar Deien er lagt, dækker man den vel til, for at holde den varm; lader den og være længere tildækket end ellers, for godt at raskes. 10. Naar man skal ælte Deien op igien, giør man vel udi, at tage ret tørt Meel, helst af forrige Aars Grøde, eller Meel, som igien er tørret paa Køllen eller Ovnen, og saa gjennemarbeider Deien stærk, og saa stivt som mulig: lade den saa faae nogen Tid at lofte sig, og ei ile dermed til Bagerovnen. 11. Brødene maae ei slaaes meget store eller tykke op, thi de bages da sielden ret igiennem, og siden muldnede let. Man skal ei heller bage for mange hver Gang, thi de vil let skimle, og blive derved endnu ufundere. 12. Oonen maae ei være for heed, thi ellers skyldes Brodenne uden paa, faae en haard Skorpe, blive raae inden i, ved det at Fugtigheden bliver i dem. Den maae ei heller være for lidet varm, thi ellers bages Brødenne ei igjennem. Dens Hede prøves bedst ved at lægge en Haandfuld Meel i Mundingen. Bliver det strax sort, da er Ovnen for heed, bliver det ved at være hvidt, er den ei varm nok, bliver det bruunt, da er den tilpas varm. 13 Saadant Brød maa ei spises varmt; thi intet Brød er fundt, naar det er nysbagt, og saa meget mindre dette Bedre at lade det ligge een, to eller tre Dage, inden man skiærer Hul paa det 14. Hvor, som maa spise Brød af saadan daarlig Rug, skal saavidt mueligt, ikke spise det bare Brød, men dertil helst Flæsk, Smør og deslige fede Ting. Jligemaade Melkemad, Grød, Kaal, Ærter, Bønner, Roer, Kartofler, og alle Slags Havesager, især Log. Klumper af saadant Meel skal man ei spise mange af. J Kager deraf, saasom Pandekager, skal kommes noget meer Smør end ellers. Øllet i de Huusholdninger, som maae bruge saadant Korn skal vær godt kogt, og godt gæret, og noget humlestærkere end ellers, Frisk Ol, eller saadant, som har kastet sig eller blevet syrligt, maae ei drikkes derved Man har den Tillid til Øvrighederne, Præsterne og Lægerne i de Egne, hvor saadanne Advarseler ere fornødne, at de søge at faae Almuen til at iagttage dem saa meget muligt. Skulde desuagtet Sygdomme opkomme deraf, da stræbe de at forekomme dens Udbredelse. De første onde Virkninger, som vise sig af saadan fordærvet Korn, ere Qvalme, Brækning, Trykken i Underlivet især under Hiertet, og Hovedsvingel; undertiden Durkløb. Det bedste er strax at bruge Brækmiddel, saasom Brækviinsteen, i Pulver eller Vand, eet, to eller tre Gran efter den Syges Alder og Beskaffenhed; og naar man godt har kastet op deraf, datage fire Gran Kamfer i en Spiseskee fuld Hyllestrop. J et par Dage derefter maae ei nydes andet end Vandgrød eller Grynsuppe. Skulde anførte Tilfælde ei hæves ved det første Brækmiddel, da kan dette igjentages to Dage derefter, og synes Tilstanden alvorlig, da maa søges til Districtets Læge.