Berlingske Tidende, 1770-10-01
Petersborg, den 29de Septbr. Den Beretning, som den 24de hujus indløb til Hs. Keyserlige Majestæts Hof fra General Græve Alexey Gregoriewitsch Orlow, angaaende den Tyrkiske Flodes totale Ødelæggelse, er af følgende Jndhold: Saasnart Contre Admiral Elphinstons Escadre ved Kysten. af Morea var stødt til Admiral Spiritows Escadre, og Contre Admiralen havde indberettet, at han efter erholdte Forstærkning af nogle Skibe fra Admiralens Escadre havde paa sin Fart jaget efter Fienden, som, for at forene sig med sine tilbageblevne Skibe, havde stillet Coursen til Kysterne af Af sien, saa antog General Græv Orlow, som med 2 Skibe var ankommen fra Morea til disse Escadrer, efter saadan den heele Flodes Forening, Commando over samme. Hans første Omsorg gik ud paa at indtage Proviant og Vand, og da saadant var skeet, var man allene betænkt paa at hindre Fienden, fra at undkomme giennem Dardanellerne. Ved en god Vind blev derfor strax lættet Anker for at opsøge ham. J de Vand ved Scio fik man at vide, at den Tyrkiske Flode opholdt sig Canalen bag denne Øe. For at indhente vissere Efterretning herom, udsendte den en Chef commanderende General Contre=Admiral Greig med Skibet Rostislaw derhen; og han bragte den Efterretning tilbage, at han der havde seet 9 store fiendtlige Skibe i fuld Seyl. Da det alt var sildig ud paa Aftenen, saa blev besluttet, Natten igiennem at lavere for Canalen, og i Dagbrækningen at seyle derind; og da dette til den bestemte Tid blev sat i Værk, blev man de fiendtlige Skibe vaer i Slagt Orden. For nu at oppebie de tilbageblevne Skibe, tog man nogle Segl ind. Efterat disse Skibe vare ankomne til de andre, forsamledes Commandeurerne paa Floden, og gjorde følgende Disposition til Attaque: Admiral Spiritow skulle med sine Skibe udgiøre den forreste Trafning. Græve Orlow den mellemste og Contre=Admiral Elphingstor den bageste Træfning. Saasnart enhver af de øverste Commandeurer igien var kommen om Bord paa sit Skib, blev fra Skibet de 3 Jerarcher givet Signal til at rangere sig efter den aftalte Disposition, og skride til Attaque. Det forreste Skib var Europa, det andet, Eustatius; det tredie, de 3 Hellige, St. Basilius, M. Gregorius og Johannes Chr.; det fierde, Januarius; det femte, de 3 Jerarcher; det slette, Rostislaw; det syvende, Rør mig ikke, det ottende, Statoslaw; det niende, Saratow; men de to Fregatter, som og skulle være derved, havde ikke kundet komme saa tidlig derhen. J denne Orden seylede vor Flode den 5te Julii Kl. 11 mod den Tyrkiske. Denne havde med det ene Fløy lagt sig tæt ved en Sandbanke og en liden Steen=Øe, men med det andet Fløy udstrakt sig til en Havn ved Navn Tschesme, og saaledes taget en meget fordeelagtig Stilling. Da vi komme den Tyrkiske Flode nær, begyndte de strax at gjøre en heftig Kanonade paa vore Skibe. Europa kom derpaa til en Træfning, som henimod halv 1 Slet blev almindelig. Eustatius, hvorpaa vor velfortiente Admiral Spiritow var, udholdt med den største Standhaftighed kiæk alle de fiendtlige Lag, og rykkede stedse nærmere mod Fienden, og saasnart han var kommen ret nær, gjorde han saa forskrækkelig og uophørlig en Jld paa de fiendtlige Skibe, at de med Eftertryk fornumme den den derved tilføyede Skade. Desuagtet blev det af adskillige fiendtlige Skibe endda bestandig saa stærk beskudt, at Kuglerne ligesom regnede need paa samme. Herpaa komme Skibene, de 3 Hellige og Januarius, som vare seylede ud af Linien, ligeledes til Trefning. Det samme gjorde og den commanderende Generals Skib, de 3 Jerarcher og Rostislaw, hvorpaa Fyrsten Juria Dolgoruckow befandt sig; derimod bleve Contre=Admiral Elphingstons Skibe efter deres Stilling liggende noget derfra. Den forskrækkelige Allarm af det grove Skyts lignede en uophørlig Torden, da utallige Skud fra alle Sider fulgte paa hinanden. Luften blev opfyldt med saa megen Røg at Skibene ikke kunde see hverandre, og at Solens Straaler, endog bleve formørkede. De overalt omflyvende Kuglers Susen og de adskillige for Øyne svævende Farer, ja endog den for de Dødelige saa forskrækkelige Død, vare ey i Stand til at opvække den mindste Moedløshed hos de mod det christelige Navns Fiender som Fædrenelandets ægte Sønner og den store Catharinæ værdige Undersaattere stridende Russer. De Skibe, Eustatius, de 3 Hellige, Januarius, og de 3 Jerarcher, vare i den største Jld. Tilsidst entrede Eustatius det Tyrkiske Admiral Skib, og gjorde derhos med Kanoner og det smaa Gevæhr en bestandig Jld paa samme, hvorved det kom i Brand; men saasnart det for Anker liggende og i Trefning med 2de fiendtlige i Trefning værende Skib de 3 Jerarcher, saae Admiralen at være i Fare, kappede det Anker for at legge til samme; men da det fiendtlige Skib alt stod i fuld Lue, maatte dets Anførere afstaae fra sit Forehavende, og gav allene Signal, at alle Krigs=Chalupperne skulle haste Enstatius til Hielp. Den brændende Mast af det Tyrkiske Skib faldt tvert over paa Fordækket af vores, som havde hængt sig fast ved hiint og allerede næsten bemægtiget sig samme, og derudover kom og vort Skib i Brand. Denne Hændelse, og den paa vor Side med det uforfærdeste Mod hæftig fortsatte Attaque, som Fienderne ikke længere kunde udholde, udbredte over den heele Ottomanniske Flode saadan en Skræk, at de kappede deres Ankere, hidsede Seyl, og i den største Forvirring flygtede til Havnen under Kanonerne af den Fæstning Tschesme. Græv Orlow lod hidse alle Seyl paa sit Skib, de 3 Jerarcher, for selv at trænge ind i Midten af den fiendtlige Flode, men var formedelst de Tyrkiske Skibes Lethed ey i Stand til at indhente dem. Strax derpaa blev han glædet med en Efterretning om dem som vare blevne reddede fra Skibet Eustatius, iblant hvilke vare Admiralen og Capitainen hans Broder, Græv Fedor Orlow, Herpaa bleve føyede Anstalter til paa alle Sider at indslutte den fiendtlige Flode i Havnen som dens Tilflugtsted, hvilket og ufortøvet blev sat i Værk. En Bombardeer=Galliothe fik Besaling at bombardere Fienderne, og inden 24 Timer skaffede den dem meget at giøre, og tilføyede dem stor Skade. - Fienden oprettede derimod ved Strandkanten et stort Batterie, som blev besat med over 20 Kanoner. Jmidlertid udrustede vore Folk 4 Brandere. Dagen derpaa blev besluttet i Krigsraadet at udføre et Angreb den følgende Nat, og hertil bleve udnævnte de 4 Skibe, nemlig Rør mig ikke, Rostislow, Saratow og Europa, tilligemed 2 Fregatter, under ContreAdmiral Greigs Commando. Under denne Bedekning bleve efter Paakaldelse til Herskarernes Herre om Hielp og Bistand, Branderne udsendte, hvorpaa 2 Russer og 2 i vor Tieneste staaende Englænder frivillig lode sig med indskibe. Alle de andre Skibe fik Ordre at holde sig i Beredskab til at kunde i fornødne Tilfælde understøtte hine. Saasnart Fienden fik vore Skibe i Syne, begyndte han strax at fyre forskrækkelig paa dem fra alle sine Skibe, saavel som fra Landet, hvorved vore dog bleve ham aldeles intet skyldige. De Ottomanniske Skibe geraadede herved hist og her i Brand, men Jlden blev strax igien slukt, indtil den omsider fik fat i et af deres Skibes Mersseyl. Da Contre=Admiral Greig saae det, holdt han inde med at fore, og sendte Branderne til de fiendtlige Skibe, hvilke med stor Standhaftighed og uforfærdet Mod, efter den dem givne Anviisning, udførte deres Arbeyde med den lykkeligste Fremgang. Ved denne Leylighed har i sær Hr. Jliin viist sig tapper, i det han nærmede sig saa nær til et med fuld Mandskab besaTyrkisk Skib, at han i Fiendens Paasyn kastede en Brand Kugle paa samme, satte Jld paa sin Brandere, og drog sig derpaa i al Stilhed og Rolighed ligesom de andre tilbage. Her saae man denne fiendtlige Flode med eet paa adskillige Steder i fuld Lue, og tillige vor fuldkomne Seyer. Vore Folk, indtagne af dette Syn, gave hinanden deres Hierters glade Fornemmelser tilkiende, og opfyldte med den Glæde, som har Sted hos Overvindere, aflagde enhver den inderligste Taksigelse til den Allerhøyeste, fordi han havde fundet Leylighed til at lade see en overbevisende Prøve paa sin Jver til Monarkindens og Fædrenelandets Tieneste. Paa samme Tid begyndte vore til Bedækning udsendte Skibe igien paa det heftigste at beskyde de fiendtlige, paa det at Fienden ingen Tid skulle faae hverken til at slukke Jlden, eller til at rædde sig. Strax der paa fløy de fiendtlige Skibe eet efter et andet i Luften. Denne Tildragelse var saa forskrækkelig, at endog Strandkanten der ved rystede, og efter en kort Tids Forløb laae den heele fiendtlige Flode i Aske, undtagen et eeneste Skib paa 60 Kanoner og 5 Galeerer, som med nogle smaa Skibe bleve vore til Bytte. Herpaa satte vi Folk i Land, som indtoge det fiendtlige Batterie, og endnu samme Dag drog den en Chef commanderende General, med sin Broder Fedor Orlow, og den hos ham værende Major af Garden Fyrst Dolgoruckow, som og ContreAdmiral Greig, til Strandkanten af Natolien. De fandt der, foruden et stort Antal Døde, en Mængde Saarede, og saadanne, som vare i Fare for at drukne. Alle disse bleve af Menneskekiærlighed reddede ved Livet, og den største Deel af dem blev i Hs. Keyserl. Majestæts Navn skiænket Frihed. - I Havnen ere af den ved Jlden fortærede fiendtlige Flode talte: 15 Skibe af Linien, og deriblandt 6 paa 80 til 90 Kanoner, og de øvrige paa 60 til 70 Kanoner, 6 Fregatter nogle Che becker og Brigantiner, en Mængde Halv Galeerer, Felouker og andre mindre Fartøyer, men over Hovedet henimod 100 Seylere. Fortsættelse af Hr. Neckars Svar, paa Abbed Morellets Afhandling, om det Franske Jndiske Compagnies nærværende Tilstand. (See Julii Maaneds Tidende 1770.) Henimod 1628 blev Misfornøyelsen derover saa stærk og almindelig, at det Jndiske Compagnie anmodede de 2de Parlements=Huuse, at de ville undersøge den Handels Egenskab, som det drev, samt forbyde den, dersom den var Staten til Skade, men ved en offentlig Erklæring stadfæste den dersom den syntes dem at være gavnlig, paa det at Compagniet derved kunne i Nationens Øyne retfærdiges. Det paastod den Tiid at holde 12000 Tønder Skibs=Drægtighed i Gang, og at underholde 4000 Søefolk. - Jmedens Oprørene anmassede Privat=Handlende sig Compagniets Handel. Stimlen af dem var da i de Orientalske Søer saa stærk, og den Mængde Vahre som de hiemførte saa stor, at de solgte samme overalt i Europa til ringere Priser end Hollænderne (et klart Beviis paa Privat=Handelens Muelighed.) Og siger man at Hollænderne, af Frygt for ganske at tabe deres Handel, dersom den Engelske blev længere fri, lode nogle Personer snige sig til Crommell, at formaae ham til at stifte et udelukkende Compagnie, som med fælleds Fond handlede paa Jndien. Og blev dette Hollændernes Kunstareeb understyttet af de fornemmeste Engelske Privat=Handlende, som den Tid dreve denne Han deel, i Haab om at de da skulle giøre større Profit, naar de, som nu vare de eneste Sælgere, formaaede paa Vahrene at sætte hvad Priis de ville for Engeland. Crommel indskrænkede den Jndiske Handel inden et Compagnie allene for 7 Aar. Carl II., som det hedder, var overtalt ved det af Crommelforlængede Compagnies Penge, gav det samme et Brev, hvorved det ikke allene blev stadfæstet, men ogsaa tillagt en stedse varende udelukkende Ret til at trafiquere paa hiin Side Gothaabs Forbierget. Samme Brev er dateret den 3die April 1661. For og at forhindre den Skade, som Privat=Hande, lende tilføyede Compagniet, befoel han paa hver Handelplads udi Jndien at nedsætte en Admiralitets Ret, bestaaende af en Lovkyndig og 2 Kiøbmænd, hvilken han gav Ret til at dømme i alle de Sager, som reyste sig over Skibe eller Vahre, som imod Privilegiet førtes paa Jndien. Saasnart dette K. Brev blev bekiendt i Engelland, erklærede Parlementet sig derimod; man paastod at Kongen havde ingen Magt til at give Privilegier. Dette Spørsmaal blev anhængig gjort for Plads Communs Retten, hvilken dømte Kongen med, fordi, eftersom den Jndiske Handel drives med Vantroen, de, saa gav denne Omstændighed Fyrsten Ret til at forhindre, at ikke alle hans Undersaatter uden Forskiæl toge Deel derudi, af Frygt for at deres reene Religion maatte forvendes." - Da Jacob Il. kom til Regiæringen, stadfæstede han alle Compagniets Privilegier, ved et Brev af 1ste April 1685, ledsagende samme med en Kundgiørelse, ved hvilken han truede Snige=Handlerne med streng Straf. Nogle Skribentere have yttret den Meening, at den Føyelighed, som denne Fyrste og hans Broder beviiste dette Compagnie, havde sin Oprindelse af en hemmelig Forpligtelse, som det havde indganger, at give dem 10000 Guineer aarlig. - Compagniets Forfald hen imod Aaret 1686 bestyrkede Nationens Muren, hvilken aldrig havde ophørt at ivre imod det. Parlementet besluttede at tilsidesætte dets K. Brev, og at tilegne et nyt Compagnie den Orientalske Handel, med saadanne Vilkor, som, uden at hindre denne Handels Drift, mindre indskrænkede Undersaatternes Frihed. Det Jndiske Compagnie anvendede alle Kræfter til at afværge dette Stød, og Hoffet, som ikke gjerne saae at Parlementet tiltog sig at berøve det den Herlighed at bevilge udelukkende Privilegier, som det stedse havde paastaaet at besidde, understyttede Compagniet her udinden saa meget, som Publici Sindelag ville det tillade. Kongen gav det Aar 1693 et nyt Brev, ved hvilket man i sig selv havde ladet de væsentlige Artikler af det forrige staae ved Magt, men derhos tragtet ved visse Indretninger at sminke de Uleyligheder, som man bebreydede Compagniet. For og at stille Gemytterne tilfreds forbeholdt Kongen sig at kalde dette Brev selv tilbage, dersom Compagniet ikke ville finde sig i hvad Forandringer, som Hs. M. maatte giøre derudi fra dets Udstædelse af, indtil næstpaafølgende September Maaned. - Disse Forandringer skeete og uforhalet, og samme nærmede Compagniet til den Fod, paa hvilken Parlementet ville have det sat. Man troede nu dets Tilstand at være stadig. Denne Troe, forøget ved de af Compagniets Directeurer gjorte Bevægelser, virkede, at en Subscription som det aabnede, blev i meget kort Tid fuldstændig, og indbragte det 744000 Pd. Sterl. For at forekomme de Modsigelser, som endnu kunne reyse sig imod Compagniet, forøgede Kongen i Septbr. 1694. sine allerede givne Reglementer med nolge flere. - J hvor stor Compagniets Anseelse nu end blev, frafaldt dog Parlementet ikke sit engang fattede Forsæt, at ophæve det, og i dets Sted at stifte et andet, som var meere fordeelagtigt for Staten. Forgiæves gjorte det store Penge=Tilbud hos de i Gunst staaende Personer, dersom de kunne udvirke Stadfæstelse paa dets K. Brev, Ligesaa forgiæves tilbød det at forstrække Staten 700000 Pd. Sterling til 4 pro Cento aarlig. Privat Kiøbmændene, som enten med privat Tilladelse handlede paa Jndien, eller sneege sig dertil, tilbøde 2 Millioner til 8 proCento Renter, dersom Parlementet ville indlemme dem i Compagniet; og da de tillige vare tilfreds med at vorde paa en Maade indlemmede, som stemmede overeens med Parlementets Absigter, saa beholdte de Fortrinet. - Parlementet udfærdigede da en Acte under 5te Septbr. 1698, hvilken meest kaldes Acten for den Jndiske Handels Stiftelse, hvorved den berettigede Kongen til at laane 2 Millioner Sterling til 8 pro Cento aarlig, og at foreene dem, som for samme indskreve sig, i et Compagnie, samt bevilge dem udelukkende Rettighed til at handle paa Jndierne. - Det gamle Compagnie indfandt sig vel med Forestillinger imod denne Acte, men samme forhindrede ikke at fortfare med at haandhæve det ny Compagnie. Man gav det Navn af, General=Societet, som skal nyde visse ved en Parlements=Acte bevilgede Herligheder, imod at det laaner 2 Millioner Sterling til den Engelske Krones Behov." Den aarlige Rente, som Compagniet tilkom blev anviist paa visse Paabudde, af hvilke til dette Brug skulle tages 160000 Pd. Sterling. Det gamle Compagnie skulle ikke staae ved Magt længere, end til Michaeli 1701, til hvilken Tid man tillod det at fortsætte sin Handel. Da det saaledes saae sig paa Bredden af sin Undergang, gjorte det i dette Aar et nyt Tilbud, nemlig at ville erstatte de 2 Mill. Sterl., som det nye havde forskudt Regiæringen, og lade sig nøye med 5 pro Cento Rente deraf. Det ny Compagnie, som frygted at dette Forslag maatte friske Parlementet, foreslog et mindeligt Bilæg. - Da Compagniets Privilegium Aar 1730 var udrundet, fordrede Parlementet, for at forlænge samme, 200000 Pd. Sterl., som det ikke kunne fordre betalt tilbage, ey heller deraf nogen Rente. Tillige forhaandt det Compagniet 20 De til Forsendelse med Posten alene priat indgaae, at den Liv=Rente (Annuite) blev nedsat, som Staten betalte det i Renter af 3 1/2 Millioner Sterl., hvilke det deels Aar 1698, deels i Dronning Annes 6te RegiæringsAar havde forstrakt Staten. J Følge denne Indretning blev Liv=Renten, som før af 5 pro Cento beløb sig 160000 Pund Sterl., nu fra 29de Septbr. 1730 at regne, nedsat til 4 pro Cento, beløbende sig 128000 Pd. Sterl. - Parle, mentet derimod bekræftede Compagniet udelukkende Privilegium paa den Jndiske Handel indtil Aaret 1766, efter hvilken Tid, dersom Staten da havde udbetalt det sin Gield, der ikke længer skulle have anden Frihed, end at trafiquere paa Jndien tilligemed andre Storbrittanniens Undersaattere. Ved samme Acte forbeholdt Parlementet sig at udbetale Compagniet efter 25de Martii 1736 noget eller alt af Forstrækningen, da det 3 Aar forud skulle advares naar alt skulle udbetales, men kuns et Aar forud naar en Deel af Summen skulle udbetales, hvilken Deel ikke maatte være ringere end en halv Million St. Ved enten af disse Fal skulle Livrenten ophøre eller i Forhold mod den betalte Sum aftage; men det udelukkende Priviled. Kiøb. Maanedlige Stats=Tidender &c. gium for den Jndiske Handel kunne ikke førend 1766 fravendes Compagniet. - Da Compagniet Aar 1744 forstrakte Regiæringen 1 Million Sterl., blev det for samme Laans Skyld forundet sit Privilegii Forlængelse paa 14 Aar fra 1766 af, da det skulle ellers ophørt; altsaa ere de Privilegier, som Compagniet nu besidder, det forbeholdne indtil Aar 1780. Fra den Tid af, at Compagniet saaledes ved Parlements Acter berettiges, og samme bestemme en vis Termin for dets Privilegium, ankes ikke saa aabenbare derpaa, som før; men den Afskye, som Nationen stedse har viist for de udelukkende Compagnier, det Africanske Compagnies Forstyrring, den Jver, hvormed den eftersatte det Tyrkiske Compagnie, alle disse Omstændigheder sammenlagte efterlade ingen Tvivl om, at jo Roligheden vil ved Privilegiets Udrindelse forvandles til et heftigt udbrydende Uveir, dersom ikke andre Aarsager, og i sær den fortvivlede Tilstand udi hvilken Compagniet nu befinder sig i Jndien, skulle endnu forinden befordre dets Undergang. (Beslutningen følger.