Aalborg Stiftstidende, 1836-12-06
Blandede Efterretninger. J Anledning af den Beslutning, Trykkefrihedsselskabet i Generalforsamlingen af 4de Novbr. har taget, at udvidsin Virksomhed til den dansktalende Deel af Hertugdommet Slesvigs Befolkning, bemærker, Kieler Correspondensbl. af 16de f. M. Følgende: "Enhver, som kjender Sprogblaan, dingen i den nordlige Deel af Hertugdømmet Slesvig, vil ved første Øiekast indsee, hvor farlig denne Beslutning kan blive for en Deel af de tysktalende Slesvigere, hvis man virkelig fra Danmark kraftigen vilde arbeide paa Slesvigsk Danisering, eller, som man der vil kalde det, Redanisering. Thi netop Sprogenes Blanding giør det sandsynligt, at Trykkefrihedsselskabet vil lægge det dansktalende Slesvigs, Grændse saa langt mod Sønden, som muligt, maaske endog indtil Slien, og at det saaledes kan blive en Propaagaanda for det danske Sprog. Det synes derfor nødvendigt, at den tyske: Befolkning modarbeider dette Foretagende med lignende Mid 1 ler, d. er fornemmeligen ved Udbredelse af tyske Folkeskrifter. Vi ville ingenlunde tage det i Forsvar, at det Tyske er Rettergangssproget i den virkelig dansktalende Deel af Slesvig; derimod tør vi nok paastaae, at det danske Sprog har erholdt en uretfærdig Udvidelse i de tyske Hertugdømmer. Endnu blive alle Embedsmændenes Bestallinger i det hele Hertugdømme Slesvig, ja endog i den tyske Forbundsstat Holsten, udfærdigede alene i det danske Sprog; alle Forordninger, selv de, der ene emanere for Holsten, publiceres paa Tysk og Dansk, og Hertugdømmernes Tropper, selv det tyske Forbundscontingent for Holsten og Lauenborg, commanderes paa Dansk. Hvis disse, den tyske Nationalitet saarende, Abnormiteter vare bortfjernede, saa vilde de Danske snarere have Ret til at beklage sig over deres Sprogs Tilsidesættelse i nogle Districter af det nordlige Slesvig. Kjøbenhavnsposten, mener, at for saavidt hine Ankepuncter her fremtræde, som om det skulde være Indvendinger imod Retmæssigheden af det Ønske, der ligger til Grund for Trykkefrihedsselskabets Beslutning, maa dette beroe paa en Misforstaaelse, da begge meget mere, som udsprungne og byggede paa det samme Princip, nemlig Respect for Nationalitetens Hellighed, og navnligen for Almuens hidtil saa lidet paaagtede Ret, meget mere maatte understøtte hinanden i deres lige retfærdige Bestræbelser. Hvis det skulde komme til Liqvidation imellem os, vilde de Klagepuncter, som Kieler Correspondensblatt, anfører, opløse sig i et Intet. Hvorvidt det er rigtigt, eller ikke rigtigt, at Commandoorden ere eens i den hele Armee, hvis Organisation netop gaaer ud paa at tilveiebringe den største Eenhed og den deraf betingede Kraft, tiltroer, Kjøbenhavnsposten sig vel ikke Kyndighed nok i Militairvæsenet til at kunne bedømme; men er det rigtigt, saa er det vel rimeligt, at her, som i alle lignende Forhold, Majoriteten gjør Udslaget, og at altsaa alle Commander ere danske. At tyske Embedsmænd erholde en dansk Bestalling, forekommer derimod, Kbhvnspst., hvist urigtigt, og den vilde ansee det for en aldeles hensigtsløs Paastaaelighed, hvis denne Uregelmæssighed ikke blev ophævet, saasnart Opmærksomheden, er henledet derpaa. At de for Holsten og Slesvig fælles Anordninger udgives i begge Sprog, synes at være Retfærdighedens simpleste og naturligste Krav, og der kunde vel med Grund ankes over, at dette ikke skeer med dem allesammen, f. Ex. ikke med de fra den slesvig-holstenske Regjering emanerede befalinger. Medgives der ogsaa det blot for Holsteen bekjendtgjorte Anordninger en dansk Oversættelse, da er dette vel i sig selv meget ubetydeligt og uskadeligt, men dog for saa vidt urigtigt, som dette kunde fordvre Holstenerne Anskaffelsen af samme. Hvad der imidlertid sikkert er ophøiet over al Tvivl, det er : at disse Ankepuncter ere saa betydelige, at det næsten er ubegribeligt, at man ikke skammer sig ved at opstille dem ligeover for det Sprogtyranni, under hvilket den danske Befolkning i Slesvig nu i to Aarhundreder har sukket.