Københavns Adresseavis, 1768-03-02
Siælland. Saa besværligt, som det var her i Egnen udi afvigte Sommer, formedelst indfaldende vaade Veyrligt at faae Jordens Afgrøde vel indhøstet, saa vanskeligt, og paa nogle Steder aldeles umueligt, har det været udi nærværende Efterhøst, af samme Aarsag at faae Rug=Sæden udi Jorden vel nedlagt, begge Deele kan være med virkende Aarsager til at Prisen paa Sæden bliver staaende ved det gamle; thi man har seet megen Guds Velsignelse sat udi Stakke, der viser sig saa grønne som høste færdige Enge, og deraf giør man sig regning, at samme ikke er vel bierget, men meget deraf fordervet; man har og saa seet, at Landmanden ikke vel har omgaaedes med sin Jord og Rung=Sæds Behandling, i det at deels er bleven pløyet ved Michæli og siden bleven liggende usaaet indtil Martini, eller længere, under bestandig Regn og vaadt Veyrligt, hvorved Jorden er bleven sammenløbet trykket og pakket meget tættere og haardere tilsammen, end den var før Pløyningen, saa at den derudi udstrøede Sæd ikke med Muld har kundet bedækkes; nogle, endogsaa gamle Bønder, har gaaet saavidt at de har Fældet saadant sammenløben Jord inden de har udstrøed Sæden, meenende i gammel god Tro, at have forrettet deres Sag vel, men end meere derved bortslæbet den liden Muld, som skulde tiene til at bedække den; Engver vil lettelig indsee at dette Arbeyde ikke er forrettet efter gammel Regel, saasom Jorden hverien er vel Redet under Sæden, eller den har noget at hølle paa sig, men en stor Deel ligger blot til Rov for Fuglene i tilstundende Vinter, og en anden Deel vil nestkommende Foraar, naar den udskyder, sin sidste Kraft til Top og Roed, finde Modstand i den sammenpakkede og i sær i den Leerblandet Grund, for de spæde nedskydende Spiire, at de ikke finder Aabning at kunde fatte, hvorudover det bøye sig oplad, saa at de end- ogsaa opløfte Posen eller Skallen, hvorudi Kiærnen egentlig har været forvaret, halv til heel Tomme fra Jorden, og ligesom Vexten til Straae tiltager og tynder udi Toppen, saa svækkes Roeden og omsider falder og viser, hvilket Landmanden ikke vil forstaae anderledes, end at Jorden ved stærk Blæst og Storm, er bortført fra Roden. Man har seet andre midt under det vaade Veyrligt at pløye, saa at Vandet har fulgt Ploug=Manden i Hælle ne, og atter andre at saae og harve Jorden, da den har været saa vaad at man maatte spænde 4 Hæste for at slæbe Harven, ligesom over en Leer=ælte, hvilket ogsaa er imod gammel Regler, thi man holder for, at ligesom det ikke udi noget Tilfælde, er got at handle Jorden imedens den er vaad, suur og skiden, saa kan det allermindst være got til Rung=Sæd, imod tilstundende Vinter, da det er naturligt at den vaade Jord drager Frosten meere til sig, end som den tørre, uden at tale om en ryggerde Harve, og dens Virkning. Vil man dernæst betragte at Landmanden paa mange Stæder ved den stærke Regn og deraf samlende Vande aldeles er hindret fra at pløye og saae, saa kan alt dette samlet ikke stille Publicumst noget avantagens Prognosticon om Prisen paa den Slags Sæd udi det tilstundende Aar, hvad Under da, om Landmanden, saavidt mueligt, holder tilbage paa det han har, meenende det visse at være bedre end det uvisse. Og naar man nu heraf seer at Landmanden ikke retter sig efter de gamle Nøgler, hvorledes skulde man formode at han vil lade sig overtale til at tid de Nye, som sider tvertimod, menne vel en Bonde vilde troe at det havde været bedre ved indfaldende tør Veyrligt paa de at om besaae den, den pløye sin sammenløbne Jord, og strax at opholde sig med Harvning, meere end et Tindt, og at udstrøe Sæden paa Stubben, og derefter med en Ploug, 4re Tommer dybt stillet, neddende den i Jorden, uden Harving eller videre Arbeyde for nærværende Tid, som man seer det at forrettes til stor Fordeel af en Mand, der i mange Aar har bestræbet sig efter at forhværve sig nogen Kundskab om Ager=Dyrkningen. (Skrevet i November Maaned 1767.) Friderichshald. Efterat Guds=Tienesten den 14 Febr. var til Ende, offentlig Taksigelse af Prædikestolen var gjort for vores allernaadigste Dronnings lykkelige og for det gandske Land glædelige Forløsning med en Cron=Prinz, og TeDeuun var slunget, blev der af Fæstningen skudte 27 Skud Derpaa havde S. T. Commendanten Hr. von Eppingen ladet anrette et stort og prægtigt Giestebud, hvortil alle Stabets Officierer fra Obrist til Fendrik, Magistraten og de Fornemste af Borgerskabet, hvilke beløbe sig til 100 de Personer. Under Maaltidet blev af Pocaler drukket: 1. Hans Kongl. Høyheds Cron=Prinzens. 2) Deres Kongl. Majest. Kongens og Dronningens og det gandske Høy Kongel. Huuses Skaal, og ved hver Skaal skudt 3de Canon=Skud. Om aftenen var Ball, hvilket vedvarede til den paa følgende Dags Morgen Klokken 8.