JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-01
I det 5te Stykke bemerker Forfatteren, som en nye Udskeielse af Friehedsbrugen, i Frankerig, at en Mand, ved Navn, Eteillaa, holder offentlige Forelæsninger over Magien, og kalder sig selv Cartonomantien. Hans Hovedbog fører Titel af Cours Theoretique & Pratique du Livre de Thot, pour entendre avecjustesse Part, la science & la sagesse de rendre les Oracles. (Theoretisk Forklaring af Thots Bog for med Nøiagtighed at forstaae Kunsteen, Videnskaben og og Viisdommen af Oraklers Meddelelse. Denne Anmeldelse er tilstrækkelig for at bevise, at det ikke er den sunde Forstand der skal udbredes ved disse Forelæsninger, og at Philosophien ikke har undertrykt Jndbildningskraftens Begierlighed efter overnaturlige. Ting. Det 6te og sidste Stykke af det første Bind indeholder lidet vigtigt. Anmeldelsen af den ved M. Rabaut de St. Etienne udgivne Historie af den Franske Revolution viser at Bogen er vel skreven i Henseende til Stilen, men ikke mindre fuld af Partie=Aand. Forfatteren er Huguenot, var skiult Predikant i Nismes, blev Medlem af den første National=Forsamling, og har i samme udmærket sig som en heftig Demokrat. Meere Tilgivelse end andre kan hans Heftighed fortiene. Som Huguenot bør Ludvig Vansees af ham som en Tyran; Religionsfriheden under den nye Constitution kan opveie i hans Øine mod alle dens Feil han kan undskyldes for sin Partiskhed; men kan vel ikke agtes for en paalidelig Historieskriver.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-01
Pave Pius den 6tes Brev til Keiser. Leopold den 2den, angaaende Avig. non og Grevskabet Venaissin. Taget af Historisch politisches Magazin, Jave Pius den 6te sender vor elske A. ligste Søn i Jesu Christo Leopold den 2den, den durchlauchtigste Keiser, udvalgt Romersk Konge, apostolisk Konge af Ungarn og Bøhmen, vores Hilsen og apostoliske Velsignelse tilforn! Elskeligste Søn, Hvad andet Redningsmiddel var os vel tilovers paa en Tid, da Nationalforsamlingen ved et Dekret og paa saa opfaldende en Maade bemægtigede sig vore gamle af det Franske Gebet indsluttede Suverainiteter, uden strax at foredrage dette voldsomme Foretagende i en offentlig Akt og umiddelbart indhændige, alle Europæiske Magter vore Protester og i det ringeste opvække deres Modbydelighed for en saa ubyre Uretfærdighed, Førend vi have ladet denne vor Angivelse tilstille de øvrige Souverainer, have vi paalagt vor ærværdige Broder Johan Baptist, Erkebisp af Jonien, vor fordentlige Nuntius ved Deres Hof, at over rekke Deres Keiserlige Majestæt den. Vi have troet at maatte vende os først til Deres Majestæt. Da Deres Majestæt forestaaer det største Rige og udmerker Dem fra de øvrige Potentater ved et Fortrin i Værdighed og Magt: saa er Dem især paalagt, og det er en af Deres høieste Forrettigheder at understøtte den hellige apostoliske Stoel og forsvare dens Rettigheder, saa ofte som deres bistand er den nødvendig. Vi vidste desuden, at Deres høiere Jndsigter strax maatte vise Dem, at om den Uretfærdighed, som er udøvet paa os, gaaer ustraffet af, dette da letteligen ville bane en skadelig Vei til Angreb paa andre Stater, som man fik isinde uden noget Skin af Ret at berøve de retmessige Souverainer. Vor apostoliske Nuntius har derfor begivet sig til Deres Majestæt og tilstillet Dem vor Beretning, efterat have foredraget Dem Bevæggrundene til vore Besværgelser og Gienstanden for vort Tilbagekrav. Deres Majestæt, som strax fulgte Deres sædvanlige Godmodigheds Jndskydelse, har tilkiendegivet vor Nuntius de ædle Følelser af Retfærdighed og Ædelmodighed, hvoraf De besieledes. De har behaget at sige ham, at De med megen Deeltagelse paatager Dem at forsvare en saa retfærdig Sag og ivrigst vil gribe Leiligheden til at treffe en Aftale med andre Souverainer, for at udvirke de Landes Tilbagegivelse, som man har frarevet den hellige Stoel. Men Deres Keiserlige Majestæt har ei ladet det beroe ved den første Forsikkring om Deres ædelmodige Hensigter; men de har, da vores Nuntius endnu engang indfandt sig hos Dem, igientaget samme Løvter, med endnu større Eftertryk. De har paalagt ham at skrive os til i Deres Navn, at Deres Majestæt ville anvende alle de Midler, som stode i Deres Magt, "for at indsette os igien i vort Souverainitet af Avignon og Venaissain, at Jntet var øiensynligere billigt, end denne Tilbagegivelse: at desuden Jntet væsentligere interesserede andre Souverainer, end at forhindre, at saadant Exempel paa Usurpation ei engang i Tiden skulle med Skin af Hævd besmykkes.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-01
Vi erindrer Dem, elskeligste Søn, med Glæde om Deres egen Tale, ei allene for at bevidne Dem den Fortrolighed, i sin hele Omfang, som De indgyder os, men ogsaa for høit at bekiendtgiøre de vigtige Forbindtligheder, som vi bekiende at være Dem skyldig. Vi troe altsaa ei at kunne undlade at sende Dem vor levende Taksigelse skrivtligen. De øvrige gode Tienester, som vi have erholdt af Deres Majestæt og alle de, hvormed vi haabe, De ville i Fremtiden. begunstige os, skal, i hvor store de end maatte være, aldrig udslette en saa ud merket en Tieneste af vor Erindring. Forat vise Deres Majestæt alle de Grunde, der kan bevæge Dem til at legge endnu andre Velgierninger til disse, eller at giøre samme endnu berømmeligere for Dem selv, troe vi os forbundne at tilkiendegive Deres Majestæt den uendelige Smerte, som Dag og Nat nedtrykker os, da vi see, at Jesu Christi Religion, der var i en saa blomstrende Tilstand i Frankerig lige fra dette Monarkies Opkomst, nu er der udsat for de største Forhaanelser, ja næsten ganske tilintetgjort. Det er Dem vist ikke ubekiendt, at de sande Troende og Kirkens Tienere maae udstaae de allerheftigste Forfølgelser, ja at alle retskafne Folk nødes til at flye. Den Ugudeligheds Aand, som ødelegger dette ulykkelige Land, truer at udbrede sine Ødeleggelser. over alle andre Stater. Og disse Rasende arbeide ved de Rigdomme, hvor over de byde, ved deres Sammenrottelser, ved deres nye Meeninger, med et Ord, ved alle Bestikkelsesmidler, som de betiene sig af, hemmeligen eller offentligen, paa allevegne at tilintetgiøre Religionens, Tronens og Selskabets Rettigheder: ja de angribe endog Guds Magt selv for ganske at udrydde den Kongelige Magt, som flyder deraf og hvis stærkeste Stytte er hans høieste Villie. Hvem er det vel nu meer magtpaaliggende, da denne hidtil ubekiendte Forvahed lader befrygte de ulykkeligste Omstyrtelser, da denne Syge Dag fra Dag bliver frygteligere og udbreder immer meer og meer den fordervelige Indflydelse af en Gift, der er i Begreb med at udvikle sig ved en almindelig Omstyrtelse af al offentlig Orden, hvem siger jeg, er det meer magtpaaliggende end Kongerne selv at udrydde det Onde fra Bunden og ganske qvæle al Spire dertil, De, elskeligste Søn, indtager første Plads iblant Enevoldsregenterne; Dekan altsaa være Befordrer og Anfører foren saa nødvendig Forening til at forsvare. Guds Sag, denne aller deres felles Sag, for at skaffe dem Seier ved at foreene deres Kræfter. Vi have ei, elskeligste Søn, kunnet underholdt og med Dem om Midlerne til ved deres Magt igien at erholde vore i Frankerig indsluttede Lande, uden at anbefale Dem ogsaa Religionens Tarv, som ligger os langt stærkere paa Hierte og foraarsager os en Bekymring af et ganske andet Slags. Naar vi tale derom, da skeer det ikke af den Grund, at vi have ringeste Tvivl i Henseende til Deres Ædelmodighed; men det skeer blot for at opfylde en hellig Embedspligt og saavidt det staaer i vor Magt, forbinde den sande Æres Drivefieder med andre Bevæggrunde, som maatte tilskynde Dem til at udføre de saa store og Dem værdige Planer, hvormed De er beskæftiget.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-01
Paa det den Almægtige immer meer og meer maae give Lykke til alle Deres Foretagender, saa uddeele vi af vores faderlige Hiertes Grund og med den ømmeste Hengivenhed for deres Keiserlige Majestæt saavelsom det hele høie Østerrigske Huus, vor apostoliske Velsignelse som et Forspil paa alle andre Himmelens Gaa ver. Givet Rom den 3die Martii i Aar fra Christi Fødsel 1792 og 18de fra vort Pontifikats Begyndelse. Fortsat Udtog af en vandrende Hypokondristes Breve: *)
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-01
Prag. Høst til Skuespil er her almindelig for& alle Stænder. For nærværende Tid haves 5 forskiellige Spetakler her: To Skuespiller=Selskaber, et Jtaliænskt og et Tydske, les ombres Chinoises (et Slags Marionetter), et Menneske med vilde Dyr og en berømt Taskenspiller. Alle disse besøges hyppigen af alle Stænder og Entreprenørerne maa vist nok finde deres Fordeel derved, siden de opholde sig her saalænge. Deres rigeste Høst have de om Søndagen, da man søger at forfriske sig efter Bønnens Strabatser. Om Formiddagen er derpaa alle Gader en uophørlig Trængsel af Smaa og Store, Unge og Gamle, Kjørende og *) See forrige Maanedlig Tillæg for April. Gaaende, som alle ile i Kirke, og om Eftermiddagen strømmer denne samme Mængde af alle Porte ud i Haverne for at drikke, dandse, spille Kegler. Naar det bliver Tid at gaae paa Skuespil, kommer den største Deel tilbage og ender Dagen, som de begyndte den med Spektakler, Alle øvrige sandselige Fornøielser tillades ogsaa her enten formedelst Landets Overflødighed af naturlige Rigdomme eller af Bigotterie og dermed nærbeslegtet. Mangel paa Oplysning. J protestantiske Lande gives der iblant de ringeste Stænder en Mænge Folk, som finde Smag i Læsen og Eftertænken over Politik og Religion og dermed fordrive Tiden; men her kjender den gemenne Mand ingen Fornøielse, som beskæftiger Siælen. Hans hele Tilfredshed gaaer ud paa Æden, Drikken, Elsken og Mellemgulvets Røstelse. Hans Gudstjeneste er mekanisk og koster ham ei stor Møje. Trøkker en Byrde af tunge Synder ham, han befries let derfra af Skriftefaderen imod en taaleligBodserleggelse. Her har man Aarsagen til den Almenmunterhed, som i de første Dage forekom mig saa opfaldende hos Jndvaanerne i Prag.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-01
J Prag adler man sig selv eller man adles af fine Venner og Betiente. Strax ved min Jndtrædelse i Gjestgivergaarden. gav en Markor mig Patent; og denne Mode er, som jeg har befunden, her almindelig. *)
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-01
Den almindelige Mand, som bedømmer Folk efter Klæderne, titulerer gjerne. enhver velklædt for Adelmand; thi Adeler den høieste Jde han kan tænke sig og i hans Øine er Kjolen Subjektet og Manden, som stikker under den, er Prædikatet.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-01
Der er paa nogen Tid opstaaet en Mængde smaa Flyveblade i Prag, udklekkede ved Sensurfriheden. Her vrimler af Lærdlinger, (Smaalærde) som ere begravede under Romaner og Journaler, læse i Vinduer og paa Spadsergange, blinke ret lærd og agere Kjendere paa Skuepladsen. De fleste af dem have hidtil fusket noget i det drammatiske Fag eller ved Leilighed øvet deres Vittighed, paa Paven og Geistligheden, det er sandt, jammerligen nok, men man maa være billig, naar man udpiber et slet litterarisk Produkt, som forskriver sig fra Berlin, Leipzig, Halle eller Dresden, saa burde man skjule et ligesaadant fra Prag med Kierligheds Kaabe. Og virkeligen forekomme Forfatteruslinger fra Prag mig dog e saa dumme som de fra Wien. Der findes ogsaa nogle sande Lærde, især i Historien og Naturforskningen, for hvis Skyld man let forglemmer hine bellettristiske Hasenfusser, som egentligen ei 7) Hvor mon man nu omstunder ei vil finde denne Mode almindelig: stifte nogen videre Skade end at de ere opstandne alt for tidligen for Prag. I ethvert Fald har Prag paa nogen Tid gjort merkelige Skridt i Opklarelse.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-01
og Litteratur. Endog Protestanter kan blive Professkrer i Prag og Lyst til den friere Filosofi og Læsning tager til, saa at de nu værende Boghandlere, som for 12 til 15. Aar siden kuns kjøbte og og oplagde Prækener og Bønnebøger, bringe nu hele Fragter Bøger til Levnetsfilosoft, Romaner, Kommedier o. s. v. tilbage fra Messerne. 2 eller 3 af dem kjøbe eller tilbytte sig immer et Exemplar af gode Bøger, og lade den i al Hurtighed eftertrøkke, understøtte ogsaa af alle Kræfter alle andre Eftertrøkkere i det hellige Romerske Rige.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-01
Man har en Nassonalbogsamling i Prag; af alle de Bøger, der ere trøkte i Bøhmen, som bestaaer allerede af 6000 Bind.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-01
Forresten bekymrer man sig endnu om de Bøger, der indføres og Forbud for fritænkerske og ukydske Skrivter er endnu til og det temmeligen strengt. Jeg har selv ubeldigvis stødt an imod dette Forbud, skiønt min Bog var egentligen ingen af Delene.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-01
Da han herefter i Aaret 1772 fik Generalkommanden over den i Polen indrøkkende Hær og desforuden blev Statholder i Gallizien og Lodomerien, blev han i Aaret 1774 af særdeles Tillid som man satte til hans store Jndsigter, Erfaring, Troskab og Duelighed kaldt hid til den ophøiede Verdighed af vor Keiserlig Kongelig Hofkrigsraadspræsident, hvilken Verdighed han endnu besidder, som ogsaa udnævnt til vor K. Kongel. Feldtmarskalk og endnu sidst i Aaret 1776 til Obergespan i Grevskabet Bars i vort Kongerige Ungern a. Dette er det Vidnesbyrd, som Keiser Joses selv har aflagt om denne store og sjeldne Mands herlige Bedrifter og formedelst hvilke Høistsamme har funden sig bevæget at belønne Haddiks Fortjenester med Ophøielse i Rigsgrevestanden. Anekdote.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-01
Til Ære for den berømte Hertug af Orleans, som var Regent i Frankrige, i den sidste Konges Mindreaarighed, anføres denne Anekdote Da en Adelsmand var lejet til at myrde ham og hans Spioner gave ham det tilkjende, saa istedenfor at hindre hans Forehavende, lod han Manden kalde for sig. Jfølge heraf blev han under Paaskud af at forrette noget for Dronningen, en Morgen tilig indladt i Hertugens Sovegemak. Da Hertugen, kastede sine Øine paa ham, siger han Jeg ved, hvad Du har taget dig for, Ven! Du er sendt at berøve mig mit Liv. Hvad ont har jeg gjort Dig, Det staaer vel i min Magt blot med et Ord at lade dig hugge istøkker for mit Ansigt; men jeg tilgiver dig: gaae din Vei og kom aldrig mer for mine Øine. Manden slaaet af Samvittigheden og sat i Forundring over Prindsens Ædelmodighed, faldt paa Knæ tilstod sin Forbrydelse, og Hertugen forfremmede ham til et Embede. J Taget af der Welltbürger.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-04
J Stedet for 9 Fattige, som nu skulle have Hielp, ville vi uddeie Hielpen til 11. Lad den ene beholde sine 200 Rdlr., og hver af de andre 10 faae 16 Rdlr. aarlig; saa vare de unægtelig bedre tiente med disse 16 Rdlr., naar de kunde være, hvor de vilde, end i Hospitalet med 24 ja flere Rdlr. Eller og vi ville ikkun beholde Antallet af 9, saa kunde hver i Steder, for 13 have 200 Rdlr. aarlig, som vist vilde giøre dem ligesaa megen Nytte, som om de nød 300 Rdlr. i Hospitalet. Dette kunde give dem tilstrækkelig Underholdning, men hvad er det nu, hverken heelt eller halvt; et Skin af Forsørgelse. - Jngen, som kiender de lokale Omstændigheder, og har tænkt noget over denne Materie, de Fattiges Forsørgelse, kan tvivle derom. Og saa vare tillige Godsets Bønder befriede fra Husets Vedligeholdelse, Reiser og anden Uleilighed, som flyder deraf. F. 107. Hvor skulle vi da giøre af alle Hospitalslemmer, spørger man. Jeg svarer: lade de nu værende vælge sig selv Opholdsteder, hvor de fandt sig best tiente, og igiennem det Sogns Fattigkommission modtage deres Ugepenge. De tilkommende Fattiglemmer maatte forblive i det Sogn hvor de vare paa den Tid, da de begyndte at nyde af Stiftelsen, og imodtage deres Ugepenge af Sognekommissionen, da denne Uddeeling for Resten ikke vedkom Sognets egentlige Fattigforsørgelses Plan. Dog at Sognekommissionen ogsaa havde Tilsyn med disse, og sørgede for, at Almissen blev vel anvendt a. Hvo skulde i Fremtiden besætte Pladserne, Svar: de samme, som nu ere Stiftelsernes Opsynsmænd, og have denne Rettighed, for saavidt man ikke derved blev nødt til, at holde aparte Embedsmænd. Jeg for min Deel er overbeviist om, at et langt større Antal af Fattige paa denne Maade skulde finde Forsørgelse, end efter nærværende Indretning med Hospitaler, og at de hver især skulde finde den overflødigere, og paa behageligere og sundere Steder, og til betydelig Fordeel for Staden. Mange Jnvendinger kunne her vel giøres imod dette Forslag; men, saavidt jeg troer, ingen grundige. C. 108. Den beste Kontrolle over Anvendelsen af alle Fattig midler, især over Hospitalernes, saavel efter nærværende Indretning, som efter min Plan, vilde være Regnskabets aarlige Bekiendtgiørelse.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-04
extraktviis i et Blad, som kunde trykkes for Stiftelsens Regning, og gratis uddeeles og omsendes med Aviserne. Naar efter dette Forslag Hospitalslemmerne fløttede omkring, saa kunde i denne Bekiendtgiørelse tillige nævnes ved Navn og Alder og Opholdsted a. enhver, som nød Uddeeling af Hospitalets eller Stiftelsens Midler. Jeg slutter denne liden Afhandling med Ønske, at den maae læses og overveis og bedømmes med Kierlighed, saa vist som det, jeg skrev, flød af et Hierte, der bevæges ved Tanken om de Fattiges Nød, og ved Ønsket om, at de beste Midler maatte udfindes til at lindre den. Politisk.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-04
Atter sees i Frankerig et Optog, som afviger fra Middelveien. J August Maaned 1790 anklagede den i Lothringen commanderende, nu bortflygtede, General Bouille, 3de Regimenter af Garnisonen i Nancy for Oprør. Endskiønt disse ved nogle Afsendte søgte at bevise deres Uskyldighed for Nat. Forsaml., dog udrettedes intet, men 42 Mand af eet af disse Rigimenter, dømtes til Galle=Slaverie. Den nu værende Nat. Forsaml. har befundet General Bouilles Jndberetning at være falsk, og derfor ey allenefrietaget dem fra den paalagte Straf, men endog ladet dem komme til Paris, hvor de paa 2den Paaskedag havde den Ære at blive forestillede for Nat. Forsaml. og Søndagen derpaa førtes igiennem de fornemste Gader og Pladse, med største Høytidelighed. Kongen lod dem og saa tilsende en Foræring af 1500 Livres. General Fayette, som synes at have havt nogen Andeel i deres Fordømmelse, var reist til Paris forat afværge disse Æresbeviisninger, men forgieves, thi Jacobinerne ere uimodstaaelige, og Hr. Fayette staaer nu i Fare for at miste Nationens Tillid eller sit Embede. biskopen af Bourges har allerede, i Følge af Decretet og alle Monkedragters Afskaffelse, indfundet sig i Nat. Forsaml. ganske civil klædt; og blev med almindelig bifald modtaget. De ophævede Klostergodser sælges og Klosterlemmerne faae Pension paa Livstid. Til Justitsminister er endelig udnævnt Hr. Duranton, en berømt Lovkyndig fra Bourdeaux, saa at nu alle Minister Pladse, ere besatte. Man har atter søgt at opvække Frygt for at Kongen skulle drage bort, naar han er reist ud for at forlyste sig i Skovegnen om Paris. Tvistigheden med England om de i Ostindien opbragte Skibe, hvorunder nogle troe, en Aristocratisk Finte at ligge skiult, vil rimelig uden stor Vanskelighed blive afgjort, da Englands Venskab er under nærværende Omstændigheder høist vigtig for Frankerig. Det synes at beroe paa Frankerig selv, om det vil have Fred eller Krig.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-04
Holland er ikke rolig ved de Uenigheder, som true med at bryde ud til Krig imellem Tydsk and og Frankerig, men forstærker Besetningen i sine Grændse=Fæstninger mod de østerrigske Nederlande. Det er ikke usandsynligt, at Holland tiltræder den oprettede Alliance imellem det Wien skee og Berlinske Hof. Af Slavehandelens Ophævelse i England love Hollænderne sig Fordeel, og skal allerede have tilbudt sig at vilde føre Slavehandelen underhaanden for de Liverpoolske Kiøbmænd.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-04
Rusland. Efter Beretninger fra Warschau, ansees i Petersburg de der værende Franske for farlige Folk, og Regieringen har befalet, at til alle Gouvernements skal indgives Fortegnelse paa alle der sig opholdende Franske med Navn, Kunst og Næringsvei, hvilket især skal lagttages i Søe havnene. Politiet passer nøie paa Samtaler og Bedømmelser over Statssagerne, og daglig anmelder til Statscancelliet det Besynderlige, som herved forefalder. En Russisk Fyrstinde, som, uden det Russiske Hofs Vidende, har givtet sin Datter med en Greve, som er det Franske Orleanske Partie hengiven, maa ikke lade Svigersønnen komme ind i Riget, men hendes anseelige Godser blive forvaltede. Dersom Efterretningerne om disse Foranstaltninger ere paalidelige, bekræftes derved Hr. Rulhieres Breve i Archenholtz's Minerva, efter hvilke Rusland har indvortes Skrøbeligheder, og er ikke i en saa herlig Tilstand, som det synes udvortes. - Lykkelig er det Land, hvor slige Foranstaltninger ere aldeles ufornødne. - De store Russiske Magaziner paa Grændsen af Moldau sælges nu med betydeligt Tab, efterdi det vilde blive besværligt og vidtløftigt at transportere samme.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-04
Storbrittannien. Beslutningen og Slavehandelens successive Ophævelse blev til nøiere Bestemmelse foretaget i Underhuset den 18de April, men efter lange og heftige Debatter bleve endnu intet videre bestemt. Slavehandelens Forsvarere yttre Tvivl og Underskrivternes Rigtighed i de til Parlementet indgivne Begieringer om denne Handels Afskaffelse, og paastaae tillige dens Vedvarelse som aldeles uundværlig for de Vestindiske Colonier, naar disse et skulle undergaae. Den nye Franske Gesandt, Hr. Chaupelin, er allerede ankommen, og man troer, at han har Fuldmagt til at knytte en nøie Forbindelse imellem Frankerig og Storbrittannien, hvorved Frankerig tilbyder sig ikke allene til at vilde ophøre med Havne=Bygningen i Cherburg, men endog om det forlanges, at ødelegge denne Havn, som er en Torn i Englands Øine. Saavel i Sverrigs Hovedstad, som i Provindserne, vedvarer Roligheden formedelst de af Regieringen føiede Anstalter. I Hofhuusholdningen og Finantserne indføres en strængere Ockonomie: alle udenlandske Skuespillere have faaet Afskeed, og Stokholm beholder allene Nationaltheatret.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-04
Man siger, at den nye Regiering har erklæret ikke at vilde tage nogen Deel i de Franske Sager.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-04
J Spanien er den kongelige Familie bleven forøget med en Prinds. Ved Greven af Florida Blancas Fald kom og hans Brøder i Unaade, mistede, sine Embeder og blev forviist fra Hoffet. Forordningen, som paalagte alle Fremmede en vis foreskreven Eed, er nu ophævet. Man troer og, at den nye Statsminister, Grev Aranda, har flere Planer i Værk til adskillige Forandringer i Regierings=Systemmer.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-04
Tydskland. Den Jndvortes Rolighed i Brabant synes nu at være tilveiebragt. Derimod fortsætter Østerrig sine Rustninger mod Frankerig, og efter Forbundet med det Berlinske Hof marschere endeel Preussiske Tropper til Westphalen, for tilligemed de der allerede var rende at understytte Østerrigerne, om disse skulle enten i Nederlandene eller det Lüttichske blive angrebne af de Franske. Man siger, at Preusserne tildeels skulle indqvarteres i Nederlandene, og at desuden Hessiske, Pfalziske og flere Tydske Fyrsters Tropper skulle støde til Østerrigerne, saa at der paa Grændsen af Frankerig skulle komme til at staae en forenet Krigsmagt af 160000 Mand. Ved den Preussiske Armee maae hverken antages nogen Franskmand, eller nogen Schweitzer og Tydsker, der har staaet i Fransk Tieneste, og kan befrygtes at være anstukken af den Franske Oprørsaand. Dog midt under de mørke Krigsudsigter frem glimter endnu Haab og Fredens Vedvarelse, da de Franskes Konge har sendt Hr. Mault som overordentlig Gesandt til Hs. Apostoliske Majestæt med en egenhændig Skrivelse, af hvis syndige Jndhold man synes at kunde love sig den tilsigtede ønskelige Virkning, der skal bestaae i at afværge Krigens Udbrud. Den berømte Hof astronom og Professor, Abbed Hell, er død i Wien.