JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-11
Jndenlandske Efterretninger. Ved den første Concert for denne Vinter i det venskabelige Selskab, opført Søndagen d. 9de November, blev en Sang i Anledning ef Deres kongl. Høiheders Prindsesse Wilhelmine Marias og Prinds Frederik Carl Christians høje Formæling afsjungen. Den er forfattet af Hr. Friis, efter Hr. Kroyers Musik til den ved Fakkeltoget sjungne Sang, og er følgende: Priis i chorforenet Klynge, Danmark, Kjærlighedens Fest! Hjertets Tonevæld udsynge. Hvad som smykker Hjertet bedst, Glædens Høitidslue tyde: Aldrig den skal slukkes ud! Her dens hulde Roser pryde, Brudekrandsen sendt af Gud! Frederik og Wilhelmine! Evigtelske Brudepar! Eders Dage ligne hine, Som et Folk velsignet har! End gjenstraaler festlig Glandsen Over Søe og over Dal; Haabets Grønt er Brudekrandsen, Danmark Eders Bryllupssal. Her, hos Venskabs Offerflamme, Signet alt ved mange Aar, For den danske Kongestamme Troskabs høie Alter staaer. Aarligt her vor Hymne lyde, Fredriks Datter, Christians Søn, Og Novembers Festdag pryde, Myrthekrandsen eviggrøn! Priis da Venskabs glade Klynge, Danmark, Kjærlighedens Fest! Hjertets Tonevæld udsynge, Hvad som Hjertet tryller mest. Festens Høitidslue tyde: Ei dens Minde slukkes ud; Evigt skal dens Roser pryde Brudekrandsen, sendt af Gud!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-11
En ædel Sjæls Lidelse er som en Livels Maifrost. Et got Foraar følger snart derpaa. Den onde Sjæls Lidelse er som en Høstfrost. Den efterfølges af Straffens Vinter. Saa skrev Jean Poul c: Fr. Richter engang i en Stambog. Smerten synes at være en saa nødvendig Substants i Livets Atmosphære at der vel næppe, gives noget Liv der kun bestaar af Glæde. Mag Schmeichelei die schönsten Kronen slechten, Die dauernsten flicht Wahrheit dem Gerechten. Spangenberg fortæller i sin Krønike, at have i et Barfodmunkekloster fundet en Liste, hvorefter i en almindelig Pest i et Tidsrum af tre Aar 1347. 1350, en Hær af 124,434 Barfodmunke døde; og dog er endnu denne Orden til.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-11
Kjøbenhavns Børs, d. 11 November 1828. Hamburg 2 M. - a vista 205, Species 210. Specier solgtes til 12 Rbmk. 9 12 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler. 1 Rbd. Sedl. pr. 100 Specier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-11
Svenske Sedler 58 Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 81 1/2 Rbd. Sedl. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.)- i Banco. Dito Dito. . . . . . . . . . . Nationalbank=Obligationer. 101 1 102 Rbd. r. S. (af Laanet 4 Febr. 1820) i Banco. Dito Dito. . . . . . . . . . 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. 99 1/2 - r. S. Renter pr. 6 Januar 6 pCt norsk Laan, 1061 - i Banco. ved Hambro & Søn, 4 pCt. nye norske Obligat. ved 95 - r. S. Dito lydende paa r. S. - i Banco. 4 pCt. Dito Dito. . . . . . 60 - L. Sterl. 3 pCt. nye danske Obligationer
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
Nyeste kilderie af Kjøbenhavn. Femogtyvende Aargang. No. 92. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Statsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 15 November 1828. Den Anden November. Midt under Danmarks Fryd - i Novembers heldsvangre Dage, Ædling! Din Fødselsdag selv var Os et glædeligt Tegn; Ei er det Nok en Konge er viis som Frederik den Sjette, Savner Han nidkjære Mænd - Lidet udretter Han da; End er ei Nidkjærhed nok, hvis ikke Klogskab og Blidhed Giver Manden den Kraft, som altid Hjerterne vandt; Men - saa staaer Du for Os - saaledes Vi alle Dig kiende, Nidkjærhed eenes hos Dig med Klogskab, Blidhed og Kraft.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
Den første November er nu optaget i Festdages Række, Født paa den blev vort Haab - Saga den risted i Steen; Dana nyde det Held, at ogsaa den Anden November, Stedse en Fødselsdag er for en Mand, og Møsting, som Du Breve om Fattigvæsen, milde Stiftelser, Hospitaler, alt med Hensyn til Fædrenelandet. (Fortsat, see Nr. 87.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
J mit sidste Brev fortalte jeg dig, hvorledes Bestyrelsen af Fattigvæsenet var under Christian den 3die i Særdeleshed saaledes som Kirkeordinantsen fra 1534 foreskriver den.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
J mange af Hovedpuncterne i denne Deel af Kirkeordinantsen vil du igienkiende Paul Eliæ sens Skrift, der, som allerede bemærket, vistnok er afbenyttet af Palladius. Men førend jeg overgaaer til Frederik de 2den og Christian den 4des Bestræbelser, for at bringe det af deres høisalige Forfædre med saa megen Goddædighedsaand, endog Opofrelse af egen Jndtægt, allerede til de Tider temmeligen ordnede Fattigvæsen paa en bedre Fod, maa jeg endnu optage noget vedkommende de Tider, der gik forud. Mange Dokumenter vise, at det især under Catholicismen var Skik, ei alene at testamentere til Klostere, Huse og Boder, som kaldtes Sjæleboder, for en stor Deel til Afbenyttelse for de Fattige; men ogsaa andre Gaver til samme Øjemed. For disse fromme Gaver maatte der, efter Testatorernes Villie, holdes nogle Sjælemesser for de Afdøde. Dronning Dorthea og Kong Hans udfærdigede et Gavebrev i Aaret 1495, hvor en Gaard i Kjøbenhavn samt et Landgods testamenteredes til Prioren og Brødrene i Helligaands Kloster, hvori det paalægges samme at holde Messe og læse Vigilier for disse fyrstelige og alle christne Sjæle. Dette Gavebrev fortæredes af Luerne i Kjøbenhavns Jldebrand 1795. Gaverne, som igjennem Klerkerne gaves til de Fattige for Giverens Sjæls Skyld, kaldtes derfor Sjælegaver. Saale de findes et aftrykt Testament *) af Chr. Erichsdatter Rosenkranz, udstedt i Aar 1509, hvoraf Originalen ligger i Geheime-Archivet, hvori det blandt andet hedder: "Jtem gives Peblinge og fattige Folk i Slagelse fireSjælebod, hvert med 2 Kander Øl og Mad. der til – og med Samme at de det saa ud redder for min Sjæl, som de ville ansee for den almægtige Gud. - Under, og længe efter Reformationen brugtes endnu Ordet Sjælegave, og i Christian den 3dies Confirmation paa Helligaands Hospital tillades fremdeles, at der maa sankes Guds Almisse og Sjælegaver af gode christelige Mennesker, og at der ikke maa forhindres deres Bud, som gaae, omkring og samle Guds Almisse og Siælegaver til de Fattige, Syge og svage Mennesker, og andre Elendige, faderløse Børns Opholdelse o. s. v. - Længere hen i Tiden kaldte man vel kun Sjæleboder de Huse eller Boliger, hvori svage, gamle, skrøbelige og usle Mennesker bleve modtagne og pleiede; man seer hist og her i gamle Documenter (Jfr. Hoffmann Tom. X Pag. 153-161), at nogle af de testamenterede Huse skulde være Sjæleboder, og nogle til de Huusarme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
Angaaende det fra Ladegaarden uden for Kjøbenhavns Nørreport til Bidstrupgaard ved Roeskilde forflyttede St. Hans Hospital, er jeg siden mit Foregaaende, bleven af Hr. Professor Nyerup gjort opmærk*) Jfr. Dansk Magasin 6 B. P. 86. som paa nedenstaaende interessante, af ham sin Tid bekjendtgjorte Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
Da Spedalskhed i ældre Tider var en indgroet Sygdom i Norden, havde man allerede fra ældre Tider af været betænkt paa at bortfjerne disse smitsomme Syge fra de sunde og syge Hospitalslemmer; saaledes er af Kong Valdemar udstædt en Fundats fra Aaret 1327 om et saadant Hospital i Kallundborg: "Notum facimus universis Domum Hospitalom St. Nicolai Leprosorum in Kallundborg, et ipsos leprosos cum omnibus bonis suis et familia eis attinente, sub Rostra paa et protectione suscipientes specialiter defensanter. Dronning Margaretha confirmerede denne Fundats 1391 og Erich d. VIII. 1114. Saadant St. Jørgens Hospital eller Sygehuus for Spedalske nævnes for Kjøbenhavn i Dokumenter 1292, 1307, 1370. (Orig. Havn. 165 c. 2967.) At et St. Jørgens Hospital uden for Kjøbenhavn, i Aaret 1508 var kommet noget i Forfald, sees af Kong Hans's Brev givet paa Kjøbenhavs Slot 1508. 1512 skal dette Spedalsk Huus være blevet ødelagt, med sine Agre, Mark, og Eng, samt en liden Landsbye Soelberg. - (See Wolfs Encomion regni daniæ, Kbhavn. 1654 P. 365.) Frederik d. 1ste har i Aaret 1530 forenet disse Hospitaler under Eet. At man længere hen i Tiden, 1649, kaldte Sygehuse, hvori og saa andre Patienter til Kuur bleve henlagte, Pesthuse, viser følgende Sted i ovenanførte Enc. Reg. Dan. P. 381.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
Der er og at berømme Kjøbenhavns velvise Øvrighed, af at de uden for Kiøbenhavns Nørre Port, have ved Peblinge Søen ladet forordne og stiftet et Pesthuus, der udi at indtage Fat Dertil er aabent Hospital for alle fattige vandrende Pilgrimme, og aldrig tages Penge for Mad eller Øl. Skulle og fornævnte Borgmester og Raad i Kjøbenhavn tilsee, at samme fattige Mennesker holdes ærligen og renligen, med rene Lagen paa alle Sengene hver Løverdag, god Kost, og vel tilredt. Jtem naar Nogle ere saa syge, som tit og ofte skeer, at de ligge den ganske Dag, og gide intet fortære af det i Hospitalet er, da skal den, Hospitalets Forstander er, lade hente udi Byen, Viin, Hvedebrød, Æbler, eller anden Deel, som de syge Mennesker lyste. (Herer altsaa tænkt paa Extrapleje). Jtem foruden det fornævnte Sygehuus skal bygges et Hospital for fattige vandrende Pilgrimme, at de der kunne have Tilflugt, med Seng, Huuslye og fri Fyring, saa mange der komme hungrige, tørste, og begiere Herberge til rette Tid for Guds Skyld. Naar Klokken slaaer 6, skal hver have Øl og Brød paa 6 Penge. Jtem, de som ikke saare ere, trænge ikke, eller komme forskrevne Tid, skulle allene have Herberg og Seng. De som komme efter 7 slaaer, skulle ikke indlades, og skal ingen indlades og herberges mere end een Nat. Jtem skal ingen Qvinde, som ligger aabenbare udi Skiørlevnet, boe paa 80 Favne nær Hospitalets Fortog *). Jtem naar fornævnte Claus Denne eller hans Efterkommere afdøe, da skulle fornævnte Borgemester og Raad med samme Hr. Bispens Com tige naar de blive syge, og Tieneste-Folk, som tjene de Folk, hos hvilke liden Hielp var at formode, indtil de blive igien helbredede og vel til pas, og kunne komme at tiene igien, faae de ikke deres Helbred igien, da blive de derinde deres Livstid." Altsaa atter igjen her et almindeligt Hospital. *) Heraf synes indlysende, at offentlige Fruentimmer paa den Tid her have været under et Slags Politi Tilsyn. missarier skikke de fattige Mennesker en an ærlig og gudfrygtig Mand udi hans Sted i Forstander. Jtem skal og fornævnte Hofvitil nyde den vor helligste Faders, Pavens, Siefæstelse, som Claus Denne tilforn forhrivede til St. Annæ Hospital, og skal sam Stadfæstelse være og blive ved evig Magi alle sine Ord og Artikler. Jtem maa og si fornævnte Claus Denne og hans Eftaltmere, Forstandere til fornævnte Hospital, nyd og bringe gode Menneskers Almis i vore Riger Danmark og Norge, ligt han lyster og veed sig nogen Behjelning. Jtem skal fornævnte Hospital nyde el sin rette Tilliggelse med al Tilbehøring, en hvad det herefter formeres og forbedres kon skal Hospitalet nyde og beholde til fornævnte syge Menneskers Ophold, og ei bruges til andet. Jtem skal fornævnte Hospital og Fustander være under fornævnte Hr. Bispens i Roeskilde og hans Efterkommeres Forsvar og Beskiermelse, som Kirker, Klostere, Hospitaler og andre Guds Huse bør at være efter Kirkelor, Datuni Hanniæ Dominica 20 post festum unthæi Apostoli 1524.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
Vi tage nu igjen fat paa Kirkeordinisen af Christian den 3die, og finde hun, et foruden Superintendenten, Provsten og Lehnsmanden, Præsterne og Raadet i Kjøbenhavn, skulde beskikkes flitlige Dannemænd, som elskede Guds Ord og som skulde være Forstandere for Kisten. Altsaa strax efter Reformationen bliv der indseet Nødvendigheden af, at hæderlige Borgermænd maatte beskikkes tillige med Geistlighededen til at bære den specielle Omsorg, for de Fattige og deres Midler. At Christian den 3die og hans Efterfølgere stedse har erkjendt Nødvendigheden af gode Forstandere i alt hvad der angik de fattige Borgeres Tarv, derom vidne mange af Datidens Fundationer og Breve, og snart skal du see med hvilken Jver for den gode Sag Fortidens Dannemænd ogsaa bestræbte sig for at rygte dette saa vigtige Kald. Nyere Erfaring har desuden lært, at Fattigvæsenets Bestyrelse kun kan opnaae en vedvarende Fuldkommenhed under hæderlige Borgermænds Forstander skab. Overbestyrelsen, saa meget formaaende og driftig den end er, vil altid, uden duelige, hæderlige, og selvstændige Borgermænd, ufuldkomment, endog meget vanskeligt, kunne opfylde det den paaliggende Hverv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
J frie Rigstæder er Æren at være For sander for de Fattige et Hæderskald. Trygt lægge Medborgere deres givne Skærv i den fornuende almeenagtede Medborgers hænder forvissede om at denne Skærv kommer efter Bestemmelse hans trængende Medborgere til Gavn, ja den der udnævnes til saadan Post er stolt deraf, det er et Ærestegn paa Nedborgernes Tillid og Agtelse. Med hvilken Beredvillighed modtog ikke saa mange af Kjøbenhavns anseete og formuende Borgere det Hverv at være Fattigforstander, da den allerhøist approberede Plan af 1799 blev sat i Udførelse. Da jeg sor hen imod 30 Aar siden var Læge ved Fattigrasenet, har jeg seet disse Hædersmænd utrættesigen stige fra Kielderen til Qvisten og opsøge le trængende Huusarme, og lære at kjende de Huusarmes sandel Stilling Paa lisse kan anvendes Hastes: De væmmes ej ved lave Hytter, De forske under Ringheds Tag, De lede, finde og beskytter, Den Armes lunge Aandedrag - Gud smilte fra sin Himmel ned, Og kjærlig paa den Rige tænkte: Med runden Haand han Manden skjænkte 12. J Livet Held, i Døden Fred. Naar den brave Forstander saaledes har erhvervet de fornødne Efterretninger om den Trænhendes Stilling, er det for Overbestyrelsen, let ste at rygte deres saa vanskelige Kald og af Helpe sand Trang.).H. Bastholms theoretisk og practisk Anviisning til Fattigvæsenets hensigtsmæssige Bestyrelse. Slagelse 1817, Pag. 105 og Pag. 109, 64.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
at J den med saa megen Humanitet udkastede kongelig approberede Plan for Fattigvæsenet af 1799 formenes ogsaa, at enhver Fattigforstander vil fremme Sagens Vigtighed, og det var da heller ingen Tvivl underkastet, da der valgtes kun Mænd, hvorom man tilforn var overbeviist at de ansaae det foret Hæderskald. Det vil ikke være Dig ukjært at erfare, paa hvilken Maade dette Valg blev den nyevalgte Forstander communiceret. Jeg har netop liggende en udfyldt Blanket for mig, som jeg herved meddeler:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
Pro Memoria. Da Directionen har Anledning til at formode, at De velvilligen vil paatage Dem, som Forstander ved Fattig-Forsørgelsen under den nye Indretning, at medvirke til det gode Øiemed, som ved denne Indretning haves, har den med Agtelse og Tillid valgt Dem til Forsørgelses-Forstander under det 2det Hoved district. Ved at tilmelde Dem dette Valg, skulde man ikke undlade, at tilstille en nærmere Underretning om de Forretninger, som, i Overeensstemmelse med den af Hans Majestæt approberede Plan, paaligge Forsørgelses-Forstanderne. Paa Directionens Vegne. Malling. Flindt. Pontoppidan. Mangor. Bang. Paludan. Friborg. B. Schiøtt. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
Wien og dets Hof. Den berømte Keiserstad omgives af uhyre Forstæder. Gaderne ere krogede, de fleste Paladsers Bygningsmaade uden Birlighed, og uagtet det store Rum, som denne Hovedstad optager, har den dog intet Majestætisk. Der gives kun et Punct, hvor Wien er stor og malerisk, nemlig paa Donausiden. - De fleste Bygninger i Forstæderne have kun to Stokværker; men jo nærmere man kommer Staden, destommere reise de sig til tre og fire. Den skilles fra Forstæderne ved et omtrent 600 Favne bredt Rum, og har tolv Porte, af hvilke kun ni staae aabne. Jntet bebuder her den Smag og Zirlighed, som man finder i den Pariser Bygningsmaade, eller den, i en vis Henseende, solide Luxus i Londons Bygninger. Paa den ene Side gamle, skumle Palladser, paa den anden nye, regelmæssigt bygte Huse, uden al Prydelse og plumpe i deres Architecturstiil. - Det Jndre af det Keiserlige Pallads er virkelig pragtfuldt. Der forener Glands og Pomp sig næsten fra til Aarhundreders Kongeværdighed. Paa Høire sees, fire Canoner og en Grenadeervagt. En dobbelt Marmortrappe fører til en anden indre, af hvilken man kommer til den første Sal. Her beundrer man den ungerske Gardes selsomme og orientalske Dragt. Denne Garde bestaaer kun af 50 Mand, men alle af den høieste Adel, og den anføres af Fyrsten af Esterhazy. - J den anden Sal finder man en anden, ligeledes glimrende og original Garde, i guul og sort Dragt, som er halv gammeltydsk, halv spansk. Derfra træder man ind i den store Sal eller Audiencesalen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
Erkehertugerne ere Snedkere og Tømmermænd, Kronprindsen er Linnedvæver. Af den hele Familie behandles Hertugen af Reichstadt (den unge Napoleon) med største Yndest og Ømhed af Keiseren. Denne høist interessante Ynglings Træk ere mandige og blide. I Udtrykket og Formen af hans Mund ligner han Napoleon, overordentligen. Kun hans Øine ere af samme Farve som Moderens. - Uden Bevægelse er det umueligt at betragte det unge, ædle Ansigt, hvis blomstrende Friskhed, saa at sige, overskygges af en uudtalelig Skattering af Melankolie, og dybtsørgende Eftertanke. Det er ikke hiin Godmodighed, hiin fortrolige Hengivelse, hiint indtagende Blik, der characteriserer de fleste tydske Fyrster. Der er noget Stolt, noget Concentreret i Hertugen af Reichstadts Ansigtsdannelse og Udvortes. Slottet Schönbruun tilhører ham. Den Dag, vi toge derhen, saae vi ham svinge sig paa en smuk, arabisk Hest, som hans Morfader havde foræret ham, og forsvinde. Nogle Dage derefter bleve vi ham vaer i Spidsen for en Escadron, og beundrede Nøiagtigheden i hans Commando, Livfuldheden i hans Blik, der allerede bebudede ham, som Sønnen, af een af den nyere Tids største Hærførere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
Efter en Keiserlig Anordning er han Eier af Storhertugdommet Toscanas otte Domæner Bøhmen, og har en aarlig Jndkomst af 250,000 rhinske Gylden. De andre Prindser af Bloddet, paa Erkehertug Carl nær, ere ikke saa rige som han. Hans Huus er indrettet paa samme Maade, som Erkehertugens. Han har sin Kammerherre, sin Overhofmester, sine Adjutanter og Officerer. - En af de meest udmærkede Personer ved det østerrigske Hof er den K. K. Over-, Huus Hof- og Statscantsler, Fyrst v. Metternich. Paa Kongressen i Rastadt vakte ham, som Fuldmægtig for de westphalske Grever, ved den Duelighed, hvormed han bestyrede sine diplomatiske Anliggender, Keiser Franz's Opmærksomhed, som tog ham i sin Tjeneste. 1806 blev han udnævnt til Gesandt ved det franske Hof. Det var paa den Tid, da Ruinerne af det gamle Monarkie forenedes og dannedes under Ørnens Vinger. Marquis og Vicomtes strømmede til Tuillerierne, for at beile til Herskerens Smiil. Men desuagtet bevarede de deres Fordomme, nærede de deres Ærgjerrighed og udrugede de i den gamle Regjerings Selskaber af god Tone, hvorfra alle nybagte illegitime Adelige vare bandlyste, deres Planer. - Ved sin Titel og sin Arveadel indført i disse Kredse, hvori det monarkiske Frankrig concentrerede sig, begavet med den elskværdigste, tækkeligste, blideste og meest indtagende Skikkesse, forbandt v. Metternich, i høieste Grad, hiin diplomatiske Smidighed, hvorved han snart erfarede alle det franske Hofs Scandalkrønikes Hemmeligheder. Han blev overalt yderst forekommende modtagen, og Napoleon selv fandt Behag i ham. Han benyttede denne Leilighed til nøie at studere denne overordentlige Mands Characteer. Han gjettede de hemmelighedsfuldeste Fjedre, der bestemte denne dybe Siels inderste Bevægelser, og forberedte sig til den diplomatiske Rolle, som han nogle Aar sildigere skulde spille i Prag og Dresden. - J Aaret 1810 blev han i Grev Stadions Sted Minister for de udenlandske Anliggender, og bidrog meget til Napoleons Formæling med Erkehertuginde Maria Louise. Keiseren og Prindsessen, gave omsider efter for hans Forestillinger, og han fik det Hverv, at ledsage den sidste til Paris. - Fyrsten af Metternichs Ansigt og Figur bære Præget af en vis utvungen Ynde. Hans Øine ere blaae og milde, hans Mund meget tækkelig, hans Pande høi og vel bygt, hans Væxt smuk og indtagende. Elskværdig i Selskab, endnu elskværdigere i tetetete, gives der maaskee kun en eeneste Person i Frankrig, Fyrst Talleyrand, der forstaaer saa godt at tale, saa klogt at more, indtage, slynge et Epigram, omsløre sine Tanker og give dem en dobbelt Sands, deele Andres Svagheder og især at benytte dem saa godt, som han (Udtogsviis af Bibl. f. d. n. Welt, Handel T. 8.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
Blandede Efterretninger. Om deengelske Landsæder. "Land sæderne i Engelland danne eet af de mærkværdigste Træk ikke blot i et engelsk Landskab, men ydermere i det, man kan kalde Aanden og Oeconomien i engelske Sæder. Deres store Antal igjennem hele Landet, deres Parker og Havers afvexlende Skjønhed, Rummeligheden, Pragten og Architecturen af deres Bygninger, den yppige Hyggelighed og Fuldstændighed af deres indre Indretninger og deres almindelige Forhold til Bønderne, der omgive dem, retfærdiggjøre fuldkomment det Udtryk, vi have brugt. Jntet steds har denne Levemaade naaet en saa høi Grad af Fuldkommenhed og Forfinelse. Vi ville kun nævne to Omstændigheder, blandt mange andre, til nærmere Forklaring. Den første er det virkelig store Antal Bogsamlinger paa Familiesæderne. Det er ofte blevet bemærket som besynderligt, at Engelland skulde besidde saa faa offentlige Bogsamlinger, medens et fattigere Land, som Tydskland, kan rose sig af sine uhyre Samlinger i Wien, Prag, München, Stutgard, Göttingen, Wolfenbüttel etc. Dette forklarer sig tildeels ved de mange politiske Afdelinger og Hovedstæder og ved Mængden af tydske Universiteter. Men en videre Forklaring kan findes i de utallige Privatbibliotheker, omspredte i hele Engelland – mange af dem i Antal og Værdie lig offentlige, og de fleste af dem velforsynede med Classikere, og især i den engelske og frardLiteratur. Vi maa fremdeles anføre de talrig Konstværker, især Malerier, der ere omspredpaa alle engelske Landsæder. Den anden Sa egenhed ved engelske Landgodser er, at de ik skille deres Ophold fra Samfundet og det til somme Livs Sysler; hvilken Fraskillelse er saasynligviis Aarsag i, at saa mange Godseier i andre Lande tilbringe deres hele Tid i Horn staden eller større Stæder. Samfærdslens Lei hed og Hurtighed i Engelland sammenknytter det alle Steder, i hvor langt de end ligge fra krerandre, og alle Samfundets politiske og liskebelige Jnteresser. Herremanden, siddende rig et Frokostbord, hundrede Mile fra London, medie ger de der, Natten i Forveien, trykte Aviser; har Bøger komme næsten vaade af Pressen til han, og Debatterne i Parlamentet, reise til hvi Landgods i Engelland inden halvtredsindstyve til tredsindstyve Timer efter, at de ne holdte. Den samme Lethed finder Sted i Henseende tilProvindsialinteressen af hvert Slags.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-15
Kjøbenhavns Børs, d. 14 Movember 182. Hamburg 2 M. - a vista 200 Species 209. Specier solgtes til 12 Rbmk. 8 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler. pr. 100 Specier 18 Rbd. St. Svenske Sedler. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) Dito Dito. . . . . . . . . . . 82 Nationalbank-Obligationer. Dito Dito. . . . . . . . . . 106 3/4 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar 6 pCt norsk Laan, 4 pCt. nye norske Obligat. ved Dito lydende paa r. S. 4 pCt. Dito Dito. . . . . . 80 Rbs. Tegn. i 841 Rbd. Sedl. i Banco. (af Laanet 4 Febr. 1820) 1017, Md. r. S. i Banco. 199 1 – r. S. ved Hambro & Søn 106 1 - i Banco. r. S. i Banco. 3 pCt. nye danske Obligationer, 60 - L. Steil
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-18
Nyeste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-18
Skilderie af Kjøbenhavn. Femogtyvende Aargang. No. 93. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 18 November 1828.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-18
Breve om Fattigvæsen, milde Stiftelser, Hospitaler, alt med Hensyn til Fædrenelandet. (Fortsat, see Nr. 92.)