Jyske Efterretninger, 1800-07-14
J Tydskland gaaer alting vedvarende tilbage for de Keiserlige. Moreaus officielle Beretning om Slager ved Hochstadt siger, at General Kray derved blev tvungen til, at forlade sin Styttepunkt Ulm, hvorved Tydsklands Skjebne nesten er bleven afgjort og det 2704 ved Hochstadt lidte Tab hævnet. - Den heftige Fegening den 26de ved Altmühl, kostede de Keiserlige mande Mennesker, og siden fortsætter Gen. Krøy sit Tilbagerøge om han gaaer til Bøhmen eller til Østerrig, er endnu uvist. Hans Jnfanterie skal være meget hensmeltet. De Franske trænge frem af al Magt paa begge Sider af Donan, og have allerede besat Münthen, Nesburg, Nordlingen og fl. Steder. Mængden af Klygtninge er ubeskrivelig. J Svaben er Nøden saa stor, at man af Mangel paa Heste har maattet bruge Malkekøer til at transportere de Saarede. - Fra Maynz rykke de Franske nu ogsaa frem i 2 Kolonner og skulle alt staae ved Hachst. - Moreau skal virkelig have tilbuden Krap en Vaabenstilstand, ja selv havt en Samtale med ham, men Betingelserne, at rømme Ulm og Jngolstadt, og trække sig bag Jseren, syntes Kray uantagelige. - J Hofberetningen om det store Slag i Jtalien, angives den kril. Armees Forlis af Døde, Gaarede og Fangne til 9969. Mand (hvoriblant 3274 Saarede) og 143 Heste. Overhoved leed Armen en meget stor Afgang af Generalet og Officerer. Gentralerne Haddick blev dræbt, Vogelsang, Lattermann, Gottesheim, Belteaarde, la Marseille, bleve saarede. Af Oberofficerer ere 230 Dræbte og saarede. Gen. Zach, 7 Stabs= og 60 Overofficerer faldt i Fangenskab. Saasnart den uventede Efterretning, den 25de, ankom til Vien om det frygtelige Slag i Jtalien og om den indgaaede Vaaben, stilstand, blev i Keiserens Nærværelse holdt en stor Konferent, og derpaa en Koureer affærdiget til Gen. Meles. Som man erfarer, er, under de nuværende Omstændigheder, Vaabenstilstanden bleven antaget, og et Svar meddeelt, der i Hensyn til de franske Fredsforslag ikke - hvad Hovedsagen angaaer - skal være afslaaende. - England. Oppositionspartiet betiener sig af den i Jtalien afgjorte Katastrophe, før at sige de kgl. Ministre mange dierve Sandheder. Saaledes stod Hr. Sheridan d. 27de op og sagde: at Ministrene havde, dengang Bonapartes Fredstilbud blev afviist, anført 6 Grunde til at fortsætte Krigen: 1) Man maatte først have meere Erfaring og Bonapartes Karakteer og om den nye franske Regierings Fasthed. 2) Fra de tydske Rigefyrster, om end Russerne ikke virkede med, kunde ventes en mægtig Hielp. 3) Østerrig havde forbundet sig til, ei at slutte Separatfred. 4) Keiseren havde erobret hele Jtalien. 5) Rojalisternes Energie tog til, for at sætte Huset Bourbon paa den franske Trone. 6) Den franske Armee var ganske forstyrret. Alle disse 6 Grunde vare nu faldne hen til sit Jntet. Han haabede derfor, at Ministrene idet mindste forelagde 6 nye Grunde, for at bevæge Parlamentet til at fortsætte Krigen. Men de kunde endnu kun have een Grund til at vedblive Krigen, nemlig deres store Forlegenhed med at underhandle med hin store Mand, som de havde saa ilde medhandler. - Parlamentet maatte misbillige Minister Piets Lativhed, som ikkun kunde tilfredsstilles ved, at vore egne Landsfolk og vore Fiender maatte føres til Slagterbænken i 1000de Tal, o. s. v.