Aalborgs Stifts Adresseavis, 1826-01-16
Rusland. Keiserlig Proclamation. Vi Nicolaos den 1ste, af Guds Naade Keiser og Selvhersker over alle Russer &c. &c. &c., gjøre vitterligt til alle Vore troe Undersaatter: J Vort Hjertes Bedrøvelse, og midt i den almindelige Sorg, der overvælder Os, Vort Keiserlige Huus, og Vort kjære Fødeland, søge Vi, idet Vi ydmyge Os under den Almægtiges urandsagelige Villie, hos ham alene Vor Kraft og Vor Trøst. Han har bortkaldt til sig Keiser Alexander den første, hæderlig Jhukommelse, og Vi have alle tabt en Fader og en Souverain, som i 25 Aar har bevirket Ruslands og Vor Lykke. Da Vi den 27de November modtoge Efterretningen om denne sørgelige Begivenhed, ilede Vi, endog selv i dette Smertens og Taarernes Øjeblik, med at opfylde en hellig Pligt, og idet Vi ikkuns fulgte Vort Hjertes Tilskyndelse, aflagde Vi Troskabseed til Vor ældste Broder, Cesarevitsch, Storfyrste Constantin, som retmæssig Arving ved Førstefødselsretten til Ruslands Trone. Strax efter at Vi havde opfyldt denne hellige Pligt, bleve Vi af Rigets Raad underrettede om: at der den 15de October 1823 var bleven deponeret hos samme en Pakke, forseglet med den afdøde Keisers Segl, og med Hans Keiserlige Majestæts egen Haand saaledes paaskreven: "At gjemmes af Rigets Raad indtil jeg derom anderledes befaler; men, i Tilfælde af at jeg ved Døden afgaaer, at aabne denne Pakke i overordentligt Møde, forinden nogen anden Act foretages"; at Raadet havde adlydt denne Allerhøieste Befaling, og at følgende Aktstykker vare fundne i ommeldte Pakke: 1. En Skrivelse af Cesarevitsch, Storfyrste Constantin, dateret: 14de Januar 1822, og addresseret til den afdøde Keiser, ved hvilken Hs. Kesserlige Høyhed giver Affald paa Tronfølgen, som tilkom ham ifølge Førstefødselsretten. 2. Et Manifest af 16de August 1823, egenhændigt undertegnet af Hs. Keiserlige Majestæt, ved hvilket han, efterat have tilkjendegivet sit Samtykke til Cesarevitsch og Storfyrste Constantins Tronfrasigelse, bestemmer: at da Vi ere den første i Alder efter hiin, saa ere Vi ifølge Grundloven, den nærmeste Tronarving. Vi bleve iøvrigt underrettede om, at lignende Actstykker fandtes nedlagte hos det dirigerende Senat i det hellige Synode og i Assomtions-Cathedralkirken i Moskov. - Disse Meddelelser kunde aldeles ikke forandre noget i den af Os tagne Bestemmelse. Vi saae i disse Actstykker en Tronfrasigelse af Hs. Keiserlige Høyhed i Keiserens levende Live, og stadfæstet ved Hs. Kejserlige Majestæts Samtykke; men havde hverken Villie eller Ret til at betragte som uigjenkaldelig denne Tronfrasigelse, som ikke var bleven offentliggjort da den foregik, og som ikke havde erholdt Lovs Kraft. Vi vilde saaledes kundgjøre Vor Agtelse for Vort Fædrenelands første Grundlov, betræffende den uforanderlige Arvefølge, og tro den Eed, Vi havde svoret, paadreve Vi, at hele Riget skulde følge Vort Exempel. Ved denne vigtige Begivenhed var det ikke Vor Hensigt, at bestride Gyldigheden af de Beslutninger, Hs. Keiserlige Høyhed havde forkyndt. Endnu mindre var det Vor Hensigt, at sætte Os imod den Afdødes Villie, denne Vor Faders og fælleds Velgjørers Villie, som bestandig skal være Os hellig: Vi vilde ikkuns sikkre Arvefølgens Lov for endog det mindste Angreb, sætte Vore Hensigters Reenhed i det klareste Lys, og skaane Vort kjære Fædreneland for et Øjebliks Uvished om dets lovlige Souverain. Denne Bestemmelse, som Vor reene Samvittighed foreskrev, og som Vi tog for den Alvidendes Aasyn, blev billiget af Hs. Majestæt, Keiserinde Marie, Vor højt elskede Moder. Jmidlertid var den sørgelige Tidende om Hs. Majestæt Keiserens Død kommen lige fra Taganrog til Varskov den 25de November, to Dage tidligere end hertil. Urokket i sin Beslutning, bekræftede Cesarevitsch og Storfyst Constantin samme den paafølgende Dag ved tvende Acter, daterede den 26de November, som han lod tilstille Os ved Vor elskede Broder, Storfyrst Michael. Disse Acter, bestode i 1. En Skrivelse til Hs. Majestæt Keiserinden, Vor kjære Moder, hvori Hs. Keiserlige Høyhed fornyer sin ældre Beslutning, og - støttende sig paa et Rescript af den afdøde Keiser, dateret: Den 2den Februar 1822, Svar paa Storfyrstens Afkalds=Act, og hvoraf Copie var ved føjet - gjentagende og høitidelig gjør Afkald paa alle sine Rettigheder til Tronen, og, ifølge den af Grundloven bestemte Orden, erkjender, at den tilkommer Os og Vore Efterkommere; og 2. En Skrivelse til Os, i hvilken Hs. Keiserlige Høyhed gjentager sin oprindelige Bestemmelse, giver Os Tittel af Keiserlig Majestæt, ikke forbeholder sig nogen anden end: Cesarevitsch, som han hidtil førte, og kalder sig: den troeste af Vore Undersaatter. - J hvor bestemte end disse Acter vare, og endskjøndt de paa det umodsigeligste bevidnede, at Hs. Kejserlige Høyheds Beslutning var bestemt og uigjenkaldelig, saa foranledigede dog Vor Følelse og selve Sagernes Stilling Os, at opsætte disse Acters Bekjendtgjørelse, indtil Hs. Keiserlige Høyhed havde bekjendtgjort sin Villie, med Hensyn til den Eed, hvilken Vi saavel som hele Riget havde svoret ham.