Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-01-12
Blandt de Naturhistoriske Gienstande, som fortrinligen bør tildrage sig en saadan Forenings Opmærksomhed, maae især de regnes, som have Jndflydelse paa det borgerlige Livs Forhold og Menneskenes physiske Velbefindende. Amerika indeholder formodentlig heraf det meest vigtige og endnu ubekiendte; det har allerede skiænket Europa Kartoflerne, Tobakken, China og saamange andre medicinske Væxter, og hvormeget vil ikke endnu være tilbage at opdage, saaledes have de nyeste Krigsbegivenheder bragt i Omtale en Amerikansk Plante, ved Navn Arracatscha i Landet Nye Granada, som allerede Humboldt og Bonpland have nævnet i deres Reiser, og som de nyeste Europærske Reisende skildre som den behageligste og fundeste af alle Jordfrugter; den kan spises som Grønt, eller i Suppe, eller uden nogen Forbindelse med andre Ting, og bliver ofte for sin lette Fordøielighed foreskrevet Syge: denne Plante bliver dyrket som Kartofler og vil maaskee i Tidens Længde fortrænge dem. - At saae en nøiagtig Kundskab om et saa vigtigt Produkt vil altid blive et vig igere Formaal for de nauforstende Reisendes Bestræbelser end blot at betragte Natusprodukternes forskiellige Skikkelser og beundre deres Skjønhed; uagtet Naturhistorien har ogsaa fra denne Side den største Jnterresse og leder til mange haande philosophiske Betragtninger. Saaledes er for nogen Tid siden opdaget i Skovene paa den Sydindiske Øe Sumatra en Plante, som er et sandt Underværk i Planteriget ved dens Blomsters uhyre Bredde af halvanden Alen; den er indvendig af en mørk Purpurfarve med hvide Pletter mod Randen; Bladene i Kronen ere en halv Tomme tykke, kort efterat den er udsprungen udbreder den en lugt af en forraadnet dyrisk Substants. Planten er bleven kaldet Rafslesia efter Sir Thomas Stamford Raffles, Engelsk Gouverneur paa Sumatra. – Men ogsaa ved vore indenlandske Planter opdages efterhaanden nye og mærkværdige Egenskaber. J Siælland, men især i Fyen voxer saaledes en Plante som kaldes Korn Valmue (Papaver Rhæas) som er udmærket ved sin dybe Skarlagenfarve, hvilken ellers er sielden i de nordlige Lande; om denne har man nu bemærket at naar Kiøerne æde af den, saa blive de berusede, løbe vildt omkring, ville trænge igiennem tykke Hækker og springe i Vandet, naar Russen gaaer over, saa giør det dem ingen videre Skade. For Kundskaben om Planteriget er der meget vel sørget i Dannemark, Vi have en fortreffelig Botanisk Have i Hovedstaden og to udmærkede Lærere i Botaniken. JV. Hornemann, som har gjort sig saa fortient af sit Forsøg til en dansk occonomisk Plantelære; hvoraf man med Længsel forventer at den anden Deel af den tredie Udgave skal udkomme, for engang at faae en fuldstændig Veiledning i Hænderne til at studere de talrige Danske Lønplanter, og som tillige har i Oders og Møllers Fodspor nu fortsat det herlige Værk Flora Danica indtil det 30te Hefte, hvilket har under sin Fortsættelse vundet saameget i indvortes Værd og udvortes Skiønhed. Saa fortient som Professor Hornemann har gjort sig af Fædrenelandets Plantekundskab saa fortient har hans talentfulde Medbeiler Professor J. Fr. Schouw giort sig af heele Jordens Botanik ved sit Forsøg til en almindelig Plantegeographie, et Værk, som nødvendigt, maae gjøre en Epoche i Videnskaben, naar det blot havde været skrevet paa Latin. - Af Professor P. Webers i Fior udkomne Beskrivelse om den botaniske Have i Kiel, sees at den er 1120 Qvadrat Roder stor og indeholder henimod 6000 forskiellige Planter. Hvad Kundskaben om Dyreriget angaaer, saa staae vi heri langt mere tilbage. Af Kobberværket den danske Zologi ere kun 4 Bind udkomne, og det er standset med 1806 og vi trænge især til en Dansk Dyre lære, som kunde sættes ved Siden af Hornemanns Plantelære. Men hvad vi fornemmelig trænge til i Danmark er til en almindelig udbredet Sands og Følelse for Naturens Studium, som kunde opmuntre og forskiønne det eensomme Landlig, give et uudtømmeligt Stof til Betragtninger og et ulidenskabeligt til Samtale. – Jeg tvivler paa, at det nye Tidsskrift for Naturvidenskaben vil blive istand til at bevirke dette velgiørende Formaal; dets Forfatters Lærdom er større end deres Gaver til at indtage de Ulærde for deres Fag; dette maae man lære af Buffon. Det falder de Lærde vanskeligt at giøre deres Kundskaber bestuelige for andres Fatterner, som ikke ere indviede i deres Fag, og det falder de fleeste Mennesker vanskeligt at udtrykke sig paa en saadan Maade, at det kan røre andre Menneskers Hierte og bemægtige sig deres Phantasie. Forresten staaer dette Tidsskrift i megen Anseelse i Udlandet.