Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1769-04-03
Viede: J Domkirke-Sogn 1 Par, i Korskirke-Sogn 1 Par, i alt 2 Par. Døbte, Domkirken Dreng 1, Pige 1, i Korskirken Dreng 1, Pige 1, i Nykirken Dreng 1, Piger 4, i alt 9. Begravne, J Domkirke Sogn Mandfolk 1, i Korskirke-Sogn Qvindfolk 1, i Nykirke Sogn Qvindfolk 2, i alt 4. Oversættelse af Telemagne see No. 10.8 Bog paa. 178. Billopersken Astarte, da hun havde besluttet at forgive Kong Pygmalion til Tyrus, og havde en gammel Qvinde i Ledtog med sig at giøre Allarm ved den ene Slotsport, for at faae ham til at løbe derhen, kastede hun imidlertid Forgift i hans Drikke-Bæger. Da han kom tilbage og var heel bestyrtsed over dette Skrig, begyndte hu at opmuntre ham, smigre for ham og overtal ham til at spise. Han bad hende, efter sin mistroiske Sædvane, drikke først. Hun drak og, forladende sig paa den Modgift, hun havde faaet af den gamle Qvinde, og hvilken hun forud hav de indtagen. Han drak og, men strax derpaa faldt i Afmagt. Astarte, som vidste, at han var færdig at tage Livet af hende paa ringeste Mistanke, begyndte at slide sine Klæder, at rive sig i Haaret og at skrige erbarmelig. Hun omarme de den døende Konge, krostede ham i sine Arme og væddede ham med sine Taarer; thi denne sled ske Qvinde kunde græde, naar hun vilde. Til sidst, da hun saa, at Kræfterne forgik ham og han var nær ved at døe, af Frygt at han da skulde komme sig igien og paa det han ei skulde dræbe hende med sig, brugte hun ei længer Smiger og Elskovs-Geberder, men den haardeste Grumhed; hun kastede sig over ham og qvælede ham. Endelig sled hun Ringen af hans Finger og tog Kronen af ham, som hun begge Deele gav sin Forliebte Joaaar, der var i Nærværelsen og hun kaldte paa. En Afskildring paa en falsk og hykkelsk Slatte. pag. 179 og 181. Astarde troede, at alle de, som vare hende forbundne, skulde være findede som hun og udraabe hendes Galan for Konge. Men de, som før søgte mest at behage hende, vare af et nedrigt Sind og ligesom leiede Tropper, uduelige til noget retskaffent. De seilede Mands-Hierte og frygtede for de Uvenner, Astarbe havde skaffet sig, og de frygtede endnu meere for denne ugudelige Qvindes Hofmod, Hyklerie og Haardhed Hun havde lukket sig inde i de inderste Værelser, af Slottet med sin nedrige og feie Joaar. Alle de Skielme, hun havde betient sig af, medens Pygmallion levede, havde forladt hende; Thi en Skielm frygter altid for den anden, betroer, sig ham ikke og skiøtter ei om at see ham i Anseende. Ondsindede Mennesker veed bedst, hvorledes deres Lige vil misbruge deres Magt og Myndighed. De betroe sig heller de Gode, siden de venter af dem mere Mildhed og Eftergivelse. Et Skilderie paa Skielme, som smigre i ens Velstand. paag. 185 og 186. Baleaar begyndte sin Regiering langt anderles end Pygmalion. Han arbeidede paa, at Handelen, som daglig mere og meere tog af, kun de komme i Stand igien. Han betienede sig af Narbals Raad i de fornemste Rigets Sager; dog lod han sig ei regiere af ham, men vilde selv see og vide alle Ting. Han hørte alle de adskillige Raad, man gav ham, og udvalgte deraf de bedste. Han var elsked af Folket og havde indtaget deres Hierter, og derved besad han større Skatter, end hans Fader ved sin grumme Giærrighed havde samlet; thi der var ei en Familie, som jo gjerne gav ham alt sit Gods, om høieste Nød det udfordrede. Og saaledes eiede han meere ved at lade dem beholde sit, end om han havde taget det fra dem. Han har ei fornøden at bruge Forsig tighed til Livs Sikkerhed; thi han har den tryggeste Vagt om sig, som er Folkets Kiærlighed. Der er ikke en Undersaat, som jo frygter for at miste ham og som ikke skulde vove sit Liv for at frelse saa god en Konge. Han lever lykkelig og hans Folk med ham. Han er om for at betynge sine Undersaatter med for meget Paalæg og de ere bekymrede for, at han ei faaer nok. Han lader dem blive i Velstand, men samme giør dem hverken modvillige eller hofmodige; Thi de ere et flittigt Folk, hengivne til Handelen, og holde fast over deres gamle Love og Jndretninger. Taalmodighed er den bedste Skjold, hvormed man kand forsvare sig mod Fornærmelse, Hæss udkommer hver Mandag et Blad fra det Bergenske Addresse-Contoir hos Ole Bros.