Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1821-07-20
De indløbne Originaldepescher fra Sir Hudson Lowe stadfæste, at Exkeiseren virkelig er død af Kræft i Maven, hvilken desforuden indeholdt en flydende Materie, ikke ulig Kaffegrums. Den venstre Nyre havde en noget usædvanlig Dannelse, men Hjertet var fuldkommen sundt og ganske omgivet af Fidt. Da ogsaa det øvrige Legeme var meget fedt, endog til 1 1/2 Tommes Tykkelse paa Underlivet, saa gjendrives herved den tidligere Efterretning om hans store Hentærelse af Sygdommen. Det var egentlig 10 Minuter før Kl. 6 om Aftenen, at den store Mand opgav Aanden, Dr. Arnotts Nærværelse, der foruden hans egne Læger var kaldet, og som derefter forblev ved Liget hele Natten. Endnu om Fredagen syntes han, efter at have nydt noget, at befinde sig bedre, men næste Morgen mærkede Man tydelig Dødens Nærmelse. Hele Dagen igjennem blev derfor hveranden Time givet Signal om hans befindende, fra Longwond House. Det sidste Kl. 5 lød: at de ydre Deele, vare kolde og Pulsen næsten borte. Han var sjelden at formaae til at tage Medicin, da han følte at Sygdommen, var uhelbredelig, og beskrev Smerten som om der blev stukket ham en Kniv i Maven. J de sidste Dage havde han stedse Øinene heftede paa sin Søns Portræt. Allereligiøse, Ceremonier vare ham ganske ligegyldige, og Vievandet (et, af Katholikernes 8 Sakramenter, som ellers kaldes den sidste Salvelse) modtog han først, da han havde mistet Samlingen. Hans sidste Ord vare: "Min Søn - Armeens Spidset - Frankerig, og hermed sov han hen. Kort Tid forud kradsede han et Nr paa en Tobaksdaase og forærede Dr. Arnott den til Erindring, hvem han desuden skal have efterladt 500 Napoleonsdorer. Dagen efter hans Hedenfart tog Sir Lowe selv Liget Øiesyn, som derpaa lagdes paa Parade i en Feldttmarskalsuniform (det stadfæstes iøvrigt ikke, at B. døde i Militær, dragt paa Feldtsengen) med alle den Afdødes Ordener og desuden et Sølvkrucifix paa Brystet. Ved Hovedet, stode Greverne Bertrand og Montholon og ved Fødderne hans Kapellan, alle i dyb Rørelse. Paradeværelser, var betrukket med Sort og ved Hovedet opreist et Altar. e Kappen, hvorpaa han laae, var den samme, som han bar Dagen efter Slaget ved Marengo. Liget blev ikke halsammeret, i men saavel Hjertet, som Maven ere gjemte i Spiritus. Det første ønskede Bertrand og Montholon at medtage til Europa; men efter Sigende skal begge Dele, hver i sin Sølvurne, dog være nedlagte i Kisten. Paa Liget, fandtes tre Saar, et lille paa Hovedet, som B. skal have faaet af en engelsk Sergeant i Toulon, et over Knæet af et Streifskud i Fægtningen ved Regensburg, og et dybt overAnkelen, som han fik i Jtalien. Gravstedet, som Bonaparte selv havde udvalgt sig, liggeni en romantisk Egn, i Nærheden af den saakaldte Huts Ports, hvor der i Skyggen af nogle Taarepile udspringer en skjøn Kilde, af hvis Vand han altid lod sig give et Glas, naar han besøgte Stedet, medens Bertrand der havde sin Bolig. Naar det skulde behage Gud, sagde han da ofte til denne, at lade mig døe paa denne Klippe, saa ønsker jeg i at begraves her. Dette skeete derfor ogsaa den 9 Mai med alle de militære Æresbeviisninger, som tilkommer en General af første Rang. Liget var lagt i en Blye kiste og denne i tvende andre af Mahognietræe. Liigvognen blev trukket af 4 Heste, hvorefter Bertrand og Montholon i fulgte tilfods. Dernæst kom Bs Livhest, ført af to Staldkarle, saa Mad. Bertrand med Familie, og Lady Lowe med sine Døttre, alle i dyb Sorg. Nu fulgte alle Marine officererne, Garnisonens Stabsofficerer, Sir H. Lowe og Admiralen paa den engelske Flaade, hvortil hele den 3000 Md. stærke Garnison derefter sluttede sig. Liget i blev stædet til Jorden af 24 Grenaderer, under en tredobbelt Salve af 11 Kanoner. Graven er iøvrigt 14 Fod dyb og bedækket med en bred Steeninsom er fast muret med Jernkramper, og en Skildvagtier posteret ved Indgangen dertil. Den skjønne Egn er tilligemed Liig processionen aftegnet af den samme Officeer, som har malet ti Bis Portræt efter Døden.