Berlingske Tidende, 1800-12-08
Denne høist interessante Roman, som i Engelland har oplevet fire Oplag i en Tid af et Aar, og som strax efter sin Publication blev oversat i 3 forskellige Sprog, indeholder saa mange skiønne Karakterer og fraspante Scener, at man umueligt kan anføre der hele Værkets Jndhold. Følgende Skildring af Hovedpersonens Karatteer vil imidlertid kunne give Læseren et Begredom Bogens Fortræffelighed. Abbediets Klokke havde neppe lyder, og Kapucinernes Kirke var fuld af Mennesker, som vilde høre Ambrosios præke. Hans store Dyder, Fromhed og Veltalenhed, hans Talent : at skildre de menneskelige Laster, hans delige Flaur fortryller hele Folket. Kun bekiendt under det Navn: den hellige Mand, har han aldrig overtraadt en eneste af sin Ordens Forskrivter, aldrig forladt Klosterets Mure, aldrig besmittet sin Vandel ved en eneste menneskelig Feil. Denne Mand betragter hele Madrit som en Gave fra den hellige Jomfrue, tilbeder ham som en Helgen og overøser ham med Foræringer. Han opdager en uskyldig Nonnes Kierlighedshistorie, som forgieves anraaber ham om Barmhiertighed og Skaansel, thi hans strænge Dyd byder ham at være dør for hendes Bønner, og han overleverer hende til en grusom Priorinde, som i Følge Klosterets Love skal fordømme hende til en strækkelig Død. Midt under disse Optrin søger en yndig riig, adelig Pige, under Skikkelsen af en Munk, at faae Omgang med Ambrosio, som hun er forelsket i. Ambrosio, som seer den Fare, hvori han svæver, vil forgledes rive sig løs fra hende; han maae omsider bukke under for sine Lidenskaber, der stige saa høit, at han om der tager hende til sin Frille. Mæt af dette Fruentimmers Yndigheder, søger han nu at tilfredsstille sine Lidenskaber hos andre. Han faaer Adgang hos et andet nugt Fruentimmer ved Navn Antonia, under det Paaskud, at han, som Religionslærer, vil trøste Elvira, hendes syge Moder; han faaer hende til at tage en Sovedtik og lister sig midt om Natten ind i hendes Værelse, hvor hun nu er gandske i hans Vold; Moderen drømmer imidlertid at hendes Datter, staaer ved Bredden af en Afgrund, er nær ved at styrte nedog anraaber hende om Hielp. Vaagnende op af Drømmen iler hun ind i Antonias Sovekammer og finder her Munken ved hendes Seng. Frygt for at blive rødet driver Munken til at dræbe Moderen paa en grusom Maade, og Antonia falder, efterat hun er kommet til sig selv igien, ved Efterretning herom i en heftig Sygdom. Munken, som endnu ikke har opgivet sin Plan med Antonia, søger nu at udføre den ved at blande Draaber i den Medicin hun faaer, og disse have den Virkning, at hun fuldkommen ligner en Død og bliver begravet i Kapueinerkirken. Munken begiver sig nu midt om Natten ned i Begravelses=Kapellet, hvor hun er kommet til Live igien, og fuldbyrder her hvad den myrdede Moder hindrede ham fra at giøre. Itte nøiet med at have tilfredsstillet sine dyriske Lidenskaber og uden at agte paa hendes Bønner, dræber han hende, fordi han befrygter at Sagen skulde blive opdaget. Gierningen bliver nu opdaget og Munken overleveres til den spanske Jnqvisition og lægges paa Pinebænk. Man opdager nu ligeledes, at Elvirhar været hans Moder og Anlonia hans Søster; han dømmes til at brændes levende; han undgaaer denne Straf, men døer desuagtet omsider paa en rædsom Maade. Prisen for hele Værket er 9 Mk. Trykp. og 12 Mk. Skrivp., heftet 18 s. mere. A. Soldin, paa Hiørnet af Vimmelskaftet og Badstuestrædet 159.