Ribe Stifts Adresseaviser, 1813-03-30
En Kongl. Forordning for Danmark og Norge, af 9 Marts indeholder: at da Hs. Majestæt har fundet det nødvendigt, at fastsætte Bestemmelser i Henseende til de Pengefordringer i Dansk Courant, hvilke, førend Bekiendtgiørelsen af Forordningen af 5te Jan. sidstleden, betreffende Forandring i Pengevæsenet, enten ere lovligen paatalte, uden at være ved Dom eller Forliig afgjorte, eller ere paa een af disse Maader blevne afgjorte uden dog ved Betaling at være opfyldte, saa byde Vi i den Henseende hermed som følger: L. 1) Naar en Creditor, forinden Bekiendtgiørelsen af Forordningen af 5te Jan. 1813, har været nødsaget til, ved Klage til Forligelsescommissionen eller paa anden lovlig Maade, at paatale en Fordring i Dansk Courant, skal han, uden Hensyn til, om Gielden er af det Slags der omhandles i Forordningens o. 23, eller blot kan indbefattes under L. 31, være berettiget til at nedlægge Paastand og Betaling i Rigsbantpenge, 1 Forhold til det Værd, som Fordringen, i Medhold af den ved bemeldte Forordning fulgte Omskrivnings Tabel, havde paa den Tid, dens Paatale i lovlig Form blev iværksat; og skal denne Creditor Ret ikke være bunden til de Jndskrænkninger. i Henseende til Forretning og Betalingstidens Udsættelse, som i Almindelighed finder Sted ved Betalinger efter fornævnte Tabel: Men, naar Creditor derimod, i Følge sin Fordrings Beskaffenhed, i Overeensstemmelse med Forordningens s. 23 er berettiget til at paastaae Betaling i Forhold til et tidligere Datum, og han deraf vil benytte sig, er han pligtig til at underkaste sig hine Jndskræntninger. C. 2) De ovennævnte Regler skulle ogsaa være anvendelige paa de Fordringer, som ere anmeldte paa Skifter, førende Forordningen af 5te Jan. sidstleden blev bekiendtgjort; dog skal Creditor i saa Tilfælde være berettiget til at paastaae Betaling efter Forordningens C. 39, saafremt hans Fordring er af det der omhandlede Slags. F. 3) Hvor der søges Erstatning for en tilføiede Skade, som ved lovligt Skiøn eller paa anden forbindende Maade er bestemt til en vis Størrelse i Dansk Courant, bliver, istedet for Søgsmaalets Anlæg, den Tid, da saadant Bestemmelse skeete, at lægge til Grund for Reductionen til Rigsbankpenge, med mindre nogen af Parterne ved et nyt Skiøn kunde oplyse, at Forholdet, med Hensyn til Gienstandens særegne Beskaffenhed, derfra er afveget; thi i dette Tilfælde bliver saadant Skiøn Regler. Saaledes bør, til Exempel, Inventarii Stykker, som i Forpagtnings=Contracter eller Fæstebreve ere ansatte til noget vist i Dansk Courant, antages at være afden Værdie i Rigsbankpenge, som, efter Documentets Datum, svarer til Omskrivnings=Tabellen, saafremt ingen af Parterne godtgiør, at Priserne paa Ting af det omhandlede Slags have forandret sig i et andet Forhold. s. 4) Den Creditor, der, inden oftbemeldte Vor Forordnings Kundgiørelse har erhvervet Forliig eller Dom, hvad enten der er en endelig Dom, eller den i Tilfælde af Paaanke vorder stadfæstet, bør ei allene nyde den Ret, som ovenfor er tilstaaet de Fordringer, hvilke, forinden Forordningens Bekiendtgiørelse, vare paa lovlig Maade paatalte, men endog saafremt Fordringen er af det Slags, som nævnes i Forordningens s. 23, være fritaget for at give Debitor den Udsættelse med Betalingen, som ellers er forundt de Debitorer, hvis Gield i Medfør af bemeldte C. gaaer over til Rigsbankpenge. Dog skulle de Desicioner, som ere afgivne udi Død, Opbuds eller Fallitboer, ei hiemle Creditor Ret til en fordeelagtigere Betalingsmaade, end den, som bestemmes i s. 30 af Forordningen af 5te Jan. 1813, samt i denne Vor Forordning.