Københavns Adresseavis, 1782-04-09
Fæstebonden Rasmus Broch i Ølsted Sogn og Bye, Hatting Herred, Aarhuus Stift, hans Kone, har fra Michaeli 1780 til Michaeli 1781. forfærdiget 336 Alen uldne og linnede Tøier; men har ingen Prøve indsendt, hvorfor Selskabet ikke har kundet tillægge hende nogen Belønning. Jmidlertid vil det paa nye tage hendes Flid i Betragtning, naar Prøver indkommer. J Norge. 237. Jomfrue Wilhelmine Stahl paa Walle Præstegaard i Sætersdalen i Christiansands Stift, som i de 2 sidste Vintere har forfærdiget 14 Stykker, uldne, Bomulds= og linnede Tøier, Dreiler og Lærreder, i alt 536 Alen, hvortil hun selv har gjort hvert Slag, i Væven, og desuden udbredt Kundskab og gode Lærreders Tilvirkning blandt Bønderne i Nærheden, hvor der forhen paa 6 Mile nær Præstegaarden, som ligger 17 Mile fra nærmeste Kjøbstæd, ikke fandtes Vævstole uden allene til grovt Vadmel og Strie. For denne roesværdige Flid, af en Jomfrue paa 21. Aar, tillægger Selskabet hende sin tredie Guld=Medalje til Belønning, og ønsker i Tiden at kunde belønne flere i lige Henseende vindskibelige Hænder i samme Egn. 238. Frue Kammerraadinde Strømboe til Kiørboegaard ved Christiania, som med Datter og Tjeneste tiende har af hjemmeavlet Uld forfærdiget 14 Stkr. uldne Tøier, beløbende omtrent til 200 Alen, og desuden 300 Alen Lærreder og Strie, tilkjendes til Tegn. paa Selskabets Agtelse for hendes Flid dets første Sølv Medalje. 239. Madame Schielderup til Moldegaard i Romsdalens Amt, Trondhiems Stift, som af selv tillagte engelske Faars Uld har spundet, farvet og vævet et smukt Stykke bruunt Stof, samt oplært og underviist mange Fruentimmer i Spinding, Væving og Farving, og desuden er bekjendt for besynderlig Huusflid og Havedyrkning, tillægges for sin berømmelige Vindskibelighed Selskabets første Sølv=Medalje. 240, Madame Dorothea Klæboe, Jægtskipper, Andreas Klæboes Hustrue, til Skagestad i Stegens Præstegield i Saltens Fogderie, Nordlands Amt, Trondhjems Stift, som i en Tid af 3 Aar har forfærdiget 528 Alen forskjellige Sorter sterke og tildeels smukke Tøier af hjemmeavler Uld, samt underviist Sognefolkene i Væving og Farving, tilkjendes en Belønning af Selskabets første Sølv Medalje 241. Lænsmand Johan Jacob Torstenzon til Røchen i Grans Præstegield under Christians Amt, Aggershuus Stift, hvis afdøde Kone i en Tid af 12 Aar har forfærdiget 11000 Alen Klæde, Stoffer, Verkener og Lærreder m.v., af egen avlet Hør, Hamp og Uld, gives ligeledes Selskabets første Sølvmedalje eller 20 Rdlr. til Belønning. Hr. Lieutenant Joachim von Wessel til Nedre qværn paa Hedemarken hans Frue, som i Aaret. 1780 blev belønnet af Selskabet med Medalje for sin Huusflid, har end videre forfærdiget 900 til 1000 Alen Tøier, hvilket Selskabet til velfortjent Berømmelse for hendes Flittighed endnu maae anføre. 8. For Overgang fra standstærende Laster til statstjenlige Dyder. 242. Ældgamle, indgroede, onde Vaners Afskaffelse er en ligesaa vigtig som besværlig Sag især hos Almuen. Ere de ødelæggende for Standen og skadelige for Staten, bliver det saa meget meere fornødent at see dem med Tiden hævede. Land=Almuen i Westre=Molands Sogn i Nedenæs Læn, Christiansands Stift, har med mange andre Egne i Norge, i mange Aar forvendt den ellers til sin første Hensigt velbestemte, uskyldige Brudegave til en meget tærende Overdaadighed og Ødselhed ved Bryllupper; thi i Forhold til det man fortærer og forøder ved Bryllup vet maae Brudegaven være, og i Forhold til Haabet. om denne maae Brylluppets Overflod i Mad og Drikke foranstaltes, Tiden ved Fortæringen deraf, spildes, og Sundhed selv ynkelig sættes paa Prøve Naar et Par Bønderfolk derfor vil ægte hinanden, indbyder de, efter foregaaende Trolovelse eller saa kaldet Fæstens Øl, en stor Sverm af Gjester, en 40, 60 til 80 Personer, for desvissere at kunde holde Bryllups Tractementet ud. Med disse høitideligholder de da Brylluppet i 4, 5, 6, ja heele 8 Dage tillige, og som oftest paa en Maade der i sig selv er lidet høitidelig. Til disse mange Giesters tilstrækkelige Beværtning medgaaer da en anseelig Deel, i sær af Drikkevare: Øll, Korn, ja franske Brændeviine i betydelig Mængde, da alting efter det norske Folkes medfødte, i andre Tilfælde meget berømmelige men her kun ilde passende, Giestfrihed maae endelig være fuldt op. Vel gjøres disse store Gjestebuder i Haab om at Giesterne herfor skal vise sig desmere taknemmelige og ædelmodige ved Brudegave; men de fleste Tider tager man heri merkelig feil, da neppe et Par af 50 vinder derved, faa kan stoppe de anvendte Bekostninger, men de fleste maae lide et anseeligt Tab, saa de endog ved deres Bryllupper som oftest lægger Grunden til en Gield, hvoraf de i deres heele LivsTid ikke kan rede sig ud, ligesom det ogsaa hos mange bliver en Aarsag til den Uformuenhed og trykkende Mangel, som de siden daglig maae føle, der hindres dem fra alle betydelige Forbedringer i deres Jorde brug; thi det som en Bonde aarligen saaledes kan bortgive i Brudegave, beløber sig undertiden til meere end dobbelt mod de kongelige Skatter. Denne lands fordervelige Vane er endeligen i bemeldte Westre, Molands Sogn, til megen Ære for Sognet, reent bleven afskaffet. Efterat Selskabets værdige Medlem, Stedets Foged, Hr. Justitsraad Niels Seythe, der i adskillige andre Henseender har viist sig at være en god Patriot og befordrer af Bondens Velstand, i hans Kreds, efterat han af en veltænkende Bonde i Sognet, ved Navn Tellef Nielsen paa Gaarden, Froholt, var bleven underrettet om denne skadelige Skik, har han med en berømmelig Nidkjærhed antaget sig denne Sag, og deels ved fornuftige Forestillinger, deres ved Smaae=Premier til dem, som ikke vilde tage Brudegave til deres Bryllup, bevirket den for Bondens eget Bedste lykkelige Forandring, at Brudegave nu ikke meere tages der i Sognet, da man indsaae, at de store Bryllups=Giestebuder, der fornemmelig gjøres af Egennytte, ville falde bort afsig selv, naar Brudegaverne ophørte. bemeldte Tellef Nielsen til Froholt har desuden været der den første, som, alle Fordomme og Vaner uagtede, har allerede for 4 Aar siden gjort et Bryllup, og siden efter i 1780 sit eget, uden enten dertil at have et stort Gjestebud eller at tage imod nogen Brudegave. Med en særdeles Fornøielse har Selskabet ladet sig alt dette vel attesteret berette. Til Erindring derfor, at WestreMolands Sogn har været den første eenige Kreds, i det mindste saavidt Selskabet er bekjendt, som har afskaffet denne skadelige Skik, lader Selskabet til bestandig Forblivelse i Sognet og til Brug ved Bryllupper der paa Stædet, et ziirligt Sølv=Bæger paa Pæle med Lang Hr. Justitsraaden, som Kongens Foged, tilsende med Anmodning, at han vil behage at see det for Vedkommende i Sognet efter Selskabets Hensigt bevaret og brugt, og i Tiden hans Eftermand, saavidt Omstændighederne tillader det, overleveret. Opskriften paa dette Bæger er følgende: For Afskaffelsen af Brudegave paa Landet i W. Mollands Sogn i Nedenæs Lehn, skienker D. K. Danske Landhuusholdings=Selskab dette Bæger til en ærefuld Erindring og Brug der paa Stædet. Hr. Justitsraad og Foged Niels Seythe gav Anledning, Bonden Tellef Nielsen Froholt første Exempel.