Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-02-04
Man fortæller endog, at der bliver oprettet et Polsk Amazoneregiment i Krakau, og en Johanna Zuhr, som har tjent som Underofficeer ved det 7de Jnfanterieregiment, har opfordret Polens Fruentimmer til at gribe til Vaaben. - De Personer som ere anklagede for en Conspiration ere blevne friekiendte, store Biedrag vedblive at indkomme; saaledes nyelig 100000 Gylden fra en ubekiendt Giver. - Som der fortælles skal allerede Kampen der være begyndt; Russerne skulle have slaaet Broer over Bug Floden, hvilket viserat Vinteren der har været mild. Polakkerne have derfor gjort General Clopitzki alvorlige Forestillinger om at man skulde rask begynde Angrebet fra den Polske Side og søge at faae de øvrige Provinser insurgerede; men Diktatoren, som bestandig har haabet paa en mindelig Bilæggelse har sat sig derimod, dog har han al id vedblevet at sørge for at sætte Riget i en kraftfuld Forsvarstilstand. Jmidlertid har dog en Colonne nærmet sig Lithauen, og er streifet ind i Landet og søger der at oprøre Jndvaanerne. Man siger: at da disse Tropper nærme, de sig den Lithauiske Armee, saa yttrede Tropperne et saa paafaldende Glædestegn, at General Rosen maatte pludselig trække sig tilbage og afskedige Officeerene, som for det meste vare Polakker. Man bebreidede meget den Polske General, at han ikke betiente sig af Leiligheden og rykkede rask løs paa bizesk, da han maaskee kunde have bevæget heele Corpset til Affald. At der ikke er noget Haab til Udsoning imellem Rusland vidste man godt i Varichau, saavel da Oberstlieutenant Vylezynski, som Diktatoren havde sendt til Petersborg var kommen tilbage derfra. (Hans Reise var forresten en Hemmelighed; han maatte kun reise om Natten, ligge stille om Dagen, ikke tale med nogen og var i Petersborg indsluttet i et Værelse.) Ligeledes fik man det at vide, da den Polske Gesandt Greve Jegierski var kommen tilbage derfra, hvis Depescher skulle, som man siger, blive forelagt Rigsdagen. Det ultrarevolutionaire Partie, eller det, som vil at man ikke længere skal underhandle; men gaae til Værks med Kraft, faaer nu Over baand, især siden de Anklagedes Friekiendelse. En af Cheferne derfor er den forrige Professor i Vilnau Joachim Lelewell. Dette Par lies Overmagt har formodentlig bevæget Diktatoren til at resignere. Han overleverede den 18de Januar Komrenes Deputation, et Dokument, hvori han nedlagde sin Magt for, som han lagde, at Rigsdagen kunde være aldeles uafhængig ved at raadslaae om det Fornødne for at udvælge en Regierings Authoriter, og en ny Chef for Armeen. Man troer at dette Skridt ikke vil være til noget Tab for Polakkerne, da han har tabt sin Popularitet og tillige er sye lig. Gen. Weisenhoff fik nu strax den interremistiske Commando over Tropperne. Diktatoren havde i sin Skrivelse erklæret: at han ikke kun de, overvinde sig til at føre Armeen i Krigen; men at han holdt det for nødvendigt at man indlod sig i Underhandlinger og at han derfor vilde nedlægge sin Post. Ogsaa foreviste han et Brev fra Keiser Nikolaus, hvori denne takker ham fordi han hidintil havde bestyret Landets Anliggender, og formanede ham til at indlade sig paa de Propositioner, som Keiseren havde giort, Administrationsraadet. Alle Deputationens Modforestillinger vare forgiæves og den forlod ham i en rørt Stemning. Dagen derpaa giorde den Diktatoren skriftlig det Forslag at han skulde erholde uindskrænket Commando over Armeen; men at den civile Administration skulde overdrages en særskilt Authoritet. Et af Medlemmerne vilde ikke underskrive denne Proposition, Dictatoren svarede: at han allene kunde være at formaae til at beholde Diktaturen, naar man vilde overdrage ham heele Magten uden nogen Jndskrænkning. Men nu erklærede Dipatationen, at det var den ikke bemyndiget til at indrømme; men at han kunde foredrage Rigsdagen sine Propositioner og derpaa nedlagde han sin Værdighed. - Deputationen havde i Forveien hos de høiere Officere erkyndiget sig om Armeens Stemning i det Tilfælde, at de var nødvendigt at forandre Overcommandon, men alle disse erklærede, at Tropperne vare besiælede af den oprigtigste Attraae efter at opoffre sig forfædrenelandet, og en af Generalerne tilføiede at om ent og Repræsentanterne vilde sætte en Tambour i Spidsen for Armeen saa vilde de adlyde hans Ordre. Dictatoren skal under disse Forhandlinger have været meget afficeret og paa nye have faaet et apoplektisk Anfald. – Den 19de blev nu Rigsdagen aabnet; først blev Gudstienesten holdet, der paa forsamlide Kammerne sig og Senatet indbød Landbudenes Kammer til at forene sig med dem. Da dette var skeet holdt forst Senatets Præsident og derpaa Rigsdagsmarskallen en Tale, hvori de i stærke Udtryk skildrede Landets Tilstand; paamindede om hvad dets Vel for Øieblikket ud kræv de, formanede Jndvaanerne til ikke at hinde deres Skjebne til et enkelt Navn, og erklærede dem, at naar kun den samme Mand besiælede alle Classer af Landets Jndvaanere, saa kunde de være forvissede om at de vilde seire over deres Fiender, endskiøndt de kunde være dem overlegne i Henseende til Antallet. Landbudet Moravski forklarede derpaa alt hvad der var foregaaet og de med Dictatoren førte Underhandlinger, og nu blev paa Senatpræsidentens Forslag en Rigsdagscommission udvalgt af Kammerne, hvilke derpaa forvandlede sig til en hemmelig Committee.