Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1836-06-04
Frankerig. Fra Paris skrives under 25de Mai, at efter de spanske Anliggender, drage nu de nyeste Tildragelser i de afrikanske Besiddelser, den almindelige Opmærksomhed paa sig. Abdel Kader, der fik Smæk, saavel ved Expeditionen ved Mascara, som ved det senere Tog til Tiemecen, er efter Moniteuren igjen optraadt med en Stridsmagt, der synes langt mere imponerende end den Forrige. Jkke nok, at denne Fiende forstyrrer Coloniens Rolighed, men vi erfare officiel, at vi have faaet en ny Modstander i Keiseren af Marocco, da det er umuligt længere at tie med de Understyttelser, som han yder Abdel Kader. De detaillerede Omstændigheder ved en Træfning, der nylig er forefalden med den Sidste, ere følgende: "Marskal Clauzel, der ansaae det fornødent at etablere en forskandset Position ved Udløbet af Floden Tagna, lod General d'Arlanges til dette Øiemeed træffe de fornødne Foranstaltninger. Den 7de April rykkede han ud med 200 ridende Jægere, 1000 Md. Jnfanterie, en afrikansk Bataillon paa 4000 Md., 1,280 Mand af andre Regimenter og 8 Kanoner. Først den 13de blev den fremrykkede Colonne i dens venstre Flanke, angrebet af talrige Fiender, for det meeste Jnfanterie, i hvis Spidse Abdel Kader selv befandt sig. En hæftig Fægtning opstod nu, og Fienden blev tvungen til at trække sig tilbage, efterat de Franske havde havt et Tab af 10 Døde og 70 Saarede. Denne Træfning afholdt imidlertid ikke Franskmændene fra endnu samme Dag at sætte sig fast ved Tafnafloden, og at opkaste der en Leir 150 Skridt, fra Havbredden; samme Dag begyndte man at opkaste Forskandsninger. Det gunstige Udfald af Træfningen og den Omstændighed at Cabilerne ikke meere lode sig see, gav General d'Ar langes den Formening, at det kun ville give ringe Møie, at undsætte Tiemecen. Jmidlertid indløb der Efterretning fra Oran, at Abdel Kader havde trukket Hielpetropper til sig, hvoriblandt ogsaa en Deel Maroccanere skulle befinde sig. General d'Arlanges foretog derpaa en Recogniscering, og passerede Natien mellem den 24de og 25de Mai Floden med 1500 Md. Jnfanterie, 4 Kanoner og 180 Chasseurs. Allerede for Solens Opgang stod denne Colonne lige over for den fiendtlige Leir, kun adskildt ved en dyb Bjergkløft. Den fiendtlige Leir indeholdt kun lidet Mandskab og blev rømmet efter nogle Kanonskuds Affyring, men bag en Klippe-Afsats, saae man Fienden i betydelig Mængde, og da det kun angik en Recogniscering, besluttede Generalen at drage sig tilbage, men de arabiske Hielpetropper og Spahis havde fordybet sig i Forfølgelsen af Cabilerne, man maatte da bie paa dem en heel Time, saasnart man nu havde tiltraadt Tilbagemarschen, stormede de fiendtlige Skarer over 10,000 Md. stærk ind paa de Franske, som imidlertid trak sig tilbage i bedste Orden, skjøndt under en bestandig Kugleregn. Fiendens Forbittrelse var grændseløs, ofte angrebe Cabilerne vore Tirailleurs med Næverne, og en godt vedligeholdt Infanterie= og Kartedsche Jld formaaede neppe at standse dem. Flere af vore Troppecollonner geraadede i fuldkommen Haandgemæng mod Fienden, og vi bibragte dem et betydeligt Tab; men de samlede sig altid paa Nye. Flere af Vore bleve saarede ved Steenkast. 4 Timer bleve anvendte paa denne 2 Miles Tilbagemarsch, uden at den fiendtlige Jld ophørte noget Øieblik, vi havde 83 Døde og 180 Md. Saarede. Mod Enden af Fægtningen fik General d'Arlanges en hæftig Contussion i Nakken, og skjøndt Huden ikke gik af, var dog Hjerne=Rystelsen saa stærk, at han tabte Kræfterne, og Oberst Combes maatte overtage Commandoen, og førte Tropperne tilbage til Leiren. Siden har Fienden ikke nærmet sig Leiren, imidlertid leed Soldaterne meget af Mangel paa Levnetsmidler, hvis Tilførsel hæftige Storme forhindrede. Men General d'Arlanges havde forlangt Forstærkning, hvilket ogsaa tilsendes ham fra Frankerig, og skulle udskibes ved Mundingen af Tafna, da General Rapatel i Algier ikke kunne tilsende Forstærkning, fordi flere omkringliggende Stammer ere blevne bevægede til Oprør af Abdel Kader, og Generalen desuden behøvede sin hele Magt ved de Fiendtligheder, der vare udbrudte mellem Bey Mahomed i Mediah og Aga Side Imbarach. (Hb. N. Zeit.)