Berlingske Tidende, 1836-02-27
Kjøbenhavn trænger endog meere end de andre mindre Rigets Stæder til en selvstændig Communalforvaltning. Med Hensyn til Hovedstaden gjelder naturligviis først, hvad der gjelder og enhver af Stæderne, at en selvstændig og iøvrigt hensigtsmæssigen indrettet Communalforfatning væsentligen bidrager til at fremkalde den Rørelse og det Liv i Communen, den almindelige Jnteresse for sammes Anliggender, der paa den ene Side fjerner Misbrug, og paa den anden Side gjør Borgerne beredvillige til, ei blot ved Opoffrelse af Penge, men ogsaa, og det især, ved Anvendelsen af Flid og Omhu for de enkelte Communalanliggender, at bidrage til disses heldige Fremgang. Jmidlertid er det dog i den mindre Kjøbstad altid muligt, at den af Staten beskikkede Magistratsperson, kan oversee og besørge den liden Communes, Anliggender, at han selv kan være nærværende ved Alt af nogen Vigtighed. J en Hovedstad som Kjøbenhavn, med 120,000 Jndvaanere, maa derimod de øverste Communen foresatte Embedsmænd, om de endog med nidkjær Jver interessere sig for Stadens Vel, overlade meget til de mangfoldige underordnede Betjente. Saameget sørgeligere erdet da, at der hidtil savnedes i Hovedstaden den paa et frit og sandt Borgersind byggede Jnteresse for Communens Anliggender, som aldrig kan findes hos Borgerne i Almindelig hed, naar Communens Anliggender forvaltes af Statsembedsmænd i Forbindelse med en Corporation af Repræsentanter, der vælge sig selv for Livstid, og Borgerne derhos ei faae synderligen Mere at vide om Byens Anliggender, end den generelle Underretning om de Afgifters Størrelse, som skulle udredes. Under disse Forhold ere Byrderne ved Administrationen af Kjøbenhavns Communalvæsen blevne meget betydelige. Medens Magistratens egne Medlemmers Gagering kun koster Byen omtrent 11000 Rbd. aarligen, koster den aarlige Lønning til de underordnede Betjente henved 30000 Rbd. LønninEmbedsmænd og gerne for Fattigvæsenets Betjente udgjøre, foruden Læge- og Skolelærer løn, omtrent 34000 Rbd. Naar man derfra drager Lønninger for geistlige Embedsmænd, Budde, Gaardskarle, Sygeopvartersker og deslige, saa bliver tilbage som Lønning for de egentlige til Administrationen hørende Embedsmænd og Betjente omtrent 17000 Rbd. foruden 1540 Rbd. i Pensioner. Lægger mannu hertil Omkostningerne ved Administrationen af Skolevæsenet og flere andre afsonCommunalbestyrelsen, saa drede Grene af vil det indsees, hvilken Last der alene herved kommer til at tynge paa den i Handel og Næring tilbageskridende By. Hovedstadens almindelige under Magistraten hørende Communalafgifter ere ogsaa stegne til en byrdefuld Høide, og man kan ei trøste sig med, at de dog ei ere større end de vare før 1806, naar man betænker Forskjellen mellem de handels- og næringsdrivende Borgeres Velstand paa hiin og paa den nærværende Tid, og man derhos vender sit Blik fra den almindelige Magistraten underlagte Communalbestyrelse til det vigtigste af alle Kjøbenhavns Communalanliggender, nemlig Byens Fattigvæsen. Man har nemlig fundet det nødvendigt, at paadrage Fattigvæsenet en overordentlig Gield, navnligen til de samme betroede Legater og milde Stiftelser, hvis Tilbagebetaling Retsfølelsen ligesaa stærkt fordrer, som Udsigten dertil er ringe, efterat den Fattigsskat, der kun strækker til at dække det foregaaende Aars Underballance, neppe lader sig afholde, og medens ældre Bygninger i Byen, mærkeligen falde i Priis, netop i de allersidste Aar. Regnskab for, hvorledes Kjøbenhavns Fattigvæsen er kommet i denne sørgelige Forfatning, er ei blevet kundgjort, skjøndt Hans Majestæt Kongen i Planen af 1ste Julii 1799 §. 159 havde befalet saadan Kundgjørelse. Hovedstadens Almueskolevæsen kunde ogsaa frembyde Data for, hvor føleligen Kjøbenhavn har savnet den Understøttelse, som en fri Communalforvaltning kunde have ydet, ligesom ogsaa her befalingen om Offentlig gjørelse i den almindelige Anordning af 29de Juli 1814 §. 79 ei er kommen til Udførelse. Men jeg vil ei opholde mig længere ved disse Billeder af Fortiden. Øiemedet med dette Andragende er ei at føre Besværing over enkelte Administrationsgrene eller enkelte Mænd: Mine Medborgere og jeg dvæle heller ved den beroligende Tanke, at de Mænd, som nu staae i Spidsen for Kjøbenhavns Commune, og som have overtaget et fra mange Sider ligesaa vanskeligt som vigtigt Hverv, med redelig Villie og Jver søge Byens Bedste. Det erjelkun vor Sag, at gjøre den Sætning dende, at hine Mænd ei kunne løse deres Opgave, naar de ei kunne og ville benytte den materielle og aandelige Kraft og Understøttelse, som en fri og selvstændig Communalforfatning giver, en Kraft, der, hensigtsmæssigen ordnet, aldrig kan misbruges, just fordi Communalbestyrelsen kan saaledes indrettes, at Regjeringen kan afværge Misbrugen, uden at lamme den frie Virksomhed i Communen. Disse Data bevirkede, at Hovedstadens Deputerede, strax efter deres Valg, holdt det for deres Pligt at henvende Opmærksomheden paa denne for den Stad, der har valgt dem, saa vigtige Gjenstand. De antoge samtlige at et Andragende burde forelægges Provindsialstændernes Forsamling, der gik ud paa at bede om, at Udkastet til en ny Communallov for Hovedstaden maatte blive udarbeidet og forelagt Provindsialstændernes næste Forsamling til Betænkning, og hvori man dernæst, i Overensstemmelse med den i Fdn. J. 5 givne Ret til at af 28de Mai 1831 gjøre Forslag, fremhævede de Hovedbestemmelser, som maatte ansees fornødne eller hensigtsmæssige for at sikkre Hovedstaden en god Efterat selvstændig Communalforfatning.