Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1793-02-08
Paris, den 25de Jan. Det er nu den 4de Dag siden den skrækkelige Scene, og i alle Ansigter herske endnu Bedrøvelse, Skræk og Gysen, hvorfra dog de beholdede Umenneskeer maa undtages, der omgave Retterpladsen, og skrege med Hovedets Foreviisning af den ulykkelige Konge: Friheden, Nationen og Republiken leve! Dronningen og Kongens Søster, der yttrede saadant et Jammerskrig ved den fastsatte Henrettelse, synes nu roligere, og have priist ham lykkelig, at han har overstaaet sin store Elendighed. Endog den stærke Besvimmelse, som Kongens 14. Aars Datter faldt i, blev ikke dødelig, og hun er igien kommet til sig selv. Dronningen selv skal ikke længere meere blive i Templetaarnet, men være bleven bragt i Conciergeriets offentlige Fængsel, hvor et Værelse bliver gjort i Stand til hende. - Ludvigs Liig blev bragt til Magdelene Kirkegaard, og lagt i en Grav 12 Fod dyb og 6 Fod bred, der var tilberedt med ulæsket Kalk og Skede vand. Om Aftenen blev Kirkegaarden besat med Vagt, paa det hans Been ikke skulle blive borttagne. Folket forsamler sig endnu daglig paa den med hans Blod farvede Plads. Kongen havde ved Henrettelsen en bruun Kiol, hvid Vest, graae Beenklæder og hvide Strømper paa, som Folket reve i mange tusinde Stykker, og deelte imellem sig, foruden andre Gyseligheder, som Menneskeligheden maa skamme sig ved. - Merkværdige ere ellers og følgende indtreffende Data: Ludvig er just bleven henrettet paa den Plads, hvor saa mange Pariser i Maj 1770, ved eet til hans Formæling foranstaltet Fyrværkerie istede Livet. Han er jordet imellem disse Ulykkelige, og de den 10de Aug. for Thuillerierne Blevne. Han er død selvsamme 21de Jan., paa hvilken Dag Staden, Paris for 11 Aar siden gav ham en stor Fest i Anledning af den afdøde Dauphins Fødsel. Det var den 21. (Juni) da han 1791 flygtede; den 21. (Septbr.) da Republiken 1792 blev erklæret, og den 21. Jan. da han blev henrettet. Det var i Jan. at Maria af Skotland 1572, og Karl 1. 1654 bleve henrettede i London. - J sit Testamente, som Kongen har undertegnet i Templetaarnet den 25de Dec. 1792, siger han til Slutning: "Jeg slutter, i det jeg erklærer for Gud, og beredt til at aabenbares for ham, at jeg forekaster mig ingen af de Forbrydelser, som man har forebragt imod mig." Hvor herligt stemmer og dette overeens med hans sidste Ord paa Skaft tet: Gid min Død maatte giøre Nationen lykkelig. Jeg tilgiver mine Fiender, og døer uskyldig. Han ville ved have talt mere, men Trommerne bleve rørte, for at dæmpe hans ellers stærke Røst. - J Forgaars har Ministeren Roland takket af. Han skrev til N. C. "Det er Tid, at N. C. har kuns een Siel og eet Øiemerke; jeg har været Anledningen til en lang Tvistighed imellem dets Lemmer. Jeg bringer mig selv til et Offer for Eendrægtighed og Enighed." Tillige skriver han, at han fra dette Øieblik af ikke meere ville bivaane det exeentive Conseils Sæder, heller ikke undertegne dets Generalraporter, fordi det fra Krigsdepartementets Side indeholdt vigtige Vildfarelser, som han ikke vil være ansvarlig for. - J Forgaars har Kongens Enke, paa sin igientagne Begiering, faaet en simpel, men fuldstændig Sørgedragt for sig, sin Svigerinde og Børn. Men hendes Ønske at faae Kongens forrige Kammertiener Clery ansat hos hendes Søn, er hende endnu ikke bleven tilstaaet, omendskiønt Kongen selv endnu tilsidst i General Santerres Nærværelse har bedet derom. - Da Kongen overgav sit Testamente til een af Commissarierne, overgav han tillige til sin Kammertiener Clery en Pakke, hvori var en Guldring med de Bogstaver : M. A. A. A. 19. Apr. 1770, for at tilstille Dronningen den, med de Ord: han ugierne skildte sig ved den; dernæst et tredobbelt Sølvsignet, hvor paa den ene Side vare de 3 Lilier, paa den anden L. L. og paa den tredie et Barnehoved i Harnisk, for at tilstille hans Søn det, og endelig et Papir med den egenhændige Paaskrivt: min Kones, Søsters og Børns Haar, for at overgive dem til hans Kone med den Erklæring: "Han bad om Forladelse for, at han ikke havde ladet dem komme til sig i denne Morgenstund, fordi han har villet svare dem for Smerten over en saa grusom Skilsmisse." - De bekiendtgjorte Officiaraports melde intet om, at Ligets Transport til Kirkegaarden er skeet paa Skarpretterens Karre, men det er kuns private Efterretninger. Saa mange Parisers store Bedrøvelse over Kongens Henrettelse, der rimeligviis hverken vil forskaffe os Fred eller Brød, eller got Kiøb paa de meget dyre Levnetsmidler, afholder ikke de hæftige Jacobiner fra at tale om de ivrigste Anstalter til et Feldttog mod alle Magter i Europaa; de ville bringe Landarmeen til 968000 Mand, hvoraf de halve skulle i Feldten, og den anden halve Deel blive til Reserve i Landet. Belgien ville de behandle som et erobret Land, men erklære Engelland og Holland Krig. Emissarier skulle og være gangne over Land til Jndien, for at ophidse Tippo Saib mod Engelland. - Vor Journal her sagde igaar, at det i Antwerpen siddende Udskud af hollandske Patrioter have antaget det Navn General stater. - J Rouen er i en Tumult Advocat Homond og 40 Personer blevne dræbte; Roligheden er igien bragt tilveie der. - Spanien har nu virkelig befalet at udruste 20 Linieskibe og 10 Fregatter. Hr. Bourgning skal derved have erklæret, at det giør Krigen uundgaaelig.