Berlingske Tidende, 1833-04-26
Petersborg, den 9de April. Vore offentlige Blade indeholde følgende Artikel om Kongeriget Polens nuværende Tilstand. "Det er almindeligen bekjendt, hvilken høi Grad af Velstand Polen i et Tidsrum af femten Aar havde opnaaet ved den Russiske Regjerings vedvarende Bestræbelser og faderlige Omhu. Midt paa denne glimrende Bane, da Landet i alle Henseender var i Opkomst, lykkedes det en Haandfuld tøileløse Oprørere, ved Skjændsels daaden den 29de November 1830, i et Øjeblik at tilintetgjøre Frugten af saa mange Arbeider, og at nedstøde Polen endnu dybere i den Afgrund, fra hvilken det nyelig havde reist sig Følgerne af denne Catastrophe udstrakte sig endog til den sociale Tilstands yderste Forgreninger; disse sørgelige Virkninger vare fuldkomment Anarchie i Bestyrelsen, Foragt for Nationens og Jndividuets Rettigheder, Tilintetgjørelse af Handel og Jndustrie den offentlige Velstands Aftagen; saadan var Tilstanden i Kongeriget Polen, da de Russiske Vaabens Magt igjen indsatte den lovlige Regjering i sine Rettigheder. Med den offentlige Ulykke forenede sig Elændighed, Mangel, Epidemier, Stratenrøverie, og den hele Skare af forskjellige Plager, som Oprør og Krig drage efter sig. Under denne Tilstand havde Regjeringen den uhyre store Opgave, at skabe Alting nyt, at organisere Alt paa een og samme Tid, og, efterat Kongerigets Bestyrelse havde modtaget en fast og bestemt Jmpuis, at anvende en utrættelig og uafladelig Aarvaagenhed, for at sikkre dens Gang, uden mindste Afdigelse fra den Bane, som ophøjet Viisdom havde bestemt. Den Retning, som skjønnedes at være hensigtsvarende til Opnaaelsen af dette ønskelige Øjemeed, og som ved Manifester og specielle Jnstructioner var angivet af Hs. Majestæt Keiseren selv, svarede fuldkommen til den Omhu, der aldrig havde ophørt at lede den Russiske Regjerings Fremfærd mod Polen, en Omhu, som en Nation, der nyelig havde gjort sig skyldig i Oprør mod sin Behersker, og derved anlediget en blodig Krig, neppe havde kunnet vente. De forhærdede Rebeller, Oprørets første Ophavsmænd og fornemste Forfægtere, vare de eneste, som ved Restaurationen overgaves til Straf, ifølge Lovenes Strænghed. Alle de, der af Svaghed eller flygtig Vildfarelse havde ladet sig forlede, benaadedes; dem, der vare blevne troe, nøde Beskyttelse og Gunst, de Nødlidende understyttedes, de Forældre løse og Ulykkelige, som savnede ethvert Hielpemiddel, toges un er Regjeringens Varetægt og deres Kummer husvaledes. Au disse Forholdsregler, som havde deres Oprindelse i Keiserens Kildhed, fuldbyrdedes med den største Jver af Hs. Durchl. først Paskewitsch af Warschau, Generalgouverneur, Greve af ErivanDen første Gienstand for hans Virksomhed, strax efterat Urolighederne bleve dæmpede, var Gjenoprettelsen af Regjerindens lovlige Gang. Militairadministrationen varede kun sytten Dage; den 24de September 1831 indsattes den provisoriske Regjering, og den civile Administration adskiltes fra den militaire. Dernæst oprettedes Woiwodskabs-Commissionerne, saavelsom de forskjellige Grene af Civiladministrationen, og den 6te October organiseredes samtlige dømmende Autoriteter. Ved denne Reorganisation indrettedes Alt som for Rebellionen: Brugen af det Polske Sprog, saavelsom alle borgerlige Rettigheder, den sædvanlige Rettergangsmaade og Embedernes Besættelse med Polakker, sanctioneredes: For at lette og befæste Lovenes Fuldbyrdelse, den offentlige Roligheds Gjenoprettelse, Personers og Eiendommes Uantastelighed, ansattes Militairchefer i Woiwodskaberne, men deres Magt udstrakte sig ingenlunde til Retfærdighedens Haandhævelse, eller til noget, der stod i Forbindelse med Privatpersoners Rettigheder, og Eiendomme. "Den Gjæring, som Frygten for den fortjente Straf havde vakt i Gemytterne, ophørte efter det Keiserl. Manifest af 20de November (2den Decbr.) 1831, hvorved Massen af Nationen, der var forledt af Uroestifterne, tilstodes fuldkommen og almindelig Tilgivelse, og kun disse udelukkedes fra denne Naade. Dernæst maatte sættes Skranker for det Landstrygerie, hvortil den af Revolutionsregjeringen opløste Soldateske hengav sig. Man foretog en nøiagtig Mønstring, hvoraf Følgen blev, at en stor Deel vendte tildage til sin Fædernearne, og Resten indlemmedes i Armeen. At forebygge de Ulykker, hvormed Mangel og Elændighed truede Pluraliteten af Folket, at betrygge denne Subststentsmidler, og saameget mueligt at lette dens Byrder, at staae de Nødlidende bi, og drage Omsorg for de Forældreløse, det var den ædle Opgave, som Regjeringen havde at løse, en Række af vise Forholdsregler i denne Henseende kronedes med et fyldeste gjørende, heldigt Udfald. Der udstedtes Forbud mod Udførselen af Korn, en Bevilling, til toldfri Jndførelse af Byg og Havre, Jndførselstolden paa Hornqvæg og Heste nedsattes; Armeens Forpleining organiseredes, uden at man betjente sig af Requisitioner, og Proviant hidskaffedes fra Rusland og Gallicien.