Kiøbenhavns Postrytter, 1796-11-07
Kiøbenhavns Aar. er Post-Tidender, listiske Mandagen, den 7 November. Heraf udgives ugentlig 2de Stykker, ved J. F. Schulz. Paris, den 22de October. Følgende er det væsentlige Jndhold af den Jndberetning, Repræsentanten Pastoret i det hemmelige Committee den 15de aflagde, angaaende den mellem den franske Republik, og Kongen af Neapel undertegnede Tractat. Først gav han at forstaae, at man maaskee hidtil havde anvendt for liden Tid paa Tractaternes Undersøgelse. Den høytidelige Ratification, der ved Constitutionen er overdraget Folkets Repræsentanter, er ingen tom Ceremonie; denne Ratification maae, som alle Love, være Resultatet af en moden Undersøgelse. Er Loven givet af Vildfarelse, tager man den tilbage, Tractater forandrer man derimod ikke, uden tillige at saare Europas politiske Ligevægt. Directoriet bereder Alliancerne; det lover, men Lovgivningen tildeler dem. Pastoret piiste derpaa den sande Caracteer af den Tractat, der var undertegnet med Kongen af Neapel; han fandt der mindre en Alliance, end en blot Neutralitet. Medens han sammenlignede de Fordele, den tilbød, med dem, den kunde tilbyde, viiste han tydelig hederne, Manglerne, og Feilene i Opsætningen, hvilke ikke gjorde Underhandleren megen Ære. Men snart borfaldt alle disse Critiker for den ophøyede Tanke, om Fred. og nos J angrig til ans – nyst og og Anno na af Tractatens fornemste Betingelser ere, at ingen af de contraherende Magten tør give den andens Fiender Mandskab, Munition, Vaaben, og Skibs; Seqvestret paa de formedelst Krigen inddragne Eiendomme, er hæ ven i Bagge Staters Borgere stædes til den retmæssige Udøvelse af de dem tilkommende Rettigheder, og de fangne udvexles. J den neapolitanske Konges Havne skal ikke fra nogen af de krigførende Magter paa eengang indlades mere, end 4 Krigskibe. Der skal altsaa ligesaalidt af vore, som af de engelske Krigskibe, indlades mere, end dette Tal. Spaand nynius i 20 200 10 Det er ikke vor Sikkerhed, ikke vore Fienders Sikkerhed, men sin egen, Kongen af Neapel har betinget. Han begunstiger ingen af de Stridende; han bevilger alle samme Fordele, men her gives ingen, da denne Tractat, siden Kongen af Neapel ingen Fiender har mere, ender alting for ham; men den giver os ingen Magts og Sikkerheds Midler mod Engelskmændene, der hidtil have været Mestere i Middelhavet, og følgelig kunne bryde Betingelserne har og tid af den no ham sin trion angaaer 10 og tog 3de ne. J det nu Pastoret giennemgik de forskiellige Artikler, tilkiendegav han blandt andet sin store Tilfredshed med den 7de, der indeholder Kongen af Neapels Samtykke til, at sviegive enhver fransk Borger, der formedelst politiske Revolutionen vedkommende Meeninger, i hans Stater var bleven hæftet og hidtil holdet fast. Pasto ret yttrede herved paa det meest levende det Ønske, at og hvid om hvalk An naar alene, ansaa de Fanger maatte komme paa frie Fod, der endnu befinde sig i det keiserlige, i Olmutz f. Ex., og andre Stæder. dansk, oc sammen Han yttrede herpaa sin Beklagelse, at den, det var bleven overdraget at underhandle Tractaten med Neapel, ikke havde følt Nødvendigheden af at vende sine Blik til Middelhavet, de Franske til Fordeel. Forgieves sagde han – faae vi een privat Fred efter den anden, naar de ikke sigte til eet fælles Maal, naar ikke enhver af dem er en Ring til den Almeenfred, der endelig maae betrygge Europas Rolighed. Hvilken Gienstand er værdigere til stedse at ligge os paa Hierte, end den, at bevare, eller rettere tilbagegives vort Herredom over Middelhaver, og der indskrænke et Folks Jndflydelse, som af Naturen er forviist til et andet Hav, hvor der ikke fattes Arbeide, for dets ærgierrige Jndustrie. Den politiske Aarvaagenhed, der paaligger Directoriet, vil, uden Tvivlibevæge det til, igien at godtgiøre, hvad Agenten har glemt, og igien oplive den frugtbringende Handel paa Levant og Barbariet, hvis Balance ellers i det mindste skaffede os 12 Millioner om Aaret, giorde os i hiine Farvande næsten til Nationernes udelukkende Factorer, aarlig dannede os 6000 Matroser, sysselsatten 900 Skibe, og udbredte overflødig Rigdom over tyve Departementer i og som oldsgade ommoComit paa noners unne og nok. hos N. og Efter at Pastoret havde viist, hvad Tractaten fat redes viiste han de Fordele, den lover. Uden Tvivhvilden Alliande følge paa den. Allerede har Spaniens Konge, som Blodets Baand forbinde med begge Siciliernes, givet denne et mærkværdigt Exempel. En endnu mægtigere Bevæggrund, den politiske Jnteresse, indbyder Kongen af Neapel at følge hiint Exempel. 600000 I Hans Jn modtag. 230adom, 20000 100 Som som Herd – udraabte Pastoret strænger en stor Mængde Tanker og Forhaabninger indpaa mig, Hvi skulde vi ikke, vaar en vels Politik ledes bringe det til at føles Østervigs Magt i Jtalien i den Tractat, der er forelagt eder til Ratification, beviiser den ikke, at selv i Neapel, hvor den østerrigske Regiering ellers var saa virksom, endelig Spanien igien er tiltraad de Rettigheder, det stedse skulde have beholdt? Hvorfor skulde ikke et ubrødeligt Forbund nu som tilforn foreene tre troe Nationer, Hvorfor skulde Corsica ikke omsider afryste det engelske Aags Hvorfor skulde Rom ikke snart erholde den Fred, det ansøger om Hvorfor skulde vi ikke ogsaa blandt vore Allierede tælle Portugal, der bedrog sig selv, og troede at være blevet frit, i det det befriede sig fra Spaniens Herredom, for at tilbyde Engelland, et underkastet Folk, Hvorfor skulde vi ikke søge at fremskynde Øieblikket til at see Agerbrug, Kunster, Handel, og Vindskibelighed, disse Fredens gamle Ledsagere, blomstre omkring os. Overvunden, kun man rødme ved at anholde om Fred, men som Seierherre ova det Pligt, at række de Nationer, som ønske den, en hielpe rig Haand. 3000 om al d. 30 – og 20 Mand. cl. 80 a 40 til 80 Aand paa Europa gav længe nok Gienlyd af vore Triumpher lad det nu endelig engang gjenlyde af vort Maadehold og Retfærd. Maadehold er maaskee vanskeligere for Nationer, end for enkelte Personer; lad os vise, at der endnu gives Folkefærd, der kiende det. Det er ikke nok at have erobret Lykken; man maae lænkebinde den. Naar Seiervindingerne have befæstet et Folks Magt, og betrygget dets Skjæbner, hvilket man gjorde sine Rettigheder stridige, da paabyder selve Høymodighed det Fred. Det har gjort nok for sin Roes, det maae begynde, at arbeide for sin Lykke. Forgieves stræbe vore Fiender, selv i det brittiske Senats Skiød at bagvaske vort Sindelag, og vore Tanker, forgieves udspreder Skatkammerkangleren fornærmende Tvivl om vore Hensigter, Agtelse for Regieringerne, Venskab for Nationerne, almeen Velvillie, ubrødelig Villie at ære Frieheden ved Lovedette er, og vil stedse være de franskes Grundsætninger oplin, 3 Efter denne Tale ratificeredes Freden med Neapel. 20 40 Rbd. 60 Som Ordfører for den i Committee-General udnævnte Commission, holdt Camhacteres den 19de følgende Directoriet opfordrer dem, ved en kraftig Skabelse af alle til Reigens Fortsættelse nødvendige Hielpemidler at betrygge Freden. Det har forestilt dem Fornødenheden, vi ved den critiske Overgang fra Krigs til Freds Stand ville komme i. Det har fremdeles meddeelt Commissionen alle de Underretninger, samme kunde have fornøden. De adskillige Fredstractater med forskiellige Magter, der i Begyndelsen vare inddragne med i Coalitionen, mod den franske Republik, og Lovgivningens Jver til at stadfæste disse Tractater, bevise noksom, at begge oprigtigen ville Jordens Vel. Ja vi ville Fred; vi ville den snar, sikker, værdig, og almeen. Hvilket Folk skulde efter Seieren over sine Fiender kunde forsage Følelsen af sin egen Lyksalighed, Freden staaer følgelig gandske til vore Fiender, ville de den oprigtig vil den snart udgiøre Europas Trøst. Et saadant født Haab, saa dyrebart det end kan være vort Hierte, maae dog ikke lade os glemme det Folks Værdighed, der har betroet os sin Tarv og sin Hæder. Først forsikkre vi Nationerne om vore Grundsætningers Redelighed, om vor Troeskab i at opfylde vore Løfter; men dernæst maae E og høre Klogskaben, og ikke tillade vore Fiender at overgaae os i Viisdom. Naar den engelske Regiering, i det den taler om Fred, fordobbler sine Krigsrustninger, vil det franske Folk, der har offret saa meget, for at vinde sin Friehed, ligeledes billige vore kraftfulde Forholdsregler. Dette vil den Overtydning være nok, at idelig Udvikkling af Nationalstyrkens frygtelige Anseende er det sikkerste Middel til Fred.