Viborger Samler, 1836-10-25
Kjøbenhavnsposten" yttrer sin Utilfredshed med det nylig trufne Valg af de tvende Bankrepræsentanter. Uden at miskiende Proc. Haagens Retsindighed, Fædrelandskjerlighed og Jndsigt i det foreliggende Spørgsmaal, tiltroer den ham dog ikke den fornødne Energie under saa critiske Forhold, ligesom den ogsaa mener, at den Omstændighed, at han hidtil som Bankdirectionens lønnede Sagfører har staaet i et underordnet Forhold til denne, vil gjøre det vanskeligere for ham, nu at indtræde i det, Directionen overordnede, Repræsentantskab, der skal revidere og decidere dens Regnskaber og afgjøre de Sager, der angaae dens Embedsførelse og Ansvar. Om Scheel siger Kbhvnsp., at man ikke veed Andet om ham, end at han var en meget god juridisk Candidat, og har beholdt Ord for at være vel bevandret i den danske Ret. Derimod har han aldrig taget mindste Deel i Nationens Anliggender, aldrig lagt nogen Jnteresse for Dagen i vore Samfundsforhold, aldrig godtgjort ved nogen Kiendsgierning, at han er i Besiddelse af den Uafhængighed, af det borgerlige Mod, hvorpaa hans nye Stilling som Bankrepræsentant gjør saastor Fordring; at han besidder tilstrækkelig Jndsigt i vort Bank=Pengevæsen, er der, efter hvad han hidtil har præsteret, snarere Grund til at betvivle, end til at antage. – Efter alt dette er der vel god Anledning til at paastaae, at Bankactionairerne have Grund til at være misfornøiede med, at man har paaført dem en Repræsentant, hvis Navn er dem ubekjendt, og som derfor, om han end var nok saa god, ikke kan indgyde dem nogen Tillid. Men naar dette Valg ikke blot har vakt Misfornøielse, men tillige Forundring, da forekommer det os, som om det mest forunderlige derved er, at man har kunnet forundre sig derover. Nationalbankens Repræsentation er nemlig i ingen Henseende en forkelig Jnstitution. De første Valgmænd, som Kongen beskikkede, vare 4 Excellencer, 1 Stiftamtmand, 2 Kammerherrer, 4 Etatsraader, 1 Oberstlieutenant, 1 Capitain, 1 Justitsraad, 1 Agent og 1 Doctor Theologiæ, blandt de første Repræsentanter vare to Grosserere, Resten var lutter Grever, Kammerherrer og Etatsraader. Disse have senere stedse ved Selvvalg recruteret denne privilegerede Corporation; hvor kan man saa undre sig over, at de kun have valgt deres Ligemænd, at denne ikke folkelige Jnstitution ikke vælger Folkets Mænd. Vi finde heri intet at forundre sig over, vi finde deri kun en ny Bestyrkelse paa den gamle ved alle Tiders Erfaring bekræftede Sandhed, at et forkeligt Valg kun kan fremgaae fra selve Folket, en ny Grund til at forkaste den tomme Fiction, at Bankrepræsentanterne repræsentere Bank actionairerne, de Toogtredive Mænd Kjøbenhavns Borgerskab o. s. v. o. s. v. Derfor betvivle vi heller ikke, at Majoriteten lige saa vel har stemt efter bedste Overbeviisning, som Minoriteten; thi vi finde det ganske naturligt, at privilegerede Vælgere ansee dem for bedst, som Privilegiet anbefaler, at de, der affectere Foragt for den offentlige Mening, gaae i de Mægtiges Ledebaand, og at navnligen Banken, som den længe slumrende og endnu svage offentlige Mening i meget lang Tid slet ikke skjænkede mindste Opmærksomhed, ved hele sin Organisation ganske er kommen i disses Vold. Under disse Omstændigheder er det vort eneste Haab, at disse Privilegeredes Retssølelse og Fædrelandskjærlighed maa finde en Støtte i deres Speculationsaand; thi da vil Banken ikke blot være beskjærmet af Kongens ubrydelige Ord og Lovens Hellighed, men ogsaa af Vedkommendes egne Jnteresse, og det er en Garanti, der ikke er at forsmaae.