Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-19
Samme Dag holdtes endnu en academisk og en Skoletale. Den 4de Nov. indskrænkede Høitideligheden i Hovedstaden sig til en academisk Tale i Universitetets øverste Høresal, som blev holdt af Dr. Trellund, Prof. i Theologien, i Overværelse af det Kgl. Geheime-Conseil, til en Tale i Cathedralskolen og til en anden paa eet af Collegierne. Den 5 Nov. holdtes i Kongens Riger og Lande en almindelig Takke= og Bedefest. Sjællands Bisp havde forfattet en egen Bønformular; der blev afsjungen udvalgte Psalmer og opført, en Vocal- og Jnstrumentalmusik. Den 6te Nov. eller Jubelfestens syvende Dag, sluttede Mag. Sev. Lintrup, Prof. i Theologien, med en latinsk Tale i det Kjøbenhavnske Universitets øverste Høresal, de academiske Jubelhøitideligheder. Men den 7de Nov., 14de Søndag efter Trin, bleve ogsaa de kirkelige Festeligheder sluttede dermed, at Gudstjenesten endnu engang holdtes med samme Høitidelighed, hvormed man havde begyndt Festen. de Figursalen paa Charlottenborg. (Fortsat; see No. 29.) Antinons er Statuen af en ung Mand, som man kalder saaledes, uden dog nøie at kjende dens fande Betydning. Egentligen var Antinous et smukt ungt Menneske fra Bythinien, Keiser Hadrians Yndling. Han druknede i Nilen, Keiseren lod ham forgude, og opreise Templer og en Mængde Statuer til hans Minde. Konstnerne formildede paa denne Maade den sørgende Vens Smerte. Efter Nardini blev denne Statue funden under Leo A ved St. Martino di Monti i den Egn, som kaldes Adrianello. Winkelmann mener, at det er en Melanger eller anden ung Helt, og forsikkred at dette Værk regnes til første Classe, og det med Rette, ikke saa meget for det Heles Fuldkommenhed, som for de enkelte Deles Skjønhed. Fødderne og Underlivet ere langt ringere i Form og Arbeide end det Øvrige af Figuren. Hovedet i eet af de skjønneste ungdommelige Hoveder fra Oldtiden. Ramdohr er i Hovedsagen enig med Winkelmann i sin Dom over denne herlige Figur dog er han i Henseende til sin Dadel noget mildere end Winkelmann. Naturen, siger han, er i adskillige Dele af denne Statue, hævet til Jdealet; men den nøiagtige Antydning af Muskelspillet, og det bløde Kjød, som bedækker den, lader den beholde alle de Yndigheder af en Natur, som vi kiende. Selv Ufuldkommenhederne, som vi blive vaer ved andre Dele, synes at stemme overeens med det, vi dagligen see omkring os. Hovedet, Brystet, Skuldrene og Hofterne, føier han siden til, ere skjønne og tro. Det sidste har bevæget en Mengs og andre Kiendere til at anbefale den unge Konstner disse Deles Studium fremfor Apollo's. J Henseende til Underlivet og Benene gaaer Ramdohr endog saa vidt, at erklære dem ikke blot for udealske, men endog for gemene, ubestemte og plumpe. - Man seer her hvor ubilligt det er, naar man i vore Dage fordrer fuldkomne Konstværker, saavel af den samtidige plastiske Konstner, som af Digteren og Skribenten. Ved Siden af store Fuldkommenheder bør man oversee, i det mindste bedømme med Skaansomhed, endog store Ufuldkommenheder. Vi Dødelige kunne ligesaalidet udfinde Fuldkommenhedsmønstret, som Begyndelsen og Enden i Cirklen. Paa den anden Side er den Omstændighed, at man selv hos Konstens Mesterværker finder og paaanker Feil, en lærerig Advarsel for Stymperen og det maadelige Hoved, der ofte aldrig kan taale nogen Dadel, og kalder hver den sin Fiende, som vover at yttre denDen mediceiske Venus har ikke et Fruentimmers sædvanlige Størrelse, og er kun lidet over 6 Fod høi. Hun dreier Hovedet noget til den venstre Skulder, holder den høire Haand for Brystet, uden dog at berøre det, og med den venstre bedækker hun hvad Blufærdigheden bydet at skjule. Mærkeligt nok er det, at denne Delicatesse ikke er iagttaget ved mandlige Figurer. Saaledes staaer Apollo ganske frit, men en saadan jomfruelig Undseelse havde vel heller ikke kunnet passe sig for de mandlige Figurer, og hvor konstigen end Mesteren havde søgt at skiule saadanne Dele, vilde selv hans Konst have frembragt et skadeligt Jndtryk. Den Majestæt, der findes Apollos, som overalt i Antikernes hele Aasyn og Stilling, forjager enhver ublufærdig Tanke. Det fremad bøiede Legeme af Benus, antages som et Beviis paa, at Konstneren har bestemt denne Figur for et høit Sted, og man mener, at Mesteren netop har stillet Gudinden saaledes, for desto bedre at udtrykke hendes Beskedenhed, af hvilken Grund hun ogsaa sætter det høire Knæ noget forud ad Man seer her Naturen i sin høieste Skjønhed, En indtagende, blid, beskeden Mine i Ungdommens yndigste Vaar - det er en nys udsprungen Rose, som endnu ikke ganske har udfoldet sine Blade. Hun er noget før, og Kjødet saa blødt, at man skulde troe det maatte give efter, naar man trykkede derpaa. Winkelmann siger, at hun er endnu ikke ganske udvoxen, og at hendes Barm ligner en endnu ikke fuldmoden Piges. Denne Statue, blev funden i Hadrians Villa ved Rom i adskillige Stykker, der siden bleve saa fortræffeligen sammensatte, at man ikke kan blive det vaer. Den stod længe i det mediceiske Pallads paa BjergerPencio i Rom, indtil Cosmus III lod den bringe til Florenz. Man læser vel nedenunder at denne Venus er forfærdiget af en Cleomenes; men ved nøiere Undersøgelse findes, at Skriften er ny og udhuggen paa et Stykke, der kun er tilsat ved Foden af Statuen. Ei at tale om, at der hos de Gamle intet findes om denne Mester og ligesaalidet om hans Statue. Plinius leverer en Fortegnelse over de berømteste Statuer af Venus, men da han ikke nøje anfører deres Stillinger, saa lader der sig intet bevise; men den er i det mindste en Praxiteles værdig. Den samme Stilling finder man afropieret paa mange gamle Mynte og selv paa andre Statuer af denne Gudinde; den maa følgeligen være laant af en berømt Original, som maaskee har været den mediceiske Venus. Paa Haaret seer man endnu Spor af den gamle Forgyldning: en Ære, som ofte vistes berømte Statuer. Hovedet er noget lidet, i Forhold til de øvrige Deele, nogle have endnu troet at finde andre ringe Feil derved, men alle Kiendere ere dog enige deri, at, uagtet enkelte Dele paa andre Statuer manskee ere skjønnere, saa er den mediceiske Venus dog, i det Hele betragtet, den største qvindelige Skjønhed blandt antike og moderne Statuer. Piedestalet, hvorpaa den staaer, er nyt, og omtrent 3 Fod høit. - Winkelmann antager at Hænderne ere nye; at i det mindste en Finger paa den venstre Haand er ny, synes vist. Maaden, hvorpaa den ægte Finger er forkommet, fortælles i Gjornale enciclopedico di Florenze saaledes: Lord Offory bød eengang Cosmus den 3die 100,000 Livres for denne Statue, og bad, da der intet agtedes paa hans Bud, om Tilladelse, at turde formæle sig med denne Venus, som Fyrsten ikke vilde skille sig ved. Dette blev ham tilladt, og Lorden satte en prægtig Carnioling, hvori der var udskaaret en Amor, paa Gudindens Pegefinger, paa hvilken Finger Grækerne og Romerne pleiede at bære Bruderingen, i den Tanke, at en liden Nerve der stod i Forbindelse med Hjertet. Enten det nu var en Konstelsker, der vilde skaffe den fremmede Tilsætning bort, eller en Tyv, der vilde tilegne sig Ringen, nok er det, nogen Tid derefter fandt man Fingren afbrudt, maaskee fordi Gierningsmanden, af Frygt for at blive opdaget, gik alt for overilet tilværk. Ringen selv blev dog fundet, og gjemmes, befæstet ved en liden Kjæde, i Galleriet. (Fortsættes.) Efter Jndbydelse fra Hr. Underbibliothekar R. Chr. Rask stiftedes i afvigte Aar, saavel i Jsland som her i Staden et Selskab, som fører Navn af Det islandske litteraire Selskab, og bestaaer af to Afdelinger, hvoraf den ene har sit Hovedsæde i Reikevig i Jsland, og den anden i Kjøbenhavn. Dette Selskabs Øiemed er, at udgive saadanne paa Jslandsk forfattede eller oversatte Skrifter, som ansees tjenlige til at vedligeholde det Jslandske Sprog, at udbrede almindelig Oplysning, og iøvrigt, saavidt mueligt, at befordre hver Mands Gavn i Island.