Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-07-21
Jndenlandske Efterretninger. Berlings Avisen har tillige med dens øvrige Beretninger og Stænderne meddeelt den kongelige Bekjendtgjørelse til Stænderne dateret den 11te ds. Denne Bekjendtgjørelse deeler sig i tvende Afsnit, hvoraf det første handler og de kongelige Forslag, som have været Stænderne forelagte og deres Resultater, og da disse bestaae i Anordninger, der meer eller mindre ere Læserne bekjendte, forbigaae vi det første Afsnit, og gaae derimod over til det andet, der indeholder Kongens Svar paa Stændernes Andragender, der ialt udgjorde 24. Af disse ere 4 aldeles afslaaede, og blandt disse den om Jødernes Valgbarhed, og den om Stændernes Forening. Om den første Petition hedder det: Vi have ikke fundet nogen tilstrækkelig Grund til nogen Forandring i den i Forordningen af 15de Mai 1834 angaaende Provindsialstændernes Jndretning, § 4 s. 2, foreskrevne betingelse for Adgang til Sæde i Stænderforsamlingerne, at den Paagjældende skal bekjende sig til den christelige Religion. Om Stændernes Forening hedder det derimod Vi finde Os ikke bevægede til at bevilge den af Vore troe Provindsialstænder foreslaaede Forening af Østifternes og Nørre-Jyllands Provindsialstænder, hvilken vilde ophæve deres Egenskab som Provindsialstænder og forvandle dem til en Jnstitution af en ganske anden Natur." Syv Petitioner ere der vel taget Hensyn til, men Gjenstandene for samme dog enten udsatte eller endnu ikke endelig afgjorte. Jblandt disse hører Petitionen og Fængslernes bedre Jndretning, og Armeens Forsyning med Eqviperingsstykker, angaaende hvilke to Sager Commissioner ere nedsatte. Paa Petitionen i Finantssagen, der og hører herhen, lyder Svaret saaledes: J Anledning af Vore troe Stænders Andragende, Rigets Finantsvæsen betræffende, have Vi endmere ladet det være Os magtpaaliggende at henvende Vor Opmærksomhed paa den i samme omhandlede vigtige Gjenstand. Med Tilfredsstillelse kunne Vi sige, at Vore Bestræbelser nærme sig et heldigt Udfald, og have Vi ladet os meddele en Beretning fra Vor Finantsminister og de anstillede Undersøgelsers og udførte Arbeiders nærværende Stilling, hvilken Beretning Vi med bifald have modtaget, ligesom Vi have overdraget Vor Commissarius at meddele Vore troe Provindsialstænder bemeldte Beretnings Resultater. Vi ere saaledes forvissede om, at Opfyldelsen af Vor Villie om nøiagtige Normal-Reglementers Forfattelse for hver Deel af Statshuusholdningen og navnligen og Affattelsen af et Budget over Stats=Jndtægterne og Udgifterne for 1841, saaledes som samme er omtalt i Vort Rescript af 2den Januar 1810 § 6, ikke vil møde nogen Hindring." Tretten Petitioner ere bevilgede dog med større eller mindre Modificationer, og blandt de saaledes bevilgede finde vi det passende her at fremhæve den om Tallotteriet, om hvilken det i Bekjendtgjørelsen, hedder: "J Overeensstemmelse med Stændernes Andragender ere Vi findede at ophæve Tallotteriet, naar det Afsavn i Statsindtægterne, som derved vil foraarsages, dækkes ved indirecte Paalæg, hvilket vil være Gjenstand for Lovforslag, hvorom samtlige de nu forestaaende Forsamlinger af Provindsialstænderne ville blive hørte. Den kongelige Bekjendtgjørelses Ord angaaende Avisers Forsendelsesret med Posten meddele vi endnu. Foranlediget ved Vore Stænders Andragende om Tidenders og Journalers Forsendelse med Posten, have Vi under 10de April d. A. udgivet en allerhøieste Placat, hvorved der er tilstaaet Blade og Tidsskrifter de muligste Lettelser, i Henseende til Forsendelsen med Posten. Dog have Vi, med særdeles Hensyn til den nuværende Retning i en Deel af den periodiske Presse, fundet Betænkelighed ved saaledes at lette Afsætningen af ethvert Tidsskrift eller Blad, hvorimod saadan Lettelse ved Vor allerhøieste Resolution vil blive tilstaaet ethvert Blad eller Tidsskrift, hvis Beskaffenhed ikke indeholder særdeles Grund til at afslaae samme. Derhos have Vi fundet det fornødent, at de Bevillinger, hvorved foranførte Lettelser tilstaaes, clausuleres saaledes, at Begunstigelsen i Henseende til Postforsendelsen igjen ophører, naar Justitsaction senere maatte blive anlagt i Anledning af nogen i samme indført Artikel, dog at den igjen indtræder, saasnart Vedkommende ved en endelig Dom frisindes for saadan Tiltale."