Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-02-06
J England nærmer sig nu Tiden til Parlamentets Aabning. Ministeriet giør Regning paa at finde en stærk Modstand, og det vist ikke uden Grund; da det er bekiendt, at de forskiellige Partier, som udgiøre Oppositionen i Parlamentet, arbeide paa en indbyrdes Forening for at styrte Ministeriet; dertil hører Foriternes eller de Whigs Partie, hvis Anfører i Overhuset Hertugen af Bedford er, og i Underhuset Hr. Ponsonby, fremdeles alle Vennerne af en Parlaments-Reform, hvortil mange anseelige Kiøbmænd og uafhængige Godseiere høre; og endelig de saakaldte Fromme, for hvilke Hr. Bankes staaer i Spidsen i Underhuset, og som ogsaa har mange Venner i Overhuuset. Den 6te Januar vare Anførerne for disse forskiellige Partier, samlede hos Hertugen af Bedford for at aftale de fælleds Forholdsregler. Oppositionens Angreb skulle især gaae ud paa at dadle den Feil af Ministeriet, at det har villet tvinge Frankerige en Regiering paa, som det ikke vilde have, hvorved England bliver nødt til at have store Armeer for at holde det franske Folk i Tømme; og at modsætte sig Lord Castlereaghs Plan, at England skal holde en stor Armee paa Fredsfod, som koster 15 Mill. Pd. Sterl. mere end Landet kan bære, især da alle de Taxer, som ere paalagte under Krigen, vedvare. (Det kommer an paa, om den Paastand er sand, at Regieringen i dette Fredsaar kommer 20 Mill. Pd. Sterl. til kort, og at den maae dække dette Deficit ved nye Laan, hvis Renter skulle tages af det synkende Fond, eller af den Capital, som er henlagt for efterhaanden at bidrage til Gieldens Afbetaling.) Ministeriet paa sin Side foranstalter ogsaa Giestebud for at samle sine Venner omkring sig, og for at forøge sin Popularitet foretager det sig Reduction i alle Departementer og giver Løfte om at afskedige 15000 Mand af Armeen. Jmidlertid synes Uroeligheden og Giæringen i Folkets Tænkemaade stedse at tiltage, (endskiøndt det Rygte, som man har udbredet i Hannover, at man der giør Tilberedelser for at modtage den kongelige Familie i fornødent Tilfælde, er upaatvivleligt en Opdigtelse) som sees bedst af, at Stats-Secretairen for det Jndre har sendt en Circulaire den 11te Januar til Lord-Lieutenanten i Grevskabet Leicester og Lord-Lieutenanterne i flere andre Grevskaber, hvori han siger: at han under de nærværende Omstændigheder holder det for tienligt at forstærke den borgerlige Magt i Grevskabet, og derfore anmoder dem om at opmuntre de anseeligste Huuseiere, til at lade sig inddrollere som overordentlige Con stabler paa tre Maaneder; og tillige at bekiendtgiøre for de kommanderende Officerer for Vedmanry-Corpset, at de, tilligemed de Corps, de kommandere, maae holde sig i Beredskab for at kunne i Nødstilfælde komme hurtigt de borgerlige Autoriteter til Hielp. - J Ondby ved Leicester skulde disse overordentlige Constabler tages i Eed, men 400 Mennesker forsamlede sig for at forhindre det, saa at Detaschementer af to Cavallerie-Regimenter maatte adsprede dem. Samme Aften stak Oprørerne flere Korn- og Høehæse i Brand. Cobbet, Udgiveren af et satyrisk Ugeblad, har, i Forbindelse med Hr. Hunt, i Krone og Anker Tavernen oprettet en saakaldet Reformations-Forsamling, hvori man har vedtaget, at alle fattige Folk bør have ligesaamegen Andeel i Eiendommene, som de velhavende Personer, og at uden en saadan Reformation er ingen Frelse at vente for England. Reformations=Talerne reise nu omkring i dette Land for at forsamle Folket og opsætte Petitioner til Parlamentet. Nogle Steder ere disse Forsamlinger blevne forhindrede. J Birmingham, Shefsield og andre Stæder ere de blevne holdte; men Meningerne ere forskiellige om hvorledes Parlamentsreformen bør være beskaffen. Nogle ville at der skal udvælges et nyt Parlament hvert Aar og at man ihenseende til Vælgerne ikke skal see paa om de eie noget eller ikke, andre ville at Parlamentet skal vælges paa 3 Aar, og blot Huuseierne skulle have Ret til at vælge dets Medlemmer; af den første Mening er Forsamlingen i Kron og Anker Tavernen. J Birmingham udgjorde Forsamlingen imellem 20 til 30 tusinde Mennesker; ogsaa i Dublin har man holdet en Folkeforsamling i Anledning af Parlamentets Reform; ligeledes blev den 23de Januar holdet en Borgerforsamling i London af 200 Personer, hvori der blev besluttet at indgive et Bønskrift om Oeconomie og Parlamentsreform. Hr. Waithmann, som har lagt sig ud med de vilde Democrater Hunt og Cobbet, førte Ordet; han talte imod disses Sværmerier, om Jndførelsen af en almindelig Liighed i Stand og Formue. Ogsaa Lordmajoren har tilsagt en Forsamling i samme Anledning. J Aar ville over hundrede Bønskrifter blive indleverede om en Parlamentsreform. Det synes, som det engelske Folks nationale Ville erklærer sig derfor, men den er vist nok overmaade farlig at udføre i nærværende Tidspunkt.) Man kan sikker giøre Regning paa een i politisk Henseende overmaade interessant Sommer, og langt interessantere end de kunne ønske sig som ere Venner af Nationernes Rolighed og Lykke. Vestenvinden vil saa Aar bære meget nyt paa Havets Ryg til Fastlandet. En af Nutidens Forfattere har sammenlignet Englands nærværende Tilstand med Frankrigs i 1789, og bemærket: at den samme Overflødighed, som smykker Træet med sine Frugter, ogsaa brækker Grenene under deres Tyngde. Hvori, spørger han, stikker Hovedkilden til Englands Ulykke, og han svarer: i den saakaldte Kornbill, som byder, at fremmede Kornvarer først maae indføres naar de naae en vis Priis, denne Bill er til Fordeel for de rige Godseiere, som have bortforpagtet deres Jorder for høie Afgifter, men den volder, at Livets Fornødenheder blive fem Gange saa dyre i England som i Udlandet; giør en høi Arbeidsløn. til en nødvendig Følge, og bringer derved Fabrikerne i Standsning, hvorved igien Handelen aftager og Næringsløsheden udbredes. Kornbillen er vel for Øieblikket suspenderet, men først efter at Kornet er steget til en høi Priis; thi havde den frie Jndførsel stedse været tilladt, saa havde de fornødne Jndkiøb allerede været gjorte i Udlandet, imedens Priserne endnu vare lavere. Da nu Godseiernes Partie har Overvægten i Parlamentet, saa bevirkes derved, at den almindelige Stemme erklærer sig for at der maae skee en Parlamentsreform, saa at Parlamentet bliver valgt, af Folket i Forhold til Folkemængden, og da Folket kommer stedse meere paa den Tanke, at Ministeriet søger ved Pensioner og indbringende men overflødige Embedsposter (Sinecurer) at vinde sig Venner i Parlamentet og ved at holde en stor Armee at tvinge det selv til Rolighed, saa er det, at det almindelige Skraal opløftes om at afskaffe de første og formindske den sidste. Men Ministeriet har ondt ved at giøre; det har saadanne Revolutionsmænd og republikanske Sværmere, som Hr. Hunt og Hr. Cobbet daglig for Øinene; at slappe Regieringens Tøile i en saadan Tidspunkt vilde udsætte Staten for den største Fare; de vildeste Frihedssværmere kunde let ved en Parlamentsreform blive valgte af det uvidende Folk, og hvem kunde da see Enden paa Jammeren, især i en saadan Tidspunkt som den nærværende, hvor man hører idelig om at rasende Folketalere, søge at ophidse Almuen; at Oprørsseener nu forefalde i denne og nu i hiin Bye, at hemmelige Complotter søge at ødelægge Maskinerne; og hvor man hvert Øieblik læser i de engelske Aviser, under den Overskrift af: græsseligt Mord, nu at en Godseier er bleven lemlæstet paa en gyselig Maade, og nu at en anden er bleven myrdet efter at man har ødelagt al hans Boehave, Vil man giøre sig et Begreb om hvad disse Folke talere kunne tillade sig at sige, saa læse man blot den Tale, som den virkelig meget veltalende Jrlænder Philips har holdet nyelig i Frihedsklubden i Liverpool, hvori han sagde: "Jeg har vel læst i Historien om Stater, som gik under ved Guds Straffe, som bleve ødelagte ved Hunger, Jld og Sværd, men aldrig hørte jeg at en Stat blev forarmet ved sit Bytte, erobret ved sine Seiervindinger. England har udkiæmpet Europas, Strid; det har kiøbt alt det Blod, som kunde faaes for Penge; det seirede til Vands og tilLands, og nu staaer det, efter alle sine Seiervindinger, omgivet af Fortvivlelse, Ægyptens Pyramide liig, i den umaalelige Ørken, fuld af Pragt og af Død – en Trophæe og en Grav. Og om Napoleon sagde den samme Taler: "Hanhavde mange Feil, jeg vil ikke undskylde ham. Han frafaldt sine Grundsætninger, og hans Lidelser ere retfærdige. Men ogsaa mod vore Fiender maae man være ædelmodig. Hvor stor var ikke hans Løbebane, hvor ophøiet ikke hans Skjebne? Vi maae sige hvad vi ville, i Efterverdenens Øine vil han være vor Tidsalders Mærkesteen. Hans Bane bestod af vorende Trin; Throner vare hans Skammel, Kroner hans Legetøi; han fløi fra Seier til Seier. Den Mægtige stampede paa Jorden, og ikke blot bevæbnede Hære fremkom, men ogsaa Stater og Kongeslægter, og Konster og Videnskaber, og alt hvad Forstanden kan tænke, Fliden kan fuldende, en fortryllet Skabelse. Han faldt; men hans egen Ærgierrighed var hans berømmelige Overvinder. Næringsveienes nyeste Historie. (Fortsat til No. 61. f. A.)