Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-04-30
J dette ene Forslag læse den Danske Regjering den fuldkomneste Gjendrivelse af alle de Klagemaal, hvormed dens Manifest mod Sverrig er opfyldt, og i eftertænkende Øieblik ligne den sammen den Tilstand Hs. Maj. har søgt at bevirke med den Rusland og Frankrige nu indføre. (16) De læse, alle Frankriges Bundsforvandte, i dette Engellands Samtykke, Forskjellen mellem de Baand, Georg gjør saa store Opoffrelser, uden at forlange noget Vederlag, han betaler endog Sverrig hver stridbar Kjæft med 16 Sk. Stykket, Har Engelland hidtil egennyttigen opoffret sine Allierede den ene efter den anden, saa forsoner det nu fuldkommen denne Brøde ved sin ømme og venskabelige Fremfærd mod Sverrig. (15) Naar man hører Hs. Svenske Maj. tale om sine Forslag, sin Mægling &c., saa fristes man bestandig til at tænke paa Laqveien og Skræderen i Holbergs honette Ambition, der skal tale et godt Ord for Jeronimus hos Baron v. Reenkaallavet. Europas Magter ere imidlertid klogere end Hr. Jeronimus og spare deres Dyrekølle. Kongen taler i en Tone som om han endnu sad paa Tronen i Stralsund og proclamerede de Pommerske deres ny Constitution, (16) Hvormed har Kongen da villet bevirke denne Tilstand, De sædvanlige Midler pleie at være Armeer, Skibe, Penge; men eier Sverrig nogen af Delene? Det eneste han skulde virke ved maatte være den store Anseelse, hans urokkelige Gjenstridighed mod Frankrige og dets nuværende Regent, har forskaffet ham i Engellands Øine. som forene begge Hoffer, og dem, hvori de selv ere fængslede, og dømme da paa hvilken Side der er meest Agtelse for hver Parts Tarv tilligemed den største Gavnlighed og Retfærdighed for det Alme nes. Selv Dannemark har længe været en Gjenstand for dette Maadehold, og ophørte kun at være det, da dette Hof begyndte at blive virkelig farligt. Da Neder-Saxen hæriedes og Hansestæderne plyndredes, hvad gjorde Dannemark da for at hævne det forurettede Norden, Sverrig, Engelland, Preussen og Rusland førte Krig i denne Hensigt, (17); ingen tænkde paa at tvinge Dannemark til at tage Deel deri. Da, som nu, var Dannemark Ruslands Bundsforvandt, hvi understøttede det ikke samme Sag, Hvad havde det da at anføre for sin Rolighed, som Sverrig ei kan beraabe sig paa nu for sin Alt dette kan forklares ved den ene Omstændighed, som Dannemark søger at fortie, at det nu er i den Franske Regjerings Vold. (18) Havde Engelland fulgt denne Fiendes Grundsætning, saa havde det ikke tøvet med at gjøre Dannemark vaabenløst, indtil det Øieblik, da dette havde besluttet at hengive sig. Det havde adskil(17) Sverrig spillede, som Gud og hver Mand veed, Sancho Pansas Rolle i den hele Krig. Efterat Pommern havde faaet en ny Constitution og en ny Catechismus, efterat Stralsunds Fæstningsværker vare blevne forstærkede og adskillige hundrede tappre Svenskes Liv til Unytte bort klattet, forlod de Svenske Tropper denne vigtige Provinds saa hovedkuls, at de ikke engang fik Tid til at redde den store Gustavs Scepter. Kan dette kaldes at føre Krig, saa kan Peder Paars ogsaa kaldes en Hector. (18) Det er høist latterligt at høre Sverrig - en Stat, der har solgt sig og sine Undersaatter med Huud og Haar til Engelland – tale i en saadan Tone. lige Aar tilforn bemægtiget sig, ja endog beholdt dette Land paa Grund af Nordens eget Bedste. (19) Selv Dannemarks gamle Forbund med Rusland skal tjene til at besmykke denne Angrebskrig, skjønt hele Verden veed, at dette Forbund blot er sluttet til Forsvar, og som saadant ikke var gieldende for Ruslands seneste Krig, da denne Magt maaskee alligevel kunde fordre det opfyldt. For at retfærdiggjøre sig, vover det Danske Hof, at anføre alt: det paatager sig tilsidst Ruslands Uretfærdighed, forraader en overlagt Aftale, alt for at dølge en eneste Grund, den fornemste, at det er Frankriges Bundsforvandte. Uretfærdighed og Falskhed have deres Grændser: Ære og Sandhed skulle i deres Orden seire. Stolende fuldelig paa sin Sags Retfærdighed, stolt af at regjere et stridbart og trofost Folk, der saa mange Gange prøvedes i Farer, og altid opholdtes ved den Almægtiges Haand, haaber Hs. Kongel. Maj. at samme Forsyn skal velsigne hans Vaaben og gienskjænske hans Undersaatter en sikker og hæderlig Fred (20) med Fiendernes Ydmygelse. (21. (19) Man seer heraf hvor redeligt Sverrig, mener det med Dannemark. Det ansaae det endog for overeensstemmende med "Nordens Bedste, om Engelland allerede for adskillige Aar siden havde bemægtiget sig og beholdt Dannemark. Det Svenske Hof taler eller her om Dannemark som omtrent Mester Geert i Harlequin Patriot, naar han siger: "da ist der Fürst von Schweiz, der frist mir Dannemark wie ein Salat"! Ligesaa høie Tanker det har om sig selv, saa ringe har det om andre Stater. Men det er netop det sande Kiendemærke paa Fattigdom og Hoffærdighed. (2) Sært nok, at Kongen af Sverrig, som har æsket Frankrige selv til Kamp, som ikke kunde give sig til Taals førend han fik Krig, som med den ubegribeligste Utaalmodighed endog bestemte Klokkeslættet for Vaabenstilstanden i Pommern, nu anraaber Himlen om Fred! (21) Der maatte foregaae store Revolutioner i Verden, dersom dette Haab skulde gaae i Opfyldelse. Næsten hele Fastlandet maatte ydmyges, naar Sverrigs, eller med andre Ord Engellands Fiender skulde ydmyges, og det er virkelig at fordre alt for meget. Det Svenske Rige synes nu at have et Slags politisk Radesyge. Det ene Lem falder af efter det andet. En saadan Sygdom lader sig ikke læge med Engelske Guineer.