Aalborg Stiftstidende, 1829-12-07
J Anledning af de i denne Tidende Nr. 182 fremsatte bemærkninger om de rimelige Aarsager til Sildefiskeriets Aftagende i Liimfjorden, har Redactionen havt den Fornøielse, fra Hr. Kjøbmand P. Kold i Nibe, en af denne Byes meget virksomme og kyndige Fiskerie Udredere, at modtage yderligere bemærkninger over denne Gienstand, hvilke vi saameget hellere give Plads her, som den ærede Forfatter, der nu er 58 Aar gammel, fra Barn af har kjendt og brugt denne Næringsvei og i 29 Aar selv er Eier og Bruger af betydelige Fiskestader, og det desuden almindelig er bekiendt, at Communen Nibe skylder denne Mands ufortrødne Virksomhed og uegennyttige Hjelp somhed mod de fattigere Fiskere, en ikke ubetydelig Deel af den Opkomst, i hvilken den unægtelig befandt sig indtil for faa Aar siden. Hr. K. er ogsaa ubetinget af den Mening, at det er Vesterhavets Jndbrud i Liimfjorden, som først længst vester oppe, siden længer og længer mod Østen og nu tilsidst heelt igjennem Fjorden har tilføjet Fiskeriet den ubodelige Skade. Det færske Vand, som i største Mængde tilflyder Fjorden vesterst oppe og som, for Communicationen med Vesterhavet, altsammen skulde med udgaaende Strøm ud af Fjorden forbi Hals, gjorde Fjordvandet næsten fersk oppe i Fjorden, gjorde det brak længere ud efter og bevirkede i Fjordens Bund en saadan Vegetation, der gjorde den skikket til at ernære de mange Arter af Fisk, som tildeels opholdt sig der, og tildeels trak ind i Fjorden for der at lægge deres Yngel til Udklækkelse. Blandt disse sidste Slags Fisk vare Sildene, som før deres Udvandring i Foraarene lagde deres Yngel, i Særdeleshed paa den i Fjordens Bund voxende betydelige Mængde grønne Græs og det i saadan Mængde, at Græsstraaene der, hvor Sildene om Foraaret opholdt sig, deraf bleve tykke og ligesom aldeles glasserede af Silderavn og Sildemælke i den Grad, at Straanebleve 4 a 8 Gange saa føre som ellers. Denne Yngel udklækkedes i utrolig Hast i saadan Mængde, at den allerede i Mai Maaned, naar man fangede de voxne Sild, faaes vrimle ud gjennem Maskerne af Bundgarnene. Siden Havets Jndbrud løber derimod Mængden af det i Særdeleshed oppe i Fjorden tilstrømmede færske Vand ud af Aabningen, især efter saadanne Vinde, som fra Belterne og Kattegattet jage Havvandet ind i Fjorden forbi Hals, hvor det da voxer Vester efter og presser det færske Vand ud igjennem Aabningen. Naar Floden i Vesterhavet er høi, styrte upaatvivlelig ogsaa Masser af Saltvand ind i Fjorden. Af disse Aarsager bliver Vandet i Liimfjorden for salt og ned ved Nibe næsten ligesaa salt som Havets Vand. Formedelst dette salte Vand er Fjordbunden bleven uskikket til at udklække Aaleyngel, hvilken tilforn udklækkedes i Fjordbundens Dynd ligesom Ormenes Yngel i Haugernes Muld, og formedelst dette salte Vand ere Færsk vands-Fiskene i Fjorden næsten uddøde, da deres Yngel ikke kan udklækkes, ligesom dette salte Vand omsider har ødelagt den Vegetation paa Fjordens Bund, som Sildene søgte, naar undtages ganske i Nærheden af Færskvands Aaer, saasom Haldkjæraae og Kyseaae, som løber ud i den saakaldte Sæbber=Kloster Bugt, og Mangelen paa denne Vegetation hindrer Silde-Ynglen i at udklækkes. At denne Yngel i Liimfjorden næsten er tilintet, gjort, troer Forfatteren altfor tydelig at kunne spore og tildeels godtgjøre med følgende Erfaringer: Endnu i Foraaret 1828 fandtes mangfoldige Sild inde i Fjorden, hvilket bevirkede et stort Foraarsfiskerie, men man gjorde den Erfaring, at kun en saare ubetydelig Deel af Sildeynglen blev udklækket og i dette Aars Foraarsfiskerie fandtes kun faa voxne Sild og af Sildeunger vare næsten ingen at see. Hr. K. er saaledes ogsaa af den Mening, at denne Sag vil tildrage sig den almene Opmærksomhed og haaber at vor allernaadigste Konge ved nærmere Undersøgelse vil lade træffe saadanne Foranstaltninger, der kunne standse det Onde. Han holder sig overbeviist om, at Bidrag til denne Hensigts Opnaaelse ikke vilde udeblive paa Opfordring og erklærer sig villig til selv at yde sin Deel fuldelig efter sin Evne.