JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Proclamata. Anden Bekjendtgjørelse. Paa Vedkommendes Andrag og i Følge den Kongl. Slesvigske Overrets Auctorisation, blive Alle og Enhver, som af efterstaaende, i Tyrstrup Herreds Skyld- og Pandte Protocoll paa de forrige Besidders Folio af nu sidst Ris Nissen og nu Jacob Olufsen tilhørende Eiendomsgaard i Biert, protocollerede Documente, nemlig: 1) Af et, paa Simon Jensens Navn under 8de December 1750 protocolleret tutorie angaaende et overtaget Formynderskab for Diens Jversens Søn, navnlig Truels i Stobbum, og af et, paa Jver Simonsens Navn den 23de Mai 1769 protocolleret tutorio angaaende et Formynderskab for Jes Jørgensens Søn, navnlig Hans i War mark; ligesom ogsaa alle de, som formene at have nogen lovlig Tiltale til bemeldte Eiendomsgaard, herved opfordret og anbefalet, desangaaende forinden 12 Uger efter dette Proclams sidste Bekjendtgjørelse, udi Tyrstrup Herreds Actuariat her i Byen lovformelig at gjøre Angivelse, Original-Documenterne at forevise, deraf at tilbagelade en sidimeret Gjenpart og, saafremt de ere udenfor Jurisdictionen, Procuratores ad acta at bestille, da de imodsat Tilfælde med deres Tiltale pæcluderes da qv. Forskrivelser vil ansees som mortificeret og Protocollata desangaaende i Skyld- og Pandte Protocollen vil vorde deleret. Hvorefter a. a. Haderslef udi Tyrstrup Herredsfogderie, den 3die Marts E. J. Claussen.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Ved Proclama, som den 7de dennes er læst i den Kongelige Lands-Over- samt Hof- og Stadsret i Kjøbenhavn, ere Aller og Enhver, som maatte have Noget at fordre i Dødsboet efter afgangne Admiral Otto Lütken, Storkors af Dannebroge og Dom., samt forhen afdøde Hustrue Frederikke, fød Selstrup, indkaldt, med 12 Ugers Varsel at anmelde og beviisliggjøre deres Krav for C. W. Haagen, Kjøbenhavn, d. 9de Marts 1836.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Landsoverrets- samt Hof- og Stadsrets Procurator, boende i Klædeboderne Nr. 102.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Enhver, som maatte have noget at fordre i Stervboet efter afdøde Gartner Christian Møller af Knabstrup, indkaldes herved med 12 Ugers Varsel fra Dato, til at anmelde og beviisliggjøre deres Fordringer for undertegnede Skifteforvalter, Lunn. Knabstrup, den 1ste Marts 1836. Creditorerne i Stervboet efter afgangne Ungkarl Jens Hansen af Elmelunde indkaldes herved, ifølge Placaten af 26de October 1792, med 12 Ugers Varsel, til for undertegnede Skifteforvalter at anmelde og beviisliggjøre deres Fordringer. Nordfeld paa Møen, den 13de Marts 1836. Sommer.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Creditorerne i Fallitboet efter Kirsten Pedersdatter og efterlevende Mand Gaardfæster Hans Rasmussen i Klynge, indkaldes herved, overeensstemmende med Placaten 26de October 1792, med 12 Ugers Varsel, til for mig, som committeret Skifteforvalter, at anmelde og beviisliggjøre deres Fordringer. C. Borch. Rudbjerggaard, den 12te Marts 1836. Jfølge Kongelig allernaadigst Bevilling af Dags Dato, som vil blive læst i den Kongelige Landsoverret samt Hof- og Stadsret, indkaldes herved sub poena præclusi & perpetui silentii, med Aar og Dags Varsel, Alle og Enhver som formene at have Noget at fordre i Urtekræmmer Christopher Wilhelm Rantzaus til Skiftebehandling opgivne Bo, til saadant deres Krav for os her i Skiftecommissionen inden forbemeldte Tids Forløb at anmelde og beviisliggjøre. Den Kongelige Landsoverrets- samt Hof- og Stadsrets Skiftecommission i Kjøbenhavn, den 12te Marts 1836. Mollerup. Buchwald.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Creditorerne i Stervboet efter Skibstømmermand Christen Lassen af Ladepladsen Løkken indkaldes herved, med 12 Ugers Varsel, til at anmelde og beviisliggjøre deres Fordringer for undertegnede Skifteforvalter. Børglum Herredscontoir i Hjørring, den 6te Marts 1836. Sparck. (Hermed følger et Extra-Blad.)
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Kjøbenhavn. Trykt i det Berlingske Bogtrykkerie med Hurtigpresse Denne Tidende udkommer daglig og tilbringes Abonnenterne for 1 Rbd. 3 s Qvart. Subskription modtages her i Staden, Pilestræde Nr. 118, og i Provindserne paa de Kgl. Postkontorer.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Extra-Blad. til den Berlingske politiske og Avertissements-Tidende Nr. 65, 1836. Udgivet og forlagt ved Brødrene Berling; redigeret af Archiater Schönberg.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Kjøbenhavn.Trykt i det Berlingske Bogtrykkerie med Hurtigpresse. for gerne. orhandlin. ved sjællands, Fyens og Lollands-Falsters Stifter, Provindsialstænderne for samt for Island og Færøerne.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Onsdagen den 16de Marts. NoNo 52 Fortsættelse af Sagen angaaende Udkastet til en Placat, indeholdende nærmere Bestemmelse af Trykkefrihedens Grændser. (See denne Tidende Nr. 102103.)
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Hvad den Paragraph angaaer, som Committeen eventualiter foreslaaer sat i Stedet for hiin Paragraph i Udkastet, da maatte Commissarius, i Henhold til hvad han forhen har anført, ansee den foreslaaede Udvidelse af Forordningen 27de September 1799 § 7 til utilbørlige Yttringer og Regjeringsformen Jøvrigt indeholder Forslaget for overflødig. Jntet uden en Gjentagelse af hiin Paragraph vad en Tilføining af nogle mildere Straffe alternativer. Vel skulde Commissarius ingenlunde modsige, hvad Committeen har anført om, at mildere Straffealternativer kunne bidrage til at give en Straffelov større Virksomhed; men efterat Forordningen 27 Sep§ 7 har været gjeldende i en tember 1799. lang Række af Aar, og efterat samme flere Gange har været under Spørgsmaal ved Domstolene, kan det dog ikke antages, at en , der blot hjemlede mildere Straffealteruativer, kunde fremkalde Lovstedets Anvendelse i Tilfælde, hvor det hidtil ikke var anvendt, eller, at de Skribenter, der behøve ved Lov at holdes inden tilbørlige Skranker, derved vilde lade sig bevæge til større Beskedenhed og Sindighed i deres Yttringer angaaende Lovene og Regjeringens Handlinger. Det vilde og være en paafaldende Form, hvis Lovgiveren, for at hemme Pressens Udskeielser, hvilket jo ogsaa er Committeens Hensigt, med dens Forslag, formildede Loven, uden iøvrigt at foretage det Mindste. Betræffende det af Committeens Pluralitet særligt gjorte Forslag, da vilde dette i alt Fald kun virke en større Beskedenhed i Yttringer og Rigets Constitution. En saadan Bestemmelse synes derhos at have et noget ængsteligt Physiognomie, hvorved den let kunde foraarsage Mistydning. Hvad Udkastets § 2 angaaer, da kan det vel indrømmes, at der i og for sig kunde være nogen Grund til at lempe den i Forordningen 27de September 1799 § 20 foreskrevne Censurpligtighed efter Forseelsens Grad. Men da hiin Virkning i sin fulde Udstrækning, indtræder, endog naar en Forfatter i en privat Jnjuriesag dømmes til den ringeste Grad af Mulct efter Forordningens § 12, og ligeledes naar han efter § 13 dommes til Advarsel, saa vilde det være i høi Grad inconseqvent, om nogen Jndskrænkning skulde gjøres for den, der blev dømt efter Udkastets 1. Committeen har derfor og udvidet den 20, som den i Henseende til Formildelse i
Berlingske Tidende, 1836-03-16
de under nærværende Sag omtalte Presse misbrug har bragt i Forslag, til saadanne Overtrædelser, der efter 12 afsones med Bøder, men derved vilde den nye Anordning komme til at gaae uden for det Slags Forseelse, der var dens egentlige Gjenstand. Ensaadan Lempning i Forordningens § 20 vilde snarere kunne komme i Betragtning, naar det gjaldt om en almindelig Revision af Trykkefrihedslovgivningen. Det Slags Misbrug, der er Gjenstand for nærværende Sag, synes heller ikke at egne sig til nogen sær Formildelse i de Følger, som i Almindelighed ere forbundne med Overtrædelse af Trykkefrihedslovgivningen, thi enten har den Forfatter, som vilde blive at dømme i Overeensstemmelse med samme, virkeligt havt en saa lovstridig Hensigt, at han havde forskyldt Straf, efter Forordn. 27de Sept. 1799 og 2, 3 eller 7, skjøndt han, ved at bortforklare denne Hensigt, veed at redde sig fra denne Straf, eller og har han viist en særdeles Grad af Ubetænksomhed i et Tilfælde, hvor han var opfordret til Opmærksomhed paa, hvad han foretog sig. Den af Committeen paaberaabte Placat af 18de October 1805 frembyder ikke nogen her anvendelig Analogie, thi ei alene er den der omhandlede Forseelse af et langt ringere Slags, men derhos indskrænker Placaten sig til den Meddelelse, som skeer i Aviser og offentlige Blade.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
J Anledning af Commissarii bemærkninger om en nærmere Bestemmelse af Censurforpligtelsen efter Fregn. 27de September 1799. 20, maatte Taleren erindre, at samme udgjør en ganske særegen Gjenstand for vor Trykkefrihedslovgivning, og at der formeentligen ei kan være Noget til Hinder for, at samme nærmere bestemmes ved det nye partielle Straffebud, naar det – hvilket Committeen ansaae for utvivlsomt – ei vil fyldestgjøre sit Formaal uden en slig nærmere Bestemmelse af Forskrifterne og Censurforpligtelsen. Det havde vel ogsaa været omhandlet i Committeen at foreslaae en Forandring af Bestemmelsen og Censurforpligtelsen, som en Følge af den i Fregn. 27de September 1799 § 13 omhandlede Advarsel, men man havde igjen opgivet det, deels fordi denne Advarsel, naar Censurforpligtelsen, som dens Følge, skulde ganske bortfalde, ei havde nogen ret Betydning, deels fordi den hele Bestemmelse og hiin Advarsel uden Tvivl er upractisk, og nærmere Bestemmelser med Hensyn til samme derfor mindre fornødne.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Committeens Referent, Secretær AlgreenUssing, maatte i det Væsentlige henholde sig til det af Professor Bang Anførte. Naar den Kongelige Commissarius havde yttret, at det var at ønske, at der fra flere Sider maatte igjennem Pressen blive virket til at modarbeide enkelte Forfatteres umodne Domme om Lovene og Regjeringens Foranstaltninger, da var dette vistnok et Ønske, som deeltes af alle Trykkefrihedens sande Venner, men Taleren, kunde ikke undlade herved at gjøre opmærksom paa, at iblandt de Hindringer, som hidtil havde staaet i Veien herfor, ikke maatte oversees den, at de Forfattere, som maaskee gjerne havde villet berigtige Publicums vrange Meninger i saa Henseende, ofte vare ude af Stand dertil af Mangel paa de fornødne Materialier, hvilke det i Almindelighed var vanskeligt nok at erhverve, da de Mænd, som vare istand til at meddele de til en slig Sags rigtige Bedømmelse fornødne Data, ofte, ifølge deres Embedstilling, vare ængstelige og tilbageholdne i at meddele disse. Hvad den saa ofte paaberaabte Dom angik, da kunde Referenten ikke troe, at den skulde have forudsat, at § 7 i Frog. 27de September 1799. krævede ond Villie hos Forfatteren. Det af den Kongelige Commissarius sidstanførte Sted af Dommen syntes ikke at sigte til Anvendelsen af denne Paragraph men snarere til Anvendelsen af § 2 i Forordningen. Vel forekom paa dette Sted i Dommen Udtrykket utilbørlig, men det var formeentlig klart, at der ikke var sigtet til en i sin Form utilbørlig Fremstilling af iøvrigt lovlige og tilladelige Yttringer, hvilket Forordningen § 7 omtaler, ved at sætte Straf for at indklæde sine Anmærkninger
Berlingske Tidende, 1836-03-16
over Regjeringens Foranstaltninger i utilbørlige og usommelige Udtryk, men derimod til en utilbørlig Forudsætning om ond Villie hos Regjeringen, hvilken Yttring, naar denne Forudsætning maatte antages beviist, vilde have gjort Forfatteren strafskyldig efter Forordningens § 2. Dette oplyste Referenten nærmere ved at anføre det tilsvarende Sted af Actionsindlægget, som viste, at der her ikke var Spørgsmaal om en Sigtelse for utilbørlige og usømmelige Udtryk imod Regjeringen, men om en Sigtelse for ond Villie hos samme.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Efter den Tilkjendegivelse af den Kongelige Commissarius, at der ved Udkastplacatens § 1 nærmest er sigtet til Fremstillingens Form, maatte Taleren ansee det saa meget rigtigere, hvis Trykkefrihedslovgivningen skulde have noget yderligere Tillæg, at dette da skeete paa den af Committeen til 5 1 foreslaaede Maade, da den Forseelse, hvorom denne Paragraph handler, formeentligen var tilstrækkeligt betegnet i § 7 af Frog. 27de September 1799. Naar det af den Kongelige Commissarius var bemærket, at Domstolene dog ikke, fordi Straffene i denne Paragraph bleve formildede, kunde, ihvor tilbøielige de endogsaa dertil maatte være, give Paragraphen et videre Omfang i dens Anvendelse end tidligere ved Domstolene var antaget, da maatte Referenten herimod erindre, at dette vel kunde anføres, naar Domstolene allerede ved en Mængde Præjudicater havde givet hiint Lovsted visse bestemte og snævre Grændser; men dette var ingenlunde Tilfælde. Der existerede saa godt som ingen Domme, hvori hiint Lovbud var kommet til Anvendelse, og Retterne havde saaledes ingenlunde bundet sig i denne Henseende, eller afstukket sig visse snævre Grændser for hiint Lovbuds Anvendelse, som de nu ikke kunde overskride, hvortil kommer, at Udtrykkene i hiin Paragraph i sig selv ere saa ample, og de Tilfælde, hvor der kan blive Spørgsmaal om Paragraphens Anvendelse, saa forskjellige, at det ikke let lader tænke, at tidligere afsagte Domme skulde binde Domstolene i saa Henseende.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Committeens Medlem, Grev Holstein, yttrede, at da det var at ønske, at Tankens Yttring maatte være fri som Tanken selv, men denne Frihed indskrænkedes ved Lovens Ubestemthed, var det bedre, ingen Lov at have, saalænge man ikke vidste, hvorledes den ved Domstolene vilde blive fortolket, hvorpaa vorTrykkefrihedsanordning af 27de September 1799 kunde tjene til Exempel, da denne ellers saa ypperlige Anordning i Begyndelsen afholdt mange Forfattere fra at benytte Pressen. Denne Anordning havde forudsat, at det kun var den onde Hensigt, der skulde straffes, og den Skribent, der var sig en god Hensigt bevidst, havde altsaa Jntet at befrygte, anderledes forholdt det sig derimod efter Udkast placaten, thi efter den skulde Forfatteren straffes, naar han ikke havde iagttaget pligtskyldig Opmærksomhed, men Taleren fandt det særdeles betænkeligt, at Rogen skulde straffes, fordi han ikke havde forstaaet at skrive, og han meente, at Trykkefriheden var et saa stort Gode, at den Omstændighed, at En befattede sig med at skrive uden fuldkomment at forstaae det, ikke burde fremkalde en ny indskrænkende Lov. Sluttelig fremsatte Taleren. det Amendement til Committeens Jndstilling, ved Udkastets §. 2.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
en Forfatter for usommelige og utilbørlige Udtryk til den vanærende Straf, som Fregns. §. 7 fastsætter, hvilken ogsaa tilforn har været anvendt. Ogsaa under hiin Forudsætning syntes der Grund til at andrage paa en Forandring i Lovgivningen, hvorved den her omhandlede Straf blev formildet. Men dersom endog Straffens Haardhed skulde have bevæget Domstolene til sjeldent at give den berørte Paragraph i Anordningen Anvendelse, saa syntes man dog, efterat dette er skeet, at burde antage, at Domstolene ville ansee sig bundne ved de afsagte Domme, og at saaledes en Forandring i meerbemeldte §. 7, hvorved blot Straffene bleve formildede, ikke vilde bevirke, at en Forfatter, som hidtil vilde have været frikiendt, nu blev kjendt skyldig. Uden Tvivl udfordres da til Øiemedets Opnaaelse ikke blot en Gjentagelse af Paragraphen med formildede Straffebestemmelser, men hellere et Tillæg til Forordningen, omtrent saadant som det i Udkastets §. 1 indeholdte. Men herved var det blevet bemærket, hvad uden Tvivl ogsaa maatte ansees som grundet, at en Dommer vilde befinde sig i megen Forlegenhed, naar han skulde afsige en Dom efter en Lovbestemmelse, som var affattet i de nu foreliggende Udtryk, naar han altsaa skulde erklære, at en Forfatters Fremstilling kun var skikket til at opirre Gemytterne o. s. v. Taleren fremsatte derfor det Amendement: "at Ordet:" kun maatte udelades, og han skjønnede ikke, at Udkastets §. 1 vilde blive strengere end den Paragraph, som Committeen havde foreslaaet at skulle sættes i Stedet. Noget maatte i saadanne Sager stedse overlades til Dommerens Skjøn, men det forekom ham, at de Ord: "at indklæde sine bemærkninger over Regjeringens Foranstaltninger i utilbørlige. usommelige Udtryk, give langt mere Spillerum for Vilkaarligheden, end den langt snevrere Bestemmelse, at en Forfatter, for at kjendes skyldig, maa have betjent sig af en Fremstilling, som er skikket til at opirre Gemytterne og at fremkalde Ringeagt mod Rigets Forfatning eller dets Love eller Regjeringens Foranstaltninger". Ligeledes fremsatte Taleren det Amendement: at "Ordet "Misnøie, maatte udgaae. Efterat imidlertid Committeens Referent, herimod havde gjort flere bemærkninger, der nedenfor ville blive meddeelte i Forbindelse med Referentens øvrige Yttringer under den endelige Forhandling, og efterat Committeens Medlem Professor Bang ogsaa uærmere havde udviklet, hvilken Fare for Trykkefriheden en efter Biskop Mynsters Forslag modificeret Bestemmelse efter hans Formening vilde medføre, erklærede Biskop Mynster, at han, uagtet han ikke kunde indsee, at en saadan Fare, vilde følge af en Bestemmelse som den af ham foreslaaede, dog, med Hensyn til hans Agtelse for den sidst Talendes Jndsigter, gjerne vilde vige for den, som han ansaae for den kyndigere, og derfor tog sine Amendementer tilbage, overladende det til Andre om Nogen vilde optage det samme Amendement eller stille et bedre.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Under den foreløbige Behandling forbeholdt Statsraad Treschow sig at foreslaae en anden Redaction af Lovudkastets §. 1, og stillede derefter under den endelige Forhandling følgende subsidiære Amendement: "Dersom Nogen tiltales for, ved sine i et trykt Skrift eller Blad fremsatte Yttringer, angaaende Rigets Forfatning, eller dets Love, eller Regjeringens Handlinger, at have overtraadt de lovbestemte Grændser for Trykkefriheden, og det befindes, at de paatalte Yttringer, efter den Mening, som de nærmest og naturligst frembyde, indeholde en Overtrædelse af Fdn. 27de Septbr. 1799 §§ 2,3 eller 7, men Domstolene dog, mod hans Benægtelse og den af ham selv givne Forklaring over disse Yttringer, maatte finde det tvivlsomt, om de af ham ere brugte i foranførte Mening, medens det dog maa erkjendes, at han i alt Fald har gjort sig skyldig i en uforsvarlig Tilsidesættelse af pligtskyldig Opmærksomhed, bliver han derfor at ansee med Bøder til vedkommende Fattigkasse efter Omstændighederne fra 100 til 500 Rbd. Sølv. Dette Amendement tilkjendegav han dog alene at være stillet for det Tilfælde, at den af Committeen optagne af Professor Bang foreslaaede Redaction ei skulde blive billiget, Fremdeles stillede Etatsraad Treschow følgende Amendement: At forsaavidt Nogen for 1ste og 2den Gang begaaet Overtrædelse af Trykkefriheden dømmes til Bøder, skal han tillige være den i 6 20 af Fdn. af 27de September 1799 bestemte Censurforpligtelse underkastet, i første Tilfælde ikke under 1 og ikke over 5 Aar, og i sidste ikke under 2 og ikke over 10 Aar.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Kjöbenhavn. Trykt i det Berlingske Officin, med Hurtigpresse.
Berlingske Tidende, 1836-03-17
me sendelse. Den til 5. gelig revposter prirede. leg. Berlingske politiske
Berlingske Tidende, 1836-03-17
dertissements. Vidende. Udgivet og forlagt ved Brødrene Berling; redigeret af Archiater Schönberg. Torsdagen den 17de Marts. No 66.
Berlingske Tidende, 1836-03-17
Udenlandske Efterretninger. England.
Berlingske Tidende, 1836-03-17
London, den 8de Marts. – J Underhusets Møde den 4de d. M. kom det til en Debatte om Marine Forslagene, ifølge hvilke Antallet paa den brittiske Flaades Søfolk skal ansættes til 33,700 Mand, altsaa 5000 flere end forrige Aar. Hr. Wood fremstillede, i Ministeriets Navn, dette forhøiede Antal som nødvendigt, for at kunne skaffe den brittiske Handel i fjerne Farvande en bedre Beskyttelse, og for at stille den brittiske Sømagt nogenlunde paa lige Fod med Frankerigs og Ruslands. England yttrede han – havde ikke meer end ti Linieskibe i Søen, Frankerig derimod 28 og Rusland endnu for faa Maaneder siden alene i Østersøen 23. Taleren. paastod, at der ikke laae nogen Frygt for Brud paa de venskabelige Forhold til Grund for disse Forholdsregler, og han haabede, at Huset vilde eenstemmigt bifalde Regjeringens Ønske. Hr. Hume erklærede, sig mod den foreslaaede Forstørrelse af Sømagten; han meente, at den nordamericanske Handel var ligesaa udbredt som den engelske, og at den dog kun beskyttes af en Sømagt, der er ti Gange mindre end den brittiske. Den nuværende engelske Sømagt behøvede ej at forstørres, med mindre man agtede at anvende Søfolkene til Jndblanding i andre Nationers Anliggender. J Aaret 1817 var den brittiske Han det blevet ligesaa godt beskyttet af 17,000 Mand, som sligt nu kunde skee af 33,700. Man havde hen tydet paa Rusland, som om dette Riges Politik kunde foranledige en saadan Forstørrelse; men hidindtil var den gode Forstaaelse med Rusland aldeles ikke blevet forstyrret, og selv om et saadant Tilfælde skulde indtræde, var endnu den brittiske Sømagt den russiske langt overlegen. Sir R. Peel gjorde den Bemærkning, at naar Kronens Raadgivere vare afden Mening, at en saadan Forstørrelse var nødvendig, saa vare disse vistnok bedre underrettede end hine overfladiske Jagttagere, og det brittiske Parlament burde ikke vægre sig ved at opfylde deres Forlangende. Jmidlertid dadlede han dog en Jnconseqvents i den ministerielle Talers Foredrag; han paastod nemlig, at en saadan Forstørrelse ej paa bødes af nogen Fare udenfra, og at en eenstemmig Bevilligelse deraf vilde give Regjeringen en stor moralsk Overvægt, hvilken Overvægt dog atter tydede paa Begrebet om Fare. Jøvrigt indrømmede Sir N. Peel, at den forvirrede Tingenes Tilstand i mange fremmede Lande fordrede en særdeles Beskyttelse af den brittiske Handel, og at Undertrykkelsen af den skiændige Slavehandel, den endnu rasende Borgerkrig i Spanien, de ikke tilendebragte Misforstaaelser mellem Frankerig og de forenede nordamericanske Stater, vare ligesaa mange Grunde til at indvillige i den forlangte Forstørrelse af Sømagten. Ogsaa Lord Johan Russell drøftede Nødvendigheden af samme, især med Hensyn til de brittiske Undersaatters Beskyttelse paa alle Punkter. Han tilstod ogsaa, at det ikke kunde være tilfredsstillende for England, at see en russisk Flaade overvintre i Østersøen, uden at holde en tilsvarende Magt i Beredskab mod samme.
Berlingske Tidende, 1836-03-17
Frankerig.
Berlingske Tidende, 1836-03-17
Paris, den 6te Marts. – En Tilbeder af den bekjendte, meget yndede Sangerinde Jfr. Grise, har i den store italienske Opera her for nylig vakt en stor Scandal. Det er et ungt Menneske af en af de anseeteste Familier i Provence; han har endog gjort sig bekjendt ved nogle Skrivter. Men Mysticisme bemægtigede sig hans sydlige Phantasi og han troede, at være kaldt til at udrive Jfr. Grist af Djævelens Kløer; han fulgte hende i enhver Forestilling og ansaae hende i enhver Rolle for at staae under denne onde Magts Jndflydelse. Man fandt hos ham et Brev, hvori Jfr. Grisis Beskjæftigelser Dag for Dag og Time for Time vare optegnede. Da han paa en Maade gjorde en Slags Opstand i Theatret, saa blev han fængslet, men dog snart igjen sat paa fri Fod. Saasnart han igjen fik sin Frihed, opstillede han sig atter ved den Elsktes Dør. Hun blev paa ny forskrækket ved Synet af dette overspændte Menneske, og yttrede det Ønske at forlade Paris, hvorover Theater-Directionen blev meget forskrækket.
Berlingske Tidende, 1836-03-17
Man henvendte sig nu til Politi-Præfecten om at skaffe den skjønne Sangerinde Fred, og han skal have tilladt Jfr. Grist, at bære en Pistol hos sig, og i Tilfælde af at hun blev angrebet af denne Rasende, at skyde ham en Kugle for Panden. Det italienske Theater var særdeles forundret over denne Erklæring.
Berlingske Tidende, 1836-03-17
Jfr. Grist skal imidlertid virkelig have viist sig paa Theatret med Pistolen, og skal imellem Acterne i Spog have sigtet paa sine Kammerader. – J Følge senere Efterretninger skal Jfr. Grist nu have fast besluttet, strax at forlade det italienske Theater her, da hun hellere vil betale den betingede Sum for at ophæve Contracten, end fremdeles udsætte sig for sin overspændte Tilbeders Paatrængenhed.