Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-12-08
Tirsdagen den 4 December er for Min første Udvandring fra Hovedstaden efter Bombardementer. (Fortsat, see No. 3) Paaskrederiksberg faae man ingen andre Tropper end virkelige Engelske. Disse bestode af Garden og Bjergskotterne. Alle Huse og Gaarde paa nogle ganske saa nær, vare opfyldte af dem. Jkke sjelden fandtes 3 til 500 indqvarterede i en eneste Gaard. De fleste af dem, som vare blevne ved deres Boliger, havde ingen synderlig Uleilighed; men de, som Angesten havde drebet til Hovedstaden, vare i en dobbelt Forstand komne af Dynen i Halmen. Bjergskotterne vare især meget vrede paa disse Emigranter, fordi de meente, at denne Flugt røbede Mistillid til den Skorske Redelighed. Man har fort meget tale om Biergskotterne, og mange ansee dem maaskee for sande Cannibaler. Man gjør dem uden Tvivl Uret. Disse Skotter ere et høist ucultiveret, men intet mindre end aldefindes Folkeslag, af hvis enføldige og blinde Hengivenhed Storbritanniens blodtørstige Politik herlig veed at benytte sig. Det synes, at den med Forsæt lader dem blive i et Slags uciviliseret Stand, og qvæler enhver Lysstraale, der kan trænge ind i deres Land, for i Krigen bestandig at kunne sætte dem i Spidsen for de meest forvovne Angreb. De vare de første, der gik i Land i Ægypten, hvor der faldt en Mængde af dem, og de af dem, der have været paa denne Expedition, have derfor, som et Slags Seierstegn, en Sphin, paa deres Hueplade. Man havde ogsaa bestemt dem til at aabne Stormen paa Kjøbenhavn, dersom den nogensinde var bleven foretagen. Disse ulykkelige Slagtoffere sammenslædes fra Scotlands og Jrlands fjerneste Fjeldene, og ere virkelig tvungne, ikke kjøbte, til at udføre Engellands blodige Planer. De staae under en despotisk Subordination, og Karle med dybe Furer i Panden, hæve som et Espelov for en Officier paa femten Aar. Men hvor despotisk de end behandles, har man hidtil dog ikke kunnet tvinge eller overtale dem til, at forandre det allermindste i deres Klædedragt eller Vaabenøvelser, ja end ikke til at tage ordentlig Buxer paa, og det er de hoffærdige. Britter til ikke liden Forargelse, at de maa stride i Selskab med saadanne Sanscoulotter. I deres Sterese ere de fande Fremand, og intet er latterligere, end at see disse Bly Soldater, hvis hele Figur er lige saa stiv som den Dolk, de bære i Nakken, øves i Vaaben af en ikke mindre stiv Corporal. Til deres Musik hører især et Slags Sækkepibe, hvilken frembringer en Lyd, der - for at bruge Pfalsgrevens Udtryk klinger ligesom man kned nogle Katte i Halen. De have Navn for at være meget forvovne, og have overdrevne store Tanker om sig selv. Men de ere, ligesom de fleste Engelskmænd, yderst vantundige i Alt, hvad der ikke kaldes Engelsk. En, som stod Skildvagt lige ved mit Huus, spurgte med en vigtig Mine om ikke Kongen af Sverrig var i Holsteen I da der blev svaret nei, spurgte han atter, om da Holsteen ikke tilhørte Kongen af Sverrig? En Scorsk Kielling, der smagede af en stumpet Tobakspibe, havde blaceret sig tilligemed en rødhaaret Bjergskor i min Port. Denne Kielling havde været med paa Expeditioner i Holland, Ægypten og Pokker i Vold i America. Hun havde samlet ved sin Vask en Capital af 160 Guineer, som hun havde staaende hos Compagniecheten, og vidste at fortælle som lange og sy bredde om de Engelskes Heltegierninger. Bierg skotten, som understøttede hendes Prat med en heel Hob Løgn, svor høit og dyrt paa, at han i Ægypten havde seet 1000 Engelskmænd saae 20000 Franske Offelererne vare i det Hele yderst følte og opblæste. Jmidlertid kan man dog inddeele dem i tre Classer. Den første Classe bestod af Folk, der, opdragne i Krigsstanden og vante til at stride for Engellands Herskesyge, betragtede Sagen ganske haandværksmæssigen, og troede at de maatte slaae, plyndre og røve for Gammelengellands Ære, naar Canning og Castlereagh vinke. Den anden Classe bestod af unge, tildeels overhaands rige Adelsmænd, der fulgte med denne Expedition, fordi de forud vidste, at her kun var lidet at vove, og fordi de troede at det dog kunde være saa rart at have havt Deel i et saa glimrende Tog. Den tredie Classe bestod af Hannoveranere og Tydskere, der i adskillige Aar have spadseret omkring i Engelland som Pensionister, uden at have udrettet det allermindste. De sendtes vel til Rugen, for at understøtte de Svenske i Pommern, men de gik som de kom - som Narre.