Aarhuus Stifts-Tidende, 1838-01-13
Den 21de Juni ankom General Fririon til Kjøbenhavn; hans Tropper bleve, efterhaanden som de, til Trods for de engelske Krigskibes Aarvaagenhed, ankom til Sielland, henlagte i Cantonnementsqvarterer; men senere, for samlede at instrueres og inde ves efter det dem endnu ubekjendte, franske Reglement, concentrerede i og omkring Roeskilde, hvilket Punct tildeels var valgt, for at de der kunde præsenteres ved en Revue for Hs. M. Kongen, der imidlertid dog ikke kom til at see dem. Som Pladscommandanter vare fra dansk Side ansatte daværende Capitainer von Heinen og d'Origny, og til Medhielp for dem Lieutenanterne Thalbitzer, Grev Lüttichau, de Plane, Schwartz, Mosenni- og Ferral. Uagtet de Vanskeligheder, der vare forbundne med Spaniernes Jndøvelse paa fransk Maneer, viiste de i Begyndelsen saavel god Villie som Lærenemhed. Generalen paaskjønnede denne, uddeelte hyppigt offentlig Roes og søgte at adsprede Officererne ved hyppige Invitationer. "Alligevel viste der sig, i de sidste Dage af Julii Maaned, Tegn til Misfornøielse, hvorom Generalen ikke undlod strax at gjøre Jndberetning til den franske Marschal. Omtrent paa samme Tid, den 30te Juli, modtog han fra Denne Ordre til at lade de spanske Tropper paa Sjælland aflægge Eed til den nye Konge, Joseph Napoleon. Det var hans Hensigt at udføre denne Ordre næste Dag, en Søndag efter Messen, men, da den spanske Brigadeer (brigadier), Obersten for Regimentet Asturien, Dellevielleuse, forestillede ham, at, omenskjøndt de fleste kunde antages at være velsindede, syntes dog en Deel endnu at være ubestemt og at man derfor behøvede lidt mere Tid til at forberede Gemytterne, saa udsattes Ceremonien til den paafølgende Mandag Morgen Kl. 8. Jmidlertid blev befaling derom indgiven ved Aftenforsamlingen om Søndagen den 31te Juli. Den umiddelbare Følge heraf var, at den paa Torvet i Roeskilde opstillede 1ste Bataillon Asturien gjorde Oprør, idet Soldaterne med høie Skrig erklærede, ikke at ville aflægge Eden. General Fririon, som ved en Upasselighed denne Dag var forhindret fra at gaae ud, sendte, da disse Skrig lode sig høre, Kl. 6 om Aftenen, en afsine Adjutanter, Capitain Poncot, ud for at erkyndige sig om Aarsagen, som han strax derefter erfarede af Oberst Dellevielleuse, der ilede til Palaiet, for at bringe Chefen sin Melding, efterat han forgiæves havde formanet hvert Compagni især til Rolighed. Den danske Capitain d'Origny havde, strax da Urolighederne vare udbrudte, begivet sig til Torvet og opfordret den spanske Oberst, som han endnu traf der, til at tage Forholdsregler, for at sikkre Byens Rolighed Natten over, men han fik til Svar, at Troppernes Stemning gjorde dette umuligt. Strax efter at Obersten var ilet hen til Generalen, blev Capitainen af en Borger underrettet om, at en Soldat nyligen havde været hjemme i sit Qvarteer, for at lade Geværet, hvorpaa han atter var løben ud paa Gaden. Da nu Capitain d'Orig ny, som var bleven tilbage paa Torvet, for at lag tage Soldaterne, saae en Snees Grenaderer sætte sig i Marsch mod Palaiet, skyndte han sig at komme dem forbi, for om muligt at faae Gaarden ved Palaiet spærret for dem. Udenfor denne mødte han den af Generalen afsendte Capitain Poncot, der strax omringedes af 12 Grenaderer, som trængte ham op imod et Plankeværk og begyndte at slaae ham med Geværkoldene, hvilket d'Origny bestræbte sig for at afværge, ved at kaste sig imellem ham og Grenadererne. Det lykkedes ham at give Pongot Leilighed til at smutte bort under hans venstre Arm, medens han hendrog Grenaderernes Opmærksomhed paa sig, og hiin kom saaledes igjen tilbage til General Fririon, hvor han traf sammen med Oberst Dellevielleuse. Capitain d'Origny begav sig ind i Palaiets Gaard, som var opfyldt med 2 til 300 Spanier. Disse udstødte med rasende Skrig Forbandelser over de Franske og Trudsler imod dem. Denne vedvarende Støi forhøiedes endnu ved enkelte Skud, som af og til løsnedes imod Palaiets Vinduer, især naar der indenfor disse kom en af de franske Officerer til Syne. General Fririon havde forgiæves søgt at kalde nogle ham bekjendte spanske Underofficerer hen til et af Vinduerne. Den ærværdige Aaarige Oberst Dellevielleuse formaaede ei heller, ved at tiltale Oprørerne fra et aabent Vindne, at berolige dem. De paastode, at hans Liv ikke var sikkert, saa længe han befandt sig hos de Franske, hvorfor de opfordrede ham til at forlade dem; hvorimod Obersten erklærede, at de kun over hans Lig skulde bane sig Vei ind i Palgiet. Da imidlertid den franske General selv opfordrede ham til at begive sig ud blandt sine Folk og han selv uden Tvivl maa have indseet, at han saaledes kunde virke meere til de franske Officerers Frelse, end ved at forblive hos dem, saa begav han sig ud af en for Øieblikket ubevogtet Dør, som strax blev lukket efter ham, ligesom man omhyggeligen tilspærrede alle andre Adgange, saa godt det under disse Omstændigheder lod sig gjøre. Palaiet var forresten bleven omringet fra alle Sider af de i Roeskilde indqvarterede og under Skydningen fra Leiren tilstrømmende Spanier, som trak ind i Palaigaarden under Trommeslag og med flyvende Fane. Da Oberst Dellevielleuse havde viist sig i Gaarden, blev den spanske Skildvagt udenfor Generalens Dør afløst af en spansk Sergeant, som trak Sabelen og raabte paa Fransk: "Enhver Franskmand, som viser sig her, skal finde Døden. De tillende Oprørere raabte paa Spansk, Generalen og de franske Officerer døe Enkelte Skud vedbleve at rettes mod Palaiet.