Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1793-07-06
Da jeg for nogle Uger reiser fra Byen, saa har jeg befuldmægtiget min Søn Ambrosius Boyesen i min Fraværelse at sælge af mine her havende Vahrer, og at modtage Betaling af de, som med mig har afgjorte Regninger, hvorfore hans Qvittering validerer. Boyesen. faae et eget Universiret i Landet, har længe været et Maal for oplyste og patriotiske Nordmænds Ønsker. Saavel Nationens Hader, der altid var Nordmanden belig Jom dens Trang til et saadant Institut har fremkaldet dette Ønske, og begge Deele give den gyldigste Grund til at billige det. Men end een gang har man ogsaa offentligen yttret det; og er det hindindtil ikke bleven opfyldt, da maae Vanskeligheder, mægtige nok til at sætte Grændser for den bedste Villie, have hindret dets Opfyldelse. Men Vanskeligheder ere ikke altid de samme, eller lige mægtige; derfor har man ikke heller opgivet et Haab, som vore bedste Korgers Omhue, for at befordre fine Undersaatteres Lyksalighed ved Oplysnings Udbredelse, indgav, og om Ønsket i nogen Tiid har slumret, saa har dog kun, endog det mindske Stød, anbragt i beleilig Tiid, været fornöden til at opvække det paa nye. Dette Stød, er nu givet, og man sigter sig, i en beleilig Tidspunct. Den store Fyrste, som har vidst at overvinde alle Vanskeligheder, for at skiænke den Danske Bonde de tabte Menneske-Rettigheder, og Norge Friehed til at kjöbe for Korn, hvor de bedste Priiser indböd de Handlende, vil ogsaa kunne overvinde dem for at skiænke Norge en Höiskole i sit eget Skiöd, Afdenne Tanke understöttes den Iver for denne vigtige Sag, som nu meere end nogensinde synes at have besiælet Nationen, eller den oplyste Deel af samme. Maatte, som næsten ikke tvivles paa, denne Iver kun aabne en Kilde i alle veltænkende og formuende Patriaters Gavmildhed til en Fond for de Omkostninger, som et Institut af saadan Natur udkræver, saa torde maaskee den største Vanskelighed være hæret. Men lad og enhver Vanskelighed blive ryddet af Veien, lad en saadan Stiftelse virkelig blive skiænket Norge, hvad var med alt dette udrettet, naar samme dog ved sin Indretning ikke blev skikket til at vorde saa hæderlig og nyttig for Nationen, som den burde, Altsaa bliver det paa nærværende Tiid, da Hr Profesfor WIESES Indbydelse til at ansöge om et Universitet i Norge har givet Anledning til at tænke over denne Materie, et saare vigtigt Spørgsmaal: Hvor EDES ET UNIVERSTET T NORGS KUDE INDRETTES TII STERSTENTTE FR ANDET, MED HENSTN TII TIDERNES Cu Tor, og VIDENSKABERNES TIESTANB. Og da man har troet, at man herom sikret kunde blive underrettet, ved at udsætte en Belønning for dette Spørgsmaals grundigste Besvarelse, saa har et Selskab i Christiania foreenet sig om at belönne den bedste Afhandling derover med 200 Rdlr., og den næst bedste med 100 Rdlr. At Institutet maae være passende til dets Stiftelses Tiid, at Almeennyttighed foretrækkes for gamle Vedtægter og Pedanterier, at Videnskabernes sande Tarv maae være den Regel, hvorefter dets hele Gang, Drift og Bestyrelse bliver indrettet, og at de Videnskaber, som sikrest give Embede og Levebröd, maae kunne dyrkes, uden at andre nyttige fortrænges, eller tilsidesættes, ere især de Grundsætninger, som Önskes at komme i Betragtning. Og omend skiönt man i Prisens Tilkiendelse fornemmelig vil see paa, hvorledes Hovedspørgsmaalet er bleven afhandlet, saa vil det dog være Selskabet desto behageligere, om nogen, som skrev i Norge, eller med Kundskab om Norge, tillige vilde beröre det Sted, som for Institutet kunne ansees som det beqvemmeste, samt med deele en nogenledes Beregning over den til et saadant Institut fornödne Fond, i Hensyn til Stedets Beliggenhed, og de Studerendes formodentlige Antal. Man nævner i denne Henseende dem, som skrive i Norge, eller som kiende Landet, da man ikke önsker Stedet betragtet blot efter almindelige Grunde, som i ethvert hand, og overalt kan være gieldende, men at Norges naturlige Forfatning, samt de Steders eller Byers locale Beskaffenhed, som dertil med Rimelighed kunde bringes i Forslag, maae især haves for Øine, ligesom i Almindelighed ingen eensidig Interesse, men de Studerendes sande Nytte, Videnskabernes egen Tarv, og almindelig Oplysnings Udbredelse ene og allene maae gjöre Udslaget. Afhandlingerne over denne Materie forlanges indsendte inden 6 Maaneder fra denne Bekiendtgjørelses Tiid, da man inden 4 Uger, efter at de ere indkomne, vil besørge dem bedømte, og siden dem, som maatte erholde Prisen, ved Trykken bekiendtgjorte. De imodtages paa Dansk, Tydsk og Latin, og adresseres til Hr. Conrector RaSTEDi Christiania, hos hvilken ogsaa Præmierne blive at afhente. Ligesom enhver Afhandling maae være forsynet med en Devise, saa maae og dermed følge en forseglet Seddel med Forfatterens Navn inden, og udenpaa samme Devise, som paa Afhandlingen, hvilken Sed deel de Forfattere, som ikke erholde Prisen, faae aabnet tilbage.