Ribe Stifts Adresseaviser, 1835-07-07
Udenlandske Efterretninger Spanien. Jumalacarregup er den 25de Juni død af sine Saar. Denne høist vigtige telegraphiske Depesche fra General Harispe til Krigsministeren blev d. 27de om Middagen opslaaet paa Børsen i Paris. J Begyndelsen havde dette Dødsbudskab en Stigen af de spanske Fonds til følge; men man begyndte snart at finde det forunderligt, at der i den telegraphiske Meddelelse ikke var talt eet eneste Ord omBilbaos Beleiring; man fandt i denne Taushed, Grund til at befrygte, at Beleringen havde taget en for Christinerne ugunstig Vending, og saaledes frembragte da hiin Kundgjørelse intet betydeligt Resultat for Børspeculanterne. Jøvrigt er det ikke let at blive klog paa Sagernes sande Tilstand i Spanien. J den senere Tid ere Efterretningerne fra de nordlige Provindser stedse blevne gunstigere. Om Bilbao har det navnlig hedt, at den blev forsvaret med den største Kraft; at ikke blot den 5000 Mand stærke Garnison var besjælet af den bedste Aand; men at Stadens Befolkning ogsaa udviste Mod og Standhaftighed; at Gamle, og Unge havde med lige Jver arbeidet paa Fæstningsværkerne, og at det saaledes var lykket, ikke blot at afslaae Carlisternes Angreb, men ogsaa ved flere Udfald at tilføie dem betydelige Tab. Fremdeles hedte det, at Valdes's Hær var i langt bedre Stand, end Ordet, gik, at Aarsagen til, at han endnu ikke havde undsat Bilbao, var alene hans meget store Forsigtighed; at General Latre nu vilde fra Portugalete rykke fremmed Undsætning; at Valde; selv var marscheret udfra Vittoria og stod færdig til at angribe Fienden i Ryggen, og at Resultatet af hans hele forsigtige Plan sandsynligviis vilde være, at Carlisterne bleve nødte til at adsprede sig imellem Bjergene. Endvidere blev berettet, at det ikke vilde ret lykkes med Carlisternes Udskrivninger; at Høvdingerne maatte bruge Magt, for at faae Rekrutterne afsted; at derved et Mytteri var foranlediget i Jrun, og at Saadant rimeligviis vilde finde Efterligning paa andre Steder; at Baskerne, Navarreserne og Guipuscaanerne overhovedet aldrig vilde være at bevæge til at forlade deres Provindser, og at det derfor under ingen Omstændigheder var at tænke paa at føre Jnsurgenthæren frem mod Madrid. Med denne Skildring stemmer ikke godt overeens, hvad der berettes om, at Grev Toreno har af Hr. v. Ravneval indstændig begjeret en fuldstændig og directe fransk Jntervention og støttet denne Begjering paa Qvadruple-Alliancetractaten i Almindelighed og paa Frankerigs tidligere Løfter om at mulig bistand i Særdeleshed. Greven skal ved samme Leilighed have yttret, at han indtil videre saae sig nødt til at iagttage en vaklende Fremgangsmaade, som lod ham frit Valg imellem to Ting, enten at vedblive det hidtil fulgte, efter fransk Mynster tilskaarne Regjeringsystem, eller at tage sin Tilflugt til en Udvikling af den revolutionære Kraft. Hvilken Vei det spanske Cabinet skulde staae ind paa, vilde da være afhængigt af den franske Regjerings Svar. Den franske Regiering, som befinder sig i stor Forlegenhed, da den paa ene Side frygter for ved en Jntervention at give de absolutistiske Magter Anstød, og paa den anden Side ikke er mindre bange for en revolutionær Kraftyttring i Spanien, skal da ved Efterretningen og Grev Torenos Fordring have fundet sig foranlediget til følgende, af Journal des Debats meddeelte Beslutninger: Fremmedlegionen i Algier skal strax overføres til Spanien, erholde 3 Maaneders Sold af den franske Regjering og forsynes med fornøden Munition; General Desmicheels skal være Legionens Anfører; flere Overofficerer, skulle udnævnes til at fremskynde Hvervingen i Frankerig, hvor, efter Forlydende, et stort Antal Polakker er villigt til at tage Tjeneste; Frankerig vil strax sende 3 Linieskibe, 7 eller 8 Fregatter og ligesaa mange lette Fartøier til de spanske Kyster, hvorhen man ogsaa venter, at Engelland vil sende i det Mindste et lignende Antal. Da imidlertid hverken Moniteuren eller Journal de Paris taler eet eneste Ord om disse Beslutninger, saa formoder man, at de i det Mindste ikke med Bestemthed ere tagne, ligesom man og begynder at ymte om et nyt, for absolut Jkke-Jntervention stemt Cabinet under der. Mole og Maison. Maaskee vil nu Zumalacarreguys Død gjøre al Jntervention ufornøden, da det fornemmelig synes at være hans emmente Talent, der hidtil har holdt Carlisternes Sag i Veiret. Eraso skal have afslaaet at modtage Commanden efter ham, og denne skal da være overdragen til Villareal. - Med Grev Torenes ovenmældte Yttringer om en Udvikling af Nationens revolutionære Kraft stemmer fremdeles kun lidet overeens, hvad der berettes fra Madrid, vel ikke officielt, men dog med Vished, at Morillo skal afløse Valdes. Morillos tidligere tvetydige Forhold, hans Frafald under den franske Jnvasion 1823, egner sig naturligviis ikke til at erhverve ham Tiltro hos den liberale Deel af Nationen. Hertil kommer, at denne Bolivars bekjendte Modstander nu er gammel og svag, saaat man heller ikke i militær Henseende giør sig store Forventninger om ham. Endvidere finder man det høist paafaldende, at den forhenværende Krigsminister, Zarcodel Valle, som paa denne Post lagde sin Udulighed til at sørge for en Armee tilstrækkelig for Dagen, skal væ te udnævnt til Chef for Generalstaben under Morillo og allerede være afgaaet til Hæren. - Endelig er manikke paa det Rene med det nye Cabinet; det synes endnu ikke at have antaget nogen bestemt Charakteer; med det tidligere omtalte frisindede Program lader det ikke til at have sin Rigtighed; tværtimod vil man nu have fundet Grund til at antage, at dette Cabinet, vanskelig vil hæve sig over den af Martinez de la Rosas Ministerium hyldede rette Midte. (Dette lader sig imidlertid forklare af Torenos ovenfor omtalte At tringer). Efter de ministerielle Beretninger om det sidstmældte Uroligheder i Madrid gik de Sammensvore nes Plan ud paa, at 200 af deres Tilhængere skulde, forklædte som Nationalgardister, pludselig give Jld paa de opstillede Linietropper. Naar disse, forbittrede, betalte med samme Mønt, ventede man, at den rette Nationalgade vilde komme sine formeentlige Kammerater til Hjælp, og at det saaledes vilde opstaae en almindelig Kamp. Man beregnede, at Forvirringen, vilde blive saameget desto størte, da Planens Udførelse var bestemt til Christi Legems Fest, en Dag, paa hvilken Alt, Linietropperne, Nationalgarden og Folket, pleier at være i Bevægelse, og denne Forvirting vilde da de Hammensvorne benytte til at omstyrte Regieringen og udøve Mord, Brand og Plyndring. Man tvivlede imidlertid ikke om, at jo den ministerielle Beretning var overdreven.