Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-12-01
(Jndsendt.) Slutningen af Artiklen og Odense Skuespilhuus og Brandvæsen; (see Gaarsavisen) Naar Forfatteren debiterer at brandfrie Gavlvægge kun opføres hvor man bygger hele ny grundmurede Huse, men at man forøvrigt omgaaer Loven, saa at man endog faaer Lov til at bygge Gavle af Bindingsværk, og hvorom han fremstiller et Exempel ved en Byggeforandring der nu foregaaer med en Gaard i Vestergade, da verserer han atter kun i Vildfarelser. Den Gaardeier, der vil bygge en Etage paa sit Bindingsværkshuus, kan ikke tvinges til den Absurditet at sætte brandfrie Mure, paa et bindingsværks Fundament, og ligesaalidet kan han tvinges til at nedrive det Hele, for at vinde en Etage i Høiden. At Bygningscommissionen har forsøgt ogsaa ved slige Leiligheder at gjennemføre Principet om brandfrie Gavle, er vist, men at Lovgivningen ikke hjemler saadant, og at Cancelliet har givet Bygherren Ret, er ligesaavist. Og da Eieren af Carl Baggers Gaard ikke gjør Andet, end hvad i Lovgivningen og Cancelliets Resolution er sanctioneret, nemlig: at sætte en Etage paa Huset af samme Beskaffenhed som dets Fundament, saa beviser jo Exemplet ikke det Mindste om den Connivents, ifølge hvilken Opførselsen af lovstridige Skillemure skulde høre til Dagens Orden. Tvertimod driver man det hersteds saa vidt og saa strængt i modsat Retning, at naar en Huuseier udleier f. Ex. 4 Fag af sit Huus og selv beboer de øvrige 4 Fag, og siden sælger de førstnævnte 4 Fag til Leieren, da tvinger man dem Begge til at adskille disse to Dele ved en brandfri Muur. Det nytter ikke at Contrahenterne argumentere fra det Factiske, at nemlig Husene i en Række af Aar vare særskilte Vaaninger, med egne Indgange, Jldsteder, og fuldkommen afsondrede, – at ingen Slags Byggeforandring skal foregaae, at Sikkerheden bliver den samme som forhen, idet den formelle Forandring, at Leieren nu kaldes Eier, ikke forringer, men tvertimod forøger Garantien mod Jldsvaade. Det nytter ikke at begge Parter bevise at Nedbrydelsen af den gamle Skillevæg og Opførselsen af en Brandmuur ville forstyrre deres Dont, overstige deres Evner og nedbryde Familiernes Sundhed ved den nye og vaade Muur. Alt dette, og hvad mere der synes at qvadrere sig i sund Menneskeforstand, Billighed og vedbørlig Hensyn, nytter som sagt ikke, idet Contrahenterne hverken kunne faae Skjødet eller de med Transactionen forbundne Pantebreve tinglæste, saalænge Muren ikke er opført. Jhvorvel jeg finder at de Offere man saaledes fordrer for Almeensikkerheden stundom overstige de Paagjældendes Kræfter, og desaarsag i enkelte Tilfælde burde modificeres, saa dog beviser denne Rigueur og den Notorietet, at Bygningscommissionen, holdende paa den samme Conseqvents i det Hele, tillige anvender Lovens Tvangsmidler imod ethvert Forsøg paa at omgaae Loven, at den Slaphed i Byens Værne=Anstalter imod Jldsvaade, der offentlig er postuleret, ikke existerer, men at Sigtelsen herom ikkun kan have sin Rod i Postulantens Mangel af en Sagkundskab, der desuden røber sig i hans øvrige Tvivlspørgsmaal om BrandRedskaber, Mønstringer, Taarnvagten m. m., saa at jeg ikke derpaa skal indlade mig. Sluttelig bemærkes, at hvis Brand=Corpset var i en desorganiseret Tilstand, eller Bygnings=Commissionen sammensat af Mænd, der enten fra Evnens eller Villiens Side vare uskikkede til at røgte deres Kald, hvilket alt jo maae være de Forudsætninger, paa hvilke det Miloske Angreb er grundlagt, da vilde Borger-Repræsentationen upaatvivlelig have interveneret i Communens Jnteresse, medens en Annonce af den her drøftede Beskaffenhed ikke har Krav paa dens kostbare Tid. Odense den 27 Novbr. 1847. S. Hansen.