Politivennen, 1808-01-01
Monumenter til Skændsel for England. (Efter Jndsendt.) Udgiveren har modtaget adskillige Forslag angaaende saadanne Monumenter, og vil derfor meddele dem her samlede i et Knippe. No. 1.) Til Udgiveren. For ædel Daad findes ikke mindre udi de de danske, end i fremmede Stater, adskillige Monumenter, oprejste til en saavidt mulig evigvarende Erindring og Opmuntring for levende og kommende Slægter; men sjælden finder man et ligesaa nødvendigt Monument til Afsky og Skræk for uædle Handlinger nogensteds i Verden oprejst, naar undtages Corfis Ulfeldts endnu her i Staden bevarede Skændselsstøtte. Den engelske Regjerings ikke mindre end Nationens i vore Tanker mod alle Nationer og især mod den fredeligsindede danske Nation, paa en saa udmærket Maade, i alle Henseender udvisende uædle, ufredelige, og til et Raseri af Ødelæggelse henrivende Handlinger, synes og nu aldeles fortjente til et lignende Afskyminde udi alle Fastlandsstater og allermest nu fortiden udi Danmark, hvorfore og foreslaaes: at at saadant Mindetegn af tilhugne Kampestene i alle Dele lignende Ulfeldts Støtte, maatte op føres paa den Bastion af Kbhvns Volde (tæt ved Voldvejen), som ligger nærmest den ved Bombardementet ødelagte Del af Staden, og samme Støtte at forsynes med en Paaskrivt paa alle fire Sider udi dansk, tydsk, fransk og engelske Sprog af følgende IndholdAaret 1807. Til evig Skamog Skændselsminde for engelsk Herskesyge og Tioløshed. No. 2.) Hr. Udgiver. Jeg har nu snart isinde at opbygge min Gaard, som de Helvedes Bomber ødelagde. Omtrent 8 Bomber og 4 Brandkugler, item nogle Kanonkugler, som Cathart venskabeligst sendte mig ind cito cito ønskede jeg at anbringe ham og hans Udsendere til Minde, men er uenig med mig selv om Maaden. Nogle seer jeg indmure Bomber i deres Bygninger, enten uden Opskrivt, eller med de Ord: Venskabsminde, Engelsk Venskab, o. s. v. Men da jeg har saameget godt Gods at anbringe, vil dette ikke forslaae. Hvad synes Dem om følgende. En 24pundig Kugle vil jeg anbringe som Lod paa min Mellemdør, med den Paaskrivt. Nu lukker jeg for fredligt Hjem, men før Jeg tjente Ransmænd, og med Magt brød Ejers Dør. Over min Port vil jeg sætte den største Bombe med den Jndskrivt: Liig engelsk Statskunst huul, lig engelst Hjerte haard Liig engelse Ordhold her jeg ævig hullet staaer. En Brandkugle har jeg bestemt til Kakkelovnsknap i min Stadssal, og troer at jeg vil lade skrive derpaa: Da Canning, Percival og Castlereagh fik Lyst J Fredens Axelstad at knuse Barn og Kvinde, De tvivled om dertil en Bøddelknægt at finde; Men Fanden hvidsked: Sligt er Cathearts Heltedyst. Dog man bliver kjed af at skjænde om man er nok saa vred, og mit ønske er derfor, at De vil indrykke dette i Deres Blad, for at en eller anden kunde bevæges til at give mig et Raad til paa bedste Maade at faae Paaskrivter paa de øvrige, samt Raad til deres bedste Anbringelse. No. 3.) Til Udgiveren. Efterhaanden flikkes de forslagne Huse og nye opbygges, og jeg seer dog kun saa Bomber, Granater eller Kugler indmures. Dette gjør mig meget ondt. Thi til at vedligeholde hos Almuen Erindringen om den skjændigste Daad, der nogentid er begaaet, kan der intet bedre Middel tænkes end det, at de allevegne saae de engelske Venskabsvanter prunke paa Huse og Gaarde. Det skulde virkelig smerte mig meget, om man ikke i hvert Spor af Skud paa Murene af Rundetaarn, Nikolajtaarn, FruePetri- Runde- og Reformert Kirke, Studigaarden o. s. v. indmurede et af disse Mordredskaber. At sligt vilde vansire er ikke sandt, helst naar Tingesterne bleve forgyldte. Og overalt bør Retfærds og Patriotiskheds Krav være helligere, end Pyntelighedens. No. 4.) Til Politivennens Udgiver. Historien vil retfærdigen bevare Erindringen om Englændernes Skændselstog til Sjælland; men mig synes at et offentligt Mindesmærke derom, oprejst paa det Sted, det var Maalet for deres Nidingsværk, var en Ting, som man højlig bør ønske. Naar engang den Skade, Bomberne gjorde paa Husene, er udbedret; naar den Del af Byen der afbrændtes, om ikke ved, saa dog i Anledning af Bombarderingen igjen, og skjønnere end før, er opbygget; naar Petri Kirke er udbedret; naar Frue Kirke staaer atter under Tag, og Frue Taarn knejser med en skjøn, lige høj, men uforbrændelig Paabygning; naar vor Orlogshavn atter viser det trøstige Syn af en stolt Flaade; naar Søtøjhuset atter er fyldt med alt hvad der hører til Flaadens Udredning, da vil Mindet om de paa engelsk Regjerings Bydende mod Kbhvn forøvede Afskyeligheder efterhaanden uddøe med de Kræstede og deres Frænder, og Englændere ikke længer føle sig ydmygede ved at betræde Kbhvns Gader og Pladser. Men da vilde et Skændselsmonument endnu kunne indsage dem Gysen, føre Skamrødne over deres Ansigt, og tvinge dem til at forbande dem, de skyldede et saa beskæmmende Syn. Et saadant Monument kunde bedst oprejses paa Nyholm. Det burde forestille Cain, der myrder sin Broder Abel, fordi han var Gud behageligere, og paa Fodslykket burde paa Metalplader, som under Hestflytten paa Amalienborg, de Engelskes Tog beskrives med sande og kraftige Ord. No. 5.) Til Udgiveren. Da jeg har hørt mangfoldige ønske en Ulfeldsk Stytte opsat for England, her i Kbhvn, foreslaaer jeg at sætte den i Landemærket paa det Sted, hvor Jlden standsede, eller ligeoverfor i Kirkemuren. Den kunde være en simpel Obelisk af Granit, men paa Fodstykket maatte indsættes en Skrivt, som betegnede at den Jld som her standsede, efter at have ødelagt de og de Gader, skyldedes det engelske Ministerem, bestaaende af de og de Mennesker, der midt i Fred og uden mindste Paaskud indkastede 12000 Bomber, Granater og Brandpille i Kbhvn, for at rane den danske Flaade og plyndre dens Holmoo. s. v.