Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-08-15
Den kgl. Commissarius. Det Spørgsmaal, der omhandles i det oplæste Andragende, har forhen været Gjenstand for Overveielse i denne Forsamling, uden at den har fundet tilstrækkelig Grund til at indlade sig derpaa. Det første Jndstillingspunct stemmer saaledes med en Proposition, der i 1840 blev indbragt for Forsamlingen, men med 44 Stemmer mod 8 blev befunden, ikke at qvalificere sig til at sættes under Comiteebehandling. Derimod fik den samme Proposition Fremgang i den jydske Forsamling, hvorfra der indgik en dermed overeensstemmende og med temmelig stor Pluralitet besluttet Petition. Det i den anden Jndstilling indeholdte Forslag er ligeledes flere Gange blevet gjort til Gjenstand for Petition fra den jydske Forsamling, hvorimod lignende Propositioner her ikke have havt Fremgang. J den første Session blev det, under Sagen angaaende Midler til Hoveriets Ophævelse, af Comiteens Pluralitet foreslaaet, at Godseiere, naar de ophævede Hoveriet, maatte kunne erholde Bevilling til at bortsælge af Bøndergodset, og dog, om end dette derved gik ned under 200 Tdr. Hartkorn, for en Deel beholde Sædegaards=Rettighederne; men dette Forslag forkastedes med 51 Stemmer mod 15. J 1838 blev der, i Anledning af et Forslag og større Raadighed over Jordeiendomme i Almindelighed og et andet i en omvendt Retning, nedsat en Comitee, hvis Pluralitet foreslog, at der maatte gives en, dog temmelig begrændset, Tilladelse til at afhænde, hvad der hører til en Sædegaards Complettering, uden Tab af Hovedgaardsrettighederne; men der blev ikke fundet Tid til at tage denne Sag under endelig Behandling. J 1840 blev der paa en dobbelt Maade rørt ved Sagen. Den Proposition, der gik ud paa at indskrænke Dispositionen over Jordeiendomme, kom nemlig paany frem, i hvilken Anledning den Deputerede, som i 1838 havde indbragt Forslaget om den friere Benyttelse af Jordeiendomme, erklærede, at han vilde holde dette tilbage, saafremt det modsatte Forslag ikke gik frem, og derpaa blev dette af Proponenten taget tilbage. Fra Justitsraad Skibsted indkom der senere et omfattende Forslag til Ophævelsen af forskjellige Jndskrænkninger i Jordeiendommes Benyttelse, hvilket blandt Andet gik ud paa den fuldstændige Ophævelse af Placat, 26de Januar 1807, men med 31 Stemmer mod 21 blev det besluttet, ikke i denne Anledning at nedsætte nogen Comitee. Nærværende Forsamling har saaledes ikke hidtil fundet tilstrækkelig Grund til at indlade sig paa et Forslag, som det her omhandlede. Jmidlertid maa jeg dog bemærke, at Sagen heller ikke ganske reent er kommen frem. J 1835. 36 blev den, som alt anført, sat i Forbindelse med Sagen angaaende Hoveriets Ophævelse, og skjøndt Comiteens Minoritet og flere af Forsamlingens Medlemmer yttrede sig mod Forslagets Realitet, var der dog ogsaa Andre, som meente, at det ikke vedkom den da foreliggende Sag, og at det derfor helst maatte bortfalde; men, hvorvidt denne Betragtning har havt den overveiende Jndflydelse paa det Udfald, Forslaget fik, maa jeg lade være usagt. J 1838 kom Sagen ikke under endelig Overveielse, og i 1840 blev den bragt frem i Forbindelse med en Mængde andre Forslag. Man kan saaledes ikke af de foregaaende Forhandlinger udlede noget afgjørende Beviis for, at denne Forsamling ikke har bifaldet det omhandlede Forslag, hvorimod det fremgaaer, at man - vistnok i forskjellige Retninger har fundet det tvivlsomt, om det var gavnligt at indrømme Godseierne den Adgang, som forhen har staaet dem aaben til at sælge Bøndergodset, med Forbehold af Sædegaardsrettigheder. Paa den ene Side har man troet, at en saadan Forholdsregel anbefalede sig som et Middel til Selveiendoms Udbredelse, medens man paa den anden Side har fundet, deels at dette Middel ikke vilde være synderlig virksomt, da Forskjellen mellem frit og ufrit Hartkorn ikke længere er saa betydelig, at Tabet af Sædegaardsrettighederne kunde antages at holde den Godseier tilbage, som ellers fandt sin Regning ved at udstykke sit Gods og forvandle det til Selveiendom, deels at det var ønskeligt, at de Fortrinsrettigheder, hvorefter det frie Hartkorn ikke tager samme Deel i Skatter og andre Byrder, som andet Hartkorn, kunde bortfalde, og at Udsigten dertil tabtes, naar de kunde vedvare, uagtet Hovedgaardens Forbindelse med et Bøndergods ophørte. Jøvrigt skal jeg ikke for Tiden indlade mig videre paa Sagens Realitet. Jeg skal kun bemærke, at jeg forhen udførligen har udbredt mig over det Forslag, der er Gjenstand for Andragendets første Jndstilling, saavel i denne Forsamling, hvor jeg dog mere yttrede mig over de Modaliteter, hvorunder Forslaget kom frem end over Grunsætningen selv, som isærdeleshed i den jydske Forsamling, og at jeg derunder har viist, at det med Hensyn til offentlige Stiftelser vel kunde have Adskilligt for sig, at Sammes Bøndergods blev bortsolgt, men at dette dog maatte beroe paa Omstændighederne, og at det derfor ikke var ønskeligt, at der ved en almindelig Lov blev givet Opmuntring, til saadant Salg, hvorved Stiftelserne ofte kunde komme til at lide betydeligt Tab; at det tvertimod med Hensyn til Lehn og Stamhuse ikke vilde være retfærdigt, men en Krænkelse af Andres Rettigheder, naar man ialmindelighed vilde tilstede at sælge Godset, især naar dette skulde kunne skee under andre Former end de, hvorunder et sligt Salg forhen stundom er blevet tilladt, og man saaledes navnlig ikke vilde kræve Samtykke fra de nærmest Successionsberettigede, hvilket dog med Hensyn til Lehnene efter de grevelige og friherrelige Privilegier, vilde være aldeles nødvendigt. Grev Holck. Det nys oplæste Andragende synes, forsaavidt det angaaer Fideicommisserne, at laborere af en væsentlig Feil, idet det nemlig ikke er udgaaet fra disses Eiere, men fra de præsumtive Kjøbere, eller rettere sagt, fra et Medlem af Forsamlingen, som repræsenterer disses Jnteresser. Det synes derfor noget misligt for Forsamlingen, paa Fideicommisbesiddernes Vegne, men uden deres Villie, at indlade sig paa denne Sag; men skulde imidlertid Fleertallet af Forsamlingens Medlemmer finde en Comitees Nedsættelse tilraadelig, maa jeg dog formene, at Comiteen bør bestaae alene af Fidecommisbesiddere, for at der herved nogenlunde kan raades Bod paa den Ensidighed, der har fundet Sted ved Affattelsen af Andragendet. Jeg for mit Vedkommende kan ikke stemme for en Comitee, da jeg er Eier af et Fideicommis, som, ved i en tidligere Tid at være behandlet paa den, i Andragendet anbefalede, Methode, er smeltet sammen til 3/4 af dets oprindelige Størrelse. (Fortsættes.)J det 25de Møde blev Sagen angaaende Udkast til en Placat, indeholdende Bestemmelser til at sikkre geistlige Embedsmænd for Tab ved Høitidsofferets ubillige Forringelse foretagen til foreløbig Behandling. Som Referent for den nedsatte Comitee(Plesner, Arahamson, Mynster, Bjerre, Sognefoged Hansen) oplæste Biskop Mynster dennes Betænkning, der gaaer ud paa, at Udkastets første Afnit, at de Offerberettigede ved Stedets Communalbestyrelse kunne faae Enhver ansat til et bestemt Offer, kun anordnes for Kjøbstæderne, og det i Landsbymenighederne ved et Cancelli-Circulaire indskærpes, at det efter Loven og de gjældende Anordninger er Pligt for Enhver i Menigheden, som er confirmeret, paa Aarets 3 store Høitider at yde et, efter hans Stilling og Evne passende Offer til Præsten og Kirkebetjentene; at derimod et andet Afsnit, om Offerets Hjemsendelse til Præsterne og Kirkebetjentene i deres Huse, maatte bortfalde. Kun Comiteens Medlem, Sognefoged Hansen fandt Offerets Henlæggelse paa Alteret i visse Henseender anstødelig. Under Forhandlingerne talte Brændeviinsbrænder Sidenius imod det hele Udkast og erklærede at ville stille det Amendement, at det maa blive ved det Bestaaende, og Udkastet ikke tages til Følge. For dette Amendement, som understøttedes af Ussing, David og Lehmann, talte ogsaa Comiteens Medlem, Provst Plesner, i et udførligt Foredrag, hvori han betragtede Offeret fra den Geistliges, fra Menighedens og fra Præstens Standpunct.