Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-12-04
J den Afskedstale, som Alders-Præsidenten, Grev Duchatel, forud holdt, berørte han det endnu lige gaadefulde Pistolskud med disse Ord: "Jdet Gud reddede Kongen, reddede han Frankerig." Den rette Nytte af hiin Tildragelse har ogsaa umiskjendelig viist sig i de Deputeredes første Handlinger; thi slig en Majoritet havde Ministrene, selv med det dristigste Haab, aldrig vovet at drømme om, hvorfor deres Journaler ogsaa strømme over af Glæde, medens Republikanernes Partie siges at være ganske sjunket i den offentlige Mening. "Nationen - hedder det – er kjed af en Opposition, som bestandig truer Dynastiet; de anseeteste Mænd af Legitimitets=Partiet have for meget at tabe a. Hr. Dupin har alt flere Gange havt Audients hos Kongen, som ønskede ham til Lykke med den ærefulde Udmærkelse. Overalt vil den sidste Tvivl forsvinde, naar Adresse-Udkastet, som atter iaar skal være overdraget Hr. Etienne, fremkommer, og som Man venter, blot bliver en bombastisk Gjenklang af Trontalen, med Lovpriisning af Alt, hvad der er skeet og fremdeles vil skee af Ministrene. Det eneste Haab, som bliver tilbage for Oppositionen, beroer paa en Forening af de forskjellige Nuancer. Hr. Dupont, Arago og flere, som strax vilde have taget deres Afsked, lode sig kun af deres Venner overtale til at blive. J et af Bureauerne har alt været debatteret og Beleiringsstanden, som fandt ivrige Forsvarere, hvorimod Odilon=Barrot og Lafitte bekjæmpede den med Eftertryk. Et Forslag til at lykønske Kongen i Anledning af hans Redning, fandt intet bifald, saalænge Sagen endnu er indhyllet i et tvivlsomt Mørke. Og virkelig ravede Man endnu lige til den 25de i Blinde, hvad denne Sag angik. Selv Moniteuren benævner nu hiint Skud en Begivenhed," og ikke, som forhen, et Attentat;" ligesom den berigtiger, at Hr. Thiers aldrig før eller siden har seet den Demoiselle Boury, hvis Navn nu er bleven historisk. Det benægtes og, at hun skulde være bleven forestilt Dronningen, der skulde have omfavnet hende, og under Taarer sagt: "det er altsaa Dem, mit Barn som har reddet min Mands Liv." Tvertimod er hun selv som en høist mistænkelig Person, der flere Gange har udmærket sig ved at opdage foregivne Sammensværgelser, hæftet. Den udpegede og ligeledes hæftede Gierningsmand veed Man nu er en juridisk Student, ved Navn Giroux; men han har hidtil intet bekjendt. Undersøgelsen ved Retten fortsættes imidlertid, og allerede ere en Mængde Vidner, afhørte. Man har især forarget sig over Generalprokureuren Hr. Persils Jndlæg til den Kongelige Ret, hvori han finder og et umiskjendeligt Beviis for et Komplots Tilværelse deri, "at Uslingen ikke umiddelbar efter sin Udaad blev nedhugget og revet i Stykker af Folket." Den anholdte Giroux vilde Angiverinden kjende paa hans tykke Bakkenbart; men han havde nylig ladet det aftage, og svarede paa Spørgsmaalet hvorfor Haar jeg ikke Lov til at lade mit Skjæg rage: Efter de første Beretninger var Demoiselle Boury en ung dannet Pige paa 19 Aar, Datter af en Postmester i Borgues, som for 3 Uger siden var kommen til Paris, for at skaffe sig et Laan af 40,000 Fr. til at kjøbe et Hotel i Calais. Da hun var bleven afviist af Hr. Rothschild, henvendte hun sig med sin Ansøgning til Kongen, og under Forventningen af et Svar blev hun opholdt i Paris og saaledes et Redskab til at redde hans Liv. Ved Hoffet synes Man nu engang at ville tilskrive de republikanske Fanatikere, dette Attentat; Andre vælte Skylden paa Carlisterne, og en stor Deel af Publikum nærer endnu en ganske anden Mistanke, Konstitutionel forsikrer, at der hviler et dobbelt tungt Ansvar paa Demoiselle Boury, nemlig at befrie sig for at være skyldig i falsk Udsagn og i Forbrydelsen selv. Efter Koureren har Pistolskudet paa Kongebroen for det doktrinaire Ministerium været det samme, som Kanonskudet ved Bidassaa (Krigen i Spanien) for det Villoleske. Man finder det ogsaa besynderligt, hvor Kuglen er bleven af, og hvi den ikke traf nogen af den talrige Generalstab, som omgav Kongen? - Spørgsmaal, som Rouvellisten paa en Prik veed at besvare: f. Ex. med at Morderens Arm stedse skjælver, hvorfor han sigter uvist; han maatte sigte høit, da Kongen var tilhest a. Dronningen var i 2 Dage saa upasselig af den udstaaede Skræk, at hun neppe formaaede at tale et Ord Moniteuren vedbliver at meddele en Mængde Taler, som i denne Anledning ere holdte til Kongen, og hans Svar derpaa. Fra de længst bortliggende Departementer ere Deputationer underveis, og de fremmede Diplomater have gjort Hs. Majestæt deres Opvartning. Ministrene tale bestandigt om en virkelig Sammensværgelse, hemmelige Selskaber og statsforbryderske Forbindelser, hvorhos de rose sig af at være paa Spor efter Alt. Hver Dag udstædes ogsaa nye Arrest befalinger, Huussøgninger anstilles m.m. Man anslaaer den uhyre Troppemasse, som er samlet omkring Paris, til 60,000 Md., hvilket Antal endnu forstærkes. Ligeledes ere en Mængde carlistiske Flyveblade konfiskerede. Selv Hertuginden af Berrys Historie synes ved hiint Pistolskud ligesom stilt i Baggrunden, skjøndt det ikke mangler paa Deeltagelses=Attringer for hende. Statsraadspræsidenten har saaledes afslaaet Hr. v. Chateaubriands Ansøgning om at maatte begive sig til hende. Ogsaa Hr. Hyde de Neusville og Hr. Pardessus have tilbudt hende deres Forsvar, hvis hun overhovedet skulde behøve samme. Hertugindens Portrait bliver baade lithographeret, malet, beundret og tilbedet; Hofboghandler Bossange i Paris har skikket hende en stor Samling nye engelske, italienske og franske Skrifter, og bedet hende modtage samme som et Beviis paa hans Hengivenhed; Carlisterne have aabnet en Subskription for Demois. Duiguignys Tjenestepige, Marie Bosse, som Man forgiæves havde budet 40,000 Fr., hvis hun vilde forraade hendes Opholdsted. Anderledes tænkte Forræderen Deutz, hvem en Liberaler har givet den Trøst: "J vil være en Patriot; men det er Man ikke meere, naar Manhar begaaet et Forræderie." Da Hertuginden om Aftenen den 15de ankom til Blaye, var det mørk Nat og Regnen skyllede ned fra Himmelen. Hun gjør daglig Spadseretoure paa Citadellets Volde og har gjenvunden sin hele naturlige Munterhed. Under Overfarten paa Dampskibet maatte Kapitainen forelæse hende de offentlige Blade, og da han standsede ved en for hende anstødelig Artikel, bad hun ham vedblive, da hun gjerne vilde vide, hvorledes Man dømte om hende. Om Dronningen af Spanien bemærkede hun: "Min Søster styrter sig i Fordærvelse; onde Raadgivere føre hende paa Afveie, jeg befrygter en Katastrophe for hende.