Viborger Samler, 1842-01-24
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Det var ved Slutningen af Pairskammerets Møde den 12te Jan., at Pairen Daunant reiste sig for at andrage paa Anvendelsen af Loven af 25de Marts 1822 imod Journalen Siele. Denne Lovs 15de Artikel siger: "J Tilfælde af en Fornærmelse imod Kamrene eller imod et af disse ved noget af de i Loven af 17de Mai 1819 nævnte Midler, kan det fornærmede Kammer, efter en simpel Reclamation fra et af dets Medlemmer – saafremt dette Medlem ei foretrækker af sædvanlig Vei at auctorisere til retlige Forfølgelser – befale, at den Anklagede skal føres for dets Skranker. Efterat Kammeret har erholdt den Anklagedes Erklæring, domfælder det hom, i det Tilfælde at det erkjender ham skyldig til en af de i Loven bestemte Straffe. Dommen fuldbyrdes efter Kammerpræsidentens Befaling." – "Saa danne Fornærmelser, vedblev Daunant, ere undertiden straffede, i Almindelighed oversete og foragtede, naar de enten udgik fra bunke eller lidet udbredte Organer eller hverken truede Kammerets constitutionelle Existents ei heller de det af Chartet tilkjendte Rettigheder. Men nu har jeg i et meget læst Blad fundet Fornærmelser, der have den sidst omtalte Characteer og angaae Pairskammerets politiske Existents." Det hedder i den fornærmende Artilel: "Man behøver ikke først at sige Publicum, at Pairskammeret, endskjøndt hævet ved Merilhons Maadehold, Viennets værdige Forhold og Alton Shees høie Klogskab og Forsigtighed, allerede i lang Tid har absorberet sig i Betydningen af Pairsretten. Denne bemærkning gjør det ufornødent at udbrede os om de politiske Conversationer, der have fundet Sted i Salonen i Luxembourg i Anledning af et Aftryk af Throntalen, som man kalder Pairs kammerets Adresse. Vi have ved alt det, der er blevet talt, kun een Ting at beklage og over, og det er, at Mænd, der som Prindsen af Mostma vise sig besjællede af en sand patriotisk Følelse, ikke kunne optræde paa en anden Tribune.... Vi have kun een bemærkning at gjøre, og det er, at en vis Boissy, der ene og alene er udnævnt til Pair, fordi han er rig, har erklæret, at iblandt Regjeringens Fiender staae de, som ikke have nogen Eiendom, i den første Række. Det er som det synes i dette Jndivids og i mange Andres Øine en stor Forbrydelse ikke at have ligesaa store Besiddelser og Renter... Vi skulde aldeles ikke have befattet os med den saakaldte Discussion i Pairskammeret i Anledning af Adressen, dersom vi ikke havde troet at burde udhæve de meere end usømmelige Ord, som Boissy har udtalt. . . "Altsaal, saaledes endte Daunant sit Foredrag, er Pairskammerets Adresse kun en saakaldet Discussion;" denne Discussion er kun en simpel Conversation, der har fundet Sted i Salonen i Palais Luxembourg. Man siger ikke engang, at denne Conversation har fundet Sted i et legislativt Møde. Det synes mig, at en saadan Artikel erklæres fuldkomment og tilstrækkeligt ved sig selv. Havde jeg fundet sædvanlige Fornærmelser, havde jeg handlet klogt i at forbigaae dem. Men der ligger en svær Fornærmelse imod Pairskammeret deri, at man beklager, at en Tale af et Medlem i dette Kammer ei er holden paa en anden Tribune. Det er en haandgribelig Fornærmelse; men den er langt fra ikke saa stor som den, der negter og undertrykker Tilværelsen af en af de constitutionelle Magter. Kammerets Værdighed staaer paa Spil; det har Ret til, og det er dets Pligt at skaffe sig Anerkjendelse. Det synes mig, at den Artikel, jeg har forelagt Dem, fortjener Deres Opmærksomhed." – Dubouchage formeente, at Kammeret ikke burde optræde som Dommer i sin egen Sag saameget mere som endog den kongelige Magt - ligeledes en af Statsmagtens Hovedgrene, ja endog den første Magt i Staten - henvender sig til Domstolene, naar den fornærmes. Forgjeves udhævede Cousin, at den incriminerede Artikel ei indeholdt nogen formel og systematisk Benegtelse af Kammerets Rettigheder, men kun en Fornærmelse imod et enkelt eller enkelte Medlemmer, og at man, om endog Kammeret efter den strenge Ret var beføiet til Jndskriden, dog maatte ansee en saadan Jndskriden saameget mindre nødvendig, som Journalen Siele, der havde meddeelt hiin Artikel, ingenlunde kunde betragtes som en Fiende af Frankerigs Jnstitution, men snarere sammenlignes med en Mand, der undertiden vel kan blive heftig og hidsig, men der iøvrigt er en Hædermand, som vel ikke stedse afmaaler sine Skridt, men stedse skrider ind paa den gode Vei - den constitutionelle Regjerings Vei. Ogsaa Grev Mole og Marquis de Dreux-Breze udtalte sig for Sagens Henviisning for Jury. Resultatet af Forslagets Modstanderes Forestillinger er bekjendt.