Ribe Stifts Adresseaviser, 1819-09-07
Følgende Skrivelse fra Francis Burdett til Valgmænden af Vestminster, blev for nogle Dage siden meddeelt i vore Tidender. Man tvivlede i Førstningen. om sammes Ægthed, men Hr. Brockes, Formand i hiint Valgcollegium, har erklæret for det Jndre Departement, at det virkelig er sendt ham fra Francis Burdett. Han blev derpaa anmodet og at afgive Originalen, hvorpaa han udbad sig 2 Dage Betænketid, som i Dag den 27de udløbe. Til Valgmændene af Vestminster. Gentlemen Da jeg denne Morgen læste Aviserne, efterdi jeg først Aftes sildig kom hiem, blev jeg, ved Fortællingen om Blodsudgydelsen i Manchester, henreven af Skam, Kummer og Uvillie. Dette er altsaa Flækkeforhandlernes Svar paa Folkets Bønskrivter, - dette ere vore glor riig regierende Flække=Sælgeres praktiske Velsignelser, dette Anvendelsen af en i Fred staaende Armee, det synes vore Fædre vare ikke saadanne Daaret, som man maatte indbilde os, naar de modsatte sig at holde en staaende Hær, og sendte Kong Villiams tydske Gardister ud af Landet. Men give Gud, det var Hollænder, Sveitser, Hesser eller Hannoveraner, alt, blot det ikke havde været Englænder der havde udøvet en slig Udaad. Hvad, dræbt Ubevæbnede, Forsvarsløse, og gode Gud, Qvinder, Vanskabte, Stumme, Saarede, nedtraadte af Dragoner, Er dette England, er dette et christeligt Land, et Friehedens Land; kunne slige Omstændigheder foregaae hos os, ubemærkede som en Sommertaage, Dette bevare enhver Draabe engelsk Blod for i enhver Aare, der ikke udskriger dens Besidder som Bastard. Vil Englands Ædle understøtte, taale slig Fremgangsmaade. De have stor Jnteresse ved deres Land, de have store Landeiendomme, og Pligt og Ære, byde dem, at betragte disse, som en dem af deres Fade land betalt Lønning, hvorfor de have at holde dets Rettigheder og Frieheder opret. Visselig vil de engang vaagne, de vil føle, at de have Pligter at opfylde. Aldrig kunne de staae som rolige Tilskuere, naar blodtørstige Neroner sønderrive deres Mødres Jndvolde; de maae med istemme det almindelige Skriig, fordre Retfærdighed og Fyldestgiørelse; i det heele forenede Rige, stille dem i Spidsen for Forsamlingerne, og sætte et Maal ved Opkomsten af en Skræk og Blodregiering, udbrede Trøst, forsaavidt som den her er at finde, og Erstatning til denne barbariske og exempelløse Udaads lemlæstede Slagtofferes Enker og Faderløse. Derfor giør jeg det Forslag, at en Forsamling sammenkaldes i Vestminster, som Dhrr. af Udskuddet ville organisere, og paa hvis Opfordring jeg vil holde mig beredt til selv at bivaane samme. Om Døden ved Militair Execution vil blive Straffen for vor Forsamling, veed jeg ikke, men dette veed jeg, en Mand kan kun eengang døe, og aldrig skiønnere, end ved at forsvare sit Føddelands Frii der og Rettigheder. Tilgiv dette hastige Brev; jeg veed neppe selv hvad jeg har skrevet; lad det være et Skandskrivt, eller lad Generalfiscalen kalde det saa, om det behager ham, mig er det ligemeget. Da i Jacob den Andens Regieringstid, blev holden Ret over de syv biskopper, camperede hans Armee paa Hounslov Heede for at opretholde den uindskrænkede Magt. Som Soldaterne erfore deres Frikiendelse, raabte de tre Gange Hurra; Kongen studsede ved denne Larm, og spurgte, hvad er det: Intet, Sire, var Svaret, Soldaterne juble kun over at Biskopperne ere befundne uskyldige. Kalde I dette intet, varede den forhausede Konge, og kort derpaa frasagde han sig Regieringen. Denne Konge kunde ikke martre sine Soldater med Torturen, eller hugge Kiødet fra deres Been ved en Knute, langt mindre lade dem levende slaae; lad det være hvad det vil vor Pligt er det at komme sammen. England venter af hver Mand sin Pligt. Jeg forbliver mine Herrer, deres troe, oprigtige og hengivne Tiener. Kirby Park den 22de August 1819. Francis Burdet.