Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-10-23
Efterat Directionen i Aaret 1804 havde overtaget Godsernes Bestyrelse, blev virkelig i Juni Maaned Tilbud om et saakaldet Arvefæste gjort Bønderne, men ikkun 6 af dem erklærede sig villige til at modtage det; mærkeligt nok er det, at det end ikke er blevet disse 6 meddeelt, uagtet Directionen havde udfærdiget Arvefæstebrevene og befalet Administrationen at udlevere dem til de Bønder, som vilde modtage dem. Med hvormegen eller hvorliden Ret det skeete Tilbud, iøvrigt bærer Navn af Arvefæste, vil bedst skjønnes af følgende Bestemmelser i det til Fæstebrevene forfattede Schema 1. Arvefæsteren kan enten strax eller naar han det forgodt befinder, udnævne en af sine Børn eller Slægt, som efter ham eller hans Enke af os kan antages til at tiltræde Gaarden, naar den ledig vorder, og skulde han ved Døden afgaae uden at have udnævnet sin Eftermand, sammentræde 5 af hans nærmeste Slægt og Paarørende, for at vælge imellem sig indbyrdes og foreslaae tvende som eragtes beqvemme til at antage Gaarden, hvoraf Vi udsøge efter Omstændighederne den beqvemmest eragtende. § 2. Jstedetfor Jndfæstning efter vilkaarlig Skjønnende, erlægges en Recognition af 20 Rbd. pr. Tde. af Gaardens Hartkorn ved hver Forandring af Gaardbesiddere, som betales efter Gaardens Tiltrædelse i 2de Terminer, nemlig det Halve strax, og det Halve næste 11te Decbr. Termin, uden at noget videre enten fordres eller ydes bør. – 8 3. Til en Slags Godtgjørelse eller Renteafgift for de paa Udskiftningen m.v. anvendte Bekostninger erlægger han fter Mortensdag tilligemed Landgilden – Rug - Byg - Havre – 1 1/2 Skpr. Hvede af hver Tde. Hartkorn, eller ialt – Tdr. – Skpr. godt Kjøbmandsgods; og kan Hveden ikke erlægges i Skjæppen, betaler han, efter foregaaende Ansøgning og forventende Resolution fra os, Værdien efter Capitelstaxten i Landet paa samme. – 84. Hoveri forrettes efter nuværende eller i Tiden derom træffende, Bestemmelse. – 8 5. Dyrker han denne Gaards tilliggende Jorder med Korn og Foderurter eller Kløver paa den bedste Maade, han veed og kan komme til Kundskab om, bruger intet til Upligt, ikke bortleier Jorden eller noget deraf fravender. – . 6. Med Pileplantning, Frugt og andre Træers Opelskning, Stenes Oprydning af Jorden, Steengjærders Sætning, Hør= og Hamp-Avling med andet mere, som enten er eller vorder allerhøist forordnet, viser han al mulig Flid og Omhyggelighed. – 7. Jkke antager Jndsiddere til Huse, eiheller udlægger til dem nogen Jord uden Directionens foregaaende Tilladelse; og i alle Henseender indestaaer for Skatter, som ere eller blive paalagte, samt de Pligter, som tilkomme disse efter Anordningerne, Jngen ubekjendt Reisende uden Pas eller Beviis huser eller hæler. – . 8. Afholder sig fra al ulovlig Skov- eller Gjerdselhugst i Fideicommissets Skove, eller Tørveskiær i Moser. Endog paa hans egen Gaardslod, maa han ikke uden Udviisning opskjære Tørv. Saa afholder han og sine Tjenestefolk fra saadant, for hvis Forhold Gaardmanden bliver ansvarlig. – . 9. Gaardens Bygninger og Besætning med øvrigt Jnventarium, som ham ved Syn ifølge Forordningen af 8de Juni 1787 efter vedhæftede Syns- og Taxationsforretnings Udvisende er overleveret, vedligeholder han, at samme i den Stand, det er modtaget, igjen ved Fratrædelsen kan overleveres i Overeensstemmelse med nysnævnte Synsforretning af Dato. § 10. Forordningerne om skadeligt Vands Afledning og om Hegn og Fred, holder han sig nøie efterrettelige. –§ 11. Den af Gaardens Jordlod ved Udskiftningen udlagte Huuslod bliver Gaardmanden aldeles vedkommende, hvorimod han i de aarlige Skatter nyder godtgjort, hvad Huuslodden ved Reductionsberegning er ansat til at svare i Penge istedetfor kongelige Skatter, Hoveri og Landgilde, forholdsmæssig imod Gaardens Hartkorn, hvilken Ansætning Huusmanden erlægger directe til Fideicommisset, tilligemed hvad han iøvrigt er pligtig at betale. Saa skal Gaardmanden og, forsaavidt han maatte have sluttet Accord med nogen Tiendeier om Tienden af den hele Gaard, hvorunder Huuslodden dengang var beregnet, være pligtig at lade Huusmanden deeltage i denne Accord i Forhold til Hartkornet, og aldeles ikke tage Tiende i Negen hos Huusmanden, endelig i 12. Retter han sig efter Loven og de kongelige Anordninger, betaler uden Ophold og Restance alle Skatter saavel ordinaire som extraordinaire, samt hvad der er eller bliver allernaadigst paabudet, viser os eller Betjenterne i Fideicommissets Ærinde Hørighed, og velanstændig Lydighed; holder god Forstaaelse med Naboer, vogter Jld og Lys, eller naar ovenstaaende ei efterkommes er han, uden at have forandret sin Stand, som Fæster, lovlig Tiltale underkastet til Strafs Lidelse." Da Bønderne bleve indbudte til at erfare disse Vilkaar, blev det dem tillige betydet, at Tilbudet skulde blive gjentaget til Tinge, saafremt de ikke erklærede sig villige til at modtage det, men dette skeete ikke, det blev dem kun tilbudt paa Godsadministrationens Contoir, men Afslaget rigtignok bekræftet af Stiftamtmanden, Kammerherre Morgenstjerne. Christensen beretter (S. 55), at Bønderne, efter hvad der fortælles, iforveien fra Tilbydernes Side vare afskrækkede fra at modtage Tilbudet. J alt Fald synes Administrationen og Directionen at have bestræbt sig for, at Bønderne uden at modtage det saakaldte Arvefæste kunde nyde væsentlig de samme Fordele, som dette vilde have skaffet dem, og Forestillingen herom har vistnok meest bidraget til, at Tilbudet ikke blev modtaget. J et Par Aar efter disse Forhandlinger bleve de ledige Gaarde bortfæstede ved offentlig Auction, men Directionen ophørte snart hermed, da det befandtes, ikke at være til Fideicommissets Fordeel, thi som oftest mødte vel samtlige Godsernes Bønder ved disse Auctioner, men naar den sidste afdøde Fæster havde efterladt en Søn eller anden Nærpaarørende, gjorde denne kun et temmelig lavt Bud (f. Ex. 82, 100, 120 Rbd.) og ialmindelighed skeete slet intet Overbud, om ogsaa i enkelte Tilfælde nogen Anden (som da sædvanlig var en Fremmed udenfor Bondestanden, havde det høieste Bud, blev dette dog ikke approberet af Directionen.