Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1838-07-27
Fædrelandet. J Stænder=Mødet den 7de Julii bleve Sagerne angaaende 1) Ole Kirks Forslag om en Forandring i Jnddeelingen af Jurisdictionerne, og 2) Udkast til en Plakat, indeholdende nærmere Bestemmelser af det Sted, der i visse Tilfælde skal ansees som Trængendes Fødested, foreløbigen discuterede. Præsidenten henledede dernæst Forsamlingens Opmærksomhed paa, at der nu var antaget saa mange Sager til Behandling, at det kun med megen Anstrængelse vilde være muligt at tilendebringe samme. 46 Committeer vare nedsatte, af hvilke nogle havde erholdt meer end eet Lovudkast eller Andragende til Behandling. Hidtil vare 14 Committee-Betænkninger indkomne. 9 Sager vare aldeles afgjorte, 3 foreløbigen behandlede. Til den endelige Behandling af disse tre og til Behandlingen af de resterende 34 Sager havde Forsamlingen knu 37 Søgnedage. Det vilde desaarsag ikke være tilraadeligt at antage flere Sager, med mindre nogen af sær Vigtighed og mindre Omfang maatte fremkomme. Lauriz Boberg oplæste derefter et Forslag om at der paa Landet maatte ansættes Politieassistenter, hvilket Forslag med 41 Stemmer mod 2, blev forkastet. J Mødet den 9de Julii blev Sagen angaaende Udkast til en Placat indeholdende nærmere Bestemmelser angaaende nogle, Appellen i criminelle Sager vedkommende Punkter foretagne til endelig Behandling. Møller Knudstrup oplæste et Forslag fra Kammerraad Christensen i Zeuthen om Afholdelsen af Markeder ved Zeuthen Kroe, hvilket dog med 33 Stemmer mod 10 blev forkastet. Assessor With oplæste derefter et Forslag om en forbedret Jndretning af Varetægtsarresterne og Straffeanstalterne. J sin Motivering af dette Forslag leverede Proponenten en ligesaa sandrue som sørgelig Skildring af vore Fængsler, og i det han viste hvorledes de vare Fordærvelsens Skole, meente han tillige, at Tiden til gjennemgribende Forandringer og Forbedringer. netop nu var kommen, da Straffeanstalter i Kjøbenhavn skulde opbygges og Tugthuset i Viborg, underkastes en betydelig Forandring. Hvad de fornødne Pengemidler angik, da meente Proponenten, at Justitsfondet maatte kunne afgive disse, eftersom dette Fond efter Rygte skulde have henved 1/2 Mill. Rbd., og aldeles opfyldte et til dets Navn svarende Øiemeed, naar det anvendtes som foreslaaet. Det System Proponenten ønskede adopteret, var det med Held i Nordamerica og Frankrig, samt flere Steder indførte Taushedsystem. De hidtil udkomne 10 Nummere af Stændertidendens 2den Række, der indeholder den endelige Discussion og Commiteebetænkningerne i de af Stænderne behandlede Sager, ere for største Deelen alene af reent juridisk Jndhold, hvorfor vi hidtil have undladt at meddele noget af disse. Under Discussionerne om Udkastet til en Forordning indeholdende Bestemmelser til Conservation at Skjøde= og Pante protocoller i mødende Ulykkestilfælde, reiste sig derimod en Debatte, der i flere Henseender gjør Krav paa Opmærksomhed, da den dreiede sig om Stændernes Virkekreds. Den kongelige Commissarius, yttrede nemlig gjentagende, at det ovennævnte Lovudkast ikke var af den Natur at det efter Forordningen af 23de Mai 1831 § 4 egentlig egnede sig til, eller behøvedes at forelægges Stænderne, eftersom Forslaget gik ud paa en administrativ Forholdsregel, og denne Yttring lode ogsaa de Talere, der yttrede sig over selve Forslaget, upaatalt, hvorfor Præsidenten ved Sagens endelige Behandling tog Ordet og bemærkede, at da de Omkostninger, som det ommeldte Lovudkast vilde medføre, skulde udredes af Amtsrepartitionsfondet, saa maatte og Sagen ansees at vedkomme Stænderne, fordi, naar hiint Fonds Udgifter forøges, forhøies tillige Undersaatternes Skattebyrder, hvilket derimod ikke egentlig kunde siges at være Tilfældet naar Finantskassen, afholdt Omkostningerne ved en eller anden Foranstaltning. Hensigten med Bestemmelsen i Forordningens § 4, var at give Stænderne Leilighed til at yttre sig om hvorvidt Undersaatterne kunde taale den Byrde, man vilde paalægge dem, men denne Hensigt opnaaedes ikke, naar man vel ikke paalagde nye Skatter, uden at Stænderne vare hørte, men derimod forøgede Afgiften til Amtsrepartitionsfondet ved Paalæg til nye Jndretninger, uden at høre Stænderne, og hvad der gjælder og Amtsrepartitionsfondet gjælder og om Kæmnerkasserne, hvis Udgifter dækkes ved Bidrag af foranderlig Størrelse. Det var imidlertid ikke Præsidentens Hensigt at foreslaae Forsamlingen i dens Betænkning, at omtale denne Gjenstand, men Hensigten var ene, at man ikke, naar hine Yttringer vare forbigaaede med Taushed, deraf skulde uddrage den Slutning, at Stænderne ei fuldeligen paaskjønnede den uskatteerlige Ret, som Hans Majestæt har skjænket dem ved den titnævnte Bestemmelse. Commissarius bemærkede hertil, at Anordningen af 28de Mai 1832 § 4 ikkun handler om de Tilfælde, hvor de Byrder, som skulle paalægges Undersaatterne, kræve en ny Lov, men at det ingenlunde har Hjemmel i samme, at Stænderne skulle adspørges, forinden der foretages nogen Foranstaltning, hvoraf der kunde flyde en Udgift, der kunde faae Jndflydelse paa Stats= eller Communeafgifterne. Et saadan Baand vilde gjøre al Regjering umulig, og selv i de meest indskrænkede Monarkier er der ikke Tale om, at enhver ikke reglementeret Udgift først skal forelægges Stænderne, eller hvad Navn den Forsamling har, hvis Medvirkning behøves til at paalægge Skatter og Afgifter. Efterat derpaa saavel Præsidenten som Commissarius havde repliceret, endtes denne Debatte.