Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1831-04-15
Politiske Efterretninger. Polen. Warschauer-Tidende melder under 31te Marts: "Ved Jndtrædelsen af det bedre Veirligt begynde ogsaa Bevægelserne i den fjendtlige Armee paa Nye, paa flere Puncter, gjorde Russerne Mine til at ville gaae over Weichselen, men, som det synes, kun for at henlede vores Opmærksomhed paa et andet Punct, hvor de virkelig bavde i Sinde at Overgangen skulle gaae for sig Natten til den 31te Marts udsendte Russerne ved Kareten en Brander paa Weichselen, for sandsynligviis at tilføie vores Broe ved Praga Skade, men Fartøiet blev siddende i Sandet og gik op i Flammer." Den seneste Skrivelse fra Warschan siger: "Grochow er nu anden Gang bleven Skuepladsen for et stort Slag; i det Øieblik Posten afgik, sloges Polakkerne og Russerne paa det Hæftigste;" dette bekræftes fra Berlin under 6te April i følgende Udtrykke: "J Følge PrivatBreve har Slaget den 31te Marts ved Wawr og 1ste April ved Minsk paa den høire Weichselbred, i hvilke først Gen. Geis mars Avantgarde og derpaa General Rosens høire Fløi er bleven tilbageslaget, været meget blodigt. Russerne have efterladt meget Krigsmaterial, deres Tab anslaaes til 12,000 Mand, og Polakkerne have gjort 28 Kanoner til Bytte. En russisk General og flere Officerer ere allerede som Krigsfanger indbragte til Warschau. Den tappre GeneralSkryneckis Hovedqvarteer var i Siedlig, og det Russiske formoder man at være paa hiin Side den polske Grændse i Bresc." Jmidlertid melder en anden Beretning fra Warschau af 1ste April, at det polske Hovedqvarteer efter Slaget, var i Minsk, og befalingshaveren for den polske Avantgarde, General Lubinsky, befandt sig i Zamod; formeldte Beretning siger ogsaa, at det var efter et uventet Angreb og 2 Timers Kamp at Gen. Geismars Avantgarde blev drevet tilbage, alle Fjendens Anstrængelser vare forgiæves, og selv General Rosens ved Dambl Wielske opstillede Corps kunne ikke opholde de polske Tropper, og da Kampen var forbi, havde disse Fjendens Stilling inde. Uroligheder i Ryggen af den russiske Armee blive heller ikke af Enhver betragtede med Ligegyldighed, da de ogsaa udfordre den russiske Krigers Opmærksomhed, der allerede har nok, at bestille med Polakkerne selv. De troværdigste Beretninger sige, at den af sine Landsmænd almindelig agtede Grev Platet staaer i Spidsen for den i Lithaven af Jnsurgenterne oprettede Central-Regjering, og den catholske Geistlighed understytter denne med sin hele Jndflydelse. J Kanen, skulle lithauiske Bønder have udøvet nogle Grusomheder mod Toldofficianterne. Den volske General Uminsky skal være kommen i Haandgemæng med den russiske Garde. Efter troværdige Opgivelser, beløber sig den polske Armees Gros nu til 60,000 Mand. Det Overneckiske Corps tæller 20,000, og Uminskys 8,000 Md., og Enthusiasmen voxer ved det held, der følger Jnsurgenternes Foretagender. - Mod Norden i Ryggen af den russiske Armee faaer ogsaa Opstanden i det wilnaiske Gouvernement og Omegn alt mere og mere Betydenhed; KönigsbergerTidende af 31te Marts melder, at endeel russiske Officerer havde med Toldkassen maattet flygte fra Georgenburg; den russiske Grændsebesætning tilligemed de i Georgenburg værende keiserl. russiske Tropper vare marscherede til Wischwill, efter hvad man erfarer, have Jnsurgenterne taget Alexandrow, 1/4 Miil fra Georgenburg, i Besiddelse. Efter Breve fra Pulawy vare flere russiske Colonner opbrudte, for at undertrykke en Opstand i Lublin og Augustowo Kredsen. J Lublin selv kom det til en hæftig Kamp mellem Borgerne og de russiske Dragoner, saa at disse Sidste maatte stige af, og trængte, under Beskyttelse af et Feldtbatterie ind i Staden, hvis Jndvaanere, af Mangel paa Geværer, forsvarede sig med Øxer og Leer. - Som Fortsættelse af den i f. No. af dette Blad anførte Correspondence mellem den polske Generallissimus Skrynecki og Feldtmarskal Diebitsch, har man nu i Warschauer, Statstidende en Skrivelse fra Første til Sidste, heri modsiger han den i General Reidhards Skrivelse udtrykte Overbeviisning, at den polske Revolution er ubesindige unge Bruushoveders Værk, og siger, at samme især er opstaaet af Frygt for at see Constitutionen gandske ophævet; dette bringer Brevskriveren Keiser Alexander i Erindring, idet han forsikkrer, at den polske Nation bevarer, Alt, hvad den har modtaget af denne Monark, taknemmelig Erindring, han omtaler derfor det Ønske, at Hs. M. den regierende Keiser selv ville indfinde sig i Polens Residentsstad, for at gjøre en Ende paa Krigens Onder, og Polen ville, naar Hs. M. selv viste sig i Midten af Senatet, Landbudeneskammer og Armeen, og under sit kongl. Ord garanterede den polske Nation dens Rettigheder; da, stolt af hans Tiltroe, kaste sig i dens Faders Arme og med Taksigelse modtage alle Fredens Velsignelser, som samme bragte sine Børn. J Henseende til den Act, hvori Thronen erklæredes for ledig, bemærker Generalen, at den ikke kunne tilbagetages af den polske Nation, uden at beskyldes for Letsind, førend den erholdt Sikkerhed for dens Rettigheder og Frihed, og endelig siger han: Gik ogsaa Hs. M. Keiserens Armeer som de største Seierherrer fra Kampen, saa kunne dog vel Seiere og Triumpher, som endtes med et svagere Folks Tilintetgjørelse, ikke være Monarkens ophøiede Tænkemaade behagelig. Herpaa har Feldtmarskal Diebitschi en Skrivelse til General Geismar, givet befaling til at erklære, at naar den polske Parlamentair igien lod sig see ved Forposterne, skulle man tilkjendegive ham, at Feldtmarskalken ved Tingenes nærværende Stilling ansee dens Nærværelse for overflødig; han maatte henholde sig til hvad han allerede desangaaende havde sagt Grev Micielski ved Grochow, og kunne blot endnu engang gjentage, at da Hs. M. Keiseren havde forkyndt alle dem en fuldkommen Amnestie og Forglemmelse af Alt hvad der var passeret, som vendte tilbage til deres Skyldighed, saa ville dette Løfte ogsaa blive troligen holdt.