Aalborg Stiftstidende, 1833-07-31
Af denne Ministers Gjenmæle sees, at Aarsagen, hvorfor det blev forbudt at trykke hiin Motion, egentlig var denne, at Regjeringen fandt Hr. v. Rottecks Udvikling fornærmelig for Forbundsdagen, og Ministerens meget udførlige Talle gaaer fornemmelig ud paa at forsvare dennes Fremfærd, Først søger han at godtgjøre, at en blot Protest fra Stændernes Side Intet udretter, med mindre den er forenet med en Anklage mod Ministrene, men er den dette, saa kommer det an paa, om vedkommende Domstol frikiender Ministrene eller ikke. J første Tilfælde compromitterer Kammeret sig med sin Protest, i sidste Tilfælde er det dog ikke for Protestens Skyld at Ministrene erkjendes skyldige. Han drøfter dernæst den Bebreidelse mod Forbundsdagen, at det er Dødens Ro og Gravens Stilhed, som samme ønsker at fremkalde. J denne Henseende mener han, at det under nærværende politiske Aspecter ikke har nogen Fare for en slig Ro og Stilhed og at dette ei heller er Forbundsdagens Hensigt, som kun vil, forekomme den Gierning til Dødi- og Grav, som de gjærende Jdeer kunne true med at fremkalde, og hvis de virkelig skulle gaae over til Gjæring, da at straffe Gierningsmændene; kort: Forbundsbeslutningerne ere stilede mod Hambacherne, og under dette caracteristiske Ord indbefaler jeg alle Revolutions= og Bevægelsesmænd, som nu siden Aar og Dag ere fremtraadte eller have virketik i Stilhed og for hvis Virksomhed der maa sættes en Skranke. Men - vil man indvende mig. Forbundsbeslutningernes ere overveiede og tagne længe for den hambachske Catastrophe, de kunne altsaa ikke være stilede mod Hambach, men maa have et andet Øiemeed. - Ganske rigtig; jeg har selv havt dem i Haanden adskillige Maaneder iforveien. Men det maa da ogsaa fra min Side være tilladt at spørge. Var da den hambachske Fest Begyndelsen eller var den Enden paa Begyndelsen, Bleve de Mennesker, der mødte i Hambach, blæste sammen af en Hvirvelvind eller faldt de nedfra Skyerne? Hvor meget har ikke der Westbote, der rheinische Bote, Presseforeningen og flere Andre maattet arbeide og puste, inden hiin Sammenkomst kunde finde Sted? Ministeren gaaer nu over til den Artikel i Forbundsbeslutningerne, som siger : at Stænderne ikke maa nægte en Regjering Skatter, fordi de af en anden Grund kunne være uenige med denne." Denne Artikel indeholdes efter hans Paastand ogsaa i den badenske Grundlov og gjentages kun af Forbundsdagen fra dens Standpunkt. En absolut Væg dring ved at betale Skatter hører nødvendig til Oprør og Rebellion og er Begyndelsen til Revolution. Endelig kommer han til at betragte det vanskeligste Punkt, nemlig den Bestemmelse: at Stænderne ikke maa nægte Souverainen de til en hensigtsmæssig Regjeringsførelse nødvendige Midler. "Jeg tilstaaer, siger han herom, at dette Sted fra Begyndelsen af og førend det blev trykt forekom mig og mine Venner betænkeligt, fordi vi følte, at en rig lig og passende Udtryksmaade var meget vanskelig, naar man under Forskjelligheden af Statsforfatningen i Tyskland, vilde udtrykke sig i Almindelighed, medens det paa den anden Side ikke syntes raadeligt at gaae ind i Enkeltheder og gjøre forskjellige Bestemmelser efter de forskjellige Forfatninliger. Jeg har derfor ønsket at dette Sted maatte blive udeladt, omendskiønt sammes rette Betydning, naar man betragter det ærligt og upartisk, let kan udfindes. Denne skal vel være den: at forekomme Capricer hos Stænderne; men Ministeren inddrømmer dog selv, at Stedet kan mistydes og ender med den Forsikkring, at hverken den badenske eller nogen anden tysk Regjering har fortolket det saaledes, som om derved indrømmes dem Ret til vilkaarligen at bestemme deres Fornødenheder. Anklageacten mod de politiske Arrestanter, som sidde fængslede eller - efter det moderne Udtryk - detinerede i Landau og hvis Dom skal afsiges den 29de Juli, er nu offentlig bekjendtgjort og meddeles i Udtog af den speyerske Tidende. De Tiltalte ere ialt 13, nemlig: Dr. Wirth, Dr. Siebenpseiffer, Præsten Hochhörfer, Candidat Scharff, Borstenbinder Becker, Dr. Grosse, Dr. Pistor, Bogtrykker, Rost, Kjøbmand Baumann, Advocaterne Schuler, Savoie og Greb, samt Candidat Eifter. Samtlige Klagepunkter mod ovennævnte Personer gaae ud paa, at de, deels ved trykte Skrifter, deels ved Taler og Sange paa Hambacherfesten have opfordret til voldsom Opsætsighed mod Regjeringen, dog ere de fire sidste tillige tiltalte som Medlemmer af Presseforeningens Central-Committee og fordi de have benyttet denne Stilling til at complottere mod Regjeringen. Beviserne for disse Klagepunkter skulle efter den speyerske Tidendes Formening være lette at føre og de Tiltalte ville formodentlig slet ikke fragaae samme. Fra München skrives, at man der er meget begierlig efter at vide Processens Udfald; een politisk Arrestant, Dr. Schulz, er sammesteds frikjendt af Overappellationsretten.