Berlingske Tidende, 1787-02-01
Messina, den ypperlige Stad, ligger endnu ganske nedreved. Dens Ruiner ere store, og vise de forrige Paladsers Kongelige Pragt. Men den faldt ved Jordens Rystelser, og begrov sine Jndbyggere under Gruset. Derfra reiste jeg til Taormina, hvor jeg saae og beundrede Theatret, som det eeneste fra Oldtiden, der endnu viser os Græske og Romerske Scener. Beliggenheden af denne uhyre store og colossisk høie Bygning er den smukkeste af Verden. Paa den ene Side seer Du Messing, Calabrien og ud over det vide Hav paa den anden Side ligger det stolte og ryggende Atna, neden for samme Katania, og det tordnende Hav bruser for Dine Fødder. Om Katania intet, jeg skulde ellers aldrig blive færdig. Det Fyrstelige Bicariske Huus er det fortreffeligste, jeg traf paa min Reise. Jeg levede der de fornøieligste Timer, en Cirkel af huuslige Venner. Aldrig skal jeg glemme disse kiere og gode Mennesker. Derfra besteeg jeg Ætna, og evig blive min Triumph! Jeg naaede Toppen af dette brændende og 36 Jtalienske Mile høie Bierg, stod ved sammes Jldsvælg, og saae rundt om mig den største Scene paa Jorden; Solen steeg op, og jeg saae - dog lad mig tie, kiere de, jeg kan ikke skildre Dig de Herligheder, som jeg der i de lyksaligste Øieblikke af mit Liv beskuede, og hvis blotte Erindring væder mine Øine med Glædestaarer. Dine Følelser ved at see Solens Opgang fra Vesub kunne umuelig have været saa store, thi disse 2de Bierges Høide er, saavel som deres Beliggenhed, utroelig forskiellig fra hinanden. -Der saae jeg ud i en Omkreds af 2000 Mile, saa høie oppe over Jorden, saae jeg ned paa den, som paa et Landkort, der laae for mine Fødder. Den dristigste menneskelige Phantasie kan ikke skabe sig et rigtigt Billede om denne Scene, og jeg tilstaaer, at Du, som for 3 Aar siden kunsteeg op paa Vesuv, hvor jeg har fulgt dine Fodtrin, har Aarlag til at misunde mig, der har staaet paa Spidsen af dette ildsprudende Bierg. - Dog ogsaa herom mere mundtlig, saavelsom om det stolte Syracus, det majestætiske Girgentii, og det giestfrie og fornøielige Palermo. Jeg har min Sicilianske Reise at takke for uendelig mange Kundskaber, og med alt dette er den dog intet mindre end kostbar. Ogsaa min Tilbagereise til Neapolis var overordentlig lykkelig. 1 1/2 Dag var jeg en Bold for Bølgerne. Af 102 Passagerer var jeg og en Jtaliener ikke syge. Jeg kom just til Neapolis i det lykkeligste Øieblik. Min gode Genius havde der forbeholdt mig den smukkeste og frugtbareste Scene. Just i det samme Øieblik, som jeg ankom, strømte af Vesuen bred Lavastrøm ned over Bierget. To Maaneder forhen saae jeg 5 til 600 Fod høie Luer at stige op af samme, og igien at falde ned i en gloende Jldregn, men den flydende Jldstrømhavde jeg endnu aldrig seet. Jeg besteeg strax Bierget, stillede mig paa den endnu hede ældre Lave, og dyppede min Stok i Jldstrømmen, der strax brændte i lys Lue. Denne Stok skal være mig en uskatterlig Helligdom. Forestil Di den tykke gloende Dampskye, der ligesom en Jld=Kaabe indhyllede det hele Bierg, og endte sig i en Jldstrøm; forestil Dig derhos Toppen af Bierget, som Du kiender, omgiven med sorte Tordenskyer, af hvilke idelige Lyn udbrød; tænk Dig paa den anden Side af Horizonten den blege Maane, der speilede sig i Havet, oplyste Neapolis, og saaledes med den røde Jld udgjorde en herlig Contrast, og Du har et Billede paa hin mig uforglemmelige Nat, paa hin skrækkelige smukke Scene, ved hvilken jeg med foldede Hænder stod taus, og beundrede det Væsens Almagt og Majestæt, som af Jorden fremkalder Jldstrømme. Min Ven, det var undsigelig store Øieblikke; men det menneskelige Hierte er for snevert til længe at kunne beholde disse Følelser.