Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-07-26
Norge. Angaaende Storthingets Opløsning meddele norske Blade endnu følgende Omstændigheder. De Kongelige Propositioner og det absolute Veto og Kongens bemyndigelse til at naturalisere Udlændinge, som for omtrent to Maaneder siden bleve forkastede, havde været forelagte i det forrige Storthing og bleve nu igjen fornyede til at overveies Mødet den 7 Juli. Som bekjendt samledes Storthinger samme Dags Eftermiddag til et nyt Møde, og udnævnte strax en Kommittee til at drøfte det Forefaldne. Denne gjorde fom Forslag angaaende Adressen til Kongen, dens Bekjendtgjørelse ved Trykken, Meddelelse af det Foregaaede til Odelsthinget, samt Vigtigheden af, endnu i dette Møde af foretage Valg paa de Embedsmænd, som umiddelbar udnævnes af Storthinget, i hvilken Anledning Kommitteen foreslaaer 5 Personer til Stats=Revisorer og 3 til deres Suppleanter i 3 Aar. Næste Formiddag Kl. 11 1/2 forsamledes Storthinget for sidste Gang, hvor Pastor Castberg, som i Spidsen for en Deputation havde overbragt den norske Regjering den omtalte Adresse, berettede, at Statsraad Collett lovede, saa snart som muligt, at indsende den til Kongen. Præsidenten anmeldte flere indkomne Forslag og adskillige Kommittee=Beretninger bleve afgivne i en Skynding, forinden Statsraad Collett opløste Forsamlingen, hvorefter han og alle Tilstædeværende raabte: "Gud bevare Kongen, Fædrelandet og Broder=Kongeriget!" Den Hylding, som endeel Mennesker og Aftenen bragte Høiesterets=Advocat Sørensen, erholdt en større Betydning derved, at han havde modsat sig de Beslutninger, som Man troede maatte mishage Kongen. Da Mængden samledes udenfor Asses for Ryes Huus, hvor Sørensen var i Aftenselskab, og bragte ham et Hurra, kom han ud, men kunde for Rørelse neppe sige meere end: "Gud bevare Kongen og Fædrelandet. Jeg haaber, at Alting vil gaae godt, En Jndrykkelse fra Hr. Sørensen synes at give tilkjende, at han helst havde undværet denne Hædersbeviisning. Den 8 og 9 Julii erholdt Storthingsmændene Oberstlieut. Beichmann, Kapit. Foss og Lieuten. Overgaard befaling, at møde hos General Baron Wedel=Jarlsberg, som spurgte dem, hvorfor de ikke vare mødte i Uniform ved Storthingets Opløsning? De svarede, at de vare optraadte der som Storthingsmænd og ikke som Militaire, da alle Storthingsmænd havde vedtaget, aldrig som saadanne at møde i Embedsdragt eller Uniform. Da Foss endvidere bemærkede, at han endnu ikke havde meldt sig til Tjeneste, og Generalen dertil svarede, at de alle Tre efter Sthorthingets Opløsning igjen stode under militair befaling, gjorde de ham opmærksom paa, at Beichmann var Lagthingsmand og de to andre Herrer Kommiteesekretairer. Den Constitutionelle" og "Morgenbladet ere af ulige Meninger og Anklagen mod Statsministeren, som den første dadler. Den svenske Statstidende bemærker, at naar Statsministeren Løvenskjold efter den Norske Rigstidende, anklages, fordi han ikke havde protesteret mod Kongens Beslutning, har den formodentlig villet sige fraraadet." Jmidlertid forekommer Udtrykket protestere" i den norske Grundlov § 30, og er aldeles det samme som den i det svenske Statsraad brugelige Talemaade at reservere sig."J den svenske Statstidende er ligeledes indført et meget alvorligt Svar fra Kongen paa Storthingets til ham indgivne Adresse i Anledning af dets Opløsning, hvori det til Slutning hedder: "For Resten kan Hs. Majestæt ikke deele den af Storthinget yttrede Frygt for de skadelige og uberegnelige Følger af Thingets Opløsning. Hs. Majestæt kjender det norske Folks Troskab. De Pligter, som denne Troskab paalægger Storthinget, ere i enhver Henseende beroligende saavel for Folket som for Kongen. Kun de, som sætte sig over Lovene, ved at udvide deres Strænghed, have at frygte for uberegnelige Følger." Den Constitutionelle indeholder iblandt andet en skarp Artikel i Anledning af, at Kongens befaling om Storthingets Opløsning er leveret i den officielle Afdeling af den svenske Statstidende, hvori den finder et nyt Beviis paa en Tendents fra svensk Efter det sande Side til Suprematie over Norge." Forhold - hedder det videre – hvori Norge staaer til Sverrig, kan Kongens Beslutning angaaende Storthingets Opløsning ikke meere være Gjenstand for officiel Meddelelse i Sverrig, end de Franskes Konges Prorogation af Kamrene o. desl."