Viborger Samler, 1847-10-25
Spanien. Journ. d. Deh. melder, at efter officielle Efterretninger er den nye Generalcapitain i Granada - Serrand. – afreist fra Madrid, Kongen, Don Francisco, er vendt tilbage til Dronningens Palads, og Enkedronning Christine ankommen til Madrid og modtagen af Dronning Jsabella med de meest rørende Beviser paa Omhed, som hverken en lang Fraværelse eller skjændige Rænker have svækket. Directe Efterretninger af 14de Octbr. melde, at Dronningen har tilladt Kongen at vende tilbage til Paladset, og at Kongen, holdt den, 13de sit høitidelige Jndtog i Paladset, hvor han modtoges med et vist Ceremoniel, men med levende Bevægelse af Dronningen. Det høie Ægtepar udtalte sin Tak til de to Herrer, der introducerede Kongen, nemlig til den pavelige Nuntius Brunelli og til Narvaez. Enkedronning Christine har i 4 Dage tilbagelagt Veien fra Paris til Madrid. Den 14de Octbr., Kl. 3 1/2 om Eftermiddagen, afholdtes en Familieconference, hvori Hertugerne af Rianzares (Munoz) og ValentiaNarvaez) deeltoge, Jtalien. J en i Angsb. Allg. Zeit. indrykket Correspondentartikel af 4de Octbr. hedder det: "Det er en taabelig Vildfarelse at indbilde sig, at Bjergboerne i Kongeriget, Neapel ligne Hovedstadens Lazzaroni – disse Mennesker uden Skoe, Mod og Skjorte. (Det var imidlertid netop disse Lazzaroni, som i tre samfulde Dage udholdt Kampen imod den seirende franske republicanske Hær, efterat de regulaire neapolitanske Tropper havde taget Bugten.) – Neapel, Capua og Campanien beboes tildeels af en feig Menneskerace, aldeles uliig de Racer, der ere i Besiddelse af de østlige og indre Bjergstrøg i Kongeriget. J sidstnævnte boede det gamle Jtaliens djærveste og dristigste Stammer, til Ex. Sammiter, Daunier, Bruttier, – krigerske Nationer, af meere urolig end fredelig Characteer. Det manglede ingenlunde paa aandig Dygtighed i disse Egne i Nedreitalien; her vare Ennius, Cicero, Marius, Sallust, Vitrup, Qvid og Horats fødte. Over denne kæmpeartede Udvikling af Jnsurrectionen i Bjergegnene er Regjeringen i Neapel i høi Grad forskrækket; den vakler imellem Tanken om Concessioner og Paroxysmer af blind Halsstarrighed. Kongen af Neapel har i denne Knibe henvendt sig til Pave Pius den Niende om en Bulle imod Rebellerne, saaledes som Czaren tidligere har erholdt samme igjennem Lambruschini under Pave Gregor den Sextende imod Polens ædle Sønner, da de reiste sig for deres Fædreland. Men Vaticanet er ikke længere en Haandlanger for Despotismen, og Pius den Niende afsendte strax en Skrivelse til Neapel, hvori han betingede sig Amnesti og constitutionelle Concessioner for sin Mægling. Kongens mørke Temperament har viist, sig i hans Forhold imod hans Ministre, til hvis Redelighed han ikke nærer nogen Tillid, og hvis Duelighed han betvivler. Dog turde Monarchen tilbagekalde i sin Erindring, hvor slemt han for nogle Aar tilbage i Tiden kom fra det i Svovlspørgsmaalet, da han vilde følge sin egen, istedetfor sine Ministres Mening; han traadte Depescherne fra det engelske udenlandske Departement under Fødder, og det ikke blot metaphorisk, og den følgende Dag saae han sig foranlediget til at undertegne et meget ydmygende Document og tilstaae de britiske Kjøbmænd Skadeserstatning. Og denne vidunderlige Forandring bevirkedes ene og alene derved, at Admiral Stopford kastede Anker i Bugten i Kanonskudsvidde fra de tre kgl. Paladser.