Berlingske Tidende, 1830-02-22
Paris, den 5te Februar. Courrier frantais havde i f. A. indeholdt adskillige Stykker af de to berømte Politikere, de Pradt og Benjamin Constant, der afvege fra hinanden i deres Dom om Bolivars Adfærd i den sidste Tid. Medens Erbispen fremstiller Bolivars Dictatur, som en Følge af Nødvendighed, finder B. Constant deri en Stræben efter absolut Herredømme. - Disse Stykker ere komne til Bolivars Kundskab; han har sendt et langt Brev til sin Correspondent i Paris, med en Mængde Documenter, for at bevist, at Republikens Jnteresse retfærdiggjør de Forholdsregler, som han har fundet nødvendige. Documenterne skulle tilstilles de Pradt, som Bolivar beder om at paatage sig hans Forsvar. - "Det er besynderligt - siger Bolivar, at Hr. Benjamin Constant tilegne sig Ret til at fordømme mig, uden at kjende Facta og Aarsager Jeg har kæmpet for Frihed og Hæder; nu til Løn derfor at spottes og faae Øgenavnet Tyran, er den høieste Grad af Ulykke. Gazette de France er bemyndiget til at erklære det Rygte, at Prinds Leopold af Sachsen-Coburg skulde formæles med en Datter af Hertugen af Orleans for aldeles ugrundet, Viindruerne, og end mere Oliven Plantagerne, i det sydlige Frankrige, have lidt saa meget af den strænge, 10 til 20 Graders Kulde, at man holder de sidste for aldeles ødelagte. J Provence var Kulden vedvarende 16 til 18 Grader. Her have vi dagligen 8 Grader, og ved Rouen er Seinen atter tilfrossen. J Courrier francais læses: "Vi overlade til Historien, at samle Alt, hvad den offentlige Mening paabyrdede den nys afdøde Enkedronning af Portugal. Alt forsvinder for hendes navnkundige Søns Charakter, som først stod hende bi og siden forlod hende. Fra Slottet Queluz udgik den heftigste Modstand mod Don Miguels Regjering. Der holdtes Dronningen hartad fangen, men alligevel virkede hun paa Hoffet, Munkene og Almueclasserne i Lissabon, med en saadan Vælde, at ingen fremmed Regjering kunde underhandle med Don Miguel. Man fordrede af ham, som en Betingelse for hans Erkjendelse, et Amnestiedeeret og nogen Moderation, men Sligt var ikke at vente, saalænge Enkedronningens Jndflydelse i Portugal var saa stor. Nu er den eeneste Hindring for Don Miguels Erkjendelse som Portugals Konge - hans Tvist med Enkedronningen - ophørt, Ministerial bladet Quotidienne roser ham som ket Mynster for Fyrster Af den apostoliske Faction er han jo vel fortjent. Flux svarede Ministerialbladet Gazette de France paa denne Artikel: "Vi forbigaae alle de Overdrivelser og Daarskaber, hvilke Courrier francais tillader sig mod en Fyrste, som vore liberal Journaler stedse fremstiller med de sorteste Farver, til stor Forhauselse for hele Portugal, der ikke kan begribe den franske Journalismes frække Løgnagtighed og undersundige Bagvaskelse. B. bemærke blot, at Høisalig Enkedronningens Død kan lette visse Forholdsregler, der maaskee ville skjænke dette Kongerige fuldkommen Fred og igjen knytte de gamle Forhold med de europæiske Magter, Langt fra at skimte i Don Miguels ophøiede Charakter hvad Couriefrancais formaster sig til at finde deri, synes os, at dette Blad burde i sin Egenskab, som et liberalt, have roest denne Fyrste, fordi han ikke har krænket sit Folks Følelser, men agtet den Troe, deres Vedlægter, ja endog dets Foldomme. Det er den sande Liberalisme! Som bekjendt, leve endnu i Piemonts Dale Descendenten af de gamle Valdenser, der, som et Mindemærke om deres Forfædre endnu bevare et Digt fra det 13de Aarhundrede, lenobla Leicon og en Catechismus, begge i deres Moders maal. Efterat de, fordrevne fra Frankrige, i lang Tid havde været udsatte for Hertugerne af Savoyens Forfølgelser, erholde omsider Tilladelse til at leve i Roe i en trang Dal, der indsluttes af høje Bjerge. De have 13 Kirker og deres Præste lønnes af Regjeringen. Nu er der atter skeet Brud paa deres Rolighed. Commandanten i Piguerol har tilkjendegivet dem, at de, dersom de vovede at tale med Nogen om religiøse Materier, skulde lænkebundne føres til Turin og der fængsles!