Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-11-16
Den jydske Stænderforsamling. I Oliemøller Schyttes Andragende om, at det maatte behage Hs. M. at tage under Overveielse, hvorledes det geheime Statsraad ved en forandret Sammensætning og Organisation maatte blive meere egnet til at opfylde sin Bestemmelse: at tjene den kgl. Magt som Raad i alle Landets vigtige Anliggender, forekom følgende mærkelige Yttringer: "Allerede et løst Blik paa de Begivenheder, som ligge nærmest for os, de formastelige og ubeføiede Angreb, der saavel i som udenfor Landet træde anmassende frem, vor, endnu den Dag i Dag betrængte Nationalitet i Slesvig - et Blik i det Hele paa vore Forhold, maa vistnok fremtvinge det alvorlige Ønske, at Regjeringen maa gives al Bistand til, med Klogskab og Fasthed at modsætte sig enhver Bestræbelse, som gaaer ud paa at angribe Rigets Ære og Selvstændighed, og til med Kraft at holde paa dets Velvære og Sikkerhed. Er der vel, saaledes som Kongens nærmeste Raad nu er sammensat, den Tillid forhaanden til dette Raad, at man kan vente, at det uden folkelig Jndflydelse og Medvirkning vil kunne løse de mange vigtige Opgaver, der ere stillede, eller om det ikke meget mere brister saameget paa det Tillidsforhold mellem Regjering og Folk, som Kongen har betegnet som nødvendigt, at en Forandring viser sig absolut fornøden, naar et tilfredsstillende Refultat skal kunne forventes. Det vilde være i høi Grad uskjønsomt om jeg vilde tilbageholde, at det Sindelag, som Hs. M. har lagt for Dagen med Hensyn til flere for Rigets Fremtid vigtige Spørgsmaal, i høi Grad har Krav paa taknemlig Anerkjendelse og ogsaa har fundet den, og jeg skulde visseligen mindst være den, som skulde gjøre mig skyldig i saadan Uskjønsomhed – ja, jeg har meget mere den fulde Fortrøstning, at Hs. M. vil virkeliggjøre sin Udtalelse ved de til Øiemedets Opnaaelse nødvendige Skridt og ved en retfærdig Anerkjendelse af bestaaende Rettigheder; men Hvo vil nægte, at der imellem villie og udførelse er et Mellemrum, og at der i dette kan optaarne sig Vanskeligheder og fremkaldes haarde Kampe, hvor al Kraft er nødvendig. Jeg vil derfor ikke mistydes, naar jeg beder Enhver fra sit Standpunkt at henpege paa de Midler, som man anseer rigtige til Maalets Opnaaelse." – Hertil svarede Propr. Nyholm blandt Andet: "Jeg indrømmer fuldkomment, at Noget maa gjøres, men jeg har den Fortrøstning, at den høihjertede Fyrste, som sidder paa Danmarks Throne, som har givet et Broderfolk en fri Forfatning, hvorved det føler sig stolt og lykkeligt, og som med levende og varm Jnteresse føler for sit Folk, vil vide at træffe de rette Midler til at føre os det samme Maal imøde, thi det kan ikke være undgaaet hans Forskerblik, at Noget maa gjøres, og at Stænderinstitutionen ikke kan være fyldestgjørende for Nationen." – Til at behandle denne Sag blev der nedsat en Comitee, bestaaende af Schytte, Jespersen, Larsen, Nyholm og Benzon. Skibs-Efterretninger. Capt. Sørensen, førende Skibet "Zog & Blyt, har paa sin Reise fra Libau til Cronstadt truffet drivende en Skonnert, som paa Agter speilet havde en forgyldt Ørn imellem to Overflødighedshorn og Navnet "Heinrich. Fokkemasten var gaaet overbord, Ræerne laae tvære over Dækket, og paa Ruffet et mandligt Liig. Stormen tillod ikke Nogen at komme ombord paa Skibet, der saaledes drev videre.