Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-08-05
de Arresterede befinde sig ogsaa 8 Underofficerer som nylig ved et Gilde havde udbragt en Skaal for Alibaudmed det Tillæg : "Ned med Tyrannen!" Endnu en anden Omstændighed har forøget den øieblikkelige Utilfredshed mod Kongen. De Julidekorerede pleie hvert Aars 27de Juli at gjøre Kongen en Visit førend de begive sig til deres faldne Medborgeres Grave. Det samme vilde de nu ogsaa gjøre dennegang, men bleve, til deres store Forbauselse, afviste med den Besked, at hvis de vilde tilkjendegive Hs. M. noget, maatte det skee skriftligt - Hele Paris er i Bestyrtelse, thi Rygterne forværre med hver Time paa Dagen. "Alibands Hævnere paa ge saaledes lød forleden Morgen en paa flere Gadehjørner opslaaet Plakat. Det hedder, at mange hundrede Sammensvorne have besluttet at bortføre Kongen saasnart de kunne træffe ham. Mange Militaire, især Officerer som for Øieblikket ere uden Tjeneste, befinde sig iblandt de Fængslede. Hos nogle af dem har man fundet falske Indbydelser fra Krigsministeriet, for under Forklædning at figurere som gamle Krigere ved Triumphbuens Jndvielse. Det tegner saaledes til en mørk og sørgelig Fremtid for dette Land. J alle Blade opfordres Kongen til uden lang Betænkning at vende tilbage til Julirevolutionen og dens Principer. "Vogter Eder - udraaber, Lempset Blad, hvis monarkisksindede Hengivenhed for det regjerende Dynastie ikke er nogen Tvivl underkastet og som ved det nuværende Ministeriums Tiltrædelse hilsede det med de gladeste Forhaabninger – at J ikke opsætte Tilgivelse, Glemsel og Forsyning indtil det bliver for sildigt og Regjeringen, istedetfor at give Amnestie, tvinges til for sig selv at bønfalde om en Amnestie." - Dronningen og hendes Datter Prindsesse Clementine ere blevne saa forfærdede over de Farer som true Kongehuset, at de Begge ligge meget syge. - Carrel's Død har gjort et dybt og smerteligt Jndtryk over hele Paris. Venner af Frihed, Sandhed og Ret have i ham mistet en af Frankrigs meest udmærkede og utrætteligste Kæmpere for hine hellige Symboler. Hans Valgsprog var: "Gjør hvad Du skal og kan, skee da hvad der vil!" Med en udmærket Aand forenede han et reent Hjerte og en urokkelig Caracteerfasthed. Bladene af alle Farver, end- og hans ivrigste politiske Modstandere, erkjende det. Saasnart man i Paris erfoer at han var saaret, udgaves der flere Gange om Dagen Bulletiner om hans befindende. Venner og Modstandere tilte fra Paris for personlig at overbevise sig om hans Tilstand; selv Regjeringen lod spørge til ham. Om "NationalsContoir trængte sig tykke Hobe af Efterspørgende. (Omhans sidste Øieblik skal meddeles i Morgen en meget interessant Beretning.) Denne Mand, hvis Død i en saa frygtelig politisk Gjæring kunde bringe hele Paris i Sorg, var kun 36 Aar gl. Over 10,000 Mennesker fulgte hans Liig til Graven, under en magesløs ærefrygtsfuld Stilhed. Kisten bares af Bladet Nationals Sættere og Trykkere. Carrels gamle Fader aabnede Toget, ved Siden af ham gik Chateaubriand og Digteren Berenger. Efter dem fulgte Oppositionens samtlige Deputerede, o. s. v. Der blev holdt mange Taler ved hans Grav; det var en udmærket høitidelig Begravelse, der gik for sig uden allermindste Uorden. Skulde en ny Folkeopstand hjemsøge Frankrig, da vil Tabet af Armand Carrel, den Eneste som var istand til at tæmme det Partie, hvortil han hørte, være at beklage som en almindelig Nationalulykke. (Til Kong Ludvig Philip forfærdiges der i denne Tid i Paris en skudfri Kareth. Man har gjort et Forsøg med paa 25 Skridt at afskyde et Gevær derpaa, og Kuglen gik ikke igjennem.)