Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-08-18
Jfølge Frogn. 4de October 1833 § 29 skal den, der ved en ringere Uagtsomhed bliver Aarsag til en Andens Død, ansees enten med Bøder fra 20 til 100 Rbd. eller med 6 Ugers Fængsel, hvilken Straf dog kan forhøies indtil 2 Aars Forbedringshuusarbeide, naar de farlige Følger, som Handlingen kunde medføre, laae saa nær for Øinene, at Gierningsmanden maatte være opmærksom paa dens Farlighed, og han, ved ikke destomindre fremfusende at foretage samme, har viist en særdeles Ligegyldighed for Andres Liv, Sundhed og Velbefindende. Den sidste Deel af denne Bestemmelse er, som det Følgende vil vise, med fuldkomneste Føie for nylig bragt i Anvendelse af Overretten paa en Arrestant, Huusmand Peder Larsen, af Varpeløv, der af Justitien sigtedes for at have dræbt Huusmand Mads Hansen, som den 8de October f. A. afgik ved Døden. Under Sagen var det oplyst, at Sidstnævnte den 30te September f. A. om Aftenen Kl. 10, foran sit Huus i Varpeløv By, i den ved et Steengjærde fra Gaden indhegnede Haveplads, er med et Gevær tilføiet et Skudsaar, som, efter vedkommende Lægers og Sundhedscollegiets Erklæring, uagtet meget betydeligt, ikke i og for sig kan antages for dødeligt, men er blevet det ved tilfældige af Gjerningen uafhængige Omstændigheder. Efter at Arrestanten, i det øieblikkeligt den paafølgende Dag, den 1ste October, af Underdommeren, Hr. Kammerjunker Bülow i Storeheddinge, optagne Forhør, havde nægtet paa den anførte Tid at have været ude af sit Huus, eller at have nogen Deel i, at Mads Hansen var bleven skudt, forklarede han dog senere, at der, efter at han bemeldte Aften var gaaet tilsengs, paakom ham en Ængstelse for at Mads Hansen vilde tilføie ham Fortræd, hvortil han angav som Grund, at dennes Kone, hvem han samme Dags Formiddag havde affordret et Tilgodehavende og havt Klammeri med, havde truet ham med sin Mand, samt at Mads Hansen derefter og Eftermiddagen havde søgt Arrestanten i hans Bolig, men var gaaet bort, uden at yttre Noget, da han saae, at der var Andre tilstede. Arrestanten stod derfor op og gik udenfor, efter at have medtaget sit Gevær, i den Tanke, at Mads Hansen, naar han saae dette, ikke vilde angribe ham. Ved derefter at passere Mads Hansens ligeoverfor hans beliggende Huus, hvor der endnu var Lys, paastaaer Arrestanten at have hørt en Samtale mellem Mads Hansen og dennes Kone, hvilken disse imidlertid benægte har fundet Sted, og hvorunder Mads Hansen skal have udladt sig med at ville slaae Arrestanten, saalænge der var Liv i ham, hvorfor han endnu mindre dristede sig til at gaae tilsengs, hvorimod han begav sig ind paa en tilgrændsende Mark, hvor han ladede Geværet – som han har forklaret i den Tanke, hvis han traf Brokfugle, at skyde dem. Kort efter vendte han hjem, uden at have løsnet Skud, og bemærkede han, efter at han allerede var kommen igjennem Ledet til sit Huus og da han var ifærd med at lukke det, Mads Hansen staaende indenfor hans Havehegn. Denne skal nu have kaldt paa Arrestanten og spurgt ham om, hvad han havde med hans Kone at gjøre, og da Arrestanten nægtede at have fornærmet hende, gjort Mine til at springe udover Hegnet, hvorfor Arrestanten stødte ham med Geværet for Brystet; men da Mads Hansen derpaa kastede en Steen eller Jordklump efter ham og tillige truede med at ville kløve Hovedet paa ham, greb han atter sin Bøsse, for at kyse Mads Hansen bort, ved hvilken Leilighed da Bøssen, som Arrestanten vedblivende har paastaaet, imod hans Villie skal være gaaet af og Skuddet have ramt Mads Hansen. Sidstnævnte, som inden sin Død har afgivet en af ham med Eed bekræftet Forklaring, har indrømmet, at han ved den omhandlede Leilighed først tiltalte Arrestanten og bebreidede ham den mod hans Kone udviste Adfærd, men har benægtet, at have brugt nogensomhelst Trusel mod Arrestanten eller at have gjort Mine til at angribe denne, undtagen forsaavidt han, efter at være stødt for Brystet med Geværet, kastede en Jordklump efter ham, hvorpaa Arrestanten lagde Geværet an imod ham, som derpaa ilede henimod sit Huus, men, inden han havde naaet derhen, blev ramt af Skuddet. - Overretten dristede sig imidlertid ikke til at forkaste Arrestantens Forklaring og statuere, saaledes som i 1ste Jnstants (Stevns og Faxø Herredsting) var antaget, at han forsætlig havde villet enten dræbe eller saare den Afdøde, hvorfor den forandrede den ham af Underdommeren i Henhold til Frogn. 4de October 1833 § 2 idømte Straf af 6. Aars Fæstningsarbeide til 1 Aars Forbedringshuusarbeide i Møens Tugt- og Forbedringshuus, overeensstemmende med det i Begyndelsen af denne Artikel citerede Lovbud, der, naar Arrestantens egen Forklaring lagdes til Grund for Sagens Paakiendelse, fandtes anvendeligt paa ham. Høiesteret har senere forhøiet Straffen til 2 Aars Forbedringshuusar(Efter Juridisk Ugeskrift.) beide. "Berl. Tid." meddeler følgende Criminal- og Politiretsdom angaaende falske Specier: En Dag i December Maaned f. A. indfandt Arrestantinden Marie Elisabeth Fregerslev, Jantzens Hustru, sig hos en Bager i Borgergaden og forlangte et Brød, idet hun leverede en Specie til Omvexling. Man fandt imidlertid Specien mistænkelig; Arrestantinden blev anholdt, og det oplystes nu, at den indleverede Specie var falsk og at hun havde været vidende derom, idet hun eftersin Forklaring havde modtaget den af sin Søsters Mand, Peder Sørensen Rachler, af hvem den tillige var fabrikeret, for imod en Godtgjørelse at afsætte den for ham. Hun vedgik tillige, at hun i Løbet af det sidste Halvaar havde efter Aftale med sin Svoger udgivet nogle og halvfjerdsindstyve af ham fabrikerede falske Specier, i Almindelighed imod en Godtgjørelse af 3 Mk. for hver enkelt Specie. Svogeren blev nu nu arresteret og Undersøgelse indledet mod ham, men da han vedholdende benægtede at have nogen Deel i det omhandlede Delictum, og der forøvrigt ikke blev tilveiebragt Beviis herfor, løslodes han uden at sættes under Tiltale. Derimod ansaaes Arrestantinden med 6 Aars Tugthuusarbeide.