Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-25
For nogen Tid siden blev et Menneske, der var anklaget for at være en Bedrager, frembragt for Retten i Bowstreet. Vægteren forklarede, at den stakkels Lidende var funden liggende paa Maven, paa Dørtrinet af et Huus, og efter al Sandsynlighed i en aldeles sandseløs Tilstand, hvorfor man førte ham til nærmeste Læge Mr. Banifill, som efter at have gjort adskillige Forsøg med Skrædderen, opdagede at han enten maatte være en stor Bedrager, eller maatte, have taget et alt for stort Qvantum Spiritus til sig, hvorfor han befalede i Vægteren at bringe ham i Forvaring. Paa Spørgsmaalet hvordan det Hele hængte sammen, svarede den Anklagede, at han var en stakkels Skræddersvend, der boede i Woolwich, at han var kommen til London i Gaar med en Ven; men havde uheldigviis faaet saameget paa Panden, at han hverken vidste hvor hans Ven var bleven af, eller hvad der havde tildraget sig med ham. Og som et Beviis paa hvad han sagde, var han i Færd med at trække op af Lommen Syenaal, og Traad for at overbevise Hans Velbaarenhed derom, men denne, som af hans hele Korpus, synes at være aldeles overbeviist om Sandheden deraf, og som fandt, at af alle de Personer, der blive bragte frem for ham, fandtes de fire Femtedele at være Skræddere, befalede ham blot at rende tilbagtil Woolwich saasnart som han kunde, og at vogte sig igjen for at blive liggende sandsesløs i Gaderne. Derpaa blev frembragt for Retten, den engang, saa glimrende Sals=Nymphe, velbekjendt under Navn af Lady Barymore, anklaget for at have givet et Fruentimmer tre hæftige Slag for Brystet, men da hun var placat fuld, og i en temmelig nøgen Forfatning, befalede Dommeren at hun skulde blive sat i Forvaring indtil Mørkets Skygger dækkede baade den ene og den anden af hendes Mangler. For Retten i Hatton Garden blev samme Dag frembragt et Menneske i en temmelig exalteret Tilstand, der saae ud som en Kræmmer, han var anklaget for at have slaaet ind et Vindue i en Boutique og siden at have opført sig, uartig i Vagthuset. Han gav en Forsmag paa hvorledes han tænkte at føre sit Forsvar, da Skriveren spurgte ham om hans Navn: Naar Retten er kommen i Orden og Rolighed, saa skal jeg svare." Da denne Anmodning var bleven opfyldt, udraabte han med mange theatralske Geberder: Hedward Helliot Mr. Duke anførte, at, i det Anklagte gik skjødesløs og svingede med en Børste, slog han i stykker en stor Glasrude i hans Boutique, og da han bad ham om at betale Skaden, nægtede han det ikke allene, men truede ham med at give ham dygtig Tærsk, hvorfor han var nødsaget til at sende Bud efter en Politie Betjent. Politiebetjenten sagde, at da han ville føre den Anklagte til Vagthuset, sigtede han efter hans Næse og havde tiltænkt den et saadant Slag, at han var forvisset om, at havde det truffet, ville den havde gjort den saa flad som en Pandekage og begravet hans Aasyns meest udmærkede Prydelse, dybt inde i Hovedet paa ham. Da han kom til Vagthuset, greb han en uhyre Stok som laae der, og slog løs paa Vinduet, saa at syv Ruder gik i Stykker. Den Anklagede blev nu spurgt, hvad han havde at anføre til sit Forsvar og angav Følgende. MyLord, jeg ville kun gaae op af Gaden med noget Klæde under Armen, og en Børste i Haanden, Børsten kom hændelsesviis til at børste paa denne Herres Vindue, men jeg forsikkrer Deres Naade at jeg ikke gjorde mindste Skade. Hvad Vagt huset angaaer, saa ville jeg blot ved et Slag af Stokken prodere om Vinduet var stærkt.