Aalborg Stiftstidende, 1833-09-03
Den pavelige Nuntius har forladt Lissabon, og det er ikke ganske klart, om han er bortviist derfra eller frivillig har forladt Staden. Et fransk Blad mener, at han har faaet et Slags consilium abeundi under Foregivende af Jndvaanernes Forbittrelse. elgien. Med den endelige Fredstractat mellem denne Stat og Holland trækker det sig endnu stedse i Langdrag. Fra England meldes, at Conferentsen har suspenderet sine Forhandlinger, uden at fastsætte nogen vis Tid til atter at tage fat paa samme, hvilket har virket ufordeelagtigt paa de hollandske Fonds. Af de forskjellige Efterretninger - hedder det i et belgisk Blad - som de engelske, franske og hollandske Blade saavelsom Privatbreve fra London meddele angaaende det, der i Henseende til vore Anliggender foregaaer i Conferentsen, er det let at indsee, at man endnu ikke er bleven enig om nogen af de væsentligste Punkter i Underhandlingerne. Det synes, at det haagske Cabinet i dette Øieblik vil drage Nytte af den Haardnakkenhed, hvormed de velgiske Gesandter forsvare vore financielle Jnteresser. Herpaa kommer man til Spørgsmaalet om Schelden og dernæst til det om Luxemburg. Paa dette sidste grunder, som man forsikkrer, især Kongen af Holland sit Haab, hvis man endog skulde blive istand til at enes om de andre Punkter. Dette Punkt er nemlig i Sandhed saa indviklet og der forlener sig med samme saa modsatte og saa vigtige politiske Jnteresser, at Knudens Løsning selv da torde falde vanskelig, hvis Belgien havde at bestille med en i den Kunst at formere Vanskeligheder mindre duelig Modstander. - Ogsaa adskillige tyske Blade gjøre opmærksomme paa Vanskelighederne ved den tuxemborgske Sag, i hvilken ei blot Kongen af Holland, men ogsaa det tyske Forbund er høilig interesseret; og i en Artikel fra Berlin, i hvilken en vis bebrømt Statsmand en passant faaer sit Skudsmaal som der alte diplomatische Fuchs aus dem Lande der Rebhühsiner, ivres stærkt selv mod Underhandlinger om og Muligheden af at nogen Deel af det tyske Forbunds Besiddelser, kan afstaaes. Det af Hr. Gendebien i Repræsentanternes Kammer udviklede Forslag til en Anklage mod Justitsministeren Lebeauer bleven forkastet med en anseelig Majoritet (53 Stemmer mod 183. Hr. Gendebien meente, at det paaankede Factum egentlig var af mindre Vigtighed, da Ministeren havde afgivet flere og større Beviser paa vilkaarlig Fremfærd. Denne Bemærkning, saavelsom hele Klagen, dadledes stærk af Hr. Nothomb. Har Ministeren forseet sig i vigtigere Ting, hverser da anklage ham for en Ubetydelighed, Vi parodiere! jo herved, hvad der i det parlamentariske Liv er det Ydersten, og saa at sige det Tragiske. Fordærvelige ere Følgerne af slig en Vanhelligelse, thi et Princip vanhelliges aldrig ustraffet. Jsær naar en Reaction forberedes i Gemytterne, bør Oppositionen være moderat og forsigtig. Uoverlagte Angreb, paa Regjeringen svække Statsborgernes Rettigheder, idet den indrømme hiin alt for store Fordeele." Dette søgte Hr. Nothomb at oplyse ved at kaste et Blik paa Trykkefriheden. som nu næsten ingen Nytte stiftede i Belgien, fordi den i af de offentlige Blade var bleven grovt misbrugt. Hvad det egentlig paaankede Factum angik, da forsvarede Hr. Nothomb. Justitsministeren ved at beraabe sig paa et keiserligt Decret af 25de October 1811, der er holdt i Kraft ved den 12te Artikel i den belgiske Grundlov. Denne tillader nemlig at udlevere Belgier, som reclameres af fremmede Regjeringer, og da nu Forfatningen kun paalægger Regjeringen den Pligt mod Udlændinge, at yde dem, samme Beskyttelse som Jndfødte, saa følger deraf, at Hr. Lebeau var fuldkommen berettiget til at udlevere den franske svigagtige Fallent. Ogsaa vare hyppige Exempler paa slige Udleveringer forefaldne ikke allene under det hollandske Herredømme, men ogsaa efter den belgiske Revolution. Sagens Udfald er ovenfor anført.