Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-03-13
af Skilderiet. En Deel, som have læst det Lidet, jeg har ladet indføre i Kjøbenhavns Skilderie No. 15, i Anledning af Forordningen af 5 Jan. om vort Pengevæsens Forandring, vil forundre sig over, at jeg har sagt, at ogsaa for de, som af Pengevæsenets Ustadighed have benyttet sig, og funden Leilighed til, at berige sig, er ved Forordningen bleven før get, saa at deres Tab bliver ikke saa stort, som det kunde have bleven, naar alt skulde have gaaet sin egen Gang, og jævnet sig selv, hvilket de ikke troe, og ikke vil tilstaae, at være sandt. Jeg fin der mig derfor skyldig, at meddele en nøiere Forklaring desangaaende. Det viser sig strax ved nogen Overveining af Omstændighederne, at jeg ikke har Uret i hvad jeg har sagt. Man behøver kun at lægge Mærke til, at Coursen paa vore CourantSedler var falden til over 1800 Rdlr. mod Species, og da, efter Regula de tri, gjøre den Beregning, naar 1800 Rdlr. dansk Courant er 100 Rdlr. Species, hvad da 100,000 Rdlr. eller 1 Tønde Guld i dansk Courant, saa faaer man det Facit 6555 Rdlr. 3 Mk. 5 1/2 s. Sp. Lægges dertil, at en Species al pari var 25 Procent bedre end Courant, saa faaer man den Summa 6943, Rdlr. og nogle Mark og Skilling i Courant. Det vat altsaa den hele Værdie i Sølv og gode Penge af den Tønde Guld, man har gjort sig høiere Tanker om. Ved Forordningen derimod erholdes i det mindste for denne Tønde Guld 20,000 Rdlr. i Rigsbankpenge. Har den været udsat og er udestaaende før 1807, saa erholdes de fulde 100,000 Rdlr. i Rbpenge. Er den yngere udsat, saa falder denne Summe, som Tabellen viser, i de følgende Aar, fra Tid til anden, eftersom Coursen, har været, indtil 20,000 Rdlr., hvorved det forbliver. Deres Capital er saaledes fra 6943 Rdlr. bleven forbedret til 20,000 Rdlr. og til det mere, dem efter Tabellen kan tilkomme, og disse Penge have nu en stadig, reel og virkelig Værdie, saa at Enhver med Vished kan vide hvad han har, og gjøre fast Beregning over sin Formue, istedet forat forhen Jngen ret vidste hvad han eiede. Jeg troer saaledes, at have havt fuldkommen Føie tilat paastaae, at der ved Forordningen omhyggeligen er sørget for disse Capitalister, og at Kongen og de, der har gaaet ham tilhaande, skyldes taknemmelig Erkjendtlighed. Jeg har tillige sagt, at for disse Capitalister, naar alt skulde have gaaet sin egen Gang, og jævnet sig selv, kunde Udfaldet bleven langt værre. At jeg herudi ikke har havt Uret, maa nok Enhver tilstaae, naar overveies, at Coursen, der var falden til over 1800 Rdlr., vedblev at falde, og aldeles ingen Udsigt kunde haves til at vente, at den kunde gaae op igien, naar alt skulde jævne sig selv; men det viste sig langt sandsynligere, at Coursen kunde falde saa dybt, at den hele Capital, som ved Coursen var vunden, var bleven langt mindre end den var, da Forordningen udkom, og næsten kunde bleven til Jntet, hvilket nu er forebygget. Man troer maaskee, som jeg ogsaa har hort Nogle sige, at Alt vel kunde have bleven godt, ved en fri Handel, naar der var bleven almindelig Fred. Men hvor snart kunde vi vente denne Fred, og naar den fremkom, hvor skulde da vel en saa betydelig Handel komme fra, der kunde sætte vort ganske forfaldne Pengevæsen i en saa ønskelig Forfatning, da enhver anden Nation vist vil sørge for, selv at beholde sin Handel, og at indskrænke Andres saa meget den kan. Fremdeles, hvad have vi at handle med, der saa strax kunde vise saa store Ting, Til en udbredt, reel og nyttig Handel udfordres ogsaa stor Credit, hvor skulde den komme fra, ved den Usikkerhed, som vort Pengevæsen var kommen udi, der blev hver Dag slettere, Kan vel nogen Sindig og Eftertænksom, med mindste Grund, ved disse Omstændigheder forestille sig en bedre Tilstand, naar alt skulde have gaaet siil egen Gang, og jævnet sig selv, især da de, som ere blevne rige hos os, ei tænke paa Sparsommelighed, en jævn Levemaade efter Landets Beskaffenhed, paa Tarvelighed og Sædelighed, hvorved en forfalden Cours kan ophielpes; men hellere attraae og vise høieste Luxe, overdreven Overdaadighed, og Higen efter fremmede Moder og alt hvad fremmed er, hvorved ingen god Cours nogensinde kan bestaae. Vi see, at saa Mange, som i en Hast ere blevne rige, gjøre sig ligesaa megen Umage for at bramme med deres Mammon, og særdeles at udmærke sig ved en skammelig Ødselhed og overdreven Overdaadighed, som de have stræbt og gjort sig Umage for at erhverve og at samle det, de have Paa denne Vei var derfor intet godt at vente. J det mindste vilde der gaaet lang Tid bort, forinden det Gode vilde spores, og hvo kan være ligegyldig ved al den Kummer, Jammer og Elendighed, som saa Mange imidlertid maatte lide, Ved Forordningen er bleven bedre sørget for disse Kapitalister, saa de have ingen Aarsag at klage. Det, der maa være dem meest modbydeligt, er det Bryderie og den Besværlighed med at faae deres Papirer omskrevne, og komme i Rigtighed med deres Ting. Dette er at beklage, men de kunne, ved mindste Retskaffenhed, ikke fortryde paa, at de maa lide Noget for de Fordele, de have nydt. Langt anderledes er det med dem, jeg har talt om, der skulle leve af en ringe Rente, eller en liden Gage eller Pension. Deres Frygt, Uroe og Bekymring maa vedblive, og maa tiltage, da alle deres Fornødenheder endnu dagligen vedblive at stige, og det allerumisteligste, som Brød og Kjød, paa sine Steder ikke kan faaes. Og hvad kan de vente, da Vindesygen ikke endnu er ørkesløs, men speculerer ogsaa, at vinde ved de nye Penge; hvorfore de beregneralt, hvad der skal haves af dem, i Abpenge, og sætte disse saa høit, at de derved kan vinde langt mere end de have vundet i gamle Penge, f. Ex. Huusleien. Af dem, som hidindtil have givet 500, 600 til 800 Rdlr. i aarlig Huusleie hvilken de fleste ikke have kunnet betale uden allernaadigst Understøttelse, fordres nu 200, 300 til 400 Rd. i Rbpenge, som, naar det formeres med 6, gjør 1200, 1800 til 2400 Rdlr. Hvo kan vel herefter betale en saa umaadelig Huusleie, som saa høit overstiger den forhen betalte Leie. Saaledes gjor man med Alt. Hvad i de saakaldte gode Tider for 1807, som man gjør Regning paa at opnaae igjen, kostede 2 s., forlanger man nu 4, 6. ja vel 8 og 10 s. for i Rbp., og faae da 1 Mk. 8 s. til 3 Mk. 12 s. for det, der har koster i forrige Tider 2 s. i gamle Penge. Dette kan ei andet end foraarsage Ængstelighed og Mismodighed, som umuelig kan have gode Følger. Men Taalmodighed. Vil den almindelige Mand kun have Tiltroe og Tillid til Regjeringen, og mindre, efter den i disse Tider antagnen og herskende Tone, følge deres eget Hoved, deres egne Tanker og Jndsigter. "). Vil Enhver bestræbe sig, at efterkomme sine Pligter, og de, som ikke vil det, alvorligen holdes dertil, saa kan Alt blive godt, og gammel Danmark og Norge med Hertugdommene, og hvad videre tilhører vor Konge, blomstre og vise sig. Det give den allerhøieste Gud! C. A. Fabricius, Etatsraad. *) Enhver, som vil domme rigtig om en Ting, maanoie kjende alle Omstændigheder. Det kan voxe politiske Kandestøbere ingenlunde, og deres Domme kan derfor sjelden følges.