Berlingske Tidende, 1779-11-01
London, den 15de October. Ligesom Nationen har alt for længe været deelt i sine Meeninger, saa er den det samme endnu i Henseende til det, som angaaer baade Krigen og Freden. Der gives et Partie, som ved alle Leyligheder paastaaer, at man nødvendig maae slutte Fred, eftersom, sige de, en Fred, i hvordan den end er, dog maae foretrækkes den nærværende Krig. Kiøbmændene, raa bede, er ved denne Krigs Elendigheder ødelagt, Handelen, ligger, og alle Kilder til Redning ere udtømmede. Hvorledes kan Riget i disse Omstændigheder føre en tredobbelt Krig med noget Haab om et lykkeligt Udfald. Derimod kan vi maaske med ringe Skade for os erholde Freden. Derhos anfører man, at Riget har slorert længe førend, at Øerne Grenada, St. Vincent og St. Dominica, som først bleve afstaaede til os mod Slutningen af den sidste Krig, hørte til dets Provindser; at Engelland har bestaaet, førend Amerika udgjorde en Deel af dets Herredømmer; at Gibraltar fra Begyndelsen, har tilhørt Spanien, og siden den er bleven vores Eiendom, har den kostet os utrolige Summer Penge, og dens Forsvar mange Menneskeer; og da Jamaika blev Spanierne fratage af en Usurpateur, nemlig Olivier Commell, som ingen Ret havde til den Engelske Krone, saa var det ey ubilligt, at give denne Øe tilbage igien. - Et andet Partie anseer disse Grunde som latterlige. Det vil ey engang høre tale om Fred, efter som man ved nærværende Omstændigheder ingen kan erholde, som jo er skadelig. For alle Ting maae man søge at sætte den gamle Brittiske Berømmelse i Anseelse hos Verden. Berømmelse er en Stats Magt, og det samme for den, som Credit for et enkelt Menneske. Enhver Engellænder, som har noget Begreb om National Reputationen, maae tilstaae, at der foruden denne hverken kan begyndes nogen Underhandling med Haab, ey heller erholdes nogen dygtig Mægling. - Hvad ville vi, siger en Mand i et offentlig Blad, som synes at være en ivrig Patriot, udrette ved Underhandling, da vor res Krig næsten overalt har været ulykkelig. Ministren paa stod bestandig, at vi ey kunde tilbyde Amerika et Forliig, før ind vi havde tilfægtet os en Seyer. Dette samme Argument kan med lige Kraft anvendes paa vore naturlige Fiender. Jeg er forsikkret, at denne heele Øe, og desforuden alle Nationer, vil billige de allermodigste Forholds-Regler, som vi disse Omstændigheder kunde tage. Vi forlange intet meere, end Verdens Biefald, og da have vi en nødig at bede enten omdens Hielp eller Mægling. Den gang havde det Sted at ønske Fred, da vi alleneste vare indviklede i en Krig med vore Med Undersaatter i Amerika; nu derimod, da vi have at bestille med Huset Bourbon, saa er det enhver Brittes Pligt, at være tilbøyelig til Krigen. Vores Land=Magt til Rigets Forsvar tager meere og meere til. Siden først i Julio ere der hvervede over 20000 Mand. Nu har en rig Jøde, ved Navn Sir Sampsøn Gideon, tilbudet sig at oprette paa sine egne Omkostninger et Regiment, efter de af Lorderne Harrington og Fauconberg oprettede Korpsers Plan, og hans Tilbud er med megen Naadesbeviisning bleven modtaget. - Heele Milicen afrettes ligesom de regulaire Tropper, og klædes og forsynes ligesaadan imod Vinter=Kulden. - Jmidlertid har en bekiendt Herre sat et anseeligt Veddemaal paa, at der skal blive publicert en Vaabenstilstand paa en vis Tid, førend anstundende Martii Maaned.