Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-23
Et Par Ord i Anledning af et Stykke i Skilderiet No. 12 for 1830, betitlet Missionen paa Otaheiti og SandwichsØerne. amanoner Bemældte Stykke begynder med de Ord: Et den hør troes, naar han vidner i sin egen Sag, bevarer Otto v. Kotzebues Beretning om Missionen paa Sydsøe-Øerne, sammenlignet med Missionairernes egne Fortællinger derom o. s. v. Den kjære Forfatter til disse Linier har nu vist nok været meget lettroende og i stor Hast nedskrevet det, han skrev; thi ellers vilde han have betænkt, at Hr. v. Kotzebue, som en Modstander af Missionen, ligesaa lidet, som en Missionair, bør troes, naar han vidner i sin egen Sag. - Men at Hr. v. Kotzebues Sag er: at gjøre Missionen mistænkt og foragtet, det er af de anførte Steder saa klart, at selv Missionens Uvenner ikke ville miskjende hans Hensigt. Her er altsaa, efter Forfatterens egen Tilstaaelse intet troværdigt Beviis i den ene Kotzebues Vidnesbyrd. Ogsaa vilde vor Forfatter, naar han havde oververet Sagen lidt nøiere, vel have indseet, hvor utroeligt, ja umueligt det vilde være, at saa mang foldige Missionairer eensstemmigt og forsætlig skulde lyve for hele Verdens Øine, og dersom nu Nogen, forblindet af sin Uvillie imod Missionen, kunde antage, at Løgnen i denne Sag havde skiftet Natur, og kunde betee sig som Sandhed, saa maatte jeg spørge, hvorledes var det da mueligt, at skjule slig en Tilstand, som den, Kotzebue skildrer, for de Visittatorer, hvilke jevnligen udsendes fra England og Nordamerica og hvilke afgive til deres Committentere de hæderligste og glædeligste Vidnesbyrd om Missionairernes uegennyttige Bestræbelser, om Christendommens glædelige Fremgang og om Folkeslægternes Omdannelse fra Raahed til Civilisation, og hvorom de ved personligt Ophold paa de forskjellige Steder i længere Tid have overbeviist sig. - Eller dersom man ikke vil antage, at Tilstanden kan skjules for Visitatorerne, vil man da, tvertimod al Sandsynlighed og Menneskekundskab, paastaae, at Disse, udsendte fra forskjellige Selskaber, til forskjellige Steder, kunne, og det uden Aftale, blive enige om at bedrage dem, der havde sat Tillid til dem og udsendt dem, for at faae Sandheden at vide, Vil man saaledes troe, at Selskaber, som vælge Mænd af deres Midte, endnu ideligen og allevegne skulle af Alle bedrages; hvad Tillid kunne da Regjeringerne sætte til deres Embedsmænd, hvilke de ikke engang ere istand til at kjende saa nøie, som Missions-Selskaberne kunne kjende deres Udsendte, Vil man da saaledes svække al Troe og Tillid i Verden, Eller, vil man maaske svare, at Selskaberne vel faae Sandheden at vide, men dog i Kirketidender og Religionsblade udbrede Løgn iblandt Folket; saa maae jeg vel spørge, i hvilken Henngt, og til hvilken Fordeel for dem selv, som ofte deres Gaver, deres Tid og Flid og Møie, for at holde Missionen i Gang, og som ikke engang derfor af Verden lønnes med Hæder og Ære, men med Spot og Forhaanelse og allehaande Bagvaskelse, Tilforladelig, saaledes pleie aldrig Løgnens Tienere at forholde sig. Vel for at sikre sig Udkomme men ikke for at bortgive deres Formue og Arbeide, vel for at vinde, men ikke for at tale Verdens Bifald og Ære kunne de, som Ananias og Saphira, sælge Løgn istedet for Sandhed; men aldrig kunne de, som Apostlene forlade alle Ting, for at gjøre den Gierning, som er dem betroet. - Det er derfor reent umueligt for et tænkende Menneske, som ikke lader sig aldeles henrive af forudfattede Meninger, at forkaste alle eenstemmige Vidnesbyrd, af en heel Skare, der ikke engang vidner, som man paastaaer, i sin egen, men i Guds Sag, hvem de give al Priis og Ære, og derimod at fæste Tillid, til en enkelt Missions-Modstander, hvis lidenskabelige Uvillie røber sig i enhver Linie, og som desuden modsiger sig selv og derved godtgiør, at han ikke farer med Sandhed. - Han indrømmer f.Ex. *), at de ere mindre tilbøielige til Tyverie og Retfærdighed, end fordum; men paastaaer, at denne ogsaa er den eneste Fordeel, som de have havt af deres Overgang til Christendommen, og at de have maattet tilkjøbe sig den med mangfoldige nye Andre *). Skal der nu være Nogen Mening i disse sidste Ord, saa tilstaaer han jo at de have modtaget mangfoldige nye Fordele, kuns paastaaer han derhos, at de have maattet tilkjøbe sig dem. Paa hvad Maade de have kjøbt dem, siges her ikke; men, naar vi kjende disse Øeboeres forrige Tilstand, saa vide vi ret vel, at de havde Intet at opofre undtagen de*) Det anmærkes, at Udgiveren ikke har læsk Konebuselv; men formoder, at Meddeleren i Skilderiet har gjort et rigtigt Udtog af hans Reisebeskrivelse.