Berlingske Tidende, 1836-03-10
Den Kongelige Commissarius maatte henholde sig til, hvad han ved Petitionens Forelæggelse for Forsamlingen havde yttret, og som Committeen i det Væsentlige havde erkjendt, nemlig, at de private Bolværkers Eiere, efter den særdeles Beskaffenhed af den Ret, hvormed Bolværkerne besiddes, maatte være pligtige at underkaste sig en tartmæssig Betaling for det Anlæg ved Bolværkerne, hvortil Skipperne ere berettigede, og at Omstændighederne i den senere Tid opfordrede det Offentlige til at gjøre Brug af sin Ret til at sætte saadan Taxt, samt at denne blot burde baseres paa Skadesløsholdelse for Bekostningen ved Bolværkernes Oprettelse og Vedligeholdelse, uden at Speculationer i Kjøb og Salg paa de Eiendomme, hvortil Bolværker, ligge, kunde gjøre Udslag. Hvad Maaden angaaer, hvorpaa den ved Fdn. 12te Febr. 1834 satte Taxt, er fremkommen, da oplyste han, at den netop væsentligt er grundet paa den vedkommende Communalautoritets nemlig Havneadministrationens Forslag. Denne havde vel i et tidligere Andragende af 7de Februar 1832 ytret sig for en Forskjel imellem den Taxt, der skulde sættes for de private Bolværker, og den, der skulde gjelde for de offentlige, hvormed den dog havde forbundet det Forslag, at den maatte være bemyndiget til, under særdeles Omstændigheder, at moderere, hvad der af Private fordres i Bolværkspenge, indtil den Betaling, som erlægges for Afbenyttelsen af Havnevæsenets Bolværker. Men efterat Cancelliet, paa General-Toldkammer og Commerce Collegiets Begjæring, under 2den August 1832. havde afgivet Betænkning over Sagen, og sidstmeldte Collegium i Anledning deraf havde begjært Havneadministrationens yderligere Erklæring, fandt denne sig ved de derfor anførte Grunde foranlediget til at foreslaae en fælles Taxt, for de offentlige og private Bolværkers Benyttelse. J den ovennævnte af Cancelliet afgivne Betænkning havde dette blandt Andet ytret Frygt for, at de oprindeligviis foreslaaede høie Bolværkspenge, der syntes at overskride de indtil den Tid sædvanlige, muligen de facto kunde lede til at forøge Byrden for de Handlende og Søfarende, idet det anordnede maximum let kunde blive den ordinære Betaling. Man holdt derhos for, at det i alt Fald vilde være hensigtsmæssigt at bestemme, at Betalingen for de private Bolværkers Benyttelse ei maatte overstige den for Havnevæsenets Bolværkers Benyttelse bestemte, medmindre en forøget Betaling udtrykkeligen var betinget. Havnevæsenet har iøvrigt i ovennævnte yderligere Betænkning tilkjendegivet, at den sammesteds foreslaaede fælles Norm for Bolværkspengene, baade forsaavidt de tilfalde Havnevæsenet og forsaavidt de tilfalde Private, var bygget paa det Princip, at de Bolværker, som stadigen benyttes til Skibes Anlæg, rundeligt kunne vedligeholdes af den saaledes foreslaaede Betaling, men at Forandring i Arbeidslønnen eller Materialprisen saavelsom i Farten kunde gjøre en forandret Taxt fornøden, hvorfor den blot foreslog Taxten som gjeldende indtil videre. J bemeldte Havneadministration, der vistnok bedst maa være istand til at bedømme, hvad der kan være billig Betaling for Bol værkernes Benyttelse, have ogsaa to af de 32, Mænd samt et Medlem af Magistraten Sæde, saa at den uden Tvivl maa ansees som den rette communale Autoritet med Hensyn til dette Slags Anliggender. Provindsialstændernes Forsamling har ogsaa under Forhandlingerne over den paatænkte Communalanordning for Kjøbstæderne blot antaget, at de to Borgere, der efter de gjeldende Bestemmelser skulle have Sæde i Byernes Havnecommission, bør udvælges afde Eligerede *), og den havde saaledes erkjendt, at Havnevæsenet, der i sin Natur ikke er noget reent Communalanliggende, ikke sorterer under den almindelige Communalbestyrelse. Endnu bemærkede Commissarius, at en af de togeligerede Borger, der, som meldt, have Sæde i Havneadministrationen, havde yttret en fra dennes øvrigt Medlemmer forskjellig Mening, der dog kun gik ud paa, at de private Bolværkseiere skulde være beføiede til at accordere sig en høiere Betaling, hvorimod de ikke skulde have Krav paa en saadan, naar ingen udtrykkelig og skriftlig Tilstaaelse fra Skipperen desangaaende var erhvervet. Forøvrigt var den tidligere af Magistraten og de 32 Mænd afgivne Erklæring ingenlunde grundet paa nogen Mening om, at den Betaling, som nu er bleven anordnet ved Fdn. 12te Februar 1834, i sig var utilstrækkelig til at indemisere Vedkommende for Bolværksbekostningerne. Men de gik ud fra den Forudsætning, at Skadesløsholdelsen skulde strække sig til de Kjøbesummer, som enkelte Bolværkseiere havde givet for de Eiendomme, hvortil Bolværkerne høre, i den Tanke, deraf at høste en betydelig Jndtægt. Bemeldte Autoriteter havde saaledes intet Hensyn taget til den særegne Beskaffenhed af Bolværkseiernes Eiendomsret, men alene lagt Statens almindelige Overeiendomsret til Grund, hvilket naturligviis maatte give et andet Resultat. Commissarius maatte saaledes vedblive sin Formening at den omhandlede Sags Behandling intet Stof giver til nogen Besværing. Forsaavidt det *) See nærværende Tidende S. 1105 og 1143. af en Taler var blevet antaget, at de private Bolværker ere fremkomne ved frivillige Entrepriser, der vare beregnede paa de Jndtægter, som derved kunde erhverves, da maatte Commissarius bringe i Erindring, hvad han forhen havde oplyst, at de tvertimod havde deres Oprindelse fra Anordninger, der for meere end 150 Aar siden havde paalagt de ved Kanalerne beliggende Gaarde og Huse det som en Byrde at oprette og vedligeholde slige Bolværker, og om det end maatte være Tilfældet, at enkelte Bolværker vare frivilligt indrettede, saa vilde de Vedkommende i alt Fald have underkastet sig de samme betingelser, som de øvrige private Bolværkers Eiere. Committeens Medlem, Procurator Haagen, yttrede, at de Eiendomme, hvortil private Bolværker høre, vel hidtil have gaaet i Handel og Vandel, med den Rettighed at kunne tage Bolværkspenge, saaledes som Eierne med Skipperne kunne forene sig, og at det vel er utvivlsomt, at denne Omstændighed er bleven taget i væsentlig Betragtning ved Kjøbesummens Bestemmelse. Da imidlertid Rettigheden til at oppebære Bolværkspengene ikke er stiftet ved Contract, men derimod grunder sig paa en Lov, syntes det utvivlsomt, at Regjeringen ogsaa maa være berettiget jøre Forandring i den til ved en ny Lov at ældre Lovbestemmelse desangaaende. Han fandt ogsaa, at den Omstændighed, at nogle Bolværkseiere have fordret en overdreven Betaling, har givet grundet Anledning til en Tartbestemmelse.