Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-08-13
For kort siden kom en Herre en Aften til en Barbeer ved den ydre Boulevard og lod sig roligt barbere. Da Arbeidet var gjort, følte han sig til Hagen og paastod, Skjæget var taget daarligt af paa den ene Side, hvilket Barberen benægtede. "Da skal jeg strax vise Dem det!" sagde Herren roligt, rev Barberen Kniven af Haanden, foer sig med Eggen over Halsen, og for Barberen kunde komme ret til sig selv, havde han skjaaret Halsen over paa sig. J forrige Maaned forekom der for det 11te Pariser Arrondissement Mairie et Tilfælde, der vel er det eneste i sit Slags. Hr. Felix P. kjørte tilMairiet med Frøken Louise D., for at ægte hende. Som sædvanligt sadde Forældrene og begge Familiers nærmeste Paarørende med i Vognen. En Hr. Pri. . ., der tidligere havde beilet til Louise og faaet Kurven, standsede Vognen og spurgte hastigt efter Brudgommen. Denne stak Hovedet ud af Vinduet, og Hiin tilhviskede ham: "Jeg vil give Dem et Beviis paa mit Venskab for Dem – – Kjører De et Skridt videre, er de bedragen." – "Hvorledes det? Tal tydeligere!" – "Den Mand, hvis Datter De er i Begreb med at ægte, er bankerot, imorgen bryder Skandalen løs. De veed nu, hvorledes Sagerne staae. De maae nu handle, som Dem bedste synes." Brudgommen var som lynslagen. Dog fattede han omsider en rask Beslutning og erklærede kort og godt, at der ikke kunde blive noget af Giftermaalet. Det kom til en stormende Forklaring mellem begge Partier. For Brudens Fader vilde det været en let Sag, med Sort paa Hvidt at bevise, at hans Formuesomstændigheder vare fortræffelige, men han erklærede, at en Person, der kun havde villet ægte hans Datter for hendes Penges Skyld, aldrig kunde blive hans Svigersøn. Giftermaalet gik altsaa overstyr, nu har Exbrudgommen indstævnet Logneren. Forleden blev en Geistlig saaret med et Knivstik i en Kirke i St. Etienne, uden at man greb Gierningsmanden. Nu har den samme Mand, i den samme Kirke, affyret et Pistolskud paa en anden Præst, uden dog at saare ham. Efter Gierningen forlod han Kirken roligt og langsomt, uden at den forfærdede Menighed anholdt ham. Først da nogen Tid var gaaet, forfulgte man ham, traf ham endnu paa Gaden og bragte ham i Fængsel; han tilstod strax begge Angreb og angav som Bevæggrund, at han var Kræmmer, at Geistligheden havde forbudt ham at handle om Søndagen, at han derved var kommen paa Knæerne, og at han desaarsag havde villet hævne sig paa Præsterne. I Aix har en med Æreslegionskorset dekoreret Dame gjort Opsigt. En General, som for nogle Aar siden begav sig til Afrika med sin Familie, havde medtaget en ung Pige paa 1617 Aar. En Dag forlangte en Araberhøvding at tale med hendes Herre, hun saae, at han havde Vaaben skjulte under sin Burnus, holdt Øie med ham, og da han, med ladt Pistol, styrtede løs paa Generalen, kastede hun sig imellem dem, saa Skudet traf hendes Arm og Hofte. Soldater iilte hid, en udenfor staaende Hob Araber, blev adspredt, og Anføreren, som den heeltemodige Pige og Generalen holdt fast, maatte bøde med Livet. Kort efter fik Pigen Æreslegionens Kors. Da det overraktes hende, faldt hun i Afmagt. Hun har ægtet en tapper Soldat og fulgt sin Herre paa alle hans africanske Felttog. Nu er hun, som Enke, vendt tilbage til Frankrig.