Norske Intelligenssedler, 1814-07-19
Christiania Jntelligentssedler. 52de Aargang. 19 Juli 6. Udgives to Gange ugentlig Med allernaadigst Tilladelse forsendes med Brevposterne i Norge og Danmark. Samlet, trykt og forlagt af N. J. Berg Til Spørgeren i No. 55. Menneske med den klynkende Stemme. Hvad vil Du? Hvad er din Hensigt med at tale Ord i dette Øieblik, der kunde føde Mismod af og hos de Svagere blandt dine Brødre, Eller vilde Du, at denne Mistrøstens Aand skulde hvile over Nationen, Og blev Den og Du da lykkelig, mener du, om et Øiebliks Lettelser kjøbtes for en heel Fremtids maaskee uafværgelige Lidelser, – Er Byrden Dig saa svar: knuges dit Hierte af saa megen Kummer: mon Du ikke skulde kunne finde Trøst og Hielp, uden at gaae løs paa det sidste Bolværk, for en truet og uskyldig angrebet Nations Vedligeholdelse: Dens Følelse af Ære, og Dens Haab til Gud? – - Du læser Fransk, seer jeg. Nu vel! De ere Dig maaskee ikke ubekjendte disse Romer=Tanter: Donne ton sang i Rome, et nen exige rien. Sois toujours un heros, sois plus, Sors citoyen, læs dem - taal - og vær Normand Norges Ven. læs dem - taal - og vær Normand! Norges Ven. Skulde man vel troe, at der gives blandt os Normænd, der ere den Grad vanslægtede, at de ansee, og behandle de helligst og meest forbindende Ting, som tomt Spøg; der nu allerede, efter saa kor Tids Forløb, have glemt den høitidelige Eed, de aflagde, i det, da faldte den alvidende Gud til Vidne paa, at det var deres alvorlige og mandige Beslutning, at fremme og hævde, leve og døe for det fiskte Fædrenelands Selvstændighed; der nu, da det vigtige, afgiøsende Øieblik synes at nærme sig, hvori vor Skæbne sandsynligviis maa bestemmes, vakle, og virkelig trækkes over paa den, Norge Jnteresse og Nationalønsket modstridende Side, deels ledede ved en uset Sels lave Slutninger og Frygt for de med modigt Forsvar forbundne Farer, Opoffrelser og Anstrengelser, deels saa at sige forblin, bede, da de giennem uvisse Gisninger svæve i en Taage, som alle haande falske Rygter end meer udbrede over vor politiske Armodphære og som Forstanden ikke kan, eller vil adsprede; at der gives Slige, siger jeg, der baade selv formedelst Egenkjærligheden ønske det, og tillige bringe andre mindre oplyste, men maaskee nok saa retskafne Normænd, til at svigt Løfte og Pligt, i det de, ved i en betydende Kone at fremsætte deres bange, og jeg tør haabe ugrundede Tvivl, dæmpe og kue det Mod, der brænnder i deres Brødres Barm for Norges gode og retfærdige Sag, Dette er desværre Sandhed, dersom er vist enhver brav Mand meer, eller mindre overbeviist, ligesom han sikkert finder det i og for sig selv afskyeligt, og i Særdeleshed farligt for vor nærværende Stilling, saafremt det er vort alvorlige ønske at bevare Norges Frihed, der vist ingenlunde kan fremspirtrives, uden inden Enigheds og Samdrægtigheds trygge og und gelige Hegn. Men ædle Landsmænd, lader os, hvor de end maatte findes, stæmpe disse Uslinge, ikke henrives af den Strøm, der truer, med at henhvirvle og til Slaveriets Afgrund, ikke besmitte det værdige Nerske Navn, ved at forraade det Land, som altid har været Heltes og Kæmpers Samlingsplads, og ved heller ikke nu mangle Mænd, beredte til at vove Liv og Blod for det kjære og uskyldige Norges Frelse, ladintet være og saa dyrebart, at ve jo villigen frembringe det at Fædrenelandets Tarv fordrer det, lader og tække Forsynet, der Farens Øieblikke gav os en elskværdig og elsket Konge, der udrustet med de ypperste Egenskaber, og ledet af de reneste Bevæggrunde, sider paa gamle Norges Throne, og regjerer vort Land saa retfærdig og viselig, at vist Jngen kan, eller bør ønske en anden Overherre; mindrende os, at et paa ingen anden Maade kunne vise os taknemblige for hans store Velgierninger med os, hans Opoffrelse af Ro leved og Beqvemmelighed, end ved Samtlige, Enhver efter Evne, bidrage til Opnagelsen af det store Maal, han af Kjærlighed til loge har fæstet sig for Øine, Norges Selvstændighed og frihed! Lader og da, 2 Brødre, Arm i Arm flynge om vort elske beste og vort kjære Fædreneland en hellig Broderklæde, som ingen Norges Uvenner skal være i Stand til, at sønderbryde, hvad enter med snedig tist, eller aabenbar Vold beyde ind derpaa Brage i le da stande trygge, og den retfærdige Gud skal krone vor Sug med ønsket Udfald. Christiania den 18de Juli 1814. allernaadigst Tilladelse forsendes mad Brevposterne i Norge, aarsag trykt og forladt af N. C.