Berlingske Tidende, 1795-06-12
Kiøbenhavn, den 12te Junii. Kongelig Anordning og Bekiendtgiørelse. Den dybe Smerte, med hvi ken Vi deele den haarde Skiebne, som i disse Dage har rammet et stort Antal af Vore kiære og trog Undersaatter hvis Boeligger og Gods ere blevne fortærede, ved den uheldige Jldebrand, som er overgaaet Hovedstaden Kiøbenhavn, opfordrer Vor Landsfaderlige Omhue til at udtænke alle muelige Midler, og anvendt alle Vore Evner, for at lindre og formilde de Lidendes Kaar. Allerede have Veide første trængende Øieblikke, da J dflammerne endnu rasede, føiet de kraftigste Anstalter, til at komme den sukkende Menneskelighed og den offentlige Nød til Hielp, ved at tilveiebringe Livets første Nødvendigheder for de Huusvilde, de Hungrige, og de Vansmægtende. Vi ophøre ikke, fremdeles at henvende Vor hele Opmærksomhed paa denne, for Vort Hierte meget vigtige, Sag, hvortil ogsaa hører, at drage Omsorg for alt det som kan bidrage til at betrygge det biergede Gods imod Tyvehaand, og afværge, at ikke den almindelige Elendighed skal bane rorgierrig Begierlighed Vei til at undertrykke og udsue de Ulykkelige, som have maattet flygte ud fra deres brændende Boeliger. J dette Øiemærkeforeskrive Vi herved følgende Regler som Lov: 1) De, som have fremmed bierget Gods i deres Værge, uden at samme af Eierne er dem betroet til Bevaring, skulle uopholdeligen, og i det sildigste inden 14ten Dage fra denne Vor befalings Kundgiørelse, enten skriftligen eller mundtligen anmelde det for Politiemmester og nølagtigen forklare, hvilke saadanne Ting ere, som de have i deres Gjemme. Dersom nogen efterlader at meddele Politiemester fornævnte Efterretning, og saaledes lægger Dølgsmaal paa det fremmede Gods, da skal han ansees som Tyv derfor, og, i Overeensstemmelse med Vore Lovgivninger i Henseende til dem, der bestiele skibbrudne Folk, straffes med at stryges til Kagen og arbeide i Fæstningen eller Tugthuset sin Livstid. - 2) Ligesom det i Følge Forordningen af 21 Martii 1705 er tilladt Skibbrud, ne, uden Hinder, at lade inqvirere efter det dem frakomne, Gods, hvor de have Mistanke om, at det kunde findes; saa skal og alle Brandlidte have lige Ret til, ved Politiet, at bevirke saadan Jnqvisition paa ethvert Sted, som de efter rimelig Formodning anvise og opgive. - 3) Endskiønt Vi ikke ville formode, at nogen Huuseier, der selv har været saa heldig at undgaae Ildsvaaden, skulde være saa ugudelig, at benytte sig af ulykkelige Medborgeres Trang, som et Middel til at fordre overdreven Leie af de Værelser, han kan undvære og overlade til andre; saa troe Vi det dog passende herved udtrykkelig at advare Vedkommende derimod, paa det Vi ikke skulle see Os satte i den ubehagelige Nødvendighed, i Analogt med det Loven foreskriver om ubillig Leie, at sette Grændser, for Mueligheden af saadan Udsuelse, der vilde være en skammelig Misbrug af Eiendomsretten, hvis Friehed Vi ellers paa ingen Maade ville indskrænke. - 4) Da det kunde blive umueligt for mange af Kiøbenhavns Jndvaanere, midt i den Uorden og Forviering, som Jldebranden har afstædkommet, at bringe deres Sager i Oden inden den sig nærmende almindelige Betalings Termin, som tager sin Begyndelse i Morgen den 11te Junii, Saa maa bemeldte Termin forlænges paa en heel Maaned, hvilken endnu skal antages som god Betalings Tid. Dog bør derved iagttages, at de Skyldnere, som da tillige udbetale Kapitalerne, ogsaa bør er ægge de imidlertid paaiøbende Renter for en Maaned. - 5) Ende ligen befale Vi, at denne Vor Anordning, der indeholdet de Bud og foreløbige Foranstaltninger, som Vi have ansees fornødne at foreskrive, uopholdeligen skal offentligen bekiendtgiøres, til alle Vedkommendes Efterretning og Efterlevelse. Skrevet paa vor Slot Frederichsberg den 10de Junii 1795. Under Vor Kongelige Haand og Signet.