Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1773-07-09
Marked. en Fabel. Jupiter havde foranstaltet en Forsamling af Guderne, som gjorde det Forslag, at da han blandt alle Dyr rosede Mennesket meest, saa havde han besluttet, at giøre dem tilsammen lykkelige. Alle Guderne yttrede deres bifald, og det blev paalagt Apollo saadant at besørge, som udsendte derfor syv Muser, og beholdt deraf kuns to hos sig, for en gandske at være uden Selskab. Hver af disse syv Muser havde en Kasse paa Ryggen, hvorudi Midlerne vare til Menneskenes Lyksalighed. Den første har Forstand, den anden Dyd, den tredie Sundhed, den fierde langt Liv, den femte sandselig Fornøielse, den slette Ære, og den sidste havde fyldt sin Kasse med Guld. De gik tillige ned af deres Bierg, og begav sig til en Stad, just da sammesteds blev holdet Market. Enhver ansaae dem for Bissekræmmersker, og der indfandt sig hos dem en stor Mængde Kiøbere, i Særdeleshed var Tallet paa unge Mands Personer, som omringede dem, stort, hvorudover de besluttede at raabe med deres Kram. Den første raabte: Kiøber Forstand, mine Herrer, Kiøber Forstand, thi ieg seer paa jer, at J have den behov Kiøber Forstand, saa behøver I ei at kiøbe nygget af mine Søstre, thi naar J have Forstand, saa finder alt det andet sig af sig selv. Kiøber Forstand! vare Vahre, blandt Tilskuerne reiste sig en almindelig Latter; dette maae være en lystig Pige, sagde de; Skade kuns at hun ei er meere ung. Da hun nu saae, at ingen kjøbte noget af hende, gik hun Gade ned og Gade op, og raabte paa nye: Her kjøbes Forstand! Enhver saae ud af Vinduet og begyndte stærkt at lee. Da nu dette ei heller kunde hielpe, saa besluttede hun at gaae Huus fra Huus, og gik ind i et anseeligt Huus, hvor hun satte sin Kasse ned, saasom den megen Forstand begyndte at blive hende for tung. Til al Ulykke skiændtes Fruen i Huset just med hendes Mand, og havde pryglet alle sine Tieneste Folk. Da hun saae Musen, spurgte hun med Fremfusenhed, Menneske, hvad vil J Madame, sagde hun, jeg vil fornemme, om De behage at kjøbe Forstand. Kiøb i Tide, saa have De den i Nøden; jeg maatte ei saa snart igien komme i Deres Huus; mine Vahre ville godt klæde Dem, thi De have saa meget elske værdigt hos sig, at jeg maa tilstaae, at Dem fattes intet uden Forstand. For Dievelen, skreg Fruen, vil J giøre mig til Nar, Jntet mindre, Madame, ieg vil befrie hende fra Naragtighed, thi ieg sælger Forstand. Derpaa greb Fruen til sin Tøffel, og havde dermed gandske vist slaget Musens Fornufts Kiste i tu, dersom hun ei i allerstørste Hast havde forføiet sig ud af Huuset. Neppe var hun sluppen ud, førend Port=Betienten kom løbende efter hende, og skreg: Kelling, hvad har Du i din Casse, Du maa betale Accise deraf Det er Forstand, min Herre, til Tieneste, Forstand, svarede Betienten, hvad er det for Tøi. Jeg har ogsaa drevet Kiøbmandskab, førend jeg blev Told=Betient, hvilket Embede ieg nu i 30ve Aar haver forvaltet, men kan ei erindre, at disse Vahre ere komne til Byes. Jeg vil derfor forsegle Eders Kasse, indtil ieg har erkyndiget mig, om Forstand ei hører under de contrabande Vahre. Betienten løb hen, og gav det tilkiende for Magistraten, som fældede den Dom, at Bissekræmmersken skulde strax igien føres ud af Staden. Thi de for deres Deel havde Forstand nok, og sligt Tøi var Borgerne ei nyttigt. Det var over deres Stand, og ingenlunde raadeligt, at man for slige Vahre, lod Pengene slæbe ud af Landet.