Københavns Adresseavis, 1778-06-22
Anmeldelse om den indeltildeels B. Nota: Da ved denne med sidste Avis udgivne Anmelbetydelige Trykseil, som tildeels gjorde MeeninDa man ønsker, og allerede har søgt at erholde af den indenlandske Hør saa meget som mueligt, til Forarbeidning og Anvendelse ved Pleie=Anstaltens Arbeidsvæsen, ligesom man og deraf allerede har truffet nogle Sorter af saadan Bonitet, at de, efter Prøve ved Heglingen, ere, i Henseende til Beskaffenheden, funden nogenlunde antagelige, naar i øvrigt Prisen dermed findes overeensstemmende, saa vilde de, som af indenlandsk avlet Hør maatte have nogen Forraad at overlade, behage at henvende sig til Magazinforvalter Olsen paa det almindelige Hospital, og hannem Prøver deraf levere, da man, efter som Hørrens Bonitet ved Udhegling befindes, baade i Henseende til Vextens Fiinhed og Tilberedning, den forholdsmæssige Betaling for det Qvantum som maatte være at overlade og modtage, med megen Fornøielse vilde tilstaae. Og som man ved de forrige Aar indkomne Prøver har erfaret en Deel Mangler, som blant andet røbe en og anden Feil i Tilberedningsmaaden, og Beopagtelsen ved Hørplantens Behandling, fra dens første Vext og indtil Heglen, saa har man herved, til vedkommendes Underretning og Afbetiening efter enhvers behagelige Forgotbefindende, kortelig vildet anføre saadan TilberedningsMaade og Jagttagelser ved samme, som for Hørren holdes fordeelagtig og nyttig, efter de forskiellige paa hinanden følgende Behandlinger som derved forekomme, nemlig: 1) Lugningen; den bør foretages naar Hørren er omtrent fire Tommer høi, da Ukrudet af andske Hørs Tilberedning og fsats m. v. delse er ved Aftrykningenes Hastighed indløben adskillige ngen uforstaaelig, saa findes samme herved rettede. Marken bortryddes; Lugfolkene bør ikke bruge Skoe, Træskoe, eller Tøfler men Sokker, for ey at brekke Vexten; de kan sidde eller ligge under Arbeidet, som bør skee saa hurtig som mueligt og mod Vinden, at Hørren igien desto lettere kan reise sig; Veirliget bør agtes, ikke at være alt for vaadt og fugtigt, ei heller naar det tegner til en vedvarende Tørke, i første fald ville Landet tage, Skade ved Nedtrædningen og Hørren let rykkes op med Ukrudet, i sidste fald ville de fine Rødder. beskadiges og løsnes i Grunden. 2) Stokningen; denne er hidtil ikke over alt bekiendt eller brugt her i Landet, men er af megen Nytte, naar Hørvexten har opnaaet nogen Høide, omkastes den letteligen af Storm og Regn, og derover paa Marken forraadner, derfor setter, man tynde Stokke eller Riis af to Foeds Høide, med forkede Greene i Toppen, saa at fra den ene til den anden kan legges smalle Tverstokke i Kløfterne, 3 4 a 5 Foed fra hinanden vel fast i heele Ageren, som da ikke allene understøtter Hørren men og forøger dens Vext i Høiden, og forbedrer dens Beskaffenhed; dog bruges ikke Eege stokke, da de farve Hørren. 3) Oprykningen; her kommer det an paa at bestemme den rette og beqvemmeste Tid, dersom Hørren oprykkes for Safterne ere komne til heel Fuldkommenhed, da blir den svag, skiør, let og aaben eller saa at sige svampagtig; blir den staaende indtil den naturlige Fugtighed er gandske borte og fortørret, da blir den haard og grov; begge disse Yderligheder bør undgaaes, og en Middelvey vælges, naar Stilkene ere tynde og har faa Frøehuuse, bliv Hørren fiin, og skulde optages efter at Blomsterne ere faldne og naar Stilkene begynde at guulnes og Bladene tildeels affalde; men dersom Hørren er kort og greenagtig i Toppen, da er den grov, og skulde blive staaende indtil Frøehuusene aabne sig, og Frøet synes at være moden, findes nogle Pletter af Ageren endnu at være grønne, maae de blive staaende indtil de ere komne saa fremmelige som meldt er. Naar Ageren er stokket, da maae Hørren i sin Tiid oprykkes ved den øverste Deel over Stokkene eller de nedsatte Qviste eller Riis, over alt maae Op rykningen skee i tørt Veyr, hvorefter det allene faaer een a to Dages Veyring før den paa følgende 4) Knebling; den bestaaer i at skille Frøe huusene fra Stenglen paa den dertil brugelige Machine; denne Behandling maae ikke efterlades, endskiønt Frøet endog derved skulde blive uden Nytte, thi i Frøehuusene avles endeel Orme, og tillige fordervede Vandet, foruden det at Frøe huusene ere til megen Uleylighed ved Hørrens Udlægning paa Græsset og ved Bragningen; efter Kneblingen sorteres Hørren da ogsaa lettere end forud. 5) Sorteringen, bestaaer i at al Hør af een og samme Beskaffenhed, Længde og Modenhed maae settes sammen og meget nøie lagttages, at Rodenderne altid legges mod Rodenderne, og Toppene ligesaa mod Toppene, og at igiennem heele Behandlingen Hørren maa holdes lige ved Rodenderne, saa de blive tilsammen; thi ellers foraarsages megen Tab og Afgang baade ved Skietningen og Heglingen. 6) Senkningen eller Udblødningen; da Hørren beskadiges i rindende Vand og store Søer, saa er det nødvendigt at Udblødningen skeer i Vandparker, som om mueligt, maae anlægges eller graves paa Leergrund; dersom Leergrund ikke er ved Haanden, maae Grunden i Parken, belegges med Leer, at Vandet deri kan beholdes. Parken fyldes med mildt, blødt og fersk Vand fra en Strøm eller Beck to a tre Uger for Hørren legges deri, den maae være frie og aaben for Solen heel igiennem, saa ingen Skygge falder over paa nogle Steder, da Hørren ellers bliver uliige udblødt, naar smaae Insekter eller Orme begynde, at avles og smaae Græs voxer noget hastig paa Bunden, da er Vandet færdigt til at modtage Hørren; efter at den er opbunden i smaae Knipper, af den Tykkelse, at man med begge Hænder, kan omspænde den, og saa løselig sammenbunden, at en Haand kan lettelig stikkes op mellem Hørren. i sig selv og dets af nogle faa Hør stilker gjorte Baand, legges Hørknipperne paa skraas eller halv staaende paa Siden i Vandet, med Topenderne ned af, og Rodenden, som vender oplad, bedekkes med grøn Tørv med Græsset mod Hørren, eller og med Bregner, eller sammenflettede Viematter, eller noget som holder Hørren ned, dog ikke saa at det presses for stærkt mod Bunden, som vilde hindre Vandet fra at trænge igiennem. At Hørren er nok udblødt, kiendes derpaa, at den findes blød ved Følelsen og at Trevlerne lettelig adskilles fra Stenglen eller den indvendige Stok, som nu er bleven hvidagtig og skiør, samt naar den brydes paa tre a fire Tommers Mellemrum, lettelig trækkes fra Hørren, naar saadan Kiendetegn viser sig, tages Hørren, som da er meget skiør og svag, op af Vandet, en Knippe efter en anden, og hver for sig udskylles sagte og varsom i Parken, for med Lempe at rense den fra den Ureenlighed som derpaa har samlet sig; Vandet, maae ikke bruges uden eengang; efter Brugen, maae det afledes, og frisk Vand til anden Hør igien indledes i Parken. 7) Tørring; af Senkningen maae Hørren optages i tørt Veir saavidt mueligt, og settes en Dag eller to opreist for at bekomme nogen Grad af Fasthed før den spredes ud paa Græsset at tørres; kortbevoxet Hedeland eller Lyng bund er det beste dertil, da Hørren som udspredes, derved holdes lidet og fra Jorden, og Luften desbedre trænger igiennem. J Mangel af Lyng eller Heede maa man betiene sig af en Jord som allene bærer en kort Græs, saasom paa Fælledet; Hørren. udspredes meget tyndt i Rader, med Topenden, hen mod den Kant, hvorfra Vinden i Almindelighed kommer; Rodenden af den ene Rad maae legges tre a fire Tommer over Topenden af den anden, hvorved det ikke allene holdes ned, saa at Vinden ikke saa letteligen blæser det bort, men og tiener til en Art Forøgelse i Vandingen eller Udblødningen, som behøves mere i Toppen end i Roden; efter saadan Udspredningsmaade maae den første og sidste Rad forsynes over Rodenden med en Linie eller et Reeb, at holde det ned mod Stormen, at det ikke bortblæser. I et foranderligt Clima holdes dog denne Tørringsmaade for at kunde beskadige Hørren, giøre den plettet og ulige af Farve, samt medføre Forraadnelse i vedvarende Regnveir, hvorfor man i Jrland og Skotland, naar Hørren er nok udblødt, drager den varsom op paa Kanten af Parken, i en skiev Stilling, for at veires, indtil den bekommer nogen Størke, da den i Knipper opreises paa Ageren og udbredes i Roden, ligesom det skeer ved vaade Kornnege. Hvor mange Dage Hørren i første Fald børligge paa Gresset, kan ikke bestemmes, da saadant kommer an paa Qvaliteten, Udblødningen og Veirliget; men naar Stenglen begynder at vise sig hvidagtig, og Hørren af sig selv at løsnes fra Stenglen, og derfra at ophæve sig, da er det færdigt at optages af Græsset, for at bindes i smaae Knipper som forhen. Er noget deraf ikke fuldkommen tørret, maae det ligge til det blir færdigt, da iagttages, at det ikke føres bort med Vinden, som lettere skeer nu naar allene noget er tilbage, end naar det alt sammmenholden ligger udspredt, saaledes som meldt er. 8) Bragningen; her ligesom under enhver Behandling maae Hørrens Rodender holdes ligesaa de ikke blandes op mod Stenglen eller Toppen. Hollændernes Bragemaskine findes fordeelagtigere end den her i Landet brugelige, dens Længde er 4 Foed i Almindelighed, men kan og være større, den bestaaer, ligesom vores, af to Hoveddeele, hvoraf den ene er fast, og den anden bevægelig paa et Leed; begge bestaaer af tre sammensatte tynde Bøgebreder, kaldet Knive, i Længden, og i liden Afstand fra hinanden omtrent ligemed Knivenes Tykkelse indfattede i stærke Stykker, fast Træ, disse tvende lige Deele ere satte den ene over den anden paa Bragen, den bevægelige Deel, med sit Haandgreb til Opløftelse, øverst, i saadan Stilling, at naar dens Knive nedlades, falde de i de indvendige Deele eller Mellemrumme paa den faste eller lavere, i behørig Høyde fra Jorden paa fire faste Fødder staaende, Deel. Ved denne Brage maa bruges megen Agtsomhed; falde Knivene for langt ind mellem hinanden, da trækker Hørren sig, modstaaer Knivsaaddenne, og derved meget beskadiges, derfor maae en forholdsmessig Brage have et Stykke Træ for ved Knivene paa den bevægelige Deel, der gaaer næsten ned til Knivenes Aadde, og standser deres Nedgang, naar de tage i hinanden. Mangler tillige den rette og tilvandte Behændighed, da skiæres Hørren let i tu i steden for allene at brydes, derfor strekke Hollænderne Hørren ud over Knivene paa den underste og ubevægelige Deel af Bragen, og binde den, at den ey kan give efter; hvorpaa giøres to a tre gode Stød med de bevægelige Knive, som da er nok til Brydningen, da Trævlerne saaledes brydes og ikke skiæres; Stødene giøres derfor lettelig og Presningen saa stor som mueligt, og da Stødet er svagt og langsomt men Presningen saa stoer som mueligt i den yderligere Ende af Bragen eller Løftestangen, saa bryde Hollænderne altid Hørren ved denne Ende, og, med Ansigtet mod Bra gens Hængsel, løfte den bevægelige Deel af Maschinen op med den venstre Haand, og legge samt vende Hørren under Bragen saa nær bevægelsens Centrum som skee kan, hvor efter endelig følger 9) Skietningen; den bestaaer i at rense Skiæverne fra Hørtaven, ved at slaae Hørren, langs nedad med Vexten, saa de ved Bragningen brudte Deele af Skiæverne føres bort fra Taven. Det Jnstrument, Hollænderne dertil bruge, er fordeelagtigt. Hørren fordrer giennem hele Behandlingen Agtsomhed mod en alt for voldsom Virkning paa Trævlerne, paa tvers eller korsviis over Vexten, og Skietningen fordrer derfor baade Behændighed og et got Jnstrument. Hos os hænges Hørren paa nogle Steder over et Bret, og skiettes med et langt smalt og kantet Jnstrument, som en Art Kniv, der ikke er en fordeelagtig Maade. J denne Stilling vil Midten af en saaledes nedhengende Haandfuld Hør modstaae Slaget af Skietten, imod som de tynde Traade ved hver Side brydes i tu m.v., som saaledes vexler ved Slag efter Slag, at alle Traade tilsidst brekkes og beskades, ja de nedhengende Ender svøbe sig om Skietten og derved sønderslaaes. Hollænderne bruge derimod med megen Nytte, en ved sin Tyngde faststaaende Ramme hvorpaa et tyndt jevnt Brædt lodret opreises, i Brædtets ene Side, nogle Tommer fra den øverste Ende, er indskaaret en Huk i Form af en Malle, hvori Hørren, sikker for at blæses hist og her af Vinden, bliver hængt; Skietteren kan da styre Slaget som han vil, og Haanden hvormed han holder Hørren er beskyttet. Ja Indretningen kan og skee saa at han siddende kan forrette Arbeidet. Deres Skiette er firkelagtig, i Giennemsnit lidt mindre end 18 Tommer, og den stør Hedet kan giøre mindst Skade, thi paa den tykkeste Deel af heele Hørren er den største Virkning paa Siderne af denne Skiættes Giennemsnit, saasom Hør=Tilberederen holder den ved et derpaa indrettet Skaft, og denne Virkning yttrer sig just paa Midten af den ophængte og skiettende Hør. Mitten af Hørren kan altsaa taale hvad Slag man giver den, og Hørrens Ender, som løfte sig ved Slaget, kan ei komme sammen omkring et Jnstrument af den Størrelse og Figur, men naar de løfte sig, saa skeer dette mod en bred vel poleret flade, som ikke foraarsager nogen Modstand, følgelig falder denne sig opløftende Hør, blot og uden Skade, tilbage. Efter Skietningen er da Hørren færdig til Hægling.