Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-01-17
En af de Mærkværdigheder i Kongestaden, som jeg først og fremmest bør nævne her, er det Danske Nationalmuseum. En heel Række af Værelser paa Slottet er indrømmet dertil. Hvad jeg følte ved at gjennemvandre dette Museum, kan jeg ummelig beskrive Dig, min Ven! Selv maa Du see Alting, for at overbevise Dig om, med hvilke Følelser man betræder dette den mørke Oldtids hellige Tempel. Hjertet banker af veemodig Glæde, naar Fortiden saaledes oprulles for vore Øine, naar vi kunne læse i dens gamle halvhensmuldrede Bog Oldfædres Bedrivter og henfarne Tiders Sæder. For tre Decennier siden foreslog Nyerup i sin Bog om Fædrenelandets Mindemærker fra Oldtiden denne skjønne Jdee. Men det gaaer ofte med Forslag som med Planter; den ene skyder hastig op, den anden kræver længere Tid til sin Modenhed. Længe har det varet, førend den Nyerupske Jdee blev realiseret, og længe maatte det efter Tingens Natur ogsaa vare. Men nu, den er udført, ligner den en stolt Eeg, der voxer lang somt og blomstrer desto længere. Danske Hædersmænd kappes om at forherlige dette Museum; frivillig frembærer enhver sin Skjærv paa Nationalhæderens Altar, hvad der fordum laae adsplittet i enkelte Mænds Gjemmer, skjult for Grandskerens og Kienderens Øie, findes her nu samlet som et skjønt Heelt. Det første Værelse, man træder ind i, er Oldtidssalen. Brystbilleder af Paulus Cypræus, O. Worm, Birkerod, Th. Bartolin, Pontoppidan og Suhm ere anbragte i forskjellige Richer, til Amindelse om disse store Mænds Fortjenester af Oldsagernes Studium i Dannemark. Salen, som er bygt og malet i Form af en underjordisk Hule, gjemmer Alt hvad der er fundet i Kjæmpebegravelser, og Jordens Jndvolde, tilligemed Afbildninger af de Steder, hvori det fandtes. Men dog har man kun hidbragt her saadanne Ting, der ere adskillelige fra Stedet, eller, som ere fundne i ubekjendte Høie &c. Mindemærker, som Jellingestenen - hiin herlige Erindring om den evig uforglemmelige Thyre - har man ladet blive paa de Steder, som de i Sekler have helliget, skjønt man allerede for længe siden har sørget for, at hegne om dem paa den tilbørlige Maade. Jeg finder noget Ædelt heri, som kun lader sig føle, ikke udtrykke. Selv den Jordplet, Forfædre have villet forevige med Mindemærker, bør være Eftertiden hellig. Det røber Raahed og Følesløshed, naar man skiller endog det døde Sted ved den Hæder, det har vundet Hævd paa. Den fande Antiqvitetsynder føler noget ganske andet, naar han betragter Jellingestenen paa Thyres Gravhøi, end naar han seer den forflyttet til et Museum, liig en Plante til en fremmed Jordbund. - J det andet Værelse, eller Runestenesalen, findes Afbildninger af Bautastene med Runer. – J den tredie eller Mellemalders=Salen, findes alle Mindemærker fra Middelalderen opstillede i den strængeste Orden, og med critisk Nøiagtighed. Herligere Oplysninger i den Danske Historie kan man ikke ønske sig, end dem man træffer her. Aldrig har nogen tænkt paa, at der vilde kunde bringes saa megen Lys i dette Chaos af Mørke, som der ved dette Museums Oprettelse virkelig er bragt. Medens jeg tog det i Øiesyn, fandt jeg adskillige unge Lærde ivrig sysselsatte med at undersøge de her opstillede Gjenstande, og den Mand, som viste mig omkring, forsikkrede mig, at der bestandig findes her Folk, som tage Afskrivter af Jnskriptionerne, eller Tegninger af Antiqviteter ne. Saa almindeligt er Oldgrandskningens Studium nu blevet hos os Christiansborg er en af de smagfuldeste Bygninger, Dannemark eier. Saavidt jeg kan see af Tegningen, har det gamle vel været noget større, sa maaskee endog overgaaet det i Pragt; men Smagen i hele Bygningsmaaden er simpel, og dog skjøn. Det bærer det tydeligste Præg af den Tidsalder, hvori det blev bygt. Ved Hovedindgangen staae to Figurer: Retfærdigheden og Fædrenelandskjerligheden, der for os Danske bør have større Værd, end om de vare af Phidias eller Canova; thi de ere af Landets egne Konstnere. Fædrenelands kjerligheden er forfærdiget af en Dansk Billedhugger, som for nogle og tyve Aar siden valgte Jtalien til sit andet Fædreneland, men som ved denne Figur viste, at ægte Fædrenelandskjerlighed er et Træ, som bærer lige skjønne Frugter, om det end forplantes fra Elbens til Tiberens Bredder. De bedste Malerier ere af Dannemarks Raphael, Abildgaard, og svare fuldkommen til den Jdee, jeg altid har gjort mig om denne udødelige Konstners Arbeider. Hans Pensel synes ordentlig her at have hevnet sig paa Skjebnen, som i en eneste rædsom Nat lod Jlden fortære hans Manddoms modneste Værker. En anden Bygning, næst Slottet den smagfuldeste og skjønneste i Kjøbenhavn, er det ny Marmor Pantheon Bygningen var aller først bestemt til en Kirke, som af adskillige Grunde ikke blev fuldført. Den stod længe ufuldende, som et Foster, der døde i Fødselen. Efterat den i adskillige Decennier havde staaet saaledes, blev det besluttet, at den skulde indrettes til et Pantheon eller Udødelighedstempel for store og fortjente Danske og Norske. Kan man bygge Gud et skjønnere Huus end det, der er Dyden helliget? Dette Tempel staaer aabent for enhver, der har gjort sig værdig dertil, uden Hensyn til Stand og Rang. Christian den Fjerde og Capitain Schrødersee, Tordenskjold og Niels Lembak hædres her ved Siden af hinanden, og Konge- og Bonde have her ingen anden Rang end den Dyden yder. Hver Søndag staaer dette Pan theon aabent for alle og enhver; her fører Faderen sin Søn hen og siger, saaledes handlede dine Fædre, her fører Moderen sin Datter hen og siger, saaledes handlede dine Mødre! Dette er den practiske Skole, hvori Danske Fædre og Mødre opmuntre deres Børn til Dyd og tilat følge Dannemænds og Danneqvinders hæderlige Fodspor. Ogsaa store Skribenters Minde foreviges her. Suhm, Evald, Rothe, Holberg nyde her den Hylding, Efterverdenen Fylder dem.