Aarhuus Stifts-Tidende, 1839-08-20
Om Sabelomgjordelsen i Constantinopel beretter et Øjenvidne blandt Andet Følgende: "Pludseligt opstod der en Dødens Stilhed blandt Mængden; Storveziren, den frygtede Chosrew, nærmede sig. Han er 75 Aar gammel, og skjøndt han er halt og svagelig, kan hans blotte Navn bringe Tyrker og Rajaher til at skjælve. Man veed, at han er ubarmhiertig og at Bosphorus er dyb. Chosrew gjælder nu for den eneste Magthaver i Tyrkiet, og hans Tilhængere sætte alt deres Haab til ham. Halil og Sald, hans Medregenter, ere ikke engang i Besiddelse af de til en sædvanlig Regjering nødvendige Egenskaber, saa det altsaa gandske beroer paa Chosrew, hvad der skal blive af det tyrkiske Monarkie. Da Storveziren nærmede sig, talte han temmelig venligt med Stormuftien, hans Dødsfjende. De skal nogle Dage før Festen have havt en alvorlig Tvist, med hinanden, idet Stormuftien vilde, at Abdul Medschid igjen skulde antage sine Forfædres Costume, Chosrew modsatte sig først med Heftighed, men tilsidst gave han dog efter, og den unge Prinds maatte igjen anlægge Turbanen. Festens Pragt lod Sultanens usædvanlige Simpelhed blive endnu mere paafaldende. En med Diamanter besat Fjederbusk og Nischan IftiarOrdenens Decoration vare hans eneste Udmærkelsestegn. Abdul Medschid er imellem 16 og 17 Aar, gammel, mager og bleg; hans Ansigt er koparret og har kun lidet Ædelt, hans Constitution synes allerede svækket. Han lod sit matte og skumle Øie svæve omkring paa Mængden; man skulde have troet, at Alt, hvad der foregik omkring ham, ikke vedkom ham. Han var allene midt iblandt sit Følge; hans Garde holdt sig af Agtelse fjernet fra ham. Som bekjendt er det en af de største Forbrydelser, en Muselmand kan begaae, at berøre Sultanens Legeme eller Klæder. Denne Overtro bliver drevet saa vidt, at den har styrtet Mange i Ulykke. Under den Sygdom, der kostede Mahmud Livet, holdt de italienske Læger en Aareladning for uundgaaelig, men herved geraadte de i Strid med Serailets Betjente, som ikke vilde tillade dem at røre ved Padischahens hellige Arm. Jeg kunde ikke undertrykke en piinlig Følelse ved Synet af Solimans og Amurats svage Ærling, dette stakkels Barn, som Forsynet kun synes at sætte paa Thronen, for at han kan bivaane Rigets Undergang. Nederlaget ved Aintab, hans Armees Tilintetgjørelse og hans Flaades Frafald, det er Morgengaven ved hans Thronbestigelse. Nødt til at skaane en Vasal, der allerede er ham lige eller saagar overlegen i Magt; beskyttet af en Allieret, der endnu er farligere end Vasallen; omgivet af et Folk, der, nedtrykt af Lidelser, vil være tilbøielig til enhver Ydmygelse, og kun venter en ægyptisk eller russisk Hersker, synes Abdul Medschid ingen anden Bestemmelse at have, end at vegetere i sit Harem mellem Qvinder og Eunucher og vente paa, hvad Europa, Ægypten og de kommende Begivenheder ville bestemme med ham. Valida=Sultanindens Forrettigheder volde for nærværende Tid Tyrkerne meest Bekymring. Hun bliver efter de tyrkiske Love, da hun er Chalisens Moder, æret som en hellig Qvinde. Til hendes Dom kan enhver Muselmand appellere. Selv Sultanens Koner maae vise hende guddommelige Æresbeviisninger og ved Audientser kysse Sømmen af hendes Klæder. Hun allene viser sig uden Slør, og ingen Muselmand tør vove at møde hendes Blik. Hun har Ret til at tale med i Statsraadet, og alle Rettroende vare altid vante til, blindthen at adlyde hende. Man spørger hende kun hvilke Jndskydelser hun følger og Seral-Jntriquer kunne derfor ofte hæmme Regjeringens Gang. Man tillægger hende en usædvanlig Ærgierrighed og qvindelig Egensindighed. Saameget er vist, at hun har vidst at bortfjerne henved 1200 Jndividuer, Rajaber, Tyrker og Franker, som havde Adgang til Palladset. Meest paafaldende er det, at alle hendes Gemals Yndlinger ere blevne bortfjernede fra hendes Søn. Vigtige Begivenheder ere nær forhaanden, skrives der fra Athen, Grækenlands Hovedstad; Og Grækerne bestyrkes endmere deri ved en gammel Spaadom, hvori det hedder: at Anno 1840 vil det græske Folk, anført af en Barbaros (som nu udtydes til en Bayrer), drage seierrig ind i Constantinopel. Dertil kommer endnu det, at man nylig ved høilys Dag saae en klartlysende Stjerne paa Firmamentet, der har bragt Almuen til at troe, at det var Ledestjernen til det forsættede Land.