Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1844-12-03
Ved Hs kgl. Høihed Kronprindsens Ankomst den 25de De om Eftermiddagen Kl. 3, til Haderslev bilsedes han af de paraderende Borgercorpsers og en stor Folkemængdes stormende Jubel og længe vedvarende Hurraraab der gjentoges ved Afreisen, som paafulgte efter et Qvarteers Ophold. De ved Hs. M. Kongens sidste Ophold i Haderslev afbenyttede og senere i Borgerforeningens Locale ophængte, oprørske Faner varede ved Kronprindsens Ankomst ud af den paa Torvet boende Gjæstgiver og Borgerofficier Jversens Vinduer, dog bleve Kludene ikke stukne udfør Kronprindsens Vogn nærmede sig Torvet, og to ges bort, saasnart den var kjørt forbi. "Det er nok paatide" siger Dannevirke at Man hører op med saadanne oprørske Demonstrationer, der kun tjene ethvert fornuftigt Menneske til Forargelse, og omsider fremkalde Optrin, der kunne blive Ophavsmændene mindst behagelige. - Af kieler Correspondentsblad seer Man, at Studenterne den 25de De om Aftenen have bragt de Mænd, der meest have interresse ret sig for Jstandbringelsen af den, i Anledning af det ussingske Statseenheds-Andragende, til den holskeenske Stænderforsamling indgivne Addresse, et Fakkeltog med Hoch Det er et stolt Syn - siger Fædrelandet og maa uvilkaarlig skyde Hjærtet op i Livet paa alle nidkjære Patrioter, flere Gange om Aaret at læse den lange Række af Konger og Fyrster, Ministre og Hospodarer, Prælater og Muftier, lærde Mænd og læge. Christne og Jøder, Tyrker og Hedninger, Folk fra alle Verdens Dele, der kappes om den Ære at indtræde paa første Plads som stiftende" Medlemmer af "det kongelige nordiske Oldskriftsselskab i Kjøbenhavn. Ved lidt nøiere Overveielse maa det dog forekomme enhver Uindviet sært og uforklarligt, Hvad i al Verden der dog kan drive disse Mennesker, derikke have havt noget somhelst Samqvem, siden deres Oldefædre, saa godt skee kunde, bøde hverandre Farvel ved Babels Taarn, Hvad der dog egentlig kan bevæge disse Mennesker til at skimle sammen fra Øster og Vester, fra Jordens yderste Grændser, for at blive Medlemmer af det nordiske Selskab, der udgiver islandske Sager og a. d. At det ikke hænger saa rigtigt sammen med denne Glands, derpaa giver Justitsraad Molbech i sin "Lund, Upsalg og Stockholm et Beviis, idet han fortæller, dog uden videre Commentar, blot som en Pudseerlighed: at den bekjendte Lærde, Hoffmann v. Fallersleben, havde for ham beklaget sig over, at Man havde sendt ham et Diplom som Medlem af det kgl. nordiske Oldskriftsselskab; men efter nogen Tids Forløb igjen tilskrevet ham, at han ikke var Medlem af Selskabet, paa Grund af den Erklæring: at han ikke var riig nok til derfor at erlægge 25 Ducater. "Fædrelandet haaber for Justitsraad Molbechs egen Skyld, at han har skammet sig paa sit Folks Vegne over dette kongelige nordiske (!) Prelleri; idetmindste var dette Tilfældet, med en dansk Reisende i England, der maatte lade sig fortælle af en høiagtet Videnskabsmand i London, at denne og en anden anseet Lærd havde faaet sendende Diplomer som Medlemmer af bemeldte Selskab, og havde, i den Formening, at det var en Ære, der vistes dem, takket meget kjønt for denne Opmærksomhed; men et Fjerdingaar derefter havde de modtaget Regninger paa 10 eller 200 Pd. Sterling, som denne Ære skulde koste, hvorfor de, istedetfor den forventede Møndt, sendte Selskabet sine Diplomer tilbage, med skyldigst Betakkelse for den tiltænkte, men kostbare Ære. Disse Facta ere næppe enkelistaaende; men det danske Folk vil vist ikke vide de Mænd Tak, der stille det i et saadant Lys i Udlandet. Fra de fleste Bataillioners Commandeersergeanter, skal der, efter Forlydende, være indkommen omtrent ligelydende Ansøgninger, der gaae ud paa: 1) Forbedring i Lønning, 2) Adgang til høiere Pension, 3) fortrinlig Adgang til flere og større civile Embeder end forhen, 4) Forandring af Mundering. En Commandeersergeant i Armeen kan, hans Emolumenter medregnede og ansatte i Penge, idet Høieste regnes at tjene paa 250 Rbd., og den høieste Pension han, efter 40 Aars Tjeneste, kan vente, er 75 Rbd.