Københavns Adresseavis, 1765-09-18
Anmærkninger. Kiere Fædreneland! Du veed at jeg har taget mig paa at giøre Lægekonsten kortere og forstaaeligere, det første Forsøg skede i min Philosophiske Læge, som i de lærde Aviser blev erklæret for et Original=Skrift. Jhvorvel Fortsættelsen i den første og anden Part af min Philosophiske Apotheker, blev ansees for lige saa narrisk som unyttig, saa lovede jeg dog, ved Guds Naade at føre den heele Lære Bygning op. Det Løfte kand jeg ikke holde saa hastig som mine Velyndere ønske; thi Arbeydet, Bekostningerne og Bagtalelserne ligge ene paa mig, dog vil jeg holde Ord, levner Gud mig Liv. Men, for at styre nogles Lyst, og opvække andres Appetit, da mærk, at den der veed, med tilforladelige Midler, at ophæve Aarsagerne til de ubehagelige Besindelser i Legemet, som man kalder Sygdomme, han siges at helbrede. Deraf følger, at en Læge maae være en stærk Kiendere baade af Aarsagerne, og Midlerne. Anatomier lærer os det ene, men Chymien det andet, hvilket er tilstrækkelig beviist i mine alt udgivne Skrifter. Men for videre at overbevises om, at mine ventende Afhandlinger skal udføres af samme ubedragelige Grundsætninger, saa mærk videre, at jeg i min Philosorhiske Læge nok betiente mig af Stahlianernes og de Hoffmanisters Lære Orden, men har siden overveyet, at de ældre Lægers Plan er langt ja saare langt nottigere til, at lære kort og tydelig; et Beviis herpaa, som Avind selv maatte glæde sig ved, skal denne Gang være følgende Anatomiske Anmærkninger over en Mennestes Hoved og Hierne der er Sielens Kongelige Residens, saa befæstet og indrettet, at den kand tage imod alle Forestillinger og give sine Resolutioner. Uden til sees Haaret voxe paa en gandske tyk Hud, derunder findes en meget fast Klode, sammenhæftede ved takkede Beenfældinger, stærk nok til at modstaae de vældige Spændinger, hvorved Hiertet præsser Blodet op i Hiergen, for der at lave Scene=Saften deraf, som igien skal trænges tilbage, ud over heele Legemet, at giøre alting smidig og beqvemt til sin Brug i Maskinen. Naar man da saver den øverste Deel af Hovedets Been=Klode af runden om, saa forefindes en tyk stærk Hud, fuld af Puls og Blod Aarer, som omgiver Hiernen, og er saa fast bunden til Hovedets Klod Been, at man med Magt maae rykke den løs derfra, i den samles Blodet, som i Hiernen skal laves til Lebens Geister, eller Seene Saft, til at give alting Liv, Følelse, Smidighed og Vext i Legemet. Naar den er overskaaren saa sees en gandske tynd land, hvis Aarer kand kun sees i et forstørrelses Glav, den sammenbinder hiernens mange smaa Bolde, hvori Blodet først udarbeydes til en meget klar og fiin Vædske, hvoraf det allersubtileste siver ind i Hiernens aflange Kielder, for derfra at præsses ud over heele Maskinen, til den Ende tage alle Spænde Aarer der deres Oprindelse, og gaae 10 Par lige til Sandsernes i Redskaber, som ere Øynene, Ørene, og s. v. Næse Nær værne følge med Hjerne-Renden ned ad Solde=Beenet, hvor igiennem al Hiernens Bærme renses og præsses ud at Næsen, og falder tit ned i Ganen. Det øvrige vil jeg gjemme til en anden Gang, on her spørge: af hvad Aar sag, og hvad for Sygdomme land reyse sig i disse ædelste Kar, Svar: herpaa kand tages af mine andre alt udgivne Bøger; thi der er tilstrækkelig beviist, at for meget Blod er den oprindelige Aarsag til de allerfleste og farlig ste Sygdomme, hos alle Natureller i Almindelighed. Der er beviist, at Overflød af Blod, naar det ikke betids formindskes, kand i Følge de fire Temperamenter, paa fire Maader forderves. Nemlig: af Sale blive skarp hos de Colleriske, af Olie harst hos de Sangviniske, at Vand suur hos de Flegmatiske, og af Jord galdigt hos de Melankolske. Hvad for en af disse fordærvede Blod=Sorter der storknes i et eller andet ædelt Kar i Legemet, saa nødes Sielen til, at arbeyde derimod paa en særdeles Maade, f. E. storkner det i den tykke Hierne=Hud, saa bliver den betændt, deraf kommer Roserie, Svimmel, faldende Syge, Slag, o. s. v. Jsær ere de Flegmatiskeilde deran; thi af deres forstoppede fure Vædsker avles Orm, dum Hovedpine, Skure, Skab, Luus, Flød, Søve=Syge, pludselig Henstyrtelse, Stilflod, Øre=Susen, sure Øyne, Staer, o. s. v. Af de Melankoliskes Galde blandet Jord avles Steen i Hiernens smaa Kieldere, Galenskab, Melankolie, Fortvivlelse, Menneskye, Blindhed, o. s. v. Af de Colleriskes storknede skarpe Blod avles stikkende Hovedpine, Forglemmelse, gruelige Spændinger, hidsige Øyne, skrækkelig Tandpine, tunge Lemmer, Forvovenhed, Arrighed, Slag, o. s. v. De deylige Sanqviniske tilredes ilde; thi af deres harske storknede Olie avles Bylder i Hiernen, Fisteler i Øynene, Kræft Kugler i Ansigtet, vilde Kiød i Næsen, Pæst=Kunder bag Ørene, sorte Tænder og stinkende Tandkiød, Flod igiennem Ørnene eller Næsen, Exilepste, og s. v. Mere vil denne Gang ikke falde mig ind, spørges altsaa videre: Land disse tildeels gruelige Tilfælde afhielpes, Svar, der er ikke en af alle disse Tilfælde, som jeg jo lykkelig har afhiulpen, uden naar der er funden Kalk Steen, Been=Vexter, eller Bylder bag i Hiernen; thi da kand Materien ingen Udvey sinde. Spørges derfor endnu een Gang, hvad Curer her skal ordineres og svares: ikkuns een eneste, som jeg til nok har beviist bestaaer i at oplese det Størknede, paa det: at det Overflødige og Fordervede kand udrenses af Hiernen. Hvormed bevises dette, Svar: at helbrede er: at ophæve Aarsagen til en ubehagelig Befindelse. Deraf følger: at om der var ikkuns en eeneste Aarsag til et heelt Hundrede Sorter af Sygdomme, saa skulle alle disse onde Fornemmelser dog afhielpes ved det eneste Middel, der ophævede denne cene Aarsag til saa adskillige behagelige Virkninger. Men da Hiernens Redskabers Forstoppelse af for meget eller fordervet Blod er den allereneste første Oprindelse til alle forhen opregnede Sygdomme, saa følger deraf: at Helbrede sen kommer ene og allene an paa, at ophæve denne Original=Aarsag. Men da dette: at ophæve Aarsagen, er det samme som, at rydde den ud, og da storknet Blod kand ikke renses ud af Hovedets og Hiernens meget snevre Gænge, uden det først opløses, d. c. giøres saa tynd at det kand drives ud, end og igiennem de allersuptileste Gænge, som findes i Nerverne, saa følger deraf, at det allermeest igiennemtrængende opløsende Middel, maae her bruges; thi det skal være noget, som kand trænge igiennem Hovedets yderste Hud, noget som kand passere Hovedets fasteste Been Klode, noget som siden kand opløse Størkningen i Hiernens faste Fodderal=Hud, noget der kand sprede sig udi hver forstoppet Hierne=Kugel og de allersuptileste Nerve Gænge. Maaske det er min Taabelighed der ikke kand troe: at tørre Pulvere, Spanske Fluer, Haarstræng, og s. v. har den Kraft. Men at min Universal Balsom er saa subtil og giennemtrængendes, det kand jeg med Sandhed for Gud forsikkre; thi det bestaaer af 53 Vexters Væsen, som ved Chymisk Behandling er udtrakt. Men Kiøberen maae holde sig til min Fuldmægtig som er Theehandler, Christen Jbsen paa gammel Myndt; thi ellers bedrages han med Salmiak=Spiritus, i Steden for min Balsam. Maaden at bruge den paa har jeg lært i min Efterretning derom. Laxanserne derhos indfindes nok af for enhver Temperament i min Philosophiske Apothek. Men hvem der vil bruge det imod Kræft=Knuder i Ansigtet, maa raades ved med mig derom; thi det er en vigtig Cuur, som Uerfarenhed ey kand forestaae. Saa meget denne gang af A. Agerbek i Svannike paa Bornholm.