Viborger Samler, 1820-10-30
Den 14de fortsattes Debatterne i Overhuset om Rastellis Bortsendelse med stor Heftighed. Hr. Pomell maatte atter frem og aflægge Regnskab for hans Bortsendelse. Han forsikkrede at han havde bortsendt ham den 15de September og paalagt ham, at arg. komme tilbage den 3die October; men Oberst Brown havde tilskrevet ham, at Rastelli laae syg i et Værtshuus - Dog vægrede han sig ved at forevise Oberstens Brev, sigende: at det indeholdt Fortrolig heder, han som Agent i dette Anliggende, ikke var beføiet til at kundgjøre. Hr. Planta, Undersekretær i Departementet for de udenlandske Anliggender, blev og fremkaldt og tilsted, at han, efter Hr. Powells Begjering havde udstædt Pas for Rastelli, hvortil han havde benyttet et af de med Minister Castlereaghs Underskrivt i Buteauet altid liggende Pasblanketter. Lord Liverpool meente at dersom Dronningen ikke kunde vederfares den fuldkomneste Ret var det bedst at opgive hele Sagen, men han var overbeviist om at Hun ville nyde den fuldkomneste Ret, og Hs. Majestæt kunde muligt, af Rastellis Fraværelse, vinde, at hans Vidnesbyrd ganske blev udslettet af Sagen. Efterat Hr. Powell atter havde forsikkret, at Jngen havde givet ham i Commission at bortsende Rastelli, ønskede Hr. Brougham, at vide, for hvem Hr. Po vell var Agent i denne Sag. Han ønskede det besvaret, især fordi han var ganske uvis om, hvilket det ham ubekjendte Væsen var der var optraadt som Dronningens Anklager og Sagvolder, Powel blev ikke tilstædet af Huset at svare herpaa; men om Mandagen den 16de bragte Lord Calthorpe atter denne Sag paa Bane ved at beklage, at Grev Liverpool ikke forlængst havde sagt Klagerens Navn i Dronningens Sag, da man maatte antage det var Kronen og ikke Kongen personlig; vel indrømmede han at Lord Liverpool oprigtige og upartiske Fremfærd i denne hele Sag endog blev roest at Oppositionen; men dog troede han at Dronningens Advokatter kunde føre Anke derover og altsaa ventede han derover en bestemt Erklæring. Grev Liverpool erklærede derpaa at han fandt hele denne Sag at være begyndt og fremmet uden nogen Hemmelighed. Den 7de Juni havde han, efter Hs. Maj. Kongens befaling, lagt Papirer frem, som angik Dronningens Opførsel som Prindsesse af Wallis. Dagen derpaa lagde han et Lovforslag frem, forfattet af ham selv og for hvilket han er ansvarlig, i den Forudsætning, at det den beskyldte Hende for, kunde bevises. Om dette nu er skeet ved de afhørte Vidner eller ikke overlader jeg Deres Herligheder, at paakiende." Der blev nu ordvexlet mange haarde Ting om den Maylænder Commission. som man gav Navn af en Sammensværgelse, og hvori den hannoverske Minister formodedes at have deeltaget. Hr. Brougham examinerede derpaa et af Dronningens Vidner, Philip Pommi, en Tømmermand fra Barona, som havde arbeidet for Hende. Han vidnede: "Jeg kjender Rastelli; han var Stald knegt hos Prindsessen af Wallis. Forrige Aar komRastelli til Vidnet og spurgte ham, om han nogen finde af dem, som kom til Prindsessen, havde faaet Foræringer, da han sagde: "Nei " gav Rastelli ham strax 40 Franker. En anden Dag bød han Pommiatter Penge, om han vilde vidne imod Prindsessen, og lagde til, at han skulde vorde rigelig belønnet om han vilde sige noget om hende. Pommi svarede: han vidste ikke andet end Got om Hende, da Hs. Kgl. H. stedse havde været meget velgjørende. En anden Gang fik Rastelli ham ind med sig i et Værtshuus og kom atter med samme Forslag, sigende: at Jomfrue Demont, som var hos Prindsessen, havde fortjent sig en stor Sum og Prindsessens Huus besøgtes af berygtede Fruentimmer. - Pommi svarede dertil, at det var Usandt og han havde aldrig seet noget Uanstændigt der. Han paastod og at Rastelli var beskæftiget med at hverve andre Vidner mod Dronningen." Da Generalprokurøren contraxaminerede Pommi, sagde han, da han hørte, at Advokat Codazzi i Maland antog Vidner for Dronningen, var han af egen Drivt gaaet til ham, da Dronningen som Prindsesse havde viist ham meget Gott, og tilbuden sig at vidne for Hende omhan saa skulde gaae 100 Mile for hendes Skyld. Begge hans Døttre fik daglig 1/2 Lire mens han var her; men han havde ikke forlangt eller faaet noget, da han kuns ønskede at være Dronningen til Tjeneste, ville man give ham noget vilde han tage det. Han fortalte iøvrigt om adskillige Baller Prindsessen, havde givet paa Barona, men hvortil han ikke have seet andre komme end anstændige Fruentimmer. Han havde engang bragt en Komode i Prindsessens Sovegemak, men ikke seet Bergami hos hende der. Han meente og at vide, at en vis Reganti havde talt med ham om at vidne mod Prindsessen; men Generalprokuroren ville intet høre herom.