Ribe Stifts Adresseaviser, 1847-07-23
J forrige Tirsdags holdt Maadeholdsforeningen et Møde i Universitetets Solennitetssal, hvortil flere afde skandinaviske Naturforskere, Medlemmer af Maadeholdsforeninger i Sverrig og Norge, efter Jndbydelse havde indfundet sig. Prof. Otto beklagede, at Sagen ikke syntes at have god Fremgang her i Landet, idet Foreningen kun talte 300 Medlemmer i Kbhavn og 3 a 500 udenfor Kbhavn, og deraf var kun 5 geistlige Medlemmer. Bladene vare paa et Par nær passive eller imod (?) Sagen, imedens f. Ex. i Amerika alle Blade talte for den, og Regeringens Jnteresse var ikke saa stærk og levende, at den gjorde noget af Betydenhed for den. Prof. Thomander, trøstede Forsamlingen med, at Sagen ogsaa i Sverrig kun i Begyndelsen gik langsomt frem, men der havde man imidlertid den store Fordeel, at Regeringen hurtigt erkjendte Sagens store Betydning, og saavel Carl Johan som Kong Oscar have levende interesseret sig for den, og at Geistligheden ei heller vaklede længe. Lektor Faye oplyste Forsamlingen om, at de norske Maadeholdsforeninger allerede tælle 15,000 Medlemmer. (Efter Fædrel.) Vi nærme os nu med raske Skridt Høsten og denne lover et godt Udbytte - hedder det i B. T. men vi gjentage, at man desuagtet ikke maa betragte Sagen med Ligegyldighed, eller hengive sig til for stor Tryghed. Vi kunne ikke andet end paaskjønne enhver Kommunalbestyrelses Bestræbelser for at sikkre Stæderne nogenlunde beroligende Forraad. Her maa ikke tages Hensyn til det Tab, som derved muligen opstaaer. Vi have allerede for gjort opmærksom paa, at der ved Private, med Undtagelse af nogle faa Enkelte, ikke er gjort nogen frivillig Opoffrelse for at komme Nøden i Møde her. Det er kun en naturlig Følge af Forholdene, at de Rige og Velhavende efter Evne bidrage til at lette den forøgede Byrde; denne er af den Beskaffenhed, at den aldeles ikke kan trykke den velhavende Deel af Stadens Beboere, og det er paa denne Maade at Byrden maa fordeles. Lader os blot sammenligne Kommunalbyrderne her med dem paa andre Steder, til Ex, i Norge, hvor enkelte Mænd efter Ligning paa Formue og Leilighed maae bidrage 1000, 1500 og 200 Rbd. aarligen og endnu mere i de største Byer. Men yderst vigtigt er det, at Fordelingen skeer efter en passende Norm af en speciel Komittee, og fremforAlt saaledes, at Fordelingen ikke lægges paa Eiendommene, og derfra atter paa Lejerne. Fordelingen bør skee, som den skeer i Norge og paa andre Stæder efter Formue og Jndtægt. Endvidere bør unegtelig Landmanden bidrage sit til i Vintermaanederne at sørge for et vist Forraad Kornvarer, der bestemmes efter Omstændighederne af en blandet Komittee, bestaaende af Landmænd af alle Klasser, nogle Medlemmer af Stædernes Kommunalbestyrelse i Forening med en kyndig Embedsmand. Vi mene, at ligesom Regeringen for 20 Aar siden af udelukkende Hensyn til Landmændenes Tarv opkrævede endeel af de ordinære Skatter i Korn in natura, saaledes maatte en lignende Foranstaltning kunne finde Sted for at betrygge et vist tilstrækkeligt Forraad især med Hensyn til Stæderne. Skulde ogsaa denne Foranstaltning være forbunden med Omkostninger og Opoffrelser for Statskassen, da mene vi at Landmændene under høje Kornpriser bedst kunne undvære den til Dækning heraf fornødne Deel af den Eftergivelse, som i mange Aar er bleven dem temporært tilstaaet.