Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1778-10-16
Fredagen den 16 Octob og J. C. C. C. C. C. Anerdote om Crommel. Crommel var, som bekiendt, den nedigste Bedrager og listigste Hykler i sin Tiid. Han bedrog fast heele Europa, dog lykkedes det ham ikke lige vel og let hos alle. Cate nas, spansk Gesandt ved det Engelske Hof, kiendte CromWels Ærgierrighed og troeløse Hensigter, og forstod den Konst, at decifrere denne Brittiske Syllads Anslag ved al hans Forstillelse og stolte Beskeedenhed. Crommel smigrede for Spaniern det beste han kunde, for at vinde ham; men Cadenas lod sig ikke forblinde; han antog alle de Æresbeviisninger, som man i London lod ham vederfares, og blev just derover desto meere tilbageholdende imod Crommel. Da han nu saae, at hun ikke paa den Mande kunde komme efter Hemmelighederne, valgte han en anden Vei som lykkedes ham bedre, og førte Spaniern i Garnet. Protectorn lod udruste en frygtelig Flode; disse store Til rustninger foruroligede Cadenas, og han spurgte Protectorn selv, hvortil de sigtede. Crommel svarede ham gandske koldsindigen og gelassen, at denne Udrustning havde ingen anden Hensigt, end at gjøre Spanien den vigtigste Tieneste, og staae dem bi imod Hertugens af Svise hidindtil lykkelige Foretagender. Catenas takkede Crommel med største Erkiendtlighed, og selv befordrede den Udrustning paa det allerbeste; men hvor stor blev ikke hans Forhavselse, da Admiral Blake just imod Spanien udøvede de allerførste Fiendtligheder. Gesandten blev paa det heftigste opbragt. Fiendtlighederne hørte vel op; men Spanierns opvakte Fortrydelse tog ikke desto mindre til. Da han kom tilbage til Spanien, arbeidede han af alle Kræfter paa at gjøre CromWels Plan til intet; og da denne vel saae, at han af dette Hof intet kunde erholde, saa længe, han havde der saadan en Fiende, tænkte han paa Midler til at skaffe ham afveien. Dette syntes nu gandske umueligt, eftersom Ca denas besad sin Herres heele Fortrolighed, og formaaede meest i Raadet. Men for Crommel, som var i Stand, til at foretage hvad det skulde være, var intet umueligt. Han lod Slutteren i Newgate komme til sig, lukte sig ind med ham i sit Cabet, og erkyndigede sig og alle hans Arrestanteres Rænker og fornemste Skielmstykker. Skulde der ikke være nogen iblandt dem, sagde han, som forstod den Konst at aabne alle Slags Laase, Jo vist, svarede Slutteren, er der en, som ogsaa haver allerede faaet Dødsdom, som i Morgen skal fuldbyrdes paa ham; i den Slags Konst haver han ikke sin lige i Verden, og, havde han Hænderne frie, troer ieg han tog sig paa i en halv Dag at aabne alle de Laase, som ere i London. CromWel, udenfor sig selv af Glæde, lod strax Karlen hente, og lod ham giøre Prøver paa sin Duelighed. Efter dette Forsøg lod Crommel ham bringe tilbage igien i Fængselet, og Natten derpaa sendte han en Betroet til Newaatte med den egenhændige befaling, strax at lade denne Delinqvent løs og føre ham til ham. Da han kom, viiste Protectorn ham en Plan af en Have, hvori laae en Bygning, i hvilken man ikke kunde komme ind, uden at aabne mange Døre, som alle vare forvarede med tre forskiellige Laase, Vare der og hundrede Døre, svarede Spitsbuben, og hver Dør havde hundrede Laase, saa vilde jeg dog aabne dem alle og komme ind. Du skal have Naade, sagde CromWel; ja jeg lover dig en anseelig Belønning; men du maa reise til Madrit, og søge at komme ind i Cadenas's Værelser; denne Plan viser dig Havens og Huusets Beliggenhed; der maa du ind, og naar du er kommen derind, saa kast dette Brev, hvilket han gav ham, under Bordet; for føi dig derpaa bort, luk alle Dørene til efter dig, og kom til mig. Spitsbuben gik, efter denne erholdne Jnstrup, med Planen og Brevet og Bord til Madrit, tilligemed en anden Person, hvilken Crommel ogsaa havde underrettet om Hemmeligheden. Saasnart de vare komne til Madrit, reiste den anden til Venedig, hvor han skulde indhændige den Engelske Gesandt et Brev. Det aabne Brev, som Spitsbuben havde, var til Don Cadenas, StatsSecretair hos Kongen af Spanien, og egenhændig skrevet af Crommel. Deri takker han Spaniern, fordi han havde saa vel opfyldt sine indgangne Forbindtligheder, og underretter ham, at han behageligen kunde hæve de 20000 Pund Sterling, hvorom de vare komne overens, i Banken i Venedig, hvor de stode tilrede. Dette Brev blev, som Crommel havde seet forud, optaget af Kongen, som pleiede hver Morgen at komme i dette Cabinet, for der at beraadslaae om de vigtigste Stats=Sager, og, førend Ca denas kom, at læse de Depecher igiennem, over hvilke der skulde holdes Raad. Kongen kiendte Crommels Haand, men da han ikke forstod Engelsk, lod han hente en Tolk, som oversatte Brevet, og høiligen forsikrede Kongen, at han ikke vidste, hvad den Forbindtlighed, som Protectorn talte og, havde at betyde, og at Cadenas derom ei havde ladet sig forlyde det allerringeste til ham. Kongens Uroe og Mistillid vandt Styrke, og neppe var Raadet forsamlet, førend Kongen befalede Cadenas at forføie sig bort. Kongen foreviste Brevet, sagde dets Jndhold, og hvorledes det var faldet ham i Hænderne, og derhos erindrede, at Ca denas virkeligen sidste Aften gik allersidst udaf Raadet. Alle Omstændigheder vare imod Cadenag, og han blev eensstemmigen erklæret for en til Crommel solgt Forræder. Kongen, som holdte af Ministeren, vilde dog ikke at han saa strax skulde dømmes, og fandt for godt at forvente endnu stærkere Beviser. Der blev derfor besluttet endnu først at erholde Vished, om de 20000 Pund Sterling stode i Banken i Venedig, for at udbetales til Cadenas. Ufortøvet blev en Courier til Venedig affærdiget, hvilken bragte Kongen tilbage Crommels egenhændige Ordre med hans Signet, og af samme Dato som Brevet. Forbrydelsen, syntes nu ikke meere at være at paatvivle, Raadet forsamlede sig, Cadenas blev afsat, og erklæret for en Forræder; alt hans Gods blev confisqveret, men i Betragtning af hans lange Tieneste og høie Alder blev han benaadet med Livet. Et Underdanigheds Offer. tilegnet; Deres Kongelige Høyhed. Arve=Prinds Friderich. paa Høystsammes høye Fødsels Fest den 11 October 1778. Vaag op min Harpe, giv en Lyd, Men skiul de hulle Sørge=Toner. Vaag op, da Herren atter kroner, Vor Arve=Prinds, til Hiertets Fryd, Med et nyt Aar, nye Lyst, nye Naade, Til begge Rigers Gavn og Baade. Vaag op! J Tak og Bøn udbryd.