Københavns Adresseavis, 1765-02-22
Torsdagen den 21 Februarii er af et Kiøkken ved gamme Strand bortstiaalen 8 Stk. Sølv Theeskeer, mærkede med C. B. D. B., for hvis Opdagelse loves en billig Douceur. Af en Gaard paa Amalienborg er i Mandags bortstiaalen trende Sølv Spiseskeer, merkede med Bogstaverne O. H. B. i dobbelt Træk, med Krone over, for hvis Opdagelse loves en Douceur. En liden brun Spansk Hund med en hvid Plet under Brystet, er sidstleden den 20 hujus sin rette Eyere bortleben, for hvis Tilveiebringelse loves en Douceur. Junon og opdagede Sager. En hvid Hund med sorte Pletter paa Ryggen, et sort Øre, og Glade Øyet, er funden. des af St. F. B. S. T. F. T. Opdernes Ceremonter ved Ægteskabs Skildmisse. Saasnart et Par Jødiske Ægtefolk har sagt hinanden, at de ere findede at stilles af, saa maae de siden ikke boe sammen under et Tag. Ægteskabs Skilsmissen maae hverken foretages og Fredagen ikke heller om Natten. Der maae i det mindste være tre Vidner, som kand vidne, at de Folk, som skal skilles ad, ere virkelige Ægtefolk. Skilmisse Brevet kand skrives af adskillige; men maae a tid skrives paa Pergament, og ikke af nogen Fremmet, uden Ordre af Ægtemandens egen Mund. Det gaaer ikke an at give noget vilkaarligt Skilsmisse=Brev. Begge Personers For= og Tilnavne maae være accurat indførte, og findes der nogle Personer i samme Stad, som har samme Navne, saa maae de være overværende ved Skilsmisse Brevets Skrivning. Det maae skrives paa den indvendige Side af Pergamentet, som har siddet op til Dyrets Kiød. Linierne maae trekkes udad, og Skriveren, maae tage sig meget nøye i Agt, at ikke noget Bogstav, bliver trakt i det andet. Bogstaverne maae heller ikke strekke sig over Linierne hverken paa høyre eller venstre Si Det maae være gandske tørt, førend Vidnerne underskriver det, og de maae med samme Forsigtighed skrive deres Navne. Naar Skilmisse=Brevet er færdigt, bliver det overleveret til Rabbi, som nøye examinerer Sagen og Vidnerne. Førend Skilsmisse Brevet bliver overleveret Konen, maae Rabbi udraabe: at alle de som har noget imod det, skal og maae nu sige det, eller siden tie stille. Vidnerne og de som har underskrevet det, maae være tilstæde, tilligemed en halv Snees andre Personer. Herpaa maae Konen tage Ringen af sin Finger og legge sine Hænder sammen, og lade blive en Aabning oven til imellem de 10 Fingre, hvor Skilsmisse Brevet kand stikkes ind, men neden til maae hun slutte Hænderne sammen, paa det at Brevet ikke skal falde igiennem og ned paa Gulvet. Rabbi tilspørger hende derpaa, om hun med god Villie tager imod Skilsmisse=Brevet? hun svarer Ja. Videre spørger han, om hun veed, at hun ved dette Skilsmisse Brev bliver skilt ved hendes Mand, og i alden Tid hun taler med Rabbi, maae hun have sit Ansigt bedekket. Der maae ingen hielpe hende, at tage imod Skilsmisse Brevet, og hun maae heller ikke gribe derefter, førend Manden taler til hende Manden legger selv Skilsmisse Brevet i hendes Hænder med disse Ord: Derhar Du Dit Skilsmisse Brev, antag samme af mig; Du skal i Kraft deraf nu være skilt fra mig. Jeg giver Dig tillige Tilladelse at gifte Dig med hvem Du vil. Saasnart Manden har sluppet Skilsmisse=Brevet, og hun har ret faaet fat derpaa, maae hun med begge Hænder holde det op i Veyret. Derpaa tager Rabbi det fra hende, og lydelig oplæser det nok engang, hvorefter han lipper det korsviis fra hinanden, og tager det til sig i Forvaring, samt advarer Konen, at hun ikke maae indlade sig i noget andet Ægteskab, førend efter 90 Dages Forløb. Skilsmisse Brev kand ogsaa overleveres Hustruen ved Bud. Ligesaa kand en sog Mand paa Sotte=Sengen give sin Hustrue Skilsmisse Brev, for at befrie hende fra den Ret, som hans Broder ellers har til at ægte hende, naar hun bliver Enke, hvilken Ret kaldes Chelizza. Dette er nu de fornemste Stykker, som ere at observere ved Skilsmissen. Saasnart den Dag frembryder, paa hvilken Skilsmissen skal skee, maae begge Ægtefolkene indfinde sig paa der bestemte Sted, hvor Rabbi, og i det mindste endda to eller tre andre Lærde, samt Skriveren og Vidnerne maae være nærværende. Rabbi er forbunden til, efter Muelighed at overtale Ægtefolkene, at de skal ikke ophæve deres Ægteskab; men dersom de desuagtet alligevel bliver ved deres Forset, saa bliver gjort Anstalt til Ægteskabs Skilsmissen, men Manden maa først betale Konen det, som han har lovet hende i Ægteskabs Contracten. Skilsmissebreret maae være skrevet med en Materie, som bestandig beholder sin Farve, og ikke saa lettelig lader sig udstukke. Men man kan tage dertil hvad for en Materie man vil, som er ligemeget, naar man ikkun kan betiene sig af den til at skrive med. Der maae altsaa i et hvert Skilmisse Brev indeholdes disse fire væsentlige Stykker, nemlig: Tiden, Stædet, Mandens Frievillie, og Konens erholdte Friehed. Naar nu Skilsmisse=Brevet er færdigt, og bragt i sin Orden, uden at derudi er bleven observeret: nogen Feel, og Vidnerne har underskrevet det, saa maae Manden overlevere sin Kone det, og fra den Tid af er hun sin egen og ikke meere i hans Magt. Derover maa Rabbi udraabe Bandsettelse over alle dem, som, efterat Skilsmissen er skeet, foregiver noget, hvorfor Skilsmissen ikke havde kundet gaae for sig, eller og vilde søge noget at dadle, og udsette i Skilsmissebrevet selv. En Mand kand skille sig ved sin Kone, i hvor langt hun end er fraværende fra ham; thi han kand sende hende Skilsmissebrevet ved et Bud; men Konen kand ikke gjøre dette, efterdi Skilemissebrevet altid maa skrives og optegnes i Mandens Nærværelse, og underskrives af Vidner. Naar der i et Skilmissebrev er bleven noget forseet i de væsentlige Stykker, og hvoraf de Adskildte har begivet sig i et andet Ægteskab, saa at den adskildte Mand har taget en fremmet Kone, og den adskildte Kone en anden Mand, saa bliver det anseefor Hørerie.