Jyske Efterretninger, 1822-02-07
Forlangt Indrykkelse. Det Ugeblad som under Navn af dencimbriske Mercur udgives heri Byen forkyndte sig ved dets første Fremtrædelse som et Politie= og Moerskabs blad, og gav derved tilkjende, at dets Tendents skulle være at gjøre det Offentlige opmærksom paa stedfindende Uordener og Mangler, at de kunne vorde hævede, samt for øvrigt indeholde anstændig Moerskab. Jkke kan man nægte, at Bladet jo i første Henseende tildeels opfyldte Publicums Forventning, da det paatalte en og anden Uorden, som derefter blev rettet; men med Føie ankedes der over, at det i Hen 6 seende det Sidste ikke svarede til hvad det udgav sig og for, thi istedenfor at indeholde anstændig Moerskab, drog det paa en uædel Maade til Feldts mod enkelt Mand, søgte at gjøre dem latterlige som ikke til Fuldkommenhed forstod Dansk, dadlede enkelt Mands Forhold i privat Anliggende uden Sagkundskab, gav smudsige og usædelige Artikler, hvorved det opvakte ei allene Publikum, men selv høie Authoriteters Mishag, talte i en versiflerende Tone om private Selskaber m.v. Med afvigte Aars Slutning ophørte, Herr Bogtrykker Borch, at være Udgiver af dette Blad (nogle ville mene at han hidtil havde været det blot af Navn) og ved dets nye Udgiver Herr Pastor Thisted lod han Publicum vide at det Mishag, Mercuren havde paadraget sig, grundede sig i et urigtigt Valg af de til samme indsendte Bidrag, for hvilket at forebygge i Fremtiden han nu havde overdraget Udgivelsen af Bladet til Herr Pastoren. Publicum ventede nu i den cimbriske Mercur, den forandrede sig til et Ugeblad af blandet Jndhold, at finde en meere human Tone, da en Mand der er offentlig Religionslærer, og selv bør være besjælet af de milde, gode og menneskekjerlige Følelser, han søger at indgyde og fremkalde hos Andre, erklærede sig som dens Udgiver, men man blev skuffet i sin Forventning; thi istedenfor med venlig Røst at kundgjøre ædle Handlinger, søger den tverimod at kaste Skygge paa Saadanne. Den har i No. 3 for dette, Aar i en bitter og haanende Tone angrebet denne Byes agtværdige Publicum fordi det, efter uegennyttig Opfordring, ledet af ædel Gavne- og Hjelpeløst, i det dramatiske Selskab ofrede en ikke ubetydeligt Skjærv til Hjelv for tvende ved Skibbrud deres Mænd berøvede Enker og deres faderløse Smaae, og søgt at betage denne Handling al moralsk Værd, fordi Giverne i den Anledning bivaanede en dramatisk Forestilling; de skulle derfor have deres Løn borte, deres Handling skal ingen Fortjeneste indeholde, thi den var ikke fremvirket ved Følelse for de Lidendes Trang, men ene Forlystelsessyge og Skuebegjerlighed var dens Aarsag. Burde man vel tiltroe en Præstemand Hjerte til at bedømme sine Medmenneskers Handlinger saa ukjerligt, burde han ikke hellere, da han dog vel ikke tør tillade sig at frakjende Handlingen gode Følger, overlade Bedømmelsen af dens Motiver til ham som randsager Hjerter og prøver Nyrer, og burde man venter i et Blad som den cimbriske Mercur at finde skildret med saa sorte Farver en Handling til hvis Udøvelse den i No. 11 for afvigte Aar selv saa indstændigen i Broder, og Christenkjerligheds Navn opfordrede, J No. 11 af denne Avis har en Unævnt taget til Gjenmæle mod ovenmeldte Herr Pastorens Udfald, og naar undtages den upassende Bebreidelse om Strax for uoverlagt Skrivemaade, behandlet ham efter Fortjeneste, hvortil Herr Pastoren i No. 5 af Mercuren har svaret i en Dialog mellem en Urian og en Anonymus, der er af samme Suurdeig som Udfaldet selv. Foruden nu at man uden derfor at gjøre Herr Pastoren eller hans Mercur noget Regnskab, har Lov til at uddele sine Gaver til hvem og paa hvad Maade man vil, saa er det vistnok høist upassende af ham at ville vansire et Blad, der fører hans Navn, med et Product som Hiint i Mercuren No. 3, der blot aander ufortjent Bitterhed og Daddel mod et Publicum der ikke har fornærmet ham, men paa hvis Godgjørenhed han derimod, efter egen offentlig Erkjendelse, flere Gange har modtaget Beviser, fordi det aftørrede Enkers og Faderløses Taarer.