Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1801-06-13
Gravskrift. Fredsomme Hvilested, Til Forklarelsens store Dag, glemmer du Støvet af En elskværdig om Huusfader, En oprigtig trofast Ven, En virksom hædret Borger, En forsøgt og prøvet, En kiæk og taalmodig Mand, Den i Livet Velædle, nu hos GUd salige Hr. JOHAN JACORSENMSLLER Hans Födselsdag, den 19de November 1741. Hans Bryllupsdag. den 7de Januarii 177. med Hans igienlevende lyderligen faarede Enke. Mad. AGNETHA MARIAMGTER, föd Lorn. Dette Ægteskab blev velsignet med 5 Sönner, 6 Döttre. Enke, Fire Sönner, Fem Döttre, Fem Börnebørn. udgiøre den Familieflok, som, tilligemed to værdige Svogre, Slægt og Venner, bedugge Hans Grav med heede Taarer ved Hans Fraskillelse den 3die Junii 1801. Hans Ungdom blev anvendt til Kunst, som gav Bröd til Hans Alderdom: thi Han døede som Seil-Flag og Compasmester her udi sin Födebye Bergen. Men Hans raskeste Aar og Helbred, sneg sig bort hen over de rullende Bölger. Her legede Skjæbnen Bold med Hans Lykke, som hiine dumpedes den op og ned. Hans Klogskab, Moed og Hans Redelighed undfaldt Ham aldrig. De første reddede Ham fra mange Farer, den sidste fra Nederdrægtighed; Derfor blev Han yndet af Overmænd, elsket og frygtet af Undermænd, Men aldrig Riig, Derfor til Hans fortiente Minde: Naar Enke med Syn Faderlöse maae, Som alle ved Hans Tab om Brödet spørge, Indhyllede i Sorg om Faders Urne staae, Hvo kunde vel ved saadant Syn ei sörge, Men Venskab tog fra Himlen her den Trøst, Som det saa buldelig vil disse skiænke: Den GUd som saaret har, hans store Lyst Det altid var, paa saadanne at tænke, Hvil da med Fred, Duelskte Salige! Indtil en evig Dag os sammenkalder- Vi glade möde de til hiin Beskuelse, Hvor varig Fryd ei meer vort Haab undfalder! B. Börretzen. Vel tillader den seeneste Told=Rulle Jndførselen, og formeentlig ogsaa Brugen af Foustager, Tønder a., forarbeidede udenfor Bødkerlauget; men, som ingen Lov kan soupponeres, at ville favorisere Svig, eller aabne Veien for samme, kan Forordningen af 12te September, 1753, der i saa mange Aar har viist sin velgiørende Jndstydelse paa Bergens Handel, heller ikke ved ovenmeldte soupponeres ophævet; og derfore bør det, der har Form af en Tønde, en Fierding &c., og som Vedkommende vil at skal ansees derfor, uftilbar holde sit rigtige ved ovenmeldte Forordning foreskrevne Maal, nemlig: En Tønde, hvorudi Sild, Tran, Ravn, Øll, Brændeviin, co Kander eller 120 danske Potter, 1/2 Tønde, det halve af dette Maal, en Fierding 15 Kander, og saa fremdeeles. Jkke desmindre erfarer man, især i Aar, at en Mængde Tønder fra Nordlandene bringes hertil, der ei holder dette Maal, men nogle ikkun 50, 52 Kander i, hvorved ikke allene den indenbyes Kiøbmand bliver forurettet, men den Udenrigske og let kan blive det. Jeg maae derfore herved advare mod den ovenmeldte Uskik, og beede, at enhver Vedkommende, være sig Kiøbmand eller Bonde, behagelig ville giøre dem bekiendte med forbemeldte Forordnings Jndhold, som i den Deel er, at, hvor deelige urigtige Foustager eller Tønder findes, skal de, tilligemed derudi værende Vahre, confisqveres, og Sælgeren eller Bringeren desforuden bøde 1 Rdlr., og den Kiøbmand, der uanmeldt modtager deslige, 2 Rdlr. for hvert Stykke; og maae de Skyldige ikke vente, at der for Eftertiden bliver brugt den Moderation mod dem, som i denne Stævne, paa Grund Omstændighederne, har funden Sted. Bergens Politiekammer den 10de Junii 1801. Olsen.