Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-06-05
Ridder Thomas Thaarup har nu udgivet. paa Dansk Moses og Jesus, efterat adskillige Lærde vare anmodede om at oversætte dette Skrift, imod Jøderne, men havde negtet det. Det læses og anbefales. Man anvender Hvad sagt er om Fortidens Jøder, paa de danske Jøder, uagtet Forfatteren ikke har kjendt, og Opersætteren ikke kjender dem. Man læser ikke Hvad der er skrevet imod Skriftet, og for Jøderne. Mit Forsæt er derved bleven fornyet. Nu finder jeg det tillige Pligt at tale. Naar mani et Land, hvor Jøderne, ved Frederik den Sjettes og Hans Faders Klogskab og Retfærdighed, ialmindelighed have alle de Kristnes Rettigheder, og paa en Tid, da det mere end nogen finde er nødvendigt at vedligeholdt Tillid til Regjeringen, og at forene alle Borgere med de stærkeste Baand, mueligt, ikke alene oversætter det nævnte Skrift, som forti Aar siden er udkommen, og som Statsmanden, hvem det ene er skreper for, længe har kjendt, naar fremdeles Oversætteren, der digtede saa skjønne Hymner, og som Kristen bør elske Jøder som sig selv (See den hederlige Oldings, Biskop Balles Lærebog) har skrevet en Forerindring til samme, der, mildest talt, er eensidig, fordi den ikke har meldt et eneste Ord om de Skrifter, der have havt til Hensigt at gjendrive de Beskyldninger, man har gjort Jøderne, som om de ikke kunne være gode Borgere, Skrifter, der neppe ere den literære Oversætter ubekiendte, og af hvilke jeg blandt de nyeste kun vil nævne hvad Wolfssohn, Villaume og Hofraad Lueders have skrevet, siden Mobes og Geses udkom, for at Enhver som det er om, Sandhed at gjøre, kan finde den saa er det Pligt baade imod Konge og Kollegierne, og Pligt imod Fædrelandet, at oplyse Publikum om, hvorledes de danske Jøder fortjene Agtelse, og at have lige Rettigheder med andre Statens Borgere. Under den Titel, som denne foreløbige Bekjendtgjørelse har, Kjøbenhavns Jøder ligesaa gode Borgere som de Kristne, har jeg allerede skrevet nogle Bidrag for den De af Publikum, der kan og vil oplyses derom. De ville, haaber jeg vise, at Jødernes Opførsel i Danmark er et talende Beviis paa, hvad de kunne bliver i ethvert Land, hvor der arbeides paa deres Forædling. Det vil imidlertid, medtage nogen Tid, førend min Skjærv, til Fordel for de danske, ukrifteligen behandlede, Jøder kan see Lyset. Jeg vil ikke beraabe mig paa Autoriteter. J saa Fald kunde jeg alene nævne blandt Hovedstadens Lærde og Embedsmænd Professor og Ridder Brorson, Konferentsraad og Commandeur Callisen, Professor og Ridder, Clausen, Propst Gurfeld, Ridder, af Dannebrog, Sognepræst Holm, Biskop og Ridder Hjort, Præsten Michelsen, Etatsraad Olsen, Etatsraad og Ridder Pram, Professor og Ridder Rahbek, Konferentsraad og Ridder Rosenstand Goiske, Etatsraad og Ridder Treschov, og flere, der have tal Jødernes Sag, og hvis bekiendte Retskaffenhed er Borgen, for, at de ikke vilde gjort det, dersom deres Tanker om Jøderne vare Oversætterens. Jeg skal derimod bestræbe mig for at fremsætte Data, som maa gielde istædet for alt Ræsonnement. Det er efter Jødernes Gjerninger, at de bør, bedømmes. Men det koster Amage og Tid at samle de fornødne Efterretninger; og min Fremstillelse vil saaledes maaskee ikke komme saa snart for Lyset, som jeg ønsker.