Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-07
J ingen af vore Danske Ordbøger, end ikke i Vidensk. Selskabets, finder man det Ord Alkove, som dog saa ofte forekommer i gamle Danske Skrifter. Ordet kommer enten af det spanske alcabat (som har sin Oprindelse af det arabiske eleabf) et Cabinet eller Sovekammer, eller og af det arabiske elcobat, et Telt. Alkove forekommer især i Kjæmpeviserne, hvoraf mueligen adskillige ere Efterligninger, om ikke ligefrem Oversættelser, af det spanske. Man har længe været i Uvished om hvad den i Kjæmpeviserne forekommende Talemaade ride under Øe egentligen skal betyde. Naar man tænker sig her ved at ride, at være til Hest, saa synes Talemaaden rigtig nok en Gaade; thi hvorledes kan man ride under en Øe? Men paa Jslandsk betegner rida bevæge sig langtsomt, og i Engelsk har Ordet endnu bemærkelse af at seile eller være paa Søen, f. Ex. the admiral was not longer able to ride omt with his gallies (Knolles); his royal fleet did ride Dryden); Ships, which rode near in Edinbourg Frith (Hayward) *). - At ride under Ø betegner altsaa sandsynligviis, at seile under Øen, hvilket er saa meget rimeligere, som saa *) Jsr. S. Johnsons Dictionari, Folioudgaven. mange af Kjæmpeviserne gaae ud paa at besynge eventyrlige Tog, fra den ene Øe til den anden før at bortføre Jomfruer, bekjæmpe Medbeilere &c. (Fortsættes.) Om en i Holsteen paagreben, og dømt Røverbande. (Fortsættelse; see No. 11.) XI. Lommetyve. De udøve sædvanligen deres Haandværk i Skuespilhuse, paa Torve og i Trængsel. De, som stiele i Skuespilhuset, og paa Redouter, staae hos de øvrige i størst Anseelse, og ere ogsaa bedre klædte. J Comoediehuset stiele, de sædvanligen ved Udgangen. Dette Slags Tyverie udøves almindeligen af en Enkelt. Til Lommetyverier paa Torvene udfordres derimod i det mindste to Personer. En af dem foranlediget en Trængsel, og den Anden skjeled imidlertid. Meget ofte holder den, som er udsat for at bestieles, Haanden paa Lommen; for at hæve denne hindring, streifer Tyven forbi ham med hans med Gadeskarn overstænkte Kjole, som han bær paa Armen, og ved en hurtig Vending forbi Ansigtet af den, der skal bestieles. Medens han meget høiligen undskylder sin Forseelse og umager sig at aftørre Smudsen, stiæler den Anden, og giver sin Ledtogsmand ved et Tegn tilkiende, at det er lykkedes ham. Forfatteren anfører endnu flere Arter Tyve, og udladet sig vidtløftigen om de saakaldte Falskvexlere. - Til Lykke for os kunne saadanne Røverbander, der ordentligen stiele og røve efter System, ikke danne sig her i Hovedstaden, hvor Politiet er alt for aarvaagent. Jmidlertid handler enhver vel i, at gjøre sig bekiendt med de Kneb, som saadanne Tyve betjene sig af, da deres Tyvestreger neppe vil lykkes der, hvor man veed at vogte sig for dem. Den Paastand, at saadanne udførlige Efterretninger om Tyve og Røverkner, kunne stifte Skade, er ligesaa urimeligt, som den at der ikke maa skrives noget om en vis unaturlig Lasts sørgelige Følger, fordi Børn deraf kunde lære at begaae denne Last. Tyvene, de store med de smaa, sysselsætte sig fielden med Læsning, og behøve desuden ikke at tye til Skrifter. De saakaldte Forbedringshuse ere de sande Tyve=Academier. Der indsamle de alt hvad de ønske af saadanne Kundskaber. Derimod er det meget vigtige for den, som vil bevare sin Eiendom, at kunne vide de forskjellige Maader, hvorpaa man kan skilles derved. Jnden Anmelderen slutter dette Stykke, troer han at burde anføre følgende Forsigtighedsregled, som ingen vil fortryde at efterleve. Man gaae aldrig bort fra sit Huus, uden i det mindste at lade een Person blive hjemme. Er man gift, saa lader det sig saa meget lettere gjøre. Er man derimod ugift, saa lade man i det mindste en Hund blive hjemme, forsyne sin Dør med forsvarligt Lukke, og maae det saaledes, at ingen i Huset bestemt kan vide, maar man kommer hjem. Har man bestemte Forretninger, som forbyde det, saa gaae man dog af og til, maar Leiligheden tillader det, hjem, for at confundere dem, der have i Sinde at stiele. Jntet er farligere, end naar Tyvene vide, til hvilken Tid den, der skal bestjeles, er ude. De opsende gjerne Speidere, for at udforske det, ved at gjøre sig et eller anden Ærinde. - Paa Tienestefolk kan man ikke altid forlade sig, med mindre man har de usvigeligste Beviser og Prøver paa deres Troskab. Naar stundom en Tjenestepige ikke stieler selv, saa giver hun sin saakaldte Kjereste Anviisning derpaa, og overalt staae endeel Piger i vore Dage desværre kun alt for ofte i Forbindelse med Tyve og Hælere. Dette er endog Tilfældet med Piger, som man ofte mindst formoder det om. Saaledes var der een Tjenestepige, der i hele tyve Aar havde stiaalet paa alle de Steder, hun tjente, og alligevel paa hvert Sted faaet det bedste Skudsmaal. Hun havde sammen stiaalet sig et heelt Bo, og var sluppen vel fra alle sine Tyverier, dersom hun i sin sidste Condition ikke havde stiaalet endeel Maderaviin til sit forestaaende Bryllup. Tiggere, som gaae omkring i Husene, bør man aldrig give noget hjemme. Vil man endelig give dem noget, skjønt man sikkerlig gjorde bedre i at anvende sin Almisse paa andre Maader, saa give man dem det udenfor Huset. Jkke fjeldent gaae saadanne Tiggere ud paa, enten selv at stiele eller give Tyve Anviisning paa at stiele. Mange give ikke at tiltale dem haardt, af Frygt for at ansees for ubarmhiertige mod de Fattige, og virkelig kan man derved hos den mindre Tænskende let komme i Udraab for Haardhjertethed. Men den virkelig Gavmilde vil i den Henseende akke bryde sig om Pøbelklaffer, og altid søge at holde sit Huus frit for saadanne Gjæster. J en Stad, hvor man yder saa meget til Fattige som i Kjøbenhavn, bør ingen løbe og betle i Husene. Den, som har Penge eller andre Ting af fortrinligt Værd i sit Værge, vise dem ikke fremfor sine Tjenestefolk, og søge, saa meget som mueligt, at gjemme dem paa Steder, hvor ikke ethvert af hans Tyende veed at finde dem. Derved undgaaes store Ubehageligheder, og bevares Mennesker, der ved at see eller vide sligt, let falde paa at ville skjele det, fra Fristelse. Virkelige Exempler kunne her letteligen anføres. Naar man gaaer paa Steder, hvor der er Trængsel, f. Ex. paa Comoedien a., saa putte man Uhrkjæden ind, medtage ingen Brevtaske, eller putte den i det mindste for Brystet. Naar man reiser, saa anbringe man aldrig sin Kuffert saaledes bag Vognen, at den kan afskjæres, uden at man mærker det, og allermindst lægge man Penge og Sager af stor Værdie i en saadan agbunden Kuffert. Er man ene med Kudsken paa Vognen, og man ikke nøie kjender hiin, saa vige man ikke paa Bedesteder &c. fra Vognen, allermindst naar man desuden har Ting af Værdie liggende derpaa.