Aalborg Stiftstidende, 1836-11-01
Blandinger. Den 16de Dennes afsagdes i Høiesteret Dom i Sagen, Auditeur Liebenberg; Actor contra Jen Jensen Myrem. fl., maaskee af Omfang den største Justitssag, der er paakjendt af Høiesteret. Sagens Procedure begyndte den 14de Octbr., og Høiesteret behøvede to Dage til at tilendebringe Voteringen, hvilket, saavidt vides, hidtil er uden Exempel. - Denne Justitssags Undersøgelser (hvilke Kbhvnspstn. har nævnt i sin Relation af Sagen angaaende Albert Dichs Mord med en Yttring af Forundring, over dens Langvarighed, strække sig tilbage lige indtil Aaret 1831. J Slutningen af dette Aar og i de første Maaneder af 1832 blev der, især i den vestlige Deel af Bornholm, forøvet en Række af grove Tyverier, hvoriblandt endog et Tyveri af en heel Flok Qvæghøveder paa een Gang, en Mængde Jndbrud, hvorved Tyvene stundom endog havde Vogne, med til at bortføre Byttet osv. Mærkeligt er det, at de Bestiaalne ikke findes at have gjort Anmeldelser for Politiet eller Øvrigheden, men i alt Fald kun ved privat Anstrængelse søgt at finde Kosterne, og Tyvene. Heller ikke er der Spor af, at Justitien tjendte dette Uvæsen eller har taget sig af det af egen Drift. - Endelig steg det i Februar 1832. til den høieste Grad, idet da næsten ingen Nat hengik, uden at flere grove Jndbrud forøvedes eller forsøgtes; en farlig Forbryder, ved Navn Hjort, havde bunddraget sig Politiets Tilsyn, som han var undergiven i Nexø, og drev sit Spil i Forening med dem, der siden have været Hovedmænd, for hvilke især en Jens Holger Hansen synes at have staaet i Spidsen. Endelig satte Justitien sig i Virksomhed, Hjort blev paagreben, de øvrige Hovedmænd, som den almindelige Mening tilstrækkeligen udpegede, bleve arresterede, og strax ophørte alle Tyverier, og Folk vovede atter at gaae i Seng om Natten. Cancelliraad Pingel, Dommer i Vesterherred, optog vidtløftige Forhører med lige saa stor Jver og Flid, som lidet Resultat; thi i hver Session opdagedes nye Forbrydelser, og Undersøgelsen savnede Kraft formedelst Uoverkommeligheden af den Masse, den omfattede. Jkke een af Hovedmændene blev overbevist. Efterat Cancellie. Pingel i Løbet af et halvt Aars Tid havde i et Præliminairforhør samlet Materialilerne til en videre Undersøgelse, blev der tillagt ham allerhøieste Ordre til fremdeles at undersøge og derefter at paakiende alle i Præliminairforhøret omhandlede Delicta, saa og alle, der fremdeles maatte opdages og staae i nogen Forbindelse med hine, saaledes at hans Behandling er skulde indskrænke sig til de i hans egen Jurisdiction forefaldne Forbrydelser. Hensigten med dette Commissorium angives at være disse Sagers Paaskyndelse; men denne Hensigt forfeiledes aldeles. Medens nemlig allerede den begyndte Undersøgelse i og for sig synes at være voxet Dommeren over Hovedet, saa blev det dog ikke derved, men under Løbet af de yderligere Forhører forøvedes stedse flere Forbrydelser, der ifølge Commissoriets udstrakte Ord inddroges under samme Behandling. Saaledes undveg fornævnte Jens Holger Hansen af Arresten, opholdt sig paa Bornholm en Maaneds Tid, begik nye Forbrydelser og kunde ikke paagribes, uagtet store Klapjagter anstilledes efter ham; tilsidst slap han bort og fangedes først 3 Aar senere i Kjøbenhavn. En Person, ved Navn Esper Hansen, Brændeviin, retourneret fra Rasphuset, flakkede Landet rundt og stial baade Nat og Dag, hvor han kom frem. En Gaardmand, ved Navn Ole Kaas, maa antages at have været meget virksom, især ved at lade sine Tjenestefolk og Andre stiæle for sig, hans Redskaber ville blive straffede, selv er han ikke loverbeviist. - Noget senere hjemsendtes fra Straffe, ganstalterne Christian Larsen Kofod, der ved sit Herredømme over andre Forbrydere, ved sin Dristig, hed og Tilbøielighed til personlig Vold synes at have været endnu farligere end hans Forgængere. Naaturligviis havde enhver af de nævnte Hovedmænd en Deel Consorter, ogsaa opdagedes leilighedsviis, en Mængde meer eller mindre grove Contraventioner, af de forskjelligste Arter, hvilke alle bleve trukne ind under Hovedsagen. Om flere Facta bleve optagne Forhører af alle Bornholms Dommere, tildeels uden fælles Plan eller Samvirken, saa at Een undersøgte i Øster, en Anden i Vester, og Vidner afhørtes og eedfæstedes paa flere forskjellige Steder. En af Dommerne gjorde vel Forestilling til Overøvrigheden om, at en meere planmæssig Samvirken burde foranstaltes, men Overøvrigheden formeente, at det allerede udfærdigede kgl. Commissorium gjorde al anden Foranstaltning overflødig. Saaledes gik da Undersøgelsen frem og blev, da Forhørs=Udskrifterne meere og meere taarnedes og Massen blev meere uoverseelig, i mangfoldige Dele uheldig og ufuldstændig. Ved Siden af andre Forretninger kunde den umulig fremmes med den ønskelige Hurtighed; de talrige Arrestanter bleve hensiddende i Fængslerne, hvor den Ene maatte vente efter Behandling af den Andens ham uvedkommende Forbrydelser. Ja der er endog een af de Tiltalte, for hvis Vedkommende Undersøgelsen egentlig er sluttet i Foraaret 1832, som endnu i Arresten venter paa at erfare sin endelige Dom. Cancellie. Pingels Arbeide nedbrød hans Helbred, og rimelige viis er det især denne sammendyngede Undersøgelse, der bortrev ham i hans bedste Aar. - Action anlagdes endelig mod 65 Personer, hvoraf de Fleste at ter sigtedes for mange Delicta. Underrettens Dom afsagdes den 24de Juni 1835 og indstævnedes for 58 af dem. J Octbr. 1835 beskikkedes Actor og Defensor for Høiesteret, men ved Sagens Vidtløftighed og indviklede Beskaffenhed behøvedes et heelt Aar til at forberede Proceduren. Den paakiendtes endelig, som anført, den 17de Ds. - De farligste blandt Forbryderne er deels Jntet overbeviist, deels kun saadanne ringe Delicta, at de fleste af dem om faa Aar atter kunne begynde deres Virksomhed. Goethels Forfædre. Goethes Oldefader, Hans Christian Goethe, levede i Midten af det syttende Aarhundrede i Artern i Grevskabet Mansfeld, og drev der en Grov smeds Haandværk. Een af hans Sønner, Friederich Georg, født den 7de Septbr. 1657, lærte Skrædderprofessionen, tilbragte flere Aar i Frankrig, som vandrende Svend, og kom derpaa til Frankfurt, a. M., hvor han den 18de April 1687 giftede sig, med Anna Elisabeth Lutz, en Datter af den derværende Skræddermester Sebastian Lutz, og blevst der ligeledes Mester i sit Haandværk. Hans Konen døde, efter at have født ham flere Børn, allerede is 1 Aaret 1700. Han levede derpaa en Tidlang som Enkemand, indtil han den 4de Mai 1705 indtraadte li et andet Ægteskab med Enken Cornelig Schel horn, en Datter af Skræddermester Georg Wal ster, og født den 27de Septbr. 1668. Denne havde efter sin den 16de Septbr. 1704 afdøde Mand arvet Gjæstgiverietum Weidenhofel, hvis Bestyrelse hendes anden Mand nu paatog sig. J et 25 Aars lykkeligt Ægteskab fødte hun ham flere Børn, hvem de, ved den blomstrende Tilstand af deres Haandtekring, kunde give en omhyggelig Opdragelse. Frieilderich Georg døde i en Alder af 73 Aar, den 13de Febr. 1730, hans anden Kone den 28de Mai 1754. Af deres Ægteskab fødtes den 31te Juni 1710 Johan Caspar Goethe, Digterens Fader. Han blev, da han røbede gode Anlæg, bestemt til Videnskaberne, erhvervede sig efter tilendebragte Studier Doctorværdigheden og levede derpaa i sin Fodeby, som keiserlig Resident og virkelig Raad, hvilke Æresposter han opnaaede ved sine udmærkede Kundskaber og sin Færdighed i Forretninger. Han giftede sig først i sit 38te Aar, den 20de August 1748, med Catharina Elisabeth Textor, den naarige Datter af den daværende Borgmester og keiserlige Raad Textor, i hvis Huus hans Embede ofte førte ham. Den 28de August 1749 fødtes den første Spire af dette Ægteskab, Johan Wolfgang Goeethe. Goethels Fader døde, efter 34 Aars lykkeligt Ægteskab, den 27de Mai 1782, i en Alder af 72 Aar; Moderen blev 77 Aar gammel og døde den 13de Septbr. 1808.