Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1831-05-13
Politiske Efterretninger. Polen Warschauer-Tidende indeholder et politisk Raisonnement, der synes at være dicteret af en diplomatisk Pen; blandt Andet siges der"Vil man troe offentlige Blade, saa er en engelsk Flaade for Øieblikket færdig til at afseile til Østersøen, for at give de i Wiener-Congressen i 1814, med Hensyn til Polen fattede Beslutninger mere Vægt; General Musling paa preussisk Side, og Fyrst Lichtenstein og General Langenau paa Østerrigs Vegne, skulle have i Commission at søge at bevæge os til fredelig at underkaste og Keiser Nicolaus's Naade, at forlade os paa hans Ædelmod og at høre hvilken Garantie, han med Hensyn til vore Rettigheder vil tilstaae os. Er alt dette sandt, saa ville vi billigen spørge, om Magterne kjende vores Stilling, vores uundværligste Fornødenheder og vor Jnteresse, der er saa nøie forbunden med andre europæiske Folks Uafhængighed, De troe vel, at vi, ved at overgive os til Rusland, ville befæste vores Vel og Europas Rolighed? Hvilken stor Feiltagelse, have de glemt: at Historien betegner den, af nogle af dem taalte og af Andre fuldbragte Deeling af Polen som en politisk Forbrydelse, og at den har været Aarsagen til de fleste Krige og politiske Rystelser, der have foruroliget Europa i det sidste halve Aarhundrede. De ville indsee, at en saa talrig og tapper Nation, der beboer saamange Lande i Enropa, ikke kan undertrykkes indtil det Punct, at den skulle forstumme gjennem alle Aarhundreder, derfor ere saalænge en saadan Nations Ønsker og Fordringer endnu ikke ere hørte, ingen Rolighed tænkelig for de andre Riger. Naar ville Magterne anerkjende den dem velbekjendte Sandhed: at paa Europas Endepuncter have to, ved deres truende Tendents overlegne Regjeringer befæstet sig, hvorfor det ogsaa i politisk Henseende, for at sikkre en varig Rolighed, blandt de paa Europas Middelpunct boende Nationer, er fornødent, at der existerer imellem dem en selvstændig, mægtig Nation, frie for Erobringsyge, og som besidder Kraft nok til at holde Ligevægten mellem Nordens og Østens Anmasselser, og mod de sydlige Herskarers Fremtrængen. Hvad skulle i denne store Plan bevæge os til at træde ind i de gam I le forhadte Forhold til Rusland, Hvilken Borger kunne Keiseren stille os for, at han fra nu af ville betragte os for et frit Folk, og holde vore Friheder og Rettigheder i Ære, De Herrer Statistikker have vel endnu ikke overveiet dette, en fornyet Forbindelse med Rusland, ville, under hvilke Betingelser den ogsaa skeede, kun have vor fuldkomne Underkastelse til Følge; den russiske Regjering vil ikke glemme, at vi have været dristige nok til at opstaae mod den, og at vi ved egen Kraft bleve frie; den vil da desto ivrigere tænke paa Midler til aldeles at undergrave vor Nationalitet. Jkke paa eengang, men langsom og Tid efter anden, vil den vænne os til at forglemme vores Væsen og Existence, og ved at følge Triumphvognen for dens stedse ny Erobringer, at blive et Værktøi til Enropas Undertvingelse. Har ikke Erfaring viist os, at den betydeligste Deel af den russiske Hær, bestaaer af vore Brødre og Medborgere fra de os frarevne Provindser, Witt, Wlodek, ja endog Kreutz, som endnu kæmpe for Rusland, ere de ikke vore Brødre, Polakkere, Har ikke det Petersburgske Kabinet forstaaet at forvandle dem til Russere eller Tydskere? Hvilken Vished kan desuden Europa erholde for at ikke Rusland sætter dets Rolighed i Fare, Siden Midten af det 18de Aarhundrede, siden den vestphalske Tractat, traade de russiske Czars og som Mæglere, som Jntervenientere, som Voldgifmænd, og endelig som Europas Dictatorer."