Berlingske Tidende, 1797-12-04
Vi lovede ved Underhandlingen at inddrømme Martinique, Tabago, St. Lucia, Pondicherry, Factoriet Chandernagore, Fiskerettighed paa Kysterne af Newfoundland og i Havbugten af St. Laurence, og Øerne St. Pierre og Miquelon, hvorfor, For intet. Og til hvem til en Magt, som aldrig kunde indlade sig med vore Flaader, uden at forrøge vore Seiervindinger til Søes - til en Magt, hvis Skibsfart, Handel, Manufacturer og Credit er ødelagt, Spanien skulde blot overlade os Trinidad for den Deel af Øen St. Domingo, som er i vor Besiddelse; hvorledes kunde et Rige giøre Jndvendinger derimod, som i denne Krig ligger under Byrden af sin Skiændsel, Med Hensyn paa Holland lovede vi, at inddrømme alt, hvad der, fra Handelens Side betragtet, er af største Vigtighed, og vi vilde blot beholde de Besiddelser, som, politisk betragtede, ikke kunde være det til nogen Nytte, men som i de Franskes Hænder maatte have blevet skadelige, ikke allene for vore vestindiske Establissementer, men endog for Hollændernes øvrige Besiddelser selv der i Egnen. - Var dette alt ikke Beviis nok paa vor Moderation og Kierlighed til Fred, kunde man i det mindste ikke have ventet Svar herpaa leg et Contraproject, derpaa fulgte intet. Endelig traadte de frem med den Fordring, at vi aldeles skulde give tilbage igien, alt hvad vi i Krigen havde erobret fra Frankrig og dets Allierte, og dette skulde være betingelsen, under hvilken Underhandlingen kunde tage sin Begyndelse igien, i hvilken Frankrigs Regentere da vilde nedlade sig til, at lade os forstaae deres videre befaling. - Passede et saadant Forslag sig ser et andet Land, end det, som ved den meest tvingende Elen lighed er nødt til, at kaste sig for sin stolte Overvinders Fød ser, Fordringen var afgiørende, den kunde ikke indgaaes. Vel blev der givet Lord Malmesbury ligesom i Fortrolighed at forstaae, at man siden ikke saa nøie vilde drive paa Opfyldelsen, vort Løfte; men var det vel at vente af den franske Politik, Berling. des boe at den skulde give os tilbage igien, hvad vi engang formelig havde inddrømmet? Læg De desuden Mærke til vore Fienders besynderlige Maade at underhandle paa. De ere bundne til hellige Tractater, som de ikke ville bryde, de lade sig lede af uforanderlige Love og stærk Følelse af Ære - men just disse Mennesker forlange, at Lord Malmesbury intet skal melde om de hellige Tractater, som Engeland har garanteret, og at han strax skal underskrive deres befaling. Da han ikke vilde det, faaer han sin Afskeed. - De have altsaa besluttet, at ikke indgaae Fred med os under nogen Betingelse; nei, de ville efter deres sidste Erklæring først forplante den sande Friheds=Genius til Engeland, og deres Fiendtlighed er stillet mod vor Marine og Handel, mod vore Love, mod vor Monark, mod vor Regiering og vor Constitution. Skulde vi give efter, paa det de maaskee skulde have den Bevaagenhed, at ville forskaane os for deres Trudsler, eller skulde vi tale med dem i Sandhedens Sprog, Vi maae ikke opføre os uværdige imod os selv. Dersom vi have Følelse af den brittiske Characters Ære; dersom vi ville forsvare den Lyksalighed, hvorved vi ere udmærkede frem for alle Europals Nationer; dersom vil ville forplante vort Navn med Berømmelse i Historien, give Naboenationerne et got Exempel, og befordre almindelig og særskilt Velfærd; saa lader os handle som Repræsentantere, af en stor Nation. Lader os derfor giøre det høitidelige Løfte i Adressens Ord; at vi ville staae eller falde med vort Lands Religion, Love og Friheder.