Almuevennen, 1843-03-15
Onsdagen den 15 Marts 1843. Jndbydelses=Forslag til at oprette en Underviisnings=Anstalt for voxne Bonderkarle. (Af N. Sørensen, Skolelærer i Vensløv.)J Jylland er man nu snart færdig med at opreise en Mindestøtte til Erindring om vor elskede afdøde Kong Frederik den Sjettes faderlige Omsorg for den danske Bondestand; men kunde nu herved tillige oprettes en Folkeskole, som Sjette Frederiks Minde, saa folkelig og simpel, at Landalmuen virkelig kunde komme til at høste velsignede Frugter deraf, da blev det en levende Mindesteen, uden hvilken den livløse, nu liggende men siden staaende i sin Pragt paa Skanderborg-Slotsbanke, dog ingen levende eller i Livet forplantende Betydning for Fremtiden kan erholde; thi den Frihed og de Goder, Frederik den Sjette forskaffede Bondestanden, og for hvilken landsfaderlige Velgiernings Skyld Landalmuen især kan have Anledning til at reise ham et Minde, kan hverken i Tidens Løb bevares eller trives, uden Bondestandens egen tiltagende Oplysning og Dygtighed, Selvstændighed og Troskab. Derfor lod Frederik den Sjette ogsaa Almueskolevæsenet for Børnene paa Landet bedre indrette. Men Skoler for Børn, om samme end vare nok saa gode, om de ere, ville aldrig blive tilstrækkelige til Almuefolkets nødvendige Fremvæxt i Oplysning og Dannelse, saasom det jo altid bliver især i den meere voxne Alder at det skal lærres, hvad der for det practiske Liv skal øves; – og med fjortenaars Alderen har jo hidtil Bondesønnens Skoledannelse været tilendebragt. Man har derfor nu opmuntret til Aftenskoleunderviisning om Vinteren for den confirmerede Almue-Ungdom, og ikke faa Steder begyndt samme; og skjøndt jeg ikke tvivler paa, at denne Opn untring, hver den finder Gjenklang, vil frugte saaledes, at ved slig Aftenunderviisning en fortsat Vedligeholdelse og Udvidelse af det i Børneskolen Lærte kan forplante sig til de Ældre af Almuen og berede dem til nogen Deeltagelse i Oplysningens Goder, saa er det dog min Erfaring, efter 16 Aars Forsøg med Aftenskoleunderviisning i det Distriet, hvor jeg er Skolelærer, at dersom vi ville undervise Bønderkarle, til Opnaaelse af den Kundskabs- og Øvelses-Grad, at de med tilbørlig Selvstændighed skulde kunne foretage de skriftlige og mundtlige Forhandlinger, der vedkomme Bondestandens og i det Hele Almuens Tarv og Bedste, da hører nødvendig dertil en længere og en meere bestemt Underviisning med dem, end selv den bedste Aftenskole, blot foretaget i deres som oftest til anden Syssel adspredte Fritid, nogensinde vil blive istand til at meddele dem. Med alt hvad hidtil saaledes er gjort eller nogensinde ved blot Almueskoler for Børn kan gjøres for Almusoplysningens Fremme, mangle vi altsaa endnu en Skole for de af Bondestandens gode Hoveder, som ved videre Underviisning virkelig kunde vorde istand til at repræsentere Landalmuen, eller fremstilles udaf Landsbyfolkets egen Midte som Formænd og Talsmænd med en saadan Oplysning og Dygtighed, at hvad enten det skulde være som Sogneforstandere, Amtsraadsmedlemmer og Stænderdeputerede, eller som folkelige Skjønsmænd, og paa en Maade som Sagførere i deres egen Stands Anliggender, de da kunne staae i saadan Egenskab omtrent med samme Jndsigt og Ovelse i skriftlige, boglige og mundtlige Gjenstande som andre oplyste Mænd i de øvrige ustuderede Borgerklasser. Havde vi først saadanne enkelte oplærte og ualmindelig oplyste dygtige Bønder og Almuesmænd adspredte paa mange forskjellige Steder i Landet, da vilde snart fra dem forplante sig den kraftige Understøttelse til Skolevæsenets Fremme og bedre Jndretning, til Oplysning for den voxne Ungdom hjemme, til Landvæsenets Fremme, saavelsom til alt AlmeenvelsFremme, hvortil vi dog saa øiensynlig trænge. Jngen sige her, at dette er umuligt at opnaae ved nogen Skole for Bønderkarle, med mindre det skulde være ved en stor og høi videnskabelig Læreanstalt, hvorved de reent vilde uddrages af deres Arbeidstilling og erholde en saa forfinet Retning og Dannelse, at de derved maatte blive uskikkede til at være Bønder; thi naar vi allerede kjende af Bondestanden paa dens nærværende Standpunct nogle Faa, som ved selv at have fortsat deres Skolekundskabs Ovelse og ved Deeltagelse i Tidens Fremskridt til videre Oplysning for dem, have gjort en overordentlig stor Fremgang, – hvad kan da ikke skee med de letnemmeste Bønderkarle, som i moden Alder erholdt uafbrudt to Aars Underviisning: i Læsning, Skrivning, Stiiløvelse, dansk Sproglære, Regning, nogen Tegning og Landmaaling, Historie og Geographie, Naturkundskab, Land oekonomie, Agerdyrkning, Land-Communalvæsenet, Stænderinstitutionen, de vigtigste Love og Forordninger, den practiske Omgangsmaade med Rettergang og Thingfærd, og hvad andet man fandt vigtigt at undervise dem i, tilligemed en mundtlig og exempelviis christelig Underviisning til Sindets og Tænkemaadens Dannelse. Jkke skulle de Bønderkarle, der saaledes modtoge en folkelig og en for dem i deres tilkommende Stilling anvendelig Underviisning i benævnte Læregjenstande, derved rykkes ud af deres Arbeide og udvortes Bondeskikkelse, nei, de skulle skifteviis arbeide ved et Agerbrug og en Landsekonom i en forbedret Mønsterstiil, og skifteviis nyde Underviisning i disse Kundskaber og Øvelser, og det saaledes, at medens f. Ex. 1/2 Part af deres Antal daglig var i Bondearbeide, da maatte de øvrige 3/4 Part af dem være i Skoleunderviisningen. Herved vilde de baade vinde Tid nok til at arbeide i Skolen og til at arbeide i Marken eller Gaarden med den Udvikling af deres Sjælevner til Selvtænkning ved deres Arbeide, som de gradviis er langede i Skolen. Men til en saadan Skole hører en Gaard med en saa stor og god Jordlod, at denne, foruden at kunne afgive tilstrækkelig Kost for Skolens Karle, eller voxne Elever, hvis Antal f. Ex. blev 30, tillige kunde ernære Skolens Hovedlærer og Gaardens Bestyrer (der burde være een og samme Mand) med hans Familie, og dertil koste og lønne en Medlærer, der blev fornøden til Bestyrerens Medhjælp ved Underviisningen og Avlingen, foruden nogle faa faste Folk paa Gaarden. Om en Gaard, der, ved en kraftig dreven Agerdyrkning og et betydeligt Qvæghold, maatte kunne bære denne daglige Byrde, nu skulde være paa 200 Tønder Land, eller med et større eller mindre Areal, det vilde berøe paa Jordbonitetens Godhed og flere locale Omstændigheder. Men saameget er strax indlysende, at, uden nogen aarlig Betaling for hver Karl som Elev, vilde benævnte daglige Byrde paa Gaarden, foruden Skatter og Afgifter samt Avlsredskabers og Underviisnings=Apparaters Vedligeholdelse a., dog ikke kunne bæres af Gaardens egen Avlsdrift og eget Qvæghold, om Gaarden endog blev kjøbt som Eiendom dertil, blev heelt udbetalt og gjældfri funderet med Besætning, Jndretning og Alt. Dog, dersom dette Sidste først var skeet, hvortil omtrent maatte medgaae for en passende Gaard i Kjøbesum 10 a 12,000 Rbd., og til Gaardens Jndretning og Besætning en Sum af 5 a 6,000 Rbd., – da vilde Resten, der maatte fordres af Eleverne som aarlig Betaling for fri Kost og Logis, og for fri Underviisning, komme af sig selv, naar samme aarlige Betaling, i Forhold til Gaardens Production af Elevernes Arbeide, altid blive saa lav som muligt, og ikke noget Aar høiere end 20 Rbd. for hver Elev; thi den Underviisning, Bondesønnen i en voxen Alder modtager, enten i de nærmeste Aar for Udskrivningen til Militairtjenesten indfalder, eller ogsaa strax efterat denne Tjenestetid er overstaaet, bør ikke koste ham mange Penge. Da nu en Selveiergaard, som hertil passende kunde ansees fornøden, vistnok bedst er at træffe til lettest Priis i Jylland; og da det tillige maa ansees for saare gavnligt til Nationalitets og Almeenaands Fremme blandt hele den danske Landalmue, at Bønderkarlene fra Øerne fik Samliv og fælles Underviisning med Bønderkarlene fra Jylland og det danske Slesvig, og at de fra en fælleds Bondeskole med et nøiere Foreningsbaand Hjerterne kunde vandre hjem hver til sin Kreds og udbrede nogen Oplysning og Fremgang iblandt deres Jevnlige af den Underviisning og Udvikling, de selv havde annammet, – saa ansees det rigtigst, at Stedet, hvor en saadan Skole først skulde begynde, maatte blive Jylland; thi kommer den først i heldig Gang ved den forenede fælles Deeltagelse, som maaskee nu bliver mulig at opvække hos de fremmeligste Bønder og Bondevenner trindt i alle danske Provindser, da vil det ikke vare mange Aar for den føder flere Aflæggere af sig med samme nationale og folkelige Charakteer i de forskjellige Provindser. - Derimod vil der aldrig vækkes saa megen Deeltagelse hos Bønderne for denne Sag, at de ville blive istand til at oprette for sig selv i hver Provindsen slig Bondeskole, dersom ikke den liden Deeltagelse, som mueligen forefindes adspredt trindt i Provindserne, først forener sig om at oprette en saadan Skole tilfælles Prøve, hvorved det alene vorder muligt, at Lysten og Opoffrelsen til at oprette flere i de forskjellige Provindser kan vorde saa almindelig udbredt i Folket, at dette kan skee. Og hertil maa man vel spørge, hvad er vel Reisen til Jylland for en rask og ung Fyr herfra Øerne, med sine nødvendige Gangklæder i en Pakke paa Ryggen, at regne for, naar samme Reise, paa Beltfarten nær, er ligesaa lang for de fleste baade Søndre- og Nørre-Jyder, med hvilke han der samles til en god og forædlet daglig Bondelevemaade under den livligste og behageligste afvexlende Syssel og Underviisning baade for Forstand, Aand og Hjerte, som han kan tænke sig? – Og hvormeget vil ikke Hjemfødningen derved afslibes, hvormeget vil ikke vindes i Erfaringens og Synskredsens Udvidelse, imod som hjemme i egen Askekrog? Men lad os nu f. Ex. sætte, at her i vort kjære Fædreland var en rig Mand, som skjænkede os en saadan Gaard i Jylland, eller paa en af Øerne, til slig Skolebrug, men derved vidste man ingen Lærer, som var skikket til Bestyrer for en saadan Underviisningsanstalt; eller lad os sætte f. Ex. at her vel var en velskikket Lærer og Bestyrer, som var villig til at paatage sig denne Post, men med ham vidste man intet Raad til nogen Gaard for Stiftelsen: da var hermed dog ikke andet at gjøre, end alligevel lade Planen fare. Nu derimod, da ingen af disse tvende gode Tilbud, enten enkelte eller forenede, endnu ere givne, saa finder jeg, at de, der nære levende Lyst til at forsøge oprettet en saadan Skolestiftelse, bør ogsaa fremkomme med et bestemt Forslag til denne Skoleplans Udførelse; thi alene derved kan det erfares hvor stor Deeltagelse der forefindes, saa at der maaskee, istedetfor et Par Deeltagere, med ovennævnte Hovedsum af Formue og Underviisning dertil, kan vorde mangfoldige Deeltagere med Smaasummer hertil, hvorved Hensigten endnu langt bedre kan opnaaes, saasom naar der er Mange om at opoffre til Stiftelsen, da bliver der ogsaa Mange, der ville høste Gavn af den. At jeg nu er En af dem, der nærer benævnte Lyst i høi Grad, det veed allerede ikke saa af mine Landsmænd, med hvem jeg har talt derom i flere Provindser, – og, for at nu ikke Nogen skal tvivle om, at her findes en Mand, der vil paatage sig en saadan Bestilling, som den her foreslaaede Lærer- og Bestyrer=Post, uagtet den efter min Mening hverken bør medføre nogen Embeds-Sikkerhed for Livstid, eller nogen Forsikkring om Forsørgelse for Kone og Børn efter Mandens Død, eller i det Hele afgive ham større Jndtægt end til ordentlig dagligt Huusbehov, – saa vil jeg herved oprigtig og ligefrem tilbyde mig selv som begyndende Lærer og Bestyrer for denne herved foreslaaede Skolestiftelse, og slet ingen anden Forsikkring have i denne Stilling, end blot Leilighed til at forsøge hvilken Frugt, der ved min Underviisning og Bestyrelse muelig kunde tilveiebringes i en Prøvetid for det første af fem Aar. Dette Tilbud af mig vil jeg imidlertid, med al Ærbødighed for Folkets eget aldeles frie Valg, kun have forstaaet af Læserne i den Mening, at dersom Subskribenterne paa nærværende Forslag til denne Skoles Stiftelse hellere ville vælge en Anden som begyndende Bestyrer, da har jeg ikke alene aldeles intet derimod, men jeg ønsker da selv af ganske Hjerte kun den Mand valgt, til hvem Fleerheden blandt Sagens deeltagende Befordrere har størst Tillid. Jeg indbyder da herved mine danske Medborgere blandt Landalmuen saavelsom blandt Bondevennerne udenfor Bondestanden til at ville sammenskyde, saa Mange som have Lyst til denne Sags Fremme, hver et Pengebidrag som et rentefrit Laan til Kjøbesum, Jndretning og Besætning af en Gaard til foreslaaede Skolestiftelse. Den Sum, som Enhver tegner sig for at ville bidrage til dette Øiemed, udbetales ikke, førend det af alle til mig tilbagekomne Subskriptionsplaner sees, at en tilstrækkelig Hovedsum til Hensigtens Opnaaelse kan indkomme. - Men for at der heller ikke skal blive flere Laane-Jnteressentere, end at de fornemmelig først selv kunne faae nærmeste Nytte af denne deres egen private Skolestiftelse, ved forlods at have Ret til at ansætte Karle som Lærlinge sammesteds for benævnte lave Betaling af 20 Rbd. aarlig i det høieste, saa foreslaaes 50 Rbd. som den mindste Sum, for hvilken enhver selvstændig Laaneinteressent tegner sig at ville indskyde, og denne rentefrie Laanesum giver Ret til at faae en Karl antaget paa Stiftelsen i den Omgangs-Orden og til den Tid, som dertil anmeldes; thi af de 300 Jnteressentere, som det f. Ex. da bliver til et Sammenskud af 15000 Rbd., vil der neppe til hvert Aar være flere end 15 a 20, som have Sønner eller andre Karle netop i den Alder og Tilstand, at de kunne og ville ansætte dem paa denne Skole. De Jnteressenter, som ville tegne sig for et Laanebidrag af eet hundrede eller flere hundrede Rigsbankdaler, skulde erholde Ret til at ansætte tvende Karle paa Skolen for hver een Karl som Summen 50 Rbd. giver Ret til at ansætte. De, der ikke have Formue til at kunne indsætte et rentefrit Laan af 50 Rbd., men have alligevel Lyst til at være Medinteressenter i saa almeengavnlig en Stiftelse, kunne forene sig om indbyrdes at sammenlægge hver 10 Rbd., eller hver 5 Rbd., og de tegne sig da saaledes for deres sammenlagde Sum 50 Rbd., der da giver dem samme Ret tilfælles, som enhver selvstændig Jnteressent har for sin egen Part. De udenfor Bondestanden ærede Bondevenner, som elske at fremme Sagen, men ikke interessere sig ved at have nogen Ret til at besætte ledige Pladser paa Stiftelsen med Elever, saalænge som der nemlig maatte være indløben Begjæringer nok om Besættelsen af Pladserne fra selve Bonde Jnteressenterne, kunne tegne sig for saa stort eller saa lille et Bidrag, som de selv finde tjenligt. Ville disse have deres Bidrag betragtede som Actier, da udfylde de Bidraget enten enkelte eller forenede til Actier; ellers betragtes det som skjænket til Stiftelsen. Naar det da af de til mig tilbagekommende Subskriptions-Paategninger erfares, at en tilstrækkelig Hovedsum kan indkomme, skal det blive tilkjendegivet alle dem, der af Jver for Sagens Fremme maatte have samlet Subskribenter, at de ville hver i sin Kreds sammenkalde et Møde af alle de Subskribenter, de have samlet, hvorved disse vælge een af dem selv til deres Repræsentant og betale med det samme deres Subskriptionssummer til ham, hvis Qvittering de modtage derfor. Derpaa ville alle disse saaledes valgte Repræsentanter tilmelde mig, at de ere valgte til at være med at stemme for en passende Gaards Kjøb, Jndretning og Besætning til den foreslaaede Skolestiftelse, samt til at vælge en Bestyrer og fastsætte et Reglement for Undervisningen og det Hele, paa deres Vælgeres Vegne, hvis Mening derom de have modtaget i Valgmodet med dem. Jeg meddeler dem da, enten i private Breve til hver især, eller igjennem de offentlige Blade, en Liste paa alle Repræsentanterne med hver sine modtagne Subskriptionssummer, og bestemmer dem med det samme Møde omtrent i deres Midtkreds for hver Provinds især, hvor de ville indfinde sig og opgive for hverandre, om de veed nogen passende Gaard til Skolestiftelsen, og til hvilken Priis en saadan kan kjøbes, samt derpaa raadslaae om, hvorvidt de ere enige i deres Meninger og Stiftelsens Jndretning, Underviisning og Bestyrelse, hvorpaa de udvælge af sig selv een Hovedrepræsentant af hvert Provinds-Repræsentatskab til at sammentræde og udgjøre med hverandre en Lov- og Opsyns-Comitee. Saasnart jeg da faaer Efterretning om Resultaterne fra alle disse Provinds-Repræsentantskabs-Møder, tilmelder jeg, paa samme Maade som sidst, hvilke Hovedrepræsentanterne for alle Provinds=Repræsentantskaber ere blevne, og hvilke de forskjellige foreslaaede Gaarde med de opgivne Priser ere. Af disse foreslaaer jeg da den i alle Henseender meest fordeelagtig opgivne at vorde kjøbt af de tvende eller trende Repræsentanter, der i samme Provinds, som Gaarden findes, boe den nærmest, hvilke tvende eller trende Repræsentanter, som en Central-Comitee, da opgives for alle de andre Repræsentanter, der, efter at have samtykket i dette Forslag, da afsende deres samlede Subskriptionssummer til dem, og modtage deres Qvittering derfor, hvorpaa denne Central-Committee kjøber Gaarden, affatter og modtager Obligationen for Laanesummen, hvis Jnteressenter for hver sin Part i samme indføres i en Bog. Vel ikke for Gaarden er kjøbt, men dog førend Skjøde er udstædt, er det nødvendigt at alle Hovedrepræsentanter, som Lov- og Opsyns-Commiteen holde et Møde, der skal blive opgivet dem paa det for dem Alle beqvemmeste Sted, hvor de da vælge en Bestyrer og affatte et Normalreglement, hvorefter Underviisningen, en Medlærers Antagelse og Jnstitutets Huusholdning i det Hele skal indrettes og ordnes. Derpaa tiltræder den valgte Bestyrer Gaarden, og i Forening med Central Comiteen for Gaardens Kjøb, skaffer han Gaardens Jndretning til det bestemte Skolebrug istandbragt, Besætningen anskaffet o. s. v., saa at Elever kunne antages og Underviisningen begynde. Dermed er Central-Commiteens Virksomhed tilende, og denne aflægger derpaa Regnskab for Anvendelsen af alle modtagne Laanesummer, til Lov- og Opsynscomiteen, der da strax offenliggjør dette Regnskab til Kundgjørelse for alle Jnteressenterne. Opsyns-Committeen skulde siden een Gang hvert Aar paa en i Reglementet bestemt Dag møde ved en offentlig Examen eller Prøve paa Skolestiftelsen og bedømme den gjorte Fremgang i Underviisningen og Tilstanden i det Hele, hvilken Bedømmelse, foruden til Deeltagelse for alle de andre Repræsentanter og Jnteressenter, som selv indfandt sig ved samme Examen, skulde offenliggjøres til alle de fraværende Jnteressenters Kundskab. Under en saadan Control vilde jeg f. Ex, staae, og være forpligtet til at fratræde, dersom det ikke under Løbet af foranførte fem Prøveaar befandtes, at min Underviisning og Bestyrelse havde baaret den Frugt, som billigen for samme Prøvetid kunde forventes, og en dueligere Lærer og Bestyrer, end jeg var, kunde da tiltræde istedetfor mig. Derimod kunde Opsyns-Commiteen, hvis den fandt sig tilfreds med den gjorte Fremgang og det Hele, da ogsaa gjenvælge mig til atter at vedblive paa fem Aar. Ligeledes skulde Opsyns Comiteen saavelsom alle Repræsentanterne vælges paa ny af Jnteressenterne hvert femte Aar. Alle de Jnteressenter, som ville dette, maatte ogsaa kunne opsige deres Laanebidrag til Udbetaling hvert femte Aar, og andre nye Jnteressenter maatte til samme Tid kunne indsætte de samme Summer, som opsagdes, og tiltræde som Jnteressenter i de Fratrædendes Sted, eller ogsaa de selv kunne afkjøbe de forrige Jnteressenter deres Jndskud og indtræde istedetfor dem; thi det maa antages for vist, at dersom Jnteressenterne ikke i det Hele taget fandt Skolen mislykket til den Grad, at de ville have deres Laanebidrag tilbagebetalt ved Gaardens Bortsælgelse, da vilde der altid findes Andre, der strax indgik som nye Jnteressenter og erstattede den opsagte Sum, for at erholde de Fratrædendes vigtige Forret til at ansætte Lærlinge paa Stiftelsen for den bestemte lave Priis. Denne Ret, som alene følger med de subskriberede Jnteressenters første Jndskudssum og forplanter sig til dem, der vedligeholde samme som staaende i Stiftelsen, maa ansees for tilstrækkelig Godtgjørelse for at indsætte Laanet rentefrit, thi vinder denne foreslaaede Bondeskole, (som jeg ikke omtvivler, hvis Gud lader Planen komme. til Udførelse) et med Sandhed og Rette anbefalende godt Navn, da kan man være vis paa, at Lærlingpladsene, ville blive søgte der, at det vil blive anseet for maat paaliggende at skaffe sig Adgangsret til Antagelse paa Stiftelsen hos de actiehavende Jnteressenter, der enten ikke for Tiden have selv nogen Lærling at ville ansætte der, eller have havt den Nytte af deres Actie, som de attraaede, og at det følgelig maa blive anseet for gode Renter af 50 Rbd., at have Ret til at kunne ansætte Lærlinge paa en saadan Skole for 20 Rbd. hver om Aaret. Herhos vil Gaardens Værdi, ved det aarlig med Kraft forbedrede Agerbrug, stedse forøges, saa at der altid vil være Pant nok for Laanesummerne. Dette er nu kun et Jndbydelses-Forslag, hvorved jeg, saa godt jeg har kunnet, meddeler et Udkast til en Underviisningsanstalt, som, efter mine Tanker, skal bestaae ene og alene ved sin egen gode Frugt og ved Folkets Lyst til at pleie og høste denne Frugt. Jeg beder nu ærbødigst, at Jngen vrager Forslaget, fordi det er og kan kun være mangelfuldt og ufuldstændigt i flere Dele, Hvad man ønsker anderledes, eller tilføiet, kan jo ogsaa blive anderledes og tilføiet, saasnart der først bliver Jnteressenter nok, som kunne vælge deres Repræsentanter og disse igjen deres Hovedrepræsentanter, som og tage Fleerstemmigheden, angaaende hvorledes man ønsker det Hele bestemt, levende i sig, og derpaa udføre det. Hvo, som altsaa har Lyst og Kjærlighed til Sagen i sig selv, han tegne sig som Subskribent. Hvad arver Huusmændenes Børn efter deres Forældre, (Skjøndt nærværende Par Ord ikke indeholder Andet end hvad der har været anført og gjentaget oftere heri Bladet, have vi dog ikke villet nægte Jndsenderen at optage dem.) Dette Spørgsmaal er nemt at besvare, naar man alvorlig vil betragte de store Byrder med Skatter og Paabud, som den arme Huusmand er belæsset med, hvilket noksom er kundgjort i de offentlige Blade, og navnlig i dette Blad; flere upartiske dygtige Mænd have ogsaa talt med djærv Stemme om Forandring i Huusmandens Stilling, men endnu er ingen Forandring skeet, og skeer maaskee heller ikke, uden at det skulle være med at lægge større Byrder paa, indtil de fleste Huusmænd af Forarmelse og Nedtrykkelse vil blive paalagt Communen til Forsørgelse, hvilket tegner temmelig stærkt til at ville gaae i Opfyldelse. Vil man med aabent Øie og Øre beskue den store Nød og Jammer der tager meere og meere til iblandt den forkuede Classe, da kan det ikke undgaae Nogens Opmærksomhed, at der hersker stor Elendighed for Føden i dette Aar; og hvoraf kommer dette ved meest, uden netop deraf, at Herskaberne piner paa paa alle Maader for at faae deres store Skatter ind, hvilke maa først ud af Huusmandens liden Avling og Fortjeneste, og der bliver da Jntet tilbage til Føde til ham selv og Familie, naar en Huusmand, som sidder med en ringe og liden Jordlod, skal svare alene til Herskabet fra 20, 30 til 40 Rbd. aarlig, foruden de kongelige Skatter, hvis Beløb er kun 1/2 eller 1/4 Part at regne imod Herskabets, hvor skal han da faae synderlig Noget til Føden, naar han mangengang knap avler det Halve heraf, og det andet Halve skal udbetales af hans hele Aars Fortjeneste? – Enhver som der er Medlidenhed hos og ikke heelt betragter Huusmanden som et umælende Kreatur, han maa dog vel synes Dette er for haardt, og vi maa sige reentud, at Danmarks Slaver ikke lider Nød at regne imod Huusmanden, uden i dette Ene, at Friheden er dem berøvet; men hvad kan Friheden indbringe til Mættelse for Legemet? – Der er de Huusmænd, som blot i en 8 a 9 Aar, har svaret i Huus penge for at beboe et gammelt faldefærdigt Huus, over 200 Rbd., hvilket er ligesaameget som mangen Gaardmand erlægger i Jndfæstning af en Gaard, med en god Jordlod til, foruden den kongelige Besætning, som Huusmanden er fri for, og vil man nu sammenregne den Summa, som Huusmanden kommer til at svare, naar han beboer et saadant Huus i 40 Aar, hvilken uhyre Betaling af et Huus, imod Gaardmanden at regne, som ikke svarer 2 Skilling i Gaardpenge; hvorimod Huusmanden maaskee endda hertil har maattet erlægge en temmelig drøi Jndfæstning. Spørgsmaalet: Hvad arver Huusmændenes Børn efter deres Forældre, kommer vi nu til at besvare. Det er Graads og Veemods Taarer som nedrinder af deres Kinder, naar de enten paa Forældrenes gamle Dage, maa selv forsørge dem hvis de kan, eller ogsaa maa see den ligge Enhver til Byrde; eller ogsaa naar Forældrene bringes til Graven, at de da enten selv maa bekoste Begravelsen, eller løbe fra Huset og lade andre Mennesker begrave dem, fordi der er Jntet af deres Eiendom, uden Pjalter og Laser som er bleven tilbage af hvad de har opslidt paa at fortjene Afgiften til Herskabet og Føden til Familie. Er der da nu intet Meere at gjøre for den arme Huusmands Classe, end at den skal blive ved at leve i saadan Trængsel, den Classe som omtrent er den største i Land og Rige, og som til Dato har meest maattet værne for vort Fædreland. Jo her er meget at gjøre, men hvem vil alvorlig tage sig af Sagen? Naar Han tier stille som har Magten i sin Haand, hvad tør vi saa vente af dem som trykker meere og meere ned? – Vi kunne dog ikke vente Andet end at vor gode Konge Christian den Ottende ville tage sig denne Sag af Hjertet an, naar den blev ham i alle Maader oplyst; thi vi ere forvissede om, at det ikke er Hans Villie eller Ønske at hans Undersaatter skal saaledes nedtrykkes og behandles af andre Hans høie Underdanere, men at Enhver skal nyde den Frihed og Billighed som tilkommer enhver tro og lydig Undersaat i Hans Land og Rige. Vi bønfalde derfor enhver Menneskeven, som ynkes over den Arme, at arbeide til et bedre Maal for den forkuede og undertrykte Huusmands Classe, om den dog kunne komme lidt til Opreisning af Jammeren, saa den ikke skal hensynke i større Elendighed til Skam og Skade for vort kjære Fødeland, En Fæste=Huusmand i Vest-Sielland. Af dette Blad udgaaer eet Nummer om Ugen, og som Følgeblad dertil udgaaer Kjøbenhavns Amts LandcommunalTidende", med omtrent 6 Nummere i Qvartalet. Prisen er 3 Mark hvert Qvartal. Man tegner sig for Bladet hos samtlige Boghandlere i Provindserne, og i Kjøbenhavn hos Redacteuren, Klædeboderne Nr. 101, 2den Sal i Sidehuset, hvor Bidrag til Bladet ogsaa indsendes. Trykt i det Brünnichske Bogtrykkeri.