Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-11
J Jen. Liter Zeit. for Oct. 1822 recenseres Holbergs Lustspiele. Ubersest von Ochlenschlager, 1–2 Th. Man kan vel sige, ere Rec. Ord, at de Tydske her for første Gang nøiere lærer at kjende den geniale Holberg, da de hidtil existerende Oversættelser og Bearbeidelser kun gave et ufuldkomment Begreb om Origiginalen. Bekjendtskabet er al Ære værd, formedelst den Fylde af levende Fremstilling, skarp Characteertegning, og træffende, omendskjøndt stundom noget drøi, Vittighed, som her findes. Lad nu end den større Deel af Stykkerne, saaledes som de ere, ikke egne sig til Opførelse; at læses fortjene de alle, var det end kun for at see, hvormeget Kotzebue har Dansken at takke forOg om end Adskilligt tabes for os, fordi vi ikke leve for Hundrede Aar siden, og ikke i Danmark, saa bliver dog endnu meget Morsomt, og de Daarskaber, som her revses, grønnes og blomstre endnu. At Moliere har indvirket paa Holberg, er ikke at nægte; men sikkerligen og øiensynligen kun saaledes, som et selvstændigt, betydeligt Talent, tilsteder en saadan Jndvirkning; at anstille en Sammenligning imellem begge, er her ikke Stedet; kun saa meget være sagt, at Franskmanden, viser sig mere glattet, Dansken mere kjek og levende. - Det første Bind indeholder: Den politiske Kandestøber, Jean de France, Jeppe paa Bjerget, Geert Vestphaler, den ellevte Juni, Barselstuen. Kandestøberens Grundtræk kjender vel enhver Læser; til Jean de France have maaskee les pricieuses ridicules givet fjern Anledning; i hvert Tilfælde indeholde begge Stykker uendelig meget Comisk, og i denne Dragt mangen Anke, som endnu i Dag, og maaskee mere end nogensinde, hører til Tiden. For Jeppe ligger en bekjendt Anecdot til Grund; men Forf. har af sine Jagttagelsers Fylde dannet et originalt fædrelandsk Malerie deraf. Ligesaa er Barselstuen local; men morsom ved en Mængde ægte comiske Træk. Den meget talende Geert Vestphaler bliver maaskee lidt for bred *), Mod denne Anke har allerede Holberg tilstrækkeligen forsvaret sig. "Mester Geert Vestphaler, siger han, mishagede næsten alle Tilskuere saa aldeles, at en Deel gik, inden den var ude, somme i Stilhed og Smug, andre ligefrem og aabenlyst. Jeg havde ventet langt andet; thi det Stykke har altid været min Øjesteen. Da jeg altsaa kom efter Aarsagen til denne Kulde: at de fleste stødte sig over, at den samme Snak kom idelig igjen, angav jeg i en Forsvarsprolog, Stykkets Formaal, at nemlig i denne saa høist sandsynlig har Kotzebue laant deraf, au meiner Reise von Stolpe nach Danzig. Den ellevte Juni viser en Kjæde af Bedragerier, der blive nogenlunde taalelige derved, at den Bedragne selv er en Aagerkarl og smudsig Gnier. - J det andet Bind finde vi, Det arabiske Pulver, Julestuen, Maskeraden, Jacob v. Tybo Ulysses von Jthaca, Kildereisen. Fremfor alt maa Ulysses nævnes, som eet af de kjelkeste og meest phantastiske Lystspil, som nogensinde en Digter har skrevet. Oversætteren har meget Ret i at sammenligne den med Tiecks gestiefelten Kater og Zerbino; thi det har, trods alle Løjer, ogsaa meget Dybt og Sindrigt. Jacob v. Tybe er aabenbart en miles gloriosus, og Contrasten som hans Rival, en Pedant, danner, meget comisk. Det arabiske Pulver viser atter et heldigt Bedragerie; kun leder det i det mindste til det Gode, og man faaer tillige adskillige lystige og derhos høist characteristiske Scener. Rec. erindrer ikke, om det Kotzebueske Lystspil af samme Navn er en Bearbeidelse af det her anførte, men veed med Vished, at have fundet Samtalen, mellem begge Bedragerne næsten ordlydende i eet af den nævnte Digters Stykker, ligesom og Skolemesterscenen i den ellers ikke unteressante Julestue aabenbart har havt Jndflydelse paa en lignende i Skykket Das Dorf im Gebürge. Maskeraden og Kildereisen ere Lystspil af det sædvanlige Tilsnit, men oplivede ved en Mængde comiske Træk og Scener, og underholdende. - De dumme og derhos skjelmske saavelsom de forslagne Tienere, de muntre Tjenestepiger, Lægerne og Advocaterne, tidt opkogte Kaal Satyrens Styrke laae, der ikke manglede andet, end at Barberens Snaksomhed skulde indskrænkes inden endnu snævrere Grændser, og han, istedetfor at fortælle fem Historier, som han vexelviis pinede sine Venner med, skulde bestandig hænge i een og den samme. Herndover blev man sin Vildfarelse vaer, og forandrede saaledes sine Tanker, at de, der nyligen reent forkastede dette Stykke, ikke tog i Betænkning, at regne det blandt de smukkeste." (Holb. udv. Skrifter, T. 21, S. 353.) ere vel staaende Figurer; men have altid dog kun Familielighed, og adskille sig bestandigt ved adskillige Nüancer eller og nye Jndfald; man seer stedse, hvor meget alle de, der i Stilhed have plyndret den gode Holberg, maa vige for ham i Talent, og ligesaa meget staae tilbage for ham i Originalitet, som: Fleersidighed og træffende Vittighed."