Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-11-19
Den 3 Octbr. rykkede den fjendtlige SchlesiensArmee frem over Kønigsbruck og Elsterwerda, slog en Broe over Elben ved Wartenburg (lidt sydlig for Wittenberg) og gik over Floden. General Bertrand, som stod i en skjøn og fast Stilling udholdt fra Kl. 9 om Morgenen til 5 om Aftenen 7 forskellige Angreb, og slog Fienden tilbage, som mistede 6000 Rd. Men da nye Tropper om Aftenen rykkede mod ham, trak han sig tilbage og forenede sig med Fyrsten af Moskau. Den 7de brød Keiseren op fra Dresden, holdt den 8de sin Natteleiri Würtzen, og var den 10de i Duben. Den fjendtlige Schlesiens=Armee, som var paa Marsch mod Wiirschen, tiltraadte nu sit Tilbagetog, og gik paa den venstre Bred af Mulda med Tab af nogle hundrede Bagagevogne. - General Reynier rykkede frem til Wittenberg, og Fyrsten af Moskau til Dessau, hvor han fratog en preussisk Division 3000 Mk. og 6 Kanoner. 3250 Partigængere under en russisk General kom til Mühlhausen, og da de erfarede, at Kassel var blottet for Tropper, besluttede de at overrumle dem. De dreves tilbage; men næste Dag, da de vestfalske Tropper havde oplølt sig, rykkede de ind i Staden, plyndrede Alt, og trak efter nogle Dage igjen derfra. Kongen af Vestfalen havde begivet sig til Rhinen. - Adskillige Kabinets kourerer ere opfangede, hvoriblandt en Hr. Kraft med vigtige Depescher. - Efterat Keiseren havde bemægtiget sig alle de fiendtlige Broer, var det hans Hensigt at gaae over Elben, manøvrere paa den høire Bred fra Hamborg til Dresden, true Potsdam og Berlin, og giøre Magdeburg til Middelpunkten for disse Operationer, da denne Fæstning var tilstrækkelig forsynet med Krigs og Mundforraad. Men den 15 Octbr. erfarede Keiseren i Düben, at den haverske Armeelhavde forenet sig med den Alterrigske og truede Nidrerhin! Dette ubegribelige Affald lod forudsee andre Fyrsters Affeld, og bragte Keiseren til den Beslutning: at hende tilbage til Rhin, da mi ellers var blevet uden Forbindelse med Frankerig. Østerrig, havde nemlig nu 2 nye disponible Armeer: den bayerske Armee, og den som hidtil havve staaet imod Bayern. Efter disse uforudseete Omstændigheder forandrede altsaa Keiseren sin Plan og forlagde sit Hovedqvarteer til Lein 1. Kongen af Neapel, som stod i Freiberg, havde faaet Befaling at forandre Front, en østerrigsk Division gjorde hans Bevægelse vanskelig, medens den høire Fløi af den fjendtlige Bøhmens=Armee, som bestod af det russiske Korps under Wittgenstein, rykkede over Altenburg, Frohburg og Borna, og stillede sig mellem Kongen af Neapel og Leipzig. Men Kongen vendte sig og drev Fjenden tilbage over Elster, efterat have skilt ham ved 5000 Md. og 9 Kanoner. - Den 15de var Armeens Stilling saaledes: Keiserens Hovedqvarteer i Reidnitz, en halv Miil fra Leipzig, det 4de Korps under General Bertrand i Lindenau, det 6te i Liebenthal, det 3die og 7de paa Marschen fra Eulenburg, Kongen af Neapel med 2det, 5te og 8de Korps ved Delitsch; den store østerrigske Armee havde et Korps overfor Lindenau, et andet i Zwnkau, den øvrige Armee støttede sin venstre Fløi til Grobern, den høire til Naundorf. Broerne overMulda og Positionen ved Taucha var besat af vore Tropper. Alt lod forudsee et stort Slag; og Fyrsten af Schwargenberg havde ved den fjendtlige Armee ladet bekjendtgjøre, at han næste Dag vilde levere et afgjørende Slag. Den 16de om Morgenen Kl. 9 nykkede den store allierede Armee frem i 3 store Kolonner med 200 Kanoner, i Spidsen. Kl. 10 var Kanonaden levende og Kl. 11 vare begge Armeer i Kamp. De 3 Landsbyer Wachau, Delitsch, og Liebermolkowitz forsvaredes af Hertugen af Bellund, Fyrst Poniatorsky og Grev Lauriston mod Fjendens 6 til 7 Gange gjentagne Angrib; om Middagen havde vi alt gjort 2000 Fanger. Paa samme Tid rykkede Hertugen af Tarent i Stormskridt mod en af Fjendens Forskandsninger og erobrede den. Keiseren lod nu Hertugen af Treviso og 2 Divisioner af den unge Garde rykkefrem, og lod Centrum forstærke med et Batterie paa 150 Kanoner, som Gen. Drouot berigerede. Dette havde den forønskede Virkning, og det fjendtlige Artillerie maatte trække sig tilbage Kl. 3 Eftermiddag. - Fjenden tog nu sin Reserve til Hjelp. Grev Meerveld, som kommanderede den østerrigske Reserve, afløste med 6 Divistoner alle Tropperne paa Angredspunkterne, og den russiske Garde afløste Contrum. Den russiske Gardes Kavallerie og de østerrigske Kyrasserer styrtede løs paa vor høire Fløi, indtoge Delitsch, og om sværmede Hertugen af Bellunds Qvareer; men Kongen af Neapel slog med sit Kavallerie det fjendtlige tilbage, og 2 hele Regimenter, bleve paa Valpladsen; Delitsch blev med Bajonetten taget tilbage og 1200 Mk. med General Meerveldtagne til Fange. Nu tiltraadte Fjenden Tilbagetoget. Gardens Reserves Kanoner, som vare ved Skarpskytterne, bleve omringede af fjendtligt Kavallerie, men stilledes op i en fiirkant, og fyrede saa eftertrykkelig med Kartætsker, at ogsaa dette Forsøg mislykkedes Fjenden og vi beholdt Valpladsen. - Vort Tab i Døde og Saarede paa denne Dag var 2500 Rd.; Fjendens var vist 25,000 General Maison, en udmærket Officeer, blev saaret, Gen Latour Mauburg blev Hoften bortskudt af en Kamonkugle. Grev Lauristons og Fyrst PoniatowsLys Forhold paa denne Dag kan ikke nok berømmes; til Beviis paa sin Tilfredshed udnævnte Keiseren denne sidste paa Valpladsen til Marskal af Frankerig (marechal de france) og uddeelte et stort Antal Dekorationer til Tropperne af hans Korps. "Paa samme Tid var General Bertrand i Landsbyen, Lindenau blevet angreben af Generalerne Gulay, Thieleman og Lichtenstein med 50 Kanoner; men forsvarede sig hele Dagen uden at miste en Fodbred Land, og seirede endelig mod Aften ved et Angreb med sin Reserve. - Paa Høire af Partha, 4 Lieues fra Valpladsen, hvor Keiseren var, blev ogsaa Hertugen af Ranusa bragt til Fægtning. Ved en af disse uheldige Omstændigheder, som saa til have Indflydelse paa de vigtigste Anliggender, trak det 5te Korps, som skulde understøtte Hertugen af Ragusa, da det om Formiddagen Jntet hørte fra ham, men derimod en skrækkelig Kannade fra den Side hvor Kriseren var, sig til denne Side, og spildte saaledes Dagen med Marscher. Hert. af Rigusa, saaledes overladt til sig selv, forsvarede vel sin Stilling og Leipzig den hele Dag, men leed og Tab, som ei kunde erstattes ved dem, han tilføiede Fjenden. Nogle Bataillon viste og Svaghed, og 2 Generaler saaredes. Om Aftenen nødtes Hertugen, som selv var let blesseret, at sammentrække sin Stilling ved Partha, og derved lade nogle demonterede Kanoner og Vogne i Stikken. - Saaledes havde Slaget ved Wachan d. 16 Oc lober tilintetgjort alle Fjendens Planer. Dog var hans Armee saa talrig, at han endnu havde Refourcer. Om Natten stødte General Benningsen til med 40,000 Mand. Fjenden tog en skjøn Stilling, 2 Lieues tilbage. - Den 17de anvendte Keiseren til at rekognoscere og lade Reserveførselerne komme frem, som var ganske nødvendigt for at erstatte de 80,000 Kanonskud, som vare gjorte Slaget. Men derved fik Fjenden ogsaa Tid til at samle sine Tropper, som han, overladende sig til chimæriske Forhaabninger, havde adspredt vidt omkring. - Da Keiseren fik Efterretning herom, og saae, at Fjendens Stilling var meget stærk, besluttede han at trække ham hen paa et andet Terrain. Den 18de om Morgenen Kl. 2. nærmede Keiseren sig Lei pita, og opstillede der sin Armee, med høire Fløi i Connowitz, Contrum i Prøbstheyda og venstre Flør i Støtteritz; Keiseren selv befandt sig i Møllen ved Ta. Fyrsten af Moskau havde sine Tropper ved Partha lige overfor Schlesiensarmeen, det 6te Korps var i Schenfeld, det 3die og 7de ved Nutsch og Teckla, Hertugen af Padug og Gen. Dombrowsky i Leipzig og paa Veien til Helle. Kl. 3 befalede Keiseren Gen. Bertrand at rykke frem paa Sletten af Lützen og Wistensels, og sikre Overgangen over Saale og Forbindelsen med Erfurt. Dette udførtes; og Keiserensen. tede nu Fjenden paa staaende Fod. Kl. 10 begyndte Kanonaden, som snart blev strækkelig. Kongen af Napelvar med det andet Korps i Probstheyda og Hertugen af Tarent i Holzhausen. Alle Fjendens Anstrængelser tilintetgjordes. Hertugen af Regio afsendtes for at understøtte Ponatowsky, og Hertugen af Treviso for at bevogte Tilgangen til Leipzig. Den gamle Garde var som Reserve opstillet paa en Høide, og dannede 4 store Kolonner, som vare rettede mod de 4 Hovedangrebspunkter. Slagets Udfald afhængte af Landsbyen Probstheyda; 4 Gange angreb Fjenden den med betydelig Magt, og 4 Gange blev han med store Tab tilbagedrevet. - Imidlertid angreb Schlesiusarmeen Forstæderne for Halle; men de flere Gange gientagne Angreb mislykkedes alle. Tregange lykkedes det Fienden at trænge over paa den venstre Bred af Partha, 3 Gange blev han af Fyrsten af Moskau med Bronetten drevet tilbage. Kl. 2 om Eftermiddagen var Seieren og nis, saavel paa denne Side mod Schlesiens Armeen, som der hvor Keiseren befandt sig med den store Armee. Men i dette Øieblik gik den hele sachsiske Armee. Jnfanterie, Kavallerie, og Artillerie, saavelsom det nurtembergske Lavallerie over til Fienden! Af den sachsiske Arme blev kun General Zaschau med 500 Md. tilbage. Dette Forræderie foraarsagede ikke allene Huller i vore Linier; men overleverede ogsaa Fjenden det vigtige Pas, som var den sachsiske Armer betroet, hvilken endog drev sin Skjændsel saa vidt, at den paa Stedet rettede sine 40 Kanoner mod Divisionen Durutte. Der opstod Uorden; Fienden gik over Partha, tog Ridnitz, og nærmede sig paa en halv Miil Leipzig. Keiseren skikkede strax Garden til Hest under General Nansouty hen med 20 Kanoner at tage de mod Leipzig oprykkende Tropper i Flanken; Selv gik han med en af Garde Divisionerne mod Ridnitz. Denne Bevægelse bragte Orden tilbage og Landsbyen toges igien. Mod Natten drey vore Kanoners Jld det fjendtlige Artillerie en Miil tilbage. Valpladsen blevganske i vor Magt, og den franske Armee blev seierrig paa Leipzigs, som den havde været det paa Wachaus Sletter. - Generalerne Vial og Rochambean ere faldne; vort Tab i Døde og Saarede er 4000 Md. ; Fjendens er uhyre. Man har ingen Fanger frataget os; men vi have gjort 500 Fanger. Om Aftenen gjorde Keiseren sine Dispositioner til den følgende Dag, men Kl. 7 kom Generalerne Sorbier- og Dulauloy, Kommanderer for Armeens og Gardens Artillerie, og berettede Keiseren, at der denne Dag var gjort 95,000 Kanonskud, at der af Reserveforraadet kan var 16000 Kanonskud tilbage, som neppe var tilstrækkeligt til to Timers Kanonade, at Armeen i 5 Dage havde gjort 220,000 Kanonskud, og at man altsaa i Magdeborg eller Erfurt maatte forsyne sig med nye Mun tionsforraad. Tingens Stilling krævede en hu tig Bevægelse til et af disse Oplagssteder. Keiseren besluttede at gaae til Erfurt, f samme Grund som han var bragt til Leipzig nemlig for nærmere at kunne beregne Jn flydelsen af Bayrernes Affald. Han gav derfor strax de nødvendige befalinger og var om Natten, i Leipzigs Forstad. Denne Omstændighed nødte den franske Armee at frasige sig Frugterne af begge Seire, hvori den med saa stor Berømmelse havde slaget saa lange overlegne Tropper, ja hele Fastlandets Armeer. Fra Leipzig til Lindenau gaaer en Desile (Hulvei) af 2 Lieues, gjennemskaaret af 5 til 6 Broer. - Man for slog at besætte Leipzig som Spidsen af Defileen med 6000 Md. og 60 Kanoner, og ved at afbrænde Stadens betydelige Forstæder baade at give vort Artillerie fra Voldenne Spillerum og hindre Fjenden at sætte sig fast der. Men, saa skjændselfuldt end den sachsiske Armees Forræderie var, kunde Keiseren dog ikke beslutte sig til at udsætte en af Tydsklands skjønneste Stæder for Ødelæggelse, og det for Kongen af Sachsens Øine, som havde fulgt Keiseren fra Dresden og var inderlig bedrøvet over sin Armees Forhold. Hellere vilde Keiseren udsætte sig for at miste nogle hundrede Vogne end fatte en saa barbarisk Beslutning. - Ved Dagens Anbrud vare allerede Bagagen, Artilleriet, Kavalleriet, Garden og to Trediedeel af Armeen passeret Desileen. Hertugen af Tarent og Fyrst Poniatowsky fik Ordre at forsvare Leipzigs Forstæder, saalænge, at Alt kunde trække bort derfra. Kl. 6 om Morgenen sendte Leipzigs Magistrat en Deputation til Fyrsten af Schwarzenberg, for at bede ham, ikke at gjøre Staden til Skuepladsen for en Kamp, som vilde i have dens Undergang til følge. Kl. 9 steeg Keiseren, til Hest, og besøgde Kongen i Leipzig. Han overlod denne Fyrste at gjøre hvad han vilde, og ikke forlade sine Stater, hvorved de vilde udsættes for en Oprørsaand, liig den, man havde optændt mellem hans Soldater. I Dresden var en sachsisk Bataillon oprettet og forenet med den unge Garde; Keiseren lod den opstille uden for Kongens Pallads, for at tjene ham til Garde, og sikre ham mod de første fjendtlige Bevægelser. En halv Time derpaa begav Keiseren sig til Lindenau for at see Tropperne passere Broen, inden han selv tiltraadte Marschen. Da imidlertid Fjenden erfarede, at den franske Armee havde rømmet Leipzig, og blot efterladt deren stærk Arriergarde, angreb han Hertugen af Taret og Fyrst Poniatowsky levende. Flere Gange dreves han tilbage, og vor Arriergade iværksatte sit Tilhagetog. Men Sachserne, som vare blevne i Staden, skjøde fra Voldene paa vore Tropper; dette foraarsagede nogen Uorden, og man maatte fremskynde Tilbagetoget. Keiseren havde befalet Ingeniører at andringe Flatterminer under den store Broe mellem Leipzig og Lindenau, for at sprænge den i Luften i det sidste Øieblik og opholde Fjendens Marsch. General Dulauloy havde overdraget General Montfort denne Operation. Denne, istedetfor at blive paa Stedet og selv deriger Alt, overlod hiin Forretning til en Korporal med 4 Sappeurer, et Mennesk uden Jn sigt og Forstand. Saasnar han hørte de første Skud fra Stadens Volde, sprængte han Broen, i Luften! En Deel af Armeen samt 80 Kanoner med Tilbehør var andnu paa den anden Side af BroneDa Spidsen af denne Deel af Armeen, som just ankom, saae Broen spænges, troede den, at Broen var Fjendens Magt. Et Skrækraab lod fra Geled til Geled Fjenden er bag os og Broerne ere arbrudt. Disse Ulykkelige løb fra hinanden og søgde at redde sig, Hertugen af Tarent svømmede gjennem Fløden, Grev Laurision, mindre lykkelig, druknede; Fyrst Pomatowsky, der reed en vælig Hest styrtede i Vandet og er ikke stet siden. Keiseren fik først denne Ulykke at vide, da det ikke meere var muligt at afhielpe den. Oberst Montfort og Korporalen ere stille de for en Krigsret. Hvad Til denne ulykkelige Tildragelse har foraarsaget, kan ikke endnu bestemmes; man regner den paa 12000 Mand og flere hundrede Vogne. De derved opstaaede Uordener, have forandret Tingenes Stilling. Den seierrig, franske Armee kom til Erfurt, saaledes som en slagen Armee vilde ankomme der. Den Sorg, som Armeen føler ved en Poniatowskys, Lauristons, og saa mange Braves sørgelige Død, lader sig ikke beskrive. Fra General Reynier har man ingen Efterretninger: man veed ei, om han er fangen eller dræbt. Man kan let forestille sig Keiserens dybe Smerte, som over en af fine forsigtigste Forholsdregler seer Resultatet af saa mange Anstrængelser og Arbeider forsvinde - Den 19de holdt Keiseren sin Natteleir i Markranstet; Hertugen af Regio var blevet i Lindenau. Den 20de gik Keiseren ved Weisenseels over Saale. Den 21de gik Armeen ved Freiburg over Unstrutt. Den 23de kom Keiseren, til Erfurt. - Fjenden, som ved Slagene d. 16de og 18de var sat i Bestyrtelse, har ved vor Ulykke den 19de faaet Seierens Mod. Den franske Armee har efter saa glimrende Fordeele mistet sin seierrige Stilling. - J Erfurt have vi fundet hvad Armeen behøvede af Levnetsmidler, Munition, Klædningsstykker, og Skoe. Generalstaben forbeholder sig efter indhentede specielle Rapporter fra Generalerne at bekjendtgjøre Navnene paa dem, som især have udmærket sig paa de store Dage ved Wachau og Leipzig. -J Hamborg har Generalen Grev Hogendorp udstædt følgende Bekjendtgjørelse af 12 November. - , Da Staden er i Beleiringstand, og Krigsbegivenhederne saavelsom Vinterer, kunde vanskeliggjøre Tilførselen af Levnetsmidler og Brændser, saa opfordres Jndvaanerne af enhver Klasse til at forsyne sig ved disse Artikler indtil næste Høst eller Julii Maaned 1814 De, som ikke saaledes forsyne sig i Løbet af November Maaned, udsætte sig for et bortvises af Staden, hvis denne skulde blive blokeret eller beleiret. (De øvrige Efterretninger, som ikke heller ere af synderlig Vigtighed, følge næste Gang.)