Aalborg Stiftstidende, 1839-03-12
Ved Meddelelsen af Helsingørsavisens bemærkninger om den Mangel paa Deeltagelse for de jydske Vandlidte, som viser sig i Hertugdømmerne, har Udgiveren og Redacteuren af Jtzehoer Ugeblad, Hr. P. S. Schönfeldt, i sit Blad, tilføiet Følgende: "Hvorfor tænke J saa ondt i Eders Hjerter, kunne vi vel svare paa Ovenstaaende. Lad endogsaa hist og her de omtalte Sprogforhold osv. have foranlediget et nødtvungent Modværge (!) og vakt Uvillie i mangen et Gemyt, saa instuerer dette dog sikkert ikke paa Broderfølelsen i Nødens Stund. Men istedetfor den ovenfor yttrede Forundring om os Slesvig-Holstenere maatte Helsingørerne snarere have forundret sig over, hvorfor der ikke fra høiere Steder er befalet Ombæren af Collectbøger (i Hertugdom merne?) Det er ikke vor Sag, at anstille Formodninger herom; Grunde maae der i hvert Tilfælde have været dertil; men veed man da ikke i Helsingør ligesaa godt, som vi vide det, at Jngen, det være Privatmand eller Autoritet, offentlig tør collectere eller lade conectere uden allerhøieste befaling eller Samtykke, Erindringen om Aaret 1825 og hvad danske Brødre paa hiin Side Kongeaaen dengang gjorde for tydske Brødre, er vistnok ikke uddød blandt os, og - havde vi været autoriserede (!), saa tør vi med Sikkerhed holde for, at ovenomtalte Formodning om Mangel paa Deeltagelse ikke saaledes vilde have udtalt sig. Jmidlertid Hjælpen kommer jo, om endog seent, dog aldrig i Utide." Ved at gjennemlæse Ovenstaaende – hvis Forfatter iøvrigt ikke synes at være den, der vil lade det mangle paa Beredvillighed og som her vist tæller mange Ligesindede i Holsten, maa man imidlertid vistnok undres ved at erfare, at det er Mangel paa offentlig Autorisation, der hos vore slesvig-holsteen lauenborgske Landsmænd har forhindret Broderfølelsen fra at yttre sig i Daad. Unægteligt tilsteder Fattiglovgivningen ingen Collectering uden høiere Autoriteters Samtykke, men denne Bestemmelse, der udentvivl er fastsat, for at forebygge Misbrug ved partielle Uheld, vil vist aldrig blive gjort anvendelig i et saa overordentligt almindeligt Ulykkes Tilfælde, som det Jylland iaar tilstødte, ligesom manheller ikke har seet, at det er faldet nogen underordnet Øvrighed ind at modsætte sig den private Collectering eller der fra høiere administrativ Side har fundet Fornyelse af det berørte Forbud Sted. For Broderfølelsen i Nødens Stund vil en Dæmning som den paaberaabte vel ogsaa vanskelig kunne være nogen virkelig Hindring. Dette har Hovedstadens ufortrødne Godgjørenhed iaar tilfulde viist. Thi strax i Begyndelsen, da den private Collect traadte i Virksomhed, saae Redacteuren af Adresseavisen, Hr. Jetsmark, sig foranlediget til, offentligt at udhæve den Lovbestemmelse, som ikke tillader Collectering uden offentlig Autorisation. At denne, her vistnok ilde anbragte, Legalitetsiver imidlertid ikke var istand til at afholde Kjøbenhavnerne fra at give deres Deeltagelse tilkjende i Daad er udviist ved det fremkomne Resultat, der baade, ved det betydelige indkomne Pengebeløb og dettes forstandige Anvendelse, har afgivet det hæderligste Beviis paa, hvad Manges forenede Kræfter formaae det, hvor Hjertet slaaer varmt og oprigtigt for Brødres Nød og hvor man, uden først pedantisk at slaae op i Lovbogen, kun følger Broderfølelsens og Menneskelighedens Stemme.