Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-01-29
Videnskabelighed. Af et udkommet Dobbeltnummer af Fædrelandet, som indeholder Generalfiskalens Jndlæg, i Sagen mod bemeldte Blads Redakteur, Hr. Prof. David, og dennes Tilsvar, sees, at Generalfiskalens Deduktion gaaer ud paa at godtgjøre, at Prof. David har forbrudt, sig mod den 1ste, 2den og 3die § af Forordn. 27 Septbr. 1799, idet han har viist, hvorledes en Forandring i Regjeringsformen kan og bør bevirkes, samt idet han saavel i Særdeleshed har lastet dette Riges Konstitution og viist Misnøie, imod samme og imod Kongens Regjering, som han i Almindelighed har lastet den absolut, monarkiske Regjeringsform.""Hertil, hedder det videre, kommer, at Prof. David ved at behandle disse Gjenstande har udbredt saadanne politiske Jdeer, som ere skadelige og i Strid med vor Forfatning, men som høre til dem, ikke Faa i den nærværende Tid ynde, og hvilke han, uden nøiagtigen at bestemme deres Jndhold, og uden grundigen at prøve deres Værd, har benyttet, som om de vare uomstødelige Sandheder. Han har tilmed ideligen dadlet de hos os bestaaende Jndretninger, og sat dem i et forhadt og ufordeelagtigt Lys, skjøndt han kun med Overfladiskhed har berørt dem, og uden at overveie alle Forhold og Omstændigheder. Men den, der vil udhæve formeentlige Mangler og Feil ved bestaaende Jndretninger, hvorved Utilfredshed vækkes, bør tage i Betænkning, om det er muligt at rette disse, uden at udsætte sig for endnu større Ufuldkommenheder. Han har ved dette Forhold tilsidesat den Ærbødighed, han som Borger og Undersaat er Lovgivningen og Regjeringen skyldig, og det er saa langt fra, at han med Beskedenhed har udtrykt sig om de af ham behandlede Gjenstande, at dette endog, som oftest, er skeet i et myndigt og hvist upassende Sprog. Prof. Davids Forhold som Redakteur af det omhandlede Blad fortjener desuden saa meget større Dadel, som han deels har udtalt de paaankede Anskuelser i et periodisk Skrift, bestemt til almindelig Læsning, og ikke i et større philosophisk Skrift, bestemt for de Lærde, og deels i Staten er betroet et vigtigt Embede, der giver Ret til at fordre, at han med Sindighed, Grundighed og Varsomhed burde bedømme dens Jndretninger." Desuagtet finder Generalfiskalen, i det mindste efter sin individuelle Anskuelse, at Prof. D., ikke har lagt et saa forbrydersk Sindelag for Dagen, som han antager nødvendigt, for ligefrem paa ham at anvende de ved de 3 første Paragrapher af Forordn. af 27 Septbr. 1799 og 67 af Forordn. 30 Marts 1827 bestemte Straffe." Han paastaaer derfor heller ikke Professoren anseet netop med de ved disse Lovbud fastsatte Straffe." men efter Grundsætningerne i de nævnte og med en alvorlig Straf, hvis nærmere Bestemmelse han troer at burde overlade til Rettens Skjøn." Hans Paastand og Jrettesættelse i Sagen lyder da som følger: "At Tiltalte, Dr. philos., Professor i Statsoekonomien, Christian Georg, Nathan David bør for sit formastelige og lovstridige Forhold ansees med en passende Straf, saa paastaaes og at Tiltalte bør betale alle af Actionen lovligt flydende Omkostninger, og derunder til mig et passende Sallarium." – J sit Tilsvar forsvarer Prof. D. udførligen saavel sit Skrifts Tendents i Almindelighed som de inkriminerede Artiklers Tendents i Særdeleshed. Han søger der in Specie at godtgjøre, at Generalfiskalen har, som en Mand, der har maattet skrive en Historie efter opgivne Ord, sammenflettet Artikler, der hverken staae, eller kunne staae i den indre Forbindelse, som han foregiver at see;" han paastaaer, at Generalfiskalen selv ikke troer paa sin Histories Hen Sandhed, og anfører som Beviis for sin Paastand: "Dersom han gjorde det, dersom han i disse Artikler virkelig saae en planmæssig Fremskriden fra dristig Fornægtelse af sunde og rigtige Anskuelser af vor Stats Organisme til mageløs Forvovenhed, for at bevirke Kuldkastelsen af det Bestaaende, saa maatte han ogsaa, naar han ikke vilde gjøre sig skyldig i den høieste Grad af Jnkonseqvents, hos mig have fundet et saa forbrydersk Sindelag, at han paa mig maatte have paastaaet anvendt Lovens haardeste Straffe, hvad han erklærer efter sin individuelle Anskuelse ikke at kunne gjøre. - Hr. Professoren slutter sin Deduktion med følgende Apostrophe til sine Dommere: "J mig er Danmark Skrivefrihed indstævnet for Dem, og derfor har denne Sag en saastor Betydning og Vigtighed for langt flere end mig - for Folket. Deres Dom vil afgjøre, om mandigt Frisind og Frimodighed tør udtale sig indenfor Lovens Grændser i Danmark, eller om de skulle være fordømte til Taushed, fordi Man af Ordene ved konstrig Sophisme kan udlede Slutninger, som Skriftets Aand og Hensigt paa det Bestemteste modsige. Deres Dom vil afgjøre om de, der indsee Vigtigheden af Almeenaandens Oplivelse i Danmark, og hvis Ordfører mit Tidsskrift har været, med Freidighed skulle see den Jnstitution imøde, for hvis Virksomhed det er uundgaaeligt nødvendigt, at den lovlige Tanke udtaler sig frit, eller om de, trufne i mig af en Fordømmelsesdom over Ord, hvis Tanke Man vil forvanske, skulle indhylle sig i en, Statens og deres Kræfter lammende Taushed, og sørgende, ogsaa for vort Fædreland, see de Følger imøde, som det paa andre Steder har havt, at Man i Bestræbelsen efter fornuftig social Udvikling har troet at see og at burde straffe en forbrydersk og revolutionair Tendents." – Et følgende Dobbeltnummer vil indeholde Hr. Prokurator Haagens Defensions=Jndlæg. "Veterinairtidenden, vil, da Udgiveren paa Grund af Sygdom og andre Omstændigheder har været hindret fra, regelmæssigen at besørge Manuskriptet, blive at ansee som ophørt med sidste October=Qvartal. De der manglende Nummere leveres snarest muligt.