JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Almuevennen, 1842-09-07
Angaaende de Artikler det burde tillades at opkjøbe, udtalte sig ogsaa forskjellige Meninger; saaledes lagde Comiteen, til de Tillæg den foreslog i sin Betænkning, endnu Glasskaar, og at der til Benævnelsen af disse Artikler føiedes: "andre Varer, der kunne sættes i Klasse med de her anførte, Proprietair Hansen vilde endnu have tilføiet: Hørstraae, Rør, Langhalm, Hø, Halm og Glasskaar; derimod formeente Kammerherre Castenschjold og Sognefoged Petersen, at kasseret Jern, Metal og andet Affald af Landmandens Produkter ikke burde medtages, da det var at befrygte at de yngre Tjenestefolk derved vilde forledes til at borttage adskillige Smaating og afhænde dem for derved at forskaffe sig een eller anden Nydelse, ligesom Rapserie af gammelt Jern er meget hyppig paa Landet, og vilde tiltage endnu mere, naar disse Artikler optoges i den paatænkte Anordning. Angaaende Klude, da yttrede Kammerraad Drevsen, at de der nu befatte sig med at samle Klude have Tilladelse til at sælge Maller, Hegter, Synaale o. a. desl. og da de tjene noget paa disse Varer, er det indlysende at Papirfabrikanterne faae Kludene noget billigere, end det ellers vilde have været skeet, og naar kun de der befatte sig med at samle Klude fremdeles beholde denne Ret, var det ham ligegyldigt om Rettigheden til denne Jndsamling udvides til alle Landboere. Han oplyste at der her i Landet opsamles 250,000 Lpd. Klude, og deraf gaaer til hans eget Fabrik 150,000 Lpd., Ørholm Fabrik tager 75,000 Lpd., og der bliver saaledes ikkun 25,000 Lpd. tilbage til alle de øvrige Fabriker tilsammen, og heri troede han det bedste Beviis ligger for, at der ikke i Landet selv haves det tilstrækkelige Antal Klude, hvorfor det og er en aldeles feilagtig Formening, at Klude her blive bortkastede. Cancellieraad Feddersen og Kammerherre Scavenius fandt, at om der ogsaa efterhaanden tilføiedes nok saa mange Gienstande paa Optegnelsen af de Vare hvormed Landmændene maatte handle, saa vilde man dog aldrig komme til nogen omfattende Bestemmelse, og de foreslog derfor at der istedetfor denne Optegnelse blot opstilledes et almindeligt Begreb hvorunder Varerne maatte henhøre, der maatte lyde saaledes: "Alle Natural-Produkter af Landbrug, Fædrivt, Havedyrkning og Fiskeri, alle Slags Skoveffecter og Tørv." Dette Forslag antog Forsamlingen med 36 Stemmer mod 26, og for det Tilfælde at det ikke billigedes af Regjeringen, antoges med 55. Stemmer mod 7 Comiteens Forslag, at der foruden de i Lovudkastet nævnte Gjenstande, maatte tilføies; "Slagtede Kreaturer, Been, Aske, Kul, Gjær, Glas skaar, Klude og andre Varer der kunne sættes i Klasse med de her anførte." Derimod antoges det med 42 Stemmer mod 20, at der i Udkastet ikke maatte optages: kasseret Jern, Metal og andet Affald af Landmandens Redskaber og Maskiner, og med 45. Stemmer mod 17, at et heller Hørstraa, Rør, Langhalm, Hø og Halm optages.
Almuevennen, 1842-09-07
Lovudkastet gaaer ud paa at denne Opkjøbshandet skulde tillades Gaardmænd, Huusmænd og Jnderster. Hertil bemærkede Etatsraad Steenfeldt at han vidste ingen anden Udvei til at forebygge det Løsgjængerie, som den udvidede Handelsfrihed vilde give Anledning til, end at denne Frihed ikke skulde gjælde for Jnderster, der heller ikke kunne betragtes som egentlige Landmænd, men blot som Folk der tage Bopæl, paa Landet; derhos vilde vistnok mange forulykkede Subjecter fra Kjøbstæderne tye ud paa Landet, for at sysselsætte sig med denne Handel. Han foreslog derfor at den omhandlede Tilladelse ikke skulde gielde forJnderster, men dette Forslag forkastede Forsamlingen med 56 Stemmer mod 6.
Almuevennen, 1842-09-07
Lovudkastet bestemmer, at denne Handel kun skulde være et Vi-Erhverv for dem der have anden lovlig Næringsvei. Ligesom Comiteen fraraadede denne Bestemmelse, saaledes bemærkede ogsaa Kammerherre Scavenius, at det er en almindelig Erfaring, at Prange i som oftest mislykkes hvor det drives som Vinæring, og kun lykkes, hvor det gjøres til Hovednæring, saa at snarere Landbruget for en saadan Mand kan kaldes en Vinæring, idet det fornemmelig tjener ham tilat underholde de Heste, som han til sin Hoveddrivt nødvendigen behøver, hvorimod naar Gaardmænd eller andre Landmænd, der have en nogenlunde betydelig Avling, beskæftige sig med Prangeri, forsømmes som oftest Avlingen, og Forarmelse indtræder. Comiteens Jndstilling, at de der befattede sig med denne Næring, ikke behøvede at have anden lovlig Næringsvei, antog Forsamlingen med 51 Stemmer imod 11. For imidlertid at forebygge Løsgængeri foreslog, Comiteen, at de der ønske at drive saadan Handel skulle hos vedkommende Politimester løse et Pas til Legitimation i denne Henseende. Herimod indvendte Etatsraad Steenfeldt, at den frie Omsætning vilde mere indskrænkes end udvides ved denne Bestemmelse, thi derved vilde det være formeent enhver Landbo, der ei var forsynet med et saadant Pas, leilighedsviis at tilkjøbe sig andre Landmænds Produkter, for dermed at udfylde det Qvantum han selv bringer tiltorv. Flere andre Talere vare for, at Landhandlerne skulle forsynes med en saadan Bevilling eller Pas, og Proprietair Hansen formeente, at Sogneforstanderskabet burde afgive Erklæring, forinden noget saadant Pas meddeles, thi dette vidste om de Vedkommende maatte være hengivne til Drik eller andre saadanne særdeles Feil, der gjorde det uønskeligt, at de streifede Landet rundt. Da Comiteens Jndstilling, at de Landboere, der ønske at drive saadan Handel, skulle løse et Pas til Legitimation i denne Henseende, sattes under Afstemning, antoges den med 58 Stemmer mod 4; at det skulde løses hos vedkommende Politimester antoges med 54 Stemmer mod 8, at Sogneforstanderskabet høres, førend dette Pas meddeles, antoges med 37. Stemmer mod 25, og at dette Pas maatte være gjeldende for et Aar antoges med 57 mod 5 Stemmer. Bestemmelsen i Plakat af 27de Novbr. 1815, at de Varer Bønderne ville føre til Torv i Kjøbenhavn ei maa opkjøbes af Nogen udenfor Portene, paa Veie ene, i Gjæstgivergaardene eller paa Gaden, havde Comitteen foreslaaet ophævet, da den fandt samme unaturlig og umuelig at overholde, og dette billigede Forsamlingen med 42 Stemmer mod 20.
Almuevennen, 1842-09-07
De Forslag der af de Kjøbstaddeputerede fremsattes for at sikkre Kjøbstæderne mod ulovlige Jndgreb i deres Handelsrettigheder, bleve derimod forkastede, hvorved den Mening atter bestyrkes, at disses Jnteresse kun saare lidet paaagtes i Forsamlingen. Kammerherre Abrahamson indstillede, at det maatte paaligge vedkommende Politimester nøie at paasee, at den ommeldte Tilladelse ikke misbruges til ulovlig Handel med saadanne Varer, der ere Kjøbstædernes Handelsberettigede forbeholdne; dette forkastedes med 40 Stemmer mod 22, Kjøbmand Schou og Prokurator Nye indstillede, at de Landboere som faae Bevilling til Opkjøb af Landmandens Produkter, skulle tabe denne Bevilling naar de, som Commissionairer gjøre Jndkjøb for Landmanden af de Varer som Kjøbstæderne ere ene berettigede til at handle med; denne Jndstilling forkastedes med 50 Stemmer mod 12.6. Om Vildtskades Erstatning.
Almuevennen, 1842-09-07
Den Oversigt vi i dette Blad ville give af Forhandlingerne i flere af de Sager der ere foretagne i Roeskilde, vil naturligviis blive meere eller mindre udførlig, eftersom de ere af Vigtighed og Jnteresse for vore Læsere. En af de Sager vi troe at burde meddele i den største Udførlighed, er den nærværende, hvor Spørgsmaalet ikke gjælder og mindre, end om de store Grundeiere skal have Ret til, for deres egen Forlystelses Skyld, at ødelægge den Ringeres Eiendom, uden at give Erstatning derfor.
Almuevennen, 1842-09-07
Det var Sognefoged C. Petersen, der fremlagde en Jndstilling fra Herfølge Sogneforstanderskab, hvilket han erklærede at ville understøtte. Bemeldte Jndstilling lyder saaledes: En af de største Hindringer for Agerdyrkningens Forbedring og for Bondens Velstand er Ufred paa Markerne. Det hjælper ikke, at Jorden bliver godt behandlet, naar Sæden afgaves eller nedtrædes paa Ageren.
Almuevennen, 1842-09-07
Herfølge Pastorats Sogneforstanderskabs nedentegnede Medlemmer have ofte beklaget, at en saadan Ufred finder Sted næsten overalt i Pastoratet, hvor Markerne grændse til dets store Skovstrækninger. Efter fire Anmeldelser, som Sogneforstanderskabet har modtaget og herved tillader sig at lade medfølge, gaae store Flokke af Daadyr, undertiden 20 a 30 Stykker, næsten hele Aaret omkring paa mange Byers og Steders Marker. Den Skade, Dyrene forvolde ved saaledes stadigen at hjemsøge Agrene, er altid betydelig og ofte uberegnelig; og det bør herved endnu bemærkes, at tvende af de Beboere, hvis Marker grændse til Skovstrækninger i Herfølge Pastorat, have i de sidste Aar formedelst Armod maattet forlade deres Gaarde, og andre sukke under Armods Byrde.
Almuevennen, 1842-09-07
Ogsaa i anden Henseende lider Landmanden af den Ufred, som vilde Dyr forvolde. Undertiden gjør Ræven stor Skade paa Gæs og paa Høns, og Lammene findes ikke sjeldent sønderrevne og halvfortærede paa Marken. Den Jndtægt, som Konen ved sin Omhyggelighed glædede sig til at skaffe sin Mand, bliver borte, og hendes Lyst og Jver for Smaakreaturers Opdræt formindskes; men Bonden, hvis Sæd enten er maadelig, eller fordærvet af Dyrene, taber herved sit sidste Haab til at kunne betale sine Udgivter. Mindre betydelig synes vel den Skade, som Harer foraarsage, at kunne ansees, men det maa dog altid kaldes Ufred, at Dyr gaae igjennem Sæden og gjøre Leie, hvor de ville, og Kaalhavers Ødelæggelse er og Vinteren et meget stort Savn for den fattige Huusmoder. Det er ofte heller ikke uden vigtig Følge, at Hunde og Katte, der i en Landmands Huus ere høist nødvendige Huusdyr, skulle dræbes, naar de liste sig ind i Marken, for at finde Harer og andet Smaavildt, medens Rotter og Muus formeres til at fortære i Laden, hvad Dyrene ikke have fortæret paa Marken. Nedentegnede Sogneforstanderskab tillader sig derfor at petitionere hos de ærede Provindsialstænder, der efter kongeligt Patent af 7de April d. A., ere sammenkaldte til at møde i Roeskilde, at de ville tage denne Sag under Overveielse, og indgive allerunderdanigst Forestilling til Hans Majestæt Kongen, at det ved Lovgivning maatte fastsættes: at alle Dyr, der gjøre Skade ved Huse og paa Marker, skulle ødelægges. Huusfred og Markfred ere betingelserne for det borgerlige Samfunds Orden, og Lovgiverens Viisdom vil vistnok kunne forene Jagtbesiddernes sande Fordeel med at fjerne et Onde, som – hvis det skulde tiltage snart kunde blive til en Landeplage.
Almuevennen, 1842-09-07
J Herfølge Pastorats Sogneforstanderskabs Møde, den 24de Juni 1812."(10 Underskrivter.) Proponentens Andragende er af følgende Jndhold: "Det herhosfølgende, mig overleverede, Andragende fra Herfølge=Sogneforstanderskab, med fire Stkr. Bilag, betræffende Vildtskade med Videre, giver jeg mig herved den Frihed at anbefale til Hr. Præsidentens videre gode Foranstaltning, idet jeg tilføier, at jeg agter at understøtte Andragendet, da jeg vil tillade mig dertil at knytte det Forslag, at den nærværende Stænder-Forsamling maatte gjentage den, i 1838 i Slutningen af Sagen angaaende Udkast til en Jagtforordning gjorte, Jndstilling til Hans Majestæt, At det allernaadigst maatte behage Hans Majestæt, at lade udarbeide et Lovudkast, angaaende Vildtskaders Erstatning og Havers Undtagelse fra Jagts Udøvelse, overensstemmende med de forhen af Forsamlingen antagne Grund regler."Et billede af en Godsforvalter. (Sluttet.)¬
Almuevennen, 1842-09-07
Under 23de Juli tilskrev nemlig Stiftsforvalteren. Sognefoged Peder Hansen i Ølsømagle saaledes: "Sognefogden ville meddele Efternævnte Underretning om, at Kirketienden af deres Hartkorn kan for indeværende Aar overlades dem for den ved Tiendecommissionens Kiendelse bestemte Afgift, nemlig: Hans Frandsen, Ole Jensen, Niels Petersen, Morten Jensen, Poul Sørensen, Peder Hansen, Lars Jensen, Ole Jacobsen, Jens Pedersen, Christen Larsen, Jacob Andersen, unge Christen Larsen, Jens Andersens Enke, Peder Hansen og Hans Larsen. Sognefogden ville derhos underrette dem om, at jeg ønsker, at to af bemeldte Mænd maatte af de Øvrige blive bemyndigede til at møde mig Onsdagen den 27de denne Maaned, om Formiddagen, for at afslutte det Fornødne i forestaaende Anledning. Herfølge den 23 Juli 1842. Nohr. Sognefoged Peder Hansen i Ølsømagle." Denne Skrivelse afsendte Herr Cancelliraaden letlighedsviis ved en Kjøbmand i Kjøge. Denne lod imidlertid Brevet hvile i god No – om af Forsømmelse, eller en for Forvalteren fordeelagtig Politik, maa vi lade være uafgjort – og Sognefogden modtog derfor Brevet først den 3 August. Hvortil nu denne Forsinkelse har ledet, vil kunne sees deraf, at allerede under 31 Julii, afsendte Cancelliraaden følgende Underretning til samme Sognefoged: "Sognefogden bedes at tilkjendegive de af Ølsømagle Sogns Kirketiendeydere, hvis Tiende ved Amtstiendecommissairens Kiendelse i indeværende Aar er fastsat, men hvilken Kiendelse endnu ikke er traadt i Kraft, at da Jngen mødte her sidste Onsdag, for at slutte Accord med mig om bemeldte Tiende efter min Skrivelse derom til Sognefogden, har jeg antaget, at de ikke ønske at erholde Tienden og har derfor for indeværende Aar overdraget den ommeldte Tiende til Kromand Petersen i Skillingskroen, til hvem Yderne derfor have at levere Tienden in natura for indeværende Aar. Nohr. Herfølge, den 31 Juli 1842. Sognefoged Peder Hansen i Ølsømagle."
Almuevennen, 1842-09-07
Den uordentlige Afsendelse af det førstmeddeelte Brev har altsaa gjort det umuligt for de vedkommende Bønder at lade afslutte den fornødne Accord, og derimod formaaet Cancelliraaden, fra hvem Uordenen skriver sig, til at fatte en Beslutning, der nu nøder hine til at levere Tienden for i Aar in natura. Breve af den foranførte Beskaffenhed bør vistnok sendes ad den officielle Vei, og da dette her er undladt, skjønne vi ikke rettere, end at det tilkommer bemeldte Stifts forvalter at erstatte de Paagieldende den Uleilighed og Skade, som deraf maatte flyde for dem. Af dette Blad udgaaer eet Nummer om Ugen, som betales med 24 s. hvert Qvartal. Ligeledes udgaaer i Forbindelse hermed: "Kjøbenhavns Amts Landcommunal=Tidende", der leveres Amtets Landbeboere uden nogen forhøiet Betaling hvorimod de af Bladets øvrige Abonnentere, som ogsaa ønske at erholde denne Tidende, betaler samme med 1 qvartaliter. Man tegner sig for Bladet, hos samtlige Boghandlere i Provindserne, og i Kjøbenhavn hos Redacteuren, Klædeboderne Nr. 101, 2den Sal over Gaarden, hvor Bidrag til Bladet ogsaa indsendes.
Almuevennen, 1842-09-14
Nr. 37. Almuevennen. eller Belysning at Fortid og Uutid for den danske Almue, udgivet af N. Sørensen og J. A. Hansen.
Almuevennen, 1842-09-14
Onsdagen den 14de September. Ansvarhavende Redacteur: J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia. Trykt hos J. C. F. Græbe.
Almuevennen, 1842-09-14
Stænder=Forhandlinger. 6. Om Vildtskades Erstatning.
Almuevennen, 1842-09-14
(Fortsat. Den roeskildske Forsamling er som bekjendt meget stærkt besat med naadige Herskaber, eller hvad man ogsaa kalder Aristorater, og i dette Møde have disse Godsherskaber viist et sjeldent tætsluttet Sammenhold og Enighed i at holde paa alle de Rettigheder og Herligheder som en forsvunden Tid har forlenet dem med, medens forskjellige Anskuelser og smaalig Splidagtighed, Halten og Vaklen er det fremherskende i Forsamlingens øvrige Elementer. Hvorledes det meddeelte Forslag vilde blive modtaget af disse Herskaber kunde forudsees, denne og enhver anden Sag der sig ter til, saavidt mueligt, at frigjøre den ringe Landal, mue fra den forkuede Stilling den befinder sig i, ligeoverfor et haardhjertet og egennyttigt Herskab, vil stedse den største Deel af Godseierklassen modsætte sig, som om ikke hvert Menneske og hver Classe har Rettigheder, der ikke med Rette kan berøves dem, og som de derfor ere fuld berettigede til atter at sættes i Besiddelse af, dersom det er lykkedes andre Mennesker, eller andre Classer for en Tid at unddrage dem samme. Hvilke Midler Man har brugt for at faae den omhandlede Sag afviist, skal vi først give en Fremstilling af, og det vil deraf vise sig at baade Godseier og Forvalter har handlet i tro Forening til det tilsigtede Maal, ligesom vi og ville see et nyt Beviis paa at den i tvende foregaaende Nr. af nærværende Blad omtalte Cancellieraad Nohr, intet Øieblik forglemmer at han er Godsforvalter.
Almuevennen, 1842-09-14
Den 15de August fremkom Sognefoged Petersen med en Skrivelse fra det paagjældende Sogneforstanderskabs Formand, Pastor Willemoes, der tilfulde nedslog de opkastede Jndvendinger og Beskyldninger mod samme. Efterat Skrivelsen har meddeelt de af Neergaard udtalte nærgaaende Beskyldninger, hedder det: "Som Formand for Herfølge Pastorats Sogneforstanderskab maa jeg modsige denne bemærknings Rigtighed; men, da jeg ikke veed at gjøre det paa nogen mere passende Maade, er jeg saa fri at udbede, at Deres Velæddelhed, der paatog Dem at indlevere Petitionen, vilde behage at modtage og ligeledes i Provindsialstændernes Forsamling at indlevere en Udskrivt af Sogneforstanderskabets Forhandlingsprotocol i denne Sags Anledning, som jeg herved tillader mig at oversende. Det vil heraf være oplyst, at der ved Mødet den 24de Juni d. A., i hvilket Sagen forhandledes, og Petitionen blev underskreven, ikke er protesteret imod dens Jndsendelse paa Grund af notoriske Urigtigheder, som den skulde indeholde, og at Jngen havde videre at andrage, da dette Møde hævedes, og Protocollen blev underskreven af Forstanderskabets tilstedeværende 2 Medlemmer. To af disse, Forvalterne ved Vallø Stift og Grevskabet Bregentved, have vel ladet Protocollen tilføre, at de ansaae det, den Ene ikke for rigtigt og den Anden ikke for passende, at Forstanderskabet, som saadant, indgav Petition om denne og nogle flere Sager, hvorom man havde agtet at petitionere; men, efterat de øvrige tilstedeværende Medlemmer havde afgivet deres Stemmer, og efterat Udkastet til den indsendte Petition var blevet fremlagt, har Jngen forlangt Noget tilført desangaaende; og af den mundtlige Discussion, der kan have fundet Sted, maa jeg som Formand ikke heller have bemærket Noget af Betydenhed, da der Jntet er bleven tilført. Ogsaa skylder jeg at oplyse, at der, foruden de 12 Mænd, der underskreve Protocollen ved Mødet den 24de Juni d. A., endnu ere 3 Mænd, der efter Anordning 13de August 1841 ere berettigede til at indtræde i Herfølge-Pastorats Sogneforstanderskab, nemlig Stamhuset Giesegaards Besidder, Hofjægermester v. Carlsen til Gammelkjøgegaard, og Vallø-Stifts Birkedommer, Cancelliraad Rode. De 2 Sidste nævnte kom ikke til dette Møde, uagtet jeg den 17de Juni d. A. havde underrettet dem om Mødets Afholdelse og Hensigt; og Godsforvalter Hansen paa Giesegaard havde allerede ved Skrivelse af 25de Januar d. A. tilmeldt mig, at han paa Stamhuset Giesegaards Vegne ikke agter at indtræde i Sogneforstanderskabet for Herfølge- og Sædder-Sogne, og derfor ei heller kan deeltage i Afgjørelse af dets Anliggender. Da alle Sogneforstanderskabets fungerende Medlemmer altsaa vare sammenkaldte til Mødet den 24de Juni d. A., da Pluraliteten af de tilstedekomne Medlemmer efter Protocol lens Udviisning vedtoge, at den omhandlede Petition skulde indsendes, og da den i dette Møde blev fremlagt til Underskrivt, maa det ansees aldeles anordningsmæssigt, at den blev indsendt paa Sogneforstander skabets Vegne. Jegtør derfor ogsaa udbede, at man vil skienke Petitionen den Tiltro og Tillid, som Pastoratets 9 Sogneforstanderes Underskrivt hjemler den. Herfølge den 11te August 1842. ærbødigst. G. Willemoes.
Almuevennen, 1842-09-14
Den i Formandens Skrivelse paaberaabte Udskrivt af Herfølge Pastorats Sogneforstanderskabs Forhandlingsprotocol, forsaavidt angaaer Forhandlingerne ved Mødet d. 24 Juni 1842, om nogle Petitioner til Stænderforsamlingen i Roeskilde, er af følgende Jndhold: "Anno 1812, den 24de Juni, afholdtes i Herfølge Præstegaard extraordinairt Sogneforstanderskabs Møde, hvortil alle Forstanderskabets Medlemmer var indbudne, og hvorved vare tilstede Sognepræsten, Cancelliraad, Stiftsforvalter Nohr, Forvalter Bertelsen og Pastoratets 9 Sogneforstandere. Følgende blev forhandlet:
Almuevennen, 1842-09-14
1. Da de fleste af Pastoratets Sogneforstandere havde forlangt Mødet afholdt, for at forhandle om Affattelse af Petitioner til Provindsialstænderne, der i næste Maaned samles i Roeskilde, om at der maatte indgives allerunderdanigst Forestilling til Hans Majestæt Kongen om Forandring i den gjældende Lovgivning, betræffende Adgangsret for Fæsteres Børn til at tiltræde deres Forældres Gaarde, ved disses dødelige Afgang, om Fæsteret for alle Huusbeboere paa Landet, og om Ødelæggelse af vilde Dyr, der gjøre Skade ved Huse og paa Marker, udbad Sognepræsten, at der desangaaende maatte forhandles. Cancelliraad Nohr maatte bemærke, at de Sager, hvorom man agter at petitionere, ikke henhøre under Sogneforstanderskabets Ressort, desaarsag han, uden for Tiden videre at indlade sig i nogen Discussion, ikke ansaae det rigtigt, at Sogneforstanderskabet, som saadant, indlod sig paa de omhandlede Petitioners Jndgivelse. Forvalter Bertelsen ansaae det heller ikke for passende, at der fra Sogneforstanderskabet indgives Petitioner om disse Gjenstande. - Sognepræsten og de 9 Sogneforstandere antoge, at, om en Petition om skadelige Dyrs Ødelæggelse ikke egentlig vedkommer en Sag, der hører til Sogneforstanderskabets Ressort, vil det dog ikke kunne være Sogneforstanderskabet formeent, at indgive en saadan Petition; og de vedtoge at underskrive og indsende en saadan, og at ledsage den med 4, fra Ve boerne i nogle af Sædder=Sogns Gaarde, fra Wedskjølle By, fra Tissebølle By og fra Søllerup By indleverede, Anmeldelser om den Skade, som Vildtet forvolder. Et af Sognepræsten forfattet Udkast blev derefter fremlagt, oplæst og underskrevet af Sognepræsten og de 9 Sogneforstandere. – Hvad den foreslaaede Ansøgning om Fæsteres Børns Adgangsret til afdøde Forældres Gaarde, og Fæsteret for Huusmænd angaaer, da vedtog Forstanderskabet enstemmig, at derom ingen Petition bliver at indgive til Provindsialstænderne i deres nærværende Session. V ere denne Sag vedkommende. Og da Jngen havde videre at andrage, hævedes Mødet. Willemoes. Nohr. Bertelsen. Hans Olsen. Hans Nielsen. Jacob Sørensen. Jens Nielsen. Christen Nielsen. Niels Hansen. Peder Andersen. Niels Jensen. Christian Nielsen. Udskrivtens Rigtighed attesteres. Herfølge d. 11te August 1842. G. Willemoes, Sognepræst. (L. S.)
Almuevennen, 1842-09-14
Efterat dette var meddeelt maatte nu Etatsraad Neergaard frem med sin Hjemmel, og vi høre da at den der havde meddeelt ham hiin Underretning, var ingen anden end – Cancellieraad, Stiftsforvalter Nohr. Hans Brev til Neergaard lød saaledes: "Paa min Reise gjennem Roeskilde sidste Tirsdag erfarede jeg, at en Petition angaaende Skade, som foranlediges ved "vilde Dyr, skulde erstattes med videre, underskreven af nogle Medlemmer af HerfølgePastorats Sogneforstanderskab, var indleveret til Stænderforsamlingen, samt at nogle af de ærede Medlemmer af Forsamlingen ønskede at vide Grunden, hvorfor Petitionen ikke var underskreven af samtlige Sogneforstanderskabets Medlemmer; ligesom man ogsaa ønskede flere Oplysninger af mig, som Tiden og Omstændighederne ikke tillode mig da at meddeele. Dette foranlediger mig til at bede, at Deres Høivelbaarenhed, med sædvanlig Velvillie, vil tillade, at jeg skrivtlig meddeler dem nogle Oplysninger i denne Sag, Først maa jeg bemærke, at, foruden Sognepræsten, de ni Sogneforstandere og Politimesteren, ere Besidderne af Grevskabet Bregentved og Stamhuset, Giesegaard, Vallø-Stift og Hofjægermester von Carlsen til Gammelkjøgegaard, som største Lodseiere, berettigede at møde eller lade møde i Sogneforstanderskabet for Herfølge Pastorat. Dernæst maa jeg tillade mig at oplyse, at ved det Sogneforstanderskabsmøde, hvori den omhandlede Sag blev debatteret, mødte, foruden Sognepræsten og de ni valgte Sogneforstandere, Forvalter Bertelsen, paa Grevskabet Bregentveds Vegne, og jeg paa Vallø-Stifts Vegne. Petitionen blev ikke underskreven af mig, fordi jeg, som Protocollen kan oplyse, fandt, at Sagen ikke var nogen Communesag og derfor ikke henhørte under Sogneforstanderskabets Ressort.
Almuevennen, 1842-09-14
Forvalter Bertelsen fandt ogsaa Petitionens Jnd givelse i Sogneforstanderskabets Navn utilraadelig, og vilde ikke indlade sig paa at forsyne samme med Underskrivt.