Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-05-15
Politisk Oversigt. Kong Ludvig Philip og de ham falskeligen tillagte Breve. Den formeentlige Forfatterinde til disse tidligere omtalte Breve er en Frue Jda de St. Elme, bosiddende i London. Bladet la France, der havde optaget disse Breve, blev af Regjeringen sat under Tiltale derfor, men frelstes ved Legitimisten Hr. Berryers glimrende Forsvar: Retten frikiendte Bladet. Efter dette Uheld besluttede Regjeringen i London at anlægge Sag mod Forfatterinden og der at lade hende anklage for Falskneri. At dette imidlertid vil falde noget vanskeligt, sees af følgende Erklæring af en engelsk Retslærd: "Hr. Berryer sagde under Proceduren, at Man i Engelland hænger Falskuerne, men den lærde Jurist veed da ikke, at denne Deel af Lovgivningen alt i 4 Aar har været forandret: Jngen bliver nu i Engelland hængt for Falsk. Ogsaa maa jeg bemærke, at de Dokumenter, om hvilke Talen er i denne Proces, ikke af en engelsk Domstol ville blive antagne som et lovgyldigt Grundlag for en Beskyldning for Falsk. Hos os bliver Falsk og altsaa og saa Falskueren derved constitueret, at den formelige Hensigt at bedrage og at bibringe en materiel Skade, er tilstede, saaledes som det f. Ex. er Tilfældet med falske Vexler, falske Fuldmagter og falske Testamenter. Men disse Breve, der spille Rollen i la France, vilde i London ikke have vakt den ringeste Sensation – ifølge Loven vilde de sættes i Klasse med Smædeskrifter. Jeg vil anføre et Exempel: For henved 30 Aar siden udgav en Maler Serres's Kone sig for at være en Datter af Hertugen af Cumberland, Broder til Georg III. Hun paa stod, at hendes Moder havde været formælet med Hertugen og vilde bevise dette ved Breve fra Kong Georg og fra Hertugerne af York og af Kent. Det mærkværdigste af disse Breve var fra Kong Georg, som i samme erklærede, at det var hans Hensigt at efterlade sin Broders Datter en Sum af 5000,000 Pd. Sterling samt Titel af en "Prindsesse Olivia af Cumberland. Flere af disse Breve indrykkedes i Journalerne og vakte ikke engang nogen Skandal. Hiin Dame blev ikke engang actioneret, skjøndt Ministeriet erklærede Brevene for fornærmende Smædeskrifter. Senere kom Man til den Overbeviisning, at hiin foregivne Prindsesses Hensigt havde været, at lade sig kjøbe til Taushed af den kongelige Familie. Foragt var det eneste Svar, hun erholdt. Kongens og de kongelige Prindsers Haandskrifter vare skuffende eftergjorte. Naar Tilfælde af denne Art forekomme i Engelland, kan den Fornærmede anklage den Skyldige for Æreskænderi, men ikke for Falsk, overbevises den Anklagede, idømmes han Fængsel og Mulkt. Processens Formerere aldeles simple. Klagen bliver bragt til fire Dommere, og Klageren aflægger sin Eed paa at de i Smædeskriftet forekommende Beskyldninger ere falske. Efter en opmærksom Drøftelse af de fremlagte Actstykker tillade de fire Dommere ham at fremføre sine Klager for Kings Benche (o Overhofretten). Den engelske Lov anerkjender ikke Facimiler eller Lithographier for at være i og for sig authentiske Dokumenter; der udfordres fremfor alt en supplerende corporlig Eed, og vil Ludvig Philip i London saasøge Forfatterinden, maa han selv reise derover, selv møde for Retten og personligen aflægge Eden: han kan i denne Sag hverken lade sig repræsentere af sin Gesandt eller af nogen Befuldmægtiget.