Aalborg Stiftstidende, 1833-11-18
(Af Politivennen.)(Fortsættese.) Saa ubilligt og som Erfaring tilstrækkelig viser, unyttigt en stor Deel af dette Tvangsarbeide er, saa overdre. vent strengt paadrives det af vedkommende Opsynsmænd, De fordre dets Udførelse, som sagt, ei alene i den for Landmandens Sysler travleste Tid, men de kunne aldrig faae det godt nok: det er ikke, som om det var en Landevei, eller Bivei, men næsten som det var en Allee, eller Spadsereve, i en Pragthauge, saa udmærket godt kræves dette Hoverian, beide udført af den fattige Jorddyrker. At Veianordningerne ikke hjemle slige Fordringer, er klart nok, eiheller stemmer slig Vilkaarlighed med vort Olds og en Frederik den Sjettes Tænkemaade. For at gjøre Arbeidet end mere brydfuldt og byrdefuldt stævnes Landmanden for Retten og maa gjøre Thingreiser, for at retfærdiggjøre sig, naar en Opsynsmand klager over, at det fordrede Hoveri ikke nøiagtigen er udført til bestemt Dag og Time, ja man afhører Vidner og paalægger Eed, for at faae Vished i denne Henseende, som om det kunde have Indflydelse paa Statens Velfærd, om et Veistykke beblægges med nyttigt eller unyttige) Gruus en Dag tidligen heller sildigere. Dette er dog vist en Misbrug af Eden Hellighed. - Hvor lidet den gieldende Lovgivning om Veivæsnet stemmer med Nutids Tarv og Forhold, derpaa ville vi anføres et klart Exempel. En Gaardeler, 1 1/2 Miil fra Hovedstaden, blev nylig af en Opsynsmand ved Veiarbeidet beordret at udføre følgende Hoveri, hans Formand i Gaardens Besiddelse havde, allerede et halvt Aar forud, forsømt at erlægge den Sum af 1 Rbd. 3 Mk. 12 s., som vare paalagte ham at udrede, og som man ikke i hans Besiddelsestid havde for get for at inddrive, men hvorfor nu den nye Eier maatte Fundgielde. Der befaledes ogsaa den Sidste, som Vederlag for hiin Ubetydelighed i Penge, at møde i Dagbrækningen med Vogn, 2 Heste, 1 Mand og behørige Redskaber, at grave og hente Gruus en stiv Halvmiil fra sit Hjem, at bringe Læsset end videre en stiv Miil fra Gruusgraven til Landeveien og der paafylde det, og saaledes vedblive tre Dage i Træk, samt, naar disse vare til Ende, endnu at levere en Mand en halv Dag til Arbeidet, hvilket næsten kan regnes for en heel; thi hvad Nytte kan man vente at en Tjenestekarl, naar han den halve Dag er trættet ved at gaae en Miils Vei eller halvanden og ved at arbeide paa Landeveien, Man behøver ikke at kjende meget til vore Bi veies Tilstand om Efteraaret for at vide, hvor ødelæggende for Heste og Vogntøi det er, at befare dem om paa den Tid, især med Læs, og nu tre Dages uafbrudte Kjørsel og Arbeide paa slige Veie og i Slig Aarstid, som ingen Vogn geier vilde udføre for ringere Betaling end 20 a 30 Rigsbankdaler, det paalægges en Landmand som Regres for 8 Mk., paa Grund af en Bestemmelse i den 40 Aar gamle Veiforordning, at en Spanddag skal beregnes til 3 Mk. og en Gangdag til 1 Mk. - Til Ordren blev føiet den Trusel, at man i Tilfælde af Udeblivelse vilde leie for den Paagieldendes Regning, naturligviis til gangbare Priser for Kjørsel og Arbeide, i Overeensstemmelse med vore Tiders Pengeforhold og Taxter. Lettelig kunde det dog været skeet, at han var udebleven; thi man tænke sig, at han ogsaa i den forudgange Uge havde præsteret en Dags Veiarbeide, og Gruuskjørsel, som Rest af et Veistykkes paabudne Jstandsættelse langt fra Hjemmet; end videre i samme Uge kjørt, efter Ordre, med Fourage til Citadellet ved Kjøbenhavn, samt gjort en saa kaldet Kongereise med 8 gamle Hjulbøre til Forstvæsnets Brug, altsaa af Ugens 6 Arbeidsdage opofret de 3 uden Vederlag; hvor let kunde det ikke altsaa skeet, at de ved disse Arbeider samt Pløining m.v. udmattede Heste ei havde kunne udholde atter 3 Dages Hoveri, eller at Vognen kunde være beskadiget, eller en Kar bleven syg. Slige Hoveri=Ordrer ere jo inappellable Dom mme, mod hvilke ingen Indvending gjælder. Men ingen Billigtænkende kan finde det rigtigt, at paabyrde Landmanden, især den evneløse, paa mange ande Maader bebyrdede, Bonde slige Arbeider, der ødelægge hans faa Arbeidsdyr og maadelige Vogntøi, og betage ham den nødvendige Tid til de Arbeider, som skulle ernære ham og hans Familie, og sætte ham i Stand til at udrede de mangehaande Skatter og Afgifter, som ere paalagte den danske Jorddyrker, den overdrevent høie Accise iberegnet. Hvilken anden Stand eller Klasse i Staten paahvile slige haarde Vilkaar, selv om de holde nok saa mange Heste til Pragt eller Næringsbrug, ja, hvad mere er, Jordbrugeren, som med sine Folk og Kreature træller for at vedligeholde Veiene, maa ei alene svare Bompenge lige med alle Andre, der benytte Veiene, men ogsaa af sin simple Bræde= eller Pindevogn erlægge lige saa høie Portpenge ved Ind- og Udkjørsel, som det rigeste og fornemste Herskab af en elegant Vogn med fire laquerede, Agestole.