Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-10-30
Culturen. Det er uoverlagt at klage over Folkemængdens alt for stærke Tilvært i vor Verdens Deel, da endnu et saa stærkt Afløb staaer den aaben i de øvrige; er det tvivlsomt om Europa har for mange Mennesker, saa er det dog i det mindste afgjort, at de øvrige Berdens Dele have for faa; Misvært har i de sidste Aar tvunget, Partiaand tilskyndet, Lyst til Nyehed og til Forandring lokket Menneskene til i Hobetal at udvandre af vor Verdensdeel; de fire øvrige og største Dele af Jorden staae aabne forEgropas overflødige Folkemængde; men kun to af dem ere saaledes beskafne, at de kunne indbyde Enropæerne til at drage derhen i Mængde. Det nordlige Afrika er vel et herligt, af Naturen rigeligt begavet Land; men over det hviler Barbariets og Fanatismens Jernaag, og det trænger til de Christnes Sværd og Troe for at befries af sin Elendighed. Det midterste Afrika er Sandselighedens, Slaveriets, den dyriske Grusombeds, den brændende Hedes og de ødelæggende Sygdommes Fæderneland; det er Boepælet for de Dyr, som meest ligne Menneskene, har mangfoldige Abearter, og har de Mennesker, som i deres Legemsbygning meest igien ligne Aberne; kun paa den sydligste Spidse af Afrika formaaer den Europæiske Cultur at liste sig ind men Carroørkener og det brændende Clima og vilde Dyr, og grusomme Mennesker, frygteligere end disse, omringe den allerede gamle, men ikke stærk tilvoxende Colonie paa det gode Haabs Forbierg, og hindre Europæerne for at trænge dybt ind i Afrika. Englænderne bebreide den Hollandske Regiering, at den var Skyld, i at Colonien ikke vilde ret fremblomstre, de have taget den i Besiddelse, men den tegner ikke til endnu, at den giør meget større Fremstridt, som Europæerne udbrede sig dybere ind i Landet, saaledes forvildes de stedse mere. Cud har fat Mennestene til at være Herrer over Tyrene; men ligesom han har skiænket Menneskene Landet, og forbeholdet Havet for Dyrene, saaledes har han ogsaa bestemt Afrika til at være den Deel af Landet, som egentlig skal være Dyrenes Eiendom, hvor enten disse skulle herske, eller hvor Menneskene, naar de endog kunne tage det i Besiddelse skulle nærme sig til Dyrenes Natur. – Det gamle Asien har vel været Culturens Vugge; men det lader ikke til at det nogentid vil blive dens Boepæl; Jndbildningskraften har til alle Tider forvirret og Despotiet trykket dets Jndvaanere; det erikke indbydende for Curopæerne at drage hen til dets Lande; dets skiønneste og til Civilisation bedste skikkede Egne, de som staae under Tyrkernes og Persernes Scepter, have tabt deres Oldtids Glands, og ere vanædlede og fortærvede under vilde Tyranners Mishandlinger: det synes derfore, at Forsynet har ladet det blive til et Resultat af vor Tidsalders overordentlige Begivenheder, at lægge Overmagten paa Jorden i Ruslands Hænder, for at t det engang skal blive disse herlige Landes Frelser; derhen vende sig dets seierrige Vaaben, da ville Europas Jndvaanere i Hobetal drage hen til dem; nu indbyde kun to Dele af Asien til Jndvandringer; først de nordlige Lande, som staae under Alexanders oplivende Scepter; men her afskrækker den frygtelige Kulde, som udbreder sig fra Jishavet, hvorfor disse Lande staae aabne, og som de AltaiskeBierge hindre fra at blive formildet ved Varmen fra de sydlige Egne, og for det andet de Europæiske Besiddelser i Jndien, hvor Europæerne drages hen af Handels Fordele, men ikke kunne finde Lyst til at vælge sig varig Boepæl, og hvor deres Stilling ogsaa vil stedse blive usikker og tvivlsom; en følgerigste Virkning, som deres Ophold der vil frembringe, er at det Europæiske og Jndiske Blod vil i Mængde blive blandet med hinanden, og frembringe en nye og mærkværdig Race af Mennesker. Det er altsaa hverken til det dyriske Afrika, hvor Monneskenaturen er nedsiunket i raae Sandselighed og i vanærende Slaverie; eller til det despotiske og phantastiske Asien, at det cultiverede Europa skal afgive sin Culturs glædeligste Frugt, sin overflødige Folkemængde; det er den nye Verden, Jordens skiønneste og rigeste Deel; det er det store Amerika, som endnu befinder sig i Naturens raae Tilstand; men som har den Bestemmelse at det eengang skal beherske Jorden, og som er beboet af een, som det synes, ufuldkomnere Menneskerace, hvilken kun er bestemt til at beboe det, saalænge det ligger i sin vilde Tilstand, ligesom Ukrudet der tager Markerne, i Besiddelse, indtil ædlere Planter fortrænge dem; det er Australiens fortryllende Øeverden, hvor Menneskeslægten ikke er vild (paa Nye=Holland nær) men endnu kun Barn, men hvor det har Anlæg til engang at blive voxen, som skal drage vor Opmærksomhed til sig, naar vi ville betragte hvorledes den Europæiske Cultur udbreder sig paa Kloden. Europa er kun dens første Plantested, som Planterne voxe til og formeres, forsættes de i en langt større Have, og naar denne bliver fuldgroet, saa gamle Europa, saa vil din Glands og Overmagt svinde, saa vil det være paa Tiden at du giver dito Herredømme fra dig til din skiønne Datter. Dette synes at være Veien i Forsynets Styrelse og Loven for Begivenhederne der paa Jorden, vi leve i de store politiske Fødslers Tid, vi staae paa Runden af en Tidsalder, som svinder hen, og en nye som begynder for Menneskeslægten. Vi ville derfor med Jnteresse og haabefulde Annelser betragte den Europæiske Cultues Udbredelse over den nye Verden. (Fortsættes.)