Aalborg Stiftstidende, 1828-05-28
Det behagede Forsynet i dets evige Godhed, at adsprede de mørke Skyer, der i Aaret 1814 truede Landet, og at lede de siden forefaldne Begivenheder til Norges Fordeel. Om endog Menneskehænder havde Deel heri, saa var det dog vist ikke Betragtningerne og Beslutningerne af 17de Maj, som vi have at takke for den lykkelige Stilling, hvori vi for nærværende Tid befinde os. Foreningen med Sverrig satte en Grændse for den sørgelige Tilstand, hvori Norge befandt sig. Grundloven af 1814, trykte Seglet paa denne Forre ning, og sikkrede den skandinaviske Halvøe en rolig og lykkelig Fremtid. Constitutionen af 4de November 1814 er Norges almindelige Grundlov; den er bleven gjensidigen beediget af Kongen og Folket, efter Tilendebringelsen af de Tvistigheder, hvis fordærvelige Virkninger Nationen end for nærværende Tid føler. Denne Plage var Aarsagen til Landets Forarmelse, og kostede dets Børns og deres svenske Brødres Blod: Nationaltroskab, Kjærlighed til Orden og Retfærdighed, og Troskab imod aflagde Eeder skylder man Takken for, at Dalene siden 14 Aar ere fredelige, og at Jndvaanerne i Ro indhøste disses nærende Afgrøde. Loven af 4de November 1814 fordeler de constitutionelle Myndigheder, den bestemmer ogsaa Kongens Forbindtligheder, Pligter og Rettigheder, ligesom enhver anden Statsborgers. Denne Lov har Kongen høitideligen lovet at følge og opretholde; netop denne selvsamme Lov skylder Folket Tillid, Agtelse og Lydighed. Loven af 4de November 1814 indeholder Alt, hvad der maa være os dyrebart og helligt; de nye Forpligtelser ere betegnede i samme, og den Orden, hvori Forbedringerne skulle udkastes og besluttes, er anviist deri. Loven af 17de Mai 1814 er tilintetgjort, siden Constitutionen af 4de November 1814 er traadt istedet derfor, og er bleven gjensidigen besvoret. Hiin første Lov tør ikke berøres i nogen offentlig Forhandling, ligesaalidet som nogen anden, hvis Gyldighed er hævet ved en senere. Kongen er vist den, der glæder sig meest, naar han betragter de Fremskridt, som Norge i saa faa Aar har gjort, og den Udsigt, der aabner sig for dette Land. Kongen lægger kun liden Vægt paa den Møie, det har kostet ham, og de Hindringer, han har maattet overvinde, for at skaffe Norge de Fordele, det nyder; thi Hans Majestæt erkjender fremfor Alt, at vi skylde Forsynet, der uafladelig har vaaget over den skandinaviske Halvøes Rolighed og Lykke, Takken for denne Tingenes lykkelige Standpunkt. Kongen bønfalder Himlen om Varigheden af de Velgierninger, hvormed den Almægtige har overøst os; men Hans Majestæt føler derhos, at vi kun ved Ydmyghed, Taknemlighed og Vedbliven i Roligheden, kunne gjøre os værdige til hine Velgjerninger. Overdrivelser, overspændte Anskuelser, Forvildeelser, fortjene ikke Navn af Enthusiasmus eller Patriotismus; og paa det de Velsindede skulle undertrykke den Uorden, over hvilken man har Føie til at beklage sig, erklærer Hans Majestæt, at han misbilliger de siden 1824 paa den 17de Maj stedfundne Sammenkomster. Disse Sammenkomster have foranlediget Optrin, der stride imod den gode Orden og den offentlige Anstand; de have medført Uroligheder og Spænding blandt de forskjellige Klasser i Selskabet. Dette ere Kjendsgjerninger, hvis Tilstedeværelse ikke lader sig bestride. Bevæget dertil af disse Grunde, byder Kongen, for at forebygge saadanne lidet glædelige Resultater, alle competente Authoriteter at vaage over, at der i Anledning af denne Dag intet forefalder, der i nogen Maade maatte staae i Modsigelse til Grundloven af 1814, til Lovene i Almindelighed, og til den gode Orden. Hans Majestæt forventer, at hans Undersaatter ikke ville forstyrre den offentlige Rolighed, og paalægger derfor alle borgerlige og militaire Authoriteter, at gaae frem med Lovenes hele Strænghed imod den eller dem, der, denne faderlige Advarsel uagtet, maatte tillade sig en Overtrædelse af Lovene eller Velanstændigheden. Norske Folk, Du er loyal og tro! Mind Dig de Onder, der for 14 Aar siden hvilede paa Dig. Sammenlign Din nærværende med Din daværende Stilling. Vil Du forhøie Din Lykke, vil Du betrygge Dine Efterkommere Dine Besiddelser, vil Du leve under beskyttende Loves Ægide, saa vedbliv at adlyde Din Konges Stemme. Han har skjænket Dig den Frihed, Du nyder, og Ligheden for Lovene. Han har aabnet Ærens Løbebane for Dine Sønner. Han alene har tilstaaet Dig Bevillinger. Betragt derfor stedse tillidsfuld det svenske Folk, som Din Broder, og viis Den tilbage, der angriber Din Frihed, naar han søger at splidagtiggjøre de tvende Broderfolkeslags Fædreland. Givet til Christiania, den 7de Mai 1828. Undert. Carl Johann.