JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Adresseavis for Børn, 1779-07-14
En Pige paa 13 Aar at lade sig mærke med at være bange, det var alt for stor en Skam, omendskiønt hun virkelig var det. Kiæk som en gammel erfaren Pige bad hun god Nat til Tante og Cousiner, og begav sig ind i Sahlen for at gaae til Sengs. Det store Værelse, og alene, hvad an for Børn. det nu, end jo før jo heller at komme i Sengen, Frygtsom som en ung Hare smuttede den lille Lotte under Dynen. Her laae hun nu, og vilde tvinge sig til at sove; men hvor kunde hun for lutter Tanker og Spøgelser. Hun laae allene paa et fremmed Sted, ingen Mennesker og sig; thi skiønt Tante og Cousinerne laae i næste Kammer, saa var dog Døren lukt imellem dem. Dette maatte vel forstyrre hendes Søvn; Endelig syntes det dog, som hendes Øine vilde falde til, hun blev virkelig savnig og slumrede ind. Men ak, en meget ængstefuld Scene gjorde hende snart vaagen igien, hun hørte en brummende Stemme, der rørte sig hist og her noget i Kammeret, det slog paa Vindverne, hvor angestfuld blev nu Lotte Snart syntes hun at høre en hylede, snart at den sukkede, snart at den klagede sig ved Vindvet, snart rørte hende paa Hovedet, nu var det stille, og nu begyndte det skrækkelig at tage paa Vei igien, nu rassede det paa Omhænget, og tilsidst syntes hun, det tog hende paa Næsen. Her blev den lille kjække Lotte saa forskrækket, at hun gav et stort Skriig af sig. Tante laae endnu vaagen, hører Skriget, og springer ind i Sahlen. til hende med Lyset i Haanden. Den arme Pige var gandske krøbet under Dynen, her laae hun saa bleg som et Liig i sit Ansigt, zittrede og græd Hun fortalte Aarsagen til sin Forskrækkelse, og under Fortællingen blev Spøgelserne endnu ved, trods Lyset, at spøge. Tante mærker, hvad det var, griber to af dem, og viser Lotte, at det var Oldenborrer, som havde gjort al denne Anarm hendes Seng. – Nu blev Lotte skamfuld og hun maatte stedse høre denne Frygtagtighed af hendes Cousiner, som vare ganske anderledes oplyste, Kort, inden Lotte reiste hiem, var alle Spøgelse Tanker jaget ud af hendes Hoved, og hun saae omsider, at hendes Frygt var alene en Følge af Ammestue-Snak, og gamle Kierlingers Aften Eventyrer.
Adresseavis for Børn, 1779-07-14
Dødsfald. En fattig Kone døde forleden Dag fra si eneste Barn, en lille Pige, da det nærmede sig til Døden med hende, kaldte hun sin lille Datter til Sengen. Nu min lille Grethel nu maae jeg forlade dig, snart vil du see mig død paa min usle Seng. Avis Seng. Saa er du moderløs, og hvor fattig og hielpeløs bliver du da Af min Moder, svarede det gode Barn, om J skulle døe fra mig, saa gives der vel nogle gode Mennesker, som vil vis Barmhiertighed imod mig. – O! du uskyldige Glut, Tænk, hvor megen Nød jeg har lidt, uden at nogen har tilbudt sig at lætte min Kummer, Jblant Mange vil neppe findes een, som vil tage sig af dig og sørge for dig, saaledes som de burde Ja ja Moer, saa giør jeg det samme, som J har gjort, og tilbeder og anraaber den gode Gud om Hielp, saalænge til han bønhører mig. For, det veed jeg, hører han Ravneungernes Skrig, saa vil han og høre min Bøn – Gud velsigne dig mit Barn, Nu døer jeg glad og rolig. Hold altid fast ved din Gud med dine Bønner, og tvivl ikke paa hans Godhed. Han kan ophøie de Ringe, og nedstyrte de Mægtige. Bliv ved at frygte ham, og han vil aldrig forlade dig. Lev vel – Her døde den fattige Moder, og hendes efterladte Barn har Forsynet sørget for, og paa dets uskyldige Bønner, opvakte en ædel MenneskeVen at tage sig af hende, og forsørge hende,
Adresseavis for Børn, 1779-07-14
Bekiendtgiørelse. Slutningen af Bæverens Historie. (See sidste Nommer.)
Adresseavis for Børn, 1779-07-14
Det er fornemmelig om Vinteren, man ja ger efter Bæveren, fordi deres Skind eller saa kaldede Pels er ikke god uden paa den Tid af Aaret. Man lægger sig paa Luur efter dem, sætter Snarer for dem, og bruger til Lokkemad blødt og ferskt Træ, eller og man anfalder deres Hytter, naar Vandet er bedækket med Jis. De tage da Flugten under Vandet, men da de ikke længe der kan opholde sig, søge de at drage frisk Luft ved Jisvaagene (Aabninger i Jisen, som ere gjorte for det samme) her passer man paa og dræber dem med en Øre. Naar deres Hytter alt for meget for Børn. ere ødelagde, er og deres Selskab svækket, og de forsamle sig aldrig mere. De, som ere slupne derfra med Livet, adspredes og blive Flygtninge Deres Natur=Drift og Lyst til at selskabe sig taber sig da gandske; de grave sig ned i store Huler i Jorden, og yttrer ikke meere de besynderlige Natur-Gaver, og selskabelige Egenskaber, som vi har haft Aarsag til at beundre de bekymre sig blot om de yderste Nødvendigheder til deres Livs Ophold, og saaledes, ved deres Republiks Forstyrrelse, tabe al Mod og Lyst til Virksomhed.
Adresseavis for Børn, 1779-07-14
Til Kiøbs. Bæver=Skind. Disse ere baade smukkere og meere laadnere end Oddernes. Det er bedækket med tvende Slags Haar. De lange ere ikke af megen Værdie. Det er kun af de fine Bæver, Haar, man forfærdiger Strømper, Hatte og Huer.
Adresseavis for Børn, 1779-07-14
Man har og forsøgt at forarbeide det til Stoffer, men man har befundet, at det bliver stift som Filt. Bæver=Haar bruges meest til Hatte og Pelse. J de hvide Hatte Fabriqver bruger man de Haar, som sidde under Bugen; de paa Ryggen, hvilke ere sorte, bruges til de ordinaire Hatte, og Side-Haarene, som ere længere, bruges til Strømper. Bæverskinds-Handelen er en af Øen Canades største Rigdomme. De Vilde klæde sig i Bæver=Pelse, hvis laadne Side de vende ind til Kroppen om Vinteren. Disse Skind, som saaledes ere igiennemtrukne af de Vildes Sveed, ere det man kalder den feede Castor, hvis Haar Hattemageren blander med Haar af de andre Bæver=Skind, som ikke have været anvendte til dette Brug, og som man kalder tør Castor, for at giøre dem meere bindende med hverandre. Ellers bruges de feede Castor Haar til det groveste Arbeide. Solde- og Sigte=Magere bruge og Bæver=Skind, til deres Arbeider; Ligeledes Sadelmagere.
Adresseavis for Børn, 1779-07-14
Fra een af vore unge Læsere er indkommen til den fattige Skoeflikkers Huusleie 4 Skilling.
Adresseavis for Børn, 1779-07-21
Nummer Aar. Første. I By Aargang. for Onsdagen. den 21 Julii. Vern. Den allermindste Fugl, en lille bitte Kald Kolibritte Han findes ikke her, hvor da Udi Amerika. Hvor meget veier han, Fem Gran. Opløsning. paa Spørsmaalet i Rummer 28. Penge er Kilden til Velgierninger, men de føde og Gierrighed. For Penge myrder Røveren den Vandrende, for Penge redder den Ædelmodige en ulykkelig Familie. Penge skaber Mod, oppuster Mennesket, og giør det større end det er; de styrter det ogsaa til den yderste Foragt. Cræus var den rigeste Konge og døde den elendigste Død. Penge skaffer Venner; men de skaffer flere Fiender. Penge er Moder til Vellyst og Overdaad, men ogsaa til mange Stiftelser for Gamle og Svage, Syge og Elendige. Penge ypper Kiv og Trætte, men de skaffer og Fred og Enighed. Penge skiller os ved mange Bekymringer, men de skaffer os ogsaa mange. Penge har gjort at en Datter har bandet sin Moder; men de har og gjort at en Søn har velsignet sin Fader. Alt saa kan vi vel sige at Penge er Mennesket baade til Plage og til Glæde, baade kan befordre dets Lyksalighed og dets Elendighed, men at Mennesket og ikke disse er skylden. Tænke vi fornuftig, saa betragte vi dem kun som et Middel, til at befordre vore Pligter baade imod os selv og vor Næste, og i det øvrige anseer dem ikke af mere Værd end det Støv hvoraf de er taget.
Adresseavis for Børn, 1779-07-21
Spørsmaal. Hvad er Allerings Moder, og hvem er Allee tings Moders Fader. Kundskaber om Fædrenelandet. 6. Rentekammeret som besørger det hele Kammeral- og Oppebørsels-Væsen, eller den specielle Jndtægt af alle Slags, (undtagen hvad deraf hører til General Toldkammeret, Toldvæsenet eller Oeconomie= og Commerts-Collegium) derunder staaer ogsaa Bygnings væsenet, som dog tillige har sin egen Direction. Det kongelige Rentekammer-Collegium bestaaer af tre Deputerede og otte Committerede. Dertil hører: 1) Et dansk og norsk Kammer-Cansellie. 2) Et tydsk Kammer=Cansellie. 3) Et Siellandsk Contoir. 4) Et Fyhns Contoir. 5) Et Jyllands Contoir. 6) Et Landvæsens Contoir. 7) De danske Kiøbstæders Contoir.
Adresseavis for Børn, 1779-07-21
Avis. toir. 8) Et norsk Søndenfields Contoir. 9) Et Tronhiems og Jslands Contoir. 10) Et Bergens Contoir. 11) Et Contoir for de afgjorte danske og norske Sager. 12) Det første slesvigske Contoir, 13) Det andet slesvigske Contoir. 14) Det første holstenske Contoir. 15) Det andet holstenske Contoir. 16) Det oldenborgske Contoir. 17) De tydske Stæders Contoir. 18) Contoir for afgjorte holstenske Sager. 19) Landmaalings Contoir. 20) Stempelpapirs Contoir, som dirigeres af en Commissarius og en Controleur. Under det kongelige Rentekammer henhører og den kongelige Stempelpapirs Forvalter, paa hvis Contoir udsælges det kongelige Stempelpapir. Nyeheder.
Adresseavis for Børn, 1779-07-21
J Engeland er for nyelig passeret, at et ungt Menneske, som er grebet i mange Slags store Tyverier, blev dømt til at henges. Da man nu førte ham til Retterpladsen, saae han iblant den store Mængde som fulgte ham, sin Moder, som med den største Fortvivlelse skreg og bejamrede sig over hendes Søns ulykkelige Ende; han bad de Vagthavende som fulgte ham, om Tilladelse at tale for sidste Gang med sin Moder. De tillod ham samme; da han nu kom til hende, lod han som han vilde vidske hende noget i Øret, men i det samme beed han hende Øret af og sagde i en rasende Tone, See her Moder, her har i en Av mindelse af Eders Lettroenhed og Uagtsomhed af min Opdragelse. Havde i med dette Øre ikke let sindig anhørt mine Løgne, da jeg som Barn berøvede andre Børn deres Legetøi, og siden som Skoledreng stial fra mine Kammerater i Skolen deres Bager, Penneknive, og andre Sager, og naar jeg kom hiem, foregav at jeg enten havde fundet det paa Gaden, eller at det var mig foræret, havde J. i Steden for at lade det passere, og letsindig at anhøre min Løgnagtighed, alvorlig undersøgt min Ondskab, og eftertrykkelig straffet mine Løgne og smaae Tyverier, saa vilde jeg ikke have fortsat denne Stiælen, og saa ynkelig ende mine Dage. – O. J Forældre og Børn, speiler Eder i begge disse Ulykkelige. Skam og Spot følger Sønnen til Graven, Gremmelse og Fortvivlelse for Børn. Moderen. J Fædre og Mødre, J kan ikke have for strengt og opmærksomt et Øie til Eders Børns mindste Handlinger. Overseer ikke de Feil og Forbrydelser som kun synes at være ringe. Af en Gnist ere ofte bleven en stor Jldebrand. Og i Børn, vogter Eder for at begaae de smaa Laster, saa undgaar J vist en sørgelig Fremgang i de Store Reisende.
Adresseavis for Børn, 1779-07-21
Proclama. Erast en riig Mand, som havde leved sin heele Tid ubekymret, blev omsider kied af Livet, og giorde sit Testamente, han døer, og Øvrigheden proclamerer eller bekiendtgiører nu i Aviserne hans Dødsfald og indkalder hans 3 Sønner, som boede adspredte i Landet; de kommer, haabefuld om at modtage et rigt Arvegods, men bliver bestyrtset da de aabner Testamentet, og finder samme at begynde med følgende Ord: "Jeg veed at J alle tre troer at være mine Sønner; Men da kun Een af Eder, har ret til dette Navn, saa kan altsaa kun En indsættes til min eneste Arving. For nu at blive forsikkret om imellem Eder, hvem den rette Søn er, saa er min Villie denne, at naar jeg er død, tages mit Liig og bindes til et Træe, derefter tager mine 3 formeent Sønner hver sin Bue, og skyder efter mig, og den hvis Piil træffer nærmest mit Hierte, den er min Søn, og skal være min Arvings, Sønnerne holdte længe Raad med hverandre herom, og syntes det var for gruesom en Prøve; de raadførte sig med Øvrigheden, men denne svarede den Avis dem, at der var ikke andet for de maatte efterleve Testamentet. Kierlighed til Pengene overvandt snart den naturlige Kierlighed, den døde Faders Legeme blev bunden til et Træe. Medlidenheden, og det Grumme i denne Handling forsvandt. Den Ældste skiød sin Piil af, saa den blev siddende midt i Brystet; den anden skiød, og var ligesaa heldig, nu skulle den Yngste afskyde sin Bue, men han træder frem, græder de ømmeste Taare, kaster baade Piil og Bue bort, og siger: Denne Handling er mig for gruesom. Jeg skulle afskyde en Piil i min Faders Hierte, Nei, det var for unaturligt. Før eftergiver jeg min Ret, førend jeg betaler en Arvepart saa dyrt. Øvrigheden betragter det unge Menneske med Forundring, og de bleve alle enige i at erkiende ham for den Afdødes Søn, følgelig blev han den eneste retmæssige Arving. – Saa dybt indpræger Naturen Kiærlighed i dydige Børns Hierter til deres Forældre. Vee det Barn som miskiender denne Drift; Tigren selv skulle beskiemme det.
Adresseavis for Børn, 1779-07-21
Bøger. Det maae have været meest besværlig baade at faae Bøger, og at læse dem, da man ikke vidste af andre end skrevne Bøger. – Jkke det allene min Søn, men de vare endog meget kostbare, da har man vist maatte givet 20 Gange saa meget, om ikke meere for en Bog, end man nu giver Bogtrykker=Konsten har derfor gjort os den største Nytte i Verden af alle menneskelige Opfindelser. Betænk allene min Søn, at 2 Personer kan i en Dag aftrykke 1500 Ark, hvilket en Person neppe skulle skrive i et halvt Aar, thi man kan dog ikke regne mindre end 3 Ark almindelig Skrift tilet Ark fiin Tryk, og hvor kostbart maatte da ikke saadan skreven Bog blive En Bog som vi nu giver 1 Rdlr. for, maatte da, troer jeg, komme paa meere end 20, kanskee et 50 Rdlr. – Ja det var endnu det mindste, men naar du betænker hvor faae der havde Leilighed til at kiøbe den; og hvor megen Vankundighed der maae herske hos for Børn. dem, som ikke kunde læse i en Bog, saa bliver Bogtrykker=Konsten overmaade vigtig, og den allene som vi har at takke at Bøger kan nu være i alle Hænder, og læses af alle. – Da har de Bøger som da holdes for at være gode, kun været i faae Hænder, og den saa kaldede menneskelige Viisdom kun allene været betroed nogle enkelte Personer; – Ret, og var det da at undre at Dumhed og Uvidenhed har hersket saa meget i de ældre Tider. Betænk allene at den berømmelige grædske Philosoph Plato maatte betale for 3 skrevne Bøger af den vise Pythagoras 2250 Daler efter vor Myndt, hvor ulige lættere Priis ere Bøger nu for os i vore Tider. Slut nu herfra til den dyrebareste Bog Verden har eiet og eier, nemlig Bibelen i hvor faae Hænder den maa have været, førend Bogtrykkerier bleve til. Da eiede neppe En imod Tusende den, og nu er der neppe et Huus i heele Christenheden hvor man jo har den; i det mindste kunde have den for en meget ringe Priis. Slut nu atter fra denne hellige Bog til de andre gode og nyttige Bøger Verden nu eier, og daglig udkommer, som oplyser og forbedrer os, beriger os med Kundskaber, giør Menneskene forstandige, dydige og lyksalige, hvilke Fordeele stedse vilde have blevne liggende i et ævigt Mørke, om Forsynet ei havde opvakt Mennesket til at opfinde den Konst at udbrede Videnskaberne og Lærdommene ved trykte Skrifter. – Ja det maa min Fader nok sige, og nu indseer jeg, hvor stor Nytte Bogtrykkerierne har gjort og daglig giør i Verden; hvor meget maa vi da ikke prise og takke Gud som har ført Mennesket paa den Tanke at trykke Bøger. Naar jeg ret betænker mig, saa synes mig det er det største Gode, der kunde vises fornuftige Skabninger her i Verden. Men tillad mig nu min Fader at spørge, naar er denne Konst opfunden, og hvem var det lykkelige Menneske, som vi har at takke for denne Opfindelse? – Det skal jeg sige dig ved en anden Leilighed, nu har jeg ikke stunder at snakke meere herom, men husk mig kun paa det en anden Gang.
Adresseavis for Børn, 1779-07-28
Nummer Aar Første en Aargang. Hu for Onsdagen. den 28 Julii. II. Canarie-Fugle blev bragt over Søer; Vi have dem fra de Canariske Øer. Opløsning. paa Spørsmaalet i Nummer 29. Naturen er alle Tings Moder, fordi den frembringer, føder og underholder alle levende og livløse Væsener; Men hvad formaaede denne alle Tings Foster Moder, uden en høiere Krafts Medvirkning, og denne allene har den fra Ska deren, den høieste, fuldkomneste og eneste Overherre. Han alene kan derfor kaldes Fader til Naturen, som ved hans mægtige Haand er bleven alle Tings Moder. Kundskaber om Fædrenelandet. 7. Det vestindiske, guineiske Rente- og General-Toldkammer. Derunder hører 1) de hele Told- og Konsumptions-Væsen i alle Kongelige Stater, samt Konsumptionen af Kiøbstæder i Dannemark og Norge, dernæst 2) Volonierne i Vestindien og Guinea, samt Jsland, særde og Grønland, saavel i Henseende til Kammeral- og Told, som Kommervæsenet og Krigs-Etaten. Dette Kollegium bestaaer af tre Deputerede og tre Kommitterede. Dertil hører 1) et Kammerkontoir, 2) Siællands Toldkontoir, 3) Fyhus og Jyllands Toldkontoir, 4) norsk Toldkontoir. 5) dansk og norsk Konsumptionskontoir, 6) tydsk Told kontoir, 7) vestindisk, guineisk Kontoir, 8) islandsk, færsisk og grønlandsk Kontoir. Den, som er Chef for hvert af disse Kontoirer, kaldes Renteskriver, som haver hver i sit Kontoir en Kongelig Fuldmægtig og Kopiist. Ved det vestindiske stemplede Papiir er en Kommissarius og en Kontrøleur. Under dette Kollegium henhører Kiøbenhavns Toldvæsen, hvis Kongelige Embedsmænd og Betientere ere: A. ved Toldboden, tre Toldinspekteurer, dernæst to Toldskrivere, af hvilke den ene har de udenrigske og den anden de indenrigske Skibe at klarere, en Oplagsskriver, en Veirmester, en Taradeur, to Viinkyppere, tre Obervisiteurer, en Skibsmaaler, som maaler Skibe og beregner deres Drægtighed til Kommerslæster, hvorefter de ved Ind- og Udgaaende har at betale. B. Ved Acciseboden eller Konsumptionskontoiret uden for Børsen, er en Konsumptionsskriver og to Kontrolleurer. C. Ved Kontoiret i Nyehavn er en Kontroleur. D. Ved Male værkets Kontoir paa Slotsholm Vagt bygninger en Konsumptionsskriver, en Kontroleur. Avis troleur og en Kasserer. E. Ved Maltmøllerne paa den saa kaldte Kruses Mølle, ere tre Obervisiteter. Ved hver af Stadens fire Porte er en Kontroleur, og uden for hver af Stadens fire Porte er et Kongeligt Accisekontoir, som forestaaes af en Konsumptionsskriver, der modtager Accise af alle Slags Vahre, som fra Landet indbringes i Staden, og derpaa efter Angivelse meddeler Vedkommende Aktiseseddel, hvilken afleveres til Kontrolleuren i Porten, hvis Embede og Pligt det er at lade ved sine Under betientere eller Visiteurer undersøge, om noget mere, end den fremviste Acciseseddel lyder paa forefindes til Confiscation og Mulkt. End videre henhører under dette Kollegium ogsaa Tobaks=Administrationen, som forestaaes af en Kongelig Administrator. Ved Tobaks=Hovedmagazinet ere disse Betientere, nemlig en Stempelforvalter, en Pakhuusforvalter, en Kontrolleur, en Pakhuusskriver, en Tobakssorterer, Fabrikmester og en Fabriksskriver. Den færsiske Handel forestaaes af en Kongelig Kiøbmand.
Adresseavis for Børn, 1779-07-28
Correspondence. Til den kierligste Moder! Otte Dage har jeg nu været i min Tantes Huus, og i den Tid erfaret, at jeg stedse bliver betragtet som hendes eget Barn, Jeg føler nu Sandheden i min gode Moders Ord, at naar man kommer fra sine Sødskende, saa er det først, man begynder at elske dem. Og det var dog blot af Mangel herpaa, at min Moder fik min føde Tante til at tage imod mig. O! hvor hæslig synes mig det nu er at leve i Ufred og Trætte Gid jeg aldrig havde vidst, hvad det var. Her lever jeg saa fornøiet, og hverken giøres imod, eller har Lyst til at giøre nogen imod. Jeg hører ikke andet end Kierlighed og Venlighed, og denne Maade at blive omgaaet paa er mig nu saa sød, at jeg vist i mit Hierte foragter al anden. Min velsignede Moder, hvorledes lever hun, O gid jeg kunde giøre et Smut til hende, saa ofte som jeg ønsker det. Vær vis paa, hun saae mig da i det mindste hver Time paa Dagen. Hils nu mine kierlige Sødskende, beed dem tilgive mig det, hvad jeg har for Børn. giort dem imod. Maatte jeg faae et Brev, som kunde overbevise mig, at min Moder er frisk og fornøiet, at mine Sødskende elsker mig, saa ønsker jeg mig ikke behageligere Tidende. Gid jeg i Morgen den Dag maatte see et Par Linier fra dem. Jeg forbliver næst al Velsignelses Tilønske ning min kjære Moders lydigste Datter til Døden Anne Magdalene.
Adresseavis for Børn, 1779-07-28
Reisende. Slutningen af Edmunds Reise til Tunis. See sidste Rommer) Længe laae begge sproglos omkring hver andres Hals, indtil de mægtige Følelser endelig smeltede til Glædes Taare. Det faderlige Hierte forekom nu alle andre Beviser, og overtydede den lykkelige Gamle, at han ikke var bedragen, men at han virkelig nu holdte sin kiere forlorne Søn i sine Arme. Efterat begge var kommen lidt til rette, og kunde nu tale med hverandre, fortalte Karl, at han gandske got kunde huske sin Bortførelse fra sin Fader, og Maaden hvorledes, at han havde gaaet og plukket Blomster ved Stranden, og at man da var kommet og bortsnappet ham; men hans Faders Navn, og det Land, hvor han var født, var ham gaaet gandske af Glemme. Dette vidste han nok, at Søeroverne havde allerførst bragt ham til America, og solgt ham til en spansk Slave-Handler. Af denne var han igien bleven solgt til en engelsk Kiøbmand, hvis Kierlighed han saaledes vandt, at han antog ham som sin egen Søn, bragte ham hiem med sig til Engelland, og af Mangel paa egne Børn indsatte ham til Arving af sin hele Formie. Med denne hans Velgiører var han nu i Handels-Affairer kommen til Tunis.
Adresseavis for Børn, 1779-07-28
Denne Fortælling blev ofte ved hiertelige Omarmelser afbrudt; og nu, da den lille Karl havde sagt sin Fader saa meget, saa sprang han op, ilede til sin Pleie-Fader, for at sige ham sin Opdagelse, og formaae ham til at tage Deel i sin Glæde. Edmund forlod Staden, og fulgte Karl udad Marken. Neppe havde han hilst paa den Gamle, førend begges Øine ligesom bleve stivnede ved hverandre. - Dit Navn du Gamle, spurgte Kiøb aabne Avis Kiøbmanden. Edmund svarede den Gamle og dit – din lykkelige Broders Navn, skreeg Edmund, og kastede sig, uden at tale videre, i Armene paa den Gamle. Den unge Karl blev staaende som en Forsteened, og kunde af Forundring ikke føre et Ord frem. Hvad dsse Brødre i dette Øieblik føle, ere Ord alt for uformuende til at forklare. Endelig kom det til Oplysning. Den unge Edmund havde holdt sin Broder for død, da han siden hans Afreise fra Engelland ikke havde kundet erfare noget om ham, at han derefter havde taget hans anseelige Formue i Besiddelse. Han fortalte videre, at den unge Karl paa den Tid, da han kiøbte ham, havde forglemt sin Moders Maal, og at han derfor aldrig kunde falde paa de Tanker, at han var hans Broder=Søn; men snarere, at han maatte være en Spaniers, hvis Sprog han dreiede lidt paa. Den unge Edmund løb derpaa til sin Broders Herre, og kiøbte ham løs. Du er frie, raabte han, da han kom tilbage, og i Morgen reiser vi til Engelland. Men med den inner ligste Væmodighed maatte han høre, at hans Broder fast havde besluttet at tilbringe sine øvrige Dage paa det Sted, hvor hans elskelige Kone laae begraven. Al Overtalelse var forgieves. Man besluttede derfor at bygge et lidet Huus der paa Stedet til hans Ophold. Karl forlangte at blive hos sin Fader, for at gaae ham til Haande i sin Alderdom. Og nu reiste den unge Edmund til Engelland, opgav sin Handling, og vendte derpaa tilbage til sin Broder, hos hvem han forblev, til han døde.
Adresseavis for Børn, 1779-07-28
Bekiendtgiørelse. Hvorfor Fruentimmerne sørge med Hvidt, skeer, fordi Ligene indsvøbes i hvide Klæder, og Fruentimmerne forrette dette Arbeide. Mandspersonerne sørge med Sort, fordi den Kolør er mørk og lig den mørke Jord, i hvilken den Døde begraves.
Adresseavis for Børn, 1779-08-04
Nummer an fast Første. Aargang. Onsdagen. den 4 Augusti. Knække Frugters Kjærnestene Bor man Børnene formeene Spørsmaal. i see Regnbuen paa Himlen Men hvoraf kommer den, eller hvorledes gaaer det til at vi kan see den, og hvad Tanker bør vi giøre os, naar vi betragter den Kundskaber om Fædrenelandet. 3. Dekonomie, og Kommerce-Collegium forvalter alle Kommerce-Sager, undtagen den som høre under Told-Kammeret, samt alt hvad der løber ind i Landets General-Octonomie, for Exempel Fiskerie, Fabrikker, Brandassurance-Væsenet, samt KonsulatsSagerne. Dette Kollegium bestaaer af visse Deputerede og tre Kommitterede, som tillige ere Sekretærer, af hvilke een har de danske, een de norske og een de tydske Sager at forvalte. Et dansk og norsk BrandasseuranceKontoir, et slesvigsk og holsteensk Brand asseurance-Kontoir. Under dette Kollegium henhører det Kongelige Generaltagazin for Klæde=Fabrikerne, hvilket forvaltes af en Direkteur, en Bogholder, som og er Kasserer, saa og af en Kongelig Kræmmer.