Berlingske Tidende, 1831-09-05
Tyrkiet. Semlin, den 8de August. - Ogsaa i Tyrkiet aabenbarer tiltagende Misfornøielse sig meer og meer i alle Folkeklasser, fremskyndet ved Landets slette Finantstilstand, ved et feillagtigt og vaklende Regjeringsystem, vedligeholder den Udelighedens Aand i Provindserne og forbereder en total Omvæltning i dette gjennem Aarhundreder saa mægtige Rige, ja maaskee endog dets Opløsning. Muselmanden, der for faa Aar siden med Ærefrygt hyldede Koranens Bud, begynder nu, forledet af sin Sultans Exempel, at fortolke den vilkaarligen, dreie den som en Voxnæse eller forkaste den aldeles. Sultanen selv var, paa hans Reise gjennem Provindserne, denne Forandring paafaldende. Efter sin Hjemkomst er han meget tankefuld herover, og synes nu - maaskee for side. - at være kommen til den Erkjendelse, at en fremfusende Reform af hævdede, nationale Skikke og Vedlægler, er et høist fæligt Foretagende, som en viis Regiering aldrig frises til at i forsøge, endskjøndt den ikke undlader, at bidrage til sit Folks fremskridende intellectuelle Udvikling paa den lovmæssige Ordens Vei, med skyldig Ærbødighed for dets religiøse Overbeviisning, og at den Fyrste, der - under Paaskud af en uforstandig, halv oplyst Tolerants - viser Ringeagt for sit Folks Religion, de moraliserer det, saaledes daarligen selv undergraver sin Throne og bereder sig selv Undergang. Alt dette har Sultanen med sin uoverlagte Prædilection for alt Nyt, ingenlunde ændset ; han kan nu ikke længere dølge det for sig selv, at hans Reformer have været store Misgreb, der have ført hans Folk ind i en politisk Forvirring, af hvilke han, med al den Charakteerstyrke, hans krybende Hofmænd lovpriiste, ikke formaaer, at frelse det. Nu synes han, at være tilbøielig til at forandre sit System; men derved vil han ikkun skaber sig selv. Reformernes Tilhængere ville troe sig selv comprommitterede og deres Modstandere ville benytte denne Leilighed til at gjøre deres Spaadommes Opfyldelse gieldende, og med snysende Harme nedrive, hvad der er opbygt med saa stor Anstrængelse og med saa utallige Offere. Begge Partier optræde da som Sultanens Fjender. J Constantinopel menes derfor, - og denne Mening yttre Diplomaterne uden Sky at en Crisineppe kan undgaaes, og at alle Elementer til en nær forestaaende Explosion ere sammenhobede. Det er derfor intet Under, om en Catastrophe pludselig udbryder i Tyrkiet, der ei allene har Landets totale Omdannelse til følge, men ogsaa berører dets udvortes Forhold. - Var Grækenland nu, som Conferentsen i London syntes at ønske, fuldkommen constitueret, saa kunde det benytte Øjeblikket til at vorde een af de mægtigste europæiske Stater; men desværre staae Grækerne, i deres nærværende Stilling, Fare for at tabe deres ikkun svagt grundlagte Uafhængighed. Lettelig kunde en Omvæltning i Tyrkiet forøge Paschaen i Ægypten, Mehermed Alis, store Magt, og hans Planer i Henseende til Grækenland, ere jo noksom bekjendte. Storvezieren er med sin hele Hær paa Marschen imod den rebelske Pascha Mustapha af Skutari, Paschaen er desaarsag etter rykket ind i sin Fæstning, som beleires af Sultanens Tropper. Fra Skutari er en Deputation reist til Alessio, for at tilbyde Storvezieren denne Byes Underkastelse. Uden Tvivl vi Mustapha Pascha da vorde leveret af sine egne Folk, hvorved den da vil gjøres Ende paa videre Blodsudgydelse. Fra Bucharest meldes, at en skrækkelig Jldebrand den 2den August har raset i Constantinopel; Atten Tusinde Huse, (næsten h. Pera, den store Forstad, hvori de fremmede Gefandter og de christne Kjøbmænd boe) ere lagte i Aske; Tredsindstyve Tusinde Mennesker have mistet Hjem og tildeels Eiendom Paris, den 27de August.