Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-07-22
Torsdagen den 9 2 Juli. Til en Ven i Fyen. Du ønsker at vide noget om Tilstanden her paa Falster, navnlig om det politiske Liv, der i Vinter vaktes her ved Kammerraad Drewsens og Orla Lehmanns Nærværelse, endnu har vedligeholdt sig, eller om den nu atter ligger i Dvale." Jeg troer herpaa at maatte svare, at den nuværende politiske Tilstand herovre vel rettest kan benævnes en (om endog kun tilsyneladende Stilstand, uden at jeg dog dermed vil have sagt, at denne er Begyndelsen til en Tilbagegang, men jeg vil ene herved betegne, at den store Masse af Folket trænger til idelig at holdes vaagen ved Midler, der ret ere synlige for det, ved Begivenheder, der ganske kunne tiltrække sig dets Jnteresse. Derfor gjorde ogsaa Drewsens, men dog især Lehmanns Nærværelse her, ved hvilken Leilighed han holdt den vidtbekjendte Tale til Drewsens Vælgere, en overordentlig Virkning paa det hele Falster. Man følte sig ligesom vækket af en lang og dyb Slummer; man skyndte sig at gnide Søvnen af Øinene, man skammede sig næsten over at have sovet saalænge, men man følte sig tillige styrket og oplagt til et nyt, selvbevidst Liv. At denne Opvækkelse har havt en særdeles gavnlig Jndflydelse paa Alle, men især paa Bondestanden, derom kan Jngen tvivle, derpaa kunne utallige Beviser anføres. Bonden har nu faaet Smag for noget bedre, Sands for noget Høier end tilforn. Det er ikke længer hans egne personlig Jnteresser, der for ham spille Hovedrollen; det er nu langt mere den almindelige Jnteresse, han tragter efter at kjende og befordre, og derfor har denne Tragten ogsaa en usædvanlig Grad vakt hans Læselyst. Det er allerede et ikke umærkeligt Beviis paa den Selvbevidsthed, hvortil Bonden er bleven vakt, at han har indseet, at han, for ikke at falde tilbage i den forrige Dødsighed, maa søge at udvide sin Kundskab om det Land, hvori han lever, og om de Begivenheder, der tildrage sig i Landet og som have Jndflydelse paa det Almindelige eller paa enkelte Deele af Samfundet; men han har tillige indseet, at nogen Kundskab til de Lande, der ligge os nærmest, eller hvis Jnteresser ere beslægtede med vore, eller med hvilke vi staae i nogensomhelst Forbindelse, maa være ham til Nytte og Belærelse. Det er derfor i høi Grad glædeligt at see den Jnteresse, med hvilken nu næsten enhver Bonde læser Aviser, der her naturligviis indskrænke sig til Stiftets politiske Tidende. At politicere er imidlertid, som Du vel begriber, ikke Bondens Sag; men en Sandhed bliver det ikke desto mindre, at han med stor Opmærksomhed følger Begivenhedernes Gang, hvorhos det igjen er en Selvfølge, at det er Fædrelandets Begivenheder og Anliggender, der ere de meest tiltrækkende for ham. Orla Lehmann er her naturligviis Bondens Yndling; ham er det Bonden har at takke for, at han er vaagnet til et nyt Liv, det føler han selv og derfor vil Lehmann ogsaa endnu en Tid være istand til at vedligeholde det vakte Liv. (At den almindelige Opvækkelse til Selvbevidsthed, og Selvvirksomhed saavel paa Landet som i Kjøbstæderne allerede iforveien var forberedt og lettet ved Oprettelsen af raadgivende Stænder, Communernes større Deelagtighed i Bestyrelsen af deres Anliggender, Hoveriets Afløsning, hvilket sidste fornemmelig har yttret sin heldbringende Jndflydelse paa Bondestandens aandelige Udvikling, vilde det imidlertid her være ubilligt at forbigaae med Taushed.) Jnteressen for den mod Lehmann anlagte Sag og Længselen efter at vide Udfaldet paa den er stor hos Bondestanden som hos Alle herovre. Denne Sags Udfald vil sikkert faae en stor Betydning, og det vil især bidrage til at give det her som allevegne udviklede politiske Liv sin Retning. Kommer Lehmann,