Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1830-10-22
Udenlandsk. Nederlandene. J Hertugdømmet Luxemburg begynder det nu ogsaa at blive uroligt: den folkerigste Stad næst Luxemburg, Bouillon har nu ogsaa plantet den trefarvede Fane, og i Staden Luxemburg selv, begynder Folket at blive saa uroligt, at den preussiske Garnison har ladet Porten til Fæstningen lukke, og befalet kun at indlade Jndvaanerne, dette skeede, fordi et CorpsMilitier fra Namen havde nærmet sig Staden; en stræng Bekjendtgjørelse er ogsaa udstædt, hvorved Befolkningen formanes til Fred og Rolighed, og at afholde sig fra at bære fremmede Tegn eller Farver. Den 5te October har den hollandske Garnison forladt Namur Fæstning. Gen. Tuvivier, som overgav Fæstningen i Mons til Jnsurgenterne, er gaaet i deres Tjeneste. Ved Jndtagelsen, af Ostende have Borgerne forefundet 800 Erts og Jern-Kanoner, 80 store og smaae Mørsere, 3 a 4000 Fade Krudt, 1000 fyldte Bomber, og et betydeligt Antal Kugler, tilsammen for en 7 Mill. Gyldens Værdie. Den 4de October kom 200 Franskmænd til Brussel med Chacots med Dødningehoveder paa, og Ordene: Volontaire Parisien. Den 2den f. M. var Avantgarden; 90 Belgier, ankommen fra Paris, og de sagde at man kunne vente 2000 franske Frivillige efter. En Grev Felix von Merode og Sylvain van de Weyer i Brussel bekjendtgjør ved en Proclamation deres Medborgere at Prindsen af Oranien havde sendt et Jndivid for at høre hvad den belgiske Nations Ønske er, men at de ikke fandt sig bemyndigede til at svare derpaa. J Armheim ville man den 6te October vide, at Stæderne Lüttich og Gent skulle have erklæret sig mod den provisoriske Regjering i Brussel og have viist sig tilbøielig til at underhandle med Kongens lovmæssige Regjering. Lüttich forlanger en belgisk Administration og Forandring i Statsgrundlovene; Gent vil indlade sig paa endnu billigere Conditioner. H. K. H. Prindsen af Oranien vedbliver at vise sig fra den samme elskværdige Side, som han altid har gjort, han har ladet Hr. Duepetiaux, Pletincks, Everard og alle Jndivider, som vare arresterede, sætte i Frihed. Fra Haag skrives, at Lovcommissionen nærer to Anskuelser, den Ene er for en aldeles Adskillelse af Holland, fra Belgien, en Anden for en modificeret, tildeels Adskillelse; de sydlige Medlemmer bivaane ikke mere Forsamlingerne. Den hollandske Stats Courant indeholder flere kongl. Ordres, angaaende Opbudet af en almindelig Landstorm, lovlige Bestemmelser mod oprørske Taler, Bestikkelser og mod Bæren af illegitime Cocarder. Regjeringen har besluttet at gjøre et Laan paa 20 Mill. Gylden, for at dække dens overordentlige Udgifter. Fra Amsterdam yttres ogsaa det Ønske, om Adskillelse fra Belgien med følgende Ord: "Vi ønske vores Adskillelse fra Belgien, da vi ere ærlige Hollændere, og ikke ønske en Regjering i det belgiske Folks Smag. Fornævnte Blad siger ogsaa, at der i den fornævnte Proclamation af Grev Felix og Sylvani skal findes den Yttring: "Vi føie hertil, at alle Handlinger, som udgaae fra Kongen, ville ansees for aldeles ugyldige, og selv det Gode, som Hs. kgl. H. maatte gjøre, ville være uden Følger, i Fald man mærkede at Kongen havde Haand med i Spillet. Jnd delingen af den hollandske Armee, som staaer paa Feldtfod, er for Tiden følgende: Jnfanteriet skal commanderes af General Cort Heiligers, under ham staaer Prindsen af Sachsen Weimar og Generalmajor Favange. Generallieutnant Trip anfører Cavalleriet. Begge Commanderende skulle have deres Hovedqvarteer i Mechelu; General. Boreal ligger i Waarloos og de øvrige Tropper skulle cantonere i Antverpen. Det er Skade, at det gunstige Jndtryk, som Prindsen af Oraniens Proclamation ville have gjort paa Gemytterne, er tilintetgjort ved Efterretningen om Opbudet af Landstormen i Holland. En af vores første Politikere, Hr. Cancellieraad Hempel, siger i No. 39 af hans "Bidrag til TidsHistorien!" om Nederlandenes nærværende Tilstand: "Nederlandenes Regjering er en hollandsk Regjering, dens fire Jdee har i 15 Aar været at drage en skarp Grændselinie mellem Frankerig og dens belgiske Provindser. Den Række af stærke Fæstninger paa Frankerigs Grændse, hvorover Wellington fører Opsynet, har ikke forekommet den at være tilstrækkelig; den har ønsker andre Dæmninger mod Frankerig og dens belgiske Provindser, og ved virkelig blind Haardnakkenhed, søgt at bevirke en pludselig Forandring i Belgiernes Sæder, Skikke, Religion, ja endog i deres Sprog. Regjeringen har heri betraadt den af Joseph III betegnede Bane, som, da han ikke kunne bortbytte Landet, paa engang ville giøre det til Østerrig og indføre det tydske Sprog. Josephs Forsøg fremkaldte den brabandske Revolution 1789. Og alle indvortes Ribninger og Stridigheder i dette Øieblik ere Resultatet af en lignende Fremgangsmaade.