Norske Intelligenssedler, 1814-06-03
Christiania Jntelligentssedler. 52de Aargang. 3 Juni ) Udgives to Gange ugentlig. Med allernaadigst Tilladelse forsendes med Brevposterne i Norge og Danmark. Samlet, trykt og forlagt af N. J. BergEt modus in rebus, sunt gerti deniqve fines. Kunde man vel troe, at der i vore saa kaldte oplyste og humane Tider, gaves Mennesker, som ville nedværdige sig til, ikke alene at proponerStraf for Ønsker og Meninger, men endog i saadan Hensigt at give Vink, at lemlæste og skjære Næse og Ører af Medmennesker og Medborgere, Og dog giver Spørgeren . . . . i Jntelligentsedlen No. 40, til Vemod for ethvert tænkende Væsen, Exempel derpaa. Enten er Spørgeren et Satans Redskab, saafremt han oprigtig med ner det, hvorom han spørger, eller i modsat Fald en Stakkel, som teder at vinde Patriotens Rang ved saadan Adfærd. Da det dog er Skam, at vor Selvstændighed og Frihed skal begynde med Forslag til saa svinagtige criminelle Love, som at skjære Næse og Ører af Folk; en Grusomhed, som alene fandt Sted i Tyranniets fæleste Dage; saa spørger jeg enhver tænkende Medborger: 1) Om en Proponens av saadanne mod Menneskelighed og enhver ædel Regjerings Prind stridende Love ikke burde kaldes til Regnskab og efter Omstændighederne straffes, 2) Om det ikke var passende (for ikke at gjøre sig skyldig i Proponentens tyranniske Aand) at lade Straffen bestaa deri, at billedet af Proponenten, en Hermes Klods, blev opreist paa et offentligt Sted, hvor den proponerede Straf, i Publicums og LorProponentens Nærværelse blev af Bøddelen exeqveret paa billed Støtten, som derefter skulde blive staaende med Jnscription: "TiSkjendsel for Proponentere af saadanne Straffe. Derefter burde Proponenien være hvad han var, enten han havde av Naturen og efter sin Art lange nedhængende, eller korte Ører, lang eller hut Næse; dog burde man maaskee vogte sig for, at tilstaae ham Embeds eller Lovgivnings Myndighed. Videre Udvikling af Spørgerens Theorie tillader Tiden mig ikke, ei heller min Evne, da Tryknings Omkostningerne i denne Tid nødvendig maatte være betydelige. Jeg indlader mig derfor ikke heller videre med den anonyme Spørger, men for Resten overlader ham til mine ærede Medborgeres fortjente Behandling. Selv den conviette Lands Forræder maatte neppe ansees med den proponerede, saa gyselige, ubensigtsmæssige og vemmelige Straf, der efter sin Natur og Straffens reelle Øiemed ikke kunde andet end vække Medynk over Forbryderen og Uvillie og Foragt mod Loven. J denne Anledning kunde jeg ikke undlade at giøre opmærksom paa den blide og skarpsindige Lov Philosophs Marqvis Beccarias, Ord: "Et Skuespil, der er alt for grusomt for Menneskeligheden, kan ikke være andet end et forbigaaende Raserie, men aldrig et bestandigt System, hvilket Lovene bør være. Ere disse virkeligen grusomme, da forandres de, eller en ulyksalig Strafløshed fødes af dem selv. Mai 27de 1814. Advocat. Aldrig har Nordmanden baaret fremmede Despoters Aag og aldrig vil han bære det. Kierlighed til Frihed er alt for dybt rødfæstet i den norske Nationalcharacteer til, at ikke enhver ærlig Nordmand før opofter Liv og Alt, end han lader sig berøve sin Frihed. Jntet kan være et mere imodsigeligt Beviis herpaa, end den almindelige Eenstemmig hed, hvormed hele Folket, uden Jndvending eller Modsigelse, svor at opofre Liv og Gods for Frihed og Selvstændighed - og denne Eed af lagde Folket frivilligt paa en Tid, da det selv havde Valget, uden at agte paa dets forrige Konges sidste Anmodning: at det med Rolighed skulde modtage den nye Beherskers Tropper.