Aalborg Stiftstidende, 1837-09-12
Portugal. Vi have igaar meddeelt den Kjendsgjerning, at baade Terceira og Saldanha have forladt Linierne ved Lissabon, efterat have nærmet sig dem paa Skudvide. Det staaer tilbage at berette, hvad der rimeligviis har foranlediget deres Tilbagetog, og det sees er rettere, end at de have følt sig for svage til at vove noget alvorligt Angreb. Allerede i den første Efterretning af 23de August hedder det nemlig, at Farens Nærmelse havde bragt det i Lissabon herskende Parti til at gjøre de yderste Anstrængelser. Samtlige Medlemmer af Cortes skulle være traadte ind i Nationalgaden og et stort Antal af dem vare strax indskrevne og bevæbnede. Paa alle Gadehjørner og foran Cortespalladset saae man Folket stimle sammen om en Proclamation, der opfordrede det til yderste Forbittrelse mod de med engelske Penge bestukne Forrædere mod Frihed og Fædreneland og til Kamp med alle Fortvivlelsens Vaaben. Nuk, hedder det i denne Proclamation, ger det Tid at redde Fædrelandets Ære, og i Kampen for dets Frihed kan Seieren ikke udeblive. Portugal Mutius Scævola, Helten Sa da Bandeira, staaer i Spidsen for 20000 Tappre, som ere paa Veien til at forene sig med Lissabons Borgergardes 20 Batailloner. Proclamationen aander heelt igjennem den meest exalterede Forbittrelse og opfordrer Folket til at rase med Jld og Svær mod Fjenden udenfor Linierne og mod dens Anføreres Palladser endog inde i Staden. Man seer imidlertid ikke, at Folket endnu har grebet til disse yderste Midler for sin Hevn. - De fjendtlige Hærførere have ei heller ladet det mangle paa Proclamationer. I en saadan fra Hertugen af Tercera kalder saavel han som Saldanha Jndvaanerne i Lissabon den sidste Frihedskamp mod San Miguel i Erindring, forekaster dem September=Revolutionen. Utaknemmelighed mod Heltene i hiin Kamp og opfordrer alle ædle Portugisere til at befrie Dronningen ud af de uværdige Folkeforføreres Fangenskab, i hvilket hun, efter dette Parties Mening, ansees for at befinde sig. "Dronningen og Chartet, saaledes lyder disse to Hærføreres Løsen. Det er da, naar man med Ovenstaaende sammenholde, Efterretningen af 28de August, rimeligt at antage, at Tilbagetoget har havt til Formaal, enten at gaae SadaBandeira, som, paa Landeveien fra Leiria, ilede Lissabon, til Hjælp, imode eller ogsaa først at trække det 5te Regiment, 350 Mand stærkt, til sig, for saaledes at operere med større Kraft. Rimeligviis have begge Hærførere, Terceira og Saldanha, gjort Regning paa, enten slet ingen Modstand at finde for Lissabons Porte, eller idet mindste ventet, at deres Tilhængere i Staden, ved deres Anrykning, vilde forsøge en Opstand. Da ingen af Delene fandt Sted, have de ikke anseet deres Hær, som kun bestod omtrent af 4000 Mand, uden alt Artilleri, hvoraf den halve Deel des J uden kun er sammensat af irregulaire Hobe, stærk nok til at binde an med Regjeringen, i et Øieblik, da den ved Demokraternes Skrækkesystem var bragt til at gjøre de yderste Kraft=Anstrængelser. Dette er saameget sandsynligere, som i Morning=Post" paastaaer, at selv de fangne Chartister og Migueliter have været drevne til Linierne, saa at man der har havt en Masse af 12,000 Mand samlet, i hvis SpidseVisconde Requende (Baron af Faro) og flere Cortes medlemmer befandt sig. Man maa nu vel snart erfare noget Afgjørende, thi saaledes kunne Sagerne ei staae ret længe. Jmidlertid har den militaire Jnsurrection, som Tilhængere af Don Pedros Charte, udnævnt et Regentskab, bestaaende af de 3 Exministerpræsidenter, Hertugen af Terceira, Marschal Saldanha og Oberst Loureiro, tilligemed den tidligere Søminister, Jervis de Antagia, hvilket Regentskab skal fungere medens Dronningen og hendes Gemal (efter deres Supposition) holdes i Fangenskab. Terceira er dette midlertidige Regentskabs Præsident, medens Overbefalingen over Hæren anbetroes Saldanha. At man iøvrigt i Lissabon yttrer sin Glæde over Fjendens Tilbagetog, er en naturlig Selvfølge.