Viborger Samler, 1830-10-25
Nedenstaaende saare mærkelige Yttring om de belgiske Anliggender findes i Journal des Debats, der nu er Ministeriets erklærede Organ: "Ugjerne see vi den engelske Presse at betragte de sidste Begivenheder i Belgien fra en indskrænket Synspunct, og endnu at gjøre Spørgsmaalet om Vedligeholdelsen, af Europas Fred afhængig af chimæriske Combinationer, hvilke Brussels Modstand for stedse har tilintetgjort. Det er ganske at glemme den Afstand. ja den Kløvt, der adskiller den Dag, da Prinds Friedrich med en Adjutant underhandlede om den belovede Afhjælpelse af de sydlige Provindsers Klager, fra den, paa hvilken han viste sig med Kanoner for Brussels Porte. Vi ville lade det Spørgsmaal uafgjort, om den kongelige Regjering virkeligen i den Grad havde overskredet Legaliteten, at den derved retfærdiggjorde Petitionernes Foredragelse paa Bayonnetspidserne, og om den indvortes Lykke og Udviklingen af de belgiske Jnstitutioner ikke sikkrere og i større Samtlang med de andre Nationers Rolighed vilde være skredet frem under Huset Nassaus Scepter, med særskilt Bestyrelse og afsondrede Love, kort: med en i Ord og Virkelighed uafhængig Forvaltning: Dette er et unyttigt Sporgsmaal der kun angaaer Belgierne, og hvormed vi ikke ville beskjæftige os. Det staaer ei i vor Magt at gjøre gjort Gjerning ugjort, men vel at drage de fornuftigste Slutninger deraf. Men nu synes det os, at man i England og paa andre Steder begaaer den Vildfarelse at spørge om hvorledes man skal ordne de belgiske Anliggender paa en Maade, der ikke skal forstyrre Freden i Europa. Tvertimod handles der om, hvorledes man skal vedligeholde Freden, uden at rore ved de belgiske Anliggender, uden at nægte Følgerne af en begaaet Handling og fremfor Alt uden at bekjæmpe dem. For at opnaae dette maa man have Mod til, strax at hensætte sig i October Maaned og ei gaae tilbage til den 25de Septbr. Med Undtagelse af Antmerpen og Mastricts Citadel have alle Provindser, alle Fæstninger erkjendt den provisoriske Regjerings Autoritet. Den fremskridende Bevægelse er almindelig; det er ikke meere Borgerkrig; det er udvortes Krig; Øieblikket er kommet, at fordrive Magt med Magt og ved Seir at nedrive, hvad Erobring har opført. Den provisoriske Regjering har erklæret Belgiens Uafhængighed og løst alle Officierer, og Embedsmænd fra deres Troskabsted til Huset Nassau. Der er indfaldt en stor Nationalcongres, for at udkaste en Forfatning og bestemme Regieringsformen. Kan nu vel nogen Statsmand for Alvor faae i Sinde, at foreslaae en Udsoning imellem Huset. Nassau og de belgiske Provindser. Skulde Brussels med Katætsker ødelagte Gader ikke have helbredet Cabinetterne for deres Foragt for Uforligelighed imellem Nationerne, og skulde denne blodige Ægteskabsskilsmisse endes med Forslaget til et halvt Ægteskab? Men for at kunne med nogen Virkning foreslaae en saadan Combination i Brussel, maatte man sandsynligviis ledsage den med nogle truende Skridt. Men har man ogsaa overveiet Følgerne af en Væggring? Naar de lukke deres Porte, disse med saa stor Bekostning og saa liden Nytte mod Frankrig opførte Fæstninger, vil man da tage dem med Magt? Har man da ikke afbrændt den første Kanon, den Kanon, hvis Torden, kan og maa gjenlyde til Verdens fjerneste Deele? En selsom Forsigtighedsregel til at sikre Europas Rolighed. Det maa falde haardt, i London, Berlin, St. Petersburg og Wien, i nogle Timer at see de Beregninger tilintetgjorte, paa hvilke man i 15 Aar. har støttet Europas Ligevægt, det er naturligt. Og troer man maaskee, at Frankrig selv der neppe er kommet sig efter sin egen Revolutions Rystelse, skulde ønske, at der paa dets Grændse aabnede sig et Brænd punct for Tvedragt ude og Forstyrrelsen af Rolighed hjemme, Dette er sandeligen ikke Tilfældet; men hvad det ci har kunne eller tordet forhindre, det taaler det med den Agtelse for andre Nationers Uafhængighed, som det fra den første Dag af har proclammeret. Det finder i det Mindste deri Anledning til, at overbevise Europa om sin Handlemaades Oprigtighed og venter til Gjengjæld, at det Exempel, som det har givet, vil finde Efterlignelse. Kort det kommer an paa at eenes og Jlke=Intervention som Grundsætning. Naar een Magt skal kunne antage denne, saa maa den antages af Alle; finder een eneste Afvigelse fra denne Grundsætning Sted, saa vorder Alt tvivlsomt. Lader os i Korthed fremsætte vor Mening om de belgiske Anliggender: Saalænge en Adskillelse af de tvende Kongeriger under det oraniske Huses Scepter ansaaes for mulig, saa have vi af alle Kræfter øn skeet dette. Da Vold havde afgjort Spørgsmaalet, da vi saae Belgiens Uafhængighed skreven med blodig Skrivt paa Brussels Gader, da ønskede vi, at disse Provindser, saavel for deres egen som for Europas Skyld, maatte vælge den for deres Naboen mindst foruroligende Regjeringsform. Men aldrig have vi troet og aldrig kunne vi troe at man for Europas Skyld, for den Freds Skyld, der er og ligesaa dyrebar, som alle Andre, kunde tænke paa en Mellemkomst til Belgiens Udsoning med Huset Oranien og diplomatisk ville bestemme Udfaldet af hiin nysforte Kamp. Alt hvad der gjøres for Europas Rolighed og som ei gaaer ud fra Belgiens Uafhængighed som et erkjendt Factum, synes os, umiddelbart at true denne Rolighed. Der er underordnede Puncter nok for Europas store Magter at forhandle i de belgiske Anliggender; Vanskeligheder nok omgivendnu denne Gienstand; lader os ikke gjøre dem alle uopløselige ved for Fredens Skyld at opstille en Grundsætning, af hvilken kun kan avles Krig!"