Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1783-06-06
Moralsk. en Hvad giør Du der, min Beste, spurgte engang den Perser Sadi, et ungt Menneske, som han elskede fortrinlig høit: "Jeg skriver: - Og hvad - En Bog, som jeg gjerne ønskede maatte vinde biefald: Og Du haaber det. - Hvem skulle ei haabe sligt: om sit eget Arbeide, men visselig blander ofte Tvivl sig i min Egenkierlighed." Desto bedre Ofte, synes min Geist mig alt for svag til at være Original; Ofte giør Vanskeligheden af den digtende Skriveart selv Nr. 362 Nor mig bange; Ofte er jeg uvis, hvilket Slags der er det beste, ofte tvivler og studser jeg saa meget, at jeg neppe kommer hastigere afsted end en Snegl kan krybe: - Veed Du maaskee et Raad for mig, Sadi, saa slig det: - En Fabel, i det ringeste vidste jeg, og det staar derhen, om den skulde være Dig saa ganske ubrugelig: - Tre Brødre, gik ud for at komme til en Stad, som laae nogle Mile fra dem paa en Høy, og for den, som først kunde komme, dertil, var af Faderen udsadt en anseelig Belønning: Ingen af dem manglede paa Kræfter, men de Veie, som De valgte, vigede vidt af fra hinanden. - Hvorfore, sagde den Ældste, skulle jeg være klogere end saa mange, som før mig gik derhen; Jeg bliver paa Landeveien: - Der har jeg Plads til at udbrede mig, og al muelig Beqvemmelighed, da den ei er saa steil, men gaaer lidt efter lidt op i det høie." Saa sagde han, og gik: - Den anden loe ham ud med en haanlig Latter, og skiælte ham ud for en Nar over alle Narre: "Seer Du ikke de vidtløftige Omveie og Bugter, hvorhen Din beqvemme Vei fører Dig? Den er uimodsigelig en bedraget Daare, som følger den ubekymret fremvandrende Pøbels Gange. - J en lige Linie vil jeg ile til dig, skiønne Stad, Bort med den banede Vei; Til den holder sig kun de feige og almindelige Siele. Den lige Linie allene fører os nærmest frem, den maa gaae giennem Mark og Enge, jeg viger ei tilside: - Ogsaa dette er en Fordeel, at ingen Trængsel af Modstandere, paa deslige Veie omsuser, og opholder os. - Han gjorde det, og begyndte sit Løb. - Skulle da vel alle vore Forfædre have været Narre, som min Broder synes at troe, sagde den tredie ved sig selv. - Mig tykkes, at saadan en Jndbildning er en strafværdig Stolthed, et Blendverk af en utæmmet Egenkierlighed. - Velan, jeg vil udvælge mig denne smalle Ar 363 Rer. Fodstie, den er ei saa udsvævende, som hiin, og ikke saa knortret og ubanet, som denne Vei: - Ogsaa denne krummer sig undertiden, men dog kun fielden. Maaskee jeg ogsaa kan undgaae disse Bugter, og kan jeg end ei, saa er det en Pligt at forglemme smaae Ubehageligheder i Hensigt til en større Fordeel. - Saaledes tænkte han, og gik: "Hvilken af disse 3, meener Du vel, kom først til Maalet. - Det var sikkert ikke den første." Og ligesaa lidet den anden. Vel fløi han en Tid lang frem med modige Skrit, og kom et godt Stykke foran sine Brødre, men Dale og Brinker trættede ham snart, og endelig, da han ved Solens Nedgang troede sig allerede at være ved det bestemte Sted; See, da var endnu mellem ham og Høien en dyb Flod; hvilken uden Broe at overstige var ham umueligt. Han, som ei ville giøre nogen Omvei, maatte nu finde sig udi, at gjøre den længste af alle, og han havde neppe fuldendet den halve Vei, da han allerede saae sin yngste Broder paa Spitzen af den forønskede Høi, Og Anvendelsen, Du burde næsten ikke spørge mig derom: Du bekiender Dig ofte tvivlraadig i Udvælgelsen af Din Skrivemaade, og ønsker Dig Dine Medmenneskers bifald: Vel, unge Menneske, betænk dette, forlad vel Landeveien, thi den hastige Forglemmelse er deres Lod, som vandrer derpaa, Dog vælg ogsaa ikke heller af Ergierrighed alt for hastig en Bane, paa hvilken Du bliv den første og den eneste, jeg vil gjerne tilstaae Dig, at det ofte medfører Roes og Nytte, dog bevidner Sandsynligheden, at naar det lykkes for een, mislykkes det for tre. Udvælg Dig den smalle Stie, som de Ædle af Din Nation pleier at følge. Den Roes, som de der har erhvervet sig, er Dig Borgen, for Din, naar Du bliver det, som de har været: Tykkes endogsaa denne Dig at være felefald: Vel, forbedre den a 364 Aar. da, i Fald Du formaae det. Dog vig ikke alt for over tilet ud af den. Er Du et vittigt Hoved, saa henriver Din indvortes Trang Dig desuden vist nok frem, og skal vel ikke ganske beskytte Dig mod Feiler, men dog snart drage Dine Brødres opladte Øine paa sig, thi den som søger at have et Strøg af et vittigt Hoved, han høster ofte, i det han stolt tænker at flyve de øvrige forbi, isteden for den ventede Roes, ikkuns Skam, thi troe allene dette, at der er stor Forskiel, imellem et naturlig smukt og et blot sminket Ansigt; Lad hiint Tusinde Gange overskylles af en Plads Regn, det bliver dog det samme; Men lad Regnen. ikkuns engang komme over dette, og da, - Hul - hvor fælt kommer det da ei til at see ud? Slutningen om Rap=Sæden. vid. No. 23.4) Sidst i Julii Maaned er Rapsaten gjerne møden, da den forvarlig afskiæres i tør Veirligt med en Zegl, og opbindes, derefter bliver det strax aftorsken paa Marken paa Segldug, og indføres, samt tynt udbredes paa Loftet, Straaet duer ei til andet end at brende; Her har man faaet 8 a 10 Tønder Rapsat af saadan en Tøndelands Sæd, som koster 5 a 6 Rdlr. Tønden, men i Marsken har de faaet fast dobbelt Afgrøde af saadan en Tønde Land, saa at ingen Sæd er saa betydelig som Rapsat. 5) Efter Rapsaten pløies tre Gange til Hvede, som samme Aar saaes med Rugen og giver ypperlig Afgrøde. Aaret efter begyndes med Rapsaten paa nye med Pløining, Giødning og Sæd, som forrige 2den og tredie Post ommelder, derefter saaes Hvede, og det sidste Aar enten Havre med Klæver eller Hæstebønner, derefter udlegges det fire Aar til Hvile og Gresning. 6) Rapsaten kan selges til Olie Møllerne i Kiøbenhavn eller og til Holsteen, og vil man forsøge selv at lade slaae Ollie, er en Mølle til at slaae Ollie paa ved Kongens Naade, opbygt ved Skiærup, som ligger imellem Veile og Fridericia, hvor een Selveier navnlig Marcus Ditlevsen imod liden Betaling for Karlen og Hesten som dertil bruges, kan faae Frøet slaget til OllieMan har befunden, at en god Tønde Rapsat kan give en 36 Potter Ollie, og en Tønde Hørfrøe 23 a 24 Potter Ollie, og Kagerne af begge Deele kan bruges til at føde Creaturer og Hester, og er saa god som en Tønde Havre, een Tønde Bygfrøe eller Kideke en 10 a 12 Potter Ollie, og Kagerne at bruges til Brendsel. En Fabel. Soelen og Skyerne. Nogle misundelige Skyer havde sammenrottet sig for at anspende alle deres Kræfter paa at berøve Jorden Lyset af den opgaaende Soel: Som Bierge trængde de sig sammen, og virkelig blev vor Planet i nogle Timer gandske fordunklet: - Men neppe havde Soelens varme Straaler, ved Middags Tider begyndt at nedfalde for Taagen forsvandt, og Skyerne, beskiemmede, skiulte sig i Dalene. - Saaledes træder og Du, o! Dyd og Uskyldighed endelig klarskinnende frem, naar Ondskab længe nok har søgt at fordunkle Dig.