Aalborg Stiftstidende, 1840-01-08
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 4de Januar. Den vigtige Reform af Gratialevæsenet der danner en af de store Velgierninger, hvormed Christian den Ottendes Thronbestigelse - paa Aarets tvende første Dage er betegnet - er, som igaar meldt, allerede traadt i Kraft. De vigtige og betydningsfulde Ord, hvormed Hs. Majestæt i Rescript til Cancelliet af 2den de, indleder denne Reform, ere følgende: "Det har tildraget sig Vor allerhøieste Opmærksomhed, at de Gratialer, der deels af den egentlige Finantskasse. deels af adskillige særskilte Fonds, der i deres Natur udgjøre Dele af Statskassen, ere blevne uddeelte til civile og militaire Embedsmænd, saavelsom til disses Enker og Børn. saa og til andre Trængende, ere stegne til et saa betydelig Beløb, at en Indskrænkning deri er uomgjængelig fornøden, for at frembringe den Forbedring i Landets finantsielle Tilstand, der er et af de vigtigste Formaal for Vore, landsfaderlige Bestræbelser, og hvortil Vi ville have ethvert tjenligt Middel anvendt. Vi have derfor fundet det nødvendigt, at der aarlig bestemmes en fast og efterhaanden aftagende Sum til fornævnte Brug, hvilken Sum under ingen betingelser maa overstiges, og for at sikkre den hensigtsmæssigste Anvendelse af denne Sum, og tillige, forsaavidt Omstændighederne tillade det, endog at undgaae dens fulde Anvendelse, have Vi fundet for godt at henlægge Behandlingen af alle Sager angaaende Gratialer under et Statssecretariat, der efter at have veiet alle Ansøgninger, som i saa Henseende maatte indkomme, haver allerunderdanigst at foredrage Os samme. Det er Os vel en smertelig Følelse, at Enkelte ville komme til at savne en Understøttelse, hvortil de ere vante, og hvortil de for den største Deel i høiere eller ringere Grad kunne være trængende; men da Vi erkjende, at den for Vore kjære og troeUndersaattets Velfærd saa vigtige Besparelse i Statsudgifterne uomgjængelig krævet den foranførte Jndskrænkning, saa har hiin Følelse ikke kunne holde Os tilbage fra at iværksætte Samme; ligesom Vi ere overbeviste om, at selv de, som derunder lide noget Afsavn, ville indsee, at det kun er for høiere Pligter, at Vi lade Hensynet til de Enkelte, hvis Trang Vi ellers saa gjerne vilde afhjælpe, træde tilbage. Den høikongelige Bestemmelses første 5 lyder saaledes: "Herefter ophører den Adgang, som Vore Collegier, Directioner eller andre Departementer have havt deels til at nedlægge allerunderdanigst Forestilling om Gratiaaler, enten af den almindelige Statskasse, eller af noget færligt Fond, der udgjør en Deel af Statens Formue, deels til selv indenfor visse Grændser at bevilge Gratialer. Dog ville Vi, med Hensyn til de mindre Summer, som, i Lighed med hvad der gjælder om de under visse Collegier værende Fattigkasser, hidtil have været overladte til forskjellige Collegier, Directioner og Departementer til fri Disposition, have Os forbeholdt, efter desangaaende at have modtaget Vor Finants Ministers allerunderdanigste Betænkning, at bestemme, hvorvidt disse Summer eller en Deel deraf for Fremtiden kunne indrømmes de vedkommende Collegier og Departementer, for dermed at kunne komme de under Samme hørende ringere Betjente samt disses Enker og Børn til Hjælp i særdeles Tilfælde. (Fortsættes.)