Aalborgs Stifts Adresseavis, 1824-03-31
Øen ligger 64 Gr. 46 M. vestlig for Greenvich og 18 Gr. 18 M. nordlig; den hører blandt Jomfruøerne og de smaa Antiller. Dens Havn er fri og en Stabelplads for Handelen med Sydamerika, Havannah og Kingstovn. Byen hedder Charlotte Amalia, den har mellem 3000 og 4000 Beboere hvoriblandt 5600 Hvide (Blanke). Af Plantager er der 17. Øen er omtrent 3 Miil lang og 1 Miil bred. Havnen er fortrinlig og kan rumme 500 Skibe. Byen har 3 Kirker, en Luthersk, en Katolsk og en Reformeert. Fortet Christian, et lille firkantet, med omtrent 20 Kanoner besat, af Steen opført Fort, uden Grave, forsvarer Havnen tilligemed et ved Udløbet anlagt Batteri med nogle faa Kanoner; dertil bruges ogsaa en Brig paa 18 Kanoner. Besætningen udgjør omtrent 200 Mand og desuden nogle Artillerister. Da Beskriveren var paa St. Thomas, var Commandanten Oberstlieutenant v. Holten, - nu Krigskommissair i Jylland. Overalt er enhver Hvid forbundet til der at tjene under en Borgervæbning, der omtrent kan være 400 Mand stærk. Planterne udgjøre Cavalleriet. De Sprog, der paa Øen i Almindelighed tales, ere Spansk, Engelsk, Fransk og Tysk, det sidste mindst. Øens Sprog er desuden creolsk, en Blanding af alle Sprog, og det tales af Negere og Farvede. Jndbyggerne bestaae af Spanier, Franskmænd, Engellændere, Tyske og Danske p. fl. Europæere; desforuden af Farvede, saasom Mestitzer, Qvatener, Mulatter, Sambrer og Negere o. fl. Alt hvad Jndbyggerne forbruge af Levnetsmidler kommer sædvanlig fra Portorikko; dog Meel og Frugt fra Amerika. Den almindelige Drik er Regnvand, som samles i Kummer (Cisterner). Desuden drikkes Madera, rød Viin med Vand i, Rum eller Genever med Vand i; Mistier, bestaaende af Porter, Vand, Syrup og Muskatnød; Sungry, af Madera, Vand, Syrup og Muskat; Limonade, Porter, Dansk Øl, Kaffe, The og Chocolade. - Af Brød haves kun et Slags, som spises overalt, etslags Hvedebrød af fineste Meel. Af Frugter findes Ananas, søde, sure og bittre, Oranger, Lemoner, Kokosnødder, Meloner, Løg, Bangner o. f. S. og dertil for det Meste de Slags, som gives i Europa. Hens Jordbund er klippeagtig, tyndt bedækket med fed Leer og Mergel, og derover særdeles frugtbar. Sukkerrør, Kaffe, Bomuld og Jndigo dyrkes, men meest det Første. - Bjergene ere temmelig høie; de høieste omtrent 1800,20000 Fod. For det Meste ere de, ligesom hele Øen, bevoxne med smaa tynde Buske, der alle Aarets Tider beholder deres lysegrønne Farve. Husene ere opførte af Træ, omtrent som Fjælleboder, og have enten flade Tage, hvilket dog ei er hyppig Tilfældet, eller ere tækkede med Tagspaaner. Jstædenfor Vinduer, har man Lemme. Vandhuuse findes ikke. Husene ere meget smudsige, ureenlige og særdeles smaa. Hele Familier hielpe sig med en Stue og et Kammer, hvoraf mange blot ere 4 Alen i Fiirkant. Der ere Huse, der ere saa letfærdigen byggede, at to Mand kan bære dem bort paa en BørDe hvide Fruentimmer ere næsten alle ligesom indsluttede mellem deres Slavinder, og komme meget lidet ud. De see næsten ud som gule Voxbilleder, ligesaa blege og stive og uden alt Væsen. Om Huusholdningen bekymre de sig ikke, blot om at pynte sig. De farvede Fruentimmer, naar man undtager nogle Mestitser, ere alle hæslige og modbydelige, snavsede og stinkende, saa at man kan lugte dem langt borte. Deres Abefigur og stygge Manerer gjøre dem endnu utaaleligere. Fulde af Utøi sætte de sig paa offentlige Gader med Hovedet i Skjødet paa hinanden og pille venskabelig de paahængende Gjæster af hinanden. Børnene gaae alle næsten nøgne. Forlystelser gives der ingen af. Enhver stræber saasnart muligt, at skrabe sig nogle Penge sammen; dertil er Midlerne eens for Alle, og de forskjællige Nationer, der beboe St. Thomas, leve ikke i nogen Forbindelse med hinanden, Handelens undtaget. Enhver har endog sine særskilte Forsamlingspladse. Spanierne synes at leve meget huuslig, ere gode og solide Folk og have nogen Opdragelse. De Franskmænd, der opholde sig paa Øen, have og den elskværdige Carakteer og det behagelige Væsen, der især udmærke dem fra andre Nationer. Englænderne ligne ogsaa sig selv, ere aldeles stive, uden Talent til Selskabelighed, og grove, imidlertid holde de dog sammen, ere tjenstagtige og ærlige. De Tyske og Danske kan man her betragte, som: at enhver er Tyv i sin Næring. De hjelpe og tjene ikke hinanden, derimod søge de at drage al mulig Fordeel af deres Landsmænds Forlegenhed. I deres Selskaber hersker en plump, grov Tone, ledsaget af Smaastæders Nysgierrighed og Bagtalelseslyst.