Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-09-16
Jndløbet til Port Jackson er i det høieste en halv Miil bredt; men som man kommer længere frem, saa udvider det sig efterhaanden og lader den Søefarende see et betydeligt Antal af smaae Bugter, hvorhen han kan søge Tilflugt mod ondt Veier. Det er et besyndeligt og tillige et imponerende Syn at betragte den Kyst, som begrændser denne store Havn, en nye og kraftfuld Vegetation er blandet med smaae Bygninger, hvis Europæiske Bygningsmaade tildrager sig Opmærksomhed og Beundring; man har endnu ikke seet uden Forposterne af en Stad og man er allerede henrevet af Forbauselse; neppe er man ankommen, førend man allerede spørger om hvormange Aarhundrede, denne Colonie har varet. En Bygning der er ligesaa majestætisk som nyttig viser sig strax for den Reisende ved den sydlige Indgang af Bugter, hvor der reiser sig et pragtfuld Fyrtaarn; Lyset fra det udbreder sig langt, dreier sig bestandig omkring og viser sig kun efter lige store Mellemrum, for at Søefarende ikke skulle confundere det med de øvrige Bius, som antændes paa de andre Kanter af Biergene, en Telegraph er forbunden med denne Bygning og staaer ved Hielp af to andre i Forbindelse med den, som er anbragt paa Gouverneurens Pallast i Sidney. Længere borte seer man Lyststæder, som ligne de elegante Slotte i Omegnen af Bourdeaux; de store og unyttige Træer have maattet vige for Europas Frugttræer og for regelmæssige og vellugtende Hækker og midt imellem en ødsel og besynderlig Natur aabne sig ligesom ved en Fortryllelse store og lange Aleer, som begrændses af smaae Huse, hvilke en sindrig Konst har bestræbt sig for at forskiønne. Rheden er forsvaret at forskiellige Fæstningsværker, som ere vel anlagte og i en god Stand; ved det nyeste af disse Forter kastede vi Anker den første Dag, og her viser ogsaa Landskabet sig i sin heele Majestæt. - Jeg vil ikke beskrive denne Stad, som jeg nu har giennemvandret; thi jeg føler mig henrykket over den, og jeg vil hellere giøre mig Umage for at dæmpe min Beundring: pragtfulde Giæstgiver gaarde, majestætiske Pallaster; Huse af en overordentlig Smag og Elegance; Springvande, prydede med Billedhuggerarbeide, som ere værdige vore bedste Kunstneres Meisel; store og luftige Værelser, kostbare Meubler; Heste, Eqvipager og Cabrioletter af den meest udmærkede Elegance; uhyre Magaziner, skulde man troe at finde alt dette 4000 Lieues fra Europa, – Den Engelske Have som forskiønner Gouverneurens Pallast har især tildraget sig min Opmærksomhed. Jeg har tilbragt der to Timer samme Aften efter min Ankomst til Staden, og under et Grantræe fra Norfolk øen, hvis horizontale og ziirlige Grene beskyttede mig mod Solens brændende Straaler sad jeg mig hen for at drømme om mit Fædreneland. Det giennemtrængende Skrig af de hvide Kakkeduer med den gule Top, rystede fra Tid til anden mine Øren, og imedens jeg forfulgte dem med mine Øine kunde jeg stryge med min Haand paa de silkeagtige Fjer og de runde Former af de sorte Svaner, som gravitetisk spadserede i Alleerne. Jeg blev bistraheret derfra af den afbrudte Lyb af en hurtig Kængurub, som støttede sig paa sin Hale og lange Bagfødder og satte for Plaiseer over Hækker og Buske. Alt var nyt for mig, Træer og Dyr, og jeg kan ikke beskrive den magiske Fortryllelse, som det medfører at lade sine Erindringer svæve omkring de meest elskede Gienstænde i sit Fædreneland, imedens hele Naturen minder om, at man er langt bortfjernet derfra; i Staden saae jeg Europa, da den er opført af Europæiske Hænder; men Naturen er ikke bleven forandret og ikke en eneste Skikkelse, ikke et eneste Blad ligner Produkterne fra vore Egne; jeg var allene med mig selv og forresten fremmed for alt. (Fortsættes).