Berlingske Tidende, 1828-07-26
Paris, den 12te Juli. J Pairernes Kammer fortsattes Raadslagningerne over Presseloven den 11te dennes. Debatterne vare høist interessante. Jblandt Lovens Forsvarere udmærkede Grev Tournon sig. Vic. Dubouchage paastod i en lang Tale, at Presseloven, naar den løstes fra Baandene af den gamle Lov, der skulde erstattes ved den nye, vilde ryste Selskabets Grundpiller, forstyrre Familiernes Fred, og bringe Thronen og Religionen i den største Fare. Han holdt Tendents=Processerne og Trudselen med Censur imellem Kamrenes Sessioner for meget gavnlige, og paastod, at det offentlige Vel, langt fra at byde Ophævelsen af disse Garantier, tvertimod fordrede nye. Seiglbevareren forsvarede Pressen imod alle dens Modstanderes beskyldninger, og retfærdiggjorde vor Generation og Tid imod de sørgelige Skildringer deraf. J en frimodig Epilog, fuld at ophøiede Tanker, udtalte han de Grundsætninger, der herske i Lovene og Valglisterne og om Lovenes Fortolkning, hvilke en af de sidste Taler havde angrebet, og skildret som Concessioner imod et Partie. Marq. Villefranche overbød endnu Alt, hvad der for ham var bleven sagt imod Loven, og tilskrev den periodiske Presses Jndflydelse alle i de sidste 40 Aar i Frankrig begaaede Forbrydelser, hvis Gjentagelse den nye Lov lod ham befrygte. Endelig kom Vic. Chatteaubriand i en glimrende Tale den forfulgte Lov til Hjelp. Han forsvarede først som Statsmand Pressefriheden imod alle de beskyldninger, for hvilke den havde været udsat, undersøgte derpaa den Tilstand, hvori Frankrigs Geistlighed nu befandt sig, og var langt fra deri at finde nogen foruroligende Tegn, hvorimod han snarere der fandt de kraftigste Grunde til den tryggeste Tilfredshed. Han endte med følgende Ord: "Absolut betragtet, kunde der vel gjøres en og anden Jndvending mod Lovudkastet, men relativt, og i Sammenligning med den Lov, i hvis Sted det træder, er det en stor Forbedring, og vil have ligesaa lykkelige Følger, som det har havt i England, og i de forenede Stater. Lovene imod Presseforseelser ere i disse Lande frygtelige, men de geraade i Altagende. Da jeg for 36 Aar siden kom første Gang til London, svævede der endnu mangt Klager for Retterne over Fornærmelser i Blade og Flyveskrifter. Nu forekomme saadanne Processer næsten slet ikke meere. Hvorfor, Fordi de offentlige Blade have forandret deres Tone, Jngenlunde; men man lægger ikke meere nogen Vægt paa, hvad de sige om Ting og Personer, Vi have i denne Session gjort store Fremskridt paa den constitutionelle Bane. Jeg har for lang Tid siden sagt, at naar engang et Ministerium vilde gaae oprigtigt frem i Chartets Aand, vilde det selv blive forhauset over den Lethed, hvormed det da kunde lede Anliggenderne. Hindringerne, sagde jeg da, ville, ligesom ved Tryllerie, udjevne sig for det, og enhver Opposition, i det Mindste enhver fornuftmæssig, vil svinde for det. Det nye Ministerium giør nu et Forsøg derpaa. Dertil er der den Grund, at den store Fleerhed af Franske ønsker Rolighed og det Bestaaende; at man i Grunden føler sig lykkelig og fri, og ønsker at blive, hvad man er, at Frankrig har naaet Fornuftens Alder, at det ikke meere er muligt at enthusiasmere det for nye Theorier, eller ophidse det for gamle Lærdomme eller Lidenskaber. Immota manet, Nogen Skrigen, som dog ikke finder nogen Gjenklang, vil snart tabe sig i Tavshed. Beundringsværdige repræsentative Regjering. Der udvikler sig de meest forvirrede Begivenheder uden Umage. Hvad kuns populære Voldsomheder eller Statsactioner vilde ordne i et absolut Monarchie, bliver i det constitutionelle Monarchie gjort ved nogle Sedler i en lovgivende Arne eller Valgurnen. Pludselig lægger Stormen sig, og ligesom varigt Fiendskab aldrig kan slaae Rødder i Franske Hjerter, saaledes er denne offentlige Stilhed ogsaa snart forbi i vor Misfornøielse. Lader os mine Herrer, forenede bringe til den bedste Konges Fødder den ham skyldige Tribut af Taknemlighed, Kjerlighed og Ærefryt for de Friheder, som vi have erholdt af hans faderlige Haand. - Jeg stemmer for Loven.