Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-01-21
J Spidsen af Processionen reed en Esqvadron af Hestgarden. Derefter fulgte Herolderne. Efter dem en lang Række Sørgevogne, hvori Riddere af Elephanten, Storkors af Dannebrogen, osv. Derefter Kammerherre Oberst Berger, fulgt af en Række parviis ridende Herrer af anden og tredie Classe i Rangen. Dernæst Enkedronningens og den høisalige Konges Eqvipager med de foreskrevne Omgivelser. J en temmelig lang Afstand saae man nu den kongelige Liigvogn. Den herskende Stilhed blev enkelte Øieblikke afbrudt ved Officerernes Kommando til at vise den Forevigede den sidste Militairhonneur, men den indtraadte derpaa atter med fordoblet Virkning. Og saa var det meget høitideligt, fra de mange forskjellige Musikkorps at høre Sørgepsalmen, med Taktslag af Kanonskud. Kisten stod frit paa den med 8 Heste forspændte Liigvogn, med dens mange Omgivelser og de 24 Voxfakler, der bleve baarne af Contoirchefer: Justitsraader, Cancellieraader og Kammerraader. Efter Liigvognen fulgte den anden ridende Afdeling, anført af Kammerherre Lewetzau. Derpaa saae man Hs. Majestæt den nuregierende Konge, i en med otte Heste forspændt Eqvipage, med dens mange Omgivelser; den regierende Dronnings Eqvipage; Kronprindsen; Prinds Ferdinand; Hertugen af Glücksborg; Prindsesse Julianes Eqvipage; samt Landgreven af Hessen. Processionen sluttede med en Esqvadron af Garden og en Kommando Husarer. Da den Høisaliges Liig indtraf paa Gammeltorv, blev derfra Volden med Raketter givet Signal, at Klokkeringningen skulde standses, og da Liget kom til Vesterport, holdtes der stille, medens der fra Volden (ovenover Vesterport) blev sjunget det skjønne, af Digteren Holst forfattede Farvel!" (see denne Avis No. 9). Sangen, hvortil Weyse havde componeret en herlig Musik, blev udført af et Chor af over 200 Mandfolkestemmer. Den kunde høres langtbort, og gjorde den meest gribende Virkning. Strax efter at Liigvognen var passeret igjennem Porten, vendte Choret sig om til den modsatte Side, og gjentog de sidste Stropher: Farvel, Farvel! Vi bringe, Fader, Saasnart Processionen var kommet udenfor VesterMed Taarer Dig et ømt Farvel! port gaves Kongesalut fra Voldene. – Da det høie Liig nærmede sig den smukt illuminerede og bekrandsede Friheds-Støtte, istemmedes af en stor Mængde Bønder følgende simple og skjønne Choral: Ostand, før Banen Du forlader. Ostands her paa Din sidste Gang, Vi bringe Dig, og Landets Fader, En simpel, men erkjendtlig Sang! Her Mindet om vor Frihed staaer, Din Kongedaad for Kongeaar. Mens vildt de røde Fakler brænde Seer Nattehimlen roligt ned, Og rige Stjerner Klarhed seende, Som Lysets Bud om Evighed. Du selv, som løste Trældoms Baand, I Sidealleerne stode Amagerne, Mandfolk og FruenDu selv er hist en frigjort Aand. timmer, Alle i deres Nationaldragt, sortklædte, med brændende Fakler. Kl. 11 1/2 ankom Liigtoget til Jernporten ved Frederiksberg Allee, hvor Processionen opløstes, men Liigvognen kjørte videre, eskorteret af Husarer og ridende Artillerie. En Mængde Bønder, som bare Fakler, sluttede sig til Toget, og fra enhver Landsby, som det kom forbi, stødte bestandig flere til og omgave Liigvognen. J alle Kirker, som kunde sees fra Landeveien, blev der ringet med Klokkerne. Ved Damhuset havde Bønderne opreist en med Grønt beklædt, med Lamper illumineret Æreport, hvoromkring en Mængde Bønder vare smukt grupperede. Foroven var med Brillantild anbragt den afdøde og den nuværende Konges Navnechiffte, foruden flere Inskriptioner og Tableauer, af hvilke det største forestillede: Frederik den Sjette, der reiser en dybtbøiet gammel Bonde, medens en yngre sætter en Egekrands paa Kongens Hoved. Under den nuværende Konges Navn stod: "Vort Haab, og et Transparent: Christianden Ottende ved Minervas Side, medens Frugtbarhedens Gudinde rækker ham en Bunke Neeg.