Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1818-08-13
Ogsaa paa vor Kours maa denne Forandring blive af fordeelagtig Indflydelse og rimeligviis bidrage til, at vore Rigsbanksedler, som endnu tabe c. 3 Mk. pr. Specie, meere nærme Pari. Fra 11 August vil nemlig Sølv efterhaanden komme i Omløb ved Siden af Papiret, og Sølvpenge hyppigere blive udbudte til Salg. Men især er det med Hensyn paa Koursen af Vigtighed, at ingen Kapitaler herefter maae udlaanes paa landen Maade end i rede Sølv. Da dette ikke kan skee uden at omsætte Rigsbanksedlerne til Sølvpenge, hvorved en Deel for Tiden 12) af Nominalbeløbet tabes, og man altsaa derved taaer et mindre Beløb i Sølv end det, man havde i Sedler; saa ville rimeligvis ei alene mange Privatmænd, men sær de offentlige Stiftelser som og de, der bestyre Umyndiges Midler, foretrække at faae Pengene omsatte til rede Sølv uden nogen Afgang i Nominalbeløbet ved at benytte den allern. Kongel. Tilladelse til at indsætte dem i Banken mod en 4 PC. Rente bærende Obligation i rede Sølv - hvilken allerhøieste Tilladelse, næst de Rigsbanken tillagte Jndtægter, noget nærer det vigtigste Skridt, der endnu er gjort til at hæve vore Sedler mod Pari (efr. Patent 4 Juli d. A. §. 1.). At denne Tilladelse vil benyttes af Mange, er saa meget mindre at betvivle, da ingen privat Debitor er istand til at byde den Sikkerhed, som Banken kan give, og da de Kongel. Obligationer endnu kun bære 3 1/2 pC. Rente. Men jo større Summer derpaa denne Maade indbetales i Banken, desmere vil Koursen forbedre sig, og des snarere vil Banken kunne blive istand til igjen at opsige og udbetale Kapitalerne i rede Sølv. Endelig maa dette endnu erindres, at efter vor Konges Befaling skalle de Creditorer, som have Navneværdieobligationer, forsaavidt disse behøve Fornyelse, udtrykkelig fornye samme. Jnds. formoder at vor retfærdige Konge, som ikke ved Lovbud vilde berøve disse Creditorer de Fordele, de ved en lovmæssig indgaaet Kontrakt havde erhvervet sig, tillige har ønskeet, at der i Almindelighed skulde finde en Forhandling Sted mellem den Kreditor og Debitor, som have contraheret i Navneværdie, hvilken Forhandling kunde have til følge, at Creditor hvor billighed krævede det, gav sin Fordring en passende Nedsættelse, enten ved efter et rimeligt Forhold at omskrive den til rede Sølv eller paa anden Maade. At saadan Billighed vil blive viist fra de fleste Creditorers Side, uagtet intet Lovbud har kunnet gjøre den til juridisk Pligt, bør Man vist ikke omtvivle, saalænge der hos Folket dog endnu lever Sands for det moralsk Rette og Medfølelse med Brødres uheldige Stilling. Saa ganske er dog vel kriftelig Kjerlighed ikke uddød iblandt os, at en Creditor ei skulde føle, hvor haardt og ubilligt det vilde være, med Strænghed at kræve efter Forskrivning en Sum i forbedrede Penge, for hvilken Debitor dog, da han modtog Laanet, aldrig har faaet fuld Valuta, eller kunne anskaffe sig de Realiteter, som nu for samme Sum i N. V. ere at erholde. Og saa den Mulighed, at det ei længe vil blive tilladt at tage ) pC. Rente af N. V.; ja at Rentefoden af N. V. vel endog vil blive lavere end af Sølv, vil tilraade mangen Creditor at lade saadan Omskrivning skee. Jnds. vil derhos ogsaa gjøre opmærksom paa, at Creditor og Debitor Tarv vel og kunde forenes paa den Maade, at Debitor svarede 5 pC. Rente i Sølv istedet for 4 pC. af den omskrevne Kapital, under hvilket Vilkaar Creditor formodentlig let vil findes villig til at gjøre en billig Omskrivning; og at saadan mellem Debitor og Creditor indgaaet Forening, skjøndt ikke egentlig lovmæssig, dog paa derom gjennem det Kongel. danske Kancellie indgivet allerunderdanigst Ansøgning til Regjeringen vil blive stadfæstet og tilladt, er meget at formode. J denne Anledning vil Jnds. til Slutning: anføre nogle Yttringer af Hr. Etatsraad Ørsted i Skrifter omKapitalisternes og Grundeiernes Forhold, angaaende Sølvværdi gield, hvilke med fornøden Forandring ogsaa paa det her Omhandlede kunne finde Anvendelse. Denne ophøiede Forfatter, udlader sig nemlig blandt andet saaledes: Kapitalisterne vilde uden Tvivl, naar de kunde sikre dem en Del af den Gevinst, Koursens Forbedring giver Haab om og strax sættes i Besiddelse af samme, gjerne derfor give Sli paa den større Fordeel, som i Fremtiden skulde være at erhverve. Saaledes vilde sikkert mangen Kapitalist, naar han efterJndultens Udløb kunde sikre sig 5 PC. Rente i Sølv af den omskrevne Kapitals Sølvværdibeløb samt betinge sig Kapitalens Betaling i Sølv, naar den fra Debitor Side blev opsagt eller denne viste Uefterrettelighed i Pantets Vedligeholdelse eller Rentens Betaling o. s. v., paatage sig den Jndskrænkning: at hvis han opsagde skulde han lade sig nøie f. Ex. med Betaling efter en Kours, som stod midt imellem den sande Kours, og Parikours (f. Ex. efter et Forhold af 265 naar Koursen var 330) Et saadant Vilkaar vilde, især hvis Kreditor tillige skulde give lang Opsigelse, næsten aldeles betrygge Debitor mod Opsigelse saalænge til Eiendommene naaede deres naturlige Værd, og den gamle Debitor kunde godt staae sig ved at betale i Rente 5 Sølvrigsbankdaler for 4 gamle Kourantdalere, naar han kun ei maatte frygte for ved ubeleilig Opsigelse, at bringes i Forlegenhed; ligesom han, naar Kjøberen af hans Eiendom kunde træde i samme Vilkaar, ikke vilde have Vanskelighed ved at udbringe samme i en til hans Skadesløsholdelse tilstrækkelig Kjøbesum. Ogsaa vilde andre Overeenskomster af lignende Natur kunne forene Kreditorers og Debitorers Jnteresse. Saadanne Overeenskomster kunne vel efter de hidtil gieldende Love ikke ansees gyldige; men hvis de hos Publikum opstod Lyst til saaledes at afgjøre Gjeldsforholdene, vilde det vist nok blive taget i Undersøgelse, om slige Former ikke kunde fortjene at bekræftes, enten ved særskilte Bevillinger eller ved interimistiske Lovbestemmelser, hvorved rig Forandring i Lovgivningen behøvede at gjøres.