Berlingske Tidende, 1770-06-01
Udi det Kongel. Frederichs Hospital ere fra den 26de Mai til den 30te Junii 1770 indkommen 150, udgangne 130, og døde 23 Personer. Fra den 26de Mai til den 30te Junii 1770 ere i Kiøbenhavn copulerede 74 Par, fødde 125 Drenge og 129 Piger, døde 139 Mænd, 133 Qvinder, 70 Drenge, 67 Piger, tilsammen Fødde 254 og Døde 409, ere saa 145 flere døde end føde. De Døde ere bortrykkede af følgende Svagheder; Alderdom 27, Barselseng 4, Blodgang 1, Brøstsyge 30, Bylder 1, Colica 1, Durkløb 2, Druknet 1, Feber 15, Flek=Feber 17, Forkiølelse 1, Frisler 4, Gicht 2, Hidsig Feber 41, Hævelse 2, Hoste 1, Hovedpine 1, Jnflammation 4, Koldfyr 1, langvarig Svaghed 3, Lunge=Syge 1, Modersyge 2, Nyefød 1, Obstruction 1, Pleuris 1, Skiæver 1, Skarlagens=Feber 1, Skiørbug 1, Slag 81, Sprinkler 2, Stikflod 1, Svindsoet 6, Svingel 1, Tærende Syge 28, uangivne Svagheder 99, Vattersoet 12, Værk 1. Fort Fortsættelse af Hr. Neckars Svar, paa Abbed Morellets Afhandling, om det Franske Jndiske Compagnies nærværende Tilstand. (See May Maaneds Tidende 1770.)Et Øyekast paa disse adskillige Betragtninger, som fortiente at vorde udførligere afhandlede, skulle uden Tvivl have bragt Dem til at undersøge, om disse Ting ikke stode til at forandre; og De skulle have erfaret, at man tidt og ofte havde foreslaget Midler, til at forsikre sig om Eiendoms Begreebet (Pesprit de propriets) hos Jnteressenterne og deres Administrateurer, ved saadanne Indretninger, som den ene med den anden skulde give bifald. Dette Eiendoms Begreeb en gang forudsat, skulle De have erfaret, at i Stedet for at slaae af paa Profiten af de Franske udførte Vahre, skulle den staae til at forøge; at, i Stedet for at legge til paa UdreedningsOmkostningerne, skulle De have befundet dem at kunne formindskes; De skulle have undersøgt hvor mange Misbrugt endnu gaae i Svang saavel ved Føringerne som ved Contrabanderier, og De skulle af Eiendoms Begreebet formodet et nyt Vaaben til at bekriige samme. Havde De kastet et Øye hen paa de adskillige Besparinger, som bleve anbragte fra Aar 1764 indtil Junii Udgang 1768, nemlig saa længe en Administration fandt Sted, som havde beholdt noget Samfund med Jnteressenterne, og det paa en Tiid, da Tusinde vanskelige Omstændigheder droge Opmerksomheden bort fra Handelen, da skulle De have fattet et Begreeb om hvad man kunne vente sig af Administrateurer og Jnteressentere, som Eyendoms Begrebet opmuntrede og i Enighed sammenføyede. Havde De endelig fortfaret at lade Deres Betragtninger igiennemgaae adskillige det Jndiske Compagnie vedkommende Omstændigheder, skulle De sandelig have blevet vaer adskillige flere Midler til Forbedring, med hvilke at afhandle, jeg holder ufornødent her at indlade mig. Jmidlertid har jeg holdet for, at det ikke var af Veyen at advare M. H., at, i det De kuns afhandle om de Overslag, som De have meddeelt, have De ikke heel igiennemgaaet den Sag, som De havde foretaget Sig at betragte. - Jeg har og befundet, at den Beregning over Profiten af en Udreedning, som vore Herrer Deputerede have forfattet, er i Deres Afhandling ikke saaledes fremsat, at man efter første Anseende fatter et rigtigt Begreb derom. Paa en Sum af 28445000 Livres anføre De 1760000 Livres til Profit. Jeg troer ikke, at mange Læsere skal have indseet, at denne Beregning forestiller en Pengenes Anbringelse til 11 1/2 pro Cento, hvilket dog er saa i sig selv. Ovenmelte Profit - - Livres 1760000. Renten, 6 pro Cento aarlig, som er passeret til Udgift Den Den halve Profit paa Assurancen, som man anseer til 6 pro Cento, da Erfaringen har viist, at den heele Risico har ikke kostet Compagniet 3 pro Cento. tilsammen 5000000 hvilke, lignede imod 22 Millioner, som er den udtællede Sum, gjør henved 23 pro Cento for 2 Aar, altsaa 11 1/2 proCento for 1 Aar. - Mig synes og at De, ved at tilkiendegive os den udbragte Profit af de Ostindiske Vahre, som har ve udgjort de sidste Udsalge, havde burdet anføre en Omstændighed, som jeg har hørt tale om, nemlig, at der befandtes en mærkelig Forskæl imellem Profitten af de contant indkiøbte Vahre, og den, som man havde udbragt sig af de Partier iblant samme Vahre, paa hvilke man havde gjort Forskud; thi, da det er for at vorde denne Maade at kjøbe ind paa mægtig, at man nu fordrer de Capitaler, som udgiøre en Part af det af Dem angivne Behov, saa var det største billighed at man forenede disse 2 Begreber med hinanden. - Endnu en Omstændighed, om hvilken De give et vildfarende Begreeb. De citere et Brev fra Bengalen, hvori meldes, at Compagniet løb Fare for at tabe 1 Million paa de i Vexeler gjorte Re miser. Jeg havde derom en ulige Underretning, hvilke gjorte mig nysgierrig efter at vorde nærmere oplyst herudin, den; og befandtjeg, at den Person, som havde skrevet det at Dem citerede Brev, var den Tid ukyndig om 2de Omstændigheder, som De kunne haft Kundskab om. Han stod i den Tanke, at Vexelerne skulle udbetales i ny Guld Mynter, hvilke vare 8 pro Cento forskellige fra de Sølv=Myndter, som man havde forpligtet sig til at udtælle; og, da han tillige forestille de sig, at Compagniet havde betalt Vexelerne med Comptanter, saa frygtede han, at det skulle faae Vanskeligheder ved at skaffe sig Ret. Men, den Tid De lode Deres Afhandling trykke, da vidste man over Engelland, at disse Vexeler vare med Sølv udbetalte; og det har stedse været en bekiendt Sag, at samme Vexeler, langt fra at være kiøbte med Comptanter, ikke vare at betale førend 4 til 12 Maaneder efter erholdte Kundskab om deres Udbetaling i Asien, hvilket da skulle have sat Compagniet i Stand til at skaffe sig selv den Ret og Skadesløshed, som Trassenterne ikke havde kunnet vegre sig ved Endelig vidste man og, at Vexelerne vare 12 pro Cento fordeelagtigere for Compagniet, end Afsendelse udi Penge til Jndien, naar man sætter forud, at 2 Aars Credit er det saa gode som 12 pro Cento. Altsaa er det saa langt fra at disse Vexeler have sat Compagniet i Fare for at tabe 1 Million, at samme have i dets Sted tilveiebragt det en Profit paa 7 a 800000 Livres. - See, M. H., hvorledes De udi en vigtig Post have vildfaret. De vil uden Tvivl sige: Det vidste jeg ikke Jeg troer at De ikke vidste det; og jeg bebreyder Dem kuns, at De have efterladt at tale med og forespørge Sig hos saadan ne Personer, som i det mindste kunne forøget Deres egen Kundskab med en og anden Efterretning. De give sig ud forat proclammere Sandheden, men De have forsømt den fornødne Omsorg for selv at finde den. - Endelig er her en Omstændighed, som jeg maa legge Dem for Øyne, saa meget mere, da den har gjort alle og enhver opmærksomme. De have valgt sig 3 forskiællige Tids=Punkter til at fremstille Compagniets Balancer siden 1725, og De have sluttet med at ligne den for 1756 med den for 1769, hvoraf De have udfundet Anseende til et Tab paa 71 Millioner. Men, hvad Liighed have De fundet imellem Handels-Operationerne fra 1764 indtil nu, og Krigs=Operationerne fra 1756 indtil 1764. Det, at føye disse 2 Tiids=Punkter sammen, var det ikke at betage os Leylighed til at dømme rigtig om hver i sær, Var det ikke at unddrage sig fra at giøre Regnskab for den Profit, som Jnteressenternes Deputerede have befundet at være faldet siden 1764, Denne eeneste Tiids=Punkt fra 1764 havde De bur det fremsætte for os, ligesom den og var beqvemmest at oplyse eftersom man lærer end mere af Kundskab om det nærværende, end af Beretning om det forbigangne. Allermindste burte De have blandet den hen i Omkostningerne paa sidste Kriig, men De burte ved en Anmærkning have oplyst Publicum, at det ikke, ved at see fra 1756 til 1769 et Tab paa 71 Millioner, regnede de 1/2 Parter deraf hen paa de Operationer, som siden 1764 ere gjorte, om hvilke vore Deputerede have angivet, at fra den Tid af saaes at være profiteret 11 Millioner; en Angivelse, som De ikke have imodsagt, omendskiønt at De paa et Sted i Deres Afhandling har sagt, at fra 1764 af saae Jnteressenterne forud, at deres Capitaler skulle snart være fortærede. De gaae endnu videre: J det De melde om den Aar 1764 gjorte Indretning, til at forsikre Jnteressenterne 80 Livres Rente imod al Risico af Handelen, legge Dee til, at Jnteressenterne fattede denne Beslutning, uagtet de glimrende Forhaabninger, som man smigrede dem med. Denne sidste Tallemaade kan ikke sigte paa andre, end de Deputerede, af hvilke nogle ere siden vorden Directeurer, for Compagniet; men det første Menneske, som De havde villet adspørge derom, og som havde villet blive ved Sandheden, kunne have sagt dem, at det slet ikke var Jnteressenteerne, som paasunde den til deres Sikkerhed Aar 1764 gjorte Indretning; den blev dem foredraget af deres Deputerede, som forklarede dem dens Magtpaaliggenhed, som ivrig raadede dem dertil, og som siden ikke mindre ivrig i deres Navn anholdte om Regiæringens bifald dertil. - Jeg forundres ikke over, at M. H. om alle disse Omstændigheder er ukyndig men derover vel, at De indprente os et tvertimod stridende Begreeb. Man kan lunkne hen i de Domme man fælder over Ting; men det, som angaaer Personer, udkræver større Agtsomhed. Om Mueligheden at laane. Dersom det var, som M. H. siger, en beviist Umuelighed at tilveiebringe de fornødne Capitaler til Handelens Fortsætselse. telse, da havde det været et stort Blendverk af Jnteressenterne, at de gave deres Deputerede Magt til at udfinde Udveye dertil; og det er alene for at fritage dem fra et Anseende af Latterlighed, at jeg vil vise, at Deres Kiendelse herudinden ikke bør betragtes som en uryggelig Dom. - Jeg bør allerførst er indre, at da Jnteressenterne i deres sidste Forsamlinger vare beskæftigede med Handelens Fortsættelse, satte de til første Grundsætning, at Regiæringen immer betragtede det Jndiske Compagnie som et nyttigt Anlæg, det er at sige, som det beste Middel man kiendte til at drive den Jndiske Handel. - Dette Begreb medførte, som man seer, en vis Forsikring, om Hs. Msts. Beskyttelse; men det var ikke Jnteressenternes Agt at fordre den samme til ulovlige eller ubillige Absigter; og De tage feyl, naar De give den Rapport Navn af Paastand, (demande) som vore Directeurer og Deputerede ikke have kunnet undlade at giøre over de Projecter, som man havde førelagt dem. - Hvorom alting er, saa vær forsikret om, M. H., at de forsamlede Jnteressentere aldrig skulle have gjort de Forlangender, som De tale om; de skulle aldrig have begiært det, som ikke med Rette tilkom dem; da den Hielp, som Fyrstens Cassa kan giøre et Anlæg, bør lignes efter Statens Gavn, saa tilkommer det Regiæringen alene at bestemmesamme. - Ligeledes skulle Jnteressenterne have forkastet det Forslag, at forlange at Kongen ville associere sig i Handelen, ved at tilkiøbe sig 3000 Actier; thi, de skulle ikke ladet sig det falde ind, at tænke, at Hs. Msts. Egenskab som Jnteressent kunne i mindste Maade forøge Hs. Msts Kongelige og faderlige Beskyttelse, ey heller at en saadan Association kunne være Borgen for Hs. Msts. Yndest, efterdi det Ord Privat-Jnteresse, finder hos Hs. M. intet Gehør. - Jnteressenterne, langt fra at fremkomme med deslige Begiæringer, eller med nogen anden, som kunne være den K. Cassa til Besværing, skulle ikke have ganget videre, end at bede Hs. Mst., at ville, til Beste for den Maade at drive den Jndiske Handel paa, som Hs. M. eragtede at være den beste, giøre det, som Hs. M. skulle være nødsaget til at giøre til Beste for den Maade, som Hs. M. holdt for at være mindre god. Saaledes, dersom Regiæringen, ved det Jndiske Compagnies Ophævelse, nødsages til at bestride alle Regiments=Udgifterne i Jndien, saa begik Compagniet ingen Fornærmelse imod Kongens Cassa ved at begiære, at den Part af disse Udgifter, som skal komme Jnteressenterne til Last, blev bestemt og lignet efter den tegnende Profit af deres Handel. - J det Fald at det Jndiske Compagnie ophævedes, skulle de Privat=Personer, som befattede sig med den Handel, forestaae den selv eller ved deres dertil beskikkede; altsaa tabte Staten intet ved at tilstæde, at Omsorgen for Jnteressenternes Eiendom i det Jndiske Compagnie blev ligeledes dem selv overladt, eller ved at bifalde de Indretninger, som man kunne have gjort for Fremtiden, til at ophæve al Uvished om Adkomsternes Rigtighed til Actierne. - Hvorfor skulle ikke Compagniet ved disse Indretningers Hielp, som skulle have forøget Publici Tillid, og fornemmelig ved Anseendet af en ivrig Beskyttelse fra Regiæringens Side, have fundet de 33 Millioner, som det endnu inden 2 Aars Forløb behøver, Et Compagnie, som bestaaer af 37000 Actier, og som er intet andet end en meget stor Mængde Privat=Personer tilsammen forenede, som besidder et udelukkende Privilegium, som har fuldkommen istandsatte Establissementer, en Handel med Actier, et gammelt Renommee, som eyer 50 Millioner, hvorfor skulle det ikke finde de Capitaler, som De ikke mistvivle om at adskildte Privat=Personer skal bringe til veye, hvilke nu først skulle slaae paa den Handel, og iblant hvilke ere mange, som selv maatte være sig om de dem fornødne Capitaler, maaskee uden derfor at stille anden Borgen, end Fordeelen af selv samme Handel, Hvorfor spørge De ikke ogsaa dem, hvor er Eders Forsikring, hvor er det Hypothek som J have at stille? De gaae saa yderlig, at paastaae, at alt Laan, som er blot fra Hypothek, er uretfærdigt; men hvor finde De skrevet, at Hypothek er et Vilkor, som fra et Laan er uadskilleligt? Hvorfor forlanges det ikke af en Handlende, som maaskee er kuns Eier af en Million, og betroes til 20 Millioner, det er fordi man holder ham for en fornuftig Mand, og kiender hans Sagers Natur. Hvorfor har man aldrig faldet paa at tænke, at Compagniet kunne uden Hypothek bekomme Penge, det er fordi man stedse har betragtet det for et Compagnie, som af Magten blev bestyret, i hvilket man hverken kunne kiende Tilstanden, eller have Øye med Tildragelserne, hvor al Communication imellem Creditor og Debitor, og imellem Jnteressenterne indbyrdes var formeent; disse Omstændigheder gjorte det nødvendigt at forlange en udvortes og kiendelig Grundvold for Betroelsen, saadan, som en Obligation af Kongen var. Men, naar de sande Jnteressentere bestyrede et Handels Compagnie, naar de vare i Stand til stedse at have Øye med de Omvexlinger i Nytten af dets Operationer, som kunne tildrage sig, og naar det var dem uformeent derefter at forøge eller formindske deres Capital, ville De da tvivle om, at deres saavel som Publici Tillid skulle merkelig tiltage, ville De da tro, at 50 Millioner eiendommelig Capital ikke skulle være en Credit paa 30 til 40 værd? Pengene trænge til Laaneren, lige saavel som Laaneren søger om Pengene: Det gielder kun om at stifte den rette Forstaaelse imellem dem; og man kan slet ingen Grændser bestemme for den Tillid man skulle sætte til et Compagnie, hvis Tilstand var alle Jnteressenterne bekiendt, og hvor alting blev behandlet frit og aabenbare. Denne Formue til at kunne selv vide hvordan sine Midler anvendes, fordriver Jndbildingens Uroe; den nærmer Distancer, og trækker Pengene til sig fra de længst borteliggende Lande. - Det var en Forvaltning, rettet noget nær efter disse Grund Regler, som man ville have indrettet Aar 1764; men, saasom man af adskillige Aarsager var nødet til intet at forandre i Actiens Natur, og at forsikre den en vis Rente, blev hverken Eiendoms Begrebet, eller det fornødne Baand imellem Jnteressenterne og Forvalterne fastsat. - Hvilken Tillid havde ikke det Jndiske Compagnie alligevel erhvervet sig ved dets Forfatning fra 1764 indtil 1768, i hvilket sidste Aar dets Forvaltnings Maade blev aldeles forvandlet, Hvilken anseelig Credit havde det ikke vundet, efter en ulykkelig Krigs Slutning, som havde forstyrret alle dets Establissementer, og ikke levnet det andet, end en uhørlig Gield at afdrage! Det sidste Laan, som Compagniet under de Love af 1764 optog var Lotteriet af Julii 1767, hvis Capital skulle erlegges inden 5 Aar, for hvilken intet Hypothek blev stillet, og hvoraf Renten blev beregnet at beløbe sig 5 1/2 pro Cento. Det blev fuldstændigt i en Hast, omendskiønt at adskillige publikke Effecter foruden at med dem fulgte Hypothek, lovede paa samme Tiid en Rente af 7 til 7 1/2 pro Cento. Dette Laan havde Min H. burdet anføre; eller i det mindste havde De, da De kuns anføre det sidste, burdet vogte sig for at tilskrive den store Rente deraf andre Omstændigheder, end saadanne, som vare Compagniets Væsen uvedkommende. De havde burdet vise, at Jnteressenterne bleve ikke før kaldede til at beraadslaae angaaende dette Laan, end faa Dage førend anseelige Forskrivninger af deres Casserer vare til Betaling forfaldne, til hvis Bestridelse slet ingen Capital var tilrede. Denne Tilstand og de forcerede Operationer, som vare gangne for i Veyen, havde opvagt en saa stor og almindelig Mistillid, at et Laans Erholdelse blev nesten umuelig; og har man den af Jnteressenterne tilgreebne Maade at takke for den Undsætning, som blev udfundet just i den samme Haandvending, da den var uundgængelig : en Undsætning, som reddede Compagniet fra en Snert, hvis Følger ikke staae til at udregne. See, alt dette burte M. Herres Retfærdigheds Geist ikke have forbiganget. -J øvrigt var dette Laan kuns til 7 3/4 pro Cento aarlig Rente, i Stedet for at De angive det til 10 pro Cento; thi den laante Capital, 11100000 Livres, har kostet 711670 Livres som Gevinsterne beløbe sig, hvilket giør 6 3/4 pro Cento i 10 Maaneder, nemlig fra 7de April til 7de Febr., som Mittel=Terminen til Betalingen, hvoraf da følger 7 3/4 pro Cento Rente i et Aar. Den af Compagniet tilstandene Frihed til at kunne give disse Lotterie=Sedler i Betaling for dets kiøbte Vahre, er ingen Byrde for Compagniet, thi 1) har det Magt til at beramme sine solgte Vahres Betaling til samme Tiid, paa hvilken det i Paris skal udbetale Lodsedlerne; og 2) er en Lettelse, som bevilges Kiøberne ved Compagniets Auctioner: gierne at betragte som en Profit, hvilken de give det tilbage, ved de høyere Priser, til hvilke de betale Vahrene. - Jeg har viist, at det ikke skulle være umueligt for et Handels-Compagnie, at erholde Penge uden Hypothek; men jeg er ikke ernig med M. H. derudi, at det skulle være en plat Umuelighed for Compagniet at stille et. Det kunne ikke i Hs. Majestæts Obligation stille Udlaanerne noget fuldkomment Hypothek; men, det er derfor ikke mindre vist, at de kunne stille et, som aarlig forøgede sig, formedelst de 3 Millioner Livrenter, som hefte paa Obligationen, og som i sin Tiid giøre en Capital paa 60 Millioner fri for Compagniet. Ere De visse paa, at ikke Expectancen paa disse Renter, den ringe Priis som Effecter paa Kongen gielde, og en bedre forsikret Handels=Profit, ikke skulle have foranledet saa mange og allehaande Sammensøyelser og Vendinger, som havde kunnet være baade Udlaanerne og Jnteressenterne føyelige, Ere De og visse paa, at De ikke have givet Navn af Finance=Subtiliteter saadanne Indretninger, som De ikke forstod? Have Jnteressenternes siden 1764 gjorte Laan givet Dem Ret til at laste deres Plan uden at kiende dem, Have De vel lagt Merke til, at alle disse Laan have gaaet vel og fort afsted, i det de tillige have ingen Profit medført for Speculations=Handlerne, men den kiøbte Effect har fast aldrig gieldet meere paa Børsen, end dens oprindelige Priis, Have De betænkt, at det ved et publiLaan er meget rart at forene alle disse Omstændigheder, som dog udgjøre det rette Maal, som man bør tragte efter -De betragte al Slags Laan af Compagniet ved disse Omstændigheder som en Afbrek for Financerne, fordi samme skulle vende Pengene bort fra andre Laan. Maaskee vil De undres over, at endog dette Deres Begreeb vil jeg bestride, uagtet det ved første Anseende lader til at være ganske rigtigt. Naar Pengene ere i Bevægelse, og søges udsatte, saa ere 2 Laan, som paa een gang vise 2 adskildte Veye for dem, nødvendig hinanden modstridige; men, naar Circulationen er træg, naar Pengene ikke saa meget ere rare, som de ere indelukkede, naaren, uden Tvil ugrundet, Mistilliid afholder fra at betro dem til Financerne, saa er ethvert Laan, som nærmer til denne Maade at udsætte Pengene, som hielper til at bringe de indelukkede Penge for Lyset, og som ved sin Fortgang giver i nogen Maade Tegn til Tillid, saadant et Laan, siger jeg, langt fra at geraade et andet aabent Laan til Forfang, som gaaer trægt, er det maaskee hellere til Fremme, enten strax eller siden efter. - Overalt, dersom den Jndiske Handel drives af Privat=Personer, maa dog de Penge, som dertil bruges, komme nogensteds fra: Dersom Kiøbmændene i vore Havne skaffe dem tilveye, vil de berøves andre og maaskee lige saa nyttige Handels-Greene; dersom de, hvilket er snarere at formode, bringes til veye af Capitalisterne i Paris, efter nogen god Projectmagers Tillokkelse, og ved en lykkelig Sammenføyelse af nogles Forstand og andres Penge, da skal disse Capitaler maaskee derved fravendes Finance=Laanene: Man kan da ikke betragte alt Laan af Compagniet som en Afbrek for Staten, saa længe Trangen ikke ophører; og selv denne Trang, naar den reyser sig af nyttige Anvendelser, er intet ont. - M. H. er den første som underretter Jnteressenterne, at Regiæringen ikke anderledes, end i Obligationer, kan betale det den skylder Compagniet. Dersom Deres Beretning er sandfærdig, da flyder sandelig deraf en forøget Trang for Compagniet; og see her den Erindring, som ved denne denne Leylighed falder mig ind: Dersom det Jndiske Compagnie holdes for at være af Vigtighed for Staten, da forestiller man sig naturligviis, at Regiæringen afdrager hvad den er det skyldig, ey at tvivle om at det skeet paa den Maade som for den K. Cassa er beqvemmest; men saa vil den tillige finde billigt at sørge for saadanne Midler, hvorved Compagniet kan bevares fra noget smerteligt Tab. Jeg vil derhos sige, at Jnteressenterne have aldrig ladet sig falde ind at kunne fortsætte Handelen uden saadan Bistand fra Regiæringens Side, som i det mindste var lignet efter de lovlige og bekiendte Rettigheder, som Compagniet haver; de have aldrig paa staaet at kunne overvinde alle de Vanskeligheder, som man formaaede at legge dem i Veyen; men de have, uden at lastes for Uforsigtighed, kunne være uforfærdet for dem, som de allerede saae. De mindede sig at have overvundet større Hindringer end disse. - Aar 1764 var Compagniet blot for Penge, blot for Vahre, blot for nogle til Betaling forfaldne Effecter. Jnteressenterne foretoge sig at bringe det paa Fod igien: De forskrækkedes ikke ved at see 60 Millioners Gield for sig at afdrage, ødelagte Establissementer at sætte i Stand, igien, tomme Magaziner at fylde op igien, Skibe at bygge, en Credit at stifte og en Handel at bringe igien i Gang, som kunne betage 50 Millioner: Jntet afskrækkede dem; de forsøgte paa, og det lykkedes dem. Hs. Msts. Skyts, den Tanke, at dette gamle Establissement laae Ham paa Hiertet, og den ædle Fyrrighed, med hvilken den Franske Nation gaaer alt det i Møde, som er stort og vanskeligt, dreve dem til at foretage sig dette Verk, og samme var allerede viidt kommet, da koldsindige og forsagte Mennesker endda skreege, Forvovenhed Casteller i Luften. Lykken stod Jnteressenternes Bestræbelser bi, saa at inden 3 til 4 Aar vare Skibe byggede, Magazinerne sorterede, de ødelagte Establissementer igien oprettede, Gielden afdraget, og Handelen bragt til den høyeste Spise som den nogensinde, endog i de Tider da Compagniet var i allerstørste Anseelse, har været. Hvem skulle vel have sagt, at, efterat have overvundet alle disse Vanskeligheder, da just skulle Compagniet befinde sig i allerstørste Fare? Hvem skulle have sagt, at man skulle komme til at angre indtil Minuter og Seconder af den Tiid, man havde anvendet paa at bringe en Handel af saadan Vigtighed paa Fode, og stadfæste en uendelig Mængde Medborgeres timelige Velfærd? Om den fri Handel. Det Spørsmaal om den fri Handel rører ikke Jnteressenternes Formue. Naar de have overlagt om Midler til at vedblive Compagniets Privilegio, er det skeet i den Tanke, at Re giæringen fortfoer at betragte denne Maade at drive den Jndiske Handel paa, som den nyttigste for Staten: De haabede, ved deres Bestræbelser at indlegge sig ny Rettigheder til Hs. Msts. Beskyttelse; og de udlode sig i denne Henseende paa det allerklareste udi deres sidste Forsamlinger. Jeg begriber ikke, hvorledes De have kunnet udtolke saa vel anstændig en Attraa, i det latterlige Begreb, at man ville af Patriotisme og imod sin egen Fordeel fortsætte Handelen. Jeg har bivaanet alle Jnteressenternes Forsamlinger, men jeg har aldrig der hørt nævne noget saadant. See da, M. H. hvorledes De, i det De saare vidtløftig besvare saadanne Formodninger, give sig i Kamp med Gespenster. - Langt fra at Jnteressenterne have villet udpynte sig med en falsk eller romansk Dyd, have de med største Omhu tragtet at foreene deres Tryghed med de Bestræbelser for Handelen, som de kunne anvende. Længe førend De raadede dem det, havde de vegret sig ved at overgive deres Hypothek paa 80 Livres; og de skulle sandelig have fundet sig rørte af M. Herres Omsorg for deres Fordeel, dersom en lige om Tilbøyelighed imod dem havde overalt i Deres Afhandling fremskinnet; men jeg har viist Dem nogle smaa Afvigelser derfra. Jnteressenterne have aldrig været saa daarlige, at ville opofre deres Velfærd for deres Privilegium at udøve; Mennaar dette Vilkor kom dertil, er ingen Tvivl om at de havde frafaldet det, ligesom de og ville med Lyst frafalde det, saasnart Regiæringen, som den eneste sande Dommer om Statens Beste, ophører at betragte det for at være magtpaaliggende. Det er altsaa alene til Fortsættelse af Jnteressenternes Forsvar imod den Bebreydelse, som De have gjort dem, at de have besiddet Fordeele, som geraadede Nationen til Last, at jeg vil foretage mig at undersøge de fornemmeste Raisonnemens hvormed de tragte at bevise, at Handelen af Privat=Personer, havde kunnet, og skal kunne yde Staten en større Profit, end det Jndiske Compagnie. - De begynde med at lade os vide, at De have for sig de allerkraftigste Argumenter, som til det udelukkende Privilegii Medhold kan fremføres, og alligevel indlade De sig ofte med at besvare ganske ubetydelige Poster. Alle de Jndvendinger, som De giendrive, gaae ud paa de Hindringer, som Privat=Handelen maatte være underkastet. Man har altid en stor Fordeel, naar man lader sig nøye med at bevise det at være giørligt, som andre alt for letsindigen have paastaaet ikke at være det. - De talende Personer, som De udi Deres Afhandling have fremført, gaae i nogle Henseender for vidt, men have ganget Dem meget vel til Haande. Deres fleeste Raisonnemens flyde af en Meening, som kunne være falsk, nemlig at Privat=Personer skulle paa samme Maade drive denne Handel, som det nu omstunder skeer af Compagniet, da det derimod ikke er umueligt, at jo Handels Huuse kan med Tiden etablere sig enten udi Jndien eller paa Jsle de France, og samme lette og befordre Handels=Overationerne. Men hvor mange Omstændigheder og Tilfælde kan ikke være muelige, hvilke formaae at forstyrre saadanne Indretninger, om hvilke De selv tilstaae, at deres Virkning er endnu langt borte, Hvor om altinger, saa var det ikke nok at bevise, at den Handel, det Jndiske Compagnie driver, kunne ogsaa drives af Privat=Personer, her maa endnu bevises, at disse skulle drive den paa en for Staten fordeelagtigere Maa Maade, og det er i denne Punkt at jeg udi alle Deres Raisonnemens finder Urigtighed. (Fortsættelsen følger.