Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1830-04-06
Sverrig. Fra Stockholm skrives: Hans Majestæt har den 19de Marts sluttet Rigsdagen med en meget indholdsrig Tale, hvoriblandt sindes Følgende: "Kaldet til Eders Forsvar, lærte jeg snart at kjende Elementerne til den Storhed, som Landet endnu besad, paa disse Elementer begrundede jeg det System, som J nyeskabt igjen istandbragte. J Midten af politiske Uroligheder havde J decreteret Edres Rettigheder; men denne Beslutning var ikke tilstrækkelig, den maatte befæstes ved Kamp og Seier. J min Bestyrelse fulgte mig den samme Lykke, som da jeg kjæmpede for Eder. For 20 Aar siden talte det gamle berømte Sverrig ikke 2,400,000 Mennesker, nu nærmer sig dets Befolkning et Antal af 3 Millioner Jndbyggere. Statsbudgettet viste da, at Sverrig, var bebyrdet med mere end 53 Mill. Statsgield, nu ere allerede 44 deraf betalte. Begge Haves Forbindelse har kostet Staten 8 Millioner, og er nu dens Fuldendelse nær. Min Adminastration, nødsaget til at standse paa dens Bane, for at iagttage Kilden til opstaaede Hindringer; torde ikke udsætte den af Eder nyskabte Nationalaand, og Statens unge Kræfter for vaklende afvexlende Omstændigheder; den har unddraget denne Halvøe, fra de Lidelser borgerlige Tvistigheder fore med sig, og deres fordærvelige Følger. Jeg har seiret over Ærgierrighedens og Vaabenmagtens Tillokkelser, og har gjort begge til Bundsforvante af Lovenes Majestæt. Jeg har været mere Mægler end Monark; mere Dommer end Souverain. Jeg har stræbt igjen at opretholde de legislative Prærogativer, uden at tabe Kongedømmets moralske Vægt af Øine; med et Ord, jeg har opofret begge Kongerigers Enighed og Velfærd Alt. Gjennemtrængt af Følelsen om giensidig Trang have Svenske og Norske ophørt at udgyde hinandens Blod, og tilintetgjøre hinandens Eiendomme. Jeg har bestræbet mig for at meddele de fremspirende Generationer, de Egenskaber, uden hvilke Borgeren taber sin Energie. Disse Egenskaber ere Sandhed og Retfærdighed. Forsynet dermed, vil Skandinavien bevare sin Uafhængighed. Fra den lovmæssige Authoritet som Regjeringen er beklædt med, udspringer Folkeslagenes Held og Berømmelse. Efter at jeg havde sikkret Eders politiske Rettigheder vare alle mine Bestræbelser henvendte paa Grundlovens Oprethodelse. Jeg har uforkrænket bevaret samme. Fred og Rolighed var Maalet for min Omsorg. For at befæste disse ærefulde Resultater, har jeg stillet Thronen i Nationens Midte, og anbetroet samme til dens Varetægt. Beskyttet af Eendrægtig hedens Ægide, kunne vi fremtidig arbeide paa at gjøre vore Love fuldkomne, og lette sammes Udøvelse ved en simpel Affatning. Jsærdeleshed maae vi henvende vores Opmærksomhed paa Arveret til Eiendomme og Hypothekvæsenets Sikkerhed. Men jeg gjentager Eder, hvad jeg allerede ved en anden Anledning har yttret: Nationer ere ikke at ligne med Jndividuer, de Sidste ødelægge ofte kun, naar de ikke ville udføre en Forbedring paa engang. Nationerne derimod, erholde befæstigelsen af deres Existents i Tidens langsomme Gang og Erfaring om det Forbigangne. Lad os søge at berolige Alles Jnteresse, og handle saaledes at den, der lever af sit Arbeide i Dag, ikke behøver at frygte for Midlerne til hans Underholdning i Morgen. Førend jeg ville forene mig med Eders Konge, der adopterede mig som sin Søn, skatter jeg mig lykkelig at have ved mine Tjenester erhvervet mig Ret til at kunne sige til Eder: Fatter Eders Regjerings Tænke= og Handlemaade, J ere samme det Gode skyldig, som den har stiftet.