Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1778-04-17
J alle Lande hersker den Sædvane, at den ene vil ligne den anden, og antage fremmede Moder og giøre dem med Lovene, Souverainens Exempel selv, ere utilstrækkelige til at afhielpe dette Onde, saa længe man bærer een Slags Klædedragt. Hvo kiender ikke den Foragt, som en stor Prints i vore Tider viser for alt hvad som ligner Pynt? Jngen kan give et større Exempel paa Simplicitet i alt hvad der kommer paa hans Legeme. Denne af Europa, saavel for hans ophøiede Jndsigters Skyld, som formedelst den forunderlige Rad af hans lykkelige Bedrifter, høitagtede Prints, frygtet og adlydet af sine Undersaattere i de allermindste Stykker af hans Villie, hvis Liv og Levnet vil giøre en Epoqve i den menneskelige Forstands, saavelsom i hans Lands Historie, som haver ladet sig see som Skilsmand i Europa paa en Tid, da Magten gaaer de fleeste andre Printser af Hænderne, og som af mange Grunde kan forlange Lydighed, haver dog ikke kundet forhindre, at man jo ved hans Hof selv bærer Tøier, som ved Lovene ere forbudne, og hvis Jndførsel stærkt forhindres, endskiønt de Fabriker, som han selv haver oprettet, ere ligesaa gode og skiønne, som de udenlandske. Saa kiær er Klædedragtens Tillokkelse for Mennesker, saa mægtigt er Modernes Herredømme, og særdeles deres Forandrig, over deres Hierter, som bære een Slags Klædedragt. Desforuden kommer det her an paa at afskaffe, eller meget meere for bestandig at udrydde Modernes idelige Forandringer, som ere blevne saa idelige, at dersom et Fruentimmer nu fremstillede sig saaledes klæd, som hun var 1772, vilde man finde hende latterlig og som en gammel Mutter; hvilket i disse Tider haver frembragt en nye Art af Luxus, som var vore Forfædre ubekiendt, og som særdeles er beklagelig for Folk af Provintserne, som naar de have været borte et eller to Aar, see sig nødde til at anskaffe sig gandske nye Klæder. Denne Luxus, som er saa nyttig for et riigt Land, hvor alle Materialier, som frembringe den, findes i Overflødighed, hvor Forandringerne ikkun blive til en nye Rigdoms Kilde, ved det at man sætter Udlændingere i nye Contribution, bliver til et dødeligt Saar for et fattigt Land, som maa hente alting fra Fremmede. Den stærkeste og meest henrivende Grund er endeligen denne: Hvad vil Europa sige, Hvad ville vor Tids Folk sige om os, naar vi vige saa stærkt af fra dem, De ville holde os for Barbarer, Jeg svarer dristigen. Dersom de billige vore Grunde, som bevæge os til at forandre vor Dragt; dersom de finde Klogskab i at vælge en beqvem, og, formedelst dens Simplicitet, ædel Klædedragt, da vi ei have Formue til at være dem lige i Pragt, og da vi ikke ville efterabe deres Yppigheder og Forfængelighed; saa ville de gandske og aldeles bifalde os. Men dersom der iblant den store Hob skulde findes de, der ere saa uforstandige, at de ville holde en Nation for barbarisk, fordi de bærer kortere eller længere Klæder end deres: saa vilde ieg sige til dem: I ere ikke af det 18 Aarhundrede; den Philosophie, som ved at fordrive Fordomme, haver villet oplyse det, er altsaa ikke endnu kommen til Eder. Denne Philosophie, som sætter Priis paa alt det, som nyttigt er, kaldte jeg mig til Hielp; ikke den ødeleggende Philosophie, som lærer at foragte alle Ting, og at bestride Fornuften med Latterligheds Vaaben; som giør Secter, og kuldkaster alt hvad som er ærværdigt, fordi den ene vil herske; men hin velgiørende Philosophie, som, i det den ophæver skadelige Fordomme, og smaae Betænkeligheder, som altid giøre store Anslag til intet, udbreder Lys over nyttige Ting, og beærer dristige Foretagender, naar de ere grunde paa øiensynlig Nytte, med sit biefald. Og jeg tør sige, at den Forandring, som jeg foreslaaer, er af den Beskaffenhed. Den vil vist giøre Epoqve i vor Historie; man vil spore det Gode, som er derved, naar man seer dens Virkninger; og maaskee viskal tiene mangen Nation til Mynster.