Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-06-12
Til visse Tider har man betragtet Almuens Oplysning som det største og ønskeligste Gode (det var saaledes for nogle Aar siden Tilfældet her i Danmark) uden dog at have afgjort med sig selv hvorledes den Oplysning bør være beskaffen, som der skal meddeles den; til andre Tider har man uskreget Almuens Oplysning som det farligste man kunde foretage sig, nu har man antaget: at en almindelig Oplysning vilde hæve alle Menneskelivets Ubehageligheder og tilveiebringe en gylden Alder, og nu igien har man betragtet Almuens Oplysning, som at have de skadeligste Følger for den og anseet den at være fordærvelig for den med Hensyn til dens religiøse Troe, dens Sindsroe og dens borgerlige Bestemmelse. Man holder sig i den nærværende Periode til den sidste Meening. Menneskets Lyst til det Nye og til Forandringer; Mangel paa Erfaring og moeden Eftertanke, Magelighed (thi det falder langt lettere at lade et Folk forblive i Mørke og Uvidenhed, end at drage det ud deraf) og endelig ogsaa hos nogle Mennesker lave og uædle Bevæggrunde synes at stemme Tidsaldren til at see Sagen fra denne Tidspunkt. En Sag maae være saa mangesidig og indviklet som den vil, giver man sig Tid, og tager man sig Sindsroe til at overveie den fra sine forskiellige Synspunkter, saa maae det være mueligt at erholde tydelige og rigtige Forestillinger om den. Tidernes Beskaffenhed opfordrer til at giøre et Forsøg, derpaa. J Ædle, som føle for Eders Medmenneskers Vel, som agte den menneskelige Natur ligesaa høit i ethvert andet Menneske som i Eder selv, underkaster det, som her skal blive fremsat, Eders Prøvelse, og meddeler det Bedre, dersom J videdet. Da Gud har givet os Mennesker en fornuftig Siæl, saa maae vi ogsaa antage, at det er hans Villie og Hensigt, at vi skulle bruge den; da Siælen dannes ved at øves og ved at lære noget, saa maae vel ogsaa dette regnes med til Menneskets Bestemmelse, og da de Virkninger, som gode Kundskaber udbrede over Siælen, lignes med den Klarhed som et Lys frembringer, saa maae man vel i Almindelighed antage, at Oplysning er gavnlig for Mennesket, og at den er Menneskets Bestemmelse; og er den dette, saa er det det dydige Menneskes Pligt at befordre den. Hvem tvivler derom i Almindelighed, hvilke formuende Forældre ville ikke gjerne give deres Børn en hensigtsmæssig Oplysning og Dannelse? Qvæstionen skulde altsaa allene blive om denne Forstandens Oplysning skulde være alle Menneskers Bestemmelse, og om ikke den store Deel af et Folk, som kaldes Almuen burde udelukkes derfra. Arme Mennesker, fornuftige Væsner, som ere skabte af samme Himmelske algode Fader, kaldte til samme Udødelighedens Haab, skulde det være Eders Lod at vandre i Mørket, imedens jeg skulde vandre i Lyset, hvem ere J, jeg kiender Eder ikke? hvad ere J for et Slags Mennesker, som man benævner med det Navn Almue, og som man vil udelukke fra en oplyst og dannet Forstands Velgierning: Er det Eder J flittige, tarvelige Mennesker, som dyrke den frugtbare Jord under Guds Velsignelse, og give os alle Føden; eller Eder i sindrige og stræbsomme Borgere i Staten, som forarbeide til os, alt hvad der hører til Livets Beqvemmeligheder, Eller Eder J kjække Folk, som trodser Havets Vold og Krigens Farer, for Eders Medborgeres Bedste, Hvad vare vi, naar J ikke vare til Hvorledes vilde det gaae den Stat, hvoraf vi ere Medlemmer, naar J ikke vilde opfylde de Pligter, som paaligge Eder, Er det Eder, som skulle være bestemte til at leve i al den Raahed og al den Overtroe, som Uvidenhed frembringe, Er det Eder, som skulle mangle de Glæder, som en oplyst og dannet Forstand skiænker Mennesket? – Hvor slet ville vi ikke betale Eder, for det meget vi ere Eder skyldige, naar vi vilde stemme for en saadan Meening. Men maaskee denne Oplysning, denne Forstands Dannelse, ikke vilde være Eder tienlig, efter det J nu en Gang ere bestemte til at være der i Verden? Vi ville svare derpaa med nogle Ord, som nyeligen ere læste i et af vore offentlige Blade, de Ord, at Almuen ikke bør lære andet end det, som kommer den ved – det er sandt nok - men hvad er det nu, som kommer Eder ved, J gode og nyttige Statsborgere, J ville selv føle, at det er noget, som kommer Eder ved, som Mennesker og fornuftige Bæsner, noget som komme Eder ved, som Borgere i Staten i Almindelighed, og noget som komme Eder ved efter Eders særskildte borgerlige Stilling i Staten; mere Oplysning end denne, ville J ikke i lange; hvem vil desuden tragte efter det Lys, som han ikke behøver, eller kan bruge.