Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-07-12
(Af et Brev fra Hobroegnen). Med Hensyn til Stemningen for vor retfærdige Sag kan jeg ikke sige andet, end at den er fortræffelig. Man vil opoffre Alt, naar blot Slesvig maa bibeholdes ubeskaaret, og Hertugdømmet Holsteen fremdeles, under egen Forfatning, maa blive i Forbindelse med Danmark. Eller med andre Ord, man venter, at ingen Magt maa kunne tvinge Ministeriet til at opgive noget af vor gode Sag; thr skeer det, da frygter Man, at Reaktionen atter skal faae Overhaand. Man finder, at Ministeriet hidtil har handlet med en sjelden Kraft og Dygtighed, og Man er ikke modfalden, fordi det benytter sig af en given Leilighed til at forsøge Underhandlinger; men Man venter den Tid med Begjærlighed, da Diplomatikken tillader at gjøre Folket bekjendt med Vilkaarene. - Her i Egnen kan der godt udskrives mange flere Folk end hidindtil thi den rige Bonde driver ikke længere omkring med sin Pibe i Munden; hans lange Drenge dovne ikke længere omkring som Prangere, nei, Alle tage fat med, og der er saadan en Overflødighed af Karle, at Man iaar kan faae dem for 30 Rbd., imedens Man ifjor maatte give 40 Rbd. Dette ønsker jeg især maa blive bekjendt, fordi Frygten for altfor meget at svække Arbeidskraften til den forestaaende overordentlig rige Høst synes at indvirke lammende paa Udskrivningen af Soldater. Jeg hører idag, at det fjerde Aars Mandskab af Fritrækkerne ere indkaldte, men at de først skulle møde den 1ste August; hvorfor ikke for Her i Byen og i Omegnen exercerer Man bestandig hver Søndag, men hvad kan det nytte, thi medens det her gaaer ganske godt, er det paa Landet jammerligt, fordi Folkene mangle Anviisning, og jeg ærgrer mig derfor over denne unyttige Bortødslen af Tiden. - Hvad Krigsskatten angaaer, da er den efter min og Alles Mening aldeles ikke tyngende; den er muligst retfærdig fordeelt, og med Undtagelse af en enkelt Godseier, der gjerne vil agere Eier af Bondejord, men ikke skatte af den, hører Man Jngen klage. (Forl.)- J et berlinsk Blad læses følgende overraskende fornuftige Betragtninger: "Preussen har allerede bragt den schleswigholsteinske Sag tunge Offre tungere maaskee, end det kan forsvare for sine egne Jnteresser, medens Schlesvig-Holsteinerne selv lige til Dato med den beundringsværdigste Sindsro have seet til. Tre Maaneder ere alt forløbne, siden den provisoriske Regjering konstituerede sig, men den har hidtil kun udfoldet saa liden Virkekraft, at der endnu stedse maae rykke nye Tropper efter fra Tydskland i Stedet for at Man med billighed kunde vente at Schleswig-Holsteinerne selv nu for største Delen havde kunne overtage Forsvaret for deres egen Uafhængighed; ja selv til Pengeoffre synes Nordalbingierne ikke at ville være villige, for at tilkæmpe sig Friheden. Enten fattes det dem paa Tillid til de Mænd, der ere traadte i Spidsen for Bevægelsen, eller disse have bedraget det tydske Folk med Hensyn til Sagernes sande Stilling; thi havde Begeistringen for Foreningen med Tydskland i Virkeligheden været saa glødende, som Man har udmalet den for os i Bladene, saa maatte den indtil nu have leveret mere glimrende Resultater. Men hvad der er vist, det er, at vi ved denne Krig i Danmark have udsaaet et grundigt Had mod Tydskland, der ligesom Polakkernes vil være vanskeligt at overvinde, og at begge Folk, Skandinaverne som Polakkerne, der skulde være vore Forkæmpere, mod Rusland, nu af os ere tvungne til at nærme sig Carens Rige."