Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1824-01-01
J Aarets Begyndelse viiste sig endnu ingen afgjørende Følger af den 1822 holdte Kongres i Verona, med Hensyn til det af Borgertvedragt saalænge sønderslidte Spanien, og nogentid endnu syntes det ikke at Frankerig vilde forandre sin hidtilværende Stilling til Naboriget. Men paa Hertugen af Montmorenens Afskedigelse fra det franske Ministerium fulgte umiddelbar flere truende Erklæringer, ligesom ogsaa de allierede Monarker hjemkaldte deres Gesandter fra Madrid. Uagtet Cortes hvasse Svar til de forenede Magter, og de paa begge Sider begyndende Krigstilberede, fer, nærede Man dog i næsten et heelt Fjerdingaar snart stærkere, snart svagere Haab om en mindelig Afgjørelse af Tingene, fornemmelig i Tillid til Engelland, der troedes at ville tage Spaniens Partie - indtil Hertugen af Angouleme ved Krigsmanifestets Udstædelse den 2 April gjorde Udslaget i dette almeenvigtige Anliggende, og ved kort efter at gaae over Bidassoafloden aabnede Feldttoget. Allerede forud havde Cortes bevæget Kongen med Familie til at begive sig til Sevilla, vel vidende, at Madrid, som en aaben Stad, ikke længe kunde modstaae en Fiendes Angreb, Strax i Begyndelsen af Krigen erklærede Engelland sig neutral, og gav derved de Konstitutionelle det første Stød; da desuden Kontrarevolutionen i Portugal snart derefter kuldkastede Haabet om den belovede Understøttelse derfra, og Cortes overalt ikke synes at være bleven færdig med de fornødne Rustninger, saa mødte de Franske i Førstingen aldeles ingen Modstand, men lode de ogsaa alle faste Pladser paa Grændsen, St. Sebastian, Pampelona o. s. v. bag sig. Værre endnu end det totale Savn af Allierede, var den allevegne herskende Uenighed, hvorpaa Thuilleriernes Kabinet ved Jnvasionen sandsynligviis ogsaa gjorde den største Regning. Den første, og - naar undtages Cadix næsten eneste eftertrykkelige Modstand gjordes Fienden i Catalonien, hvor den snilde Mina ved sine skuffende Frem= og Tilbagemarscher, ja endog ved at gjæste det franske Territorium, i lang Tid opholdt deres seierrige Vaaben, som derimod trængte desto hurtigere frem paa den modsatte Side af Halvøen, og efter nogle Smaafægtninger den 24 Mai naaede Madrid. Til samme Tid havde det konstitutionelle Partie den Græmmelse, at see en af sine første Tilhængere, den berømte Abisbal, ved sit Affald fra Frihedens Sag at aabne Fienden Adgang til det sydlige Spanien, hvilket han, i Spidsen for sin ved Madrid samlede Armee, skulde have forsvaret. Da nu ogsaa Ballesteros som paa den østlige Kant havde samme Hverv, uden Sværdslag drog sig tilbage, blev det let for de Franske - efter at have indsat et Regentskab i Madrid, der med Strænghed nedbrød alle Cortes Foranstaltninger - at flytte Krigsskuepladsen til Andalusien, og efter Manchadivisionens Adsplittelse med Lynets Fart trænge frem til Sevilla. Herfra var Monarken imidlertid, mod sin Villie, i Hui og Hast bleven ført til Cadix, og paa Reisen suspenderes fra sin Kongelige Magt. Franskmændenes Nærmelse kunde ikke afværge de forargeligste, blodige Optrin i Sevilla, og snart stode de for Cadix, som blev indsluttet tillands og Vands, men haardnakken afslog enhver Opfordring til Overgivelse, uagtet dog Cortes derved rimeligviis endnu kunde have erhvervet sig og hele Landet væsentlige Fordeele. Da nu ogsaa Morillo opsagde Cortesregjeringen Lydighed, Mina nødtes til at indslutte sig i Barcellona, Fienden, efter Corunnas Bombardement, ogsaa spillede Mester i Galleien, som i Valencia, Murcia og Granada, og Ballester os, efter en yderst uheldig Træfning, underkastede sig ved en særskilt Kapitulation, saa blev saavel de gjentagne Udfald fra Grændsefæstningerne, som Cadix's vedvarende Modstand til ingen Nytte. Heller ikke høstede de Konstitutionelle nogen Fordeel af den Spænding, som i Anledning af det bekjendte Andujar-Dekret paa samme Tid opkom mellem Regentskabet og Hertugen af Angouleme, da det ved den Sidstes Eftergivenhed atter blev hævet. Vel blev der begyndt Underhandlinger, men eftersom baade disse vare forgiæves, og Fienden med Storm indtog Trocadero og St. Pedro=Fortet, nødtes Cadix, efter halvtredie Maaneders Beleiring, til at overgive sig, og blev saaledes baade Konstitutionens Vugge og Grav; thi med den faldt snart Alt tilføie, hvad hidtil ikke havde overgivet sig, og i Triumf drog nu den befriede Monark fra Stad til Stad, indtil han den 13 Novbr. holdt sit høitidelige Indtog i Madrid. Allerede forinden var Skaberen af hele den spanske Revolution, Riego, saa ulykkelig at falde i sine Forfølgeres Hænder, som, uden Hensyn til hans militære Værdighed, tilkjendte ham den vanærende Død i Galgen. Ogsaa mod de øvrige Konstitutionelle blev taget saa strænge Forholdsregler, at de i Tusindviis forlode Fædrelandet. Endeel af den franske Armee forlod vel, tilligemed Seierherren, strax Landet; men angaaende Resten er endnu intet bestemt, da Spanien selv for Tiden aldeles ingen Armee besidder, hvilket, i Forening med Partiaandens vedvarende Rasen, Røverbandernes Tiltagelse, Handelens og de øvrige Næringsveies Forfald, samt Finantsernes totale Desorganisation, aabner de sørgeligste Udsigter i Fremtiden. En roligere Gang tog Omvæltningen i Naboriget Portugal. Her var, i den sidste Maaned af 1822, Dronningen, formedelst hendes Vægring for at sværge Konstitutionen Troskab, formelig bleven landsforviist, men da Cortes, i Betragtning af hendes mislige Helbreds Tilstand, indtil videre opsatte Dommens Udførelse, lagde de herved, skjøndt ubevidst, Spiren til Forfatningens paa følgende Omstyrtelse. Thi endnu før Krigen mod Spanien var deklareret, plantede Grev Amarante, sandsynligviis efter høiere Jnsinuationer, Oprørsfanen i den nordlige Deel af Riget, og uagtet General Rego snart fik disse Uroligheder dæmpede, udbrød dog pludselig i selve Hovedstaden en Kontrarevolution, for hvilken Kongens egen Søn, efter sin Moders Jndskydelse, satte sig i Spidsen, og som uden Modstand, fik Konstitutionen afskaffet, og den uindskrænkede Magt atter indført, hvorimod dog Cortes for deres Adskillelse nedlagde formelig Protest. At alt Øvrigt siden blev omvendt til det Gamle, er Noget, der følger af sig selv. J Frankerig vakte Mannels voldsomme Udstødelse af de Deputeredes Kammer, paa Grund af nogle foregivne revolutionaire Yttringer, den største Opsigt, uden at der dog skeete videre Forsøg paa at gjenindsætte ham i fine Rettigheder som Nationens Repræsentant. Efter denne Partiaandens Seier, lykkedes det let Ministrene at faae en Kredit af 100 Mill. bevilget til den spanske Krigs Førelse, som de overhovedet siden efter kun have havt en svag Opposition at bekjæmpe, og desaarsag ogsaa tænke paa en Fornyelse af Kamrene. Til de i forrige Aaringer saa hyppige Komplotter, bemærkedes i afvigte Aar intet, og kun nogle ubetydelige Opløb i Lyon og Marseille afbrød undertiden den offentlige Rolighed. Storbrittannien vedligeholdt gjennem hele det forløbne Aar en klog, efter dets egen Jnteresse allene beregnet Politik. Parlamentet var som sædvanlig forsamlet, men tog ingen Beslutninger af Vigtighed for Fastlandet. De oprørske Gjæringer i Jrland vedbleve, hvorfor ogsaa Jnsurrektions=Billen atter maatte sættes i Kraft. En stor Statsmand mistede Engelland ellers i den som Parlamentstaler berømte Erskine. Den længe ventede Kapt. Parry hjemkom endelig fra sin Expedition til Nordpolen, uden dog at have fundet den søgte nordvestlige Gjennemfart.