Ribe Stifts Adresseaviser, 1807-11-24
Den interessante Beskrivelse af Pastor Frehland over Frederiksbergs Skiebne under Engellændernes Ophold der, kan ikke læses uden varmeste Deeltagelse. Efterat Forfatteren har beskrevet Byens Besættelse af Fienden, der kom over dem som Østerlandske Græshopper, og ranede, hvor han ikke kunde faae for Jntet eller hvad Betaling ham selv syntes, og enkelte Jndvaaneres Mishandlinger, findes her iblandt flere Træk Meget, som fortiener almindelig Bekiendtgiørelse. Saaledes vilde Officererne under deres paniske Venskabs=Skin gjerne udforske Et eller Andet, især spurgte de Alle, hvor Kongen var, som de sikkert meente at være paa et Slot i Sielland. Jngen af dem, jeg har talt med (siger Forfatteren) søgde at forsvare deres Ministres Skiændighed, men billigede vor Forbittrelse, endog naar jeg talte med Varme om dette afskyelige Niddingsværk. - I de første Dage meente Fienden, at det vilde ikkuns være et Par Dage om at giøre, saa var han i Kiøbenhavn; men nogle Dage gik bort og Piben fik en ganske anden Lyd. Modet faldt meere og meere, især efter Angrebet paa vor Søemagt, hvorved Fienden hver Gang blev tilbageslaaet med betydelig Skam og Skade. De Engelske Officerer svarede selv, naar man spurgde dem om, hvad der var udrettet ved disse 3 Dages Søeslag, ganske fattige: Jntet. Nu forsvandt næsten det sidste Glimt af Haab om Kiøbenhavns Jndtagelse hos den Engelske Soldat. Om Dagen laae de som slagtet Fæe ved Gadekiærene for at vaske og tørre deres Klæder, mod Solen og giøre deres for det meste ubrugelige Geværer i Stand. En Skylregn ødelagde deres af det meiede Korn opbygte Straachytter. Medens Fienden laae i denne høist usle Forfatning, skiælvede han ved Tanken og ethvert Udfald fra Fæstningen. De Danske Kanonkugler havde de Engelske i det hele megen Agtelse for, saavelsom for Kongens Livjægere, som de kaldte Officeer Korpset; thi de lode dem ingen Roe Nat eller Dag. Ogsaa kan det ikke noksom siges, med hvor megen Høiagtelse de Engelske Officerer talte og vore Kanonbaade (Cun=Bogte. Rygtet om at Castenskiold med sin inde i Landet samlede Magt stod færdig at anfalde dem i Ryggen, ængstede Fienden særdeles meget. En Engelsk Skibspræstprækkede et Par Gange i Frederichsberg Slotsgaard; men ham vilde Skotterne og Hannoveranerne ikke lade døbe deres Børn og anmodede derfor den Danske Præst derom, Af Jordbrugernes Marksæd er der, efter den allermindste Vurdering, taget og ødelagt for 7 a 8000 Rd. Kongens egne Værelser allene var dog frie for Beboelse af Fienden, kun Chatoller og andre lukte Giemmer bleve opbrudte. Næsten hver Søndag lod denne overmodige Fiende anstille hoverende Musik paa dette Kal. Slot, endog efter Kapitulationen. Hospitalslemmernes Forflyttelse til Frederichsberg Kirke er ogsaa i denne Beskrivelse skildret med levende Farver. Det var - hedder det - et ubeskriveligt elendigt Syn, at see disse Hospitalslemmers Transport her igiennem Byen ind i Kirken. To Engelske Sol datter fulgte med hver Vogn, hvori laae Galne, Syge, og udlevede Oldinger. Nogle gave rasende Vraal af sig; Andre vaandede sig under den græsseligste Smærte, Nogle spurgte os saa sagte, om vi vare Engelskmænd eller Danske, og Andre sagde ængsteligen: Hvor mon de føre os hen, De ville dog ikke slaae os ihiel? Nu bleve disse elendige halvnogne Mennesker baaren fra Vognene ind i Kirken. Nattens Mørke, Løgternes svage Skin, de skumle Gravhøie, det hellige Tempel, de fiendtlige væbnede Soldater, Larmen og Skrig af Fremmedes og eget Tungemaal, de Rasendes Fortvivlelse og de Skrøbeliges og Syges Vaande ved Stød af Vognen eller den haarde Haands Berørelse og Angst for hvad dem skulde vederfares, gjorde dette Syn i høieste Grad gyseligt og ynkværdigt for Enhver, som føler og troer, at Mennesket. er hans Broder, i hvo han saa monne være. Herrens Tempel var nu fuldt af disse Elendige; fuldere end det nogensinde var ved de høitideligste Fester. Lidt koldt Vand var alt hvad nogle af de meest Nødlidende bleve styrkede med. Det varede til næste Dags Eftermiddag, forinden disse Ulykkelige, som i mange Dage havde udstaaet Dødsangest, kunde faae lidt tørt Brød til Husvalelse og et Læs Halm og Høe at ligge paa. Jnde i Kirken blev Luften forgiftet af disse sammenpræssede Mennesker og deres Ureenlighed. Denne jammerfulde Tilstand i Frederichsberg, Kirke varede i tvende samfulde Dage og Nætter. Endelig blev anden Dags Aften bestemt af Fienden til disse Ulykkeliges Bortførelse, ret som om Aftenens Mørke og Nattens frygtelige Ankomst skulde hielpe til at giøre Scenen endnu meere rædselfuld. Nu saaes da de Afsindige fastgjorte til Vognene med bagbundne Hænder; nu Halv galne, som med Ansigterne vendte mod hinanden, brændte af Harme efter at slaae, spytte, sparke og rive hinanden i Ansigtet, nu udmarvede, skindmagre Oldinger, nu smærtefulde Syge, som ynkværdigen vaandede sig ved Vognens Stød; en rasende Præst, en tungsindig Student, som sagdes at være født her i Byen, og havde baaret Vaaben for Fædrelandet i Kronprindsens Korps den 2den April 1801, en ung Kone, som nylig havde været i Barselseng og var gaaet fra Forstanden af Skræk over Fiendernes Ankomst, blandede i Hoben af de øvrige Bundne og Sengeliggende, paadroge sig især Opmærksomhed og syntes at giøre Synet end mere beklagelsesværdigt Bagefter Vognene fulgte en Trop liderlige Qvinder, der plagedes af den skiændigste Sygdom, fordi de i deres bedste Ungdom havde solgt deres Legemer til vanærende Brug. Frækhed syntes dog ikke ganske at have forladt Nogle, medens Skamfuldhed og pinende Bebredelse upaatvivlelig martrede Andres Barm. - Mangel paa Fødevare tiltog nu daglig i vor indspærrede og udtærede Bye, og end mere Frygt for en værre Fremtid. Omsider foreslog en fiendtlig General for Sognepræsten og Slotsforvalteren, at giøre Anstalter for Levnetsmidler, men disse vare Dannemænd, som ingen Frygt, Smigren eller Fordeel kunde bevæge til at vorde Engelske Agenter. De vægrede sig derfor ganske for slig vanærende Forretning. Fienderne bandede de Danskes Kanonkugler, som meget generede dem. Nogle naaede heelt op til Frederichsberg Bye, en Bombe eller Granat sprang over Præstegaarden og en faldt ned uden for Kirken i Runddelen. De Engelskes Qvæste des Antal formeredes daglig. Jstedet for, som fra Begyndelsen, at bringe dem bort, blev nu Skolen i Valdbye og et Sted her i Byen gjort til Hospitaler. Endelig kom Onsdagen den 2den September, Dagen til Mordbrandets Begyndelse paa Byen. Vores Uvidenhed kom os ret godt her tilpas, som den saa ofte giør Menneskes i Livet. Vi troede ikke, at Bomberne kunde gaae saa vidt eller udbrede saa megen Skræk og Ødelæggelse, for de gjorde; men neppe var en Time forbi fra at denne Jldregn var begyndt af disse Umennesker, førend der al saaes Jldløs; hvorved Fienden gav et forskrækkeligt Hur fra=Skraal af sig, skiønt dog ikke nær saa fælt, som da de fik den kanibalske Glæde, at see Guds Huus antændes og styrte for deres Brandredskaber. Jstedet for Betaling for Qvarteerer, som enkelte Officerer havde udtrykkelig leiet, efterlodes blot Ureenlighed og beskadigelse; ja ved deres Afsked kom endog Jld paa et Par Steder, som efter al Sandsynlighed var paa sat af dem, men lykkelig viis snart blev slukket. Avr. 71 mk. 2 s. Overtydet om, at Enhver, i det han modtager det Exemplar eller de Exemplarer af mine Digte, hvorfor han har tegnet sig hos Hr. Doktor Tetens, betænker: at den frivillige høiere Betaling, han skriver sig for og yder, ei skal komme mig, men saa mange muligt af de utallige Huusvilde og Brødløse i Kiøbenhavn tilgode, samt at den Sum, der fra hver enkelte Bye indkommer, bliver af mig bekiendtgjort offentligt og altsaa vorder et Vidnesbyrd meer og hver enkelte Mand og hver enkelte Byes patriotiske Sindelag, vil jeg udbede mig, at Enhver, ved Modtagelsen af sit Exemplar, vil paa den fra Hr. Doktoren med Exemplarerne omgaaende Plan anføre den Sum, han derfor giver. Mit Regnskab over Gavernes Beløb og Anvendelse skal i sin Tid vorde hver enkelt Subskribent tilstillet.