Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-08-30
J Skilderiets No. 92 har Hr. Etatsraad Stephensen indrykket hans Ultimatum. Ogsaa jeg indlægger herved mit. Det er mig nok, at han ikke har afhiemlet mine ham gjorte Erindringer. For Resten skienker jeg ham alle hans uadle Jnvectiver. De komme ikke Sagen ved Desuden staaer han, som han selv siger, snart i Baaden færdig at forlade Danmark. At angribe ham fraværende anstaaer ikke mig. Jkke desmindre bør jeg anmærke hans Haan mod mit Udkast om Danmarks Tilstand i Aarene 179091. Det kommer vor Trætte intet ved Mindst burde han beskylde mig for Hyklerie. Det har hverken han eller hans Venner afbeviset. Hvad er da slig Beskyldning? En overilet Calumnie. Det er den Løn jeg har faaet. Saaledes har et bekiendt Selskab her og i Jena forfulgt mig, fordi jeg havde søgt at sætte mit kjære Fædreneland i det rette Lys blandt Fremmede, paa en Tid, da det var Dagens Orden at forhaane og angribe endog de bedste Fyrster og enhver ærlig Mand, ja alt hvad der burde holdes helligt. Jeg skrev mit Udkast ikke for det Danske Folk. Det kiendte alting her bedre end jeg. Nei, jeg skrev for Fremmede om Danmark, som ikke kiendte det, og som dog burde kiende det. Det var min Pligt at skrive, for derved at indskrænke, saavidt jeg kunde, Fædrenelandets Fienders Jndflydelse paa det Engelske Folk. Havde jeg da tiet; havde jeg da ikke villet benytte min heldige Stilling til at nytte Fædrenelandet ved den og andre Leiligheder, skulde jeg gjort mig uværdig til det Danske Navn, som er min Stolthed. Hvor mange Danske Mænd her hiemme have ikke ydet Regenten og Fædrenelandet langt større Roes end det er, som jeg haver tilmaalet dem, Hvilken god Mand har ikke glædet sig derover. Det frydede mig, endog jeg blev forfulgt, fordi jeg havde tolket Danmark velfortiente Priis i Udlandet Lad hvem som vil laste mig derfor. Lad min Hengivenhed til min Konge og mit Fædreneland, være min Brøde. Min Samvittighed yder mig huldrig Trøst. Min Overbeviisning, at have hand tet Ret og at have derved ofte gavnet i Stilhed, er mig god Belønning. Den kan ingen betage mig; den skal følge mig i min Grav, den vil blive Efterverdenen hellig. Med den samme Ret, som Hr. Etatsraad St. har anført den Jenaiske Recension, med den samme Ret fremlægger jeg her No. 62 af de Göttingische gelehrte Ameigen P. 620, der hedder det om mit Udkast: "Wüste ich nicht, das ein beruhmter Danischer Gelerter, der Verfasser dieser Briefe sey, so wurde ihn doch der Enthusiasmus für Dannemarks Ruhm, der fast in jeder Zeile athmet die mit eden so kunstvoller Delicatesse, als trenet Anhanglichket entworfene Schilderung des kunstigen Thronerben dieses Reichs, und die anschauliche Kenntnis von den innern Zustande der Da nischen Litteratur, den Jnstituten, die ihr Gedeihen befordern sollen, und den Mannern, die thrden gegenwartigen Glanz verleihen, bald auf einen eftigen Patrioten haben schliesen lassen, der nur sein Vaterland den Britten in einem vortheilhaften Lichte zeigen wollte. Und um dies desto besser zu bewirken, die Sprache und Miene eines Britten selbst annahm. Fur ihre nachste Absicht haben die hier vorkommenden Nachrichten, hoberes Jnteresse als für uns Deutsche, die wir die Danen naher sind, und denen also manches weniger fremd ist, als wohl in England, wo man berhaupt nur gewohnt ist, sich in stolter Rubemit dem Einheimischen zu begnugen. - Der leichte gefallige Styl, worin alles gesagt wird, mus einen angenehmen Eindruck machen &c. Jeg lægger Pennen og siger med Salomon, "Hvor intet Brænde meer er, der slukkes Jlden og hvor ingen Skumler er, der slukkes Tvistigheden. D. 20de Augusti 1808. G. Thorkelin. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere; det tilbringes Subskribenterne og betales quartaltter med 6 Mk. Subskriptionen modtages hos Bogtrykker Höeckes Enke, hvende i store Helliggeiststrædet No. 144.