Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-08-22
J Tydskland har man gjort den bemærkning, at Snarcormen aldrig nærmer sig Spaliertræer, saasnart de staae ved Muur= eller Plankeværk, det samme har jeg fun*) Denne Salve kan Enhver selv tilberede af 1 Decel Qvik sølv, der paa en Malersteen eller i en Steenmorter sammen arbeides med 6 Dele Svinefedt, indtil Metalkuglerne ei længere ere synlige; dog bør man være vaersom, ei at røre formeget derved med Hænderne, da det som bekjendt har en skadelig Indflydelse paa det menneskelige Legeme. det stadfæstet, og det er ei vanskeligt at forklare; thi ethvert Dyr ledes ved Jnstinet til en naturlig Frygt for dets Fjender. Ved Muur og Plankeværker findes stedse Ædderkopper, der graadigen fortære det lille Jnsect, naar det kommer frem af Jorden. At de endog formelig gaae paa Jagt efter dem, derom vidner følgende Omstændighed: J Sommeren 1845 bleve ikke alene Frugthaverne stærkere angrebne af Snarcormene end forhen, men endog Egeskovene bleve medtagne i den Grad, at de ved Sancthansdagstider aldeles vare blottede for Blade. J foregaaende Efteraar og sidste Foraar ville Flere have bemærket en ualmindelig Mængde af Ædderkoppe under Ege skovene, og Egetræerne vare, saavidt mig bekjendt, iaar aldeles fritagne for Orme. Rimeligviis have Ædderkop perne, ledet af Jnstinct, sporet dette Utøis Nærværelse og fortæret Jnsecterne om Efteraaret, da de vilde krybe opad Træstammen. Uden at kunne grunde det paa nogen videre Erfaring, forekommer det mig at være indlysende, at her findes en Ledetraad til en radical Cuur mod det omhandlede Onde, thi dersom min Anskuelse er rigtig, saa gjaldt det kun om at tillægge Ædderkoppe-Magasiner under Frugttræerne, hvilket ei vil være vanskeligt, da Ædderkopper villigen indfinde sig, hvor man giver dem Leilighed til at anbringe deres Væv uforstyrret, og Snare ormene ville forsvinde. Vel vilde det ikke være nogen Prydelse for Haven at omlægge Træerne med Riis og desl. til Ædderkoppeboliger, dog mindre vanzirende vilde det være, dersom Træerne i en vis Orden omstilledes dermed, hvortil brugte Ærteriis godt kunde anvendes, og umuligt er det ikke, at dersom slige Garneringer anbragtes endnu i denne Maaned, at de allerede til Efteraaret kunde vise sig virksomme; dog vilde det vistnok være meere sikkert, tillige i det første Aar at anvende et af de ovenomtalte Præservativer. Jeg kjender en Have hvor alle de Frugttræer der staae paa grønne Plainer og dyrket Jord aldeles ere ødelagte af Snarcormene, medens andre, der ere omgivne af lavt Buskads, stedse bære rigeligen. Dette er neppe noget Tilfælde, men rimeligviis er det ogsaa Ædderkoppen her, der har sit Sæde i Buskadset og befrier Frugttræerne for Orme. Derefter at dømme vilde det være tilraadeligt, hvor Leilighed dertil findes, aldeles at til plante Pladsen under Frugttræerne med mindre Buskværter, hvortil Hindbær vel torde være meest passende, og disse endog under Træerne kunne bære ret taaleligt. Naar Frugthaven har en saadan Beliggenhed, at Hønsene kunne stedes Adgang dertil, muligen endog en ny anlagt Frugthave kunde indrettes til en Hønsegaard i stor Stiil, saa vilde Snarcormene neppe nogensinde kunne tage Overhaand der, da Hønsene og Ænderne vilde fortære de fleste naar de drattede ned fra Træerne. At ødelægge Spurvene, der i hele Foraarstiden leve af Orme, er med Hensyn til Frugttræerne vistnok meget urigtigt; den bemærkning er endog fleersidigen bleven gjort, at Snarcormene indfandt sig paa Steder, hvor Spurvene vare fordrevne. Ved at omtale Snareormens Natur og de Ødelæggelser som den allerede har anrettet i en stor Deel af vore Frugthaver, hvoriblandt nogle allerede i endeel Aar ei alene ikke have baaren den mindste Frugt, men Pluraliteten af Træerne endog ere Døden nær, gjorde Nogle den bemærkning, at det vistnok vilde være en radical Cuur, dersom alle Træers samtlige Grene i en Have paa een Tid bleve afskaarne, 1/2 a 3/4 Alen ovenfor det Sted hvorKronedannelsen fra Hovedstammen af begynder, og hvor ingen Bladøine findes, i hvis Nærhed Larven kan lægge sine Æg. Jeg antager, at dette Middel ei alene vilde være radicalt, men endog særdeles passende for nogle meget haardt medtagne Frugthaver, da de gamle syge Frugttræer derved vilde forynges og det nye sunde Ved om 34 Aar atter vilde kunne bære gode Frugter; dog maatte der ved Anvendelsen af dette Middel iagttages saare megen Forsigtighed, dersom Hensigten deraf skal opnaaes. Afskjæringen af Grenene maatte under alle Omstændigheder skee medens de vare frosne, at ei Æggene skulle afrystes; det Afskaarne maatte bortføres strax med største Nøiagtighed, at Jntet deraf blev tilbage i Haven, endog langt derfra, og vilde det vistnok være rigtigst, at alt det af Træerne skaarne Ved brændtes forinden Foraarssolen kunde udklække Æggene. Anvendelsen af andre Præservativer vilde desuden i det paafølgende Efteraar være nødvendig, dersom Renselsen skulde være fuldkommen. Der gives flere Haver her i Omegnen, der ere medtagne i den Grad, at dette Middel nok fortrinsviis maatte fortjene Anbefaling. Den stærkt tiltagende Mangel paa Frugt paa vore tidligere saa frugtrige Øer har foranlediget disse Bemærkninger, for at henlede Opmærksomheden paa en Gjenstand, der i høi Grad fortjener at paaagtes, saare ønskeligt var det, dersom Flere vilde offentliggjøre deres Anskuelser og Erfaringer i denne Retning, og at Alle vilde være enige om at fordrive vore Frugthavers værste Fjende. Ved tænksom Flid og Udholdenhed kan udrettes meget, og vi ville nok ved Hjælp deraf atter kunne gjengive vore Frugthaver deres tidligere Frugtbarhed. Nykjøbing, den 20de August 1846. C. Matzen.