Viborger Samler, 1817-02-15
Brevsækken. Om Brød- og Fodertrang. Menneskets største Omsorg er den, at skaffe Brød for sig og Sine - hans næste den, at have Fode til sine Kreature - I de nordlige Lande, hvor Vinter og Luftens Kulde qvæler Vextevnen i nogle Maaneder er det altsaa fystskumuligt, at lade hver Dag have sin egen Plage. - Huusfaderen eller Huusmoderen maae sørge for Livsopholdet og Brændseus og Huusly endog for de kommende Dage. Anderledes kan det være i paradisiske Egne hvor Træ- og Jordfrugter til alle Aarstider modnes. - Der kan man leve halve Tiden af Soelskin og Træfrugter og ne halvdelen kan soves bort. Men, betænkeligt, jo en meget sørgeligt seer det ud efter en saa maadelig Høst som i Fjor hele Europa over for alle brødspisende til dette Aars Vaar og Sommer. Forsynet er almægtigt, men Mennesket blev givet Klogskabsevnen for at understøtte det varetagende Forsyns Kæm sit pekraft. At vække denne Evne hvor den slumrer, at og minde Eftertanken hvor den sover haardt, er Skribentens hæderlige Kald. "Regjeringen sørger nok - hedder det." Men, hvor kan den det: Kan den bedste Monark, med den bedste Villie gjøre Alt, naar Undersaatterne giøre Jntet, Kan Statstyreren, naar han vil lade Handelsfrihed bestaae, unde Kjøler og Sælger frie Hænder alt med Hensyn til Lan m dets Opkomst og især til de Sælgendes Fordeel mid i Dyrtiden standse Opkjøb og Udførsel eller for egen Regning fanke Forraadshusene fulde? Hvor er Magasinerne der skulle rumme det, hvormeget koster det ikke at holde reent og udmaale det, hvor lang somt med at faae det betalt, hvormange unødvendige Haandlangere og Regnskabsførere skaber det ikke Nogle Mindelser, nogle oprigtige Forslag, tilgive man derfor Forfatteren heraf. Han har aldeles ikke tænk noget Ondt ved at anføre dem. - Jngen vil han krænke: Ingen bebreide: Men - han vil kun - paa en Tid, da der i Landets Askroge og Stædet sukkes for Udkommet og grues for Brødet, spørge. 1) Er ikke de i Aviserne fortalte Exempler fra Ballum, Ribe og Mariboe følgværdige, Gives det ikke blandt de Handlende og Kornsælgende, mange ligesindede Brave, der gjerne naar enten Stædernes og Sognenes Øvrigheder dertil opfordre, afgive et passende Kornforraad imod gangbar Priis til Medborgeres Mættelse i Sommer, Gives der ikke Loftsrum nok for slige, paa flere Stæder fordeelte, Kornoplag, uden Betaling, og vilde vel Fattigforstanderne nægte Almeenheden den Velgierning, at være Opsynsmænd og Uddeelere heraf: 2) Ere end mange Fattiges og Haandværkeres og Huusmænds Kaar saadanne, at de ikke kunde evne, at kjøbe flere Skjepper eller maaskee een Skjeppe af Gangen; kan der da ikke ved Bagerier foranstaltes Brødene udleveret efter rigtig Vægt, til fastsat Taxt, og Malt og Gryn ligeledes af dertil villige Mænd, 3) Bør Forraadene af Kartofler ikke og komme i Betragtning og samles og opbevares, da de dog endnu ere got Kjøb imod andre Fødemidler, for at uddeeles imod Betaling til Foraaret: 4) Ville der ikke i Stæder, hvor Vellevnet ikke er fremmed, om endog Jndkjøbskapital skulle strax udredes til Een og Anden der ikke kunde undvære Pengene til Salget skeede være Udveie at udfinde til, ved Sammenskud Caution eller rede Penge. at holde saameget tilbage, at den temporære Trang kunde holdes fra et saa kornrigt Land som vort Danmark.