Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-07-06
Den fierde Bog indeholder Tidspunktet fra 1708, indtil den Forandring, som blev foretaget i Aaret 1773, med det Ostindiske Compagnies Forfatning. Den femte Bog, fortsætter Historien indtil Aaret 1784, hvor det Ostindiske Compagnies Forfatning leed anden Gang en betydelig Forandring ved Pitt's Act; og den stette Bog, som fylder heele det tredie Bind, indeholder de yngre Begivenheder, indtil Slutningen af Mahomedan Krigen, i Aaret 1805. - Det er bekiendt, at det Ostindiske Compagnie først har existeret siden Aaret 1600, da dets Capital ikke var større end 68,378 Pund Sterling. Det tog, den Gang blot kyndige Kiøbmænd i sin Tieneste, og frabad sig alle Anbefalinger fra Hoffet. Derfore var dets Fordeel ogsaa saa stor, at efterat det havde ladet 8 Reiser foretage, viiste det sig, at det ikke havde fortient mindre end 171 Procent. Den Gang handlede hver Kiøbmand for egen Regning, og var blot underkastet Compagniets almindelige Regulation. Men ti Aar derefter, da det havde sammenskudt sin Capital, (a jont stock company), formindskede Profitten sig strax, da de fire paafølgende Reiser ikke gave meere af sig, end 87 1/2 Procent. Allerede i Aaret 1627, maatte det laane 200,000 Pund Sterling. Gangen i det Ostindiske Compagnies Anliggender, bliver fortalt af Forfatteren paa en meget underholdende Maade, uagtet Foredragets Udførlighed; han indblander overalt pragmatiske bemærkninger, som vidne om hans Jndsigter i Statsbestyrelsen. Saaledes som det gik til i store Stater, faaledes er det ogsaa gaaet med dette Handels-Selskab. Egennytten foraarsagede, at det heeles Vel blev forsømt. Compagniet lod dets Friehedsbrev fornye fra en Tid til anden, og vidste paa en listig Maade at vælge det rette Øieblik dertil, for at forlænge den Frist, som dervar givet det. Som f. Ex. da Staten i Aaret 1744 var i Pengetrang, laante det Ostindiske Compagnie den 1,000000, (som det først selv havde laant, hvorfor man igien fornyede dets Friehedsbrev paa omtrent 50 Aar. Omtrent i Midten af forrige Aar, begyndte en nye Epoche i Ostindien. Det Europæiske Handelsselskab havde allerede længe ladet sig spotte, i Frygt for de uhyre Stridskræfter, som Landmagterne kunne stille i Marken. Sædvanlig har Compagniet hverken duelige Officerer eller erfarne Soldater, og vovede derfor ikke, at lade det komme an paa, hvad den Europæiske Krigstugt kunde udrette imod Fienden; hvilken det synes at være saa lidet voxent. Men nogle Forsøg af de Franske, gav Anledning til, at deres gamle Medbeilere, Englænderne, erobrede Hindostan, næsten saaledes som de 10,000 Grækeres Exvodition, og Agesilaus Feldtog, gav Leilighed til Alexanders Angreb paa det Persiske Monarchie. Nemlig i Aaret 1746, beleirede en stor Armee, som tilhørte Noboben af Carnatik, Madras, hvilken den Gang tilhørte Frankerig, og som det havde taget fra Englænderne. Der var den Gang just kun en eeneste Fransk Bataillon i Staden; denne trængte ind paa Hindus=Armeen, satte den i Skræk, ved at fyre Skydtset hurtig af, og vandt et afgiørende Feld slag. De Franske gav ogsaa i Pondichern, det første Exempel paa Mueligheden og Nytten af, at exercere Seapops paa den Europæiske Maade. Da der saaledes ikke var mere Tvivl om, at de indfødte Magters Armeer ikke kunde staae sig imod regelmæssige disciplinerede Europærre, og at deres Krigsfugt, lod sig let indføre iblandt de Hinduer, som traadte i det Europæiske Handels-Compagnies Tieneste, saa toge Englænderne, som besad det meeste Mod, nu ikke meere i Betænkning, at be(Fortsættes). mægtige sig dette rige Land.