Berlingske Tidende, 1760-08-01
Man har nu faaet følgende omstændelige og authentique Efterretning om den store Seyr, som Hs. Kongel. Majest. den 15de hujus, kort fra Liegnitz, har tilfægtet sig over den Østerrigske Armee under General Landon, fra det Kongel. Hoved-Qvarteer til Hermsdorf, een Miil fra Breslau under 21de hujus. Den 23de Aug, brækkede den Kongel. Armee og fra sin Leyr ved Dalwitzved Eldstrømmens Brædde. Den marcherede bestandig ved Siden af den Dauniske Armee, og leyrede sig den 7de ved Buntzlau. Ved Overgangen over Boberen tog man 100 Mand af Fienden til Krigsfanger, og for at unde vore Tropper, som i 5 Dage havde marcheret 19 Mile, nogen Rolighed, blev Armeen een Dag staaende i Leyren ved Buntzlau, og gik den 9de til Goldberg. Den Østerrigske marcherede ligeledes. Vi havde dem stedse paa Siden indtil Hohendorf, hvor Hs. Majest. Kongen tog sit Hovedquarteer. De under General Landon staaende findtlige Tropper havde allerede for vor Ankomst besat Høyene ved Prausnitz, og General Beck, som havde fattet Posto til Wolf berg, bedækkede derfra Fiendens Marsch. Den 10de tog Kongen sit Hovedquarteer til Liegnitz, den fiendtlige Armee havde derimod besat alting fra Parchwitz af til Cosendau. Feldtmarechal Daun stod med sin Armee i Mitten, og havde sat sig paa Høyene ved Wahlstadt og Hochkirch; General Landon stod med sine Tropper imellem Jeschendorf og Coschitz; General Nauendorf paa Høyene ved Parchwitz, og General Beck strækkede sig med den venstre Fløy indtil forbi Cosendau. Denne Fiendens fordeelagtige Stilling forhindrede os Overgangen over Katzbach og Schwartz wasser og foranledigede Kongen til at begive sig om Natten til den 11te paa Marchen med sin Armee for at komme Fienden i Ryggen, og at nærme sig til Staden Jauer. Neppe vare Colonnerne i Dagbrækningen ankomne til Byen, Hohendorf, førend man blev en nye Leyr vaer ved Prausnitz, i hvilken Gen. lasei; efter Fangernes Udsagn, nyelig var indrykket fra Lauban. Vor Armee gik altsaa strax over Katzbach for at angribe denne General, men han vidste med saa stor Snildhed at betiene sig af den jævne Egn, som han havde besat, at han drog sig til den Dauniske Armee, uden at vi kunde plukke ham noget. Han marcherede igiennem nogle Grunde, og besatte Høyene ved Hennersdorf, som kunde bestryge Jauer, og dette giorde han førend vor Armee kunde komme did for de mange trange Veyes Skyld. Begge Armeerne leyrede sig derpaa: Vor ved Seichau, den fiendtlige derimod ved Hermsdorf og Schlaup. Den anden Dag forsøgt vi vel over Høye Augusti Maaneds ne at kommer Fienden paa Ryggen, og gik til den Ende over Pomsen og Jægerndorf, men da Vognene, som førte Levnets Medler og Fourage, kunde ikke komme igiennem de slemme Veye, saa var man nødt til at lade dette Forset fare, og vi trækkede paa nye i vor Leyr ved Liegnitz. Feldmarechal Daun tog ligeledes sin forrige Stilling igien, og leyrede sig tilligemed General Landon, lasci og Beck bag ved Katzbach. Vi erfarede her, at Russerne ved Auras havde slaaet en Broe, over hvilken den Russiske General Chernischef endnu samme Dag vilde gaae over Oderen med 24000 Mand. Vi formodede ogsaa desuden at Fienden havde noget i Sinde mod os. Krigs-Folk, som i lang Tid ligge til Feldts mod hinanden, giætte lettelig, hvorhen enten den eene eller den anden sigter. Man bliver bekiendt med de fiendtlige Generalers Tænkemaade, og deres Viis at føre Krig paa, og lærer af deres mindste Bevægelser at opdage deres Forehavende. Havde vi roelig i vor Leyr ved Liegnitz lentet efter Fiendens Ankomst, saa havde General Lasey trækket sig over Katzbach mod vor høyre Fløy, og General Landon, mod vor venstre Fløy og besat Høyene ved Pfaffendorf, men Feld-MarechalDaun havde efter al Anseelse anfaldet vor Fronte. Disse Omstændigheder ga altsaa Andledning til, at vi om Natten fra den 14de til den 15de begave os paa Marchen for at stille os i Slagt-Orden paa Høyene ved Pfaffendorf. Denne Stilling forandrede Skuepladsen, og forstyrrede Fiendens Anstalter, som vare indrettede efter Stedets Beliggenhed. Neppe havde vi taget denne Stilling, førend vi omtrent Kl. 2 om Morgenen bleve underrettede om, at General Landon var i fuld March, og at hans Colonne drog sig igiennem Bennewitz. Vor Armee maatte derfor deele sig i 2 Corps. Vor høyre Fløy forblev i sin forhen tagne Stilling, paa det den kunde holde Øye med Feld-Mareschal Dauns Bevægelser, og kunde forhindre ham i at nærme sig over Schwartzwasser til Liegnitz; men 16 Batailloner og 30 Eskadroner gjorde en Fierdendeel Vending for at angribe General Landon. Vi giorde derpaa Angrebet om Morgenen Klokken henimod 3, og sloge denne Armee aldeeles paa Flugten, og forfulgte den indtil Katz bach, hvor vor venstre Fløy satte sig, og forfulgte ey Fienden længer, paa det den kunde være i Stand til, i fornødent Tilfælde at giøre den høyre Fløy den behørige Biestand, saafremt det hendte sig at Felt-Marechal Daun vilde rykke frem over Liegnitz. Hans Armee gjorde og virkelig til den Ende nogle Forsøg, som dog alle vare forgiæves, og bleve gjorte til intet, deels ved Egnens Beskaffenhed, som var dem imod, deels ved vore Batterier, som kunde bestryge de fiendtlige Colonner. Ved Staats-Tidender for Aar 1760. Ved dette Slag har Fienden mistet over 10000 Mand. 2 Generaler, 80 Officierer, og over 5000 Gemener ere blevne vore Krigsfanger, og vi have desuden bemægtiget os 82 Kanoner og 23 Fahner. Tallet paa de Døde, som Fienden har maattet efterlade sig paa Val-Pladsen beløber sig omtrent til 2000 Mand, hvoriblandt de Saarede dog ikke ere regnede. Overløbernes Tal fremfor de fiendtlige Tropper har ved denne Leylighed været saa stor, at man uden at sige formeget, kan paastaae, at Fienden derved har tabt ligesaa meget, som ved Slaget selv. Strax efter Slaget ere vi marcherede af Parchwitz, hvor vi ere gangne igiennem den Huul-Vey, som tilforn blev gjort os saa stridig. Feld-Marechal Daun har derimod strax efter Slaget afsendt Fyrsten af Løvenstein med Reserve-Corpset, og General Beck, for at forene sig med General Cernischew. Men Hans Majest. Kongen har den 16 begivet sig paa Marchen for at rykkefrem til Neumarkt. Russerne ere derpaa ved Auras gangne over Oderen, og da Printsen af Løwenstein ligeledes har trækket sig tilbage til Jauer, saa ere vi nu i Færd med at forsikre os Communicationen med Breslau. Man maae lade vore samlige Tropper vederfares den Ret, at de, uagtet alle de mangfoldige udstandne Beværligheder, have fægtet med største Tapperhed og Heltemod. Enhver, som har bivaanet Slaget, har distinqveret sig. Vi have ikke mistet een eneste General. Listen paa de Døde og Saarede, saa saavelsom de fangne Østerrigske Officerer skal med det første følge. Vort Tab er meget ringe. Det beløber sig alene til 500 Døde og 1200 Saarede, og man har Aarsag til at haabe, at denne Tildragelse vil endnu drage mange endnu vigtigere Fordeele efter sig. Priis. 64. Augusti Maaneds Stats=Tidender for Aar 1760.