Aarhuus Stifts-Tidende, 1812-05-20
(Jndsendt.) Til Giensvar paa Spørgsmaalet: "Kan man med Grund vente nogen sand Forbedring ved Skolevæsenet, saalænge Skolelærerne ere saa slet aflagte, at de, som ikke faa Steder er Tilfældet, mangle det nødvendigste til Livets Ophold?" i denne Avis No. 78, tiener følgende: Naar en Mand skal virke med Kraft og Lyst i sin Embedskreds, og der skal kunne komme noget ud af hans Arbeide, da er det aldeles nødvendigt, at han ikke allene her det nødvendigste til Livets Ophold, men og at han har alt det der henhører til et for hans Stilling og Stand fra Nærings- og Klædningssorger frit Liv. Kan han ikke dette, men idelig skal spørge sig selv, hvad skal jeg æde og hvad skal jeg drikke, og hvormed skal jeg klæde mig og mine, og for at faae dette, søge andre uden for hans egentlige Embedskreds liggende Næringsveie, saa er der intet at haabe af ham, med mindre han er et af de sieldne Mennesker, hvis Lyst til at stifte Held i sin Kreds, overvinder alle andre Ting; men saadanne Mennesker ere, og maa i vor egoistiske og svare Tidsalder være dobbelt sieldne. Anstændig Underholdning er derfor det første og allernødvendigste Reqvisit, ikke allene for Skolelærerne, men ogsaa for enhver anden Mand, der skal opofre sin Tid og Flid til Statens og Medborgeres Gavn. At tilfredsstille denne Fordring med Hensyn paa Skolelæreren, og at skaffe dem det nødvendigste, det mindste til anstændig Ophold, har i lang Tid været Gienstanden saavel for Kongens som for mange andre ædle Mænds Pønsen og Omhue. Det har vist no sine Vanskeligheder, men dog troer Svareren, at det hvad den største Deel af Dannemark, især hvad Øerne angaaer, vil vorde mindre vanskeligt, end som man i Almindelighed troer. Dersom man ved Reformationen havde gaaet fornuftigt og betænksomt til Værk, hvilket man næsten i ingen Ting gjorde, saa havde der i Kirke- og Kongetienderne været uudtømmelige Fonds til at sætte Skolevæsenet paa en Fod, der havde været ligesaa fast, som hæderværdig. Men hvad der da tabtes, er tabt for evig til Landets og Medborgeres store Skade. Nu kiender Svareren kun følgende Kilder til at hielpe paa Skolevæsenet saavidt muligt, som vel ikke allevegne, men dog for en stor Deel af det egentlige Dannemark ville vorde saa nogenledes tilstrækkelige. Først maa de som have Nytten af Skolerne, bidrage noget dertil efter Evne. At de Fattige ere frie, følger af sig selv. For det andet kunde der paa alt Hartkorn paa Landet frit og ufrit lægges en passende Afgivt i Korn, dog med den Forskiel, at det frie Hartkorn udredede 1/2 mere end det ufrie. J Kiøbstæderne maatte der derimod paa hver Huus og Gaard lægges en til samme Øiemed passende Afgivt i Penge. For det 3die formeenes, at alt det Hartkorn som tages fra Præstekaldene paa Landet til Amtsprovsterne, kunne beqvemmeligen henlægges til Skolevæsenet, saa at enhver Skolelærer deraf kunde saae Tienden af 20 til 60 Tdr. Hartkorn i Skieppen, alt efter deres større eller mindre Skolehold. Amtsprovsterne ville vist med Glade tiene i et saa vigtigt anseet Embede, for den Afgivt de have af Amtets Kirker, naar det bedste Kald i Amtet desforuden blev reserveret dem ved indtræffende Vacance. For det 4de kunne Konge- og Kirketiendens Eiere, naar bemeldte Tiende overdroges til andre ved Salg til Dødsfald til anden Mand paalægges at afgive en paa portioneret Deel af Tienden til dette vigtige Øiem- og for at de nu levende Konge- og Kirketienders Ei ikke skulle ansee sig fornærmede i nogen Maade, kundet bestemmes ved Lov, at en saadan Afgivelse af Kir tienden ikke skulde finde Sted før 1862. Kun Konge- og Kirketiender som tilhøre milde Stift. ser, maatte undtages. Endelig maatte Lys og Jldebrændsel til Skolen for anskaffes paa Skoledistrictets Bekostning; saavelsom en bestemt Qvantitet Jldebrændsel til Skolelærerens er Behov. - Om anstændig Bopæl i Kiøbstæden og i Landet dermed Jord indtil 10 Tdr. Land geom. M. Ager og Eng, taler jeg intet, da de ere ham alde nødvendige og derfor enten allerede er eller dog med den vil blive sørget.