Jyske Efterretninger, 1767-05-01
J al sin Majestætisk Herlighed i Og kaster sig i Støvet ned For ham, der Fyrsterne beklæder Med Kraft, der deeler Kroner ud, Men skal de Kronede og lære, Hvorledes de skal Kronen bære Ham Kongers Konge, Guders Gud. Han her i Ydmyghed erkiender, At Han kun Guds Stadtholder er, Der tager Riget af hans Hænder. Han tilstaaer her, At al hans Magt kun Afmagt er, hvis ikke. Guds Almagts Haand Ham Kræfter vil til skikke, At det, saa store Riger at regiere, En Byrde er, Han selv ey bære kan formaae. Og at, hvis Gud ey hielper ham at bære, Han under Byrden maae forgaae. At Viisdom avles ey i Konge=Hierne, Hvor stor, hvor riig, hvor mægtig han end er, Men at han skal oplyses af den Stierne, Den Soel, det Lys, der kom for at oplyse Mennesker: At ey de ægte Konge=Dyder, Af Hiertets eget Kilde=Væld udflyder: At, skal Han bruge Sværdet ret, Skal Gud det selv udi Hans Haand regiere, Og Herrens Sværd med Gedeons skal være Forenet, de skal samles udi eet. Thi salves Han i Dag paa Pande, Bryst og Haand, Og med det samme vil udbede Den Viisdoms, Gudsfrygts, Styrkes Aand, Der Der Hannem kan til Regimentet ret berede. See her vor Cril for Gud at knæle ned. Den er ey Livet værd, der ey vil bede med. Ara. Beder alt, hvad nu kan bede, Ønsker alt, hvad ønske kan. Lader os til Gud fremtræde For vor kiære Christian, At Han maae opfyldes med. Viisdom, Gudsfrygt, Retviished; Beder alt, hvad nu kan bede, Ønsker alt, hvad ønske kan. Arioso. Hielp Herre! Kongen. Bonhoros, nu viraabe. Viisdom. Jeg skal om Din Throne svæve, Throneværdig Chilla Hyklere for dig skal bæve, Falskhed flyde bort som Vand. Jeg skal aldrig Dig undfalde, Følg mig, hvor jeg føer Dig an, Eftertid skal Dig da kalde Nordens viise cilsman. Gudsfrygt. Jeg Din Siælvil kaare udTil mit Tempel, Dig skal giøre, Om Du Naadens Røst vil høre, Velbehagelig for Gud, Og den Konge=Vey dig lære, Hvorpaa Konger bør at gaae, At de kan Exempel være For den Hiord, de forestaae. Retfærdighed. Kongerne ved mig regiere, Land og Riger blive ved, Naar jeg maae Raadgiver være, Jeg skal mig og sætte ned, Paa Din Throne ved Din Side, Og Dig lære Ret og Dom, Ondskabs Hær til at bestride, Og for Laster sætte Bom. ChoxUs. Sæt Dig da, Guds Salvede! Sæt Dig paa det Konge=Sæde, Hiertet styrkes, føle Glæde Af den Glædens Olie, Du er bleven salvet med. Gid den Salve Kilde flyde Daglig paa Din Siæl, Dig fryde Med den sande Siæle=Fred. Recitativ. Saa sætter sig i Dag vor Christ. Paa Sine Fædres Konge=Sæde ned, Det Herrens store Miskundhed Har gjort saa herligt her i Norden, Haar til et Under sat paa Jorden, Hvis Lige ey fremvises kan. Den Throne, som et Tilflugts=Sted skal være For Enker, Faderløse, Trængende, Hvortil de frit kan deres Nød frembære, Og vente sig Beskyttelse, Hvor rører ey det Syn hver trofast Underdan: Hvor raaber hver: O. Guld velsign vor Chill. Arioso. Herren bygge Din Stoel stedse og altid. Hærskarernes Gud Din Throne stadfæste Til Rigernes Beste, Han giøre dig herlig, og pryde Dig ud Med alle de Dyder, en Konge kan pryde, Med alle de Gaver, en Jordisk kan nyde, Saa Naaden, Naturen og Lykken maae sig Med hvad de besidde, foreene i Dig. Recitativ. Saa tager Han af Herren her Den Krone, der er tung af Edelsteene, Men ogsaa af Bekymringer: Hvor Møye sig med Høyhed vil forene: Hvis Guld tidt skiftes om til Sorrigs Blye: Den glimrer, men et Kors dog følger med Til Tegn, at Krone har Besværlighed. Gud giør sin Miskundhed mod Ham hver Morgen nye Den store Over=Hyrde. Ham styrke til at bære denne Byrde. Arioso. Din Krone blomstre over Dig See vor kiære Clilsat. Med sin Krone, kan der være Nogen vel til den at bære Meere værdig end som Han Gid Du den maae længe bære, Saa Guld=Kronen engang maae Af Din graae Haars Krone meere Majestæt og Ære faae. Recitativ. Saa giver Gud Ham selv det Sværd i Hænde, Med hvilket Han sin Fiendes Overmod. Skall. Skal dæmpe, og dentræde under Fod, Fra sine Riger Vold og Overlast afvende: Skal værge Liv og Gods, og gierde om saa tet, At Voldsmænd der ey faae en Fode=Plet, Skal som Guds Tiener Herrens Hævn udføre, Naar fræk Dundristighed tør reyse Hovedet, Men hver, som elsker Fred og Ret, Beskierme og lyksaliggiøre. Arioso. Din Bue blive fast, og Dine Hænders Arme sterke ved den Mægtiges Haand i Jacob. Spænd da Sværdet ved Dit Belte, Gamle Danske Konge-Blod. Tag blant Nordens store Helte Sæde med et Helte Mod, Naar Du det af Skeden drager, Gid Din Fiende skælve maae, Og som Vinden Røg bortjager, En formaae mod det at staae. Recitativ. Gud rækker Ham selv Scepteret, Hvis Straaler Lys og Varme giver Til Nordens kolde Poel, og den opliver, At Han med det Som med et Spiir af Jern skal dennem sønderslaae, Der sætte Gudsfrygt, Troe og Dyd af Øye, Men skal Guld=Scepteret i Naade til dem bøye, Som Gudsfrygt øve, og paa Dydens Veye gaae. Arioso. Dit Riges Scepter blive et Retfærdigheds Scepter. Al. Aar. Bær Dit Stepter, bær det længe, Nordens store Stepter=Mand! At hos det enhver, som trænge, Hielp og Tilflugt finde kan. Gid det maae enhver forfærde, Der ey Gud og Dig er troe, Der mod Gudsfrygt sig vil hærde, Og hvor Falskhed har sin Boe. Recitativ. see vor Fader nu at bære Med Majestæt Guld=Æblet i sin Haand. Gud selv fastknyttet har det uden des saa faste Baand. Han vores er, vi Hans skal være. Du er vor Konge, Himmelsendte Clau, Hver af os være skal en troefast Underdan. Hvad Draabe Blod Er vel for god, Som ey til vor Salvedes Forsvar skal være, Ach gid vi Dig kunde paa Hænderne bære, Vor Konge vor Krone vor Fader, vor Ære, Arioss. Herren give Kongen Magt, og ophøye sin Salvedes Horn! 4 RIA. Gud som gav Dig Magt og Vælde, Give Dig og Kraft og Mod. Slange=Yngelen at fælde, Løver træde under Fod. Landet bygges, Handel grønnes, Videnskaber staae i Flor Freden blomstre Troeskab lønnes! Udyd faae sit Bane=Saar. enecous. Kong christian den Syvende Gud lade længe leve! Og krone med Velsignelse! Ham Herren selv bebreve Al Naade, Viisdom, Lykke, Mod. Gud giør Ham stoer, Gud giør ham god, At Øster, Vester, Sønder, Nord. Maae kunde billig sige: End fandtes ey Hans Lige Blant Kongerne paa denne Jord. Kong Christian den Syvende Gud lade længe leve! Recitativ. Du Lysets Fader, ævig Kierlighed, Fra hvis utømte Kilde flyder ned Til Millioner Miskundhed og Naade, Hvis Forsyns Øye seer til alles Baade! Vi kaste os igien i Støvet ned, Og tvivle ey, vor Bøn jo finder Sted. For Landets Moder, vores Engle milde Og Allernaadigste Aal. Dr. Din Salvedes, vor Konges Øyen=Lyst, Vor Tvilling Rigets Fryd, de Britters Ære. At Hun maae din, du Hendes altid være, At Naade maae opfylde Hendes Bryst, At al Lyksalighedens Evne Og hvad man kand af Velstand nævne, Maae tage her sit Sted, maae fæste her sin Boe, Hun nyde udi dig den sande Siæle=Ro: At Glædens Olie Maae dagligen paa Hendes Siæl nedflyde: At Hun maae faae den Salvelse, Som Hiertet ene glæde kan og fryde: At Hendes Liv maae Landet længe glæde, Der Der glæder sig ved det, som Hende glæde kan Al Sorg, og hvad, som Hende kan bedrøve, 7 Og Hende Siælens Fred og Fryd berøve, Maae langt fra Hende træde. Den Bøn, det Ønske gjør hver troefuld UnderdanAR14. Strømmer da fra Naadens Kilde Naade, Lykke, Liv og Fred Udi Overflødighed Paa vor Elskede Aar LDr! Naadefuld Jmmanuel! Fyld med Glæde Hendes Siæl! Lad dit Øye tilig, silde Følge Hende ved hvert Fied! Strømmer da fra Naadens Kilde Naade, Lykke, Liv og Fred. Udi Overflødighed; Paa vor Elskede Aal. Chorus. Rodfæst o Gud i det store Konge-Træ At Millioner under det faae Læ Lad aldrig mangle Greene paa den Stamme, Der kan med Majestæt og Ære bramme: Mens Danmark har Belter, og Beltet har Vand, Mens Norge har Klipper, og Klippen har Gran, Lad spire herud Nye Skud efter Skud, At alle kan see den velsignet af Gud. Det Dette abbalistiske P. aragramme er allerunderdanigst opsat i Anledning: af Begge Vores Høl=Kongelige Malestæters. føle, heel. Lige og her Lige Sal. Vings=Daa og derfor til Femte Maaneds Første Dag Indsendt. 1 Kong. 1, Den = = = = = 116 Og Zadok = = 1 604 Stormægtigste = 1380 Præsten = = = 756 Monarch, = 4101 tog Olie. = = = Allernaadigste = 853 Hornet af = = = 1 612 Arve= = = i Paulunct, = = = Konge = = = og salvede = = = og = = = = Salomon til = = Herre, Konge = = = Christian - lover = = = = den = = = = 116 Jfrael, = = = Syvende. - . og de blæste = = Stormægtigste i Trompeten, = = Allernaadigste og alt = = = Dronning, = = 614 Folket sagde: - Dronning = = 614 Kong = = = = Carolina = = 468 Salomo = = = Mathilda. 427 leve = = = = = 306 Her Her Udregning rigtig findes, Facit kommer rigtig ud, Men det bør dog herved mindes, At det komme skal fra Gud. Alt det meget store Gode, Som i Bøn vi daglig vil Kongers Konge selv anmode, At han Facit sætter til Vi vil ønske, vi vil raabe: Længe leve Cil 114 Vi i fuld Tillid vil haabe, Ønskers Maal opnaaes kan. Gid Monarchen maae opstige Høyt i Ære, Magt og Flor Gud med Raade Ham berige, Saa Han bliver stedse stor Gid Han længe langt udbrede Sit, det store Viisdoms Navn. Gud til Ære, Sig til Glæde, Rigerne til fælles Gavn. Store Gud, lad Landet nyde Fred og al Lyksalighed! Gid det strømmeviis maae flyde Over disse Riger ned! Vor Aart D4, Britters Ære. Som er Kongens Liv og Lyst, Hun velsignet stedse være Til vor daglig Fryd og Trøst. Gud i Naade selv formeere Konge=Huusets gandske Slægt. Saa det stedse maae florere Under Herrens Varetægt En En Oversættelse af den Altonaiske Gelehrt Mercur. No. 4. Om Rotter.