Den Vest-Sjællandske Avis, 1815-08-19
Opmærksomheden maae endnu stedse fornemmelig henvendes paa det ulykkelige, trykkede, udpiinte og af indvortes Uroligheder sønderslidte Frankerige, og man sukker efter den Tid, at dog eengang Roe, Orden og Eenighed skal komme tilbage i dette skjønne Land. – Kongen af Preussens Geburtsdag blev den 3die August celebreret med store Højtideligheder i Paris, forresten bemærker man: at Monarcherne ere ikke nær saa populaire i Aar, som i Fjor og at de lade sig sjeldent see paa offentlige Steder. Det er nu bestemt, hvorledes Frankerige skal besættes af de Allierede Magters Tropper, men Paris og Omegn skal besættes af alle Allierede Magters Tropper. Lord Wellingtons Armee skal besætte de nordlige Franske Provindser og Søestæderne, hvoraf man gjør mange Slutninger. Saiern, Würtemberg, Baden og Sachsen faae ogsaa sine Provindser af Frankerige at besætte og holde sig stadesløse paa. Frankeriges politiske Stilling er høist betænkelig; eet Sted hedder det, at man vil nedsætte den Contribution af 800 Mk. Franker, som er paalagt Frankerige til 400 Mill., ikke forlange nogen Afstaaelse, men Overleveringen af nogle Fæstninger i Undervant, og at 200,000 Mand Allierede Tropper skal blive i Frankrige indtil Contributionen er betalt, hvorved man er hange for at man skal være for lemfældig mod de Franske, som ere meget opbragte paa de Tydske og hvis Hævn de engang maae befrygte. – Talleyrand og Fouche skal opbyde alt for at vedligeholde Frankeriges Jntegritet og at godtgiøre, at den er nødvendigt for Europas Vel, men de Allierede Magter vil ikke, sige andre, erkiende denne Grundsætning. Ludvig den 18de kommer ved alt dette i en ubehagelig og næsten fiendtlig Stilling imod de Magter, som har sat ham paa Thronen. Et opdigtet Brev har endog circuleret, som Kongen skal have skrevet til Talleyrand, hvori han skal have sagt: at naar de Allierede Magter vil vedblive saaledes at handle med ham og Frankerige, saa vil han nedlægge Regjeringen og søge et Tilflugtsted i Spanien; imidlertid holder man det dog for vist, at den Modstand, som Armeerne endnu vedblive at gjøre, er en Følge af en hemmelig Ordre af Ministeriet, da dette indseer, at naar Riget slet ingen Armee har, faa kon det aldeles ikke underhandle med nogen Eftertryk, deraf troer man at kunde forklare, hvorledes det kan gaae til, at nogle Tropper af Loire-Armeen bære den hvide og andre den trefarvede Kokarde og at man saa ofte seer, at et Troppecorps, som adskiller sig paa et Sted, igien samles paa et andet. midlertid har dog Kongen, formodentlig paa de Allierede Magters Forlangende, resolveret: at dele den Franske Armee skal opløses, og alle dens Medlemmer af alle Grader skal gaae til deres Hjern; et haardt og afgjørende Skridt. Mange Generaler, flygte nu, da Arrestatienerne fortsættes med Jver, mange underkaste sig med deres Corps. De indvortes Gjæringer og Parthiernes Had mod hinanden gaae yderligt vidt. Om Loire- og StrasborgerArmeerne hører man inter paalideligt, og man erikke i Stand til at skue ind i Sammenhænget dermed; Commandanten i Huningen vedbliver at tru og pine det arme Basel, men i Bordeaux, hvor man er ivrig kongeligsindet, yttrer man en udvævende Glæde. Engelske Tropper i Forbindelse med Marseillerne har tvunget Garnisonen i Toulon til Underkastelse. Til Frankeriges øvrige Vandheld kommer endnu i Aar en slet Viinhøst. – Østerrig, lader paa nye udskrive 100000 Mand Soldater, forat befordre den almindelige Rolighed.