Viborger Samler, 1831-06-02
Polen. Jfølge alle Efterretninger fra Warschau er hele Folkets Nationalitet vakt i en frygtelig Grad. Man er beredt paa det Yderste og bestemt heller at gaae under, eller dog at udvandre med Kone, Børn og Alt, hvad man kan redde af det almindelige Skib bind, end at overgive sig paa Naade og Unaade. Hvo der i den Grad ringeagter Døden, er endnu frygtelig ligeover for de vældigste Stridsmasser. Den jodiske Befolkning og Professionisterne i Stæderne kunne ikke veie op mod den almindelige Begeistring. Dwernick i havde ladet sig blænde af sit glimrende Held til at opgive sin Communication med den polske Hovedarmee og vovede sig dybt ind Wolhinien. Han gjorde for stor Regning paa de wolhiniske og podoliske Adelsmænd Understøttelse og maatte ligge under for den fire Gange saa stærke Fjende. Hans Undergang har blottet den polske Hovedarmees høie Flanke og vilde meget lette Russernes Operationer hvis de sønden for Warschau gik over paa den venstre Weichselbred. Jmidlertid har Feldtmarschal Diebitsch gjort en aldeles modsat Bevægelse, er gaaet over Bug, og har med sin Hovedstyrke trukket sig mod Nord ind i Woiwodskabet Plock efter Foregivende for at kunne proviantere sig fra Preussen og passere Weichsel ved Staden Plock. Som en Følge heraf ere Polakkerne ligeledes gangne over Bug, og den polske Hær synes nu at staae beskyttet af Narew fra Sicrock til Ostrolenka. Saaledes vil den russiske Feldtherre heller ikke fra denne Side kunne nærme sig til Polens Hovedstad, uden først at have fordrevet sin tappre Fjende af en meget fordeelagtig Stilling. Heller ikke synes dette at være Feldtmarschallens Hensigt; men Grunden til den udførte Bevægelse maa snarere søges i det lithaulske Oprør, der, alle de lonigsbergske og memelske Efterretninger uagtet, synes stedse at gribe mede om sig. Det er rimeligt at Diebitsch har anseet det nødvendigt, at afskjære al Communication mellem Lithauerne og Polakkerne og at han ved at tage en fast Stilling, mod den polske Hær kan anvende en betydelig Deel af sin Styrke til Undertrykkelsen af den lithaulske Jnsurrection. Denne Bevægelse af Russerne er det ogsaa, der har sat General Chrzanowske istand til at trænge frem til Zamose og paa ny at true Wolhinien, hvor Jnsurrectionen ingenlunde kan ansees for dæmpet, ligesom den ogsaa atter er brudt ud i Podolien. Man maa haabe, at Dwernickis Exempel vil afholde denne General fra Uforsigtighed. - Som et Beviis paa den Deeltagelse Polakkernes Sag vækker, anføres fra Berlin, at over 4000 Personer ere fra Storhertugdømmet Posen gaaede til Polen, blandt hvilke ogsaa en stor Mængde Embedsmænd. Godseierne have sikkret sig mod Confiscationen af deres Eiendomme ved at optage betydelige, deels virkelige, deels fingerede, Laan paa disse. - Hvad Hindringer Clioleret lægger i Veien for begge Hæres Operationer, skjules paa begge Sider; fra Warschau meldes, at denne frygtelige Sygdom sammesteds er i betydeligt Aftagende. J det udenfor Staden anlagte Feldtlazaret døde i Begyndelsen, dagligt 100 til 150 Mennesker af 1000, hvorimod Antallet nu kun lidet overstiger 10. Ogsaa blandt Hovedstadens Jndvaanere viser sig en gunstigere Tilstand; i den første Uge, da Eliolera begyndte at grassere, døde 200 af denne Sygdom, i den Anden kun 100 og i den 3die 60; i de sidste Dage har Antallet aftaget i den Grad, at den 11te kun 6 Jndivider, bleve angrebne i hele Staden. Derimod meldes fra Kønigsberg, at Sygdommen er udbrudt i det nordlige Polen; men alle Efterretninger om, at den skulde have viist sig paa den venstre Side af Weichsel erklæres fra Berlin for uhjemlede. Den hidtil antagne Mening, at Sygdommen skulde være epidemisk c: at den hidrører fra og meddeles af visse betingelser i Atmosphæren, synes nu at tabe sig, hvorimod de preussiske Læger antage den for at være contagiansc: at smitte ved Berørelse, hvorpaa de af denne Regjering tagne Forholdsregler til Sygdommens Standsning ere beregnede.