Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-11-07
Frankerige derimod betragter man Begivenhederne af 14de August blot som en Følge af de Kabaler og Stridigheder, som saa ofte finde Sted ved Hofserne, hvor det ene Partie stedse søger at styrte det andet; der skrives selv fra Madrid at der længe havde hersket i Cabinettet forskiellige Meeninger angaaende Colonierne, angaaende den af de udenlandske Magter forlangte Mægling og overhovedet om hele Rigets udvortes Forhold, at Hr. Pizarro havde et Partie imod sig, fordi han i dette Stykke heldede til liberalere Grundsætninger og ikke var saa ugunstigt sindet imod Colonierne, og at desuden den høie og stolte Casstilianske Adel var ham imod fordi hans Fødsel var ikke fornem nok; Hr. Garay havde ved sin Financeplan opbragt Geistligheden, imod sig. Ordrerne til deres Afsættelse bleve Kl. 11 om Aftenen udfærdigede i Kongens Sovekammer. Man tilskriver forresten den Unaade hvori disse Ministre ere faldne især tre Personer, Kongens Skriftefader Bencomo, Patriarchen af Jndien og den pavelige Runtius; disses Uvenskab gieldte især Hr. Garay formedelst hans Plan til at ophielpe Financerne paa Geistlighedens Bekostning og fordi han havde anholdet hos Paven om Buller til at kunne sælge en femte Deel af Kirkegodserne, til at formindske Antallet af de geistlige Ordener og til at inddrage en Deel af disse Ordeners Revenner, hvilke Buller dog bleve nægtede ham; de øvrige Ministre skulle tildeels ogsaa være styrtede fordi de have deeltaget i og biefaldet hans Planer; Geistligheden havde i den Grad vidst at opbringe Folket imod Hr. Garay, at da han paa sin Afreise fra Madrid kom om Aftenen til en Landsbye i Nærheden af Guadalaxara, saa blev han anfaldet af Pobelen og maatte flygte derfra om Natten; dog synes det af Maaden hvorpaa Kongen har behandlet de faldne Ministere, at Hs. Majestæt har meere misbilliget Pizarros for de oprøriske Colonier gunstige Grundsætninger end Garays mod Geistlighedens Jnteresse stridende Statsmaximer; at de afsatte Ministre forresten ere blevne behandlede med saamegen Strænghed maae ikke forekomme forunderligt, da det bestandigt har saaledes været Brug i Spanien, over hvilket Land, som en Følge af dets historiske Begivenheder, et vist orientalsk Præg synes at hvile. De to Ministre, som have beholdet deres Poster, ere den af sin Strenghed og Sparsomhed saa bekiendte General Egnia og Justitsministeren Hr. Lozano de Tørres, som under Revolutionen var Jntendant i Provindsen Salamanca, og som Hertugen af Wellington dengang roste meget for sin fortreffelige Administration; af de 3 nye Ministre skildres Hr. Garays Efterfølger, Hr. Jmaz for at være ligesaa forsigtig som hiin var driftig. Hr. De Casa-Jrujo en Mand paa 50 Aar har den Fordeel, at han af egen Beskuelse kiender næsten alle Lande i Amerika, og Hr. v. Cisneros er en gammel erfaren Søeofficeer. Jmidlertid formoder man ifølge de nyeste Breve fra Madrid af 5te October, at selv ikke engang de nuværende Ministre ville kunne holde sig paa deres Poster; men at Dhrr. Egnia og Lozand ville komme til at gaae af. Det hedder at Kongen har givet Ordre til at lade 60 Personer arrestere, at Befalingen vel er bleven tilbagekaldet; men at han dog har befalet at holde et vaagent Øie med nogle Mænds Forhold, som man har mistænkt. Hvilke Følger disse Giæringer og Forandringer ville have kan først Tiden opklare; den nuværende Minister for de udenlandske Affairer Marquien af Casa Jrujo har vel erklæret de fremmede Ministre, da de aflagde hos ham deres Lykønsknings Visiter: at Ministerial=Forandringen vilde ingen Jndflydelse have paa de udvortes Statsforhold, dog ere de Underhandlinger, som for nærværende Tid foretages i Paris imellem Spanien og Portugal ved den Spanske Minister Hertugen af Fernan Nunez og de Portugiske Grever af Palmella og Marialva blevne standsede, da hiin har i Anledning af Pizarros Fald forlangt nye Jnstructioner af sit Hof, man siger forresten at de Portugisiske Ministre udvise megen Eftergivenhed. Det kommer nu an paa hvilket Forhold det nye Ministerium vil udvise i Henseende til de vigtige Forhandlinger med Nordamerika, og hvorvidt de ville blive istand til at faae den store Expedition udrustet; de 3 Russiske Fregatter, som nu ere paa Veien til Cadix har Kei Alexander skiænket Kongen saasnart han erfarede nogle af de forhen afgaaede Skibes Brystfældighed.