Den Vest-Sjællandske Avis, 1840-01-16
J den Norddithmarsker Landsforsamling, som holdtes den 7de Octbr. sidstl., have samtlige Kirkesogne censtemmigen besluttet at underskrive og til den Tydske Forbundsdag indsende en allerede forlængst i Afskrift circulerende Klage fra Landskabet angaaende den bekjendte Toldfriheds Sag. Dr. jur. Guatta i Frankfurt a. M. har derhos fra Landskabet erholdt Fuldmagt til at iagttage dets Tarv i denne Anledning hos det Tydske Forbund. Slagelse. J Berl. Tid. Nr. 11 er begyndt en Udsigt over Norges Tilstand, hvorpaa vi gjøre vore Læsere opmærksomme, da den formodentlig vil oplyse, hvorledes det seer ud med Norges Lykke, hvilket vi i Nr. 1 af dette Blad maatte erklære os uskikkede til. Af Artiklen uddrage vi Følgende. Aarene 1811-1812 trængte Norge til megen Hjælp for at kunne forsynes med Kornvarer og andre Fornødenheder, og den Danske Regjering har her gjort de Bede største Opoffrelser for at afhjælpe denne Trang. Disse Opoffrelser have paaført Danmark særdeles betydelige Pengendgifter, for hvilke det maatte sætte sig i Gield. Den Seddelgield, Norge ved Adskillet sen fra Danmark 1811 maatte overtage, blev 1816 ved Storthingets Beslutning i det Væsentlige tillintetgjort, idet Sedlerne paany bleve reducerede ved at indløses med nye Norske Speciessedler, hver Tirigsbankdaler Sedler med 1 Norsk Spdr. Seddel. Den hele Seddelgield, som faldt paa Norge, blev altsaa reduceret til en meget ringe Sum, medens Danmark og Hertugdømmerne samvittighedsfuldt uden ny Reduction hvert Aar have ydet over 1 1/2 Million til Jnddragelse af Sedlerne. - Norges Andeel i Danmarks betydelige Statsgield blev 1820 kun erkjendt med 6 Mill. Rbd. eller omtrent 1/2 Deel af den hele daværende Gield. - Under disse Omstændigheder maatte Norges Stasudgifter blive meget ringe. Landets oekonomiske Stilling tillod desuden ikke at indføre offentlige Forbedringer, som vare forbundne med store Omkostninger, og man havde ei heller Synderligt at bidrage til at vedligeholde Hoffet eller andre ældre Jndretninger. Samtlige Norges Udgifter vare 1816-1818 ikke 2/3 Delen saa store, som Renterne af vor Statsgjeld alene udgjorde. Men trods disse ringe Statsudgifter og uagtet der ingen Statsgield hvilede paa Landet, gik det med Udviklingen af det Hele i Norgemeget langsomt, Pengevæsenet kunde ikke hæve sig paa Grund af den ikke synderligt udvidede Handel og Mangelen paa Afsætning af Tømmer. Til at indføre Forbedringer, passende til Tidernes Fremskridt i Almindelighed, savnede Statskassen Midler. Coursen stod endnu meget slet i det første Decennium efter Adskillelsen, selv efter den nye Reduction, og i det andet Decennium har Coursen ikke forbedret sig meere end til omtrent 133 pCt., altsaa tabte Sedlerne endnu 1/2 Deel af deres Værdie. – Tre tilfældige Omstændigheder, at Silden indfandt sig meget rigeligt ved Kysterne, at et Marked for Norges Tømmer pludseligt aabnede sig i Frankrig, og at Kongsberg Sølvværk afgav et ikke ubetydeligt aarligt Udbytte, have tilligemed den efterhaanden tiltagende Udvikling af de indre Kræfter bidraget til, at Norge i det sidste Qvinqvennium er kommet sig meget. Dog have Kræfterne paa ingen Maade udviklet sig saa overordentligt, at dette Land i materiel Henseende - om det Aandelige ville vi ikke tale – har gjort paafaldende eller store Fremskridt, end sige større end andre civiliserede Lande; dette fremlyser ogsaa tilfulde af alle Forhandlinger, som have fundet Sted i det sidste Storthing, af de offentlige Blade og selv af den Udsigt, som Kongen har givet over Landets Stilling.