Politivennen, 1808-01-01
Hvor stor Udvidelse kan og bør det dansk norske Kapervæsen opnaae? (Ved Lærer Møller.) Concorda erescunt. Til Trods for alle de Hindringer, som Fordom og Gjeragtighed hist og her have lagt og endnu lægge i Vejen for denne vel underordnede, men dog saare hæderfulde Søkrig, er der dog ved Regjeringens Opmuntringer og enkelte Privatmænds Drivtighed allerede gjort saameget, at vi af den raske Kaperstamme, vi alt eje, kunne haabe de frodigste Skud og de herligste Frugter. Kun maae man ønske, at Kaperiet hos os i Fremtiden drives mere i det Store og i nærmere gjensidig Forbindelse. femere Kapervæsenet udvider sig, saavel i Henseende til Skibenes Størrelse som Antal, desto større og fordelagtigere Foretagender bliver det istand til at udføre, og Desto ærefuldere bliver det tillige; thi det antager da stedse meer Karakteren af en dristig Søkrig. Jngen kan forlange, at ogse Kaperen, der ruster og underholder sig selv, skal opofre sit eget Bedste for det Almindelige; men det er hans behagelige Lod at kunne forene begge. Ogsaa har alt for nogen Tid siden een af vore Søkrigere gjort Kaperne opmærksomme paa, at deres egen Fordel bød dem at gaae ud paa Bytte 6 a 7 Skibe i Forening, for at kunne trodse. ja maaskee erobre enkelte konvejerende Krigsskibe: ja vi have nylig læst i Aviserne, at en Kaperkaptejn blot med een Makker vilde vovet at entre en slet bemandet engelse Kutter. Man dømme da, hvad en halv Snes vilde have Mod til at foretage! Jeg gaaer et Skridt videre. En saadan Forening er ej alene nyttig, men tildels nødvendig, hvis vore Kaperes Mod og Bekostninger skulle lønnes efter Fortjeneste; thi saare saa fjendtlige Koffardiskibe ville de kunne vente i Østersøen, efterat ingen neutraale Havne meer staae disse aabne; i Kattegattet vil findes flere, men altid stærkt konvøjerede, de selv derimod staae Fare for at falde betydelige engelske Eskadrer i Hænderne. For saameget muligt at undgaae disse, maatte Expeditionerne helst skee fra de vestlige danske og norske Havne. J de sidste er det vel mere vanskeligt, at faae den tilstrækkelige Munition, hvorvel Regjeringen ogsaa her har lovet Understøttelse: til Forenings- og Udgangs Punkter derimod kunne de altid tjene, ligesom udenfor disse Færgerne frembyde ypperlige Bagholds- og Fjælesteder. Jhenseende til Letheden i at erholde baade Folk og Skyts have de slesvig holstenske Stæder Tønningen, altona og Glykstad Fortrinnet for alle. Man erindre sig her det tilsorn befæstede og ved Handel blomstrende, nu aabne og paa Søfolk rige Hamborgs Naboskab. Fra disse, fornemmelig, de norske Foreningssteder, maatte Krydstogene foretages, helst til de ogsaa paa Skibe fiskerrige Farvande omkring Skotland og Ørkenøerne. Neppe gives der næst Øresundet og Gibraltarstrædet noget Sund, hvorigjennem aarligen gaae flere Skibe end gjennem Pentlandstrædet imellem Ørkenøerne og Skorland! Disse Øers nyeste og troværdigste Beskriver, Georg Barry, angiver efter offisielle Kilder det aarlige Middeltal at være 3300, skriver tre tusinde og tre hundre, og tilføjer, at paa de sidste Tider, da den engelske Handel i Vestindien har saameget tiltaget, er dette Antal uden Tvivl forøget. Da nu, som bekjendt, Færgerne ligge omtrent under samme Brede som Ørkenøerne og saa Grader vestlig for samme, saa begriber enhver, hvilket fortrinligt Leje hine have for vore Kapere, baade fordi de derfra kunne have vaaget Øje med de store, tilbagevendende vestindiske Købmandslaader, og derfra forfølge dem med samme gunstige Vestenvind, som hine sejle for. At sige meer om denne Sag, vilde være yderst indiskret (sat sapienti). Om Kaperne tillige paa disse Toge torde indkræve den gamle Danageld paa de skoiske Kyster, maatte Regjeringen iforvejen ansøges om at *) See Tho Histor al ine Orner llands, br ine Ber. H. bar. Langb. and Lond. 1805. afgjøre. Sandsynligt er det, at et eneste saadant heldigt Tog vilde indbringe mange Millioner Rigsdaler. En anden fordelagtig Spekulation vil jeg ved samme Lejlighed blot pæge paa, og det er Kaperie paa de mange engelske Hvalfiskefangere, som aarligen sendes til Nordhavet og hidtil aldrig have været konvejerede. At de heller ikke jaar blive det, kan man sikkert slutte, dels af disse Skibes Bestemmelse, da de blive paa Søen hele Sommeren, dels af de engelske Købmænds Klager over Ministernes Knaphed i at tilstaae Konvøjer, hvortil deres mange Røvertog naturligvis ikke levne dem Skibe nok. En gunstig Om Vændighed for vort Kapervæsens Flor! J Anledning af de Expeditioner, som jeg ovenfor har ønsket maatte skee ret talrige fra Elbens og Ejderens Mundinger over mod de engelske Kyster og ned til Kanalen, tør jeg ikke fordølge den Vanskelighed, som mine mindre behjertede Landsmænd ej uden Føje ville befrygte Afbræk af, denne nemlig: at Forposten Helgoland er iblandt Troskyldighedens Offere for en troløs Fjende. Hvor vigtig denne Fæstning er for Kapervæsenet, skjønnes af en Beretning, som et Øjenvidne, Doktor Heinemener, nylig derom har aflagt i Allgem. Geogr. Ephemeriden j, ifølge hvilken et Skib skal fra Klippen kunne kjendes paa ser Mile; men derimod kunne de forbisejlende Skibe ikke bemærke hvad for Skibe der opholde sig ved Øen. Bliver vort Kapervæsen, hvad det bør og saa let kan blive, da vil det snart indsee Fordelen af at kunne, istedetfor Fienden, benytte sig af dette Tilflugtssted. Hvis det ej laae udenfor den Sphære, indenfor hvilken Skribenten maaholde sine Forslag, vilde jeg opfordre vore Kapere til at tilbyde Regieringen deres Medvirkning til denne vigtige Øes Tilbage Erobring: visselig et stort, men just derfor danskorske Søemænd værdigt Foretagende. Ej heller vil den ansee det for et Vovestykke, som kjender de helgollandske 1) Februarheftet 128. Lodsers, d. e. hele Øefolkets Hengivenhed under det danske Stepter. At denne med Klogskab vilde blive nyttet, naar danske Søeofficerer udførte Erobringen, tvivler vel Jngen paa.