Ribe Stifts Adresseaviser, 1833-04-02
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Dhrr. Bergeron og Benoit modtages, hvor de vise sig, med Beviser paa levende Deeltagelse. De to andre Blade, som i Anledning af denne Sag maatte lide Tiltale ete ikke komne saagodt derfra, som Temps; de ansvarlige Udgivere ere dømte, hver især til 5000 Fr. Bøder og en Maaneds Fængselsstraf, desuden er det dem forbudet i de næste 2 Aar at optage i deres Blade Beretningen om retlige Debatter. Den sidste Deel af Straffen har især vakt Sensation og betragtes af alle uafhængige Blade, som aldeles stridende mod Retten og Forfatningen. Den ene Domfældte, National, forsikkrer ogsaa sine Abonnenter, at ingen Magt i Verden skal bindre den i, herefter, som tilforn, at meddele af Forhandlinger for Domstolene, hvad den finder interessant. Senere er der ogsaa lagt Beslag paa Schofrangais og Tribunen for Udfald imod Regjeringen. Overhovedet antage Oppositionsbladene mere og meere et bittert Sprog, og Kongens Person bliver end ikke skaanet. Meest Opmærksomhed vække de ellers langt maadeholdnere Angreb i Constitutionel; thi, da dette Blad ansees for det tredie (Dupins) Parties Organ, slutter man sig deraf til dette Parties fuldkomne Adskillelse fra det nærværende Cabinet. Hvad der iøvrigt nu meest beskjeftige Pariserne og giver Anledning til mangfoldige Gisninger, er en kongelig Ordannantsaf 23de Marts, hvorved Gen. Sebastiani (den for tige Udenrigsminister) er udnævt til Minister uden Portefenille. At denne Udnævnelse er Forbud paa et nyt Cabinet, finder man i det Hele rimeligt; men, medens Nogle mene, at Dupin og Odilon=Barrotville faa Sæde deri, ansee Andre det for umuligt, at disse Mænd kunne enes med Sebastiani, og tro snarere at maatte gjette paa Ducazes, Montalivet og andre af Hoffet begunstigede Personer. At Udnævnelsen af en Minister uden Portefenille, altsaa uden Ansvarlighed, er forfatningsstridig, derom ere Alle enige. En egen Anskuelse af Sagen er denne, at enten Krigs departement, eller det udenrigske Departement, alt eftersom Omstændighederne maatte tilraade det forud er bestemt for Gen. Sebastiani, Krigsdepartementet nemlig, dersom de fremmede Magter hellere ville see dette i hans Haand, end i Marskalkens, og derved føle sig mere beroligede og blive tilbøieligere til Afvæbning; Udenrigsdepartementet, dersom Frankerigs energiske Optræden i de orientalske Anliggender skulde medføre Forviklinger. Hertugen af Broglios erkjendte Retskaffenhed er nemlig Borgen for, at han ingenlunde vil lade Admiral Rousin i Stikken; dersom derfor dennes Forhold i Constantinopel skulde give det russiske Cabinet alt for meget Anstød, saa vilde, hedder det, Hoffet ikke tage i Betænkning at fornægte dem Begge, og det vilde da ingen beqvemmere Mand kunde finde, end Sebastiani, til at overtyde de fremmede Hoffer om, at hine havde handlet uden Kongens Samtykke. Jøvrigt hedder det, at Sebastianis Ophøielse har sin Grund i den Taknemmelighed, Hoffet er ham skyldig for de store Tjenester, han paa sin italienske Reise har beviist det. Han skal nemlig ved mangehaande Forhandlinger med fremmede Diplomater have knyttet det orleanske Huus nærmere til den europæiske Regent familie og udslettet den Mistro, hvormed det nye Dynasti hidtil blev betragtet; han skal ogsaa have medbragt et Brev fra den hellige Fader, hvori denne med Velsignelse anerkjender og indvier den nye Regiering.