Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1830-09-24
Indenlandsk. En Unævnts i Kjøbenhavnsposten fremsatte Dadel, over Hr. Pastor Bastholms Betragtninger over de nyeste Begivenheder i Frankerig, har fremkaldt et meget moderat Giensvar. Uden at indlade sig paa selve Stridspunctet, kan Anmelderen dog ikke undlade, at skjænke Hr. Pastorens Dom over den nu saa hyppigen, vel og ilde, anvendte Anonpmitet sit uindskrænkede bifald; men ogsaa maa han og Enhver istemme, hvad førstnævnte Recensent i Kjøbenhavn siger om Danmarks Held! "At sige uforstilt Sandhed paa en forstandig Maade, er ikke farligt i Danmark, hvor vi leve lykkelige under en elsket Regent, der selv har foreskrevet sig de liberaleste Grundsætninger, som han ubrødeligen følger i sin Regjerings Udøvelse; hvor vi ikke have Ministre, der hige efter despotisk Magt, eller Geistlighed, der stræbe efter Hierark; hvor Samvittighedsfrihed er herskende; hvor Retten hævdes efter Lovens Aand og Ord; hvor Skatten hviler paa alle Klasser, og Talentet ikke forbydes Vei til Hæder og Forfremmelse ved Fødsel; hvor Adel er mere et Navn, end en Virkelighed; hvor intet spionerende Politie eller voldsomt Gensd' armerie fornærmer Borgeren i sit Huus, eller i sine Rettigheders Udøvelse, og hvor Skribenten har anstændig Frihed. Vi kunne glæde os over Fremgang til det Bedre hos andre Nationer, med det inderlige Ønske: Gid vi maa beholde, hvad vi have, Ligesom for et Decennium siden den i flere tydske Stæder fostrede Forfølgelses-Manie imod de mosaiske Troesbekiendere ogsaa forplantede sig herhid og afstedkom endeel Uordener, saaledes har Efterretningen om nogle i det nærmest Grændsen liggende Hamborg forefaldne Pøbeloptrin atter, paa en latterlig Maade, vakt den kjøbenhavnske Pøbels Efterabelsesyge, og, i Begyndelsen af forrige Uge. et Par Aftener avlet nogle Uordener, der imidlertid ved vort Polities ligesaa virksomme som humane og sindige Foranstaltninger, strax og saagodtsom umærkeligen ere blevne dæmpede. Mandagen den 13de havde nemlig det almindelig udbredte Rygte, at Grundstenen var bestemt at lægges til de mosaiske Troesbekienderes nye Tempel og at Pøbelen heraf vilde tage Anledning (!) til Urolighed og Uordener, samlet en Mængde Mennesker i Chrystalgaden og de tilstødende Gader. Hiint Rygte viste sig imidlertid at være ugrundet, men henad Eftermiddagen og Aftenen slog Pøbelen, formodentlig for dog at vise sig virksom ved Noget, endeel Ruder ind paa den mosaiske Fattigstiftelse: "Meyers Minde, og flere Steder, og mishandlede en gammel fattig Mosait, der kom ud fra hiin Stiftelse. Den næste Aften gjentoges dette Pøbeloptrin og Ruder bleve indslagne hos Mosaiter, saavelsom hos enkelte Christne i Læderstrædet, Compagniestrædet, Østergade og Pilestrædet. Hvor de enkelte Hobe, bestaaende af Drenge og den laveste Pøbel, der afstedkom disse Uordener, samlede sig, bleve de imidlertid strax adspredte og bort jagede af Politiet, der tillige arrester de nogle af Hovedmændene for samme (blandt hvilke en Person, der nævnes som Ophavsmanden til den første Aftens Pøbelscener i Chrystalgaden), og saaledes bortfaldt disse planløse Optøier - der naturligviis ikke kunde vække anden eller større Opmærksomhed, end de, efter deres ligesaa latterlige som foragtelige Natur fortjente snart af sig selv.