Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1831-01-03
Efter disse almindelige Betragtninger, som Aarets vigtige Begivenheder fremkaldte, ville vi kortelig berøre nogle af de vigtigste Begivenheder i de enkelte Stater, saameget mere som det snart følgende Sagregister vil sætte Enhver istand til at skaffe sig en fuldstændigere Oversigt. Vende vi Os da først til den pyrenæiske Halvøe, da finde vi endnu her de gode gamle Tider, som Sandhedens Fiender saa gjerne vilde bevare eller gjenindføre i det øvrige Europa. Vi finde her Folkene i Uvidenhed og Vankundighed, styrede og ledede af rovgierrige og blodtørstige Munke, der hade og frygte Lyset, fordi deres Gierninger ere onde, Handelen og Jndustrien tilintetgjort, Fængslerne fulde af Ulykkelige, der som oftest høre til Nationens meest oplyste og hæderligste Mænd, idelige Deportationer og Henrettelser - kort, vi finde Alt det, som kan oprøre og skrække den menneskelige Følelse. Til de politiske Begivenheder i disse Lande høre den berygtede Enkedronnings Død i Portugal (6 Januar), samt det af Marquis Palmella oprettede Regentskab for Maria da Gloria paa Cerceira, tvende Begivenheder, som hidtil kun have havt ubetydelige Følger, og i Spanien den unge Dronning Christinas Nedkomst med en Datter (10 Octbr.), hvorved endelig Ferdinand 7des store Ønske og at forplante sin Afkom paa Spaniens Trone er bleven opfyldt, hvorfor han og af egen Magtfylde har hævet den ældgamle saliske Lov. Denne Begivenhed har sat stor Skræ i de Apostoliske, som derved see Don Carlos udelukt fra Tronen, og Tiden til at kuldkaste den gamle Tilstand syntes ikke ilde valgt af de Mange, som sukke i Landflygtighed, dersom ikke Frygt for blodig Havn havde afholdt Enhver fra at bidrage til Fødelandets Jgjenfødelse. Hvor vigtige og betydningsfulde ere derimod ikke Begivenhederne i Nabolandet Frankerig? Her befandt ved Aarets Begyndelse Fyrst Polignae sig i Spidsen af Ministeriet, og troede sig kaldet til at udrydde de sidste Spor af en frie Forfatning. Store Skridt vare allerede i denne Henseende gjorte: Emigranterne vare indsatte i deres forrige Rettigheder, og havde faaet Erstatning for deres lidte Tab; Nationalgarden var opløst; Embederne overalt besatte med Ministrenes Kreaturer og Geistligheden indsat i sin forrige Magt og Anseelse. Derfor søgde han at lede Folkets Opmærksomhed til Algier, medens han hemmelig undergravede Chartet og berøvede Nationen dette sidste Støttepunkt. Men han fandt de Franske meere aarvaagne over deres Frihed, end forblindede af en falsk Ære, og styrtede saaledes baade sig selv og den Trone, som han vilde opretholde og befæste. Da endelig Regjeringen fik Kundskab om Algiers Erobring den 5 Juli, og de nye Valg vare faldne ud aldeles imod Ministrenes Ønske, fremkom de mærkelige Forordninger af 26 Juli, hvorved Pressefriheden suspenderedes, de Deputeredes Kammer aldeles opløstes og en ny lovstridig Valgmaade fastsattes. Men nu udbrød Kampen. Hele Paris reiste sig og fægtede med mageløs Tapperhed indtil 29 Juli. Nationalgarden gjenoprettedes under dens gamle Chef General Lafapette, Hertugen af Orleans traadte i Spidsen for Folket, og efter et frygteligt Blodbad maatte Hoffets Tropper forlade Paris. Forgiæves tilbagekaldte Carl X hine forhadte Forordninger, forgiæves nedlagde han Regjeringen til Fordeel for sin Sønnesøn Hertugen af Bordeaux. Man havde tabt Tilliden til det bourbønske Dynastie; Øieblikkets Nødvendighed krævede en Mand paa Tronen, og saaledes blev Ludvig Philip, Hertug af Orleans, efter et stormfuldt og afvexlende Liv, de Franskes Konge. Chartet blev nu modificeret og nøiere bestemt, Nationalgarden gjenoprettet over hele Frankerig, som med Jubel og Glæde antog den nye Tingenes Orden og hyldede Landets nye Behersker. Den bourbønske Familie forlod Landet og gik atter til Engelland, medens de fleste ansvarlige Ministre faldt i det forbittrede Folks Hænder og høstede Løn for deres Gierninger. - Saaledes blev Frankerig paa ny frit efter en ædel og hæderlig Kamp. Maatte det kun nu lykkes dets Styrere at befæste Friheden ved vise og velgjørende Love, at dæmpe Nationens krigerske Aand, der tørster efter Ære og Magt, at fremme Nationalvelstanden og at bevare de gjorte Erobringer paa Afrikas Kyst. Da maae vi visselig ønske Frankerig til Lykke og forvente de herligste Frugter af Tingenes nye Orden. Som en Løbeild forplantede Omvæltningen i Frankerig sig til flere Stater i Europa, hvor der endnu var Meget at ønske og at haabe, og naaede saaledes først Nederlandene, der vare forenede med det i enhver Henseende saa forskjellige Holland, og hvor ligeledes Ministrenes Vilkaarlighed afsatte og forviste Oppositionens ivrigste Talsmænd. Her var saa meget Oprørstof, at kun et Pust behøvedes, for at bringe den ulmende Jld til lys Lue. Saasnart derfor Rygtet om Begivenhederne i Frankerig naaede til Brissel, begyndte Oprøret ogsaa her at bryde ud. En provisorisk Regjering blev oprettet og de landsforviste Liberale tilbagekaldte. Men Regjeringen troede ikke saa let at burde give Slip paa disse skjønne Provindser, og sendte Prindserne Wilhelm og Frederik i Spidsen af en Armee til Nederlandene. Medens den Første stedse betraadte en fredeligere Vei, og indvilligede i de sydlige Provindsers Adskillelse fra de Nordlige, rykkede Denne med sin Hær for Brussel og trængte ind i Staden med Magt. Kampen varede her fra 21 til 28 Septbr. og førtes med største Haardnakkenhed. En stor Deel af denne skjønne og rige Bye gik op i Luer, indtil endelig de kongelige Tropper maatte forlade Staden og trække sig tilbage med betydeligt Tab. Oprøret udbredte sig nu over hele Nederlandene under bestandig Kamp og Strid, ja endog under oprørende Grusomhed, og en stor Deel af det skjønne og rige Antwerpen (hvis Citadel allene forblev i Hollændernes Hænder) blev et Rov for Luerne. Ethvert Skridt, som skeete af Regjeringen og fornemmelig af Prinds Wilhelm til en fredelig Forsonning, blev forkastet, og endelig blev af de i Brussel forsamlede Deputerede det oraniske Huus formeligt udelukt fra Tronen, medens Pluraliteten, som erklærede sig for den monarkiske Forfatning, saae sig om efter en anden Regent. Saaledes er Tingenes Tilstand endnu i dette Land, der let turde blive Tvistens Æble mellem de store Magter, da Frankerig ingenlunde vil taale nogen væbnet Mellemkomst i de nederlandske Anliggender, og i dette Tilfælde vil tage disse Lande under sin Beskyttelse. Vi tør imidlertid haabe, at den for Europa saa nødvendige Fred derved ikke vil blive forstyrret, saameget mere, som ogsaa Storbrittannien i dette Tilfælde synes at ville forene sig med sin gamle Arvefiende Frankerig, Tydskland, dette Europas Hjerte, leed i Begyndelsen af Aaret meget ved Oversvømmelser, fornemmelig af Floderne Rhin og Donau. Ogsaa her fandtes Grund til Misfornøielse i flere Stater, fordi disses borgerlige Indretninger var langt fra at svare til Tidens Aand og Kultur, og fordi Obscurantismen ogsaa her sneeg sig om og truede Folkene med Tabet af de Goder, de allerede havde erhvervet sig. Jubelfesten til Minde om den augsborgske Konfession gik derfor ikke af uden Uroligheder, og da Efterretningen og Revolutionen i Frankerig kom over Rhinen, vaktes paa ny et levende Haab hos Tydsklands Beboere om at faae Manglerne afhjulpne. Uroligheder udbrød paa flere Steder; men standsedes deels ved de overalt oprettede Borgergarder, deels derved, at Fyrsterne næsten overalt kom Folkets Ønsker imøde, lovede at indkalde Stænderne og afskaffe de paaankede Misbrug. Jkke saa let slap Hertug Carl af Brunsvig, der havde paadraget sig sine Undersaatters retfærdige Had og Europas Foragt ved sin despotiske Adfærd. Han blev nødt til at forlade sin Hovedstad, efterat Residentsslottet var ødelagt, og flygtede til Engelland, hvor han dog kun fandt en kold Modtagelse. Nu indkaldtes Broderen Prinds Wilhelm, som overtog Regjeringen over Landet, gjenoprettede den ophævede Statsforfatning, og vil Sandsynligviis ved den engelske Konges Jndflydelse vedblive at forestaae Staten. Ogsaa til Nabolandet Helvetien har Gjæringen udbredt sig, og kun i Preussen og Østerrig, hvor Erkehertug Ferdinand blev kronet til Konge i Ungarn, har Roligheden tildeels været uforstyrret. Des meere varslende er Opstanden i Unions=Riget Pohlen, hvis Beboere, efter et blodigt Overfald paa de i Hovedstaden Warschau sig opholdende Russer, væbne sig i Masse, og synes at ville vove Gods og Blod, for om muligt at gjenvinde Nationens gamle Selvstændighed, medens den frygte. lige Nabokjempe Rusland paa sin Side staaer slagfærdig til atter at føre dem tilbage under det afkastede Herredømme. En rædsom og blodig Kamp sees her imøde, og Man har vel Grund til at befrygte, at det pohlske Navn reent vil udslettes, hvis ikke Ruslands høimodige Keiser i sin med Standhaftighed parrede Retfærd og Viisdom skulde udfinde et Middel til at bortlede Uveiret. Rusland, der med saa megen Hæder i Slutningen af forrige Aar endte Krigen med Tyrkerne, anvendte Begyndelsen af dette til at jævne de Stridspunkter, som endnu ikke vare afgjorte, og da den tyrkiske Regjering her mødte det med en usædvanlig Redelighed og Høimodighed, trak de russiske Hære sig tilbage over Balkan og Donau, medens der med Jver arbeidedes paa, at give Fyrstendommerne Moldau og Wallachiet en passende Statsforfatning. Handel og Jndustrie have og i dette Aar gjort store Fremskridt. Silkefabrikerne i Moskau tage til, og paa de store asiatiske Markeder blive de engelske Varer stedse sjeldnere. Derimod har et nyt Onde ramt Rusland i dette Aar og truer derfra det øvrige Europa, det er den frygtelige Cholera morhus, som fra det sydlige Rusland er trængt frem til Moskau Ogsaa ved denne Leilighed har Keiser Nicolaus viist sig fra en ophøiet Side, idet han modig begav sig midt ind i Faren, for selv at lede de hensigtsmæssige Anstalter til at standse denne ødelæggende Pest. J Slutningen af Aaret har hele Europas Opmærksomhed været henvendt til Preussen, men fornemmelig til Rusland, for at høre den mægtige Keisers Dom over de vigtigste politiske Begivenheder, og med høi Grad af Jnteresse fornemmes ethvert Ord derfra, fordi det kan forstyrre eller befæste Europas Fred. Saa stor er allerede Ruslands Overvægt, Gid den maatte benyttes til at fremme Landets indre Velstand og til at lede og styre Tidens Aand, thi kun da kan Europa med Tillid see hen paa dette uhyre Riges Udvikling: