Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-07-04
J vanskelige Tider udvikle store Nationer ligesom store Mænd deres Characters hele Kraft, og blive en Gjenstand for Efterslægtens Beundring." Til en Deputation fra Repræsentanternes Huus sagde han: Under de nærværende vanskelige Omstændigheder ere alle mine Anstrængelser henvendte paa den Krig, paa hvis Udfald Frankrigs Ære og Uafhængighed beroer. - Constitutionen er vor Foreningspunkt. Vi have en svær Kamp at kjæmpe. Vi maa derfor ikke opholde os ved Smagting. Jeg vil stedse gaae en fast og sikker Gang. Staaer mig altsaa bi ved Fædrenelandets Redning" o. s. v. Vi see af disse Napoleon, Bonapartes egne Yttringer, at han selv følte det Forvovne i sit Foretagende og dets sandsynlige uheldige Udfald; thi naar var han vant til at tale i en saadan Tone? Men det var nødvendigt for ham at henlede den offentlige Opmærksomhed paa den Fare, han gik i Møde, deels for at vise Nødvendigheden af en overordentlig Kraftanstrængelse, deels for at forebygge de skadelige Jndtryk, som en uventet og uahnet Efterretning om et stort Nederlag kunde gjøre paa det franske Folk. Efter gammel Skik valgte han en mærkværdig Dag, Aars dagen af Slagene ved Marengo og Friedland, der hvert i sin Tid afgjorde Europas Skjebne" til den ny Kamps Aabning. Hans Proclamation til Soldaterne er udstedt i Avesnes d. 14 Junii. At han, for at opflamme sine Krigeres Mod i et saa afgjørende Øieblik, minder dem om fordums Seire; at han vælger en ved disse Seire udmærket Dag til at begynde en ny Kamp, paa hvis Udfald Alting beroer, det er meget viseligt, men at han i den samme Proclamation bebreider de Franske "at de vare for høimodige, og lode Fyrsterne blive paa Tronen; at han fortæller sine Soldater, "at de ved Jena vare mod Preusserne een mod tre, og ved Montmirail een modser, det er urimeligt; thi de franske Bulletiner selv kunne bevise det Usandfærdige heri. Det er sandt, Østerrige havde liidt meget efter det halvvundne Slag ved Marengo, og Preussen endnu mere efter Slaget ved Friedland. Men begge Stater vare endnu for mægtige til at Frankrig kunde aldeles tilintetgjøre dem. Vist nok skilte den franske Høimodighed Østerrige ved mange Millioner rede Penge, tilligemed de skjønneste af dets Provindser, og Preussen ved ligesaa mange Millioner og næsten Halvdelen af dets Lande, men endnu var Østerrige altid en mægtig Stat, og Preussen vel siden for et Øjeblik betvunget, men, selv med en fransk Gouverneur i Berlin, dog endnu altid istand til, saaledes som Tiden og Erfaringen ogsaa viste, under gunstigere Omstændigheder at afkaste Aaget. Havde det været mueligt at tilintetgjøre disse Staters gamle Dynastier, saa indseer man ikke hvorfor Bonaparte skulde have skaanet dem mere end Holland, Neapel, Spanien, Vestphalen, Hessen o. fl. Men hvor folkerigt end Frankrig er, saa var det dog ikke mueligt for det, at holde Stater, der endnu talte 8 til 12 Millioner Jndbyggere besatte med Armeer, allermindst naar det tillige skulde vedblive at sende Hære til de fjerneste Egne, og fortsætte sine Korstoge mod alle de europæiske Nationer, som endnu ikke vare bragte under Aaget. - De seer, min Ven, af disse Prøver, hvorledes Bonaparte søgte at indtage og forberede Gemytterne. Vi ville nu gaae over til Wellingtons og Blüchers glimrende Seir, hvis enkelte Omstændigheder De af de offentlige Tidender allerede kjender. Allerede den 14de mærkede man Bevægelser i den Blücherske Hær, og alt tre Dage i Forveien (d. 11te) havde Bonaparte sagt: "at de forskjellige fiendtlige Corps havde gjort Bevægelser, som gjorde hans Nærværelse ved Armeen nødvendig. Han lod opstille den største Deel af sine Stridskræfter, mod Preusserne. De allierede Armeers Hærførere, indsaae snart at det maatte være hans Plan, at tilbagetrænge med al den Magt, han besad, Preusserne, giennembryde den store Linie, som de Allierede dannede fra Antwerpen til Basel, tilbagebrive ved en Flankebevægelse paa den høire Rhinbredde, Bayrerne, oversvømme Belgien, Trier, Lüttich og andre Lande paa den venstre Rhinbredde, og tvinge Lord Wellington til at indskrænke sig til Hollands Forsvar. Dersom denne dristige Plan havde lykkedes ham, saa havde han beholdt en rum Tid Marken, og efter hans raske Maade, at føre Krig paa, vilde det faldet de Allierede vanskeligt, igjen at kunne nyde Fordelen af at gaae angrebsviis, frem. D. 12te om Morgenen tidlig forlod Bonaparte Paris, d. 13de ankom han til Armeen.