Aarhuus Stifts-Tidende, 1830-08-24
Jfølge Rygter var det ikke bleven ham tilladt at begive sig til Øen Jersey, hvorfra han havde bestemt sig at tage over Hamborg til Sachsen. Underveis skal han ofte have grebet til sit Jagtgevær og skudt Spurve. Omtrent hundrede Personer havde ønsket at indskibe sig med ham. Moniteuren anfører som halvofficielt, at Carl X havde den 12te August indskibet sig fra Cherbourg for at begive sig til Palermo, i hvis Nærhed den nuværende Konge af Frankrig eier en deilig Villa med udmærket Jagt &c., som Hs. M. har tilbudt ham til Bopæl, og som Denne har modtaget. - Et Øienvidne fortæller om den kgl. Families Ophold i Celleires's Posthuus, hvor den holdt sit Middagsmaaltid, som bestod af nogle Æg og Rugbrød, Kongen saae af og til meget forstyrret ned paa Mængden, som var samlet udenfor Huset. Han saae ud som et Liig, og det kunstlede Smiil som af og til foer over hans blege Læber, forøgede dette hans Udseende, endnu mere. Hertugen af Angouleme anstillede sig ret fornøiet, talte meget og loe saa høit, at man kunde høre ham ud paa Gaden, formodentlig for at trøste sin bedrøvede Fader. Meest paafaldende var Hertuginden af Berry, i Mandfolkedragt. Hun lod ikke til at bemærke alle de mange Spørgsmaal hendes Børn gjorde hende; men af og til greb hun den lille Hertugs Haand, eller klappede hans Kind. Ved Bordet sad Børnene, paa Kongens høire og venstre Side, men han bemærkede dem ikke. Hertuginden af Angouleme søgte at skjule sine Taarer, og gik ligefra Bordet hen i Landsbyekirken, hvor hun knælte længe ved Altrets Fod. Hertugen af Ragusa stod taus i et Vindue, og man hørte ikke eet eneste Ord af ham. Han var i sin Marskalks=Uniform, og reed derfra paa en deilig Graaskimmel med skarlagenrøde. Fløiels Saddel. Regjerings=Kommissairerne med de trefarvede Skjerf vare altid en halv Miil foran Toget. De kgl. Vaaben vare slettede ud paa Vognene. Hvilket Sprog Aviserne nu føre i Paris, derom, vidner følgende Artikel i Koureeren: "Jngen kongelig Garde mere Jngen Kardinaler, ingen Kirkefyrste, ingen Klostre, Jesuiter eller Kapuzinere mere. Folket har viist, at det ikke længere vil bære Præsternes og de Adeliges Aag. Vee Den, som ikke begriber Nationens Villie. Naar en virkelig fri Forfatning er beediget af Fyrsten, naar Skurkene, som have underskrevet Forordningerne af 25de Juli have bødet for deres Frækhed med deres Hoveder, først da vil Nationen ansee sin Seier for sikret og nedlægge Vaabnene. Den har Meget at tilgive, den vil ogsaa tilgive, fordi den er stor og hvimodig, men eftergivende for det Forbigangne, vil den ikke blive det for Fremtiden. Den kan glemme de forrige Forræderier, men vee Den, som atter vil forraade den!" Den Deeltagelse som vistes Frihedskæmperne i Parises Gader var mageløs. Fruentimmerne stode f. Ex. i Dørrene med Viin, Brød og alle Slags Forfriskninger til dem, og man kappedes om at tage imod de Saarede. Nogle inddrømmede endog deres Huse til provisoriske Hospitaler, hvortil der ikke blev sparet noget Offer i Forbind, Viin og Bouillon, Alt blev tilveiebragt i Overflødighed. Derimod maatte de arme Soldater i 2 hele Dage være uden mindste Vederqvægelse, idet de ikke torde forlade deres Poster, som ideligt bleve angrebne. Om Aftenen den 29de saae man alle Kræmmerkonerne i Gaderne Vivienne og Colbert beskjæftigede med at plukke Charpie til de Saarede. Hertuginden af Orleans har med sine Børn selv gaaet omkring og seet til de Saarede og takket dem i Fædrelandets Navn. Der er nu befalet, at der i hvert af Hovedstadens Districter skal nedsættes en Commission for at samle alle de Træk af Heroismed og Humanitet som forherligede Julii Maaneds sidste Dage, der have faaet Navn af den store Uge. Under alle disse Uroligheder og medens Saameget baade privat og offentligt Vel staaer paa Spil, moret man sig i Paris som sædvanligt med Ordspil. Et af disse Le roi est mort, Charles dix parait (disparait skal allerede i flere Aar have moret i Salonnerne, og ansees nu for en Spaadom. Et Andet morer Folket og afsynges paa offentlige Gader og Pladse. Greven af Artois havde nemlig ved sin første Tilbagekomst til Frankrig. sagt: Il ny a rien de change en France, i ny a Pun Frangais de plus (J Frankrig er Jntet forandret, der er kun en Franskmand mere.) Nu synger man i høien Sky: Eh bien, quil repartaussitet, ce nest plus qulun Frangais de trop Nu vel, lad ham reise strax, nu er her kun en Franskmand for mange!) Hvad der nærmest havde givet Anledning til Revlutionens Udbrud formenes at have været den voldsom me Fremfærd man tillod sig i adskillige Avistrykkerier, Da Politiekommissairen indfandt sig i Bladet TempBureau, og flere Gange opfordrede Redacteuren Hr. Baude til at udlevere Nøglerne til Bogtrykkeriet, gjorde Denne ikke Andet end at han ligesaa ofte forelæst ham den Artikel af Straffeloven som angaaer Tyverie forenet med Jndbrud. Kommissairen lod da hidkalde: Kleinsmedde, men som de vare i Begreb med at adlyde Magistratspersonens Opfordring, foreholdt Hr. Band dem hiin Artikel, hvorpaa de alle Tre erklærte, ikke at ville have med dette Jndbrud at gjøre. Politier maatte selv bryde Døren op. 5 til 6000 arbeidsledig, Typographer dreve omkring i Gaderne, flere Andre forenede sig med dem, og saaledes kom Oprøret i fuld Gang En Marqvis Chabannes, som har et Slags Boghandel i Palais royal, havde sat løierlige Udfald paa Ministrenindenfor sine Vinduer; en Politiebetjent slog disse ind for at faae Versene ud, de Omstaaende sigtede ham for Vold, og deraf opkom den første Gadetummel. Fyrst Polignac skal ved Soldaternes Fremrykning have raabt: "Skyd hvorhen J vil og kan Siden da man meldte ham, at Tropperne vilde ikke skyde paa Folket, skal han have sagt: "Saa maa man ogsaa skyde paa dem!" men faaet det naive Spørgsmaal, hvem der saa skulde skyde? – Da Lafitte, i Spidsen for en Deputation af Borgere, begav sig midt igjennem Geværiden til Hertugen af Ragusa, som var Kommandan, i Staden, og paalagde ham personligt Ansvar for alt det Blod som flød i Gaderne, svarte Marskallen kun: "Den militaire Ære bestaaer i Lydighed. Jeg har min Ordre, og kan ikke handle udenfor den. - Kongen næ tede sig hjemme. Man begav sig atter hen til Marmont, som spurgte, hvilke Betingelser man vilde foreslaae. De Deputerede svarte, at de troede at bringe Alting igjen tilbage i sin gamle Orden, naar Kongen vilde strax tilbagekalde sine Forordn. af 25de Juli, afskedige Ministrene og sammenkalde Kamrene til den 3die August. Marskallen lovede at forelægge Kongen selv Betingelserne. Efter et Qvarteers Forløb kom han tilbage med et forstyrret Blik og sagde: at Fyrst Polignac havde erklæret ham, at de foreslaaede Betingelser gjorde en hver Konferentse ufornøden. "Altsaa skal vi have Borgerkrig?" sagde Hr. Lafitte. Marskallen trak paa Skuldrene, bukkede, og Deputationen maatte gaae med uforrettet Sag. - Da Opstanden begyndte bestod Pariser Garnison af 12000 Md. Garde og Schweizere, 6000 Mand andre Tropper, og en stærk Artilleriepark. Schweizerne have, den betalende Konge troe, slaae des ivrigst og længst, og derfor og lidt det største Tab. Hertugen af Ragusa angreb med 6000 Md. og 8 Kanoner 4 forskjellige Gange, men da de alle bleve afslagne, meldte han paa St. Cloud: Alt er forloren. Den 29de havde han givet Kongen sit Ord, at holde 14 Dage ud endnu i Paris. (Som bekjendt er det ham der 1814 undertegnede Pariser, Kapitulationen.) At det blev til Pralerie, da han saa hastig lod sig drive ud derfra, var det som især opbragte Dauphin imod ham saa heftig, at han er Par Gange forglemte sig, og fornærmede ham saaledes som vi have erfaret. Folket er saa opbragt paa ham, at det i Marskalksalen har gjennemskudt hans Billede.