Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-10-28
(Jndsendt.) Om Præstekalds Deling, Tiendeforøgelse og Statskirkens Opløsning. Det er en peen Spekulation som giver sig tilkjende, blandt Andet i et Jnserat i Følgebladet til Fyens Stiftsavis, Bidrag til Tidshistorien Nr. 41 for d. A., og som man seer at skulle være Gienstand for Geistlighedens og Kultusministerens Virksomhed. Kan man tænke sig noget mere Eensidigt og Egoistiskt, Man vil ikke alene have Præstekaldene deelte, men ogsaa have Geistligheden tillagt større Jndkomster; Man vil ikke alene have Geistligheden tillagt Tiende af Hovedgaardstaxten, men ikke fornøiede dermed og med den fast bestemte Tiende af Bønderhartkornet, som dog naturligviis er langt større end i de raae Tider for mange hundrede Aar siden, da Geistligheden havde Magten og Tienden tillagdes den, vil Man endog ved et fast Paalæg paa Bønderhartkornet for Offer og Accidentser have Erstatning for hvad Tienden nu, da Agerdykningen er fremskreden, vilde have beløbet mere ved at ydes sin natura, - og hvorfor - ikke fordi Menigheden mangler flere Præster, men for at der kunde leve flere Præster; - altsaa for at der kunde leve flere Præster end vi behøve, - og for at de kunne leve godt, – Man forvexler virkelig dog Tingen thi vist er og bliver det, at Folket ikke er til for Præsternes Skyld, men Præsterne for Folkets. Forsaavidt der gives Steder i Landet, hvor Præsterne ere tillagte mere end 2 Kirker og Gudstjenesten ikke hver Helligdag kan finde Sted, var det vel for Menighedernes Skyld ønskeligt, at flere Præstekald, paa slige Steder, bleve oprettede, men dertil kunde de større Præstekalds og Bispestolene nes overflødige Jndkomster ved Vacancer anvendes urimelig derimod vilde det være, at tillægge Geistligheden større eller mere Tiende af saavel frit som ufrit Hartkorn, blot for at der kunde leve flere Præster. Lad være, at mangen duelig Kandidat maa gaae over de 30 Aar, inden han opnaaer at faaet godt Kald, som giver rundelig Udkomme for ham og Familie, - hvor mangen Bondekarl eller Anden maa ikke arbeide i sit Ansigts Sveed, vel endog længere, inden han kan naae forholdsmæssig ligesaa vidt, - Paa en altfor stor Mængde af Kandidater i Fremtiden vilde der raades Bod enten ved Statens Jndskriden derimod, eller ved at Forældre naturligviis ikke lade for mange Børn studere, men anbringe dem i andre for dem og Samfundet gavnlige Veie. - De maadelige Kandidater, som ikke have gode Gaver som Præster, kunde og burde vel ogsaa nøies med Skolekald, især hvis disses Jndkomster bleve forbedrede, ved, naar Vacancer indtraf, at tillægge dem noget Klækkeligt af de større Præstekalds Overflødighed, dog ikke som fast Forøgelse, men altid uvist, som en aarlig Ansporelse for de dueligste Lærere. Tillagdes Præsterne Tiendevederlag fra Hovedgaardstaxten, da blev Bønderhartkornet dobbelt bebyrdet, naar Geistligheden skulde tage Fordelen og Bønderhartkornet give Erstatning til Hovedgaardstaxten ved Hartkornsudjevningen. Angaaende Statskirkens Ophævelse, da maae vi til hvad vi har seet skrevet derimod føie, at det vilde føre til en evindelig Strid, imellem Faarene og Ulvene, som vilde have en farlig eller dog absolut hæmmende Jndflydelse paa Hine, eller i det mindste paa den gode Hjords Formerelse.