Norske Intelligenssedler, 1810-01-26
dag. Normænd Det for mit Hjerte smertelige Øjeblik er kommen, da Skjæbnen og Pligt nøde mig til at forlade Eder. - Da vi erholdt her Efterretning om, at vor fredelskendes Konge var bleven tvungen at gribe til Vaaben, at Freden var brudt, som i en lang Række af Aar havde gjort vort Fædreland lykkeligt og til Gienstand for andre Nationers Misundelse, da var ikkun eet Raab, det gjælder Kongens, den retfærdige Sag, det gjælder Fædrelandets, Norges Ære og Frelse, som gjenlød fra vore Klipper, og ikkun een Tanke, een Følelse besielede gamle Norges Sønner. Med Standhaftighed og Norsk Mod blev da hvert fjendtligt Angreb afslaaet ved vore brave Søe- og Landkrigere, ved vore Kysters kjække Beboere. Med udholden de og mandigt Mod taalte flere af Statens Borgere deres Velfærds uforskyldte Tab, Mange len af Livets første Fornødenheder, Tabet af deres Venner ved smitsomme Sygdomme, villigen ofrede de af det de selv savnede, paa Fædrelandets Alter, til at forsyne efter Evne deres kæmpende Medbrødre med manglende Fornødenheder, til de Syges Forpleining og Vederqvægelse; thi vi kæmpede i en retfærdig Sag, for gamle Norges Ære, og Privat-Jnteresse maatte pige for Almeenvel. Formandens gamle Charakteer oplivedes i dens fulde Kraft, den erhvervede Europas øvrige Nationers Hylding, og Norge indtog paany den Rang, det tilkommer i de Retsindiges Øine, som skjønner Kraft, Energie og Høimodigheds Virkning i Forhold til Coner. I dette Øjeblik stillede en for mig heldig Skiæbne mig i Spidsen af en ædel og kraft sule Nation, og jeg blev hædret ved dens Anstrængelser. Stolt ved at have erhvervet mig det hæderfulde Navn af Normand, erholdt jeg saa mange Beviser paa Høiagtelse og Kjærlighed af Eder, at jeg ei seer mig istand til at udtrykke den Taknemmelighed, den inderlige Hengivenhed for Norges ædle og kjække Sønner, som opfylder mit Hjerte, som vil være min Stolthed og min Trøst indtil mit sidste Aandedræt. Krigen oplivede Normandens energiefulde Charakteer, Privat-Jnteressen maatte vige for Almeenaanden, og saaledes bliver den en Velgierning for Norge; thi denne Stemning vil og maa - ved at følge vore Fædres Exempel - ved at gjøre Tarvelighed til Ære, Vindskibelighed til Pligt og et af Eders Hoved-Øjemed - ved de følte Manglers mulige Afhjælpning ved Jndustrie - ved Oplysnings Fremme og Fordommes Bortrydning, gjøre Norge til et lykkeligt, kraftfuldt, selvstændigt, uovervindeligt Land. Naar Privat-Jnteresse maatte vige for Almeenaand, da vil Enhver føle og indsee, at almeennyttige Indretninger ei alene kan og med Rette bør forlanges af en mild og retfærdig Regjering, som ej uden yderste Nød forøger byrdefulde Skatter, vanskelige at bestemme og at fordeele; men at disse Foranstaltninger bør, og muligen ikkun hensigtsmæssig kan bevirkes ved ægte Normænds Forening; da vil Norge see dets Opdragelses-Anstalter udvidede, Oplysningen fremmet Ager dyrkningen, fornemmelig i vore sydlige Provindser, som ved deres Danmark lignende Klimat maatte kunne blive et Kornkammer for Norge, oplivet. Ved nye Veies og Canalers Anlæg vilde nye Velstands-Kilder aabnes. Ved Fabriquer vilde vore Metaller end meere forædles, og vi i vort eget Land forfærdige mange af de til Jordbruget og Huusholdningen fornødne Redskaber, som vi nu maa søge i andre Lande. Vore Skove vilde hensigtsmæssig og sparsommelig benyttes, for ej at berøve vort Land en Skat, hvis hastige Tab vilde have Landets Udmattelse og Undergang til følge.