Berlingske Tidende, 1805-05-06
Directionen for den danske og norske Species=Bank Barom. Therm. Vinden, 28 April. 27. 7, 4.4, 7 Varme. S. V. V. N. V. N. O.S. S. O. 1 Maj. 27. 10, og S. S. O. - 8 R. O.J. N. N. O. Mandagen den 13de Maji førstkommende, foretages det 52de Lotteries 3die Klasses Trækning paa Rosenborg Slot ved sædvanlig Tid, de Herrer Jnteressentere som ikke haver til bestemte Tid fornyet deres Lodsedler ville behage at erindre sig Planens Forskrivt. Ny Lodder til denne 3die Klasses Trækning kan bekommes hos alle anthoriserede Collecteurer, for 9 Rdlr. Stykker, ligesom og her paa Jnspectionscontoiret i store Helliggeiststræde No. 146 hos Kiøbenhavn den 1ste Maji 1805. Bie, Kongl. terie=Jnspecteur. Sang. til Hr. Møller og Jomfrue Kølle paa deres Bryllupsdag paa Wintersborg den 26de April 1805. Ene Venner, Livet skrider Mørkt og tungt og unydt hen; Skumle Nat paa Dagen glider, Jngen Ven kan lyse den, Jngen venlig Stemme taler, Jntet Øie græder med, Jngen letter Livets Qvaler, Jntet Bryst vi synke ved. Derfor skabtes Qvinedns Øie Straalende af ædel Trøst, Derfor letter Livets Møie Hendes hulde Trylleryst, Derfor Livets hele Plage Ved et ømt og ædelt Bryst, Skabes om til blide Dage, Svinde hen i Himmel Lyst. Selv naar Kierligheden spinder Bort i Glemsels store Hav, Sølvgraae Jsse rolig binder. Venskabs Krands paa Elskovs Grav. Kierligheds og Venskabs Kiede. Er og Evighedens Baand, Som med salig navnløs Glæde. Knytter mellem Baand og Aand. Venner. J som nyelig svore Elskovs Eed ved Altrets Ford. Nyd som vise alt det Store, Som den Dødelige bød, Da skal J ved Banens Ende Uden Smerte, uden Nag, Glade prise Elskovs Minde, Glade signe denne Dag. Blide ile Eders Dage. Venligt smile Glæders Vaar! Uhelds Torden aldrig brage, Aldrig mørkne Eders Aar. Skiøn, som Tidens første Morgen, Reen, uskyldig, blid, som den, Være Eders Elskovs Morgen, Svinde Eders Aften hen. Ved Frue Anna Müllers Grav den 8de Mai. sine Dødens Dag er bedre end Fødselsdagen. gal. saa D roelige Grav, Hvi skyer man Din Skygge! Ustadige Jord, Hvor ofte vi bygge Vor Lykke paa Sand. J Graven er Fred, der Trængsel ei høres, Ved Døden den Trætte saa sagtelig føres Til Evigheds Land. Naar vi har fuldbragt hvad Dagen os byder, Da Hvilen er kiær, vi gjerne den nyder, Og Søvnen er sød! Saa smiler af Dig, o kiære Veninde, Den venlige Grav, der Roe Du skal finde, Ei kiende til Nød. Hvil Ædle, da født, et hæderligt Minde, Omgierder Din Grav, saa mange vil finde Du var dem til Gavn, Du stræbte ved Raad, dem Byrden at lette, De agtede Dig, er Tiden udsletter Dit elskede Navn: Hans Paludan. ørgetanker i Anledning af en elsket Pleiefader, Jv Niesen Smeds Jordefærd, som henfoer til det bedre Liv den 13de April d. A., i sit Alders 64de Aar. Fader, Du er død - og Moder dine Taarer Væder den Henfarnes kolde Leer. Armods Venner sukke ved hans Baare, Ach vor Fader Ven har er ei meer; Dog - o Trøst. - igjennem Evigheder Nyder han den gode Edles Løn, Engles, rene Aanders blide Glæder, Hos sin Frelser, Guds og Godheds Søn. Der o Venner, ham vi skal omfavne, Som vi nu saa forrigfulde savne, Og i reen forklaret Himmelfryd. Prise Godhed, signende hans Dyd. S. Høibye. F. Cordsen. Ved Niets Sryran Rostaxtore Död, Saa ogsaa du i Ynglingalder benlagt i Gravens tause Nat! - För Aftenduggen atter faller: maaskee man er paa Bören sat. Den Kones Graad ei tröster hende, de Forn har mistet bedste Ven; Din svundne Dags saa kiære Minde. Dog bringer er din Dag igien. Jeg og, som alt fra yngre Dage har kiendt dig, lært dit Venneværd. forgieves kalder dig tilbage; De Timer slaae ei mere her. De Timer trolig du anvendte som Dydens Stedse hulde Ven. Og den jo ei ved Graven endte - O nei, bag Nat er Dag igien. P. N. Borgen. J ER.