Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1780-11-24
Fortsættelsen af Frans Wills Historie, (See Nr. 46.) Min Fader var en berømt Medikus, som ved sine Talenter og Erfaringer, skulle have bragt sig til en høi Lykke i Verden, om han havde bleven bekiendt. Men Lykken var ham ugunstig, han levede ukiendt, upriset. Saa ordentlig og saa sparsom det endog gik til i hans Huus, saa kunde dog den viseste Oekonomie ikke formere hans Jndkomster. Alt hvad han kunde giøre til min Opdragelse, var, at holde mig i Skole. Nu havde han selv som Student staaet i en temmelig nøie Forbindelse med Lard Costwald, og besluttede derfor, omendskiønt han ikke længe havde seet ham, at giøre ham en Visite, og anflye ham om sin Beskyttelse. Saasnart han kom og havde givet sig tilkiende, omarmede Mylord ham paa det ømmeste, og med den stærkeste Jver tilbød ham sin Tieneste. Min Fader fremstillede derpaa mig; og det behagede Mylord at giøre mig adskillige Sporgsmaale, som jeg besvarede ham til Fornøielse. Nu foreslog han min Fader, at ville antage mig til en Selskaber for sin Søn, som var endeel Aar yngere; han kan i det mindste, sagde han, finde meere Leilighed til at lære hvad han behøver, for hans videre Lykke skal jeg vel sørge. Min Fader tog imod dette Tilbud med Taknemmelighed, og faa Dage derpaa, blev jeg hentet til Mylords Gaard. Jeg fandt den unge Lord, baade af Person og Opførsel, saa behagelig, at jeg blev gandske indtaget af hans Selskab. Vi bleve snart fortrolige Venner, og saalænge vi vare sammen, opfyldte vi med Fornøielse vore Pligter, og ansporede hverandre til samme med den ædelste Iver. Men endelig bleve vi adskildte. Han gik til Universitetet, og derefter begav sig paa udenlandske Reiser; og nu overleverede hans Fader mig til sin Huushovmesters Opsigt. Jeg forlanger ikke, sagde Mylord, at du skal være hans Undergivne, men jeg vil at du skal legge dig efter hans Embede, for efter hans Død at kunde forestaae samme. Jeg stoler paa din Flid og paa din Troskab. Hvad kunde jeg andet end forsikre Mylord herom paa det redeligste. Kort Tid efter døde min Fader, og det heele Arvegods han efterlod mig, var - hans Velsignelse. Nu blev jeg gandske Dependent af Mylords Familie, og Dag fra Dag erhvervede jeg og min Velgiørers Yndest ved en Vindskibelighed og Troskab, som gjorde mig baade elsket og vig lig for ham. Kort, Huushovmesteren døer, og ieg fik hans Plads. J samme Aar kom den unge Mylord hiem fra sine Reiser. Hans Venskab syntes endnu ikke at være forandret, han ønskede mig til Lykke og glædede sig, at mit Embede for stedse vilde forbinde mig med ham. Han var nærværende paa mit Bryllup, og gjorde rige Presenter til min Brud Han besøgte mig ofte, og overvældede mig stedse med nye Prøver paa hans Kiærlighed. J sit 18de Aar var den unge Herre formedelst sin Faders Død Greve til Cotswald: Vores unge Sophie kunde den Tid være 2 Aar gammel. Femten Aar bortgled for os i den fuldkomneste Enighed, og intet forstyrrede vores Lyksalighed. Af 4 Børn, berøvede Døden os de 3. Sophie allene var tilovers; hendes Yndigheder og Siels Fuldkommenheder opfyldte vore Hierter med den reeneste Glæde. Lord Cotswald havde giftet sig med et meget rigt Fruentimmer, med hvilket han ikke levede noget lykkelig Liv. Han tilbragte ofte hele Uger, i vores Huus, fortalte min Kone og min Datter den ulykkelige Tilstand, i hvilken hans uoverlagte Ægteskab havde styrtet ham, og fandt en Slags Fornøielse i, at giøre dem begge omfindtlig over hans Skiebne, syntes meest misfornøiet, naar de meest bestræbede sig for at trøste ham, og igientog sine Klager immer paa nye. - Dette var Begyndelsen til min Ulykke.