JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-09
Holbek, den 7de April. J Gaar var Amtetsocconomiske Selskab samlet. Selskabet var temmelig talrigt. Præsidenten, Hr. Greve Moltke, til Aagaard, tog Afskeed, og lovede, at erindre Selskabet under sit Ophold i Holland, hvorhen han reiser og faa Dage. Man blev enig om, at sætte Selskabet i Forbindelse med Hovedstadens Landhuusholdnings Selskab, og anlægge en Gartner- og Planteskole, hvortil Kammerraad Klein, paa Alchestrup, giver en Halvgaard paa visse Vilkaar. Endvidere enedes man om, at der udsættes Præmier blandt Tienestekarle for Huusflid i Haandarbeide, samt for 8 Aars Tjenestetid. Selskabets Capital er 2500 Rbdlr. Det er en heldig Tanke, at Amtet er inddeelt i visse Districter, hvoraf hvert har sin Commissionair. Handle disse Districts Commissionairer i den ypperlige Aand, som det patriotiske Selskab paa Grevskabet Holsteinborg, tør man vente sig meget Godt deraf, og ikke en rolig Hensoven, som var Selskabets Skjebne i Nestved og Kallundborg. - Nattefrosten vil vist gjøre Skade paa Rugen, især hvor der er fiidt. Kornpriserne lade til at ville falde igjen. J vort Amt er Daurup tilkjøbs; den har complet Bøndergods, 90 Tdr. Land Skov, og en god Kongetiende. An
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-09
Kjøbenhavns Børs den 9 April. Cours. Hamb. 2 M. 690, a vista 700. Amsterdam 2 M. 630, a vista - . London 2 M. 29 1/2 Rbdlr. Paris 2 M. . . Spec. 685. - Specier solgtes til 41 1/4 Rbmk., for Committeesedler blev givet (med Rente) 87 1/2 pr. 100; Oblig. 76 1/2. Norske Sedler 47. Disconto 8 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-09
Blandede Efterretninger. Samlede af Udg.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-09
Norske Efterretninger. Dødsfald, anmeldte i den Norske Rigstidende Nr. 26, Klokker v. Eitzens Huustro, M.S. Hals, 57 Aar, den 9 Marts paa Kongsberg; Hans Holgersen, 64 Aar, den 15de Marts kuldseilet ved Trondhjem; H. J. Meyers Huustro, A. M. Friele, 66 Aar, den 8de Marts i Bergen; M. H. Lude, født Morsing, 61 Aar, den 14de Marts i Bergen; Major P. C. Schultz, 73 Aar, den 12 Marts i Smaalehnene; Jomfrue M. M. Eitzen, 10 Aar, den 21 Marts i Drøbak, Jomfrue A. Thorup, 72 Aar, d. 21 Marts paa Ringerige. Den 14de Marts bøde i Stockholm en af Rigets Herrer, Over-Hof-Jægermester, Commandeur af den Kongel. Nordstierne-Orden, Ridder, af Carl den 13des Orden og den Kongel. Sværd orden, Hr. Friherre Axel Oxenstierna, 73 Aar gammel. (Norsk Rigstid.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-09
Tirsdagen d. 19 Marts holdtes Storthing, i hvilket eenstemmigen fattedes følgende Beslutning: "Da det i Odelsthingets Lovforslag af 17 Novbr. f. A. paaberaabte Udkast til en Anordning. om Pengevæsenet og Rigsbanksedlernes Jndløsning ikke er bleven bifaldt i Storthinget; men derimod et andet Forslag til en Pengevæsens Anordning vil blive udfærdiget efter Principer, som allerede i Storthinget ere vedtagne, saa kan Storthinget beller ikke bifalde nærværende Odelsthingets Forslag, angaaende en Skat til Rigsbanksedlernes Jndløsning, saaledes som det nu er." Dette Forslag med Bilager tilstilles derfor den til Udarbeidelse af Principer for Pengevæsens Anordningen nedsatte Committee, som haver at forfatte, og, saa hastigt som muligt, at indsende Udkast til en lignende Skatte Anordning, passende paa den Jnddragelse af Rigsbank-Repræsentativer, der skal skee ifølge det af Storthinget vedtagne 7de Princip. (Af: Efterr. om Norges StorthingsForhandl.) Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-09
J Følge Kal. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höeckes Enke, i store Helliggeiststrædet No. 144.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-09
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. BEGS Ra Trettende Aargang. No. 30. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 13 April 1816. Ung Harald og Biergmøener). Vælt fuste Stormen ved Midnatstid, Trindt Mulmet rugede paa Jorden, J Ætheren flammede Lynstraalen hvid, Høit bragede Himmelens Torden; Men rask gjennem Torden og susende Vind Ung Harald sin Ganger med freidigt Sind Over Steen, over Tjørn, gjennem Busk, gjennem Krat, J rædsomme NatFremsporer mod Borgen, Hvor fro han ved Morgen, Skal favne sin Emma med blussende Kind. 7) Til Grund for dette Digt ligger et Sagn, som fortæller, at Hornslet Kirke, ved Rosenholm, i Jylland, skal have faaet sit Navn af et Horn, der en Helligaften af en Bondekarl blev frataget nogle Trolde, som vilde lokke ham til at udtømme en i det værende Trylledrik. Tæt ved den nærliggende Skov findes en Høi, der endnu bærer Navn af Hornbjerget, hvor Tildragelsen siges at være gaaet for sig. Men tys! - hvad lyder fra Høien hist, Som hæver sit Hoved ag Lundens Qvist? En sælsom Lyd! Det er Bjergtroldes Fryd; De mene, den Ridder saa ung, saa hold, Ved Helvedes List, Og tryllende Kunster at fange i Vold. Alt nærmer han sig, saa høit til Hest Han farer, som Lynild i stormende Blæst, Hos Ungmøen kjær Hans Tanke er, Hvor født i Drømme hun slumrende hviler, Og Dagens Glæder imøde smiler. Brat Gangeren istandser, Jorden skjælver, Høien sig hvælver, Jordskorpen trevner, Et Underslot stiger af sorten Muld, Af Sølv er Slottet og takt med Guld, Og flux en tryllende Møe fremdanser. Det himmelblaa Øie Elskov og Nydelse straaler; Koralmund og roserne Kind til Kysse indbyder; Den sneehvide Hals trindt guldgule Lokker omslynge, Paa svulmende Barm i vellystig Bølgen de gynge; De deligste Lemmer et gyldent Klædemon pryder; Den Skuendes Blik hver Skjønhed dog fuldelig nyder; Et Guldhorn vægtigt hun slutter i yndige Hænder, Demant og Rubin trindt om det i Flammespilbrænder; Og medens hun høit hæver Hornet af Guld, Gjennem susende Storm, Klart Sangen mon lyde fra Læben huld: "Høit Elskov luer J Bjergmøes Bryst, Skjøn Ridder hilser. Hun her med Lyst. Skjøn Ridder hilser Hun her med Huld, Og fro hun rækker Ham Hornets Guld. Ol tom det faae; Lad Stormen larme, Seel Bjergmøe aabner Dig sine Arme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
Til høie Sal. Mens Tordenen gjalder, Til Elskovsglæder. Dig Bjergmøe kalder. Mens Lynet nittrer, Mens Stormen larmer, Mens Jorden sittrer, Jeg dig omarmer. Jeg dig opvarmer Ved Barmeens Lue, Til Solen straaler Paa Himmelbue." Hun tier og smiler, Med svævende Fied hun mod Ridderen iler; Hun Hornet ham rækker med snehvide Haand, Det Horn, der ham fængsler i Troldoms Baand, Skjøndt rædselblandet, en sælsom Lyst Den Ridder hendrager mod Bjergmøens Bryst; Han Hornet griber med vældig Kraft, Og vil nedsvælge dets Tryllesaft, Danioner det ham gjennem Marv og Been, Ham tyktes at høre, det hæsligt green; Han skuer i Hornet Menneskeblod, Og gule Saftperler om Randen stod. Da pludselig paagner den Ridder god, Sin Ganger han sporer med kraftigt Mod; Af Hornet han svinger med vældig Arm De blodrøde Draaber i glødende Harm; Tre Draaber faldt ned paa Hestens Ryg Hver Draabe sved der en Plet saa styg. Da fælt det hvisler; Han bag sig skuer, Den Ædling gruer; Thi gjennem Tidsler, Hvor nys stod Blomster i grønne Vange, Den Møe frembølger som Edderslange.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
Den sneehvide Hud med grøngule Striber nu graaner, Koralmund er gabende Svælg, hvor Giftenuder blaaner; Jldrødt med Gnister ruller det himmelblaae Øie Guldgule Lokker har reist sig til Børster saa høies. Som Slangekrop delige Lemmer i Bugter sig skyder; For Tryllesang, Hvislen fra trekløftet Tunge nu lyder. Halvt den sig reiser; Høit Nakken kneiser: Den Giftstrøm spruder Af brudte Knuder. Da Høien knager Og aabner Svælget med Flammelter, Og Slottet svinder. Med høie Tinder. Mens Storm og Torden forøget brager, En rædsom Troldhær af Dybet drager. Sørte og lede fremmyldre de Trolde i Skare; Ud af de sprudende Munde gaae Jldsluer klare; Luende Øine i blodrøde Jndfatning spille; Jldige Tunger i Kristenblod lædske sig ville, Gnistrende Sværde i hæslige Næver de svinge, Mens gjennem Stormen de Troldehviin frygtelig klinge. Med vældig Fart, Saa Jorden hæver, For Trinnet svart, De flux sig hæver, J Vold at fange den Ridder snart Og foran bølgende Edderslange, Sig lynsnar skyder i Bugter mange. Men høit han farer, Den Ridder holde, Trods fælle Skarer, Af grumme Trolde: J Høire hæver han rigen Skat, Der luer stoltelig, selv ved Nat. Men meer og meer sig den Troldhær nærmer, Som vild, med rasende Harm fremsværmer. Snart fælen Slange tæt bag ham hvæser, Og grønne Edder af Svælget blæser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
Da bler den Ridder i Hu saa vod; Ei frygter han for sit unge Blod, Men skjændigt bløde for Troldearm, Det vækker Uro udi hans Barm. "Dog, skal jeg lade mit unge Liv, Ei vil jeg segne som svagen Siv, Vel skal jeg bruge mit gode Sværd Før jeg maa bide i Græsset her." Da luer atter den Ridders Mod, Og stolt han standser sin Ganger god, Og djærvt han lægger paa Fæstet Haand Da - Lys oprinder flux for hans Aand; J Barmen griber han hastelig, Kom Troldhær, kom nu, at døde mig, Kom Edderslange, ei kjæmper jeg: Neil værgeløs selv jeg tvinger dig, Saa raaber fro han og vender sig Mod Troldeskaren saa frygtelig, Et Krusifix han fra blottet Barm Fremhæver høit udi udstrakt Arm; "Krist signet være, min Frelsermand, Hvad er vel, mod dig kan holde Stand." Da Tordnen ruller Med stærkere Bulder; Da Lynet rammer Med vildre Flammer; Da Stormen bruser, Og dobbelt voldsomt i Luften suser. Og - fælt det hyler; For Kjæmper rundtom Smaadværge vryler; Da hæslig Troldqvind saa slux forsvinder Med stygge Sinder, De dybt sig skjuler Med skræksom Hvinen i Jordens Huller. Men fra Gangen sin Den Ridder mon hastelig stige, Ned at knæle til Jord, Sin Tak i Bøn at udsige: "Lov Dig være Krist, Du, som hialp din Tjener i Nøden. Tak dig Frelsermand god, Som stærk mig udrev af Døden! See for røden GuldEt Tempel jeg her vil dig reise; At for kommende Tid. Det stolt som Minde kan kneise. J dets Hvælvinger Din Lovsang, o Herre, skal runge. Munke og Kierke steds Din Priis der skulle udsjunge." Saa han beder høit, Og paa Gang ren atter sig svinger, Mens saa freidig i Luft, Den Ridders Takkesang klinger. Tordenbrøl og Storm Alt mere og mere nu tier; Snart han møder med Lyst Morgenens froe Melodier. Nat som Skræk for Lys Bortviger for Ridderens Øie. Herligt straalende Sol Staaer over østlige Høie. Fuglen høit sin Sang. Under Saphirhimmel udqvæder. Rundt den vaagne Natur Smiler med Morgenens Glæder. Rask paa Gang ren god Den Ridder sødt tryllet heniler. Snart ved sin Emmas Barm Med Fryd han elskovsfuld hviler. Ned for hendes Fod Han lægger det kostbare Bytte, Mens hun med Angst og Fryd Mon til hans Eventyr lytte. Men tro sit Løfte den Ridder reiste En Kirke stolt som i Sekler kneiste. En Kirke end der at skue er, Og end af Hornslet Navn den bær, End i de Hvælvinger Lovsang runger, Og Takke lyder fra rørte Tunger. Daniel Byberg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
Bidrag til Jdeer om offentlige Forlystelser. Felig et ille, Deos qui novit agrestes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
Ved offentlige Forlystelser tænker jeg mig her saadanne, hvis Afbenyttelse ligesaavel bydes den Uformuende, som Riigmanden, der ofte blot anseer det for Fornøielse, hvortil han, fremfor andre, formaaer at forskaffe sig Adgang ved sine Penge; saasom Maskerader og andre af de ellers saakaldte offentlige Forlystelser. Forhen, naar jeg gik ud fra Amaliegaden over St. Annaplads ind i Staden, stødte det stedse mit Øie, ved at træde ud af en virkelig skjøn Gade paa en endnu skjønnere Plads, at træffe paa en ussel Hytte, hele Dagen igjennem paa en ubehagelig Maade udstafferet med raat og blodigt Kjød. - Den første Dag jeg saae denne stødende Gienstand forsvunden, glædedes jeg meget ved min Opdagelse; men kun indtil jeg kom hjem, igjennem Bredgaden og over Pladsen, varede denne Glæde; thi mere sikker og betydningsfuld syntes mig den nyvalgte Plads for Hytten, som jeg først nu opdagede igjen. Evig Skade, tænkte jeg, naar i Tiden den Plan med de nye Slagterbutiker bliver udført, og en slig, paa dette Local opført, den være nok saa kjøn - fordærver Udsigten over den skjønne Plads ned imod Vandet og Holmen, - en Udsigt, der maaskee ikke af mange skjønsomt nok er bleven bemærket. - Hvorlet kunde denne Plads ei vorde forskjønnet, omdannet fra et øde Torv til et smukt Forlystelsested; Nu bliver der vel neppe noget af; thi først et mindre Huus bygget, finder man det snart nødvendigt, at benytte en aaben Plads i en indsnevret Fæstnings stad, til større Bygninger, og see da - den skjønne St. Annaplads, bliver, indsperret af store Bygninger, til en sædvanlig Torveplads!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
Aarhuus, d. 9de April. Hs. Exc. GeneralLieutenant v. Bauditz, R. a. D., forhen Chef for det her garnisonerende første Jnfanterie=Reg., døde her i Dag Eftermiddag i en Alder af 78 Aar. J Fredags var iforveien hedenvandret den værdige Stiftsprovst Bechmann, Sognepræst i 36 Aar her ved Domkirken.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
Da den i No. 48 af Hr. Hempels Avis indrykkede Anke mod nogle Fyenske Kirkers nyere Forandring og Udstring maaskee kunde bringe Nogen paa den Tanke, at disse Forandringer vare foretagne under Bestyrelse af mig, som allernaadigst beskikket Bygnings=Conduktør i Stiftet; troer jeg at skylde mig selv at bekjendtgjøre: "at endnu til Dato ingen Kirke her i Stiftet er ombygget eller decoreret efter mine Tegninger." - Odense, d. 9 April 1816. - J. Hanck. (Jversens Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
Odense, den 9 April. Afvigte Nat ankom her til Odense et Par unge Ægtefolk af den mosaiske Troesbekiendelse. Konen, 19 Aar gammel, og uerfaren om den saa nær forestaaende Tid, fik ondt førend hun naaede Byen. Foermanden, som venteligen havde taget dem paa underveis for sin egen Regning, og derfor maaskee troede ikke at torde kjøre dem ind i Byen, satte dem af udenfor.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
Den uheldige Lidende maatte da vandre en besværlig Gang inden hun naaede Byen, hvor endnu det større Uheld mødte, at de ikke kunde komme under Tag, indtil de omsider indtoges i Vægter vagten. Her maatte hun gjøre Barsel, efter at man adskillige Steder forgiæves havde søgt en hielpende Gjordemoder. Denne fandtes omsider, ogsaa lige over for borde gode Christne, som strax, da de bleve vækkede, rakte den fornødne Pleie for den Fødende og Nyefødte. Jdag blev Moderen og Barnet bragt i Portechalse til Hospitalet. (S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
Odense, d. 9 April. Endnu en større Sieldenhed end det Faar, som forleden havde født 4 levende Lam, er Udgiveren fra en Ven bleven meddeelt, og bestaaer deri, at en Huusmand i Raundrup Bye, Giirslef Sogn, har paa eengang ved 2 Faar i Alt otte levende Lam, da nemlig det ene har født 3 og det andet 5. (Hempels Av.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
J Jversens Avis af 9 April findes følgende forlangt Jndrykkelse: Foranlediget ved det Uheld, jeg med flere danske Skibe leed, paa Hirtzholmene i 1814, og atter nu andengang i denne Maaned, nær var bleven et Rov for Skager-Riff af Mangel paa Tilflugsted, spørges om den saalænge i mange Lande omtalte vigtige store Havn i Fladstrand snart vil komme til Fuldkommenhed, Det er tungt for en Søemand der kommer Vinterdage Nord fra, og ei med Vished veed om Farvandet længere fort er passabelt, ikke at vide et Tilholdsted, hvor Liv og Eiendom kan beskyttes for den overhængende Fare. Længe har en Havn ved Fladstrand eller Sæbye, hvor der meest er aaben Vande, været anseet af megen Vigtighed, af de Handlende hvis Skibe passerer der, og ei heller var vist nogen Steder en Havn lettere at anlægge, eller af bedre Beliggenhed for Handel og Vandel(hvis Nytte vist og ville have Jndflydelse paa den nordlige Deel af Jyllands Opkomst) end denne. Bestyrelsen i Danmark, af Havne og Fyrene, er noksom bekjendt for de gode Jndretninger den mange Steder haver gjort, og dette lader os vente, hvis Lod det blev saa suurt at fortjene vort Brød, at den snart gjør os deelagtig i det Gode, smaae Fartøiers Førere ved den bedste Regjerings Omhue alt længe haver nydt. - Christianssand, d. 21 Marts 1816. - John Dahl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
Blandede Efterretninger. (Samlede af Udg.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
Norske Efterretninger. Ved Resolution af 23 Marts sidstleden har det behaget Hans Majestæt Kongen at tillade, at Storthinget maa forblive samlet til Mai Maaneds Udgang d. A. (Norsk Rigstid.)J Christiansand udkommer et nyt Tidsskrift, Mimer kaldet, hvoraf No. 1 og 2 har forladt Pressen. 60 Nummere (15 Ark i Octav) udgjøre I Hæfte, og betales forud med 4 Rbdlr. N. V. paa Adresse=Contoiret. Det optager almeennyttige Bidrag af Enhver. (S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
Baron v. Buchs geognostiske Bemærkninger ville upaatvivleligen blive af megen Værd for Theorien om de hidtil lidet undersøgte Vulcaner. Han arbeider nu paa et geognostisk og plantegeographisk Kort over Øen Teneriffa. En meget instructiv Samling af Mineralier fra Øerne fra v. Buchs Haand staaer færdig for det Norske Universitet. (S. Bl.) Af Efterretn. om Norges Storthings For handl. sees, at Odelthingets Forslag til en Fundats for Norges Universitet, den 28de Marts d. A. sattes i Ventilstion i Lagthinget. Den 1ste §. lyder saaledes: Det Norske Universitet vedbliver at bare Navn af: Universitas regia Fredericiana, paa Norsk: Det Kongelige Frederiks Universitet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-13
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-16
En lignende Practik er Stokjobberie, eller Handelen med Statspapirer. Her har Mesterens Genie og Opfindelseskraft en viid Mark; thi Alting beroer her deels paa Beregningen af politiske Conjuncturer og Constellationer, deels paa Konsten at skuffe. Her gielder det meest om at udsprede veludtænkte Efterretninger og Rygter om tabte eller vundne Feldtslag, sluttede Forbund, eller afbrudte Underhandlinger o. s. v., for derved at kunne virke paa Statspapirers Stigen eller Falden, alt ligesom det ene eller det andet, er til vor Fordeel. Ville vi forøge Blændeværket, saa maa vi søge at give de opdigtede Efterretninger et Anstrøg. af Sandhed, ved nyligen indløbne Breve fra London, Paris, Wien eller Petersborg. Proctica est mulniplex. Et andet virksomt Berigelsesmiddel, er Leveringsvæsenet, eller, som det rettere burde hedde, Jkke=Leveringsvæsenet. Allerede Friedrich den Store betegnede en forarmet Leverant, der egentligen hører til de utrolige Særsyn, ved et vist Dyr, som Respecten forbyder mig at nævne, i det samme har staaet ved Krybben, uden at æde. Den, som har paataget sig Leverancer, det være nu til Mælende eller Umælende, maa fremfor Alting lægge sig efter Diætetiken, naar det, han skal levere, bestaar i Fødevarer; Diætetiken lærer, at den magere Kost er fundere end den fede, altsaa bør han sørge for, at hvorken Mennesker eller Fæ faae for meget, for feed eller for nærende Kost. Derhos bør han vænne Maven til at kunne taale Alt, endog fordærvet og forligget Føde. Han bør ogsaa lægge sig efter den gamle Historie, især den græske, for deraf at lære, hvorlunde Spartanerne bleve til tappre og krigerske Folk, netop ved at ade raa Frugt, haarde Bønner og andre ufordøielige Fødemidler. At Alting kun er en Vane, det bevise de Nationer, der endog spise Frøer, Katte og Hunde med største Lyst. Og saaledes, mine Høistærede, har jeg nævnt de fortrinligste Konstgreb og Practiker, af hvilke kloge Folk betjene sig, for at samle Rigdom, forsaavidt sammes Anvendelse er forbunden med Fare for Ære, Liv og Gods. Der gives vel endnu en Mængde Andre, der høre under samme Classe, men at anføre dem, vilde lede os til en alt for viid Mark. Lader os derfor nu gaae over til de ikke farlige Berigelsesmidler. Disse deler jeg i saadanne, der ere stilede mod Privatpersoner, og saadanne, der ere stilede mod Publicum.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-16
Blandt de første fortjene Arvesnigerie især at nævnes. Denne Konst bestaaer deri, ved alskens Snigveie, at snile sig saaledes ind i en rig eller skrøbelig Persons Yndest, at han indsætter os til Arving. Den forudsætter næst efter en stor Forstillelsesgave, en ligesaa stor Urokkelighed og Taalmodighed, men derhos grundig Menneskekundskab. i Almindelighed og særdeles Bekjendtskab med de svage Sider hos de Mennesker, mod hvilke vore Planer ere rettede. Vi maa derfor gjøre deres Luner, Skrøbeligheder, Fornødenheder, Tilbøieligheder og Begjerligheder til Gienstand for et ivrigt Studium. Gamle Jomfruer have saaledes ofte Passion for Katte, Hunde, Cacaduer, Papegøier, og lignende Dyr, af hvilken Aarsag vi maa vogte os for, at paadrage os disse deres Yndlingers Mishag, og ligesom Holbergs Jeronimus søger ved Hielp af Skrædderen og Lakaten at bane sig Veien til en liden Rang, saaledes bør man ogsaa, ved forekommende Adfærd mod hine Yndlingsdyr, søge at bane sig Veien til deres Beherskerinders Hjerte. Stundom formaae ogsaa unddommelige Luer at optøe et gammelt Hjertes Jisskorpe; man spare da ikke paa ømme Øiekast, Sukke og Kierligheds forsikkringer. Kort man lade intet Konstgreb blive uforsøgt, for at snige sig ind i den Persons Yndest, man har Øie paa, og igjennem denne Yndest igjen ind i Arven.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-16
Da det ikke sjeldent er Tilfældet, at ved saadanne Speculationer lovlige Arvinger, eller andre Personer staae os i Veien, saa maae vi være betænkte paa, ved Jntrigens og Cabalens Konster, at bringe saadanne Mennesker i Misyndest hos dem, der skulle arves, og paa denne Maade gjøre sig Banen ryddelig. - Dette er imidlertid kun Vink. For den, som har Naturanlæg til at være Arvesniger, ville de være tilstrækkelige. Et andet ligesaa lønnende Middel, er den Konst at gifte sig Rigdom til, eller Speculationsgiftermaal.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-16
J Almindelighed gielder her, hvad der har været sagt om Arvesnigerie, kun med den Forskjel, at det kommer her ofte an paa, at understøtte Forstillelsesgaven ved ydre i Sandserne faldende Fortrin; thi paa Kierlighedens Mark seirer kun alt for ofte Enfoldighed, parret med Skjønhed, over Forstandens fineste Machinationer. Men en for nuftig Mand lader sig ikke afskrække, ved den første Kurv, fra at forfølge sit Maal. Selv et Klippehjerte blødgjøres ved Urokkelighed, og ligesom en paatrængende Puddel, som vi have stødt ti Gange fra os, og som den ellevte Gang tudende, loggrende og skikkende vender tilbage, omsider i Naade rækkes Haanden, saaledes vedder jeg ti mod een, at ogsaa et deligt Nor omsider bliver den til Deel, der ved gjentagne Udfald ikke lader sig afholde fra at fornye den ofte tilbagedrevne Storm. Det qvindelige Hjerte er meget stemt til Medlidenhed, og forstaae vi at bestikke det, saa overgiver Commandanten sig paa Naade og Unaade. Og saaledes forklarer jeg mig det Særsyn, at ofte de smukkeste Fruentimmer række de hæsligste Mandfolk Haanden; eller er det maaskee den qvindelige Beregningskonst, som derved søger, endnu mere at hæve Skjønheden ved Contrasten af det Hæslige, Jeg vover ikke at fælde nogen afgjørende Dom. Ofte staae ogsaa egensindige Fædres, Mødres og Formynderes Stivsind den beilende Speculant, i Veien. J saadanne Tilfælde søge snue Folk at hielpe sig ved at sætte den Gienstand, de beile til, i en saadan Tilstand, som gjør de gjenstridige Gamle tilbøieligere til at give deres Jaord. Practica est multiplex.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-16
Jndenlandske Efterretninger. (Slutningen af Anmeldelsen om Udstillingen paa det Kongel. Academie for de skjønne Konster; see forr. No.) No. 64, 65, 66. Planer o. s. v. til et Militair=Sygehuus, hvorpaa de Herrer Kock, Timmermann og Pontoppidan have vundet Academiets Guldpræmier ved Concurreneen derom. Det sidste er tilføret en perspectivisk Forestilling af en til samme hørende Kirke, som ikke saa ganske synes at have fortjent Plads ved Siden af hiint fortreffelige Stykke. - No. 70, 71. F. F. Friis.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-16
No. 71 er en perspectivisk Forestilling af et Exerceerhuus, som, især fordi den er arbeidet paa en egen original Maade, har behaget meget.