Ribe Stifts Adresseaviser, 1837-05-05
J den Vestsjellandske Avis beretter Smedemester, Chr. Sørensen svare af (Korsøer), at Byens Politiemester og den konstituerede Jnspekteur med Betienter den 25 April have hos ham foretaget en Jnqvisition. "De kom nu paa Loftet - siger svare - og jeg saae Glæden malet i Toldvæsenets Ansigter idet de smilende saae hen til et Par forseglede Sække, som laae der, og som den konstituerede Jnspekteur bad Politiemesteren at brække Seglet paa den ene, og Betienterne at tage Varene ud. Men hvor Glæden, snart kan forvandle sig og blive til Sorg, da Sækken blev aabnet og Betienten begyndte at hale ud paa Jndholdet, som var Høe. - Om den anden Sæk indeholdt andre kostbare Ting, var overladt til dem at undersøge, men som ikke skeete. Derefter gik de ind i Stuen, hvor jeg maatte see at den konstituerede Jnspekteur og den ene Betient stak med deres Stokke i min Seng i mit Sovekammer, og jeg var glad ved, at min ellers sygelige Kone ikke den Gang var i Sengen; thi som Man hører, levnes ei engang den Syge Roe paa sit Leie, naar Jnqvisition skeer. Derefter gik den anden Betient op paa mit Høestænge, hvilket ellers kun er passabelt for bekiendte Folk, og tænk, hvad Ulykke kunde der ikke have skeet, da Betienten, faldt ned igjennem Høestænget, og hermed sluttedes Akten. - Den store velbekjendte Fodertrang har foranlediget, at bemeldte Sække vare forseglede for at tilstilles en god Ven, der havde bedet mig om at overlade ham samme. Jmidlertid er det et sørgeligt Beviis paa det hemmelige Spion-System, der ligesom omslutter Borgeren og berøver ham den ædle huuslige Sikkerhed. J Landsbyen Stubberup, ved Veile, forefaldt d. 21de April om Aftenen den sørgelige Begivenhed, at en Huusmand J Andreasen blev saa morderisk overfaldet af Gaardmand P. Hansen Vonge af anførte By, at han døde et Par Dage derefter. Den Afdødes Søn, der var tilstede, og som selv blev saaret, har forklaret Følgende: Efterat hans Fader i Forbigaaende havde hilst paa bemeldte Vonge, indlod denne sig i en Samtale med ham, som gik ud paa, at det var Skarnsfolk, han havde til Naboer, der afskjar Toppen af hans Korn. Hertil svarede Komparentens Fader, at han ikke vidste hvem der kunde have gjort Sligt, men var det ligesaa lidt rigtigt af Peder Hansen, at han havde sat Skjellet imellem dem for langt ind paa Komparentens Faders Eiendom. Ligesom Komparentens Fader saaledes stod paa Jordvolden og talte med P. Hansen gled hans ene Fod ned i Grøvten, og kom saaledes til at staae inde paa P. Hansens Grund. Denne sprang derpaa løs paa Komparentens Fader og kastede ham til Jorden saaledes, at han selv kom til at ligge ovenpaa. Komparenten løb til, for at skille dem ad, og tog P. Hansen i den ene Fod og trak ham saaledes noget tilside, hvorved Komparentens Fader fik Leilighed til at staae op, men da var det, at Peder Hansen greb sin Spade og gav ham, som alt i Forveien havde tabt sin Hat, dermed et Slag i Hovedet, saa han segnede til Jorden; derefter slog han ligeledes efter Kom varenten med Spaden, saa der ikke allene gik Hul i hans Hat, men at han ogsaa fik et Saar i Hovedet. Han ændsede imidlertid i første Øieblik ikke dette, men hialp sin Fader op og fulgte ham hjem, først senere erfarede han, at ogsaa han havde faat et farligt Saar. (Veile A.)