Københavns Adresseavis, 1762-03-01
Hvad Proprietairerne angaaer da er det vel ikke at vente, at de befatter sig dermed, uden at søge en Slags Fordeel herved, og skulde de have Fordeel heraf, vilde de enten fordre det af deres Bønder=Koner som en Hoverie=Gierning, eller og, om de ikke gjorde det, dog ikke betale dem den fulde Spinde=Løn, hvilket af Delene her skede blev det en utaalelig Byrde for Folk, som ellers har Plage nok, og det synes at blive den største Hinder for slig en Indretning: jeg maae endnu legge dette dertil, at slige Folk havde ikke den nødvendige Kundskab som herudi behøvedes: En Bonde=Kone, som vidste at spinde Uldgarn til sit Vadmel, vidste derfor ikke at spinde Uldgarn til et Klæde=Fabriqve, der maatte derfor nødvendig skikkes Folk fra Kiøbenhavn, som vare vante til at arbeyde paa Fabriqverne, og de maatte være af de meest kyndige og skikkeligste Folk, der kunde lære den som skulde arbeyde i Spinderierne, enten paa Landet eller i Byerne, saa de som skulde spinde til Fabriqverne, have de ingen Slags Omkostning med at lære det, ikke heller maatte de have nogen Omkostning med Redskaberne hertil, som Rokker og deslige, men sligt maatte gandske frit foræres dem, og de maatte nyde deres fulde Spinde=Løn for deres Arbeyde prompte efter en fastsat Priis, og man maatte i Førstningen see igiennem Fingre med, om Arbeydet i Førstningen var ikke saa godt som det siden kunde blive, naar de bedre bleve vante dertil. (Fortsættelsen følger. Efterretning om Europæernes Handel paa Kysten af Guinea, som bestaaer i Slaver, Guld, og Elephant=Tænder eller Elphenbeen. Naar Slaverne ikke ere stiaalne af den Neger, som brin1 ger dem til Søekanten, saa har den sorte Kiøbmand paa det Sted, hvor han har kjøbt dem, slaget Slavens høyre Arm med en Jernkrampe til et stort stykke Træ, som Slaven knap kand løfte, dette maa Slaven bære paa Hovedet eller Skuldrene, den sorte Kiøbmand giør dette for, at Slaven ikke skal løbe fra ham paa Veyen; en Qvinde, voxen Dreng, eller Pige=Slave binder han den høyre Arm til Livet. Førend en Factor vil kiøbe den, saa maae hans sorte Betientere nøye besigtige Slaven, om han har Skade, er syg, eller har mistet Tænder. Negerne veed, hvor meget Factorerne give, og til hvad Priis hver Sort beregnes, det er gjerne saaledes efter Christiansborgs Priis Courant fra 1749. En Mands=Slaae 6 Unzer Guld eller 96 Rdlr. derfor, givet 2 Flinter for 12 Rdlr., 40 Pund Krudt 16 Rdlr., 1 Anker Dansk Brændeviin 7 Rdlr., 1 St. Cartun 10 Rdlr., 1 St. Callevap 6 Rdlr., 1 St. Salenpures 10 Rdlr., 2 Stænger Jern 4 Rdlr., 1 Stang Kobber 1 Rdlr., 4 St. Plattibias (grov Sleeslærret a 12 Alen) 8 Rdlr., 1 Cabes Coraller 2 Rdlr., 1 Tin Kum 2 Rdlr., og 20 Pund Bossies (Camrich) 8 Rdlr., som i alt udgjør 96 Rdlr. Manqverer Slaven en Tand, saa trekker man 4 Rdlr. af den Summa, og fattes den 2 Tænder da 8 Rdlr. Skibs=Priis, som Factoren faaer igien for Slaverne, er almindelig for en Mands=Slave 8 Unzer Guld eller 128 Rdlr., somme Tider 10 Unzer eller 160 Rdlr., desuden er Forskiellen imellem Skibs=Priis og Land=Priis paa Vahrene som 4 imod 5., for Exempel, et Stykke Cattun til 24 Alen er Skibs=Priis 8 Rdlr., Land=Priis 10 Rdlr. Heel fortredelig kand man blive naar en Portugis skal kiøbe Slaver, vi lader Slaverne tage overalt og lader den smøre sig med Palm=Olie, naar de skal falbydes at de skal see gode ud, førend Skibs=Capitainerne seer den; en Portugis, kand tilbringe fire Timer med at see paa en Slave, han lugter den i Halsen, han føler dem overalt; Slaverne maa giøre Krumspring for ham, lee, og synge for ham; tilsidst slikker han den med Tungen omkring paa Hagen for at finde om den har Skieg, eller og en Slave har mindste Ar paa Kroppen, saa forskyder han den. En Engelsmand er ogsaa kræsen, men ikke saa urimelig som en Portugis. En Franskmand tager gjerne alt hvad som er sort. Naar vi skal bringe Slaver fra et Sted til et andet paa Kysten over Land, saa bruge vi Halsbøyler, som de ellers har om Benene, sette vi om Halsen paa den ene, og stikke der igiennem en Kiede, hver Lænke er halvanden Spæn lang, paa saadan en Kiede, kand man føre 50 Slaver, og bruge ikkun 2 a 3 Mand til Escorte. Nøye skal man tage sig i ugt, at Slaverne ikke faae Knive, eller andet Slags Redskab, saavel i Fortet, som om Bord paa Skibene. Paa Over=Reisen til Vestindien har man nok at bestille, at holde Slaverne i gode Lune. Skibs Officiererne har Liver og Spilleverker med dem fra Europa; Trommer, Piber, og Standstokkere tage de med fra Kysten og lade Slaverne dantse paa et vist Sted paa Dækket, et Partie efter et andet; lærer dem de nødvendigste Tallemaader i deres Sprog; forsikrer dem, at de kommer til et got Land, hvor de skal faae mange Koner, god Mad, a. Man har seet bedrøvelige Exempler paa Kysten, at Slaverne har overfaldet Skibsfolkene, myrdet dem, og ladet Skibet drive i Land Sommetider har Slave=Skibene faaet stille Veyr under Linien en 6 Ugers Tid eller længere, Vand og Provianshar været fortæret; disse Omstændigheder ere vel de allerelendigste, hvorudi Menneskeer kunne geraade i Verden: Skibsfolkene har været nødsaget at blande Gift i Slavernes Mad for et hundrede eller flere, for at redde sig selv. Mere herom, finder man i Hr. Lübevig Ferdinand Rømers Udgivne Tilforladelige Efterretning om Kysten paa Guinea, hvoraf dette en tagen; den indeholder en Beskrivelse: 1. Om Kysten i Almindelighed. 2. Om Europæiske Nationers Handel der. 3 Om Negernes Religion. 4. Om Negernes Historie, Sæder og Levemaade, og 5. Om os Danske, vores Forter og Etablissements. Bogen sælges paa Børsens Boglader, som og her for 1 Rdlr.