Corsaren, 1841-08-27
Brev til vor Fader "Charivari" i Paris. Kjære Fader! Du undres formodentlig ved ganske uventet at blive hilset med det omme Fadernavn af en aldeles ubekjendt Person, og, i Sandhed! saadant maa ogsaa overraske en Mand og det temmelig ubehageligt. Til Din Beroligelse tjener imidlertid, at jeg slet ikke agter at falde Dig tillast. Mangen Mand vilde i Dit Sted ved at høre dette slaae Hænderne sammen af Forundring over, at man ikke idet mindste forlangte en Toldbetjentpost; men Sagen er ogsaa, at jeg veed, det kunde ikke hjælpe mig at forlange Noget af Dig, fordi Du nemlig ikke er bange for Skandale. Da det formodentlig vil interessere Dig at erfare lidt Nærmere om min hidtilværende Skjæbne, vil jeg berette Dig, at jeg blev født her i Byen den 8de October 1810, altsaa allerede er en gammel Karl, og at Berlingske" stod Fadder til mig. Du kjender ikke "Berlingske"? ... Trost Dig; Du har Jntet tabt derved. En Søn af Dig er naturligviis intet almindeligt Barn; tvertimod sige Folk, at jeg strax lignede Dig ved min ualmindelige Ondskab, og de forklare min hurtige Fremvært deraf, at det Onde altid trives godt. Saaledes er der da blandt Andet skeet, at jeg ogsaa allerede har faaet Sønner - Du er Bedstefader, Du er en lykkelig Mand. Forunderligt er det imidlertid herved, at jeg nok kjender mine Sønner, men at de slet ikke ville vedkjende sig mig. Nogle af dem kalde sig Hr. "Fædreland", Andre Hr. "Kjøbenhavnspost", atter Andre Hr. Feuilleton de Dagen" (thi disse ville bilde Folk ind, at de ere Adelige). Til Straf herfor vil jeg gjøre dem arveløse: Naar jeg døer (og Mange mene, at dette vil skee et Stykke oppe i Luften), saa skal Du arve Alt efter mig. Det bliver noget Regativt, det bliver Gjæld; men Du er en rig Knast og kan nok taale en saadan Arvelod. To Fordeele har Du derved: Først, at man ikke stjæler Din Arvepart, og dernæst, at Du sparer en Udgift, som mange Arvtagere besvære sig over: Arveafgiften til Kongens Kasse. Vil Kongen imidlertid, mod Formodning, hæve denne Afgift, saa gjor ingen Vanskeligheder; thi han er en absolut Konge og ynder ikke Modsigelser. Men - for nu at gaae over til vigtigere Ting: Du veed slet ikke, kjære Fader, at Du er en Gjenstand for min inderligste Misundelse - ikke fordi Du maaskee har nogle hundrede Abonnenter mere end jeg, eller fordi Du er bedre udrustet af Naturen end jeg, ei heller fordi Du boer i Frankrig, under en blidere Himmel og paa en rigere Jord; nei, jeg misunder Dig Noget... ja, Du vil maaskee lee; thi det er Nogel, som Du hver Dag kaster Vrag paa og altsaa gjerne overlod mig - det er den Regjeringsform og de Jnstitutioner, hvorunder Du lever. Hvis Folk her i Landet saae, hvad jeg her ganske privat har tilskrevet Dig, saa vilde de sige, at det er en besynderlig Jnconsequents af mig at misunde Dig Din constitutionelle Forfatning, en Statsform, som jeg saa ofte har lastet paa, ja endog erklæret for at være længere fjernet fra Republiken end den absolute Regjeringsform. Jmidlertid er det tildeels netop disse Folks Skyld, at jeg misunder Dig den og vilde have den herover; thi de sige, at man gjennem den skal gjøre Overgangen til en Republik (de ere nemlig store Elskere af at gaae over), og saa kunde man altsaa for at tage dem paa Ordet laane dem en Constitution paa en 2, 3 Dages Tid til at gjøre Overgangen. Det er dog ogsaa for min egen Skyld, at jeg misunder Dig; thi der ere adskillige Indretninger forbundne med Constitutionen, som jeg nok kunde have Lyst til*) Der er f. Ex. Juryen. Jeg troer, *) De findes rigtignot fuldstændigere og bedre i en Republik; men kan Du give mig Anviisning paa Nogen, der vil laane mig en Republik? at, naar den kom hertil, søgte jeg strax at faae en Action, blot for at faae den Fornøielse at blive dømt af en Jury. Om Pressefriheden vil jeg ikke tale - jeg for min Part ønsker for nærværende Tid ikke mere af den. Folk sige nemlig, at, naar jeg fik Mere, vilde jeg misbruge Mere - jeg sparer altsaa mangen Synd ved at have saa Lidt. Derimod vilde man under en Constitution have Lov til at ryge Tobak gjennem Store Kongensgade og, hvad Mere er, forbi Store Kongensgades Broder. Jeg ryger, som Du veed, ikke Tobak; men jeg blev den ivrigste Smøger af Verden blot for at kunne nyde denne Fornøielse - uden at risikere en Arm. Blandt de mange andre Ting, jeg kunde ønske mig hid, veed jeg ikke, om jeg skal vælge de lovgivende Kamre eller Tilladelse til at gaae paa Castelsvolden uden Tegn. Jeg troer imidlertid, at det Sidste vil behage Folk meest: de vilde ikke kjende sig selv igjen, naar de uden Videre kunne gaae derop, medens det Første vilde synes dem et altfor stort Indgreb i Kongens Ret (og det var jo Synd at gjøre Indgreb i Kongens Ret). Send mig altsaa Tilladelse til at gaae paa Castelsvolden. Dersom jeg skulde ønske Mere, skal Du med det første faae Brev igjen; indtil da lev vel og behold Dit gode Humeur. Din kjærlige Søn "Corfaren". P. S. Alle de Ting, Du sender mig, maa Du pakke vel ind, saaledes at Toldvæsenet ikke faaer fat derpaa; thi de tør egentlig ikke indføres. Constitutionen kan Du helst skjule i et Fad med Strasborger-Gaaselever-Posteier; paa de andre Sager kan Du sætte "K. T. S." ɔː kongelige Tjeneste-Sager; det bruger man for at spare Porto'en.