Berlingske Tidende, 1832-05-09
Efter den Reise, som Capitain Murawiew ifølge General Jermoloffs befaling gjorde til Khiva i Aaret 1819, blev den Kjendsgjerning først bekjendt i Rusland, at der i hiin Khans Land var en saa stor Mængde Fanger, tilligemed deres usle Tilstand, som vare blevne den christelige Religion troe; dette opluede Nationalfølelsen i Rusland, og man er overtydet om, at en Krig, med Khiva, skjøndt den er forbunden med store Vanskeligheder, overalt vil finde almindeligt bifald. Det er imidlertid sandsynligst, at Keiseren vil lade sig nøje med at slutte en Tractat, hvorved Khanen forpligter sig til at sætte de Russiske Fanger, i Frihed, og at hverken han, eller hans Undersaatter, i Fremtiden ville kjøbe saadanne af Kirgiserne. Det er tilfulde bekjendt, at Tractater med Asiens mahomedanske Fyrster ikke ere af lang Varighed; man formoder derfor, at, dersom dette Feldttog vorder aabnet, et Forsøg paa at bemægtige sig Staden Khiva eller andre befæstede Pladse i Landet, for at have et militairt Stytte punkt, vil skee, med andre Ord, at hele Khanatet vorder erobret, hvilket upaatvivleligen vilde være til stor Fordeel for Rusland; thi naar det først er i Besiddelse af et Land Sønden for det, som Kirgiserne beboe, vil det lettelig kunne holde denne Røver nation i Tømme, hvoraf kun en liden Deel hører under Rusland, eller lever i Fred med det. Knivas Besiddelse vilde desuden være af uhyre Vigtighed for Ruslands Handel. Man troer, at denne Expedition letteligst vil kunne foretages over det Kaspiske Hav thi det vil næsten være umueligt, at drage gjennem Kirgisernes Ørkener. Man kunde bygge Skibe ved Volga eller Kama og af den førstnævnte Flod seile lige ned til Astrachan, hvor een Deel af Tropperne indskibes, medens den anden afseiler fra Bakumed Skibe, der kunde bygges i Provindsen Talisch, som har ypperligt Tømmer til Skibsbygning. Naar Russerne først have sat sig fast i Khiva, kunne lettelig undertvinge Samarkand, Bu chara og de øvrige smaa Stater, som ligge mellem dem og Runjet-Singh, med hvem de i den sidste Tid have communiceret ved Tatariske Agenter, men fornemmelig med Armeniere, der ere Rusland meget hengivne, fordi de beskyttes og behandles godt af dette Lands Regjering; Rusland har virkelig ogsaa gjort meget for dem, siden en Deel af det gamle Armenien er bleven en Russisk Provinds. De rige Armeniere i Moskau og Nakschivan i Nærheden af Tscherkask i de Dønske Kosakkers Land, saavelsom Patriarchen i Edschmiasin vedligeholde en umiddelbar og uafbrudt Forbindelse med Armenierne i Calcutta og andre Stæder, i Indien; derved forskaffer Rusland sig de Efterretninger, som den har om dette Land. - Man troer her, - men uden tilstrækkelig Hjemmel, at den Russiske Regjering ikke er aldeles fremmed for de nyeligen af den Chinesiske Keiser udstedte strænge Edicter mod Englænderne. For nogen Tid siden sendtes herfra en Etatsraad af det udenlandske Departement, en Mand af Talenter og megen Snildhed, til den Chinesiske Grændse, hvor han mødtes med den velbekjendte Archimmandrit Jakint (Hyacinth), denne Geistlige havde Keiser Alexander dømt til at ende sine Dage i et Kloster paa een af Øerne i Jishavet, men han erholdt Tilgivelse af den nuregjerende Keiser. Han er en duelig Mand, der besidder store Kundskaber i det Chinesiske Sprog og fuldkommen kjender Forretningernes Gang i Peking, hvor han har opholdt sig i 15 Aar. Øjemedet af deres Reise til Kiachta sagdes at være Undelsøgelser om Mongolernes Religion, men mange tvivle om, at det skulde være Regjeringen saa magtpaaliggende, at erholde Kundskab om Dalailamaismen.