Aarhuus Stifts-Tidende, 1833-11-21
Hr. Cancelliesecr. Ussing har nu, for at bruge et juridisk Udtryk, optaget Skolereform=Sagen til Doms ved at excipere mod de Mænds Afgjørelse, hvis hele Existents beroer paa Latin og Græsk, og som derfor maa forfægte dette Studium paa Liv og Død, og henvende sig til "den yngre Slægt, hos hvem han haaber Indgang for sine Jdeer, naar den engang vorder den Ældre, naar de, der nu sidde paa Skolebænken, kommer til at sidde i Kongens Raad, ere Ministre, Kollegiepræsidenter, og Universitetslærere."- Det er paa Ungdommen han vil søge at aabne Øinene for det meget Golde og Ufrugtbare i det lærde Skolevæsen, og det for Aanden og Livet langt Vigtigere i saamange andre Kundskabsgrene. "Er først Ungdommen vunden, - slutter han: – er ogsaa Kampen vunden; thi Bey dem Volk wie bey den Frauen, stet immerfort die Jngend obenan." Hvorledes skal jeg forsørge mine Døttre? Under denne Overskrivt læses følgende i Dagen No. 270. "J en Tidsalder som denne, da den jordiske Forsørgelse hver Dag bliver vanskeligere, ligger dette Spørgsmaal med Centnervægt paa de fleste tænkende Forældres Hjerter. Man kan ikke uden dybeste Vemod hver Dag læse i Avisen den Mængde Embedsmænds Døttre, der anraabe om et Huus at være i, villige til at udrette al huuslig Gierning, informere Børnene, sye Skrædersyning a. som oftest uden Løn, blot i al Ydmyghed bedende om en venskabelig Omgang. Thi bønfaldes vor allernaadigste Konge om at en Commission af Landets dertil dygtige og nidkjære Mænd snarligst maatte vorde nedsat, for at udarbeide en Plan til en Forsørgelses-Anstalt, hvori Forældre eller Foresatte saavel paa eengang som efterhaanden kunde indsætte en vis Sum, hvorved deres Døttre i Tiden nogenlunde kunde betrygges Livets første Fornødenheder; ogsaa syntes det i saa Henseende meget ønskeligt, om det maatte vinde Hs. K. H. Prindsesse Carolines allerhøieste bifald, at de Summer, som ere indkomne til Caroline-Stiftelsen, maatte lægges til Fond for en saadan Forsørgelses-Anstalt, der, beæret med samme Benævnelse, vilde med tusinde Velsignelser bringe det elskede Navn til de sildigste Slægter. Odense, 15 Novbr. Efter en ypperlig Fremstilling af Hovedpersonen i Melodramaet den Forældreløse og Morderen af Madame Rosenbusch, hvis Benefice det var, fremsagde hun afvigte Onsdag Aften en Epilog i det danske Sprog, der vidnede om, at hun ogsaa i dette, skjøndt ikke hendes Modersmaal, har opnaaet en sjelden Færdighed. Naar hun til Afsked anbefalede det Beckerske Selskab i det Odenseer Publikums venlige Erindring, da er det glædeligt at kunne tilføie, at det stedse ved reen Agtelse for Kunsten har gjort sig fortjent hertil; kun desmere beklageligt at vi, hvad denne sidste Saison angaaer, maae tilføie, at ligesom Mange høste, hvor de ikke saae de, saa har det saaet, uden at hoste. (Hp. Av.) Fra det Holsteenske. Paa det adelige GodsLøhrstorf skjød sig nylig en almindelig agtet ung Mand i sin Seng. Ved Skuddet, der ikke var bleven hørt, af Nogen, var der gaaet Jld i Sengen, og først ved Brandlugten fortes Gaardens Beboere hen til den Ulykkeliges tillukte Dør, som strax blev sprængt, saa Branden blev slukket. Gierningen synes ikke at have været et Øiebliks Beslutning, da den Ulykkelige havde efterladt sig adskillige Afskedsbreve til sine Venner, berigtiget alt hvad han skyldte bort, ogsaa kort tilforn bivaanet Gudstjenesten i den nærliggende Kirke med den Yttring: at det var for sidste Gang. Han efterlader sig en sørgende Brud, som om kort Tid havde imødeseet deres Bryllup. - J Kiel viser den bekjendte Liniedandser Kolter for Tiden sine halsbrækkende Kunster. Paa en Linie som er 200 Alen lang, spadserer han op paa Slotstaarnet, frem og tilbage, baade for- og baglænds (ligerviis som Roat, sørgelig Jhukommelse).