Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-02-03
Frankerige. Den bekiendte Engelske Skribentinde Lady Morgan, har i sit nyeligen udgivne Skrift om Frankerige, meddeelt meget interessante bemærkninger om den Tænkemaade, som for nærværende Tid hersker i dette Land. Hun siger, som ogsaa alle Jagttagelser over hvad der foregaaer i dette Land stadfæste, at de Constitutionelles Partie tiltager stedse (en naturlig Følge, deels af at Frankerige, havde efter hinanden havt 3 Regentere, Ludvig den 13de, den 14de og den 15de, som alle havde regieret meget længe, og hvis Regiering havde været meget trykkende; et Vanheld, som kun meget faa andre Stater havde havt tilfælleds med dette Land; og deels af at det Franske Folk, som havde gjort saa store Erobringer under Revolutionen og derpaa tabt dem, maatte trøste sig med at have vundet noget, om endog denne Fordeel kun var indbildt). Fra denne Tænkemaade er derimod den gamle Adel, og den talrige Mængde Emigrantere, som nu ere komne tilbage, aldeles forskiellige; dog deele disse sig i to Partier, de egentlige Roialister og de Ultras; de første ere de, som ere moderate i deres Tænkemaade, indsee (saaledes som det ogsaa er Ludvig den 18des Overbeviisning) at alting nu ikke lader sig bringe tilbage i Frankerig paa den gamle Fod efter saa store Omvæltninger, rette sig efter Tiderne, og forbinde sig med den oplyste og veltænkende Deel af Nationen, som ere Kongen og Constitutionen oprigtigt hengivne. De sidste derimod, som have faaet Navnet af de Ultras, ere som det med Rette siges om dem, mere roialistiske end Kongen selv. De inddele hele Nationen i to Classer, Almuen og Folk af Stand, og de forlange at alt skal sættes paa den gamle Fod, prise kun de gamle gode Tider, forlange at alt skal gives Emigranterne tilbage, som er dem frataget; og begynde at blive misfornøiede med Kongen, fordi han ikke vil opfylde deres Ønsker, men Kongen og Folkets almindelige Stemme have erklæret sig imod disse overdrevne Fordringer, og dette Partie ligger for nærværende Tid aldeles under. Det er moersømt at læse Lady Morgans Beskrivelse over den Forblindelse, som behersker Tilhængerne af dette Partie, alt hvad der er skeet under Revolutionen er slet, alt det som var før denne Tid er godt, hvad man saa bringer herom paa Tale med dem, tage de i Forsvar. Bastillen, Lettres de Cachet, eller de vilkaarlige Arrestbefalninger, som toge saa meget Overhaand under Ludvig den 15des slette Regiering, alt rose de, alt søge de at retfærdiggiøre. De ere bittre Fiender af det nærværende Ministerium, og kalde Kongens Maadehold en Svaghed, fordi han ikke blot sætter Mænd af deres Partie i Spidsen for Forretningerne; en Ultra, sagde engang til Lady Morgan, da han dadlede meget Kongens Forhold, og hun svarede; men Kongen maae jo dog endelig være roialistiske ja det er just det vi tvivle om. En anden Gang kiørte hun med en Dame af dette Partie i Skoven ved Boulogne i Nærheden af Paris, en deilig Lund, men som nu er meesten ødelagt i Krigen: see der Madame sagde den Franske Dame: det har vi deres Englændere at takke for, Lady Morgon svarede derpaa, ja men saa har de ogsaa faaet deres Konge tilbage til Erstatning derfor. Ved disse Ord begyndte Damen at trække paa Skuldrene, og ryste med Hovedet, og at sige med afbrudte Ord: hvad det angaaer min Madame, Ak! Ak! hvad vil De dog: Det er forresten mærkværdigt, at uagtet der er et almindeligt Nationalhad imellem de Franske og Engelske, saa ere dog de gamle Roialister langt bittrere Fiender af Englænderne, end Tilhængerne af den nye Constitution; disse finde dog en Overeensstemmelse imellem deres og Englændernes Grundsætning er; hiine derimod hade Englænderne, af mange Aarsager, de beskylde dem for at deres Friheds Grundsætninger have bragt Revolutionen ind i Frankerig; de erkiende at den nye Statsforfatning, som er indført i Riget, og som de afskye, er dannet efter den Engelske Mønster; de paastaae at det var Englænderne som slap Bonaparte løs fra Øen Elba i 1815, og de staae i den Tanke, at Englænderne blot holde ham som en Fange paa St. Holena, for ved Leilighed at slippe ham løs, naar de paa nye faa Lyst til at sætte Europa i Bevægelse; desuden føler dette Partie at det er Englænderne for store Forbindtligheder skyldigt, da de have indsat den Bourbonske Familie paa nye i Frankerig, og som det ikke kan godt finde sig i at tænke paa; af samme Aarsag hader det ogsaa Preusserne; og en Ultra sagde, da man just kom hen til et Sted, hvor Fyrsten Blücher var falden af Hesten, og havde brukket et Been, og en Englænder gjorde opmærksom derpaa, ifald han ogsaa havde brukket Halsen, saa kunde det have været det samme; saa let og naturligt følger Utaknemmelighed oven paa Fortienester. Man bemærker forresten at selv hos disse Tilhængere af den gamle Roialisme i hvor megen Priis de end sætte paa en fornem Fødsel, og uagtet de agte den langt høiere end selv en høi Rang, saa gielder dog altid i deres Sammenkomster, ligesom hos alle Franske, Talenter, Kundskaber, og gode Talegaver mere end de udvortes eller medfødte. Udmærkelser; som vist er for en Deel en Følge af den Franske Nations naturlig, selskabelige Talenter og medfødte Gave til at conversere godt.