Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-01-13
Trondhjenske Tidender. No.2. Fredagen den 13 Januar. Følgende, for en temmelig Tid siden, paa Addressekontoiret ved Forfatteren indsendte Opsats, var forsynet med saadant Overskrivt: Jndsendt fra Landet af nogle Bønder. Vore Arbejder om Ugen, og vore Andagts Tanker om Sabathen, har hidtil neppe levnet os Tid, som Bønder, at læse Aviser, dog er det os tilfældigviis, kommen nogle Nummer af de Trondhienske Tidender for Øjne, hvori vi see at Bondestanden skylder Skribenten Agtelse for hans velmeente Foredrag, ej allene om Forandring, men og Tilintetgjørelse af vore Højtider, Ringeagtelse for vore Sabather, hvoraf i Bønders Tanker, vil følge Forstyrrelse i Religionen, Ulydighed og Foragt imod Øvrigheden, Uenighed iblant de Enfoldige, og Forargelse for de fleste. At Bønder regjeres af Fordomme, det negter vi ikke selv, men vi troer at det er bedre, at hævde en Fordom, der kan ansees som et Gjerde for indbrydende Uordener, end at nedrive dem: og at forandre Sabather til Arbeidsdage, var vist en af de beste Love Egennytten kunde faae; thi da kan den og med Tiden smigre sig med et Rov af de fede Jndkomster, hvormed nu Kirker underholdes, og Lærere lønnes; thi naar enhver, som tillades om Ugen efter Behag at hvile, skulde straffes, om han ej tog sit nødvendige Arbejde i Agt om Sabathen, saa vilde snart Nødvendighederne blive saa mange, at Lærere og Tilhørere, ikke fik Tid til at samles i Kirken paa engang; og da hvad uden det anførte ville blive Følgerne. Den fornuftig Tænkende af vor Stand mangler aldrig Fornøjelse, endskjønt han neppe har en Time, endnu mindre hele Dage og Uger, at opofre paa Vellystens Alter: Han finder aldrig Tab eller Sinkelse i sit Brug, ved at holde Hviledag, og have sand Ære og Højagtelse for Guds Ord, ja setter gjerne sine Syssel Tanker til Side med Glæde, naar Sabathen tilbyder ham at hvile, efter en heel Uges Anstrængelse med Arbejde, og at samles i Guds Huus for at istemme Lovsange med sine Medbrødre, og derved at hæve sin Siel til den algode Fader, som igjennem Lærerens Mund, befaler os at gjøre al vor Gierning i sex Dage, og ihukomme at helligholde den syvende. Og uden Magtbud, vil nok den allerenfoldigste opdrage sit Asen, og sin Næstes, samt sørge for dets Føde, slukke Jlden som antændes af Vaade, redde sin Tømmermængde i Vandfloder, og alt mere saadant, naar det ej uden betydelig Skade, eller at tilsætte Liv, kan bie til næste Dag, og den Regning med en heel Uges Sabath, eller 5 1/2 Dag ved Paaske, og 3 1/2 Dag ved Pindse, vil hos os aldrig træffe ind; thi naar vi fraregner Søndag, saa blir ved Paaske 3 i alt, og ved Pindse een Dag; thi ingen Fornuftig vegrer sig at arbejde til Løverdags Aften og ligesaa begynder Tirsdags Morgen, og disse 4re Dage om Aaret, har aldrig gjort os kjendeligt Tab. Vi negte og ikke at en Pontoppidan, kan være noget Skyld i disse Fordomme, thi hans Katekismi Forklaring, har efter Højkongelig allernaadigst Befaling, været brugt iblant os mere end et halvt Seculo, og vi anseer det alt for dristigt, at løfte hvad Regjeringen har befalet og ikke igjenkaldet; og naar endeel af de nye er brugt med samme Nytte, iblant uøvet Ungdom over tredsindstyve Aar, som Pontoppidans da maaskee dem faaer samme Lovtale, at den er for gammeldags.