Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-01-12
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. saadantaOttende Aargang. No. 4. Abgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin Løverdagen den 12 Januarii 1811. Om Smiger. (Af Voltaire.) Efterfølgende Betragtninger over Smigen. som en ligesaa beleven som berømt Franskmand for meer end et halvt Aarhundrede siden har anstillet, og som findes under Artiklen blatterie i det 7de Bind af Dictionnaire philosophique, ville neppe være Læseren uvelkomne. Deg under intet Minde om Smiger i den morkeste Oldtid, ingen Smiger i Hestodus eller Homer. Deres Sange ere ikke tilegnede nogen fornem Græker, der beklædte nogen Værdighed, eller hans Frue, saaledes som enhver af Thomsons Sange, der er tilegnet een eller anden Rigmand eller som saa mange glemte Engelske Riimbreve, der ere tilegnede Mænd eller Qvinder af Betydenhed, med en lille Lovtale over Beskytteren eller Beskytterinden foran i Værket. Der findes ingen Smiger i Demosthenes. Den Maade at bede harmonisk om Almisse begynder, om jeg ikke feiler, med Pindar. Man kan ikke tigge med større Fynd. - Hos Romerne synes mig den store Smiger at begynde med August. Julius Cæsar havde neppe Tid til at lade sig smigre. Der er os ikke levnet noget Tilegnelses Brev til Sylla, Marius, Carbon eller til deres Ægte koner, eller til deres Friller. Jeg troer gjerne man har præsenteret Lucullus og Pompejus slette Vers, men Himlen være lovet, vi ere dem ikke mere. - Det er et stort Syn, at see Cicero, Cæsars Ligemand i Værdighed, tale for ham som Sagfører for en Konge af Bythinien og det lille Armenien, ved Navn Dejotar, anklaget af ham for at have meddet Anslag imod ham og end- og at have tragtet efter at myrde ham. Cicero tilstod, at han var bestyrtset i hans Nærværelse. Han kaldte ham Verdens Overvinder, victorem orbis terrarum. Han smigrede ham; men denne Tilbedelse gik ikke til Fornedrelse; han havde endnu nogen Undseelse. - Det er med August at Grændserne ophørte. Senatet tilkjendte ham at forgudes i levende Live. Denne Smiger blev de efterfølgende Keiseres almindelige Tribut; det var bestandig den samme Tone. Jngen kan smigres mere, naar det, der er det meest Overdrevne i Tilbedelsen, er blevet til det, der er meest almindeligt. - Vi have i Europa ikke havt store Mindesmærker om Smiger førend Ludvig XIV.; af hans Fader Ludvig XIII. gjorde man ikke saa meget Væsen, een eller to Oder af Malherbe kan ikke komme her i Betragtning. Han kalder ham heri virkelig efter Skik og Brug Kongernes største Konge, som de Spanske Digtere kalde Kongen af Spanien og de Engelske Digtere Kongen af Engelland; men den skjønneste Deel af Lovtalen gjeldte altid Cardinal Richelien. Dont Pame toutte grande est une ame hardie Qui pratique si bien Part de nous secourirQue pourvu quil soir cru, nous Navons maladie Quil ne sache gerir.) For Ludvig XIV. var der en Syndeflod af Smiger. Han lignede den, der, som man paastaaer, qvaltes under de Rosenblade, man kastede paa ham. Han bar sig ikke bedre ad. – Naar der er noget rosværdigt Paaskud for Smigeren kan den ikke blive saa skadelig som man siger. Den opmuntrer ofte til store Daad; men dens Overdrivelse er ligesaa skadelig som Satirens. - La Fontaine har sagt, og paastaaer at have sagt efter Æsop On ne pent tron loner trois sortes de Personne Les Dieux, saa maitresse & son rol. Esope le disat; y souscris quanta moi de sont mazimes tonjours bonnes. Esop har aldeles ikke sagt dette, og man seer ikke at han nogen Tid har smigret nogen Konge eller nogen Frille. Man kan ikke troe, at Kongerne føl sig synderlig smigrede ved alle de Smigrerier, man fortæller dem. Den største Deel deraf naae ikke deres Øre. - En meget almindelig Sottise er den, de Talere gjøre sig skyldige i, som plage sig med at rose en Første, som aldrig erfarer noget deraf. Denne Skjændsel havde naaet den høieste Pynt, da Qvid roste August, tilskrivende ham fra De ponto. Hvis saare store Siel var en dristig Siel, Som udøvede saa godt den Konst at hielpe os. Som naar man kun vilde troe ham, Kunde lægge enhver Sygdom vi havde. Ode de Malherde. Men – tilføier Voltaire i en Anmærkning hvorfor helbreddede da Richelien ikke Malherbe for den Sygdom at gjøre staae Vers Man kan ikke rose for meget tre Slags Personer, Guderne, sin Elskede og sin Konge, Sagde Æsop jeg for min Deel underskriver det, Det er altid gode Grundsætninger.