Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1837-03-13
Man maa desværre, tilstaae, at Frankerigs indvortes Tilstand ikke synderligt har vundet i Fasthed siden Julirevolutionen; Partierne have ikke lagt sig, tvertimod have de vundet Kræfter, idet de have tilegnet sig besindighed og Varsomhed. De ædlere af Partierne deeltage ikke i Mord forsøgene, men - om Kongen blev dræbt, vilde flere af dem maaskee dog ikke græde. Det nuværende Ministerium er sammensat af altfor forskjelligtsindede Personer, hvoraf flere (Bernard, Persil, Gasparin og Martin) deels fattes Genie og deels aldeles have den offentlige Mening imod sig. Hvad Hæren angaaer, da sidde der flere napoleontiskindede Generaler, som Regjeringen frygter for, i Pairskammeret, og Underofficeersklassen skal være aldeles fordærvet ved ufordøiet Avislæsen. J Deputeredekammeret have vel Ministrene en stor (eller kjøbt) Majoritet, men et Blik ind i dets seneste Debatter viser dog, at Regjeringen ogsaa her maa være paa sin Post. Efterat Dupin havde endt sit glimrende Foredrag imod Adskillelsesloven, optraadte en Mand, der hidtil af Nationen var bleven anseet for een af Frihedens Venner, og holdt en Tale for Loven - det var Digteren de Lamartine, men trods denne Mands Talenter, skal denne Tale for Loven, efter flere anseete Deputeredes Mening, være det Stærkeste, der endnu er talt imod den. Nøglen til de Lamartines Færd ville Mange have fundet i den Omstændighed, at Regjeringen havde lovet ham en Gesandtskabs post i Neapel, men Man maa haabe, at dette Rygte ikke vil stadfæste sig; det vilde dog være altfor bedrøveligt, hvis Man atter her skulde tvivle om en Karakteer, hvilken selv hans Modpartie hidtil har anseet som daddelfri. Da han i sit forvirrede, men for enkelte Skjønheder ikke blottede Foredrag, erklærede, at denne Forholdsregel var en legislativ Statstreg, opstod en uhyre Latter i Kammeret og OdilonBarrot tilraabte ham: ja, De har der døbt, nei De har brændemærket Barnet!" – Senere hen yttrede de Lamartine: "Nationernes Skjæbne ligger i Guds Haand. Jeg veed ikke hvad Han har forbeholdt vor Nation, men jeg veed, at den ingen flere voldsomme Revolutioner vil have, men kun en legislativ, der frembringes ved Fornuftens Magt, hvorpaa den Deputerede Arrago raabte til ham: men Devil jo have en leggislativ Reaktion, J Slutningen af sin Tale, hvor han udledede Lovens Nødvendighed af HærensJnsubordination og af Frygten for mulige Militairrevolutioner, kan Digteren have Ret, hvor han siger: "Kaserne revolutioner indeholde den raae Magts Triumph over Retten. Derfor, helst ingen Revolution; hellere en Folkerevolution, der dog altid indeholder noget Stof, der er gavnligt for Folkets Opdragelse til Friheden og der forynger Nationalkarakteren, end en Soldaterrevolution; en Folkerevolution saa silde som muligt, men en Militairrevolution aldrig!" Denne Tale blev naturligviis strax den eneste Gjenstand, for Journalpolemikken, men glemtes dog atter hurtigt ved et andet uventet Skridt fra Regjeringens Side. Den 3 Marts, endnu førend Adskillelsesloven var gaaet igjennem, forkyndte Ministeren Persil i sin Tale for Loven, til almindelig Forbauselse og Uvillie i Kammeret, nye Undtagelseslove. Vi ville - sagde han - med det Første forelægge Dem de Forholdsregler, som nødvendigviis maae træffes, for at sikkre Kongens Person. Vi fordølge ikke, at der i saa Henseende maa skee Noget. Kammeret vilikke drage i Betænkning at gjøre Alt muligt, for at sikkre hans Person, hvem jeg lydelig kalder Frankerigs Frelser, Denne Yttring, som fremkaldte et fanatisk Bifaldsraab i Centrum (hvor de Ministerieltsindede sidde), har naturligviis sat hele Pressen i Bevægelse, især efterat Bladet Temps havde angivet, at de omtalte Forholdsregler bestaae : at Ministrene skulle bemyndiges til, uden Rettens Mellemkomst, at forvise de præsumtive Medlemmer af hemmelige Selskaber fra Paris, at en kongelig Garde skal oprettes, og 3de at Angiveren af et Attentat mod Kongen skal tilkjendes en Nationalbelønning, hvilket strax skal anvendes paa dem, der have aabenbaret Champions Forsøg. - Denne og lignende Yttringer i Bladene have da bevirket, at Regjeringen officielt har fragaaet disse Planer og erklæret, at Hr. Per til kun har meent, at Angiver=Loven, som hidtil kun er bleven forelagt Pairskammeret, med det Første skulde forelægges de Deputerede, og at Regjeringen vilde andrage om en høiere Kreditbevilling, for at kunne bestride Udgifterne ved det hemmelige Politie. Jmidlertid er der kun Faa, som troe paa denne Forklaring; de Fleste mene, at Ministeren har forsnakket sig og i et aabenhjertigt Øieblik røbet Regjeringens Planer. Efter Hr. Persil optraadte General Schramm og talte imod Loven, især af den Grund, at han ikke meente, at de Militaire havde de fornødne Kundskaber til at kunne dømme i civile Sager, hvortil kom, at Begrebet om et Komplot, ikke var tilstrækkelig skarpt begrændset. Efter General Schramm talte Handelsministeren Hr. Martin, men fremkom ikke med noget Nyt for Loven.