Københavns Adresseavis, 1762-07-23
(Det Trundhiemske Sælskab meddeelt af Hans Høyærværdighed, Hr. Dr. og biskop J. E. Gunnerus.) Qvæ=Fiorden i Nordlandene, i Senien, en Fierding J Vey Norden for Præstegaarden, er der en stor Mængde af bruunrød Jord, tienlig til Farve, som findes i løse Klumper, et Læg Sand og et Læg af denne Jord, i et høyt Field, som derudøver rødner langt fra Vadsøe Kirke i Ost=Finmarken, som jeg selv har seet, er farvet dermed, og, uagtet den glimrende Sand som saaes hist og her deriblandt, saa lod dog Farven gandske smuk. Ligeledes har man farvet dermed Hammerøe Kirke i Salten, og nogle af Præstegaardens Huse i Qvæ=Fiorden, som alt 1759, da jeg var i Nordland, havde Faaet dermed i 16 Aar, og saae endda temmelig vel ud. Man har for en rum Tid siden ført nogle Tønder deraf til Bergen, som en Prøve; men man har ikke siden fra den Kant viist nogen Begierlighed derefter. Jeg staaer i de Tanker, at Farven kand gandske vel bruges. Hvad Sandet angaaer som er deriblandt, saa kand man vel vide Raad derfor, ved at tørke Farven i en Ovn, at male den, og siden sigte den igjennem et Sold. Nogle øse og siden Vand derpaa, og røre tillige Massen vel an, at Sandet kand synke og skilles derfra. Og jo forsigtigere man er dermed at tage den bruunrøde Jord i Fieldet, desto mindre Umage har man siden med at rense den fra Sandet. Paa Ytterøen, her i Trundhiems Amt i Indherrets Provstie, er der og Bruunrødt at faae i Mængde. Ligeledes faaer man og Bruunrødt fra Meldals Kobberverk, hvor Jorden under Kaald Rusterne bekommer saadan Farve. Der er og, efter Præsten i Qvæ=Fiorden, Velærværdige Hr. Peder Leths Sigende, guul Jord at finde i samme Field, som ogsaa er af ham selv befunden at være gandske tienlig til Farve. Dette røde Field er ellers ogsaa merkværdigt saa vel formedelst det overblevne Gruus og de Levninger af en gammel Bygning, som man vil mene har været et befæstet Slot, der findes oven paa Fieldet, som og formedelst det Tegn man endnu seer til Vaertegn, som har staaet ovenpaa samme Field i gamle Dage. Tvende Mile Sønden, K. privilegerede. Efterretninger. og Norge. Staden og forsendes. Posten. den 23 Julii. for Qvæ=Fiordens Præstegaard udi Gulles Fiorden er og et Field hvor man finder Blyant, som man har prøvet ved at pudse Jernovne og at skrive dermed, hvortil den er gandske tienlig. Dog jo længere ned i Bierget og jo nærmere man kommer Søen, desto finere og bedre bliver den. En halv Miil Sønden for samme Præstegaard ved Gul les Fiorden, imellem Gaarden Refsnæs og Skommesvigen, ligger et Field, hvoraf der hugges megen Grøt= eller Fitsteen til Ovner og andet Brug, hvilken Steen, saasom bekiendt er, findes og baade i Vessen i Biørn=Aar Dalen og i Nordre eller indre Ranen ved Annexet Moe, nemlig paa Lille Alter=Marken paa Grøt=Næsset, saa og paa Aar=Egn ned ved Stor=Elven, hvorfra den kand føres med Flotte til Fartøyet. Velærværdige Hr. Elling Rostæd, Sognepræst til Transen og Dyrøen i Sengen, har iblandt meget andet viist mig et Stykke gedient Blye, som han berettede at være fundet i et Field i Tys=Fiorden, som henhører til Lødingens Præstegield i Salten, og fortalte derhos, at han, da han var Missionarius for Finnerne i samme Fiord, hørte det af hveranden Mand, at der var en stor Mængde Bly=Erts der i Fieldet, som Finnerne hentede for at støbe Bøsse=Kugler af, og at bruge til Traad at sye og stikke med, det samme stadfæstede Velærværdige Hr. Arnold Schytte, i Lødingen, og Hr. Aaron Arctander i Offoden, og mange andre. Men det hedte allevegne derhos, at Finnerne dølgede Stedet. Blye malm findes og i Moefieldet i Rauen. Jens Bech fra Vessen viiste mig et Stykke, tillige med 2 Mænds Attest, som bevidner at samme Blyemalm findes i den Østre Ende af Bierget. J Offoden i Salten imellem Evenæs Præstegaarden og Stuenæs ved Stranden, saae jeg en temmelig lang Strekning af et Bierg, hvorudi der Læg viis var stribed Marmor og Sandsteen; og i Marmoren fandt jeg hist og her smaa aflange Crystaller. Dog kommer denne Marmor i Fiinhed ikke imod den, man for nogen Tid siden har opdaget i Biørnør. I Enden af bemeldte Bierg i Offoden, Storhongen kaldet, var og et Begravelses Sted, hvor man sagde, at der laae en Kiempe. Der var udhugget en Hule i Bierget paa den Maade, at der var bleven faaende igien af Bierget midt i Hulen een, nogle Favne tyk Piller, som man kunde krybe randt omkring. Man havde for nogen Tid siden fundet 3 Hulen en af Rust næsten fortæret Kniv og nogle Been, som man forsikrede mig at have været overordentlige. Jeg fik og selv nogle Knogler af denne formeente Kiempe at see, og disse saae ud, som alle andre Knoller; saa at det gik ret her til, som hos Gellert i Fabelen, i Henseende til den Person, der forsikrede sin Fader, at han paa sin Udenlands Reyse havde seet overordentlig store Hunde; thi jo nærmere han i Selskab med sin Fader kom en Broe han skulde over, hvorpaa hans Fader forsikrede, at alle Løgnere brød en Fod i tu, jo mindre blev en af de store Hunde han talede om, indtil han skulde stige paa Broen, da det hedte: Den var sandelig saa stor som alle andre Hunde. Jeg besidder en Afskrift af nogle af Hr. Biskop Krogs Breve, hvoriblandt er et, som jeg og iblandt andre hans Breve saae i Finmarkens Amts=Archiv, hvilket er skrevet til et vist høyt Collegium i Kiøbenhavn, dat. Bache den 22 Junii 1715. Derudi melder han om Offoden: "Her ger et berømt Kobberverk, hvor der efter Forfarenhed og Brug for nogle og 40 Aar siden findes den beste Erts i Abondance, de deyligste Gænger man vil ønske, Vande med større Commoditet end nogen anden Steds, Skov udi Overflødighed, Grubben ikkun to Mile og Hytten til Fierding Vey fra Søen, saa at (en stor Herre, som siges Anno 1693. incognito (med sit Følge) at have været der ved Stedet, forundrede sig, sligt et Kobberverk udi Verk at skikke, som Naturen alle Reqvisita med saa stor Commoditet havde forundet. Bruget var Anno 1670.