Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-06-08
En Jndsender gav forleden i "Dagen, under Mærket Ark, en Fremstilling af Upaalideligheden af Kjøbenhavnspostens Beretninger og Stænderforhandlingerne, hvortil regnedes, at medens Hr. Tuteins Petition og Forslag angaaende Landets Finantser optog i Kjøbenhavnsposten 5 Spalter, affærdigedes den Kongelige Kommissarius's foreløbige Svar paa neppe - een, og af Sammes yderligere gjorte bemærkninger i Anledning af Kommitteens Betænkning, der ere af saa megen Vigtighed, og i Stændertidenden optage meer end 24 Spalter, findes ikke en Tøddel anført i Kjøbenhavnsposten. Med al Omhyggelighed, som oftest ordlydende, har Redakteuren af Tuteins Forslag udhævet de mørkeste Skildringer af Finantsernes Tilstand efter 20 Aars Fred, og Jntet overseet, for at stemme Læserne for Proponentens Forslag; derimod er hvad den Kongelige Kommissarius til Sagens Belysning har fremført, behandlet anderledes og med størst mulig Korthed. Hans Oplysninger om Øresundstolden - hans Bemærkninger og de overordentlige Udgivter - hans Erindringer med Hensyn til den virkelige Underballance, - hans grundige Modbemærkning mod Proprietair Neergaard med Hensyn til Landmandens Stilling og de nu svarende Skatter i Sammenligning med ældre Perioder - hans fortræffelige Forklaring om det Kongelige Tilsagn i Anordningen 28 Mai 1831 - hans bemærkninger angaaende de extraordinaire Udgivter, af hvilke han anfører 1,437,000 Rbd. r. S. som medgaaede i Godtgjørelse til de nordamerikanske Stater - og endeligen den af ham anførte store Nedsættelse af Skatterne siden Aaret 1826. - Alt dette og Mere af samme Vigtighed har Redakteuren, af Kjøbenhavnsposten ikke gjengivet med et eneste Ord, og tydeligere kan Man vel ei lægge sin Partiskhed for Dagen. Men - vedbliver Jndsenderen - naar en Redakteur tillader sig en saadan Fremgangsmaade, selv naar Man kan kontrollere ham med det, der er bekjendt ved Stændertidenden, hvad kunde Man da ikke først have ventet sig af ham, hvis disse Efterretninger vare blevne overladte til hans eget vilkaarlige Valg, saaledes som han har bebudet samme i Kjøbenhavnsposten No. 224 af 21 Septbr. f. A. Man har udtydet Reskriptet af 22 Septbr. 1835, som om der laae en Bestræbelse fra Regjeringens Side, at dølge for Folket det Væsentligste af hvad der foretoges ved Stænderforsamlingerne; Man har ikke undladt, med bombastisk Salvelse at gjøre Folket opmærksomt paa Reskriptets Uretfærdighed, paa dets Jndgreb i Folkets Rettigheder. Men Alt dette opløser sig i tomme Ord; thi netop Forhandlingerne og Finantserne give Folket det største Beviis paa, at det ikke var Regjeringens Agt at dølge noget for Folket, hvad dets Deputerede fandt sig forpligtede til at fremsætte til Folkets Tarv og Landets Bedste. Af den hele Sag lærer Folket ogsaa at kjende, at naar Regjeringen foranlediges til Lovbud, lig det Reskript, Vi have omtalt, da er det almindeligen fremkaldt ved Dagbladenes utidige, umodne og ubesindige Yttringer, og Man kan og bør ikke forundre sig over, at Regjeringen sætter Skranker for saadan Anvendelse af Trykkefriheden, a. - Kjøbenhavnsposten har ikke troet at burde lade saa haarde beskyldninger blive siddende paa sig og derfor til sin Benægtelse føiet beklagelse over Modpartens Ubluhed, naar han beskylder Kjøbenhavnsposten forat have forvandsket Kommissairens Ord. Men dette har A*** atter gjendrevet i "Dagen" Nr. 111 og stemplet det som et Forsøg, paa sædvanlig Viis, ved en vis behændig Dristighed at imponere en Deel af dem, som læse flygtigt, da A*** ikke har tilladt sig at anføre Noget, uden hvad der ligger for Hvermands Øie, ved ligefrem at sammenligne det, der findes i Stændertidenden og Kjøbenhavnsposten." Yderligere Exempler anføres nu, som fuld Stadfæstelse, paa Redakteurens Upaalidelighed og Maaden, hvorpaa han tillader sig at besmykke sin Partiskhed." Stykket slutter med denne Erklæring: "Det kan være Os ganske ligegyldigt, om han (Kbhpostens Redakteur) benægter Rigtigheden af hvad Vi have anført, naar han ikke tillige fremfører Beviser herfor. Jmidlertid glæder det Os, af hans Svar at kunne mærke, at det er ham omfindtligt at høre, at Man beskylder ham for Partiskhed; om denne Omfindtlighed er oprigtig, og følgelig leder til Forbedring, vil Hvorvidt denne Forbedring er bevirket, Fremtiden lære." maade, der