Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-07-09
Hr. Algreen-Ussing har i det danske Folkeblade udstædt et Opraab til Provindsialstændernes Deputerede, der, som et energisk Ord i rette Tid om en Sag af national Vigtighed og Jnteresse, fortjener at blive læst og bekjendt hele Landet rundt. Følgende er et Uddrag deraf: "Det paaligger os som en hellig Pligt, at bringe Folkets Ønsker og Forhaabninger, for saavidt de ere os bekjendte, for Thronen. Og i Sandhed det vilde være lidet glædeligt, om Nationen havde valgt sig saadanne Deputerede, som intet kjendte til Folkets Trang og Forventninger. Det vilde være lidet glædeligt, om vi kom sammen og gik fra hverandre, uden at gjøre andet, end overveie de Lovudkast, som Regjeringen forelægger os, og som sandsynligviis ikke ville blive af stor Betydning. Da først vilde de triumphere, der erklære Stændernes Jnstitution for en ørkesløs og overflødig Statsindretning i Danmark. Da vilde de med Rette sige: "See, Alting er jo godt og vel her i Landet og Jntet trænger til Forbedring. Stænderne ere sammenkaldte. De have kunne andrage Nationens Trang og Ønsker for Kongen; de have kunne foreslaae Forandringer i Lovgivningen; de have kunnet paaanke Misbrug i de forskjellige Bestyrelsesgrene, o. s. v. Jngen Røst har ladet sig høre. De ikke blot have kunnet det, de have skullet det. Det er gjort dem til Pligt, at udtale deres bedste Overbeviisning om Alt, hvad de troe, at der kan fremme Nationens Vel. Jngen Røst har ladet sig høre. Hele Folket selv er blevet opfordret til at andrage dets Ønsker og Besværinger for Stænderne. Jngen Røst har ladet sig høre. Maa da ikke Alt være paa det Bedste i Danmark, J Sandhed, man betænker ikke nok, hvad dette vil sige, og at dette endnu torde være den værste Følge af Stændernes Taushed. For at dette derfor ikke skal skee, saa lad os i Tide overveie, Enhver med sig selv, hvad han vil bringe under Omhandling paa Stænderforsamlingen. Lad ikke den Ene stole paa, at den Anden nok vil fremkomme med et eller andet Andragende; thi Enden torde da blive, at Enhver stolede paa, at hans Naboe skulde bringe noget med sig, og at der tilsidst var Jngen som havde noget at andrage, men at vi ved vor Sammenkomst Alle stode der med tomme Hænder. Lad os huske paa, at der kun er 3 Maaneder til at vi skulle samles, og at den Tid løber saare hurtig. Ere først Møderne begyndte, vil der ikke være Tid til at udarbeide Forslag og Andragender. Hvad Enhver vil bringe under Omhandling i Forsamlingen, maa han derfor have paa rede Haand i forveien; og det er dette, som Enhver i Tide bør være betænkt paa. Lad Enhver vælge sig den Gjenstand som han anseer for vigtig nok til at sætte under Forsamlingens Overveielse, og iforveien behørigt forberede sig paa at foredrage den i Forsamlingen. Om To eller flere træffe sammen i een og samme Sag, da er dette ingen Skade, men kun saameget desto bedre; thi netop det vil vise, at Sagen er et desto almindeligere Ønske. Kun paa denne Maade vill vi fuldeligen røgte vort Kald, retfærdiggjøre den Tillid, vore Medborgere have sat til os, og opfylde Kongens Ønske, der gaaer ud paa at erholde den tilforladeligste Kundskab om Alt hvad der kan fremme hans kjære og trofaste Folks Tarv." Derpaa opfordrer han Folket saaledes: Kommer da, Andrager for Nationens Repræsentanter, hvad der ligger Eder paa Hjerte, Hvad det er der trykker Eder, Hvorledes det skulde være anderledes, naa det skulde være bedre. Hvilke de Mangler ere, J ville have afhjulpne; hvilke de Indretninger, J ville have omdannede; hvilke de Misbrug ere, J ville have afskaffede. Kommer, Nedlægger det for Stænderne! -