Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1845-05-01
Udlandet. J de afvigte Aarhundreder var det ikke sjeldent at høre tale om hemmelighedsfulde Jndivider; hvem erindrer saaledes ikke hiin Person med Jernmasken under Ludvig den 14de, som man ansaae for en Tvillingbroder af denne Monark, uden at man dog nogensinde fik rigtig Oplysning om hvem han var. Den bekjendte Caspar Hauser, der for nogle Aar siden i Tydsk lans opvakte saamange Gisninger, fik man aldrig nogen Vished om, de Anfald der gjentagne Gange gjordes paa hans Liv, som ogsaa omsidder derved forkortedes; og andre Omstændigheder efterlode en Formodning, der grændser til Vished om, at han har været et uægte Skud af en eller anden fyrstelig Familie, der ved en skjændig Forbrydelse har villet dække Følgerne af et ubevogtet Øieblik. Dette Aar har atter en saadan hemmelig Caracteer at fremvise; fra Hildburghausen meldes saaledes, at i denne Maaned er død en høist mærkelig Ubekjendt, der kaldte sig Grev Varel de Vessay, om denne mysteriøse Person meddeles nogle enkelte interesfante Details. Da Grev Varel i Aaret 1826 ankom der til Landet, havde han en Samtale, med den da regierende Hertug til Sachsen Hildburghausen. Om Jndholdet af denne Samtale, veed man kun at Hertugen havde tilkjendegivet sine fornemste Statsofficiantere, at den Ubekiendte tilstrækkelig havde legitimeret sig for ham, og derimod havde erholdt hans fyrstelige Ord paa, at kunne opholde sig uforstyrret i Hertugdømmet, uden at være nogensinde udsat for nogen Efterforskning af nogensomhelst Authoritet om hans eller hans Ledsagerindes Navn, Skjæbne, hensvundne Liv o. s. v. Den Dame, som den Ude kjendte havde med sig, og som man ansaae for hans Gemalinde, blev stedse behandlet af ham med særdeles Ærbødighed, og er aldrig bleven seet anderledes, end med en Maske, eller saa aldeles tæt tilstoret, at hun var fuldkommen ukjendelig for dem, som Nysgierrighed bragte i hendes Nærhed, eller uundgaaelig skulle nærme sig hende. Grev Varel og Familie pleiede ingen Omgang med nogen, og Tjenerskabet, som ledsage dem, var uagtet alle anvendte Forsøg, aldrig at bevæge til at løfte Sløret for den Hemmelighed, der omgav dem. Endog da Damen blev anfaldet af en svær Sygdom, som i Aaret 1838 havde hendes Død til Følge, blev det ikke tilladt Lægen at see hendes Ansigtstræk, selv efter Deden blev hendes Ansigt unddraget fra Alles Blikke, og dog var hendes Læge Overmedicinalraad Dr. Hohnhaum maaskee den Eeneste, hvem den Ubekjendte havde viist nogen Fortrolighed. Den Gang ville Overlandsretten indskride med Hensyn til hendes Efterladenskaber; og anstille Efterforskninger i Anledning af den Afdøde; men Grev Varel protesterede, i det han beraabte sig paa det af den forrige Souverain ham meddeelte høitidelige Løfte. Den nærværende Landsherre, ansaae sig forpligtet til paa det nøiagtigste at holde hans Forgængers Ord. Dog paastaaes der, at den forrige Landsherre har bevaret den ham anbetroede Hemmelighed med saa megen Strænghed, at den Nærværende vel er bleven underrettet om Løftet; men ikke om det hemmelige Pars Historie. Om der nu efter Grev Varels Død vil diine anstillet nøiagtige Undersøgelser, og derved blive spredt Lys over den hele Hemmelighed, veed man ikke; men sandsynlig er dette Sidste ikke, thi den Afdøde sit Systeen troe til Enden, vil vist nok have tilintetgjort alle Documenter og ethvert Spor, der kunne lede til Opdagelsen. Det Eneste man veed, er at medens han levede, er fra det Fjerne gjennem Handelshuse tilsendt ham flere Summer, uden at man der veed, hvorfra de ere komne. (Allgem. 3)