Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-04-06
(Af det Engelske.) Van Diemensland, en stor Øe, beliggende noget sønden for Nyeholland, blev først coloniseret, i Aaret 1804. Dens nuværende Folkemæng de beløber sig allerede til over 16,000 Mennesker, hvoraf 4000 opholde sig i Hovedstaden Hobarts Tovn. Der opstaae allerede heftige Antipathier, et hadefuldt Sindelag, og Stridigheder, opvakte af Egenkiærlighed, imellem Nyesydvallises og VanDiemenslands Colonister; og hvorfor, Begge have en umaadelig Jordbund at opdyrke, et Foretagende, som formedelst den uhyre Landstrækning, først kan blive fuldbragt af de tilkommen de Slægter. De nærværende Colonister kiende i det høieste kun en tyvende Deel af det Land, hvori de leve, og selv denne Deel er endnu ikke benyttet. Men om endog, hvilket en Morallist allerede for længere Tid siden har bemærket, kun to Mennesker bleve tilbage paa Jordkloden, saa vilde de ligefuldt finde Leilighed til at trættes, selv om det var kun om deres Grændser. Følgende Beskrivelse er et Udtog af et Brev fra Hobarts-Tovn af 26de Marts 1829. Forfatteren til dette Brev havde begivet sig derhen, efter at han i England havde havt en meget uheldig Skjebne; det synes som hans Tilstand der har hurtig forbedret sig Van Diemensland, skriver han, er et sandt Paradiis. Tænk Dem et Land med Jtaliens Clima, med Wallis maleriske Bierge, med Englands Frugtbarhed, naar de combinerer alle disse Fordele, saa har De et Begreb om den Egn hvori jeg boer. Frugter, Kiøkkenurter og alle andre Produkter af Jordbunden, lykkes bedre paa denne prægtige Øe, og have en mere krydret Smag, end i Europa; de følge hinanden uafbrudt i hele Aarets Løb; thi der er ingen Vinter her, undtagen man skulde betragte Juni og Julii Maaneder, som saadanne, hvori der hersker Regn og Blæst. De Dyr, som de første Colonister bragte hertil, have udbredet sig over hele Landet. Toppene af Biergene og endeel af deres Skraaeninger ere bedækkede med Granner, Ege, Ceder-, Gummi og Rosen Træer og mange andre Slags Træer. Det vilde vist være en behagelig Nydelse at vandre omkring i disse Skove, naar man ikke blev forstyrret deri af Frygten for at blive giennemboret af de Jndfødtes Spyd, eller for at see en Slange snoe sig omkring Benene. Jeg blev engang anfaldet af to uhyre store vilde Tyre, og kunde allerne redde mig fordem ved at springe over en Træestamme, som laae over en Afgrund. Jblandt de indfødte fiirføddede Dyt gives der ingen farlige. Jeg har vel fundet en liden Art Panther; men som er meget frygtsom, og angriber aldrig. Anderledes forholder det sig med Kryddyrene og Jnsekterne: tillykke ere de ikke skadelige for Jordfrugterne og Kiøkkenurterne; men man kan ikke giøre sig noget Begreb om med hvilken Hurtighed de ødelægge Træerne. Den Australiske Tarantel er i Kroppen saa stor som en Nød; jeg har havt Leilighed til at ødelægge en Mængde af dem inde i mit Værelse. Denne Tarantel, ligesom ogsaa Tusindbenene, ere meget giftige. Ved en mere udstrakt Dyrkning af Jordbunden vil udentvivl en Deel af dette Onde, og de ække Orme, som sætte sig fast paa Klæderne, og i samme Øieblik som de have heftet sig derpaa begnave og ovæde dem, blive tilintet gjorte. J Nærheden af Staden paa en liden Øe i Ralphsbugten opholde sig en Mængde vilde Æsler, som leve flokkeviis, og saasnart de blive nogen vaer, begynde at skrige, bevæge deres Ører og Haler, og løbe saa hurtig deres Vei, at det vilde være umueligt endog for den meest uforsagte Engelske Jæger at naae dem. Hornqvæget har saaledes formeret sig paa Øen, at det er lettere i Priis end paa Londons Torv. Hvad nu Kænguruberne angaae, som ere tilstrækkeligt bekiendte for dem, som besøge zoologiske Haver, saa har man blot nødig at skyde paa dem for at forskaffe sig dem; de mage ligesaa godt som det bedste Vildt i England. J 5 Minuter, kan De, naar De vil, forskaffe Dem en Skaal fuld Østers og Muslinger. Ganske fortræffelige Søesiske blive solgte til meget lette Priser, da de ere saa særdeles hyppige, og der gives ingen Art af dem, som ikke her er tilstæde, fra det mindste Slags af indtil Hvalerne. Kiødet er meget bedre end i England, som sandsynligviihidrører fra de vellugtende Urter, som forekomme i Mængde paa Græsgangene. Korn og Kartofler ere lettere end i de frugtbarereste Lande i Europa. Et Dusin fortræffelige Ferskener koster kun en Penny; Æbler haves i en saadan Overlødighed at Landmanden sielden giør sig den Umage at tage dem ned af Træerne, og enhver kan afplukke dem paa sine Spadseretoure, uden at bekymre sig derom. Jeg ønskede ret at De kunde see vor Vens Pr. Hauge i Nev Tovn; Grenene bøie sig der bogstavelig af Frugternes Tyngde; der er ikke Hænder nok til at plukke dem af, eller Munde til at fortære dem. Her gives ingen afskyelige og urimelige Forordninger angaaende Jagten; hvo som har en Bøsse kan, nyde denne Fornøielse saa meget som han lyster Vi have Fugle af næsten alle Arter; vilde Ender ere saa hyppige at jeg engang faae en Jæger skyde tyve med et Skud. De tamme Fugle ere her fortræffelige; Duerne og Kalkunerne have meget forbedret sig i denne Deel af Australien, og man maae forbauses over deres Farvers Rigdom og Forskjellighed. Papagøierne i Skoven leve meget selskabelige og ere næsten lamme; der fløi undertiden 50 Stkr. omkring mig paa engang, som glimrede ligesom Solstraaler naar de skinne paa Ædelstene.