Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1826-06-29
Adskilligt. Kapitain Maitland, Kommandant paa Skibet Bellerophon, som optog Napoleon paa hans Flugt fra Frankerig, har nylig udgivet en høist interessant Beretning om Exkeiserens Ophold paa bemeldte Skib. Napoleon manglede netop i Maaned i 46 Aar, da han betraadte Skibet. Han var stærk og velvoxen, især vare hans Been vel dannede, og han syntes endog forfængelig af sine smaae Fødder, da han stedse gik med Skoe og Silkestrømper. Paa Bellerophon var han meget hengiven til Søvn; thi om endskjøndt han gik i Seng om Aftenen mellem Kl. 8 og og og først stod op ved samme Tid om Morgenen, som han ikke sjeldent midt om Dagen paa sin Sopha. Han besad en sjelden Gave til at indynde sig hos hvem, han talede med. Om dette Talent havde Lord Keith saa høie Tanker, at han engang, da Napoleon yttrede, at han ønskede at tale med Prindsregenten, udbrød: "Den Pokkers Karl, kommer han til at tale med Hs. Kongel. Høiher blot en halv Time, blive de de bedste Venner af Verden! Som bekjendt lagde Napoleon først an paa at flygt fra Rochefort paa et dansk Skib, og vilde skjule sig i en Ballasten indstuvet tom Tønde, der skulde forsynes med Luftrør. Men han opgav igjen denne Plan, da han frygtede for at Skibet skulde vorde anholdt og opholdt bloet Par Dage, hvorved han da nødvendigviis maatte give, sig tilkjende, og kunde vente en haardere Behandling, end ved en frivillig Overgivelse. Lallemand og Savary svævede i stor Angest for at blive udleverede til Frankerig, Las Cases viste sig som en Løgner af første Skuffe, især naar hans Jnteresse kom med i Spillet. Madan Bertrand skaaede sig som en Forrykt, thi først forsøgde hun paa at tage Livet af sig selv, ved at springe overbord, men da dette mislykkedes og Maitland spurgte, hvad Aarsagen vel kunde være til dette Skridt, gav hun sig til at gjennemhegle baade hendes Mand og Napoleon med Skjeldsord. En anden Gang kom hun ned i Kahyten til Maitland og bad ham endelig foranstalte, at hendes Mand ikke fulgte med Napoleon til St. Helena, og da han ikke vilde indlade sig herpaa, tog hun atter til den forrige Text, endskjøndt hun blev gjort opmærksom paa, at de kun vare skilte fra Vagtstuen ved et Stykke Seildug. Under sit hele Ophold paa Bellerophon viiste Bonaparte sig stedse som Gentleman. Han bar den keiserlige Gardes ridende Jæger=Uniform, en olivenfarvet Overkjole over en grøn Uniform med Skarlagenskrave og Opslag, samt tilbagehægtede Skjød, Æreslegionens Kors med Jernkrone= og Unions-Ordenen, og den 3 farvede Kokarde paa sin lille opkrampede Hat. Vest og Beenklæder vare hvide. Da han forlod det franske Skib Epervier, tilraabte Mandskabet ham, saalænge det kunde høres, et Lev vel og der viste sig Taarer i Officerernes og Mandskabets Øine. Jeg maa søge at gjøre mig bekjendt med de engelske Skikke, da jeg dog sandsynligviis kommer til at tilbringe Resten af mit Liv i Engelland, sagde han under Frokosten til Kapitain Maitland. Hvad han meest beundrede paa Bellerophon, var den overordentlige Taushed og Regelmæssighed, som herskede blandt Mandskabet. Til Sir Smiths store Had til sig angav Napoleon følgende Grund: "Da vi stode for St. Jean d'Acre lod Smith i Stilhed uddele et Skrift blandt Officererne og Soldaterne, hvori han æggede dem til Oprør mod mig; herpaa udgav jeg en Proklamation, hvori den kommanderende engelske Officeer erklæredes for en Galing, hvorover Sir Smith udæskede mig til Duel; men jeg svarede: Hjeg skulde være til Tjeneste, naar en Marlborough vilde møde mig; ellers havde jeg andre Pligter, end at duellere med en engelsk Kommodore. Videre tilføiede han, klappende Maitland paa Skuldren: "Havde J Engellændere ikke været, var jeg blevet Keiser i Østen; men allevegne hvor der kun er saameget Vand at et Skib kan flyde, kan vi giøre Regning paa at J komme Os i Veien. Om Fiskerne paa de engelske Kyster sagde han, at de vare ligesaa gode Smuglere som Fiskere; at han engang havde mange af dem i sin Sold, for at give ham Efterretninger, bringe Penge til Frankerig og hielpe Krigsfangerne at flygte. "Jal de tilbød sig endog engang, mod en stor Sum Penge at vilde bringe Ludvig i min Magt, hvori jeg dog ikke vilde indlade mig, fordi de ikke kunde indestaae for hans Liv. (Fortsættes.)¬