Berlingske Tidende, 1823-08-29
Udenlandske Efterretninger. Reikevig, den 16de Juli 1823. Det mærkeligste nye fra vor Ø, indbefattes kortelig i følgende: Fiskeriet indfandt sig meget rigt over alt, og continuerede saaledes til i denne Maaned, men Torskefiskeriet bragte ikkuns maare og usædvanlig tynde Fisk til vore Kyster, næsten aldeles uden Lever, hvis Aarsag Tran=Udførsel fra Jsland nu vil blive ualmindelig ringe af Torske=Tran, men som sædvanlig af Sælhunde og Hav kalve samt nogen Hval-Tran. Den allermildeste Vinter ved1 blev lige indtil Foraaret og Sommeren, begge temmelig kolde 1 og vedholdende tørre, afløste den, men Vinterens usædvanlige Mildhed over hele Landet bebudede nu og, som ofte før, især 1783, et forestaaende heftigt Udbrud af en af vore farligste og meest active Vulcaner, nemlig den i Myrdals Jøkelen af Gabet, eller Crateren Køtlugjan i bemeldte Jisbjerg. Den havde ) i 68 Aar holdt sig rolig, nemlig fra 1755, da den anrettede de største Ødelæggelser i Landet, hvorom henvises til Conferenceraad Dr. M. Stephensens Skrivt, Jsland i det 18de Aarhundrede, hvoraf der sees: at i de paafulgte Uaar, for i en stor Deel Følger af bemeldte Kotlugjans Omvæltelser, indsvandt Jslands Folketal henved 9744 Mennesker. Nu bebudede heftige Knald, Raslen i Jisbjerget, Myrdals Jøkel, og stærk Lynen allerede den 22de Juni 1823 dets indre Urolighed, som dog først kom til alvorligt Udbrud den 26de i f. M., da en stor Mængde Aste og Pimpeen udkastedes over den underliggende Brød, den bestigere Myrdel, Røg og Daur=Sætter indhyldede Bjergene og formørkede Luften, der ikkun oplystes ved idelige Lyn, hvormed fulgte heftig Torden og Jordskjælv; endelig sprængte disse hele Fieldmasser af Bjergets Jis, henslængte dem over den underliggende Bølge og Sandørkner, og, med gysselige Vandslod og Strømme, førte en Mængde af disse Field=Jismasser lige ud i Havet, men bedækkede Jorden og Bøigden med en Dynd, som Grød, af vulcanisk Aske og Pimpsteen, saaledes: at 3 af de bedste Gaarde, deriblandt den store og ypperlige Gaard Sølheimar (eller Solhjemmet) blev for nogle Aar i det mindste aldeles ødelagt, nogle Kreaturer om kom, alle Folk flygtede bort med de øvrige til de mindre farlig Naboe=Egne, og ligesaa fra de øvrige 2 ødelagte. Jngen Mennesker kom til Skade, Egnen sattes for en stor Deel under Dyn af Aske og Vand. Handelskibe i 20 Miles Afstand fra Landet bleve stærk bedækkede med den udkastede vulcaniske Aske. Veien over Myrdalen og Sønden om Jisbjergene blev ubefarlig formedelst Vandflod og de hvert Øieblik befrygtede Udbrud af Ask og Vandstyrtninger, hvorvel denne er Alfareveien fra hele Skaptefields Syssel. Med stor Besværlighed maatte en lang Omvei søges Norden for den store Fieldstrækning af Jisbjerge, kort fra Gabet Køtlugjan. Man regner ellers ikkun 3 meget store og heftige Udbrud og Udkastelser af Aske, Stene, Gruus, Pimpstene og Vandstyrtninger at have endnu fundet Sted, og Vulcanen siden at have forholdt sig noget roeligere. Bestandig N.V. Vind har og - til Lykke - ført Asken alene over den samme Egn, Vester=Myrdal ud til Havet, og endnu ladet de øvrige Egne ikkun lidet beskadigede. Jøvrigt har det bestandig tørre og kolde Foraar og nu stærk Hede i Juli, i Landets fleste Egne gjort Jordens Afgrøde saare ringe, hvortil kommer, at den Grønlandske Jis i Foraaret nu skal have lukket og tilsluttet de nordvestlige Landes Egne, er længe bleven seet udenfor Nordlandets Kyster, og siges nu i Julii Maaned nyelig at have opfyldt Havet lige til Kysterne af Hunevands Syssel. Paa Nordlandet spores Trang i mange Egne. Sundhed har ellers blomstret overalt blandt Mennesker; men kraftesløst Vinterfoder i en stor Strækning af Landet, meget udmavret Kreaturerne, hvoraf - især Faar - en stor Mængde styrtede i Foraaret; de øvrige give en usædvanlig ringe Melk, og bebude en ny Trang paa Fødevar.