Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-18
Nyeste Skilderie af jøbenhavn. canonen angaa Sexogtyvende Aargang. No. 31. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Om Brændselmangelen, store Stæder. Forsyning med Brændselforraader, strænge Vintere, m. M. (Af et Brev.) paas ogsaa Du ønsker mig til Lykke, kjære Ven, i din sidste Skrivelse, fordi jeg er flyttet ud fra Kjøbenhavn forinden Mangel paa Brændsel indtraf i denne langvarige Vinter; men min Ven, hin Vises Ord: at den sande Lykke ikke er at vente for man er i sin Grav, har jeg, i Henseende til Brændsel, maattet vedtage. J det afvigte Aar maatte jeg ombygge mine Udhuse og fik derfor ikke forskaffet mig tilstrækkelig Vinterbrændsel. Jeg kom da ogsaa i Mangel derpaa, da vi paa Landet ikke som i Kjøbenhavn have Forraads magaziner at søge til, uden langt borte. Ved Skovauctioner og nogle Miles Kjørsel fik jeg noget vaadt Brænde, men maatte omsider tye til Steenkulsbunkerne i Kjøbenhavn, men for sildig thi de gode Kul vare blevne opkjøbte, og de 3 Td. jeg fik vare af de underste Lag og beskadigede ved lang Henliggen. Endeligen søgde jeg til Tørve egnen, og kjøbde 2 Læs Tørv, af en liden Størrelse, saa at 12,000 omtrent veje op imod een Favn Brænde. Formedelst en svampig Beskaffenhed giver den Art Tørv kun liden Varme. Et Læs kostede 5 Rbdl. og indeholdt omtrent 4000, Løverdagen den 18 April 1829. men nogle Dage derefter endnu eet Læs paa Kulvtorvet for 6 Rbdl. 3 Mk. J min Nød var jeg imidlertid tjent dermed. Det er altid et Gode, at nogle af Landboen betimeligen tænke paa at opbevare Tørv for den der enten ikke kunde, eller haver forsømt at forsyne sig dermed itide. Forrige Aars ustadige Sommer gjorde det meget vanskeligt at faae Tørven indbjerget. Tilberedningen og Kjørselen, ofte 2 a 3 Mile, kræver et meget tungt Arbeide baade for Heste og Mennesker, og Fortjenesten er ringe, om der er nogen, i Forhold til Arbeidet. For 2 a 3 tz. Snesen er Tørven solgt hele Vinteren indtil April, vist nok ikke altid ganske tør, men dette er Aarets Skyld. Disse Bemærkninger meddeles Dig i Anledning af Kjøbenhavnernes Beklagelser over Land boens høje Brændselpriser. At eders Forraader derinde slippe er dog for en Deel eders egen Skyld. Det er vist nok i et godt og roesværdigt Øjemed, at et Magasin for det Offentliges Regning har Brænde til Salg for Byens og Forstædernes Jndvaanere, og, efter hvad Du rigtig bemærker, et uberegneligt Gode i Aar, da de private Forraader til Salg ikkun ere faae, og, som høist ubetydelige, allerede udtømte. Men Magasinets Beholdning udtømtes allerede i Februar. Denne Magasinets store Nytte for i Aar hindrer dog ikke, at den Sag med Hensyn til Fremtiden lader sig betragte fra en anden Synspunkt. Store Stæders Forsyning pleies, i det Hele taget, sjelden godt fra Principet om Formynderskab. Jkke fordi store Stæder mangle Jndvaanere, ubetænksomme nok til ikke betimeligen at forsyne deres Huusholdninger; eller for uformuende tilat afsee paa eengang, hvad Forraads Anskaffelse fordrer, istedetfor det i sig selv kostbarere Kjøb i det Smaa, ikke heller fordi der jo møde Omstændigheder f. Ex. Mangel paa Rum, der gjør det enten vanskeligt eller umuligt at forsyne sig tilstrækkelig med Brændsel for Vinteren. Men er det hensigtmæssigt, at det Offentlige paatager sig Stadens og Omegnens Forsyning med Brænde, og kan det i en Række af Aar opfylde denne Forpligtelse? Man kan kalde Paatagelsen Pligt, efterdi Jndvaanerne vænnes til at antage den derfor, og at stole derpaa.