Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-01-22
(Fortsættelse fra Nr. 5 om Mordsagen paa Lille eng.) Gierningsmændene til Forbrydelsen bleve ikke opdagede ved de foreløbige Forhører, men Mistanke i denne Henseende faldt dog strax paa den fraværende Forpagter, Nils Chr. Christensen, der efter hans Hjemkomst den 2 Septbr. blev arresteret den 3. f. M., saavelsom hans Tjenestepige og den Myrdedes Kjæreste samt en 4de Person, om hvem det blev forklaret, at have brugt Undsigelsesord imod den Afdøde, men hvilke 3de sidstnævnte Personer dog som brødefrie senere bleve løsladte. Ved flere derefter optagne Forhører var imidlertid ingen Oplysning at erholde om, af hvem dette Mord var begaaet, forinden den 17. Septbr., da Arrestanten Niels Chr. Christensen ved Forbør afgav Tilstaaelse om, at en Broder til ham, den medtiltalte Jens Christensen, havde forøvet Samme ved at slaae den Myrdede thiel med et Langjern til en Plov Natten til Onsdagen den 18 August, og at han (Niels Christensen) havde været tilstede da dette skete bemeldte Jens Christensen, der blev antruffen og anholdt i Ormholdt Mølle i Vendsyssel, tilstod derpaa i det andet Forhør, den 19. Septbr., at have udført Forbrydelsen, og efter dette og de senere afholdte Forhører have de Tiltalte derom aflagt følgende detaillerede Bekjendelse: Nils Chr. Christensen havde nemlig allerede i Efteraaret 1843 talt med tiltalte Jens Christensen, som dengang opholdt sig paa Kringelhede i Vensyssel, om, at han var bange for Jens Christensen, den nu Afdøde - som allerede den Tid boede paa Lilleeng, fordi han havde truet med at at ville slaae ham (Niels Christensen) og denne ikke kunde blive skilt ved Jens Christensen paa Grund af, at han skyldte ham nogle Penge, som han ikke kunde tilbagebetale, hvisaarsag Niels Christian yttrede, at Jens Christensen ikke var bedre værd end at han skulde slaaes ihiel, og opfordrede Broderen til at være sig behjælpelig med at give ham et godt Lag, hvorved han antog var meent, at skille Jens Christensen ved Livet, hvilket Niels Christensen imidlertid ikke har villet skulle forstaaes saaledes, men han antog, at naar Jens Christensen fik et godt Lag, dette skulde have hjulpet paa ham. Da Jens Christensen derefter ligeledes kom til at opholde sig paa Lilleeng fra i Efteraaret 1843 til ved Paasketid 1844, var saavel han som Broderen, Niels Christian, ofte i Uenighed med Jens Christensen, der, som det paastaaes, flere Gange truede baade med Hug og paa Livet, og naar de derfor vare vrede paa ham, blev det omtalt imellem dem, at han ikke var bedre værd end at han skulde slaaes ihiel og Niels Christian anmodede Jens Christensen om at være sig behjelpelig dermed, da de saa kunde deele hans Penge, hvoraf det var dem Begge bekjendt at han havde endeel. - Der kom imidlertid ingen bestemt Aftale istand derom, hverken i Vinter eller den Gang Jens Christensen til Paaske reiste fra Lilleeng, men imod Slutningen af Juli Maaned da kom Niels Chr. Christensen til Kringelhebe i Vensyssel, hvor Jens Christensen igjen var i Arbeide, og beklagede sig da atter over Jens Christensens Trusler imod ham og paa hans Anmodning og Forslag lovede Tiltalte Jens Christensen da at komme til Lilleeng for at hielpe til at slaae Jens Christen ihiel, dog uden at Nogen maatte se ham, men han skulde skjule sig i noget Hs i Tørvehuset ved Lilleeng og passe paa at give Niels Christensen tilkiende, naar han var kommen dertil, for at de saa kunde aftale, hvorledes Drabet skulde udføres den følgende Nat. (Sluttes.)