JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Viborger Samler, 1794-03-24
Da det er kommet under Spørgsmaal, om et, i Danmark besvangret, Fruentimmer, som i Hertugdommene giør Barsel, enten bør straffes for denne Forseelse paa det Sted og efter det Steds Love, hvor det uægte Barn er avlet, eller der, hvor det er kommet til Verden. Og man med det Kongelige Tydske Cancellie at Barnemmoderen i foranførte er bleven enig om, Tilfælde skal erlægge Leiermaals Bøderne, eller, i Følge Anordningerne, afsone disse, der, hvor Barnefødselen er skeet, imod at samme Fremgangsmaade bruges, naar nogen bliver besvangret i Hertugdommene og giør Barsel i Danmark med et uægte Barn, hvorved dog Stedet paa hvilket Bøderne betales, ikke paadrager sig nogen Forpligtelse til bestandig at beholde Moder og Barn, men maae have Ret til at sende dem tilbage til det Sted, fra hvilket Moderen er kommen.
Viborger Samler, 1794-03-24
Saa undlader man ikke herved tienstligst at tilmelde Hr. Kammerherre dette til behagelig Efterretning og videre Bekiendtgiørelse for vedkommende.
Viborger Samler, 1794-03-24
Det Kongl. Danske Kancellie den 1 Martii 1794. C. v. Brandt. Schow. Colbiørnsen. Reiersen. Til Kammerherre og Stiftamtmand Sehestedt.
Viborger Samler, 1794-03-24
Promemoria.
Viborger Samler, 1794-03-24
Af Hr. Kammerherres Skrivelse hertil under 24 Octobr. sidstleden, og en derefter i lige Anledning indkommen Forestilling fra Kammerherre Pentz, har Man erfaret de forskiellige Meeninger, der har været angaaende det Spørgsmaal, om Hals Amt bør give frie Befordring for 2de Tyvs Delinqventere fra Aalborghuus Amt, som ere dømte til Arbeide i Viborg Tugthuus og skulle passere det første Amt, for at komme til Tugthuuset.
Viborger Samler, 1794-03-24
Da De nu i den Anledning har forlangt Cancelliets Bestemmelse; saa skulle Man, efterat have om denne Sag ført Brevvexling med det Kongelige Rentekammer, herved tjenstligst melde, til behagelig Efterretning og videre Bekiendtgiørelse for Vedkommende, at ethvert vedkommende Amt bør, i Følge Anordningerne, selv befordre dets Delinqventere til Tugthuuset enten ved frie Skyds, eller, hvor Vejen uden for Amtets Grændser dertil maatte være over 6 Mille, da ved leiet Befordring, i hvilket sidste Fald Udgivten paa Befordringen vil blive at ligne blandt Delinqvent-Sagernes øvrige Omkostninger. Dette har Man i øvrigt ogsaa under Dags Dato tilkjendegivet Stiftamtmanden Kammerherre, Pentz. Det Kongl. Danske Cancellie den 1 Martii 1794. C. v. Brandt. Schow. Colbiørnsen. Reiersen. Til Kammerherre og Stiftamtmand Niels Sehestedt.
Viborger Samler, 1794-03-24
Høieste Rets Domme. Fredagen den 31 Januarii 1794.
Viborger Samler, 1794-03-24
No. 211. Justitsraad og Sorenskriver Hans Hagerup, contra Rottbøll. Christopher Biltzing. Brorson. Ober Hof=Rettens Dom bør ved Magt at stande; dog saaledes: et den idømte Eed bortfalder. Denne Processes Omkostninger ophæves. Til Justitskassen betaler Citanten, som Tabende 5 Rdlr. No. 104. Procurator Conrad Weideman, Schønheider. contra Jngen. Carl Friderich Rogow. Procurator Conrad Weidemann bør være fritaget for at aflægge sit Vidnesbyrd i den paastevnte Sag. Denne Processes Omkostninger ophæves. Til Justitskassen betaler Jndstevnte, som Tabende 5 Rdlr. No. 190. Ole Jensen, Selveier, Rosenstand. contra Uldal. Peder Hermansen. Landstings Dommen bør ved Magt at stande. Denne Processes Omkostninger ophæves. Til Justitz Cassen betaler Citanten som tabende 5 Rdlr. No. 176. Birkedommer Christian Ditlev Dall, Schønheyder, contra Uldall. Kammerherre Baron Lehn. Landstings Dommen bør ved Magt at stande; dog saaledes: at Ole Hansen bør betale den idømte Penge Restances Beløb med 332 Rdlr. 1 Mk. 14 s. og at de Birkedommer Christian Ditlev Dall idømte Omkostninger for Landstinget fastsættes til 20 Rdlr. Denne Processes Omkostninger betaler Birkedommer Dall til Kammerherre Baron Lehn med 60 Rdlr. Saa betaler han og til Justitz Cassen for unødig Trette 24 Rdlr. og end videre til samme Cassa 5 Rdlr.
Viborger Samler, 1794-03-24
Endelig betaler Birkedommer Dall udi Kost og Tæring for Høieste Ret til Landsdommer von Bracht 30 Rdlr.
Viborger Samler, 1794-03-24
No. 222. Jsaac Olsen Rødland, Wivet. contra Rosenstand. Jens Andersen Motland, Denne Sag afvises. Udi Kost og Tæring betaler Citanten til Jndstevnte 500 Rdlr. 223. Jsaac Olsen Rødland, Wivet. contra Rosenstand. Lehnsmand Sigbiørn Rødland. Denne Saa afvises. Udi Kost og Tæring betaler Citanten til Contra-Citanten 500 Rdlr. No. 224. Ditto. contra Wivet. Rosenstand. Ditto. Ober Hof Rettens Dom bør ved Magt at stande. Denne Processes Omkostninger betale Citanten til Contra-Citanten med 800 Rdlr. Saa betaler han og til Justitz Cassen for unødig Trætte 24 Rdlr. og end videre til samme Casse 5 Rdlr.
Viborger Samler, 1794-03-24
Bekiendtgiørelse. Paa Ulstrup Gods under Halds Amt i Taarup Sogn og Bye, er Huusmand Jørgen Jensen sidste 15 Februarii ved Døden afgangen, uden at efterlade sig Livsarvinger; Enken Kirsten Rasmusdatter, har under Skiftebehandlingerne ikke kundet give nøiagtig Oplysning om den hendødes Arvinger, og endskiøndt Boets Tilstand er ringe og utilstrækkelig til Udgivterne; saa vorder dog Dødsfaldet herved bekiendtgjort til Efterretning for Arvingerne og for Boets Creditorer, at de ville indfinde sig ved Skiftet, som videre vorder foretaget her ved Schiern næste 10de Maji, for deres Ret at iagttage. Schiern den 20de Martii 1794.
Viborger Samler, 1794-03-24
Paa Høigrevelige Herskabets Vegne, som Fuldmægtig, A. Swindsen.
Viborger Samler, 1794-03-24
Forsdagen den 24 April førstkommende Kl. 10 Slet Formiddag vorder holdt offentlig Auction udi Seibech i Fiends Herred, Dauberg Sogn, over endeel derværende Besætning, Ind- og Udborskab af adskillig Slags, som her for Vidtløftigheds Skyld ej opregnes, men efter de Conditioner, som desangaaende, da paa Auctionsstedet bliver forud oplæst, der agtes bortsolgt; hvilket herved til de Lysthavendes Efterretning bekiendtgiøres. Astrup den 19de Martii 1794. de Lasson.
Viborger Samler, 1794-03-24
J Anledning af, at Præstegaardens Auction. Avling i Hersom er bortforpagtet, bliver sammesteds Torsdagen den 27de Martii førstkommende om Formiddagen Kl. 10 holdet offentlig Auction over endeel Besætning og Gaardsredskaber, saasom: Køer, Qvier, Faar og en Hest, Vogne, Plouge, Harver, en Jern Kakkelovn med videre. Conditionerne blive de Lysthavende bekiendtgjorte ved Auctionen. Hersom Præstegaard den 21de Martii 1794. Da jeg er til Sinds at aflægge mit herved Gaarden hidtil holdte Mejerie; Saa bliver ved offentlig Auction her paa Kielgaard i Salling den 10de April førstkommende, bortsolgt en Deel unge og gode Kiør, samt Meierieredskaber; til hvilken Tid og Sted de Lysthavende behagentlig vilde indfinde sig. F. Stiernholm. Hundrede, vel fødte Stude, der kan udføres til Græsset, staae usolgte paa Windumovergaard: sammesteds, er et Parti Sædehavre at faae til Kiøbs.
Viborger Samler, 1794-03-24
Tirsdagen d. 15 April Kl. 12 bliver Ans Kro beliggende paa Landeveien imellem Viborg og Aarhuus, med dens Privilegier og Handel af grove Vare, Hartkorn, Eiendomme, beboede Huse og videre ved Auction stillet til Bortforpagtning efter de Vilkaar, som bekiendtgiøres paa Auctionsstedet i bemelte Ans Kro. Sædekornet følger som Jnventarium. Viborg 7 Marts 1794. Folstrup.
Viborger Samler, 1794-03-24
J Anledning af accorderet Fraskillelse fra Vischum Forpagtning, er jeg aarsaget til at bortsælge endeel af min Jnd og Udboe, som bestaar i Linnet, Sængeklæder, Sængesteder, Tin, Kobber, Messing, og andet Jerntøi, samt Kakkelovne med videre, Vogne, Bæster, Stude og Køer, tilligemed et Qvantum gode Faar. Liebhaberne behage at indfinde sig til den af mig bestemte Tid den 28de Martii 1794. Auctionens Begyndelse, bliver Kl. 10 Slet om Formiddagen. Wischum den 7de Martii 1794. A. Rüdiger.
Viborger Samler, 1794-03-24
Paa Stubbergaards Gods i Sevel Sogn, Boufling Amt, er ved Døden afgangen Boelsmanden Niels Jensen i Skank hans Hustrue Kirsten Larsdatter, uden at efterlade sig Livsarvinger. Ved 30te Dags Forretningen angav de nærværende Arvinger de Fraværende, at være: en Broder Jens Larsen, forhen boende i Holsteen, men død og efterladt sig en Datter, hvis Navn og Opholdsted var dem ubekiendt, en Søster Maren Larsdatter, gift enten med Christian Albertsen i Kogh eller paa Christ. Albertskog i Vester Mohr, hvilken af Deelene vidste man ikke, ligesaa lidet som om hun var levende eller død, men vel at hun har havt Børn.
Viborger Samler, 1794-03-24
En Søster Marie Larsdatter skal have været gift ongefær paa samme Sted, som forrige, men hvem, eller om hun var i Live, vidste man ei, men vel at hun har havt Børn, en halv Søster Dorthe Larsdatter, gift med Skoleholderen Laurs Gundelund i Almind, som ved Skrivelse har taget ved Gienmæle. Disse Arvinger, og om fleere ere, indkaldes Enker med Louværger, og de Umyndige med Formyndere at møde eller lade møde til de lovbefalede Tider for at lagttage deres Ret under Skiftet, hvis Slutning er udsat til Aar og Dag a Dato, som indfalder den 1ste April 1795. Nyedhauge den 18de Februarii 1794.
Viborger Samler, 1794-03-24
Paa Skifteforvalteren Hr. Kammerherre, Stiftamtmand Schestedis. Vegne, som Fuldmægtig. N. Chr. Lund. egnen Sr. Jacob Thorning er in Dec. f. A. død i Nautrup Degnebolig; Hans Boe, som er tagen under lovlig Behandling, findes ringe og ei tilstrækkelig til Gielden, kan derfor ei bekoste Proclama, Thi indkaldes, 3de gange i Viborger Samler, den Afdødes 2de Born, nemlig: en Søn Hans og en Datter Helvig Anna, som begge skal være i Kiøbenhavn, men deres egentlige Opholds=Sted vides ikke, og enhver anden, som maatte have noget ved Skiftet at erindre, til Møde i Nautrup Degneboelig Mandagen den 28de April førstkommende Kl. 9 Formiddag, da Skiftet foretages og formodentlig sluttes. Roslev Præstegaard den 12te Martii 1794. Stiernholm.
Viborger Samler, 1794-03-24
4 Faar med Lam, kan underhaanden faaes til 20Ol Kiøbs hos Forpagter Munk paa Frysenborg, det eene hundrede paa Frysenborg og det andet hundrede paa Frysendahl, der de alle forsvarlig kan blive udfordret til 1ste Maji, hvilket melde: til Liebhaberes behagelig Efterretning. Billig Priis kan ventes; Faarene gl. fra 2 til 4re Aar, først af Flokken maa udtages og ere alle af den bedste Art. Frysenborg den 13de Martii 1794. Munk, Forpagter paa Frisenborg.
Viborger Samler, 1794-03-24
den 5te og 6te Maji, bliver paa Westervig Clo1794 ster bortsolgt endeel Mobilier, Huusgeraad, meget gode, saavel fiine som daglige Sengeklæder og ligesaa Linnet og Dreiel, nogle gode Bæster, gode Køer og Faar, samt et Parti godt Tømmer.
Viborger Samler, 1794-03-24
En Kareth til 4 Personer, i god Stand, kan faaes til Kiøbs, naar Liebhaberne behageligst vilde henvende dem til Johan Base Smed i Randers. hos Thomas Sødring, boende i Jomfrue Annegade i Aalborg No. 243, kan bekommes adskillige Sorter gode Sukkerlader for billige Priiser. For saavidt nogen maatte troe det en Handelsgreen at udgive Bøger til Salg; maae jeg herved bekiendtgiøre for den Deel af Publikum, som kalder sig det læsende At mine Digte nødvendigviis ere nedsatte til 4 Mark Exemplaret paa Skrivpapiir og 3 Mark paa Trykpapiir, for Eftertiden - Jkke har jeg kundet forudsee, at en Skiftebehandling hos min Kommissionær i Kiøbenhaun, har voldt, at Bogen i et halvt Aar har været indsluttet under Rettens Segl. Den maae altsaa nedsættes, hvis den skal læses. Og, da den for har kostet 1 Mark meere, saa er jeg dog villig til at tilbagebetale enhver, der troer sig fornærmet i Handelen, dette Overskud – forudsat, at jeg ikke har tilsendt dem portofrie, enten heftede Exemplarer eller paa Postpapiir. Boeen faaes bestandig hos Hr. Randrup i Viborg, og de øvrige af mine Kommissionærer behaver at sælge den overeenstemmende med denne Bekiendtgiørelse. A. F. Just.
Viborger Samler, 1794-03-24
Subskription. Tiden hvori vi leve, er den Læselystne. Jeg vil formode at ingen af mine Landsmænd frasiger sig denne Lyst, fordi det han læser er skrevet paa den cimbriske Halvøe - Men det er og vist, at Jylland, der er den største Provinds af Dannemark, intet bekiendt Maanedskrivt har endnu, hvori Tidens og Litteraturens Historie kan læses. Alt hentes og læses med stor Bekostning enten fra Tydskland eller dog fra Kiøbenhavn - Det skulle være næsten umueligt at læse alle inden, og udenlandske Blade og periodiske Skrivter, fordi de have en Priis, der afskrækker fra at læse sig fattige, og dog sætter man sig paa en vis Maade uden for Tiiden, dersom man ei læser dem. Dersom det er vist, at Læsere i Jylland med større Bekostning hente Journaler uden Landet og Provindsen: dersom Taushed begraver mangen Tænkers Fliid, fordi den ei strax kan indrykkes: dersom de sende Penge ud af Landet, for det som kunne læses i Modersmaalet: Saa behøver denne Provinds et Maanedskrivt. Saadant et Maanedskrivt indbyder jeg herved til Subskription. paa. Det skal under Navn af: Det Jydske Maanedskrivt indeholde originale Afhandlinger i Landhuusholdning, Naturlærre (efter de beste Skribentere) muntre Fortællinger i Vers og Prosa, smaae Romaner, Efterretninger og vigtig inden og udenlandsk Litteratur, politiske Nyeheder, merkværdige Dødsfald og hvad der forresten kan formodes læst af de fleeste med Lyst. Størrelsen kan jeg ikke bestemme - da det meget vel beroe paa de oplyste og tænkende Mænd her i Landet, om de, som jeg herved indbyder dem til, ville beære mig med Biedrag i de ovenmelte Fag og derved sætte mig i Stand til at være Udgiver - Biedrag vil jeg gierne betale i Forhold til Størrelse og Godhed - Maanedlig vil der udkomme 4 Ark foruden Omslag, der betales med 3 s. Arket, saafremt man beærer mig med Biedrag og Abonnentere ville tegne sig, der forsikre mig om at arbeide uden Tab. Derfor udbeder jeg mig den Godhed, at de som i Kiøbstæden eller paa Landet ville holde dette Maanedskrivt, behagentlig lade sig tegne paa det næstliggende Postkontor inden April Maaneds Udgang dette Aar. Jeg skal da, naar Læsernes Antal holder mig skadesløs, strax bestemme hvad Tiid det skal udkomme - Og dersom saa allerne melde sig, ikke efterlade offentlig at bekiendtgiøre, af hvad Grund jeg ikke kan virkeliggiøre dette Ønske. Strandet ved Viborg Marts 1794. A. F. Just. Dette Aar, er som sædvanlig, bedste Hollandsk rød Kleverfrøe at faae hos mig undertegnede. Christian Giørup.
Viborger Samler, 1794-03-31
TO TIVENDE AARGANG. Mandagen den 31de Martii. gang angaa 134344 (Jndsendt.) Noget og Skrivefriehed og Frietalenhed. At Skrive- og Talefriehed er Menneskets medfødte Rettighed, kan ingen nægte. At Mennesket ikke frasiger sig denne Rettighed, fordi han indtræder i det borgerlige Selskab, er ogsaa vist. Men ligesaa vist er det ogsaa, at denne Rettighed bør i det borgerlige Selskab bruges med Klogskab. Skrivefriheden er den største Velgierning, en Konge kan skiænke sit Land. Den er Folkets Palgadium, Tyranners Skræk, Patriotens Glæde, Overtroens og Vantroens Riis, Fortienesters Tolk, den Fortryktes Skyts, Almuens Lys, og Regentens ærligste Raadgiver og trofaste Ven. Hvad Foraars Solen er for Markerne, det er Skrivefriheden for Landene. Den indgyder Varme i hvert ædelt Bryst, fremlokker Genierne, og udklækker frugtbringende Planter, vi aldrig kiendte, og aldrig torde vente i Pressetvangens mørke Dage. - Men med alt dette er det med Skrivefriheden, som med de beste Tingi Naturen. Den gavner eller skader, ligesom den bruges til. J den Kloges Haand er den en Fakkel, i den Uforsigtiges et nedhuggende Sværd. Saalænge den bliver inden Klogskabs Skranker, er den som en sagtløbende Flod, der befrugter de tilgrændsende Marker; Men bryder den uden for disse Skranker, er den som den vilde Strøm, der drukner, ødelægger og bortskyller alle Ting. Har man da ikke Aarsag at ønske, at Skrivefriheden maatte bruges paa den ædleste og værdigste Maade, Men hvorledes skal man faae dette Ønske opfyldt? Hvorledes skal man mage det saa, at Skrivefrieheden ikke skal blive misbrugt, og om den misbruges, at denne Misbrug da ikke skal skade, eller skade saa lidet, som mueligt? Jeg drister mig. ikke til fuldkomment at besvare disse tvende Spørgsmaale. Jeg vil allene sige nogle faa Tanker, og overlade dem til Kyndiges Prøvelse. Først maa jeg spørge: Er det mueligt at forhindre Skrivefrihedens Misbrug, Jeg troer nei. Saalænge der ere uforsigtige, daarlige og onde Mennesker i Verden, vil dette saavelsom ethvert andet Ja jeg troer endog, at de Gode blive misbrugt. Midler, man hidtil har brugt for at forhindre dens Misbrug, ikke har gjort, og kan ikke heller giøre den forønskte Nytte.
Viborger Samler, 1794-03-31
For at forhindre Skrivefrihedens Misbrug har man vildet bestemme, hvad Skribentere maatte skrive, og ikke skrive. Man har sagt: Der maatte skrives om alt, kun ikke mod Religionen, Sæderne, Regieringen, og Medborgeres Ære. Dette Forbud er saa billigt, som noget kan være, og den Skribent, som angriber disse Helligdomme, er unægteligt Menneskelighedens Fiende, og fortiener den yderste Foragt. Men hvad nytter Forbudet, naar man ikke kan vaage over dets Efterlevelse? Skulde man vaage derover, saa maatte man allerførst være enig om hvad man forstaaer ved det Ord: Jmod; men det er man jo endnu ikke. Hvad en anseer for et fiendtligt Angreb paa Religion, Sæder, o. s. v., det kalder en anden en friemodig Undersøgelse. Hvor skal nu skille Trætten ad, Vil man sette en eneste Mand, geistlig eller verdslig, eller et Selskab af nogle faae Personer til Dommer i denne Sag, saa, da de fleeste, naar de blive Dommere over andres Forstand, gemeenlig tiltroe sig Ufeilbarhed, da de gierne bedømme andres Meninger, eftersom de kommer overeens eller ikke med deres egne, da de saa let kunde lade sig stemme af personligt Yndest eller Had, af Skribentens Venner eller Fiender, saa var det at befrygte, at mangen nyttig Bog vilde blive fordømt, og mangen uskyldig Forfatter anført paa Rebeller og Kietterlisten; thi hvad kan ikke Bigotterie, Rabulisterie, falsk Politik, krybende Hyklen, Ondskab og Dumhed udskrige for forargeligt og farligt? Det, Archenholz, i hans Minerva for December Maaned 1793 fortæller os om Professor Werner i Giessen, er dette ikke et soleklart Beviis paa denne Sandhed, - Dog lad os sette det, som jeg ikke let venter, at man engang blev enig om, rigtigt og upartisk at bestemme, hvad der var virkeligt Angreb paa Religion, Sæder, Regiering og Medborgeres Ære, saa bliver det endnu et Spørgsmaal, om man kan forekomme disse Angreb, saavel de finere, som de grovere, De fine Angreb kan man vist aldrig forhindre. Thi besidder kun en Skribent Jndsigt, Vittighed og Klogskab, har han tillige Styrke i det Sprog, hvori han skriver, saa kan han indklæde sine Meninger, endog de farligste, paa saadan en Maade, at man ikke kan tiltale ham derfor. Og vilde man endog tiltale ham, saa, dersom Dommeren ikke er Skribenten voxen, vil han vist komme maadeligt derfra, og med den retfærdigste Sag blive en Latter for Publikum - Men de grovere Angreb, – Ja endog dem troer jeg ikke engang, man kan forhindre. Det er sandt: Man kan forbyde farlige Skrifters Trykning i Landet; man kan confisqvere dem; man kan Mulctere Forfatteren, alt dette kan man giøre, og med alt dette troer jeg dog neppe, man vil naae sit Øjemeed. At forbyde Skrifters Trykning, hielper kun lidet. Thi hvad man ikke kan faae trykt et Sted, faaer man let trykt et andet Sted, og Skrifterne indsniges dog siden, og læses med Begierlighed just i det Land, hvor de vare forbudne at trykkes.
Viborger Samler, 1794-03-31
At confisqvere Skrifter er kun at berige Forfatteren og Forlæggeren, at gjøre det elendigste Vaas vigtigt, at opvække Bigierligheden efter at læse det; Og er man først bleven lysten efter et Skrift, saa faaer man den nok, endskiønt det er confisqveret. Det er i det Stykke med forbudne Skrifter, som med forbudne Vahre. jo strængere de forbydes, desto mere søges de, og besto snarere indføres de og, om endog Toldbetienterne vare dobbelt saa aarvaagne, som de virkelig ere. At mulctere en ondskabsfuld Forfatter, nytter til intet andet, end at giøre ham til en Martyr i Almuens Øyne, at tildrage ham Medlidenhed, Yndest og Understyttelse, og derved give Anledning til, at den frække Skribent bliver endnu mere fræk og overgiven. At dette er sandt, kan ingen nægte, da Erfarenhed stadfæster det. Jeg troer altsaa ikke, at man kan, i det mindste ikke ved de hidtil brugte Midler, hindre Skrivefrihedens Misbrug. Og naar man ikke kan det, bliver det et Spørgsmaal af Vigtighed: Hvad man skulde giøre, paa det dens Misbrug ikke skulde skade, eller skade saa lidet som mueligt? - Jeg kiender intet bedre og uskyldigere Middel, intet Middel meere gavnligt for Publikum, og mindre fornærmeligt for Pressefriheden, end det Middel, Hofraad Schloster foreslaaer og Bogensur og Publicitet, i dentsches Museum, hvilken Afhandling vi nu have paa dansk i den 2. Deel af Hr. Prams Samling af Oversættelser i Prosa. Maatte dette Forslag blive sat i Verk hos os, er jeg vis paa, at Skrivefrihedens Misbrug aldrig kunde blive farlig. Forargelige og ondskabsfulde Skrifter vilde tabe deres Gift, at være Spotter og Pasqvillant blev et foragteligt Haandværk, Folket blev oplyst, dets Smag forbedret, Uskyldighed beskyttet, og Angreb paa Religionen, Sæderne og Regieringen vilde være uden Virkning.
Viborger Samler, 1794-03-31
J de Kiøbenhavnske lærde Efterretninger for 1793 No. 29,33 har vi et Udtog af det meget, der var skrevet i Sagen imellem Hr. Professor Kall og Coopman. Man kan læse dette Udtog med største Fornøielse, saa megen Upartiskhed, Beskedenhed Skarpsindighed og Sandheds Kiærlighed finder man deri. Vel er det kun et Forsøg i det smaae, men det viser dog, at Schløssers Forslag var mueligt. Nu et Ord om Frietalenhed. - Er den saa farlig, som nogle sige, eller saa uskyldig, som andre paastaae, Den fornuftige og sømmelige Frie talenhed kan aldrig skade, tvertimod den giør megen Nytte. Den giver Anledning til at Forstanden og Vittigheden skiærpes, at de andre Sielsevner udvikles, at vi faae Øvelse i at udtrykke vore Tanker, at Sæderne forædles, Omgangen forsødes, og at vore Selskaber bliver muntre, behagelige, lærerige og underholdende. - Men den ubesindige og usommelige Frie talenhed, hvad skal man dømme om den? Kan man og ansee den for uskadelig, Det beroer for en stor Deel paa Omstændighederne. Er Staten rolig, Folket oplyst, elsker det Regieringen, og Regieringen giør sig Umage for at fortiene Folkets Kiærlighed, saa kan man lade hvo der vil, politicere ved deres Øl og Viin, deres Caffe og Thee, saa meget de lyster, uden at man behøver at frygte for nogen Fare. Begynder derimod Sværmerie, Ryggesløshed, Religionsforagt at udbrede sig, kan vist en teileløs Frietalenhed blive skadelig. Den kaster da Olie i Jlden, og oppuster stærkere den Flamme, der allerede brændte høit nok. Dog kommer det her meget an paa, hvo de frietalende ere. Det kommer og an paa hvad - hvorledes - og hvor der tales. Lykkelige Danmark, Faa ere de, som her misbruge Skrive- og Talefriheden, og til Held for os er vor Forfatning saaledes, at disse faa ikke kunde giøre Skade. Forgieves fremkommer Sværmeren, med sine Drømme; thi det danske Folk kiender alt for vel sin Lykke, at det skulde gribe efter Skygger. Forgieves enten anprises eller undskyldes det franske Uvæsen og Vildskab, da enhver af os føler med Glæde, at vi under vor milde Regiering befinde os uendeligt bedre, end hine adspredte Faar uden Hyrde. Kongen elsker Folket som sine Børn, og Folket igien Kongen som en Fader. Statens Jndtægter anvendes med klog Sparsommelighed, Landets Gield afbetales, Agerdyrkningen ophielpes, Freden vedligeholdes, almeennyttige Konster understyttes, Oplysning befordres, Religionen hadres. Vor Konge har vidst med hin fortræffelige Keiser Nerva at foreene Friehed med Herredømme. Kort: Danmark er nu unægteligt det lykkeligste Land i hele Europa. Held os, at Christian er vor Konge og Frederik hans Søn. Slutningen. af en ved Nørre Jyllands Landsting i Martii Maaneds Session 1794 afsagt Dom udi Sagen: Birkedommer Hofman paa Colding Kirkes Vegne mod sammes Jnspecteurer Lydersaaledes Efter saadan Sagens Beskaffenhed kiendes for Ret: at den indstævnte Dom af 12 Decbr. 1792 bør ved Magt. at stande; Processens Omkostninger for denne Ret ophæves.
Viborger Samler, 1794-03-31
Dødsfald. Den 9de hujus her i Byen Niels Fløy, 99 Aar. Han har været Vægter i 64 Aar, og var det indtil kort for han døde.