Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1836-01-26
Udenlandsk Politik. Spanien. Natten mellem den 4de og 5te dennes, ere i Barcelona udøvede skrækkelige Voldsomheder, blandt flere medvirkende Aarsager, fornemmeligen foranledigede ved en Krigsrets Dom, der kun havde dømt nogle Carlister, der vare overbeviist om at have berøvet flere Fruentimmer Synet, foruden andre Grusomheder, til nogle Aars Deportation. Neppe var denne Dom bleven bekjendt, førend bevæbnede Hobe stormede gjennem Gaderne under Raabet: Carlisterne døe! Disse Folk hørte næsten alle til Nationalgardens 12te Regiment, kaldet sla Blusat, som fornemmeligen havde bidraget til Revolutionen af 5 Aug., og en JuntasJndsættelse i Catalonien. General Marschen blev slaaet, men da Tropperne vare afmarscherede til de forskjellige Punkter, hvor Conspirationen var stærkest, omringede Folket General-Capitainens Pallads og begjærede med vilde Skrig at Carlisterne ufortøvet skulde skydes. General Alvarez søgte forgjeves at tilfredsstille Pøbelen, ved Løftet, om at Executionen skulde foregaae den næste Dag Da det ikke skeete strax, stormede man Citadellet, hvis Gouverneur i sin Bestyrtelse udleverede Nøglerne til Fængslerne. Den første Fangne som faldt de Rasende i Hænderne, er den i Fægtningen ved Alos fangne Oberst O'Donnel. Hans Liig blev kastet ned af Murene til Mængden, som kastede en Strikke om det blodige Bytte, og efterat Canibalerne havde slæbt det døde Legeme ved Fødderne gjennem Gaderne, og mættet deres Tørst efter Hævn, ved Faklernes Skin, opbrændte de de sønderlemmede Levninger paa Rembla, paa den selvsamme Plads, hvor General Bassa blev brændt. Under disse Afsky opvækkende Orgier, foregik i Fængslerne selv de gyseligste Mordscener. De værge Tirsdagen den 26 Januar 1836. løse Fanger bleve nedskudte af nogle af hine Banditter, og mellem Offrenes Jammerraab, og Mordernes Jubelskrig, blandede sig den udenfor værende Pøbels Glædeshyl, og efterat alle Fangerne vare ombragte, ilede man til Hospitalet, hvor de Syge modtoge Døden paa Sygeleiet. Massacret var begyndt om Aftenen henimod Kl. 8, og vedvarede til Midnat. Nationalgarden holdt sig rolig paa dens Allarmpladse, med Geværet i Armen, uden at foretage den mindste Demonstration mod Folkets Raserie. Men saameget mere paafaldende er det, at Gen. Alvazes, der under Mina's Fraværelse forretter Gouverneur=Tjenesten, ved Mynstringen den følgende Dag, tilkjendegav Nationalgarden sin Tilfredshed med dens passive Forhold. Om Aftenen den 5te Kl. 6 fornyedes Urolighederne. Constitutions=Stenen blev opreist foran General Capitainens Pallads. Kl. 7 satte Tropperne sig i Bevægelse for at borttage Stenen. Ved Postens Afgang sloges man i flere Gader. Vapor undskylder de begangne Excesser noget, mod de af Carlisterne forhen udøvede Grusomheder, og betiener sig, med Hensyn til de massacrerede Carlister, af det Udtryk, med hvilket Grev d'Espanna tidligere lod de Liberale skyde. Man har - sagde han kastet Factionisterne ind i Evigheden, General Mina er, paa Efterretningen om hine Begivenheder vendt tilbage fra San Lorent til Barcelona. Frankrig. Discussionerne over Adresse-Udkastet, som begyndte den 11te, fortsattes og sluttedes den 12te. Jhvormeget Oppositionen end bestræber sig for at vinde Terrain for den polske Sag, er der dog kun liden Udsigt til at det vil lykkes. De Amendements, som i dette Øiemed ere foreslaaede, ville sikkerligen strande paa Hr. Broglies Modstand, i det Majoriteten synes at ville lempe sig efter hans Betænkeligheder. Med Hensyn til Frankrigs indre Forhold, fandtes i det Væsentlige Jntet mod Udkastet at erindre, det var først dets Berørelse af Forholdene til Udlandet, der fremkaldte alvorligere Debatter. Hr. Mornaz foreslog følgende Amendements: denne lykkelige Harmonie med den engelske Regjering, opfylder os med det Haab, at det vil lykkes dem, Sire, i Forening med England, og med de øvrige Magter, hvis Jnteresser gaae Haand i Haand med vore, igjen at opreise den europæiske Ligevægt, som er saa nødvendig for den almindelige Freds Vedligeholdelse. Den første Borgen for denne Gjenoprettelse, vil saa haabe vi – være Vedligeholdelsen af den gamle, ved bestaaende Fordrag helligede polske Nationalitet. Derpaa betraadte Hr. Broglie Talerstolen, for at bestride dette Amendement. J sit Foredrag udviklede han, hvorledes intet Land varmere end Frankrig havde antaget sig Polens Jnteresse, men at Frankrigs, ja selv Polens Vel, fører det med sig, ikke bestandig paany at bringe denne Gjenstand i Erindring, at stedse gjentagne Reclamationer ere en høit stillet og stolt Nation uværdige, og formindsker dens Jndflydelse, at de proscriberede Polakker opfyldes med Forhaabninger, som ikke kunne tilfredsstilles. Dhrr. Lamertin, Odilon, Barro- og Girardin tiltraadte Amendementet, som ved Afstemning blev antaget, og tordnende Applaus gjenløde, da Præsidenten bekjendtgjorde dette Resultat.