Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1825-01-04
fra Hovedstaden angaaer, da kan der, ved vor periodiske Litteraturs nærværende Frugtbarhed, ikke af PrivatKorrespodence blive stort andet Udbytte at opsanke, end Ammestue=Eventyrer og Gadehistorier, hvorfor det ikke lønner sig at salarere Nogen, ei at tale om de Uleiligheder, Erfaring har lært Man derved kan paaføres, hvorfor jeg og kan bevise, længe forud intet at have reflekteret paa et Tilbud fra den samme Haand, der nu har sluttet en saa drabelig Alliance med Aarhusianeren, ventelig ifølge det gamle Sagn, at den ene Ravn ikke hakker Øiet ud paa den anden. Dette er Sagens latterlige Side, jeg kunde vise Publikum den fra en anden og langt styggere jeg kunde vise, hvorledes en maskeret Dæmon besjæler den hele Plan, hvorledes Man, ved at gaae udenon- og ikke directe anfalde den, Man dog egentlig vilde tillive, gjør sig skyldig i den allersorteste Utak, ei allene for udviste Velgierninger, men for skaanende Overbærelse, og en Mennesket mere beskjæmmende Last end Utak kjender min Følelse ikke. Men da det baade vilde falde vel tragisk, og kun levere et nyt Bidrag til den gamle Sandhed om Manden, der opfostrede Slangen i sin Barm; da Erfaring bittert og dyrt nok har lært mig Sandheden af de Ord, jeg nylig læste i det for et Old, Manges Bestræbelser kunde berettige til at kalde det fornuftløse, uforlignelige, Riimbrev fra Sorøe, af Christian Wilster, som pryder sidste Aftenblad, Og naar Man Daarer tugte vil, saa bliver Man forbandet: vil jeg endnu kun holde mig til det Latterlige, kun i Nødsfald bruge lovligt Nødværge, vel vidende at Krybet opæder sig selv, og at det er, som en Hædersmand i denne Anledning saa skjønt, ved en mundtlig Samtale, bemærkede: at det er slige Uslingers Natur at forfølge Velgjøreren, blot fordi de have den Ulykke at være kjendte af ham, i hvilken Henseende den Fiende, som allerførst vilde falde for deres Haand, blev deres egen Samvittighed, hvis de formaaede at udrive den af Brystet." - For Alting vilde Rænkesmedene ikke troe, at det er for deres Skyld eller for at gjendrive dem, dette skrives. Den, der kan lyve med saa fræk Pande, kan ikke gjendrives, fortjener det ei heller; men det er Sandhedsvennens Pligt redelig at vaage over, at Publikum ikke vildledes i dets Domme. Jøvrigt elsker Udgiveren, som sagt Fred. Det veed Enhver, som kjender ham personlig. Det veed selv Fornærmeren, som maaskee stolede for meget paa hans Medlidenheds-Følelse, og glemte, at Man ikke sover, fordi Man undertiden synes at slumre. Udgiveren tvivler ikke om, at Løgneren og Skryderen omsider ville falde tilbage i deres Jntet; han stoler paa, at hans Avis ingen Vaabendrager behøver; han frygter mindst for, at Frugten af 28 Aars - det er hans Stolthed at turde sige redelige og utrættelige - Stræben og Opofrelser ei kan berøves ham af Døgnsluer; tvertimod er han rigelig lønnet i mange Agtværdiges bifald og Venskab, dem ingen Tyvehaand kan frarane ham. Kan Avisen ikke anbefale sig selv, nytter Selvroes ikke, saa lidet som skeelende Nid kan svække dens Værd. Heller aldrig skal han derfor ophøie sig selv eller oversee det Menneskelige i sit Arbeide, eller være opblæst nok til ei at indrømme og paaskjønne Andres Fuldkommenheder. Enhver gjøre det saa godt han kan, virke ærligt i sit Kald og tillade Andre det samme - da behøver Man sikkert ikke at saare Deelikattessen, ved at lade sig selv udraabe paa Torve og Gadehjørner. Odense, den 5 Januari 1825. . gen S. Hempel udgiver af Fyens Stifts Adresse-Avis. ner. Man optræder og med en Cato=Mine synes at ville fælde Dom i store politiske Materier, og den Kyndige da ved først Øiekast finder disse magnos hiatus sammenrapsede af andre, som f. Ex. denne og Slagelse-Avisen, hvilken sidstes Anskuelser, med al min Agtelse for den saa hæderværdige Udgivers udbredte Studium og Talenter, dog i enkelte Deele er, og ifølge den selvstændige Mands Karakteer maa være forskjellig fra mine, da kan nok neppe tænkes et latterligere Beviis paa at prale med stiaalne Fiær. Jmidlertid er Tingen for Somme baade praktikabel og profitabel, naar Man kun seer mere paa at skrive for Publikums Penge, end paa at fremme Sandhed og Retskaffenhed, saa meget mere, da der behøves et kritisk Blik og Bekjendtskab til alle Dagblade (hvilket ikke er Hvermands Sag), for at opdage slige lave Følgeblad til No. 2 af Fyens Stifts Addresse-Avis og Avertissementstidende.