Viborger Samler, 1848-04-18
Slesvig, den 14de April. Om Krigsbegivenheder er der for Tiden intet at fortælle, og over de diplomatiske Forhandlinger er der udbredt et tæt Slør – altsaa maae De dennegang tage tiltakke med noget, som hverken er strategisk eller politisk, jeg vil fortælle om et Besøg paa Dannevirke. Til et mere passende Sted end dette kunde man i disse Dage ikke gjøre nogen Privatercursion. Dannevirke er atter besat af de danske Tropper; i Værtshuset, hvor jeg steg af, hilste jeg paa flere Bekjendte; det var Dragonofficerer fra Odense. Det er det 6te og 5te Dragonregiment, som have det hæderlige Hverv at holde Dannevirke besat og dertil ere 4 Kanoner bragt op paa det gamle Værk, uden militair Tilladelse maatte man slet ikke komme derop. Jmidlertid faldt det os ikke vanskeligt at forhverve os den. Man har jo endeel Beskrivelser af Dannevirke, alligevel troer jeg, at Enhver, som for førstegang tager Værket i Øiesyn, udbryder: at det endnu var saa stort, havde jeg ikke tænkt, Folket kalder den hele Vold fra Hedeby eller egentlig endnu et godt Stykke længer øster fra indtil Hollingsted og Trene for Margrethenwall efter Christopher den 1stes Dronning, Margrethe Sprænghest (swarte Grethe), hvem Sagnet tillægger Værkets Opførelse. Ved Bustorf, ikke langt fra Hedeby, seer man endnu en Bakke, og der skal Thyraborg have staaet; det hele Stykke østlig for Thyraborg kaldes nu paa Plattydsk Danmark. Det Stykke af Volden, som i en halv Miils Distance strækker sig vestlig for Thyraborg, er den allerbetydeligste Deel af det hele Værks Levninger og kaldes Korborg (Kurborg af Kure). Dette Stykke er kongelig Eiendom, Bønderne afkjøbt ved Kong Christian den Ottende, og bliver altsaa nu hverken pløiet eller tilsaaet. Paa denne Strækning havde vi et løierligt Optrin; vi gik ned til nogle Huse for at forhøre os om Kalegat og traf der en Forsamling af Husenes Beboere, som stode ved en lige udgravet Fordybning, hvori en Dragkiste, som vor Almue siger, var nedsat. Vi saae strax, hvorledes det var fat, men spurgte dog Folkene, hvorfor de nedgrov deres Sager. Ja, det var for Fjenden. Men hvem Fjenden var, vilde de nødig sige; tilsidst kom det for en Dag, at man havde sagt dem, naar de Danske kom, vilde de skænde og brænde og derfor havde de faaet Ordre – fra hvem, kunde eller vilde de ikke sige – til at flytte bort. Nu saae de jo nok, at de Danske slet ikke vare saa slemme, som man havde sagt, ja de roste dem endog for at være bedre end dem de kaldte deres egne, men vi bleve ængstelig udspurgte, om det var sandt, at Slaget skulde komme til at staae ved Margrethenwall. Nu havde Frygten betaget dem saa ganske, at de slet ikke hverken havde faaet pløiet eller faaet. En Bonde kom til, som havde været ivrig for at faae Værkets Fundament udgravet, og i Ledsagelse med disse Folk, som slet ikke vare bange for en dansk Uniform blandt os, især da vi efter Evne talte Plattydsk, gik vi langs med Korborg. Det er et beundringsværdigt Arbeide: Volden har endnu en Høide, at Rendsborgs Volde paa nogle Steder ikke ere høiere, foran Volden gaaer en dyb Grav. Men Fundamentet er det mærkeligste; paa hele den søndre Side af Korborg er der først lagt Graasteen til en Høide af 6 Fod og i en Bredde af 7 Fod, ovenpaa denne hviler Muurværk, som endnu har betydelig Høide og før har været høiere. Dette Muurværk er af en ganske udmærket Fasthed, endnu river man med stor Møie, om man overalt formaaer det, Stenene fra hinanden. Det hele er et Værk, som blot et Folk formaaede at udføre og er endnu et forhausende Vidnesbyrd om den Folke=Eenhed, som fra Arilds Tid de Danske have dannet og hvorved de saa bestemt have viist sig adskilte fra de Tydske. Nu holde atter danske Vagter paa Kure Thyres Vold, og de vide, paa hvilken Jordbund de staae; Dragonerne have strax været ude at tage Værket i Øiesyn og have faaet Forklaring om dets Betydning. Vi saae fra Volden af mod Syd og saare paafaldende var det, at alle Huse, som vi paa den Side blev vaer, vidnede og sachsisk Bygningsmaade, idet de vare uden Skorstene, medens man paa Voldens Nordside overalt iagttog den danske Bygningsmaade. Paa Nordsiden har Volden forøvrigt slet intet Fundament. Jeg spurgte de Bønder, som fulgte med os, hvor langt man fra Korborg af skulde mod Nord, for det Danske blev talt og forstaaet. "Dat is dre Stund Gahn, lød Svaret, amerst wi verstahn dat nich." Jeg har baade dennegang og tidligere i Øst saavelsom i Vest overbeviist mig om det samme – altsaa 1 1/2 Miil nord for Dannevirke, der lever det Danske endnu om end et hensygnende Liv, saa er dog Sproget for andre Danske ikke blot let at forstaae, men virkelig godt. Et Strøg, som i det Høieste er 1 1/2 Miil bredt, er den hele sikkre Erobring, som Tydskheden under idetmindste 600 aarig Kamp har gjort, men atter vaier Dannebrog paa Dannevirke, og hvad der med Valdemarerne gik tabt, vil med Folkeaanden komme tilbage. Op til den hellige Kamp. - J Midten af Korborg saae vi Kalegat, som var Porten, der førte igjennem Dannevirket; for kort Tid siden havde man endnu seet Levninger af Porten. Hvor Korborg holder og begynder en Mose, og der har Danne virket hvilet paa Pæleværk – denne Deel af Værket er det, som tidligere har brændt. Da vi fra Besigtigelsen, vendte tilbage til Værtshuset, fandt vi der Dragonerne i den muntreste Stemning. En Trompeter læste den nye Sang af H. P. Holst (Digteren følger selv i Uniform med Generalcommanden). "Danmark delig Vang og Vænge" for dem og ledsagede den med sine Glosser; sammes andet Vers begynder saaledes: Schleswigholstein meerumschlungen, Hvordan vil det gaae, Store Ord du har paa Tungen, Gik den alt i Staae? Vi vendte tilbage ikke mindre begeistrede over den Mand, som boer i Tropperne, end over Dannevirkes Muurværk. (Dvk.)