Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-05-10
Baron Pechlin har under 28 April indgivet til Forbundsforsamlingen i Frankfurt en overeensstemmende med en Jnstrux fra Udenrigsministeren affattet yderligere Erklæring, hvori det hedder: "Undertegnede, som med Hensyn til Forbundsbeslutningen i Sagen angaaende Hertugdømmerne Slesvig og Holsteen i Forbundsdagens 28de Møde af 4 April d. A. har forbeholdt sin allerhøieste Regjering en nærmere eventuel Erklæring, har ifølge modtagen Ordre endnu at udtale, at Hans Regjering aldeles ikke kan indrømme Forbundet nogen beføielse til at træffe nogensomhelst Bestemmelse i Henseende til Hertugdom met Slesvig, endsige til imod den legitime Landsherres, Villie og Protest at beslutte Slesvigs Tilknytning til det tydske Forbund. En saadan Beslutning vilde tilmed, i Kraft af Wiener Slutnings Aften Art. V og XIII, 3 være en Nullitet, da Optagelsen af et nyt Medlem i Forbundet, - og som Saadant maatte Kongen som Hertug af Slesvig blive at betragte, - ikke kan skee ved Stemmefleerhed, men kun eenstemmigen, og Hans Majestæt som Hertug af Holsteen og Lauenborg voterer paa det Bestemteste derimod. Undertegnede har endvidere paa sin Regjerings Vegne at yttre Følgende: a) Slesvig, som aldrig har udgjort en Deel af Tydskland eller af Forbundet, befinder sig i adskillelig Forbindelse med Danmark, benhavns Toldbom. dende. og denne Forbindelse er garanteret af Stormagterne, navnlig af Storbrittanien Frankerig, Rusland og Østerrig. Kongen er saaledes fuldkommen berettiget til at opretholde denne Forbindelse og sikkre den mod Oprør, hvorhos Hans Majestæt imidlertid har ifinde, paa muligste Maade at beskytte Slesvigs Selvstændighed, b) J den Udvikling til en fuldkommen Omdannelse, hvori det tydske Forbund befinder sig, ville de enkelte Forbundsstater, alt eftersom Tydsklands Eenhed styrkes, med Opgivelsen af en væsentlig Deel af deres Selvstændighed antage Charakteren af Forbundsprovindser. Jmidlertid er Kongen fuldkommen beredvillig til ogsaa fra Sin Side at tiltræde en saadan Reorganisation for Holsteens og Lauenborgs Vedkommende. Men jo fastere disse Hertugdommer derved sluttes til Forbundet, desto svagere maa i samme Forhold de Baand blive, der knyttede Holsteen til Slesvig. c) Angaaende Arvefølgen i Holsteen existere vistnok Tvivl, der engang kunde have dette Hertugdommes Adskillelse fra Slesvig til Følge. Hvor inderligt Kongen end ønsker, ved alle de loyale Midler, der staae til Hans Raadighed, og navnlig ved Underhandlinger med rette Vedkommende, at see denne Uvished hævet og en vedblivende Personal-Union med Holsteen sikkret, saa ligger det dog Hans Majestæt fremfor Alt paa Hjertet at undgaae endog blot Skinnet af ved denne Unions Opretholdelse i ringeste Maade at gjøre Nogens Rettigheder Afbræk, hvilket jo vilde skee, om Man ved et Magtsprog udtalte begge Hertugdommernes evige Uadskillelighed. Forsaavidt Forbundet har urgeret paa Gjenoprettelsen af status quo ante og i dette Tilfælde lovet sin Mægling, da kunde Hans Majestæts Regjering selvfølgelig kun forstaae status quo ante saaledes, at den indtraadte, naar Kongen, som Hertug af Holsteen, igjen befandt sig i den fulde Besiddelse af sine souveraine Rettigheder. Gjenoprettelsen af den lovmæssige Orden og indre Ro er den første betingelse for en politisk Ordning af gjensidige Forhold. Forbundets Kald var det, ifølge de Bestemmelser, der udgjøre dets Ret, at medvirke til at Opstanden i Holsteen undertrykkedes og at Kongen, som Hertug, blev gjenindsat i den fulde Nydelse af Sine Rettigheder; - først da vilde statis no ante have været at betragte som oprettet, først da kunde mæglende Forhandlinger, hvortil den Kongelige Regjering med Beredvillighed vilde byde Haanden, til nogen Nytte være indtraadte. Fra sin Side har Hs. Majestæts Regjering Jntet forsømt for at tilveiebringe en fredelig Overeenskomst; men alle dens Bestræbelser og Forslag ere fra preussisk Side blevne upaaagtede og ubesvarede. Hvis derfor Preussen og Forbundet, imod al retfærdig Forventning, vedblive den hidtil brugte Fremgangsmaade, da vilde der ikke blive Andet tilovers for den kongelige Regjering end at forsvare sin gode Ret ved alle de Midler, der staae til dens Raadighed. Skulde nu Forbundet tilmed udtale Slesvigs Jndlemmelse i Forbundet eller endog blot lade Forbundstropper rykke ind i dette Hertugdomme, saa maatte den kongelige Regjering betragte dette som en aabenbar fjendtlig Jndskriden.