Viborger Samler, 1829-06-04
Norge. En Commission bestaaende af Justitiarius, i Aggershuus Stiftsoverret, J. C. Berg, og Auditeur ved den anden aggershusiske Jnfanterie-Brigade N. B. Cappelen, er nedsat for paa det fuldstændigste og nøiagtigste at undersøge det Passerede i Christiania den 17de Mai. Den 19de begyndte de deres Forhandlinger. Norske Blade ere opfyldte med Beretninger og Meningsyttringer om det Passerede. Til en Prøve anføres her et Udtog af den Beretning, Christiania Morgenblad den 19de herom har afgivet: "Vi have været Vidne til det sørgeligste Optrin; vi have hørt Byen blive erklæret i Oprørstilstand, vi have seet Cavalleriet gjøre Anfald paa fredelige Borgere; vi have endelig seet Jnfanteriet lade Geværerne for vore Øine. Disse forargelige Scener maae ei blive det norske Folk fremmede; Nationen bør kjende og bedømme dem. Her følger altsaa en simpel historisk Fremstilling af et Vienvidne, der har havt den bedste Anledning til at iagttage Alt. Den 17de Mai frembrød under fredelige Udsigter; thi af hele Hovedstadens Befolkning fandtes kun omtrent 20 Studenter, der havde den Haardnakkenhed, bestemt at ville have et Selskab paa denne Dag; men det var saa langt fra, at dette fandt Medhold i den almindelige Mening, at end- og deres egne Medstuderende lydelig misbilligede denne utidige Stivhed. Dagen vilde have henrundet ligesaa fredelig, som den frembrød dersom ei Mangel paa Conduite hos visse Folk havde forandret Scenen. Jntet forefaldt, der endog kunde vække General Wedel-Jarlsbergs eller Politiemester Gjerdrum Opmærksomhed, førend Dampskibet "Constitutionen" ankom fra sin sædvanlige Tour. Siden Dampskibet begyndte sin Fart, har det stedse ved Ankomsten været modtaget af en Mængde Mennesker med levende Hurraraab hvortil saavel de skjønne Fartøi, som det for Nordmænd saa kjære Navn, har givet Anledning. Alt dette indtraf ogsaa Søndagen den 17de Mai. Derefter bølgede Folkemassen roligen op af Gaden, og efterhaanden blev Torvet mere og meere besat med Mennesker, som samtalede eller gabede deels paa hverandre indbyrdes men især paa General Wedel og Politiemesteren; Man kan med Sandhed sige, at Generalens Fjedre var den Fane, Slaren søgte og fulgte. Folkemængden forholdt sig ganske rolig; kun naar ovennævnte Herrer gjorde en Manocuvre med deres Heste, opstod et Hurraraab - formodentlig af samme Bevæggrand som Man applanderer heldige Skuespillere. Jntet som kunde kaldes Uorden, forefaldt og Nedsskriveren opdagede end ikke en eneste beskjænket her son. Hvad skulde Man derfor troe, da Lygter pludselig viiste sig paa Torvet, og Stiftamtmanden erklærede, at da Folkemængden ei efter Politiemesterens gjentagne Anmodning havde været at formaae til at skilles ad maatte der gribes til alvorligere Midler. Nu opfordrede Magistraten Folket til at stilles af, og gjorde Brug, af Grundlovens J. H. Denne indeholder, saavidt dette smukke Tilfælde betræffer, at militair Magt ei kan anvendes mod Statens Borgere med mindre nogen Forsamling maatte forstyrre den offentlige Rolighed. og den ei øieblikkelig adskillet naar de Artikler, de handle om Oprør, ere trende Gange høit og tydelig oplæste af den civile Øvrighed. Dette skeete, det vil sige, Man oplæste norske Lovs 6 - 4 - 13 som forkynder Tabet af Ære, Liv og Gods for den, som opsætter sig eller raader Andre til at opsætte sig mod Kongens Befalinger, naar de paa Thinge eller andensteds forkyndes. Det er om vi ei feile første Gang Man har gjort Brug af Grundlovens f. M.; om den juridiske Side ved dens Anvendelse i nærværende Tilfælde ville vi en anden Gang sige vor Mening. Den Forsamling, her fortelig er skildret, forstyrrede altsaa den offentlige Rolighed; der behøvedes en Hofnæse, for at lugte, hvorle, des dette gik til. Lovens 6 - 4 - 13 var oplæst; Fol let stod bedøvet over det Særegne i denne Scene. En Øieblik hengaaer i stum Eftertanke, pludselig høres Hestetrav, Generalm. Wedel giver Ordre til at adsplitte Folket. Cavalleriet rider i Carriere ind paa disse stat tels Mennesker, som søge Beskyttelse langs med Huus væggene; men heller ikke der lader man dem i Fred. Jmidlertid befrygtedes vel, at Wedels tappre Krigere er skulde holde det ud med Oprørerne, som havde viist er saa farligt Sindelag den hele Aften. Fodjægerne kaldes til; de lade Geværerne i Folkets Paasyn; hvad Hesten ei kunde kaste overende eller søndertræde skal altsaa være Gjenstand for Skydegeværernes mordiske Jld; men Oprørerne ere ikke saa farlige det kom ikke saavidt. Cavalleriet sprænger imidlertid Torvet rundt og ned af Grændsegaden. Hvor mange Mennesker der ere komne til Skade vides ei endnu; men at meere eller mindre Skade er fremkaldt er udenfor al Tvivl. Mange Mennesker kon seent tilbage fra Landet netop denne Vei uvidende om at Byen var i Fare, samt at de selv skulde overrides, fordi de tillode sig at søge deres Hjem. Efter en saadan Fremfærd blev Torvet renset, og omtrent Kl. 1 saaes et flere Folk i Gaderne. Her er en sanddru Fremstilling af Sagen. Undersøgelse vil ikke kunne undgaaes; den offentlige Stemme fordrede den desuden allerede med høi Røst under selve Handlingen, og den vil enten bekræfte eller modsige den. Hvad der bevirkede dette forargelige Skuespil ville alle Nordmænd letteligen indsee; hvad Jndflydelse det vil have paa Nationens fremtidige Opførsel den 17de Mai, vil Fremtiden lære. Statholderen, Grev Platen som formodentlig gav Ordre til, hvad der skeete, undskylde vi; han kjender ei Nationens exempelløse Rolighed, og maatte tildeels lade sig nøie med Andres Rapporter; hvor han selv viste sig, skal han have været meget human ja endog opfordret Wedels Skare til Maadehold. Den noksom bekjendte brave Che for Justits=Departementet, tillægger Jngen nogen Deel i det Forefaldne; det vilde være en Fornærmelse at tvivle om en Statsraad Holsts Tænkemaade i denne Henseende. Vi yttre ingen Mening om Generalmajor Wedel og Politiemester Gjerdrum, naar denne uheldige Dags Begivenheder ere oplyste og retligen undersøgte, vil Nationens Agtelse eller Ringeagt blive deres Lod, vi ønske det maatte blive det Første. - Politiemmesterens Rapport til Justits= og Politie=Departementet af 18de Mai fremstiller Sagen som mindre betydende; imidlertid ere de strængeste Undersøgelser af Chefen for Politie Departementet, Statsraad P. C. Holst, anordnede, og vil Reinitalet deraf i sin Tid vorde bragt til offentlig Kundskab.