Ribe Stifts Adresseaviser, 1836-03-15
Indenlandske Efterretninger. Frankerig. Af de udførlige Beretninger om Expeditionen til Tiemece meddele vi følgende Udtog Saasnart de franske Tropper nogenlunde havde udhvilet sig efter Expeditionen til Mascara, besluttede Marskal Clauzel at bryde op mod Tiemece, hvorhen Abdel=Kader havde begivet sig, og for tillige at yde den tappre Koulouglis, der som Frankerigs Allierede i fem Aar havde kæmpet mod den fælleds Fjende, kraftig Bistand. Expeditions=Corpset var deelt i 3 Brigader, og dets Artillerie var saaledes indrettet, at det letteligen kunde føres over Bjergene. De første Dagsmarscher vare vel besværlige, men foruroligedes ikke af Fjenden. Da Tropperne nærmede sig Tiemece, erfarede de, at Abdel=Kader havde forladt Byen, og deels med det Gode deels med Magt havde bevæget den mauriske Befolkning - blandt disse 1200 Bevæbnede, at følge sig. Under de tyrkiske og jødiske Beboeres Jubel droge de Franske nu ind i Tiemece, der ligger i en overmaade skiøn og frugtbar Egn, og forefandt den rigelig Forraad af Levnetsmidler. Jmidlertid stod Abdel=Kader med sine Tropper to Mile østlig fra Byen, og Marskalken besluttede at levere ham en afgiørende Træfning. Men Abdel-Kader holdt ikke Stand; vel aabnede hans Infanterie, skjøndt i betydelig Afstand, en Geværild, men da det saae deres Høvding vige med Rytteriet, begav det sig ogsaa paa Flugt. Under Forfølgelsen var Abdel-Kader flere Gange nærved at blive tagen til Fange, og en stor Deel af hans Bagage faldt i de Franskes Hænder. Nogle Dage senere drog Marskalken atter ud mod Adel=Kader, der imidlertid havde nærmet sig det maroccanske Gebeet og atter havde samlet et betydeligt Troppecorps; ogsaa var en Afdeling maroccansk Rytterie stødt til ham for at deeltage i den hellige Kamp mod de Christine. Vel tilloTerrainet ikke, at noget Afgjørende kunde foretages, men da en Deel maroccanske Hjelpetropper atter havde forenet sig med Abdel=Kader, begyndte denne at gaae angrebsviis tilværk, og det med en Heftighed, som de Franske ikke tidligere havde bemærket hos ham. Tilsidst maatte han dog vige. Paa denne Dag havde de Franske kæmpet mod 8000 Mand, blandt hvilke der i det mindste vare 5000 Maroccaner; Fienden havde mistet 150 Mand, medens de Franske kun havde een Død. Da Marskalken saaledes havde opnaaet sin Hensigt med Recognosceringen, trak han sig tilbage til Tlemece, dog ikke uden at blive foruroliget af det fjendtlige Rytterie. - Et stort Antal Polakker har indgivet en Petition til de Deputeredes Kammer, hvori de have ansøgt om, at det maatte tillades de fra Krakau fordrevne Polakker at komme til Frankerig. Men ifølge en Fortælling i J. de Commerce skal den kun være liden Udsigt af et heldigt Udfald af dette Bønskrift. Det Blad vil nemlig vide, at det østerrig, ske Kabinet omtrent for en Maaned siden havde underrettet Hertugen af Broglie om de Forholdsregler, der ville være at træffe mod Krakau, og tillige ladet forespørge, om den franske Regjering ønskede, at Man lod de Polakker, der vilde vorde udjagede fra denne Fristat transportere til Frankerig. Og da havde Hertugen ikke allene ingen Modforestillinger gjort mod den projecterede Kænkelse af Krakauer-Gebetet, men endog erklæret, at han beklagede, at den franske Regjering ikke kunde modtage hine Polakker. J denne Anledning spørger Bladet National: "Skulde man troe, at en fransk Statsmand saa aldeles kan glemme Nationens Ære 27. Fransk-amerikanske Anliggender.