Norske Intelligenssedler, 1793-05-29
Korn-Priiserne Dansk Hvede, fra 5 1/4 Rd. a 5 1/2 Rd. pr. Tønde. Ruug . fra 3 Rd. 84 sk. a 4 Rd. - Do. Malt, . . . 2 3/4 Rd. a 3 Rd. Do. Byg . . . 2 3/4 Rd. a 3 Rd. - Do. Havre. . 1 Rd. 36 sk. a 1 1/2 Rd. - Do. vende Tillægge. De have, Herr Professor Vilse, viist mig den Ære, at spørge om mine Tanker i den vigtige Sag, som nu sætter Deres altid virksomme Liv i Bevægelse til Fædrelandets Gavn og Hæder, og jeg tager med Betænkelighed Pennen i Haanden for at yttre dem. En Treschow - En Møller - disse sande Videnskabers Mænd have med dyb Tænksomhed afhandlet Materien, om det er nyttigt eller ikke, og det som maaske er det retteste, om det er gjørligt eller ikke, at Norge faaer sin egen høye Skole Hiin troer, at Universitet indbefatter en Masse af Lærdom, hvortil Kunster og Videnskabers Tilstand hos os endnu ikke baner os Veyen, at Yppigheden i Kunstens Frembringelser i Levemaade og Pragt-Optrin vandrer tilhobe med Videnskabernes Høyde, at Norges Jern-Nætter gjøre dens Jord-Bund uskikket til Dyrkelse i Forstandens, som Naturens-Rige, og at enn bedre Jndretning i Skole-Væsenet sigtede meere til sand Nytte, end det prunkende Navn Universitet (maaskee en Middel-Ting imellem en Forklaring af Ord i lærde Sprog som hastig glemmes, og et Foredrag af Ting i alle Videnskaber ved fleere Lærere) om dette - hvorfor da ikke i det fierde Stift Christiansand som i de 3 øvrige? – Denne kildrer National-Aanden, som higer efter den Rang, Normænd fortjene blant Europas oplyste Mænd, skildrer med stærke Penselstrøg den Unges Afveie paa Vidskabs-Banen i Hovedstaden, de i Taarer svømmende Forældre over at sende Barnet til Høj-Skolen og holde ham der med den sidste Skjærv af en kummerlig samlet Formue, øine for hans Skyld en ublid Udsigt til Mangel i Alderdommen, og see ham igjen med fordervet Krop, tom Hjerne og Ulyst til all alvorlig Daad. - Tak skee Dig, ædle Møller, for Dit herlige og sande Malerie, Din Kiærlighed for mit Fædreland, og Din beskedne Tone, lig den, hvori Sagen fra modsat Syns-Punct betragtes. Her kan en G: C: og A: R: lære hvorledes Lærde bør stride. Glad erindrer jeg, da Du, Møller, for 23 Aar tilbage ved Themsens Bredder gjorde mig opmærksom paa Britternes Høide i Kunster og Videnskaber, og jeg i Dit og den udødelige Gerners Selskab følte mig lyksalig. Men til Sagen. Har Har et Land som Norge ikke Ret til Oplysning, og kan den erholdes uden Unipersitet, Har Norge, et Land, som med liden Folkemængde udsender for meere end 4 Millioner Rigsdaler af dets Producter til Udlændingen, ikke Kraft i sit Skjød til at underholde et Universitet, om ikke Regenten vilde allernaadigst lade det Offentlige biedrage til Stiftelsen, naar Private anstrængte sig, Kan ikke Realisationen af det tilvisse Embeder henlagte Gods skabe en betydelig Fond, og dermed maaskee Landets Kultur tillige befordres, og troer man, at Kjærlighed til Fædrelandet er saa aldeles udslukt hos os, at man ej vil gjøre Alt mueligt efter Evne til at see denne Yndlings-Jdee for hver Patriot bragt til Virkelighed? Det er ikke sagt, at Norges Universitet strax skal kunne vandre med lige Skridt til Fuldkommenhed, som hiine høje Skoler, hvor man i Seeler og med Statens offentlige Kraft har gjærdet for den mueligste Høide, men lader os begynde, og Tilvæxten bliver sandelig naturlig. En eneste stor Mand i en Videnskab bestemmer ofte et Universitets Rygte og Flor. Linnæus gav Upsala, og Boerhave Leyden, som nu Heyne Gottingen, og Black Edinburgh, en Rang, hvortil rigtig nok det rigeste Universitet man kiender, Kiøbenhavns, ikke har svinget sig: og hvo veed, om ikke en Vahl, denne vores Landsmand, denne vores Linnæus, ej kunde fristes til at komme her, for i en videre Natur-Kreds for hans kundskabsgridske Siæl at bestemme det Norske Universitets Hæder. J Sverrig er Lund, uagtet Upsala, i Finland Aabo, i Pommern Grypsvalde, i Scotland 3 Universiteter nær ved hinanden, Edinburgh, Glascow, og Aberdeen, og dette Land, som er limitrophe med Engeland, hvor Oxford og Cambringe ilkun ere i Dages Reise fra Edinburgh, staaer sandelig ikke i det Forhold til Moder-Stat, som Norge til Dannemark, Alle disse 3 Universiteter blomstre, og Nord Britten vinder Palmerne igiennem Black og Blair, Monro og Robinson. Det kunde maaskee ikke være til Overflødighed, at jeg her anfører Lærerne og deres Løn ved Edinburghs Universitet: