Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
J Klubben havde man ikke saa mange Stole, som der var Medlemmer. En lang Træbænk, lig den, hvorpaa vore nordiske Oldfædre plejede at sidde ved det brede Egebord, havde man placeret paa den ene Side, og et broget Selskab af Stole, af alle muelige Former og Skikkelser, paa den anden. De, som sadde paa Træbænken, kaldtes Bjerget; de, som sadde paa Stolene, Kiæret. Det var to Oppositionspartier. Ved nærværende Leilighed knurrede Bjerget; men Kjæret yttrede sit Bifald. Taleren bekymrede sig kun lidet om Biergets Knurren og Brummen, men vedblev at tale saaledes: "Det er ikke nok, at Pibning hverken strider mod Naturen, Bibelen eller Sæderne; jeg skal endog paatage mig at bevise, at den er eet af de gavnligste og hensigtsmæssigste Foretagender i Staten." Vi mangle Nationalfester; det er noksom bekiendt. Grækernes olympiske, pythiske, isthmiske og nemeiske Kamplege, og Romernes Ludicra vide vi intet af. Vel have vi længe havt noget Lignende i de Amagerske IIbræd, at slaae Katten af Tønden og trække Halsen af Gaasen. Men denne Nationalfest er, som saa meget andet, blevet saa ganske forqvaklet, at Katten er forvandlet til en Tyrk, og man nu ikke mere kan sige at slaae Katten, men maae sige slaae Tyrken, af Tønden, og den skjønne Skik, at trække Halsen, af Gaasen, er bleven afskaffet. Det eneste, der endnu kan erstatte den store Mangel paa National fester, er Pibning i Skuespilhuset. Man bereder sig derpaa hele Uger i Forveien, ligesom Grækerne til de olympiske Lege, man gaaer derhen, som til en Fest, man over der ikke allene sit Bryst, men ogsaa sin dømmekraft. Ungdommen vænnes tilMeningsfriheds Yttring, til Selvstændighed, til Utvungenhed. Man lærer at beseire store Vanskeligheder, ved at overdøve de vældigste Klappere. Det er et Slags Over- og Underhuus i det Smaa. Og hvad koster os da, nøje overveiet, alle disse store Fordele, En Ubetydelighed. En lumpen Comoedie, Tragoedie eller Opera, som gives til Priis. Men har man da ikke i hele Aarhundreder givet paa Amager en levende Kat eller Gaas til Priis, for at more Folket? Har man ikke givet ved Nationalfester hele stegte Stude, fyldte med Calenner, Gjæs, Ænder og Kyllinger til Priis, for at skaffe de saakaldte Plebs en passende Fornøielse. Og ville overalt tilsidst Digterne ikke gjøre sig en Ære og Cassen en Glæde af at levere et Udpibningsstykke, naar en saadan Udpibning eengang for alle betragtedes som en Nationalfest, Theatercassen giver jo, for at fyldes, paa en Fastelavnsmandag, Holbergs Jeppe og Ulysses til Priis endog for Pøbelen; hvorfor skulde den, for at forøge Nationalglæder, ikke kunne give en Opera eller Tragoedie, af en fremmed Forfatter eller Componist, til Priis:"Men ikke nok, at Pibning bøder paa Mangelen af Nationalfester; den virker ogsaa til at udbrede Smagen for det sande Skjønne blandt Badskjære, Slagtere, Bagere, Grovsmedde og Rokke dreiere. Saadanne Folk have hverken Tid, Lyst eller Leilighed til at læse Theatercritiker, eller høre æsthetiske Forelæsninger; de give Aristoteles, Lessin- og Schlegelerne en god Dag; men naar Konst critiken er forbunden med Løjer og Optøjer, saa ere de langt fra ikke utilbøielige til at forlade deres Slagterhuus, Smedie og Bagerie, for at tage Plads i Konstdommernes Circus. Hvorfor skal overalt Badskjære og Slagtere ikke ligesaa godt kunne bedømme Slagterscenerne i de moderne Heltestykker, som Skomageren de skomagerlige Deele i Apelles Malerie, og som denne store Mester rettede sig efter, Hvorfor skulle Dramaturgien og Æsthetiken ikke ligesaa godt populariseres, som Lægevidenskaben, Finants videnskaben, Statsoeconomien, Regjeringskonsten,