Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-05-01
J den Tale, hvormed den Kongl. Kommissarius aabnede Forsamlingen, nævnede han blandt andet de velgjørende Følger, som af den slesvigske Stænderforsamling middelbart ville indtræde ogsaa for andre Dele af Landet i de Anliggender, som disse have fælleds med hiin, saaledes: "Beliggende mellem den nordligere Deel af Landet og den til det tydske Forbund henhørende søsterlige Provinds, knyttet, ved mange dyrebare Baand til denne, og tillige endnu meere end den beslægtet med den nordlige Deel af Fædrelandet, er det netop det Slesvigske Forbindelsesled (Verband, der som det mæglende Princip allerede ved de betegnede Forhold meest egner sig til at udjævne mulige modstridende Jnteresser, og ved sine Repræsentanter at bidrage til større BeForfæstelse af den gamle og heldbringende Forening." uden de til den 1 Octbr. f. A. kundgjorte Lovanordninger, over hvilke Provindsialstændernes Forsamling for Hertugdømmet Holsten har afgivet sin Betænkning, anmeldte Commissarius tre endnu senere tilkomne, nemlig betræffende Prøvehandelen, Handelen paa Island og et, som søger at hæve de Tvivl og den Uvished, som hidtil herskede med Hensyn til Børns Forsørgelsesberettigelse. Derimod har Raadslagningen over et forelagt Udkast til en almindelig Kommunallov for Stæderne, med Hensyn til den forholdsmæssig indskrænkede Tid, maattet udsættes. Vel vedblev han - komme de Resultater Dem til Hielp, som ere fremvirkede ved Bearbeidelsen af disse fælleds Gienstande, i den holstenske Forsamling. Men netop derfor stige ogsaa Forventningerne, og med det skjønne Haab, her at see fuldendt, hvad hist kun kunde begyndes, vil Landet skue hen paa Gangen af Deres Virksomhed. En slig Udvikling begunstiges ved Normerne for vor Jnstitution. Dens Ledsagerinde er den Frimodighed, som sætter sig selv de ved Loven og Samvittigheden foreskrevne Grændser. Dens ledende Princip er Tilliden og Anerkjendelsen af den store Sandhed, at et Lands Held og Lykke væsentligen afhænger af den sande Overeenstemmelse mellem Regenten og Undersaatterne. de Paa Opfordringen til at fremkomme med mulige Jndsigelser imod Rigtigheden af enkelte Valg, bleve ikkun Omstændigheder, som vare indtraadte med Hensyn til den Deputerede for det 14de Valgdistrikt af de mindre Landeiendomsbesiddere (Godseier Güntzel) Gjenstanden for en Forhandling, idet han selv ledede Talen paa dem. Efterat den Kongel. Kommissarius havde tilkjendegivet Forsamlingen, at han vel havde afhændet den Eiendom, som havde medført hans Valgbarhed, og kjøbt et adeligt Gods, men derhos var Eier af nogle Grundstykker, sorterende under den underordnede Jurisdiktion, om hvis Erhvervelse saavelsom om Skatteværdien han havde foreviist en embedsmæssig Attest, antog Forsamlingen eenstemmig, at den Deputerede efter § 56 af Forordn. af 15 Mai 1834 var fuldkommen qvalificeret. De 3 i Mødet den 14de anmeldte Petitioner vare: 1) en Ansøgning fra en Jndvaaner i Cappeln, om at hans Søn maatte tages fra ham, og en Plads til at bygge et nyt Huus paa, blive anviist ham; 2) et Bønskrift fra Bødker lauget i Flensborg, om Jndskrænkning af de Søe=Enrolleredes hidtilværende Rettigheder i Henseende til Forfærdigelse af Bødkerarbeide; 3) en Ansøgning fra Oldermændene for Skomagerlauget i Slesvig, angaaende Opretholdelsen af deres Laugsrettigheder mod Forurettelser ved Professionisterne paa Landet, de i Militair=Tjeneste staaende Skomagere og Kjøbmændene, endvidere angaaende Ophævelse af, event. Forandring i de gieldende Forskrifter betræffende Reisepenges Betaling til vandrende Haandværksvende, og endelig angaaende at erholde Arbeidet for det i Slesvig garnisonerende Militair. Dernæst motiverede den Kongelige Kommissarius 6 Lovudkast, over hvilke de holdte Foredrag, fuldstændigen ere meddeelte i Tidenden. Ved Slutningen af det fjerde Foredrag bemærkede en Deputeret, i Anledning af at dette Lovbud var traadt i Virksomhed, uden at Stænderne forud havde raadslaaet derom, at han holdt for, at Provindsialstændernes Ret til ogsaa at raadslaae i Forveien, her maatte nævnes; men da den Kgl. Kommissarius, herimod sagde, det forstod sig af sig selv, at Regjeringen i uopsættelige Tilfælde maatte kunne udstæde Love, under Forbehold af, at de siden skulde forelægges Stænderne til Betænkning; en modsat Fremgangsmaade kunde under visse Omstændigheder lede til Absurditet, erklærede den ommeldte Deputerede, at han heri aldeles stemmede overeens med den Kongelige Kommissarius.