Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-02-27
Den yngre Pitt havde dreven Acten igjennem angaaende denne Regjeringsform, endskjøndt først efter megen Opposition, hvorved For havde forudspaaet alle Ulykkerne, som vilde komme af dens slet beregnede Plan. Den franske Befolkning i Canada (Landet havde jo forhen været fransk Eiendom, som neppe kjendte nogen anden Regjeringsmaade, end Ludvig den Femtendes, var i Førstningen meget fornøiet med Engellands milde Love, og blev det ligeledes med den indførte Regjeringsform. Dette lod sig godt forklare. En svag og temmelig uvidende Folkemængde (i Begyndelsen af dette Aarhundrede havde man Vanskelighed med at faae Medlemmer til Underhuset, fordi Valgdygtige hverken kunde læse eller skrive paa 70 80,000 Mennesker, hvoraf den da bestod, kunde nok være tilfreds med en meget middelmaadig Bestyrelse. Men da Folkemængden tiltog og blev blandet med engelske og andre Jndvandrede, Handelen tiltog, og Folket blev underviist, da begyndte man at føle sin egen Styrke og at fordre den virkelige Udøvelse af de Rettigheder, som Loven ved hiin Anordning tilstædede. Fra 1810 har en Kamp om Frihed og Sparsomhed, imellem Folket og det af de engelske Ministre understøttede Oligarchie vedvaret lige til den nyeste Tid, og denne Kamp har næsten tiltaget i Heftighed med ethvert Aar. Grunden til Ondet ligger i, at Regjeringen ikke passer mere til Forfatningen i Staten. Saalænge Constitutionen var et dødt Bogstav, eller saalænge Oligarcherne styrede Landet og Folket blev ligegyldigt og passivt, saa gik Alt temmeligt godt, men saasnart Maskinens modstræbende Deele gik frem i en modvendt Retning, kom det Hele til at staae, Underhuset i Neder-Canada bestaaer af 88 Medlemmer, saa at een Repræsentant er at regne paa 6000 Jndvaanere og kan altsaa fuldstændigt forestille hele Folket. Det lovgivende Raad bliver, som det hedder, udnævnet af Kronen, d. c. af Gouverneuren; men i Virkeligheden skeer dette ikke, men Noget langt værre. Gouverneuren falder, naar han kommer som en Fremmed til Colonien, næsten stedse i Hænderne paa en Faction, og denne udnævner i Grunden baade det lovgivende og det executive Raad, ligesom ogsaa de fornemste Statsbetjentere i Colonien. Disse udgjøre et Oligarchie, som understøttes fra London og staaer i Forbindelse med Moderlandet. Det bestaaer heller ikke af Canadier, saaledes som Underhuset, men af Engellændere, Skotter, Jrer, der ere sendte derover fra Engelland af, og som ønske der at drive deres Spil til egen Fordeel. Af disse saa slet sammenstemmende Elementer maae altsaa Collision nødvendigen følge, og denne har ogsaa viist sig slem nok, da Overhuset har i Løbet af ni Møder forkastet 122 Forslag fra Underhuset, og i den Grad vanskabt 17 andre, at Underhuset ikke igien kunde antage dem, uden at vanære sig selv og ganske opoffre Folkets Sag. Nogle Exempler kunne oplyse dette System. Moderlandet har gjentagne Gange opgivet den Ret at beskatte Colonisterne uden deres Samstemmen hertil: og denne Bestemmelse bliver ogsaa fulgt efter Bogstavet, men i Grunden overtraadt, thi Gouverneuren fordrer Lov til vilkaarligen at disponere over Fonds, som kun høre Landet til. Disse Fonds bestaae i Jesuiternes confiskerede Godser, i de samtlige Jndtægter af Salget af Landgodser og Skove, i Jntraderne af Seigneurierne?) eller Herregodserne, og af Tolden. Disse Herregodser (Seigneuries) ere endnu Levninger af den forrige Forfatning, dengang Landet hørte de Franske. Da disse nedsatte sig der, er begunstigede Personer af Civil- og Militair-Et store Landstrækninger til Eiendom. Men da de fi vare Adelsmænd og ikke selv vilde afgive sig Landvæsenet, overlode de en stor Deel af deres ( til andre Personer, som vare indvandrede, eller en til udtjente Soldater, der ønskede at forblive i nada; og den nye Besidder (Habitant) betalte en evig Arverente til Godseieren (Seigne foruden en aarlig Afgift i Victualier; men som ved andre Bestemmelser er bleven til Byrde forvefæsteren. Det er imidlertid ikke her Stedet, at vikle dette nøiere.