Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1810-02-10
J et fjerde Fag faaes endeel af Bergens Vaag, og i Baggrunden Sandvigen, Bergenhuus fæstning m.m. Vaagen var øde og tom; kun en Nordfarsagt faaes indseilende til Bergen. Underskriften var: Gid Havets Rigdom snart maa fredet til os tye Os fryde Vaagens Liv igjen som fordums Dage! Snart vore Skibe gaae til hver en Kyst paa nye, Og bringe Brød og Guld til Bergens Skjød tilbage, Ovenover paa Stykkets Ramme faaes Bergens Vaaben, med Hand lens og Søefartens Emblemer, omflyngede af Oliegrene, med den Overskrift: Fred over os og Jorden! Endelig faae man i et femte Fag H. M: Kongens Navntræk, paa sort Grund, af forskjellige brillante Farver, skjønt illumineret. Det Hele tog sig overmaade godt ud Ved Bordet glemte man ej heller, under de varmeste Følelser, at tilønske Danmark og Norge al muelig Held og Hæder ved skiønne Sange, forhen forfattede af Sagen; desuden Kongens Krigsmagt til Lands og Vands; den civile og geistlige Øvrighed; det smukke Kjøn, samt flere passende sentimentale Skaaler. Man skylder endnu at tilføie, at til denne Høitids bedste Fremme, havde Selskabet en Directeur i S. T. Herr Amtmand Vibe, en Mand af Troskab og Smag, hvis sindrige Aand, i Forening med Selskabets Medlem vor yndede Digter Sagen, man har at takke saavel for den Glæde, der skjænkedes de nærværende Medlemmer, som det Almindelige. Den meest skyldfrie Munterhed blev Dagens Orden; og da man gik fra Bordet, begav man sig til et i Nærheden liggende Huus, hvori Selskabet lod bespise 100 Fattige af begge Kiøn. Den Glæde, dette Syn foraarsagede, lader sig bedre føle end beskrive Derpaa samledes Selskabet igjen og fordrev det øvrige af Dagen under afvexlende selskabelige Glæder, og skiltes af med det forenede Ønske: Gud velsigne Kongen og Fædrenelandet, Søndagen den 28de Januar høitideligholdtes i Selskabet den gode Hensigt vor allernaadigste Konge Frederik den Sjettes Fødselsdag i en talrig Forsamling, hvortil ogsaa Byens fornemste Embedsmænd vare indbudne. Blandt Skaalerne, der udbragtes, vare næst Hans Majestæt Kongens, der under en til Dagen passende Gang af Digteren Sagen, og Pankers og Trompeters Lyd med ærlig Normands Følelse blev udtømt, Hendes Majestæt Dronningens; Freden med Sverrig og en snart paafølgende Fred med Engelland; Tvillingrigets og alle brave Mænd Skaal i Danmark og Norge, der mene Kongen og Staten det ærlig og troe. Efter hævet Middagsmaaltid, hvorved de Fattige ikke bleve forglemte, underholdt Selskabet sig med Samtaler, der tildeels indlededes af de i Vinduerne anbragte Transparenter, og opflammede de Følelser, hver sand Patriot maa have for Konge, Eendrægtighed, Tapperhed og alt det, der er Fædrelandet vigtigt, og som paa en billedlig Maade der stilledes Tilskuerne for Øine. Paa Transparenterne forestilledes : paa det Midterste en Sømand og en Landkrigen, holdende mellem sig Danmark uplettede Flag med Kongens Ziffer og Krone, hvorover Guds Forsynsøie vaager fra Himlen. De give hinanden Hænderne med disse Ord: Dit Navn, o Frederik, som Dannerslaget pryder, Mod, Troskab, Kjærlighed i Normands Barm indgyder; At offre Liv for Dig, og for din gode Sag, Den gamle Troskabs-Eed vort Offer er i Dag. Paa det paa høire Haand forestilledes Slaget mellem den engelske Fregat Tartar og vore 5 Kanonbaade den 16de Mai 1808, hvorved hiin mistede sin Chef og blev foragte. Blandt dette første Antal af Forsvarsfartøier havde Selskabet den gode Hensigt den Fornøielse ogsaa at have deres, hvilket var det første, der her gik af Stabelen, og det, der gjorde det første Skud, Herved bliver da Underskriften for enhver forstaaelig: paa Fienden. Den gode Hensigt fryder sig at have Sin Navne her blandt disse Snekkers Tal, Som djærvelig den Lærdom Britten gave, At han blandt os er sikker paa sit Fald, Ovenover forestilledes Neptuns Trefork og Merkurs Stav, omflyngede af Fredens Palmegreen, der ikke utydelig lagde det Ønske for Dagen, at Freden paa Havet snart maatte sikkre vor Handel og Søfart. Paa det paa venstre Haand faaes i en bjergig Egn en saaret og udmattet Kriger, kommende fra Slaget, der holdtes bag Fieldet, og understyttet af en af hans Kammerater. En Dannisqvinde, der var bleven ham vaer i Dalen, kommer tillende, for at vederqvæge ham med en Lædskedrik, en lille Dreng løber foran hende og trækker hende i Forklædet; kort: der udtryktes til Fuldkommenhed ved Farver, hvad ovenmeldte Digter saa yndigt har sagt med Ord i sin herlige Normands-Sang: Alle, som En, skal bortfjerne Ulempe, Hvo ei kan føre det dræbende Staal, Skal dog saa ømt til den blødende Kjæmpe Bringe sin fulde og qvægende Skaal, Ovenover faaes en Pelikan at made sine Unger med sit eget Blod: et Sindbillede, som vel ikke mindre kan anvendes paa vor norske Bonde, der ofte saa bogstavelig opfyldte hiint Bud, af to Kjorteler at give sin trængende Næste den ene, end paa vore danske Brødre, der sendte saa anseelige Gaver til Broderlandet. Men ikke heller her behøver Selskabet den gode Hensigt at røde, der i Aarene 1808 og 9, medens de Nationale havde deres Sygehuus paa Gemmario Fridericiano, hvor ogsaa de i Affairen den 16de Mai forskudte og forhugne Soldater bleve pleiede, saa rundelig vederqvægede et Antal af 20 til 30 Syge daglig, og udentvivl endnu er beredt til lignende Offere. Dog - hvo er ikke beredt dertil, Af den talrige Mængdes hiertelige bifald, der udenfra beskuede Forestillingerne, sluttes, at man baade forstor deres Mening og bifaldt deres Tendens, og vil, naar Leilighed gives, vise i Gierningen, hvad man med Forstand og Hierte har bifaldt. Og Held den Stat, hvor Folket tænker saaledes! Der tør man tilraabe Førsteen; Lad Falskhed bryste sig en Sid, Der vil den Bygning knække, Han opreist har med største Flid, Den skal sig selv kun svække. Den ved Kongens Skaal afsjungne Sang var følgende: Mel: For Norge, Kjæmpers Fødeland o. s. v. Den Krone, som din Fader bar, Vor Festdag kommen er igjen Ham aldrig monne trykke; Saa glad vi den modtage, Thi Folkets Kiærlighed den var, Som naar en længe savnet Ven Hans sieldne Krones Smykke. Kom til vort Laa tilbage. Du arved den, da fulgte med For Konningen, hvis Navn den bær, J Arven vores Kjærlighed. Som Tvillingrigets Fader er, O, glæd dig, Fredrik at du har Ret som en gammel elsket VenDet Diadem, det Smykke! Vi Normænd den modtage Op, Brødre, nu, og Glasset tag, O, glæd dig, Fredrik ved din Arv Og det til Bunden tømmer!