Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-01-05
Nederlandske Blade begynde nu at gjendrive de forskjellige Efterretninger om Nederlandenes stærke Rustninger, som især havde vundet i Betydenhed ved de belgiske Ministres Yttringer desangaaende. Saaledes forsikkrer der "amsterdamer Handelsblad, at der ingen usædvanlig Bevægelse hersker i Hæren; at Fæstningerne vel ere i en dygtig Forsvarstand, men i deres Tilstand er i den sidste Tid Jntet forandret; at de Tropper, som afsendes til Hæren ere ikke andre, end de Mandskaber, som skulle afløse de hjemvendende Soldater; at det aldrig har været mindre strængt med Grændsetjenesten end netop nu, at det aldrig har været lettere, at faae Permission selv paa lang Tid o. s. v. Ogsaa Breve fra Nederlandene forsikkre, at denne Stat vel sætter sin Krigsmagt paa en respektabel Fod; men tænker slet ikke paa et Jndfald i Belgien. Den ruster sig for"det mulige Øieblik, som den venter med den største Rolighed og Konseqvents, men slagfærdig." Jmidlertid vedblive de belgiske Ministre, (af hvilke Krigs-Ministeren, General Evain, nu endeligen ogsaa er bleven ansvarlig, som alle hans Kolleger), i det mindste at lade som de troe paa deres Naboes onde Hensigter, imedens Debatterne om Krigs Budgettet fortsættes. Under disse har Udenrigsministeren atter maattet besvare ikke færre end 11 Spørgsmaal af Hr. Gendebien angaaende Belgiens Forhold til Udlandet. De vigtigste Oplysninger, som Ministerens Svar gave, vare: at Regjeringen har erholdt adskillige, just ikke venskabelige, men fuldkomment officielle Meddelelser, fra det nuværende brittiske Ministerium, samt at han troede med Bestemthed at kunne antage, at hverken Frankerig eller Engelland vilde, i Tilfælde af et Jndfald i Luxemburg, unddrage sig fra den lovede Garantie. Hvad Frankerigs Forhold i denne Henseende angaaer, da melder en fransk ministeriel Tidende, – som tillige vil vide, at Hertugen af Orleans, der nyligen har besøgt sin Svoger, Kong Leopold, ved denne Leilighed inspicerede de belgiske Grændsefæstninger imod Holland, og fandt dem i den fortræffeligste Tilstand, at Regjeringen, men kun af financielle Hensyn, vil afholde sig fra enhver Jndblanding, saa længe Belgien kan beskytte sig selv; men ved den ringeste virkelige Fare for Leopold Trone vilde derimod Frankerig, som er væsentligen interesseret ved at opretholde en saa vigtig Allieret, ufortøvet ile til Hjelp. Denne Beslutning vilde være af den største Vigtighed, dersom Man kunde forlade sig paa QvotidiennesForsikkring, at der ved den russiske og preussiske Monarks Sammenkomst i Berlin fattedes en definitiv Beslutning angaaende Belgien, at Man nemlig ikke i Fremtiden vilde taale nogensomhelst Magts Jndblandelse i det belgiskenederlandske Anliggende, og at en mulig fransk Jntervention skulde betragtes som en Krigserklæring. Men denne Efterretning er ikke saa paalidelig, som en anden - vel mindre betydelig. – der just ikke aander den allerbedste Forstaaelse imellem Preussen og Frankerig. Kongen af Preussen, har nemlig skjænket den ofte omtalte, forhenværende preussiske, af den franske Regjering afsatte, Konsul Bardewitsch i Bayonne, Sløifen til den røde Ørns Orden af tredie Klasse, i Betragtning af hans mangeaarige troe Tjeneste." Derimod vil Man finde et Tegn paa en Nærmelse imellem den preussiske og den engelske Regjering i den Omstændighed, at Kongen af Preussen skal have tilstaaet sin Søn, Prinds Vilhelm, at maatte besøge Engelland nu, "da Wellington atter er kommet til Roret, hvilket Ønske Prindsen forgiæves havde yttret i den forrige brittiske Regjerings Tid.