Aalborg Stiftstidende, 1840-02-07
Om den nedsatte store Militair=Commission siges i jøbenhavnsposten. Endskjøndt man ved at gjennemsedenne Liste, vil savne flere Navne, som netop i denne Sag, maae tillægges særdeles megen Vægt, - vi behøve blot at nævne Major Fibiger - og som man derfor vel havde ventet optagne i en saadan Commission, der ene maa ønskes i Besiddelse af al den Jntelligents og Jndsigt, Besvarelsen af et saa vigtigt Spørgsmaal, som det, der er gjort Samme til Opgave, gjør fornøden, saa har man dog ikke Grund til at antage, at nogen Mangel paa en saadan Dygtighed i Samme skulde blive kjendelig, da største Deelen af ovennævnte Personer ere bekjendte som indsigtsfulde Capaciteter, i hvis personlige Selvstændighed man tillige tør antage, at der vil findes den tilbørlige Modvægt mod den Suptematie, som en Enkelt blandt Commissionens Medlemmer ellers let kunde tænkes at ville tilrive sig for at gjøre sin engang fattede Mening gjældende. J saa Henseende lader heller ikke Valget af Commissionens Præses noget tilbage at ønske. - De forskjellige Meninger, som angaaende denne for hele Nationen, saa høist vigtige Sag tidligere have været udtalte igjennem Pressen, vil den ærede Commission vist ikke undlade at skjænke den fortjente Opmærksomhed, og det er i saa Henseende glædeligt at vide, at dets første ordinaire Medlem, Generalmajor Rømer, i en allerede for længere Tid siden til den afdøde Konge indgiven Plan til en forandret Armee-Organisation, har taget specielt Hensyn til flere af hine offentlige Anskuelser, navnlig til de i Dansk Ugeskrift i sin Tid indførte velskrevne Artikler. - Hvad der iøvrigt af Mange turde ansees som paafaldende ved Sammensætningen af denne militaire Commission, er vistnok, at hverken General=Auditeuren eller nogen anden militair Jurist er bleven tilforordnet Samme, hvilket imidlertid for saavidt kan ansees for godt, som vor nuværende Militair=Lovgivning i det Hele er af en saadan Beskaffenhed, at man ikke videre kan finde Anledning til at urgere paa, at see den repræsenteret i en Commission af bemeldte Natur." Nys hændtes det i Constantinopel, at Sultanen havde tilstedt Baron v. Hübsch, den danske Ministerresident, en Audients i Adledning af Thronskiftet i Danmark, som Baronen skulde anmelde, men Sultanen maatte vente meer end en Time forgiæves efter Danmarks Repræsentant. Formodentlig havde Baron Hübsch glemt hele Audientsen eller forvexlet Timen. N. 3.) "Hvis denne Efterretning - siger, Dagen. - er sand, som vi ingenlunde kunne troe, da maae vi takke Gud til, at Stortyrken nu er fredeligere end i fordums Dage. I den sidste Halvdeel af det 17de Aarhundrede har den tyrkiske Storvezir engang ved en Audients, han gav den franske Gesandt, slaaet denne i Hovedet med en Stol, medens en af hans Folk regalerede Frankrigs Repræsentant med Dresigener; Østerrigs Gesandt fik flere Gange Stokkeprygl og det er velbekjendt, hvor ofte de fremmede Ministre maatte vandre i Statsfængslet, de syv Taarne. Dette skeete altsammen for Fornærmelser mod Storveziren, men at lade de Troendes Behersker selv vente en heel Time, maatte sikkert have draget en Krig paa Liv og Død efter sig, og da kunde Tyrkerne endnu træffes paa Anholt, som salig Gunhild, Peer Smeds alt troede at see, ligesom ogsaa den gamle berømte Spaadom kunde gaae i Opfyldelse, at Tyrken skal vande sine Heste i Asmild Sø ved Viborg.