Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1839-08-02
Jndsenderen af efterstaaende Linier, som er een af de lollandsfalsterske Deeltagere i denne Tour, skulde ikke have trættet denne Tidendes Læsere med Mere og denne Sag, der nu allerede har fremkaldt 3 forskjellige Jnserater i dette Blad, hvis ikke de to sidste, der udgive sig for at tale paa alle herfra Øerne Deeltagendes Vegne, synes at giøre nogle faa Bemærkninger nødvendige. Det første af disse Jnserater af en Hr. Müller er stillet til Cand. Rordam, der skal have tilladt sig en Yttring, hvorover Hr. Müller, og som han forsikkrer, Mange med ham have følt sig meget fornærmede, men, som nærværende Jndseender er forvisset om, aldeles uden Grund, Anledning til de lollandsfalsterske Passagerers (dog snart forbigaaende) Utilfredshed paa denne Tour, var, som bekjendt den, at de istedetfor efter Løvte at blive landsatte ved Klinten, maatte seile til Stege. Dette var vel ubehageligt nok; men, hvis ellers Dampskibets Fører havde Ret i sin Paastand, at det var forbunden med Livsfare, at landsættes ved Klinten, havde vi jo ingen Grund til at være fortrydelige paa noget Menneske derover, da vi jo forud maatte vide, at, naar man gaaer paa Søen, er man afhængig af Veir og Vind. Vel hørtes af en af Malcontenterne en Yttring som denne, at Entrepreneurerne i deres Jndbydelse burde have føiet til: Om Gud vil men denne Tilføielse havde jo kunde været absolut fornøden, hvis Entrepreneurerne skulde befrygte, at de ved deres Jndbydelse ellers skulde hos nogen foranledige den Mening, at de ogsaa imod Guds Villie kunde sætte deres Plan igiennem. Naar man nu betænker, hvad der var noksom bekjendt, at hele Touren var arrangeret af 3 unge Mennesker ingenlunde for at lukrere, men blot for at skaffe ret Mange en glad Dag, og at de, hvad udtrykkelig blev sagt, vilde anvende, hvad deraf Jndtægt maatte blive tilovers, til de Deeltagendes Fornøielse – saa var det, mildest talt, ikke gentelmanmæssigt, at Passagererne paa Grund af det indtrufne Uheld vilde nægte at betale den ene Rbdlr., som for Seiladsen krævedes. Enhver maatte dog kunne sige sig selv, at for en saa yderst billig Betaling kunde Entrepreneurerne ikke uden Tab bekoste de Reisendes Transport igjen over Land. Jmidlertid undskylder Jndsenderen aldeles, at Passagererne i første Øieblik følte sig meget misfornøiede, saameget mere som de, efterat have lidt nøiere betænkt sig, ikke blot betale den ene Rbdlr., men ogsaa lidt mere til Hjælp til Landbefordringen (Jndsenderen vilde kun have ønsket, at de havde betalt denne ganske.)Men man maa ogsaa finde det naturligt, at de kjøbenhavnske Passagerer, der hørte og den stedfundne Ordstrid, harmedes over at de Entrepreneurer, hvis opoffrende Uleiligde med Taknemmelighed erkjendte, skulde foruden Uleiligheden have Ubehageligheder af de Reisende. Jsær hørte man Enaf de falsterske Passagerer nævne som den, der ivrigen havde opmuntret til, at man ikke skulde afstaae det Allermindste afsin Ret at blive bragt qvit og frit til Klinten. Til denne var det Hr. Rordam henvendte de anførte eller nogle lignende Ord. Er det nu ikke indlysende, at det er denne Person alene, og ikke hele Selskabet, han ved en ironisk Tiltale vil give en Cor rer, og at Meningen af hans Ord er ligefrem den modsatte af den, Hr. Müller har lagt deri, at Selskabet ikke skulde være hiin Person værdigt.