Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1819-10-21
Adskilligt. Den tydske Minerva havde i sin Tid tilladt sig at yttre nogle Tvivl om Retmæssigheden af den Maade, paa hvilken Overst Massenbach blev arresteret og udleveret i Frankfurt Da den preussiske Statstidende heri har villet finde en revolutionær Aand, tager Minerva nu i sidste September=Hefte alvorlig til Gjenmæle imod den, kalder Angrebet lige saa uretfærdigt som den uværdigt, der vil gjeld for en Regjerings Organ, og beraaber sig paa flere berømt Skribentere over den Europæiske Folkeret, som alle ere enige i, at ingen fri Stat kan være forpligtet til, undtagen efter indgaaede Traktater, at udlevere en Flygtning, det har givet sig under dens Beskyttelse. Af det Modsatte vilde følge, at Despotismen ogsaa kunde udrive den uskyldiForfulgte af sit Tilflugtsted. Selv i den preussiske Stat hyldes samme Grundsætning, at ingen Fremmed udleveres, førend det er oplyst, om den Forbrydelse, hvorfor han anklages, ogsaa gjør ham strafskyldig, om han virkelig er den reqvirerende Stats Undersaat, og om der haves grundet Mistanke imod ham. Som bekjendt, paastoMassenbach, ikke længere at staae i preussisk Tjeneste, og havde ei heller lang Tid været enten i Activitet eller bosat i det Preussiske. Paa disse Grunde formener Minerva, at de Frankfurter Senat ikke burde vise større Føielighed imod Preussen, end dette i omvendt Tilfælde maatte antages, at ville vise det. Skal Forbundsdagen, hedder det iblandt andet, kunne opfylde sin overtagne Forpligtelse: at sikkre den uretfærdig Forfulgte Beskyttelse og Ret, da maa Veien til dens Forum dog vel ikke kunne spærres af nogensomhelst Forbundsstats Øvrighed. Den Aand som forretrækker Vilkaarlighed for lovmæssig Orden, er det, som fortjener Navn af revolutionær. Om Massenbachs Brøde eller Uskyldighed kan Talen i øvrigt slet ikke være, hvor der kun handles om Folkerettens Krænkelse ved Indgreb i en fremmed Stats Rettigheder. Den nærværende Stemning i Frankerig og de dermed i Forbindelse staaende politiske Anskuelser har givet Stof til følgende Betragtninger og Sammenligninger. Hvad er den offentlige Mening i Frankerig? Siden 1814 finde Vi en ny offentlig Mening for hvert Aar. Den retter sig for det meste efter Journalisterne og Avisskriverne, hvoraf enhver har sine politiske Briller. 1814 kaldtes det monarkiske Partie Diævelens Værk, 1815 var det gen Blanding af Ære og Skjændselv; 1816 gen politisk Vildfarelse; 1817 gen uundgaaelig Nødvendighed; 1818 kun et Tilfældet; 1819 Oplysningens Moderk; 1820 vil det blive, den eeneste Grundvold for en lovmæssig Regjering, og 1821 vil dette Diævelens Værkt gielde foren Himmelens Gavel, hvis Man da endnu vil indrømme, en liberal Himmel Religionen havde samme Skjebne. 1814 erkjendte den Allerkristeligste Konge den kristelige Religion for en guddommelig Aabenbaring; 1815 skulde den herskende Religion agtes lige med enhver anden; 1816 blev den et politisk Jnstitut; 1817 kun en Gjenstand for den individuelle Troe; 1818 kunde Enhver troe hvad han vilde; 1819 har Man alt kalder det noget ganske unyttigt, 1820 vil den blive en Staten af Overtroen paalagt trykkende Luxus, og 1821 vil vel en Kommission af esprits positiss blive udnævnt, for at indrette en mageligere og mindre kostbar Religien. Og nu Kongemorderne, 1814 vare de afskyrde, 1815 forviste, 1816 glemte, 1817 en Gjenstand, for Opmærksomheden, 1818 fortjente de Skaansel, 1819 Beskyttelse, 1820 ville de blive ophøiede til Pairs og 1821. til . . . Om de forskjellige Partier hedder det: 1814 var Vendeeren en Helt og Jakobineren en Stratenrøver; 1815. var Vendeeren en Konge-Ven og Jakobineren en Konge Fjende; 1816 var Vendeeren en ærlig Mand og Jakobineren en Partiegænger; 1817 var Vendeeren en exalteret og Jakobineren en forvildet Franskmand; 1818 var det ganske omvendt; 1819 er Vendeeren en Partiegænger og Jakobineren et honet Menneske; 1820 bliver Vendeeren en Konge fjende og Jakobineren en Kongeven; 1821 vil Vendeeren, blive en Stratenrøver og Jakobineren en Helt. Eller skulle Vi endelig bedømme den offentlige Mening efter et almindeligt Løsen, hvori den gjerne udtaler sig, da var dette 1814. Ludvig & VIIIe leve, Kongen leve!" 1815 Kongen leve! 1816. Kongen level Kartet level 1817, Kartet level 1818 (ligesom 1789) Rationen, leve! 1819 (som 1791) Friheden leve! Hvad vil Raabet vel blive 1820, Maaskee som 1792: "Republiken leve!" og i saa Fald vil der for 1821 vel ikke blive andet tilbage end ligesom 1793. leve - Døden. - Den pleier jo at være Enden paa Ali, mon den da ikke ogsaa engang skulde sætte disse evindelige Chamæleoner en Skranke Dr. Gruithuisen i München har med en 9 Fods akrometisk Kikkert opdaget en Mængde nye smaae Furer (Rillen, ved den Plet i Maanen, som kaldes Hypparch, hvoraf de største ligge paa begge Sider af Gassendus og M. Humorum. Den ene af samme antager han at være henved 40 Mile i Længden. Ligeledes har han opdaget et heelt nye System af meget smaae runde Fordybninger omkring Pletten Copernikus. En af samme kan omtrent være 4 til 500 Fod i Gjennemsnit, mange ligge adspredte mellem Copernikus og Erathostenes, hvor de i enkelte smaae Rader løbe saa tæt ved Siden af hinanden, at de paa nogle Steder, synes at danne Huulveie. Disse regelmæssig sammenkjeddede Fordybninger ere anlagte paa det fuldkomneste og fra nogle gaae ligesom smaae Veie hen imod Østen; noglsynes imidlertid ringere af Anlæg. Jordbunden synes her særdeles frugtbar, og udmærker sig ved sit mørke Udseende hen ved Copernikus. Af det Hele gjør Forfatteren den Slutning, at naar disse Fordybninger ikke ere Vulkaner, da maae vi antage dem for levende, rimeligviis fornuftige Væseners Opholdsteder.