JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-09
Til Regnskabets Revision ere udnævnte Dhrr. Cancellieraad Bentzen, og Commerceraad Suhr, til Decisor Hr. Etatsraad, og Committ. i Rentekamret Corfitzen; R. af Dr. Til Slutningen skred man til Forhandlinger, Samfundets indre Anliggender vedkommende, saasom Valg af 8 Repræsentanter, istedetfor sex, som ifølge Lovenes 12 § udgaae, og 2 døde (Weinwich og Müller.) De nye Valgte vare Hs Exc. Hr. Overkammerherre v. Hauch, der vedbliver som Formand; Etatsraad Thaarup, der vedbliver som Sekretair, de Hr. Professor Rafn, Prof. og Geheime-Arkivar Fin Magnusen, Professor Brorson, Oberst N. Michaelsen, Konferentsraad Schleyer, Archiater Schønberg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-09
Indenlandske Efterretninger. De mange Leiebibliotheker, Læseselskaber, Læsekredse og Gud veed hvad de alle hedde, hvoraf det nu vrimler baade i og udenfor Hovedstaden, seer man for det meste alle oprettes af Boghandlere, og dog bleve alle slige Indretninger i ældre Tider anseete for Boghandelens Død. Dette synes at staae i Modsigelse med hinanden. Iversens Avis forklarer Tingen saaledes: at det formodentligt gaaer Boghandlerne sans comparaison som Pudelen, der skulde hente Kjød i en Kurv, og blev anfaldt af en Flok andre Hunde. Jmod det første Par forsvarede den kjækt sin betroede Byrde; men da der stedse kom flere og flere tilgav den sig ogsaa selv ifærd med Kjødet, for dog i det mindste at faae sin Part med deraf. Anckdot. En egen Forrettighed. Naar en Adelsmand i Siam skal straffes, puttes han i en Sæk af Silke og prygles med parfumerede Stokke; det kan man kalde Noget, En stakkels Borgermand maa lade sig nøie med en Sæk af Seildug og med ganske almindelige Kjeppe. (W. A.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-09
Kjøbenhavns Børs, d. 9 Februar 1830. Hamburg 2 M. - a vista 210, Species 210. Specier solgtes til 12 Rbmk. 9 12 s. Bank-Disconto 4 pCt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-09
Norske Speciessedler, 151 3, 152 Rbd. Sdl. pr. 100 Specier Svenske Sedler pr. Rdlr. Rigsgjeld. 50 Rbs. Tegn. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) 98 Rbd. Sedl. Dito Dito. . . . 93 1/2 - i Banco.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-09
Nationalbank-Obligationer (af Laanet 4 Febr. 1820) 103 - Rbd. r. S. Dito Dito. . . . . . . . . . 108 i Sedler. 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. r. S. Renter pr. 6 Januar 102 6 pCt. norsk Laan, ved Hambro & Søn i Banco. 4 pCt. nye norske Obligat. ved 100 r. S. Dito lydende paa r. S. 100. - i Banco. 3 pCt. Dito Dito. . . . . . 3 pCt. uopsig, norske Statsobligat. 65 1/2 Rd. Banco. 4 pCt. nye danske Obligationer 174 1/2. - L. Sterl. Trykt i L. J. Jacobsens Bogtrykkerie, Kjøbenhavn. Forlagt af S. Soldin. store Kjøbmagergade Nr. 59.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
Skrivelse fra Holsteen. Det er neppe unteresant at omtale den Stemning som for Tiden hærsker her i Holsteen i Anledning af Projecteringen af en nye Landevei fra Altona til Kiel. Neppe gives her et tænkende Jndividuum som ei med Interesse omtaler Sagen, og af denne Aarsag har antaget en Mening. Presserne leverer os dagligen Brochurer som bevise en eller anden Paastand, dog ere de alle enige i Veiens Anlæg og i Nødvendigheden at den maa blive executeret saasnart som muligt. Jmidlertid er en Kamp ei unteressant, om den end berører Paradoxer og Urimeligheder, naar den lærer os at kjænde Kjæmpernes Forstand, Skarpsindighed og videnskabelige Dannelse. Saaledes ogsaa her, hvor enhver Kjæmpe vil kunne bevise at den nye Landevei i financell, statitisk og militairisk Henseende vil allerrigtigst gaae hans egen Bolig forbie. Heraf see vi hvor nødvendig Veies Anlæg ere i Holsteen og hvor stort Savn, man hidtil har havt. De store Offere, som enkelte Communer have gjort ere end mere et talende Beviis herpaa. At den vil blive anlagt, er vel ej mere at paatvivle; kun tvivler og kjæmper man om den Retning Veien vil tage, og især om den fra Altona skal gaae over Bramstedt og Neumunster, eller over Ultzburg og Bornhøft til Kiel. Uden at omtale de Intriquer, private Interesser etc. som Publikum ved slige Leiligheder beskjæftige dem med, ville vi ved disse Linier kun omtale de generale Principer, som vi synes bør lede Valget af Veilinien, nemlig anføre som urokkelig Grundsætning, at enhver Vej børgjennemskjære Midten af Provindsen den anlægges i, og saameget muligt forbinde de der liggende Byer og Stæder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
Holsteens Figur og Naboelande vil foraarsage at der, seent eller tidlig, vil findes tre Hovedlandeveie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
1) Den Vestlige fra Altona over Pinneberg, Elmshorn, Itzehoe og Hohenwestedt til Rendsborg. 2) Den Østlige fra Altona eller Hamborg, over Ahrensborg, Oldesloe, Segeberg, Pløen, Pres til Kiel. 3) Den Mitterste fra Altona over Ud burg, Bramstedt, Neumünsker, Bordesholm til Kiel. Mod denne Forudsætning er vist ei noget at indvende; thi disse Vejlinier bestaae allerede igjennem Aarhundreder, og inden faae Decennier ville de samtlige være forandrede til Chausseer. Fra disse 3 Hovedlandeveie vil man letteligen kunne udvide sig til Siderne igjennem Marsken til Lunden og over Oldenburg til Femer Sund. Derimod forundres man meget, naar man i Publikum taler om Mueligheden af, at den nye Chausse kan blive anlagt, uden Hensyn til de 3de anførte naturlige Veilinier idet man udfører en Deel af Linien 3, og derpaa Resten ved at gaae med en aldeles nye Veilinie imellem Linierne 2 og 3, saa at Jngen af de Veilinier som Naturen og Bebygningen engang have bestemte, heelt udføres.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
Da man ved Odins Tider, eller førend Landet blev befolket, ei har havt Chausse Anlæg her i Norden, saa er det naturligt at de gamle Vei som forefindes, kun havde til Hensigt at forbinde de nærmeste beboede Stæder med hinanden, og at Retningen af dem følgeligen rettede sig efter Localiteterne. Siden den Tid har man vel lappet og forbedret dem, men sjælden forandret deres Retning. Man bør ei hellere forlange, at de Veie som nomstunder anlægges kan gaae i en lige Linie, eller at Stæder og Byer skal drages hen til Chauseen; derimod skal, ifølge de Princips, som de cultiverede Lande have antaget: Chausseens Løb, være Bebygningen underordnet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
Af denne Aarsag finder man allevegne som ufravigeligt Princip, at de nye Landeveie ej uden Nød bør fjerne dem fra den gamle Vei, og saameget muligt berøre de samme Stæder, Landsbyer, ja Vertshuuse som forhen, for ei at forstyrre den engang indførte Orden, og de stedfindende Interesser i et beboet Land. J det Preusiske Vei-Reglement er dette Princip ofte omtalt og anbefalet. Ligelinier er derfor i Veibygningskunsten aldeles ingen Væsentlighed, men kun et Middel at forkorte Distancen imellem tvende Punkter, ofte derimod et Kiendetegn paa Despotie, private Interesser. og Kortseenhed. Den lige Lime er derimod afhængig af Omstændighederne saavel i Terrainet, som at de beboede Punkter paa det. Man kaste et Blik paa Veianlæggene i Preussen, Sachsen, Østerrig etc. og især paa Vejlinien fra Teplitz til Prag og fra Prag til Wien, hvor man under mange Vinkler gjennemløber Bøhmen, blot for at berøre saamange vigtige Punkter som muligt, og favorisere det største Antal Mennesker og Jnteresser uden at tage Hensyn til private Forhold og individuelle Anskuelser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
Vore Bomme indbringe saameget siger Preusserne at vi holde Veyene vedlige og lønne de Embedsmænd som ansættes ved dem, Capital og Renter nedgrave vi for evig i Jorden. Hvo der vil see slette Veje og lidet Udbytte, han erkyndige sig om de mechlenborgske Veie fra Lauenburg over Ludvigslust til den Preussiske Grændse ved Warnow, anlagte af et engelsk Compagnie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
J øvrigt seer man med Længsel den vigtige kongelige Bestemmelse imøde; thi her er en ganske besynderlig Kamp og særdeles megen Interesse for en Sag, som skal oplive Velstand og Handel i vort flittige og frugtbare Holsteen. En Jægers meget fine Lugt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
J Aaret 1804, i Enden af Julimaaned, reed jeg med den mig undergivne Skovbetjent Pielenz, fra Kalmbach, paa det saakaldte Eiberg, for at besee den derværende Skovegns Culturer. Medens jeg under en stærk Bøg beundrede en Mængde smukke naturlige Udværter, og holdt stille med Hesten, opdagede jeg ved min fine Lugt en Raabuk i Nærheden, og tilkjendegav den ligeledes stille holdende Skovbetjent ved Siden af mig dette. Denne gjorde herpaa den Anmærkning, at man rigtig nok i denne Egn stedse bemærkede og traf enkelte Raa bukke, men at jeg skulde opdage dem ved Lugten, forekom ham hartad utroligt. Neppe havde han sagt dette, før omtrent i 10 Skridts Afstand en Raabuk sprang ud af en Busk, og paa sin Viis hoppede bort.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
Med stor Forbauselse saae den frimodige vantroende Skovbetjent paa mig, og kunde ikke noksom udtrykke sin Forundring over min fine Lugt. Men da jeg bemærkede, at jeg fra min tidlige Ungdom af sjeldent havde drukket nogen Viin, men overmaade meget Vand, og endnu den Dag i Dag fortsætter denne Levemaade: at jeg hverken kan ryge eller snuse Tobak, men har en egentlig Modbydelighed derfor, at jeg næsten hver Morgen snuser frisk Vand op i Næsen; at jeg har en tam Raabuk i mit Huus, hvis Lugt jeg dagligen faaer frisk, saa blev det ham indlysende, og han blev en Troende ved disse uomstødelige Beviser for en ufordærvet Lugt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
At jeg i et andet Revier har lugtet i godt 100 Skridts Afstand – vil man saa meget mindre drage i Tvivl. At iøvrigt Mennesket af Naturen er begavet med en meget sin Lugt, beviser ikke allene den legemlige særdeles Indretning dertil, men de Nomadefolkeslag, som leve af Jagten, drikke Vand, og ikke fordærve deres Lugt ved ildelugtende Ting, saasom Tobak o. s. v., - opdage vilde Dyr ogsaa ved Lugten. Jeg er ganske overtydet om, at en Jæger, i maadelig Afstand, i noget Forhold, med Vildtets Storhed eller Antal – sammenlagt, kunde ved Øvelse, med ufordærvede Lugtenerver, opdage de fleste Slags Vildt. Besynderligen i varmt Veirligt, da hvert Dyr uddunster stærkere, og fornemmeligen i Brunst eller Parretiden. Men hvor faa Jægere drikke blot Vand! og røge ingen Tobak, som vilde være dertil conditio sine qua non. (Af Jager Beobacht. etc. von C. T. Graf v. Sponeck)."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
det russiske Rige kan det vel erholde en tvungen Kurs, men ikke lette Rørelserne med Udlandet. Jkkun da vil det kunne formere Nationalrigdommen naar man maatte faae udfundet dets fordeel agtige Bearbeidelse for Gjenstande af almindelig Nødvendighed. Disse ere Hagens Anskuelser, og derved torde vel den Bekymring være ryddet af Veien, hvorover man nyelig i England har slaaet Allarm, at Ruslands Præpotenz ved dette Natur produkts Kostelighed skulde have faaet en Forøgelse. (Af A. 3. A. B. 4. noget forkortet.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
En Uhrmager i Cleve har forfærdiget en Stoppenaal af ikke meer end sædvanlig Størrelse, som er indvendig huul, og indeholder en Sax, en Lommekniv, et Fingerbøll og en Knap naal. De tre førstnævnte Ting, neppe synlig fordet blotte Øje, vise sig gjennem et Forstørrelsesglas som høist fuldendte Arbeider. Saaledes er f. Ex. Lommekniven ikke allene med et Sølvskaft, men ogsaa forsynet med den sædvanlige Fjer tilOplukning. Paa Fingerbølle, seer man ikke mindre end 136 Huller. Paa Knappenaalen (ogsaa af Guld) er Hovedet til at skrue løst, og man seer da en anden Knappenaal inden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
Tyrkiske Foræringer til Rusland, opregnes i en autentisk Fortegnelse saaledes. De Foræringer, som Halil Pascha fra Sultanen er overdraget at overbringe Hs. Majestæt Keiser Nicolaus og Hs. Majestæt Keiserinden bestaae af følgende Sager: en Sabel af overordentlig Værd og Rigdom; en med overordentligen store Solitairer besat Daase, en Sadel med Tømme og Skabrak, alt besat med kostbare Stene, en med store Solitairer prydet Kam, en Deel forskjellige kostbare Toiletgjenstande, prægtige med Perler besatte Schavler. Desuden har Gesandten en Mængde af de rigeste Foræringer for Hoffets Store, Mistrene og Keiserindens Huus. De Foræringer, som Halil Pascha er overdraget, til at uddele i St. Petersburg efter sit eget Godtbefindende, ere følgende: 1) Forskjællige Barhanas (Baller) Schavler med tre til fem Stykker, og til en Værd af otte til titusinde Piastre Stykket; 2) flere Gulddaaser, rigt besatte med Brillanter, og flere andre simplere af Guld o. s. v.; 3) to fuldkomne runde Perler, af overordentlig Størrelse og Skjønhed til Ørenberlokker; 4) Tesbiks (Rosenkrandse) af Perler og Koraller af forskjællig Størrelse; 5) Perlebaand smykkede med Laase af Brillanter, Rubiner, Smaragder og Turkoser, endvidere andre rigt besatte med Talismanner; 6) Perlebraceletter, med Laase smykket med kostbare Stene; 7) Braceletter i Filigran efter tyrkisk Maade, med emaillerte Laase, besat med Diamanter; 8) forskjellige Slags Solitairringe af kostbare Stene, blandt hvilke befindes en meget sjelden Turkos; 9) Pibemundstykker af Bernsteen, besatte med Brillanter og Diamanter, og i Email; 10) Piberør af forskjællig Art og Skjønhed; 11) Zarses (Kaffepræsenteerbakker) smykkede med Brillanter og Diamanter, tilligemed de dertil hørende Porcelainskopper i Enier af rødt Marognin; 12) en overordentlig Mængde af det herligste Aloetræ af Storherrens Skatkammer; 13) nogle Chatoller, fyldte med Tensoucks (Benzoe) fra Seraillet, isærdeleshed forfærdiget med nye Emblemer og Tegninger; 14) andre Chatoller, fyldte med Kurs eller vellugtende smaae Kugler, som lægges paa Piberne, ligeledes fra Seraillet, endeel af dem i smaae Pakker, endeel i smaae Daaser af alle Arter; 15) en overordentlig Mængde Tobakspunge i Schavlsform, samt besatte med Perler, Guld og Sølv; 16) de rigeste Narquiles (persiske Piber) med alt hvad dertil hører; 17)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
Pakker af den bedste Røgtobak (kaldet Gebelis med et Antal meget elegante Nøddetræespiber; 18) en stor Mængde Tombequitobak (til Brug i de persiske Piber), fra Schiras; 19) meget smagfuldt brodeerte Maroquinsporteseuiller af alle Størrelser; 20) engelske Uhre, tilligemed Kjæder besatte med Brillanter og Diamanter, og andre simplere af Guld fra Paris og Gens, fra eettusind til titusind Piastre Stykket; 21) et Antal andre Guld og Sølv-Uhre af forskjællig Værdi, 22) en stor Mængde rige og elegante Guldstoffer, nemlig Se was fra Indien og Aleppo, Selimes ett., Haquires fra Brussa, Stambul, Kutunissi, Chalifra Konstantinopel, Ghezi, simple og af Moire; 23) Stykker af det fineste hvide ostindiske Musselin, kaldet Bulbul, broderet med hvid Silke, med store Omkostninger; 24) andre hvide Musseliner, broderede med forskjællige couleurte Silker, kaldet Kaftantschik; 25) Angora-Stoffer og Shalis af alle Farver; 26) høist elegante og rige Tschewies eller brodeerte Tørklæder, blandt hvilke flere ere besatte med Perler; 27) Testemels Kalemkiari eller Musselins Tørklæder med forskjælligfarvede Tegninger; 28) Damascenersabler af den første Klasse, hvoriblandt flere fra det Storherrelige Skatkammer; endvidere Pistoler, Karabiner og Jagtgeværer fra den Storherrelige Vaabenfabrik; 29) Kaftantschiks af hvid Batist, broderet med Guld, Sølv, Perler etc.; 30) tohundrede meget smukke og meget sieldne Qvarantaine-Tallismanner, fordetmeste rigt besatte, for at tjene til Kolliers eller Braceletter, 31) alle Slags Tæpper fra Marasch og Smyrna, saavelsom prægtige Puder fra Marasch, Brussa og Scutati, til tyrkiske Sophaer; 32) fiint stødt Mokkakaffe, hermetisk nedlagt; 33) en Samling Mests, Papuchen og Halens (forskjællige tyrkiske Fodbeklædninger), besatte med Guld, Perler og kostbare Stene; 34) indiske Konfecturer, Scherbet og Konfecter fra Ægypten, og overhovedet alle de Sorter, som Scherbetschi Baschi (første Konfecturier) i Seraillet kunde levere; 35) et Antal af de fineste Odeurs og Parfume; 36) den herligste Rosenolie fra Muskat og Bergel, i Krystalflasker af forskjællig Størrelse og sjelden Skjønhed. To Engelændere havde væddet om, hvem af dem, der kunde have den kostbareste Klædning. Den Enes var besat med Diamanter, men den Andens var foeret med Rubens prægtigste Malerier, og denne vandt Prisen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
Den gamle danske Adelsmand Pless lod til en Galladag gjøre en Klædning af fiin Vadmel med guldemaillerede Knapper, som kostede 2000 Rdr.; og de andre ved Hoffet havde brocherede Fløiels=Klæder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
Keiserinde Elisabeths Garderobe bestod af 8700 Klædninger, foruden andre daglige Klæder. (See Buschings Relation.) For en hende behagelig Lyds Skyld, rev hun hver Dag nogle Stykker Silketøi itu. Naar hun lod sig aarlade, gav hun derfor 3500 Rubler, hvoraf Livmedicus fik 2000, og hendes Livchirurgus 1500. Af brocherte Silketøier klippede hun Blomster ud, og lod dem sætte paa andre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
Anckdoter. Vor store Holberg var, som bekjendt, selv Forlægger af alle sine Skrifter. Enhver, som vilde kjøbe Noget hos ham, maatte derfor henvende sig til ham selv; men naar man kom til ham paa en Tid, da han arbeidede, saa var han især sparsom paa Ord. Han reiste sig op af Stolen, men sagde gjerne til Kjøberen, naar denne havde nævnet ham Bogens Titel, "Monsieur kan selv tage den. Den ligger der, og koster saa og saa meget." En Student, der havde Lyst at kjøbe Danmarks Riges Historie, som nyeligen var udkommen, yttrede for sin Ven, at han ugjerne gad gaaet op til Holberg, da denne altid var saa kort for Hovedet. "Det kan jeg dog ikke sige, svarer hans Conterbunalimod mig er han meget høflig; han følger mig endog ned ad Trappen." Følger han dig need ad Trappen, raaber den Første leende; det gad jeg nok seet." De gjøre nu et Væddemaal, og begge gaae tilsammen op til Holberg. Den Ene af dem, som skulde følges ned af Trappen, nærmer sig Baronen, som sidder i sin Lænestol, med sin Violin paa Bordet, i fuldt Arbeide ved sit Skriverbord, ligesom beleiret af Folianter og Qvarter. "Maa jeg bede om Danmarks Riges Historie, siger Studenten. Den ligger derhenne - svarede Holberg uden i ringeste Henseende at lade sig forstyrre i sin Forretning, – koster fem Rigsdaler, Studenten tager Bogen, og gaaer bort uden at betale den. Men aldrig saasnart var han ude af Døren, førend Holberg kommer løbende efter ham paa Trappen, og raaber Hei, Hei, Monsieur har nok glemt at betale Bogen! Studenten bad nu meget høflig om Forladelse, og forsikrede Holberg at det kun var skeet for at bringe sin Ven, der ligesom saa mange Andre i Byen, paastaaer at Baronen just ikke uden Grund hedte Friherre, paa andre Tanker; og at han derfor havde væddet 5 Rbdlr. mod 1 Rbdlr. paa, at Hs. Friherlighed ikke alene vilde vise sig meget artig, men endog følge ham ned af Trappen. Holberg, der morede sig ved dette Jndfald, svarede: siden Monsieur tager sig saa ivrig af mig, saa er det nok bedst, han beholder de 5 Rdlr., for ikke at komme i Forlegenhed, naar Nogen næste Gang skulde ville vædde med Ham om min gode Levemaade. Taubmann var engang tilstede da man gik til Taffels ved det Sachsiske Hof. Churfyrsten, tog et Glas, fyldte det med Viin, og kastede sin Guldring deri tillige, gav derpaa Taubmann Glasset, og forlangte, at han skulde gjøre et Vers derover er tempore, saa skulde Glasset med samt dets Jndhold være ham foræret, derpaa sagde Taubmann uden at betænke sig: 3 ey Gotter konnen sich so enge nicht vertragen, Gehe, Plutus in den Sack, und Bacchuus in den Magen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-13
Kjøbenhavns Børs, d. 12 Februar 1830. Hamburg 2 M. - a vista 210. Species 218. Specier solgtes til 12 Rbmk. Al. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler 182 Rbd. Sal. pr. 100 Specier. Svenske Sedler. 50 Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) 97 1/4 97 1/2 Rbd. Sedl. Dito Dito. . . . 92 3/4 93 i Banco. Nationalbank-Obligationer. (af Laanet 4 Febr. 1820) 103 Rbd. r. S. Dito Dito . . . . . . . . . 108 i Sedler. 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar 102, – r. S. 6 pCt. norsk Laan, ved Hambro & Søn, os i Banco. 4 pCt. nye norske Obligat. ved 100 r. S. Dito lydende paa r. S. 100 i Banco. 3 pCt. Dito Dito. . . 3 pCt. uopsig, norske Statsobligat. 65 1/2 Rd. Banco. 4 pCt. nye danske Obligationer 174 74 1/2 L. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-16
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. saadannossemanonSyvogtyvende Aargang. No. 14. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-16
En forhenværende Palais Præfect, Hr. Beausset havde allerede i sine Memoirer, der næsten ere ligesaa historiske, som Madame Durand, underrettet mig om, at, endskjøndt Keiserens Taffel altid var velbesat, foredrog denne en simpel Skaal Bønner for de meest udsøgte Retter; dette vilde jeg dog ikke troe; jeg maatte have et paalideligt Vidne derom, jeg glæder mig over, nu at have faaet Madame Durand; men hvorledes skal man forklare sig den Taushed, som Historien hidtil har iagttaget over en saa vigtig og for Bønnerne saa hæderlig Omstændighed, Madame Durand har dog nok Ret, naar hun siger, at det er de historiske Mindeskrivter, som give Historien Farve og Liv. Uden dem skulde de ikke have større Jnteresse, end en officiel Bulletin eller en kold Avis. Saa meget er imidlertid vist, at dersom man ikke havde faaet Memoirer fra Palais Præfecten, Hr. Beausset og fra Madame Durand, Keiserindens første Dame, skulde Efterverdenen aldrig have erfaret noget om Napoleons Forkjærlighed for Bønner, thi ingen Historieskriver har omtalt den. Denne Eiendommelighed have de altsaa ikke kjendt, eller maaskee have de endog med Forsæt gaaet den forbi der seer man, hvorledes Historien skrives. Man har sagt os, at Buonaparte var altid i slet eller fortrædeligt Lune, men Madame Durand forsikkrer, at vi ere blevne skammelig narrede. Naar han var lystig, siger hun, og jeg formoder, at han var det ofte, saa kunde man høre hans Latter langt borte." J hele hans Rige gaves der ingen falskere, ingen saa mislydende Stemme, som hans Aldrig har han kunnet synge en Vise efter en Melodie, Madame Durand seer sig nødsaget til at indrømme det. Dog, hvad skader det. Han sang alligevel gjerne, men hans Sangregister var ikke synderlig stort. Jeg finder deri kun et Par gamle Viser, som han formodentlig havde lært af sin Frue Moder, nemlig: Ah den est fait je me marie, og Si le roi Mavait denne Paris, sa grandville. Den sidste Sang behagede ham især, og det kan jeg ikke undres over. Vel havde Kongen ikke givet ham Paris, sin store Stad, men han havde taget den til sig, og derved blev Sangen ham end mere piquant; dog skal han have tabt Lysten til den paa St. Helena og strøget den ud af sit Register. Ligemeget, man seer dog, at vor Keiser, trods alt det, som er bleven sagt paa hans Regning, var en meget lystig Fyr. Bedre endnu, end ved de Viser, som han sang saa slet, bevistes dette ved de uskyldige Lege, hvormed han fornøiede sig. Endog efter sit andet Givtermaal legede han Tagfat, og endskjøndt han allerede var meget corpulent, løb han endog med stor Lethed. Alligevel har Mad. Durand, trods den berømte Lethed, seet ham falde to Gange i en og samme Leeg. En Romer vilde have anseet saadanne Fald som et slet Forvarsel, men Kejseren, bemærker Madame Durand, reiste sig, uden at sige et Ord, op igjen, og fortsatte Legen med desto større Munterhed."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-16
Betræffende Buonapartes Galanterier, da forsikkrer Forfatterinden, at der er udbredt en stor Mængde Løgne i denne Henseende; hendes Liste over de Udvalgte stemmer ikke med de forhen bekjendte, dog maa man tilstaae med Mad. Durand, at Napoleon aldrig har havt nogen Favorit Sultaninde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-16
Posterne i Frankrig.