Norske Intelligenssedler, 1765-03-20
ske Jntelligen. Nor No. 12. Onsdagen den 20 Martii 1765. BoRS NS ak! Millioner Tak! for dette Forraads=Kammer, Paa Tænke=Kraft paa Dyd, paa Vittighed saa riig: Tak for Din Svane-Sang, der som en Stridsmands=Hammer Den frække Atheist paafører vældig Kriig. Lyksalige TULLIN. . . Hvad er det jeg vil skrive, Behøver Du min Roes, O ney den er for svag. Lad Engle Tunger den fortiente Roes Dig give, Og vent for dette Skrivt Din Priis paa Dommens Dag Fortsættes. J Om at gifte sig. Hvilket et jammerligt Huus er ikke dette? Hvad Glæde, Fred og Velsignelse kand komme eller blive der, Parum in domo pacis eft, ubi Gallina cantat & gallus tacet. Paa Dansk: Naar Egget vil for Hønen tale, Og Hønen vil for Hanen gale, Hvad Orden er da i et Huus, Naar Musen Mad paa Bordet piller, Og over Katten Mester spiller, Saa bides der ei mange Muus! Man maa nok derfore ønske med en av de Gamle, som maaske har talt af egen Erfarenhed; A Malo, Mala & Malis libera nos Domine! Paa Dansk: Fra Ondt paa Legem, Sind og Siæl, Fra en ond Qvindes Plage, Fra onde Mennesker, Gud ved Bevar Os vore Dage, Jeg veed og har seet Prøver ja mange Prøver paa noble Gemytter hos Fruentimmer, hvis største Glæde, eneste Bestræbelse og inderligste Lyst det har været: At føye deres Mænd, ja jeg kand sige end meere: at jeg har syntes at de endogsaa i deres Lydighed, Føielighed og Kierlighed har gaaet for vidt, ti de har sandelig ligesom gjort deres Mænd til Avgader og tilbedet dem; dog nægter jeg ikke for, at endogsaa denne erfor in amore, (om jeg maa kalde den saa) har rørt mig, har lagt en dyb Ærbødighed i mit Sind for saa dydig en Hustroes Opførsel imod sin Ægte Mand, og virket i mit Hierte en sand Høiagtelse for Hende; ti her saae jeg hvad Socrates paastaaer: Vixos oportet civitatis legiibus obedire, uxores antem Maritorum ingens Paa Dansk: Det hører Mandfolk til Lands Love at adlyde, Men Koner deres Mænd bør føje, naar de byde Og her maatte jeg sande og give Blinii Ord Biefald; Uxori sufficit obseqvii gloria. Paa Dansk. Naar Konen lydig er, i hvad Hun bør at være Saa faaer Hun sin Mand, (naar Han ei er en Saak) For Sin Fuldkommenhed igien en dobbelt Ære; Og den Douceur er for en Dydig Kone nok. Jeg for min Deel siger dette: At om jeg engang skulle faae i Sinde at gifte mig, som jeg for nærværende Tid ingen Leilighed eller Aarsag har til, da ville jeg ret bede Gud inderligen om, at Han ville vise mig Veien til saadant et Menneske, som ville være enig med mig i at befordre Guds Ære, som ville være om om mig sin Mand, saa længe jeg fortiente det, og som ville i Medgang og Modgang leve og lide kiærlig med mig, saa ville jeg, om hun ikke ejede meere end det hun stod og gik i, som man siger, uden videre Betænkning ægte hende, naar hun ellers ville have mig, i samme Tanke, som en sød Poet har skrevet for mig: Si mea Virgo pia eft, sat mihi dotis habet. Paa Dansk: Naar den jeg ægte vil er en Gudfrygtig Pige, Naar Hun kun dydig er, om Hun saa ej har meer, Saa har Hun Medgift nok, og meer for mig end rige; Ti jeg ej efter Guld men efter Gudsfrygt seer. Den Koldsindige. Følgende er indsendt som et Supplementum til den Beskrivelse over Potatos=Avling der findes udi 1764 Aars Jntelligenz-Sedlerne No. 51 og 52. Foruden den derudi foreskrevne Plantnings-Maade kand man og bruge efterfølgende: Den beste Mad Jord eller Muld tages bort af det Sted man tænker at sætte Potatos siden brændes gammelt Halm eller Strøe over samme Sted omtrænt 2 Tommer, tykt, hvorpaa Potatos-Rødderne lægges i Rader, saa at der bliver en halv Alen imellem hver, da den borttagne Jord lægges igien over dem til en Haandbreeds Lykkelse, og altsammen vandes saafremt Jorden ikke er fugtig nok, Naar de derefter voxer saa meget, at deres Græs er omtrænt en Haand-breed over Jorden, øses ny Jord over altsammen, saa meget som behøves til at bedække det vel; Vil man da saae Havre eller Byg gandske tynt i samme Jord, skader det ikke, men heller befordrer Røddernes Væxt ved den Skygge Jorden deraf faaer. Næst denne Rod er Kaal-Rabbi over og under Jorden, men fornemmelig det sidste Slags, en af de nyttigste. Frøet faaes som bekiendt hos enhver Urtegaardsmand der handler med Frøe; det saaes tillig om Foraaret i en Mistbænk eller anden feed Ager-Jord, og naar det er voxet saa stort som en Kaal=Plante, sættes det udi god Jord og handteres ligesom Kaal; Jorden befries saa meget muelig fra Græs Disse Rødder bliver saa store som Menniske Hoveder, ere tunge, faste og haarde og giver en behagelig og nærende Spise baade for Mennesker og Qvæg.