Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1837-04-14
Natteforsamlinger paa Morsøe. Siden omtrent 1806 har her paa Øen ei været holdt nogen Nattepropheteren, eller existeret nogen Samling af Hellige, som Almuen kalder dem, ikke just fordi man troer, at de ere meere hellige end Andre, men fordi det nu engang er vedtaget, at give dette Navn til alle Secterere, formodentlig fordi Sværmerne først have tillagt sig det. Den Gang holdt en hellig Mand Peder Larsen og nogle andre aandelige Brødre deres natlige Forsamlinger i Jørdsbye, hvor de udlagde Skriften for Bønderne; især søgte han at indprente dem Troen, som en Hovedsag, og paastod: at hver som havde den rigtig i Hovedet, kunde bage sit Brød uden Jld, behøvede ei at arbeide og kunde amer une. . . . .. . . . . ans Malheur. En lille Udvidelse af hiin apostoliske Beretning: "de havde alle Ting tilfælleds" blev tagen med til Troen og anvendt endog paa besielede Væsner, saa hele Byen i kort Tid blev et stort Fælled, hvori den hellige Mand dog havde største Ret, og om hvilket endnu levende Mindemærker skulle vidne. En saadan Udvidelse af gamle Skikke kunne vel Jngen formode antaget ved de Aftenunderholdninger eller Natteprækener, som ere begyndte at holdes her paa Øen. Udvider man endog Diævlekrogen lidt eller sætter et Binding til Helvede - ih nu det skader vel ikke stort, endskjøndt mangen Bonde maaskee kan synes, han har det hedt og suurt nok her oppe; men imidlertid lede saadanne Natte forsamlinger, deres Tendents maae nu være saa uskyldig som den være vil, til mere Ondt end Godt. Bonden har nu engang den Troe, at der ligger en Hemmelighed til Grund for slige Møder, og griber med Begierlighed efter Phraser, han ei forstaaer, men som han oversætter paa sin Viis og siden pønser paa. Pigen slænger Rok og Teen for under Skin af aandelig Trang at slaae en Sladder af med sin Kiereste, og Konen lader Barnet græde og Grøden svies for at høre Bynyt, endelig naar Stykket er ude, og Vedkommende have snakket sig hæs, le de kjære Tilhørere hen i Legestuen for at opmuntre Sindet; Dette og Meningsstrid, mørk Grublen og Tankeforvirring vare altid de nærmeste Følger af saadanne natlige Møder. Neil da ville vi lovprise den Mand, han være verdslig eller geistlig, der sammenkaldte en Byes Ældre og Yngre og holdt Forelæsning over Høegs Anviisning til en forædlet Jordbrug, over Drewsens og Dalgas's Systemer til Landflidens Oplivelse, over Biers Behandling, Madlavning o. d. 1. En saadan Mand ville blive et Sogns Velgiører, hans Foredrag ville virke intensiv til Almeenaandens Oplivelse og sand Oplysning, istedetfor at en uafladelig Snakken paa uvedkommende Tider og Steder og tørre, iskolde Dogmer og metaphysiske Jnd klædninger snarere leder til dens Underkuelse. Naar imidlertid disse Møder altid derigeredes af vedkommende Geistlige, hvilket dog, som man hører, adskillige Gange har været Tilfældet, saa maatte jo Haabet om, at sand Oplysning var Hensigten, samstemme med Ønsket derom, men naar der gives Sværmere, der holde Filial=Møder, og dog selv mangle al aandelig Dannelse og Oplysning, saa har man intet at haabe. Den første Person af disse Udlæggere er en Seminarist, nylig udgaaet fra Snedsted og p. t. Jnformator - et Menneske af udmærkede Evner. Vel kjender han intet til denne Verden og dens Tildragelser: Om Hildebrand og Napoleon døde i Skive eller Thisted, det veed han ikke, og Om Runkelroer er Metal, Der graves op af Qvægsølv-Grubber; Om pløies eller harves skal Først, for man Ærter saaer i Stubber, det veed han endnu mindre, og da en Reisende besøgte Seminariet og spurgte ham, om en ElectriseerMaskine, (der stod i en Krog og har kjendelige Mærker af, at Jngen meere lagde Mærke til den), nu brugtes, saa kom dette Spørgsmaal ham vel lidt utilpas, thi han fandt ikke Svaret derpaa i sine Bøger, men han fattede sig dog og svarede: "Nei, dem af os, som har Skjæg, sender deres Balbeerknive til Thisted for at faae dem hvedt, hvilket Svar ikke lod noget tilbage at ønske. Men desmere kjender han til de Ting, som intet Øie har seet og intet Øre hørt: han kjender Skyggeriget, Aanderiget og Engleriget; veed hvor høit det infernalske Thermometer stiger og hvor mange Slags Diævle der ere i Krogen) ja kjender maaskee 50 Engle af Navn &c. &c. Vel er det Hele noget Udenadpiat og Ramseværk, som Forstanden ikke meere har Deel i, end Diævlen har Deel i, at Hr. Seminaristen vader sine Træskoe over, naar han om Aftenen talr ud i Byen at prædike for Konerne – et Factum han paastaaer er rigtigt – men han faaer jo trøste sig ved, at den menneskelige Viden maaskee er en Datter af Hukommelsen.