Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-09-09
Et Fruentimmer, som 3de Gange havde bragt et uægte Barn til Verden, blev indstevnet for Retten, for at dømmes efter Lovene til Bøder at udrede, eller i Mangel af Betaling til korporlig Afstraffelse. Da Retten var samlet, indstillede hun sig og talte saaledes: "Jeg er et ulykkeligt fattigt Menneske og kan derfor ikke lønne en Sagfører; men jeg skal fatte mig saa kort som muligt Jkke smigrer jeg mig, at den mig efter Lovene tiltænkte Straf vorder frafaldet, men for Bøderne haaber jeg mig forskaanet for dennesinde, thi jeg har allerede 2de Gange maattet udrede samme, for at undgaae den offentlige Bestæmmelse ved korporlig Straf, og jeg drister mig til at sige, at der ogsaa kan gives ubillige Love som kunne afskaffes, ligesom der og gives for strenge Love, som kunne taale Formildelse. Jeg tør paastaae, at den Lov, som fordømmer mig i nærværende Tilfælde, synes for streng. Aldrig har jeg fornærmet nogen. Tillad, om slig Lovgivning ei existerede, hvori bestod da min Forbrydelse? Med Livsfare har jeg bragt Børnene til Verden og opfødt dem med egen Die. Med egne Hænder har jeg fortjent det Fornødne til deres Underholdning siden, og havde kunnet udrette mere endnu, naar ikke Bøderne havde formindsket min Evne. Kan det da være en Misgierning, at formere Undersaatterne i et Land, hvor der endnu higes efter Folkeformerelse? Aldrig har jeg forledt nogen Mand til Utroskab, eller villet forført nogen ledig Person, og skulde nogen kunne beklage sig over mig, saa maatte det være Kirkebetjentene, som have maattet savne Indkomsterne ved Vielsen. Men er det min Skyld, Mine Herrer tiltroe mig ventelig saa megen sund Fornuft, at jeg foretrækker Ægtestandens Hæderlighed min iværende nedværdigende Tilstand. Jeg har altid forlangt at vorde ægteviet og begierer det endnu, og jeg skulde visselig have lagttaget en Kones anstændige, gode Forhold, ligesaavel som jeg nu besidder hendes Frugtbarhed. Jngen skal kunne sige, at jeg nogensinde har undslaaet mig for at indtræde i Ægtestanden, meget mere har jeg lovet min Forfører, som under Ægteskabsløfte har bedraget mig, at indtræde i Standen. Jeg var dengang endnu for ung og enfoldig at vogte mig for Bedrageren, som hvergang har ført mig bag Lyset ved falske Forsikkringer. De, mine Herrer, kjende denne Forfører, som for nærværende Tid er en Person, der ellers sidder i deres Midte. Jeg haabede at han ogsaa idag skulde være blandt dem, og stemme dem til Medlidenhed, og havde han gjort det, saa skulde jeg ikke have været istand til at bekjendtgjøre hans Skjændsel. Har jeg da ikke Aarsag at beklage, mig over Loven. Min Forfører og Ophavsmand til al min Ulykke sees ophøiet til Magt og Anseelse ved samme Regjering, som kræver mig i Bøder og til Afstraffelse. Man kan bebreide mig, at jeg forsyndede mig mod Religionens Forskrifter, men har jeg syndet mod Herren, saa lade man og Ham allene straffe mig. Naar Love skulle udgives, som maatte forandre Gjerningernes Art, og erklære disse for onde, saa maatte det være mod dem som forlede Tyendet og unge erfarne Piger, blandt hvilke jeg var, og som gjøre dem ulykkelige ved at nøde dem til det fornedrende Levnet, hvori jeg desværre er nedsunken, skjønt jeg haver samme af Hjerteensgrund. Saadanne Mennesker er det, som forstyrre den offentlige Rolighed, og hvis onde Gierninger, mere end mine, fortjene ved Lovene at betvinges." Talen bevirkede, at den Tiltalte eftergaves Straffen og Bøderne, samt at hendes Forfører strax ægtede hende.