Aalborg Stiftstidende, 1833-08-27
Frankrig. National, der for Tiden betragtes som det saakaldte republicanske Parties fortrinligste Organ, caracteriserer dette Parties Grundsætninger, Ønsker og Planer i følgende Artikel. Jngen af alle Grenene af den offentlige Bestyrelse, saabledes som samme bestemtes ved Chartet af 1830, er indprettet paa en med Nationens Fornødenheder, Sæder og Jnteresser overeensstemmende Maade, og allermindst kan man rose Monarkiet for en Harmonie med hine Nationens Sæder og Fornødenheder. Det viser sig ubevægelig, medens Nationen er bevægelig, ligesaa begierlig efter større Magt, som Nationen efter større Frihed; det higer efter Rigdom og Pragt, medens Nationen higer efter Besparelser. Over salt søger det med en let forklarlig Forsigtighed at gjøre sine vilkaarlige Udnævnelser gieldende, istedetfor de frie Valg, som Nationen ynder. Ved sin Stilling er det nøie forenet med alle europæiske Dynastier, medens det revolutionaire Frankrig i dem seer sine naturlige Fjender. Frygtsom og derfor begierlig efter at forfølge paa en Tid, hvor Bevidstheden om at kunne gjøre sin Ret gieldende overalt fremtræder og hvor den individuelle Frihed mere end nogensinde gjør Fordring paa Garantier; nødsaget til efter Omstændighederne snart at paatage denne, snart hiin Maske, medens alle øvrige Menings=Skatteringer, endog de meest afvigende, udtale sig frit; tvungen til at tage sin Tilflugt til directe og indirecte Bestikkelser, medens enhver Bestikkelse, selv den fineste, er forhadt; foranlediget til at frygte og skaane Europa, medens Frankrig med Utaalmodighed venter paa det Dieblik, da det atter kan drage Sværdet og nedbryde det snevre Skranker, af hvilke det i Fredsslutningen 1814 og 1815 indsluttedes: dette er Monarkiet, saaledes som det paatrængtes os efter Juliddagene 1830. Selv om det var velvilligt, redeligt og besjælet af gode Hensigter, vilde det dog ikke passe til en Nationalaand, hvis Dispositioner - som endog tildeels ubevidst ere Kongedømmets Princip imod og saa umonarchiske som muligt. Den eneste Tjeneste, som det kunde vise Nationen, var at trække sig tilbage, i Fred; men dertil har det neppe Lyst. - Efter Kongedømmet komme Kamrene; tilskaarne efter en for Dynastiets Jntersesser og Rolighed gunstig Maalestok, kan de ikke tillige tilfredsstille Almeenvellets Fordringer og Trangen til Fremskridt, det første Reqvisit ved ethvert Borgersamfund. Den mosnarkiske Snildhed satte sit Mesterstykke i at gjøre dem baade afmægtige og tillige saa uforanderlige som muligt og dette lykkedes den fuldstændig. Pairskammeret repræsenterer aldeles Jntet uden Ministrenes Gunst, thi kun denne skyldes de noble Pairs deres Plads. Derfor gjør det ogsaa ligesaaliden Virkning i Verden som om det laae begraven Luxemborgslottets Hvælvinger, liig Ruinerne af den ægyptiske Oldtids Dynastier under deres Pyramider. - For de Deputeredes Kammer ere Valglovene saaledes indrettede, at det kun efter Formen fornyes hver 5te Aar, medens det sit Væsen stedse bliver det samme. De større Grundeiere, alene ere berettigede til at vælge, en just ikke talrig og hver ken den virksomste eller meest oplyste Classe. Det nødvendige Afgifts=Beløb udelukker den langt større Pluralitet af Skattepligtige fra Valgretten, og atter de fleste Vælgere fra Ret til at blive valgte. Saaledes indtræffer Mangel paa Candidater, og endelig indblande ogsaa de offentlige Embedsmænd sig i Valgene med deres Forførelser, Løfter og Trudsler. Hvorledes skulde der vel af et sligt Ensemble af Skufselser kunne danne sig en virkelig, levende og mægtig National=Repræsentation. Dette indsee selv Organerne for de monarkiske Anskuelser (o: den saakaldte constitutionelle Opposition) med Undtagelse af de af Regjeringen Betalte, de er klære ligesom vi, Intet at kunne opdage i hiint Kammer, der fortjener at kaldes et tro billede af Nationalvillien; de tilstaae, at der fattes samme paa en tilstrækkelig Grundvold og at det ligesaalidt ved sine Jndsigter, som ved sin Oprindelse og sin Uafhængighed kan gielde som Repræsentant for Folkesouverainiteten, hvilket det dog skulde være. Hvorledes skulle nu disse Kamre blive istand til at reformere sig selv uden at omstøde de Kongelige Prærogativer og tillige usurpere Nationens eiendommelige Rettigheder, Paa dette Spørgsmaal ere den constitutionelle Oppositions Organer, for hvem Nødvendigheden af en Kammerreform er ligesaa indlysende som for os, hidtil bleven os Svaret skyldige. De regne paa Tiden; de have Ret deri, men Tiden vil medføre ganske andre Resultater end dem, hvortil de ønske at indskrænke sig og det ikke ved Medvirkningen, men paa Ruinerne af de nu bestaaende Autoriteter."