Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-07-03
Den Vest-Siællandske Avis, eller: Ugeblad, Slagelse. den for landske Historie. uden, og indenfor tigste Nyeheder. Dagens vig Redigeret af Hr. Pastor Ridder Bastholm. Trykt og forlagt af Peter Magnus. 16de Aarg. Løverdagen den 3 Juli 1830. No. 53 Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene. Georg den 4de. (Forts.) Ogsaa Churfyrstendømmet Hannover erholdt betydelige Udvidelser, og tillige Navnet af et Kongerige, som blev tildeelt det ved den Viener Kongres Akt den 9de Juni 1815. Preussen aftraadie til det Ostfriesland imod andre Godtgiørelser, ved hvilken besiddelse Hannover og England kom i en umiddelbar Forbindelse ved Nordsøen. Napoleons Tilbagekomst til Frankerige i Aaret 1815 giorde ingen Forandring i disse man gehaande Erhvervelser, som den Brittiske Krone havde erholdet. De Brittiske Tropper under Vedlington, hvortil 25,000 Hannoveraner foruden Nederlændere og Brunsvigere vare stødte, tilfægtede sig en nye Berømmelse i Slaget ved Vaterloo eller Belle=Alliance, ifølge hvilket Napoleon overleverede sig i Englændernes Hænder. Saaledes blev under Prinsregentens Bestyrelse en Krig, tilendebragt, som havde varet i 20 Aar, og som England havde ført med større Kraft og seierrigere end nogen anden tilforn, da det derved havde tilfægtet sig Herredømmet over Havet, ødelagt alle sine Fienders Flaader, og hævet sin egen Søemagt til en forhen ubekiendt Høide. Men denne langvarige Krig frembragte imidlertid to saare skadelige Følger for Storbrittannien; først at dets Nationalgield steeg til en uhyre Høide, og for det andet, at Fastlandsmagterne lærte at kiende Fordelen af at indføre et Spærringsystem for udenlandske Fabrikater, og at Nationerne fik Øvelse i selv at forarbeide de fornødne Manufakturvare. Disse skadelige Følger for Storbrittannien føltes saameget stærkere og bleve saameget mere fordærvelige for det som Kornpriserne faldt overalt dybt paa Fastlandet efter Freden imedens de vedbleve at holde sig høie i England, fordi Regieringen der ansaae det for nødvendigt at understøtte Jordeierne ved at vedligeholde de høie Kornpriser, saa at de kunne betale de store Statsbyrder, som hvilede paa dem. Prinsen saae ved dette lykkelige Udfald sine kiæreste Ønsker opfyldte, fordi han derved kunde biedrage saa betydeligt til to Gange efter hinanden at sætte Bourbonnerne paa Thronen for hvilke han stedse havde viist en stor Hengivenhed. Jfølge Prinsens Ønske udnævnte Keiseren af Østerrige i Aaret 1814 Hertugen af Vellington til Feldtmarskalk ved den Østerrigske Armee. - Keiser Alexander, Kongen af Preussen, flere Prinser af det Østerrigske og Preussiske Huus, Kronprinsen af Bürtemberg og flere høie Personer aflagde et Besøg hos Prins-Regenten, en Begivenhed, som opvakte en stor Jnterresse i hele England. Prins Regenten havde sendt sin Broder, Hertugen af Clarence, Monarkerne imøde med en prægtig udrustet Escadre, hvoraf Admiralskibet Impregnable var bestemt til at bringe Monarkerne til England. Den 6te Juni 1814, om Morgenen, gik de ombord i Havnen ved Boulogne og landede om Aftenen Kl. 6 i Dover, hvor de bleve modtagne af Artilleriesalver og Fryderaabet af en umaadelig Folkemængde, som var strømmet dem imøde. Lorderne Varmorth og Bentink og Greven af Rosfly bleve sendte Monarkerne imøde for at modtage dem i Prins-Regentens Navn, og opvarte dem som Kammerherrer. Den 72aarige Feldtmarskal Blücher, men som endnu dengang udviste megen ungdommelig Kraft, blev især modtaget af det Engelske Folk med lydeligt Jubelraab. Da han ankom til Dover raabte det uophørlig: Blücher, for bestandig, og trak hans Vogn til Skibshotellet. Mandfolk og Fruentimmer toge ham i Haanden, omfavnede ham, kyssede ham, bad ham om en Flig af hans Overkiole, saa at han tilsidst maatte sige, at han blev reent betynget af den Ære man vilde vise ham. Fruentimmerne bad ham om en Haarlok; men han tog Hatten af og viste dem sit halvt skaldede Hoved, og sagde til dem: at naar han blot skulde give hver Dame et Haar, saa blev han reent skaldet. Dagen derpaa, da Monarkerne afreiste fra Dover, var Jubelen saa stor og Menneskene strømmede i en saadan Mængde til paa Landeveien, at den Russiske Keiser, for at undgaae Stimmelen, satte sig i sin Ambassadeurs Vogn og Kongen af Preussen i en Postkareth for at slippe ukiendt til London. Jmidlertid vare de største Tilberedelser gjorte underveis. Vinduerne vare overalt prydede med Russiske, Preussiske, Franske og Engelske Flag og i Canterbury var tilberedet en stor Frokost for de høie Reisende. Fyrsten af Blücher blev, da han kom til London, afhentet i Prins Regentens egen Vogn under Bedækning af et Detaschement af Livvagten, og Vognen kiørte ham ligge til Prins-Regentens Palads; men neppe var den kommen ind af den høire Sideport, førend Skildvagten, blev af Folk til Hest og til Fods kastet omkuld, og i egentlig Forstand traadt under Fødderne.