Viborger Samler, 1849-11-17
(Forlangt Jndrykkelse.) Naar Hr. Krogh i sit Jnserat siger, at jeg har meddeelt Publicum høist vigtige originale Opdagelser angaaende Stillingsvæsenet, da kan jeg ikke forstaae ham; thi hvad jeg har skrevet, er næsten hver Mand bekjendt; men hvad der har bragt Hr. K. i Harnisk, er formodentlig det, at jeg har opfordret Mænd til at lage sig af Stillingsvæsenet, der ikke blot tragtede efter at bringe den størst muelige Pengefordeel ud deraf for sig selv. Hvorledes det skulle hæmme Seelenverkopernes Virksomhed, naar slige Mænd tog sig af Sagen, kan jeg meget let oplyse Hr. K. om; thi naar Vedkommende vide, at de med Sikkerhed kunne henvende sig til en solid og billigtænkende Mand, er der vistnok kun faa, der henvende sig til Optrækkerne; er Hr. K. maaskee for dorsk eller for tykhovedet til at kunne begribe dette, At det er en lovlig og frivillig Sag at befatte sig med Stillinger, er noget Hr. K. ikke havde havt nødig at fortælle, var den ikke det, havde jeg ikke opfordret Nogen til at befatte sig dermed. Hvor store Summer Hr. K. har tjent paa sine Stedfortrædere, er vanskeligt for den Und viede at vide; dog kunde det nok være ret interessant om begge Parter, baade den Leiede og Leieren, vilde opgive den Sum, de have maattet erlægge; men naar Hr. K. fortæller Publicum, at en Commissionair staaer ikke ubetydelig Risico, da maa han faae til at troe det hvem han vil. Man har derimod Exempler paa Commissionairers Kieltringstreger (see f.Ex. Viborg Avis for i Tirsdags). Hr. K. siger, at hvis jeg ikke er alt for tykhovedet, da maae jeg kunne begribe, at det ligger i Stillernes egen velforstaaede Jnteresse at der existerer, Stillingscommissionairer: Herregad Hr. K. De er jo netop vreed fordi jeg har opfordret Mænd til at tage sig af Stillingsvæsenet; men De ønsker maaskee ikke saadanne som jeg har foreslaaet. Maa jeg spørge dem Hr. K.: opveier denne Bommert ikke nok de 8, De omtaler. Det er ellers ret morsomt, at Hr. K. slutteligen fortæller, at en Stedfortræder jo kan lade være at lade sig leie, at, naar han faaer hvad der er ham lovet, har han ikke meere at fordre, og at en 400 Rbd. for Krigen er en ret antagelig og god Hjælp for Vedkommende; men naar nu en Stedfortræder istedet for 4 fik 6, 7 eller 800 Rbd., hvis Commissionairen ikke havde puttet de 2, 3 eller 400 Rbd. i sin Lomme, var han dog vist bedre tjent med det; thi i Krigen er det just, efter min Mening, at en Stedfortræder kan gjøre Fordring paa høi Betaling, og 400 Rbd. for den, der muligt mister sine Lemmer, er sandelig ikke stort. – Sluttelig maa jeg overlade Publicum selv at afsige sin Dom over det Misfoster, Hr. K. her har bragt for Dagens Lys, slettere endnu end det han forleden skrev til sin Collega, Fuldmægtig Meyer, og unegtelig affattet i en Tone, der ikke egner sig for en Mand, der fortæller Publicum, at han har præpareret sig til Rigsdagsmand, til hvilket Gud forbyde han skulde blive valgt; sine egne Tanker troer han nu hertil at besidde fornøden Dygtighed, ja formodentlig til at sige de andre Medlemmer af Forsamlingen Grovheder; men han siger jo ogsaa, at han hører til yderste Venstre. Skulde jeg i dette have begaaet nogle Bommerter i Stiil og Orthographi, da maa jeg bede Hr. K. holde mig det tilgode, eftersom jeg er en Mand, der sjeldent bruger Pennen. Forøvrigt hidrørte de Feil, der vare begaaede i mit forrige Jnserat, fra at jeg havde foretaget nogle Forandringer ved Manuskriptet, hvorved disse Feil opstod, og som jeg glemte at rette.