Københavns Adresseavis, 1779-07-13
J nogle Grassationer er Sygen hastigere dødende end i andre, nu omstunder staaer Kreaturene i Almindelighed noget længere syge end i de forrige Grassationer, hvor mange Kreature døde den samme Dag man formærkede at de vare syge. J nogle Grassationer lider Kreaturene større Smerter og stønne derfor heftigere end i andre. Ofte begynder Sygen at grassere mildere og ender med at blive meere dødelig, og ofte haver og det modsatte været bemærket Til visse Aarets Tider fornemmelig i stræng Kulde og i stærk Hede synes Sygen heftigere end naar Luften er mild, og det synes som den er mildest i kiølig Luft. Men Smitten udbreder sig lettere og stærkere omVinteren end i den varme Sommer=Tid, rimeligviis fordi Smitten fordunster lettere og forandres af Varmen og derfor ikke saa let ved Mennesker og andre Ting kan føres saa langt. Forsøg med Materien som bruges til Jndpodningen beviser ogsaa dette, man har varmet Vægerne, som have været indtrukken med Smitten og de have ikke derefter kundet befænge de Kreature, som man dermed haver indpodet. Dera er det kommet at nogle troe Sygen at være mildere om Sommeren, fordi den udbreder sig mindre hastig; men da der af de Kreature, som bleve syge døe ligesaamange om Sommeren, som om Vinteren, saa kan ikke Sygen siges at være mildere; men allene at den mindre sig til flere Steder hastig udbreder. Man har og erfaret, at Køer, som er nær ved at kalve, saa og Kalve under et Aars Alder smittes hastigere end ungt Qvæg paa 2 til 4 Aar som ei er med Kalv. Ligeledes at ungt Qvæg paa 2 Aar til 4, som ei er med Kalv gaaer Sygen lettere igjennem end Køer som ere med Kalv, og jo nærmere disse ere ved at kalve, jo vanskeligere gaaer de Sygen igiennem med mindre de kaste Kalven, da de som oftest leve. Stude og fornemmelig Tyrregaae og Sygen mindre vanskelig igiennem end Køerne Unge Køer med eller uden Kalv gaae Sygen lettere igiennem end gamle Køer paa 8te Aar og derover, i lige Tilstand. Mavert og smaat Qvæg, som dog ikke er udhungert, gaae Sygen lettere igiennem end et stort Qvæg Hvor Vandet som Kreaturet drikker er meget slet og har Mose=Grund synes Sygen og at være heftigere, end hvor der er got Vand. Paa nogle Steder hvor Sygen har været usædvanlid mild, har man erfaret, at Vandet, hvoraf Kreaturene har drukket, har havt Jern= eller Okerhaltig Leer=Grund. Kiendeligen har man mærket, at det Qvæg som er tillagt af Køer og Tyrre, som begge har giennemgaaet forrige Qvægsyge, har meget lettere giennemgaaet Sygen end det Qvæg som har været tillagt paa uigiennemsyget Qvæg, og lettere end det Qvæg som har været tillagt paa giennemsygede Køer med uigiennemsygede Tyre. Man har intet tilforladeligt Exempel paa at noget Kreatur, som har udstaaet Qvægsygen een Gang er igjen ved en nye Grassation blevet syg af samme. Derimod har man nogle Exempler, at et Høved har staaer i Stald med andre, som have havt Sygen og ere døde deraf, uden at dette er bleven befængt den Gang; men at det derimod nogle Aar derefter ved en anden Grassation har faaet Sygen. Heraf har man Ret til at slutte, at en vis Beskaffenhed hos Kreaturene foraarsager, at Smitten ei kan fænge paa dem, og at, dersom man ret kiendte, hvor denne Beskaffenhed bestod, og da ved Konst eller Lægemidler kunde sætte dem i lige Tilstand, saa havde man det rette Forvarings Middel mod Sygen. (Fortsættelsen følger.)¬