Viborger Samler, 1789-09-14
Da vore respective og nu paa 17de Aar udviiste bevaane Læser ikke har yttret nogen Mishag imod det af os udgivne lidet Udtog af den Tyrkiske Historie, saa vil vi endvidere forsøge Tid efter anden (naar intet vigtigere bør forhindre det) at opfylde de ledige Rum i vor Samler, med et lige kort Udtog af det Moscovitiske Riges Historie, deels da vi et veed, at nogen har beskrevet det i vort Modermaal, deels da Moschow og Tyrkiet, disse 2de mægtige Stater, fører i denne Tid med hverandre en saa blodig og vidtudseende Krig, at den giør hele Europa opmærksom, foranlediger Forbindelser og Alliancer for at vedligeholde Ligevægten udi Europa, samt giver Materie nok for Avisskriverne og til Samtaler i alle Selskaber. - Det Moschovitiske Riges Historie inddeeles af Skribenterne i 3de Epocher eller Tidsrum, den 1ste Epocha eller Tidsrum indeholder dette Riges og Folkes første Opkomst er 290 32. og Tilstand til Johannem Basilii den Blindes Søn, der kan ansees som første Stifter af det Moschovitiske Rige. Den 2den Epocha eller Tidsrum indeholder Rigets Tilstand fra Johannes Basilovitz til Keiser Peter Alexiovitz den Store, der først forhvervede sig Keiser-Titul, og ved sine udenlandske Reiser den Kundskab og Erfarenhed, at han siden kunde baade udvortes og indvortes omstøbe sin hidtil i mange Ting barbariske Stat, rense Religionen, forfine Sæderne, sætte hans Land og Søemagt i god Tilstand, udviide Handelen, forbedre Orconomien, Levemaaden og Agerdyrkningen med videre. Omendskiønt der af efterfølgende Regentere bestandig er bygget paa denne gode Grundvold, saa er dog dette vidtløftige Rige kommen til sin største Lykke, Velstand og Fuldkommenhed under dets nu regierende Keiserinde, den berømmelige Catharing 2den, hvis Ædelmodighed og andre Fyrstelige Dyder tilvejebringer hende alles Beundring og Høiagtelse. Vi kan ikke give vore ærede Læsere nogen bedre og tilforladelig Underretning om dette Russiske Riges første Beboere, smaa og mange Regentere og siden i de senere Tider Samling til et Rige og under een Regent, end ved at følge den lærde Franske Skribent Hr. de la Croix, som af Hr. Sagredos, Fyrst Cantemirs og Baron Ricouts Skrifter har samlet Tartarenes, Hunnernes, Mogulernes, Tyrkernes og andre nordiske Nationers Historie; hans Beretning om Rusland begynder saaledes: Rusland eller det store Stykke Land i Norden, som strækker sig fra Østersøen og Nord paa til Ural og Wolgafloden var for 2000 Aar beboet af Folk af Finnisk Herkomst, som man blot kiender af nogle Navne hos Jornandes, hvis efterladte Antegninger den Gothiske Erobrer Hermantin først har samlet i en Historie. En liden Vinkel eller Aftrog sønden i det store Land imellem Dnieper og Don Floden er først bleven bekiendt i den gamle Verdens Aarbøger; Herobot giennemreiste dette Stykke Land ongefær 440 Aar for Christi Fødsel, og har beskrevet os, at han forefandt der Schytter og nogle andre Folkeslægter; i Strabos Tider boede Norolaner i Landet, hvis Folkeslag og Herkomst ingen ret kiender. Noget efter begyndte de af Historierne bekiendte Udvandringer fra adskillige Egne; paa Bierget Caucasus paa hiin Side det Caspiske Hav, og paa Grændserne af China foregik store Revolutioner, som ikke allene omstyrtede Fyrstendommet Ukraine, men endog i de følgende Tider det i menneskelige Øjne evige Rom. Der indstrømmede Folk fra alle Sider i det sydlige Rusland, som deels ødelagde deels fordrev hverandre, indtil de saakaldede Slaver tilsidst fik Overhaand, og midt i disse Uroeligheder lagde Grunden til et Rige, der i vore Tider er bleven en Skræk for sine Naboer. Disse Slaver, som forhen havde boet i Ungarn norden for Donaufloden, og bleve fordrevne af Wallacher og Bulgarer, drog norden hen til Dnieper og byggede Staden Kiev, en anden Deel drog mere nord paa, nedsatte dem ved Wolgafloden, og byggede Novogrod eller Nye stad, som blev Sædet for en Colonie, der i de efterfølgende Tider beredede sig til at spille en vigtig Rulle iblant Jordens Beboere. Dog i det 800 Aar efter Christi Fødsel syntes baade de Kiever og Novogroder Slaver at nærme dem til deres Undergang, da hine maatte betale Skat til Chozarere, et tyrkisk Folk, som havde nedsat sig ved det sorte Hav, og disses Rolighed blev forstyrret af de saakaldede Worager; disse var unge Helte fra Danmark, Sverrig, og Norge, som i Almindelighed ere bekiendte i hele Europa under Navn af Normanner. Ligesom disse stridbare Helte plyndrede, myrdede og røvede overalt paa de Tydske, Flandriske og Franske Kyster, saa gjorde de det samme paa de Tschu discher nu Esthlandiske Kyster, ja her trængde de dem dybt ind i Landet, overvandt Slaverne, som boede i Nowogrod, og giorde dem skatskyldige. Dette Aag fortrød Slaverne, de forenede dem med deres Finniske Naboer, gjorde Oprør, slog og forog deres uindbudne Beherskere, og valgte dem en Øvrighed af deres eget Folk, men denne Democratiske Regiering havde ligesaadan Skjæbne, som andre af samme Slags. Landet var fuld af Partier, den ene hadede og misundede den anden. Gostomiel en gammel, anseelig Patriot indsaae sit Folkes trykkende Onde, raadede dem at vælge en Fyrste af en fremmed Nation, og foreslog dem deres forrige Fiender Chozarerne og Normannerne; Forslaget blev fulgt, og Folkets Valg faldt paa de sidste. Man affærdigede strax et anseelig Gesandtskab over Havet, for at indkalde 3 Waragische Brødre til Novogrod, Anno 862 indfandt sig Rürik, Smeus- og Truwor; Rürik den ældste Broder skulde residere ved Ladog i Nærheden af Novogrod, Smeus i Belazera, ved den hvide Søe, og Truwor i Staden Jsborsk i det Pleskoviske District. Saaledes blev nu en formelig Staat begyndt og grundet i det nordlige Rusland; i de 2 første Aar døde Smeus og Truwor, hvorved Rürik fik Regimentet allene, og saaledes blev han den, som lagde Grunden til det russiske Monarchie. See dette er alt hvad vi med Vished kan sige om det russiske Folkes og Riges første Begyndelse. Rürik regierede 17 Aar fra Ao. 862 til 879. Saavist som bet er, at Waragerne eller de saa kaldede Normanner vare udvandrende stridbare Mænd af Danmark, Sverrig og Norge, som for Folkemængdens Skyld og de Tiders Sædvane forlode deres Fæderneland, og oversvømmede heele Europa, for at opsøge dem bedre Opholdsteder og vinde Rigdomme: saa troelig synes det, at denne Rürik var en Dansk Nesse Konges Søn eller anden fornem Mands Søn, siden Navnet Rürik eller Rørig er et gammel dansk Navn, som sielden blev brugt udi Sverrig og udi Norge, og hvilken Ære er det da ikke for vort lidet Danmark, at det har givet det vidtløftige Russiske Rige sine første Regentere, der i mange Aar, ja med nogen Blanding paa Fæderne og Møderne Side sandsynlig endnu behersker dette i vore Tider saa vidtløftige og blomstrende Monarchie. Rürik maatte bruge nogen Haardhed for at befordre sin Sikkerhed paa Thronen, og til den Ende lade en vis Novogroder ved Navn Odin aflive. Nogle flygtede derpaa over til Kiev, hvor Oskold og Dir, 2de Normanner, havde oprettet dem et lidet Fyrstendømme, de øvrige bleve roelige og lydige indtil Rüriks Død. Et 293 D. Oleg 2den Regent fra 879 til 913 i 34 Aar, lagde Grunden til Ruslands Størrelse, undertvang endeel Naboe Nationer, flyttede sit Hovedsæde fra Novogrod til Kiev, fangede Oskold og Dir med List, gik med 2000 Baade fulde af Krigsfolk for Constantinopel, og foreskrev den grædske Keiser i Byzantz haarde Fredspunkter. Hans Hest, som han kaldte Bucephalus, skildte ham ved Livet. Jgor Rurikowitsch, 3die Regent fra 913 til 945, i 32 Aar. Rurik satte Oleg til denne sin 4 Aarige Søns Formynder, men Oleg beholdte selv Riget til sin Død, saa Jgor blev 38 Aar inden han kom paa Thronen; han tvang nogle af sine rebelliske Undersaatter, men førdte ulykkelig Krig med den grædske Keiser, omsider blev han myrdet af Jndbyggerne i den Dræwitsche Hovedstad Karostaw, fordi han paalagde dem alt for svære Skatter. Svatoslav Jgorewitsch, 4de Regent fra 945 til 973 Oga Jgors Enke, en meget vittig Fyrstinde, paatog sig sin unge Søns Formynderskab, hevnede hans Faders Død paa de lettroende Drewier, hun giennemreiste sit vidtløftige Rige og gjorde derudi mange gode Forbedringer, byggede Broer over Vandene og et par store Byer eller Stæder. Ao. 955 reiste hun til Constantinopel for at lade sig døbe. Hun var endnu saa smuk, da hun var over 50 Aar, at den Grædske Keiser Constantinus forliebte sig i hende. Hendes Søn var ikke saa lydig mod hende, som han burde; han elskede Krigen, men var ulykkelig imod den Grædske Keiser, og paa Hjemveien efter Slaget, blev han af nogle af hans egne ihielslaget ved Dnieper Floden. Jaropolk Svatoslavitsch 5te Regent fra 973 til 981, Svatoslov deelede sit Rige imellem sine 3 Sønner, Jaropolk blev Grosfyrste i Kiev, Oleg beholdt det Drewische Land, og Uladimir Nowogrod. Der opkom strax Uenighed imellem disse 3 Brødre, Jaropolks General Svenald havde en Søn, som var dræbt paa Jagten af Oleg, den hævngierrige General ophidsede sin Herre med Broderen, der kom til Krig, af 294 32 Oleg faldt i Striden, og Jaropolk bemægtigede sig sin Broders Fyrstendom. Uladimir, som regierede i Nowogrod, blev bange for sin seierrige Broder, flygtede over Havet til Wara gerne, kom efter nogen Tid med endeel Folk tilbage, angreeb sin Broder, og baade med Magt og List skildte ham ved Rige og Liv. Skade er det, at Historien siger allene, at Uladimirflygtede over Havet, uden at nævne, enten til Danmark eller Norge. Historien siger, han førte en stor Deel Warager med sig tilbage, uden at nævne, hvem de vare, eller hvorfra; i mine Tanker vare disse Folk de saakaldede Wæringer eller stridbare, Landsknegte af Danmark, som under dette Navn og tiente de (Mere følger) grædske Keisere. Jndfald.