Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-01-10
Barthelem, har i sin Anacharsts Reise viist, hvorledes det saae ud i Grækenland to og tyve Aarhundreder for hans Tid, mange andre have ved deres Skriverpult skildret Lande og Nationer, de aldrig i deres Liv have seet, og Verden den fromme, eiegode Verden - havde intet derimod. Skulde det vel være mindre tilladeligt, at beskrive Tider og Sæder, vi endnu ikke have oplevet? Det vil maaskee ikke være vanskeligt, at bevise, hvor meget lettere det ofte er at sige, hvad der vil skee, end hvad der er skeet; thi hvad der er skeet, ligger tidt indhyllet i et tidobbelt, tusindfarvet Flor, hvorigjennem endog det skarpeste Øie ikke kan see det i sit fuldkommen rette Lys. Derfor eier maaskee ingen Nation paa Jorden nogen fuldkommen sand Historie; thi naar store Begivenheder udføres, ere kun faa indviede deri, og som oftest følge de sande Aarsager og Bevæggrunde disse Jndviede i Graven; men ganske anderledes er det med hvad der skal skee, det ligger meget ofte aabent for vore Øine, og der behøves ingen Spaadomskraft til at slutte fra Tingenes Aarsager til deres Virkninger. Derfor have adskillige Skribenter ogsaa længe i Forveien kunnet spaae den Franske Revolution. Mine Læsere maa altsaa ikke finde det underligt, at her leveres Fragmenter af en Reise til Kjøbenhavn i Aaret 1837. Rigtig, nok er der sat alvorlig Straf paa Hexemestere, og følgelig ogsaa paa Spaadomme; men da Forfatteren i efterfølgende Breve ikke siger andet, end hvad der efter hans uforgribelige Mening maa skee, forudsat at den samme Aarsag bestandig frembringer den samme Virkning, saa haaber han, at han vil nyde samme Ret, som f. Ex. Almanakken, der endog har udelukkende Privilegium paa at trykke Prognostikker, det vil sige Spaadomme, skjønt det er langt farligere at fortælle Folk, hvilken Dag de faae Storm, Frost &c., end at fortælle dem, hvorledes det om tredive Aar vil see ud med deres Sæder. Ligesaa lidet som iøvrigt nogen nu levende Recensent er istand til at overbevise Forfatteren om det Urigtige i hvad han her anfører, saa lidet kan det skade vore Samtidige, naar man fortæller dem, hvorledes det vil see ud i Kjøbenhavn om tredive Aar. Skulde det desuagtet falde nogen Recensent ind, at laste hans Arbeide, saa trøster han sig med det gamle Ordsprog: "en Prophet gjelder ingensteds mindre end i sit eget Fædreneland. 1. Brev. Kjøbenhavn, d. 4 Junii 1837. Endelig er jeg da ankommen til Kjøbenhavn, der i mere en een Henseende fortjener at kaldes det lille Paris Bygninger, Mennesker, Sæder, Alting saa elegant, som imponerende: Jeg kan ikke beskrive dig hvad jeg glædede mig paa Veien fra Corsøer til Kjøbenhavn. Denne Vei, som efter Sigende endnu for 30 Aar siden var saa kjedsommelig, saa nøgen paa Træer og Bøndergaarde, er nu næsten en skyggefuld Allee, paa begge Sider bebygt med de nydeligste Gaarde og Huse. Friheden smiller bag disse fredelige Boliger i Agerens Grøde; thi saaledes kan et Land umuelig dyrkes af ufri Hænder. Underveis tog jeg ned til Kjøge, og Veien did, der i ældre Bøger beskrives som den ødeste og kjedsommeligste i hele Landet, er nu den behageligste der kan tænkes. Hvert andet Skridt, støder man paa udskiftede Bøndergaarde, omgivne med Kjøkken= og Frugthauger, som ved Landhuusholdnings-Selskabets Bestræbelse nu ere blevne saa almindelige i Landet. Den Lovat hver Bonde, inden han givter sig, skal godtgjøre, at han har plantet fem Træer paa Landeveien, har havt de herligste Frugter. Kjøge, som i gamle Dage var et sandt Kjøgehuuskors for hele Sjælland, er nu en smuk By, og beboes af velhavende Folk. Havnen beriger Byen, meget, og de største Skibe losse her Varer, som omsendes i hele Landet. Jeg tog der i Egnen ind til min gode Ven Proprietair F.; han har nylig kjøbt sig et Gods for 9 Tønder Guld, og har Dagen derpaa kunnet profitere 50,000 Rdlr. Men han vilde ikke sælge det; thi han paastaaer, at Godserne endnu nødvendig maa stige meget Denne Eiendom blev for 30 Aar siden solgt for en Bagatel af to Tønder Guld, og den Gang hedte det endog, at Eieren havde forkjøbt sig derpaaa. Saaledes kunne Tiderne forandre sig Om 20 Aar vil man maaskee betale Landeiendommene dobbelt saa dyrt som nu, og der vil komme Tider, hvor man ikke vil kunne og veie dem med Guld. Jordegodserne ere et sandt billede paa vore Sæder og Levemaade. De stige og stige, Buen spændes bestandig høiere; den ene Slægt efter den anden kan ikke begribe, hvorledes den kan holde, og alligevel holder den. Den maa besidde en besynderlig Tryllekraft, Min Farfader havde allerede i sin Tid beregnet, at den om en føie Tid maatte briste, fordi den spændtes for høit, og nu den er spændt til Gange saa høit som før, holder den alligevel.