Viborger Samler, 1838-03-09
J den Anledning har samme Blads Redacteur under 1ste Marts tilskrevet Hr. Politiretsassessor Reiersen som følger: "Af den ved Deres Velbaarenhed under 28de Febr. d. A. mig communicerede Skrivelse fra det Kongl. danske Cancelli under 27de næstforhen erfarer jeg, at Nr. 47 af Kjøbenhavnsposten af Dem er bleven lagt under Beslag, fordi samme indeholdt en Meddelelse, som ifølge allerhøieste Resolution ikke maatte optages, hvilket Politiretsassessoren ogsaa efter Deres Skrivelse (til det Kongl. danske Cancelli) af 17de Febr. mundtlig har meddeelt Udgiveren Secretair Liunge." Det forholder sig rigtigt, at Hr. Secretair Liunge for mig har udladt sig om en med Deres Velbaarenhed havt mundtlig Samtale, hvori De for ham skal have omtalt et Deres Velbaarenhed tilhændekommet kongl. Rescript, som skal have etableret en Undtagelse fra den i Danmark bestaaende Trykkefriheds lovgivning, men hvis Jndhold han imidlertid saameget mindre var i Stand til at kunne referere for mig, som han deraf hverken havde erholdt en officiel eller endog kun confidentiel Afskrift eller endog blot meer end ganske løselig skal have faaet det at see. Da det i Tvivlstilfælde vistnok maatte have Formodning imod sig, at Hs. Majestæt skulde ville gjøre Forandring i den bestaaende Trykkefrihedslovgivning, uden i Forveien allernaadigst at have indhentet Provindsialstændernes allerunderdanigste Betænkning, da det fremdeles i Danmark sikkert er uden Exempel, at en Lov skulde ansees forbindende for Undersaatterne uden enten paa anordnet Maade at være publiceret eller officiel communiceret de Vedkommende, og da det endelig til allerunderdanigst Efterlevelse af en allerhøieste befaling ikke kan ansees tilstrækkeligt ved løs Omtale at have erholdt en løs Formodning om den omtrentlige Gjenstand for samme, men derimod maa ansees for uundgaaelig nødvendigt paa authentisk Maade at erholde Vished for dens Tilværelse og Kundskab til dens Jndhold, og det en nøiagtig Kundskab, som er støttet paa en gjennem omhyggelig Overveielse og Fortolkning opnaaet rigtig Forstaaelse. – saa troer jeg, at jeg var og endnu den Dag i Dag er ude af Stand til at efterkomme et Bud, som jeg ikke kjender. Det vil f. Ex. være indlysende, at om jeg end havde hørt omtale, at der med Hensyn til et bestemt Jndivid skulde existere en speciel Lov, der for hans eller hendes Vedkommende etablerede en Retstilstand, der var afvigende fra den for de øvrige Statsborgere gjeldende lovlige Tingenes Orden, saa vilde jeg, selv Efterretningens Paalidelighed forudsat, derfor endnu ikke kunne vide, om det blot var Angreb paa et saadant uden for den almindelige Lovgivning stillet Jndivid, eller Beretning af visse samme vedkommende Facta eller Forhold, eller en hvilkensomhelst navnlig Omtale af samme eller endog enhver Hentydning, der kunde ansees at sigte til ham eller hende, der ved det formeentlig existerende Lovbud skulde være forbudt. Ligesom det derfor i høieste Grad har forbauset mig, af den mig communicerede Cancellieskrivelse at erfare, at Deres Velbaarenhed har staaet i den Formening, at en mundtlig Samtale med en Redactionen uvedkommende Trediemand kunde træde i Stedet for en lovlig Publication eller i alt Fald i Stedet for en officiel fuldstændig og nøiagtig Communication, saaledes maa jeg for i Fremtiden at blive sat i Stand til med pligtskyldig allerunderdanigst Lydighed at efterleve den i den oftnævnte Cancelliskrivelse paaberaabte allerhøieste Resolution, begjære mig bekjendtgjort med sammes Jndhold, hvorhos jeg maa reservere mig ethvert Rets middel imod Deres Velbaarenhed for den Skade og det Tab, den hidtil værende Undladelse heraf har paaført mig, selv i det Tilfælde at det Kongl. danske Cancellies Formening at der i Sagen Jntet videre kan være at foretage skulde befindes urigtig.