Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1819-04-02
Forlangt Jndrykkelse. Høis erede Hr. Correspondent, De vilde modtage vor og flere erkjendtlige Kattes ærbødige Tak, fordi De saa kjærlig tager sig af vor Arts Dannelse (see disse Aviser No. 36), som ogsaa dette paarsaadelicat en Maade, i en Sag, hvor Vi visseligen kjende selv, at vi staae langt tilbage i det Intellertuelle, og have længe været bekymrede for os selv, paa en Tid da Alt tager et saa høit Sving. Men saa gjerne Vi og af var meste Kattehjerter ville være Dem forbundne for Deres a posteriori sublime Project, saa maae Vi dog have den Ære at melde Dem, hvorlunde det er gaaet os her i Katzendorph ligesaa ulykkelig som Skoledrengene i Arlesheim, da salig Magister Theophilus Spitebarth indførte Bakkelse=Præmierne (vid. kommistragisk Tildragelse for vort pædagogiske Aarhundrede). Hør engang, Vor gode Hosbond, som holder Deres Blad tog sig virkelig for at indbyde os fire Husets Katte paa en Frokost forleden. Vi bleve inriterede i et tomt Kammer og fik sø Melk og stegte Pinkelinter, saa meget som Vi gad; - imellem Os sagt troer jeg der var Rhabarberg paa Pinkelinkerne, thi de virkede strax heftig paa os Alle. Men ligemeget! de smagte godt, og Vi ande og drak vor Værts og Correspondents Skaal Forstaaer sig: Vi uldste nok Besked; thi Snii, som kan læse havde liget i Bladet nogle Dage før. Vi løsnede altsaa og mangt et Skud fra de opkastede Batterier ligeledes til vore Velynderes Ære. Efter Maaltidet fik vi frie Afmarsch, og efterløde Os virkelig, som sagt, et kjendeligt gratiarum actio Bakkerne, som Vi ligeledes siden fandt transporteret til Loftet, og paa Parole, brugte. Men desuagtet bleve Vi faa Dag efter overfaldne af vor Hosbond med Hug og Slag. "J forbandede Bæster sagde han, har jeg da til ingen Nytte anvendt saa meget paa Eders Cultur, Skal nu ei ene jeg, men der lærde Corresponden have Sorg og Tort for vore høiere Bestræhelser, "Vi stode Alle saa blege som Døden; Jngen rødmede uden Snip, som da er rød over hele Kroppen. Nu foer Hosbond løs paa ham; men endelig tog han Bladet fra Munden og sagde Hosbond, Var Jer Næse blot saa lang som min Hale, kunde J nok see det ei hialp at J tracteerte Os, uden hele Byen vilde gjøre det samme ved sine Katte. Kan J kjende Eders Smør i Andres Kaal, eller Andres udi Eders. Men det hialp altsammen ikke, Hosbond vilde have Ret og Snig fik flere Hug. Kjære Herre, Vi ville saaman gjærne cultiveres, og have som vor Hosbouds Børn, 6 for Forstandsprøve; men udvirkOs dog en Lov, at alle Katte faae Tractement paa eengang, i deres Børn med, naar de voxe til; thi ellers seer De, at Vi omkomme ved Culturmaschinen. Og torde Vi saa ogsaa bede Dem og store Kasser, som det halve Lofte, eller om en Kammerpige for Damerne og en Tjener for Herrerne, for at forebygge, at Vi ikke ved al den, Skraben i Askent skulde føre for meget Skarn ud paa Loftet, eller og de maaskee vilde tillade Os at bruge ordentlige smaae Natskriin, som Vi kunde lukke i efter Os, og havde da hverken Asken eller Skraben behov. Thi var det end ei uanstændigt at stinke i hinandens Næser, saa maae de vide, at Katte gjøre aldrig deres Behov jævnsides. Hankatte søge aldrig Vandhuus sammen, og Han= og Hunkatte kun i visse kjærlige Perioder. Katzendorph den 1 April 1819.