Aarhuus Stifts-Tidende, 1832-12-21
Jndsendt.)¬ J September Maaned d. A. meddeelte jeg i Dagen No. 226 nogle Anmærkninger til en Undersøgelse: "Hvor findes den ægte gamle danske Hestestamme, og hvad forstaaes ved den ægte danske og jydske Hest," som Hr. P. D. Faber havde ladet indrykke i Maanedsskrift for Hesteavl og Hestehold, September 1832, No. 1. J Anledning heraf tilstillede Hr. Faber mig et Sendebrev i Følgebl. til Aarhuus Stiftstidende No. 169, hvori han søger at gjendrive mig - men især ved sarkastiske Bemærkninger og trivielle Ordsprog uden dog derved at have opnaaet sin Hensigt; thi bestemte Facta lade sig ikke omstøde ved Spidsfindigheder. Saaledes maa det ansees for et Misgreb, at benægte den ægte gamle jydske Hesterace, da den dog forekommer næsten allevegne i Jylland, men naturligviis meest almindelig udbredt i de Egne, hvor man i de senere Aaringer mindst har afbenyttet fremmed Blod. Desuden maa det ikke tabes af Sigte, at det forandrede Præg, som enkelte jydske Heste herved have modtaget, Tid efter anden igjen vil tabe sig, og tilsidst overgaae i det, der er den jydske Race eiendommeligt, naar man ikke uafbrudt vedbliver, at afbenytte det fremmede Blod. At Naturen følger denne Gang, skjønnes allerbedst deraf, at der ikkun paa saare faa Steder i Jylland, men dog især i Vensyssel, hos kandets Heste findes Spor til de i det forrige Aarhundrede derværende forædlede Herregaards heste. Dette taler tilstrækkeligen for, at disse ikke have udgjort den ægte danske Race; men ligesaalidt er det rigtigt, at ville hidlede Jyllands nærværende Hesterace fra enkelte i Landet forekommende Hesteslags. Naar Hr. Faber derfor i Anledning af, hvad jeg allerede for har sagt herom, udlader sig med, at jeg har tillagt hans Ord en modsat Mening af, hvad han har sagt, maa herved bemærkes, at han rimeligviis dog maa have tænkt sig det som en Mulighed, at den ægte gamle danske Stamme kunde have hidrørt, enten fra det vilde Stod og Munkevangsstodet paa Frederiksborg o. s. v.; thi neppe kan det vel have været hans Hensigt, at ville modbevise Noget, som han ikke engang selv har holdt for muligt. Af denne Grund kan Udtrykket vil hidlede" ei ansees for urigtigt. Desuden trænger det ikke til noget vidtløftigt Beviis, at den ægte gamle danske Race ikke hidrører fra det vilde Stod paa Hesseløe; thi dette indrettedes langt senere, end de danske Heste vare blevne bekjendte som en egen Race. Med Hensyn til hvad Hr. Faber har anført: imod mig i Anledning af mine Anmærkninger til hans Dom over Tjærebyhingsten, og dennes Afkom, ombedes Læseren at eftersee hans egne Ord i "Maanedsskrift for Hesteavl og Hestehold, September 1832, No. 1, Pag. 138. Heraf vil man bedst kunne skjønne, om jeg har citeret rigtigen, eller ikke. Fremdeles kan Niels Langs sorte Hingst i Østrup, der efter Eierens Opgivende er en Søn af Tjærebyhingsteen, anbefales som en af de bedste Præmiehingster efter denne Hingst, den har umiskjendeligen Faderens Præg. Denne Hingst belønnedes senest i Aaret 1831, da jeg saae den sidst, med Præmie ved Stutteriebesigtelsen i Randers. Den blev dengang, ligesom enhver anden Hingst, der fremstilles for Stutteriecommissionen at belønnes, beskrevet offentligen i flere hundrede Menneskers Overværelse, saa det neppe kan ansees for nødvendigt, at putte Næsen i Stutteriecommissionens Protocol, for at komme til Kundskab om denne Dom; derimod kan enhver Tilskuer, som kan høre og see, sammenligne denne med sine egne Jagttagelser.