Norske Intelligenssedler, 1764-01-25
Nordske Jntelligen No. 4. Onsdagen den 25. Januarii 1764. Fortsættelse af de i forrige No. begyndte Anmærkninger. Han afgiør nu 1.) med de Handlende. Men hvilke ere de 2de Handlende indeeles alletider i 3de Slags, Kiøbmænd, Kræmmere, og Høkere. Alle behøves i Staten. Alle kand befordre dens Vel. Men alle 3 kand og blive dens Ødelæggere, Kiøbmænd (de som handler i stort) troer jeg ikke Forfatteren har meent; hans undertegnede Navn forbyder mig det. Det maa være Kræmmere og Høkere; av de første maa man forsynes med de nødvendige Ting til Klæder, av de sidste til Livets Ophold, helst de, hvis Penge-Casse ikke tillader at forsyne sig med Partier naar de kand faaes. Disses Uforskammenhed er det hvorover klages. Jeg forbigaaer at tale om Kræmmere, som Commissionairs og Høkere for London, Amsterdam, Hamborg, m. f. jeg forbigaaer at vise hvorledes de ere hindrings=Steene, for Fabriqvers og andre nyttige Indretningers Opkomst. De som har Lyst til at læse noget udførligt herom, henvises til de Oeconomiske Tanker til høyere Eftertanke, hvor de allestæds findes brændt med dette Mærke: en skadelig Slægt for Statens Velstand. Jeg vil denne Gang ikkun holde mig efter Forfatterens givne Anledning til de alt for høye Priser, der giør at Folk, hvis Jndkomster ere smaa og alletider de samme, maa næsten mistvivle. Hvorav udspirer dog dette Onde, spørger man Kræmmerne, da faaer i Almindelighed Fabriqverne Skylden; der tager vi vore Vahre, og efter Jndkiøbet bliver Udsælget. Men hvad - - skal J da have 20, 30, til 40 af 100de udi Fortienester dette nægter J. Men fremlæg Eders Regninger fra Oplags-Magazinet, mod de J udstæder til godt Folk, hvilke Nødvendigheden har dømt at være Eder Skatskyldige, og Sandheden vil blive aabenbare. - ---Skammer Eder dog at tillægge Fabriqverne et Onde, der har sin Kilde i Eder Selv. Derved oprører J den uskiønsomme Hobs Gemytter mod Pillerne av Statens Lyksalighed. Dette Eders Greb er Aarsag til de almindelige Klager mod Fabriquerne. Men lad os dog forsøge om vi ikke nærmere kand finde Aarsagen til dette Land fordervelige Onde. Jeg tænker jo. Seer man 30 Aar tilbage, og ligner Tallet af de Tiders Kræmmere i vor Stad mod vore, hvor maa man ikke studse ved dets Tilvext. - - - Her fik jeg Jndfald. Vort Kræmmer=Laug anseer jeg som et immer vildt voxende Træ, der faaer Tilladelse at udbrede sine uordentlige Greene efter eget Behag, bortdøer en, der udspirer strax fleere andre der fortrykker hverandre, fradrager hverandre Nærings Safterne, og uden at bære Frugt bortvisner efter hinanden, indtil endeligen den heele Stamme bliver Kræfteløs, og bortdøer. Hvor kunde dette Træ, der i sin Art var godt, ikke blevet gammelt, blevet til en Ziir for den gandske Egn, baaret ønskelige Frugter til de Omboendes Nytte i fald man i Tide havde indskrænket dets overflødige Grenes Antal, at erfare Rigtigheden af denne Lignelse, behage man kun at eftertænke følgende: 30 Aar tilbage var Byens gandske Kramboe-Handel, tilsammen betragtet, ligesaa stor, om ikke større end nu; thi hvad Yppigheden har forøget, er igien av de overalt paa Landet, i sit Slags vel indrettede Huus-Fabriqver bleven formindsket. Nu behage man at forestille sig: at Kræmernes Antal i de Tider, beløb sig til 20, og den Aarlig i Kramboe-Handelen omløbende Capital til 300000 Rdlr., hvorpaa et i andet beregnet blev fortient 12 a 100, hvilke udgjør 36000 Rigsdalers Fortieneste for det gandske Kræmmer=Laug, og deelt imellem de 20 Kræmmere, 1800 Rdlr. paa hver (for at giøre Beviset saa tydelig som mueligt sætter jeg forud at enhvers Handel er lige stor) disse 1800 Rdlr. vare da tilstrækkelige nok ey allerne at underholde en saadan Kræmmers Huusholdning (i sær efter den Tids Levemaade) men endog at avkaste noget til Aarlig Oplæggelse. Behager man nu videre at forestille sig: at dette Kræmmer=Laug bliver formeeret til 50 Personer, dog saaledes at den omløbende Handels-Capital bliver den samme, saa flyder herav ustridig: at saafremt enhver af de nye Kræmmere skal leve ligesaa vel som de gamle, og tillige oplægge ligesaa meget Aarlig, da maa Fordeelen av Varene opstige i det mindste i den Forholdning, som 20 til 50, det er i stæden for 36000, til 90000 Rdlr., som af den antagne Omløbs Capital 300000 Rdlr. udgjør 30 av 100 At nu vor Tids Kræmmere ey allene lever ligesaa høyt, men endnu for en stor Deel baade prægtigere og bekosteligere end de forrige Tiders, troer jeg vel bliver ligesaa udnægtelig Sandhed, som at hines Antal mod disses i det ringeste kand beregnes som 20 mod 50. Hvem tør nu nægte at dette overdrevne, unyttige og gandske gierne undværlige Kræmmeres Antal er den største Aarsag til Kramboe-Varenes umaadelige Priis, ja maaskee til de for Handelen saa høistskadelige Banqverotter, hvorav vor Tid unægtelige har større Forraad end de ældere, tilligemed Snige=Handelens uforsvarlige Udøvelse, hvorved Statens Vel alletider lider et alt for føleligt Skaar, Skulde det derfore ikke være nyttigt for det Almindelige om Kræmernes Antal ey allene i vor Stad men i enhver Kiøbstæd bleve formindskede og fastsatte efter Handelens Beskaffenhed, jeg seer meget vel at dette ikke strax kunde istandsættes, men ved Efterhaanden indfaldende Dødsfald og Banqverotter, var Sagen om en føye Tiid meget giørlig, i det mindste muelig. Fortsættelsen følger næste Uge.