Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-07-02
Jøvrigt vedvare Hæftelserne i Paris og Krigsretterne have afsagt endeel nye Domme, hvoriblandt en afskediget Oberst Thiellemont, som bar Æreslegionen og Juli Dekorationen samt hørte til den saakaldte Galliske Forening er dømt til 10 Aars Fængsel, og en forhenværende Soldat, ved Navn Calombat, til Døden, hvorover hans tilstædeværende Kjæreste besvimede, medens han selv med fast Stemme yttrede: "Jeg er fransk og frygter ikke Døden." Ligesom Hr. Pepin, der dog efter den almindelige Mening ikke var mindre end uskyldig, ere flere frifundne, hvilket sikkert vil blive Tilfældet med mange af de 1800 indspærrede Personer. De tiltalte Udgivere af offentlige Blade blive ogsaa stillede for Krigsretten, hvis Kompetents Man endnu stedse venter vil blive underkjendt af Kassationsretten. Moniteuren meddeler nu en vidtløftig Beretning om Begivenhederne den 5 og 6 Juni, som er underskrevet af Lobau og Jaqueminot, og hvori Antallet af de dræbte Nationalgardister, angives til 18 og de Saarede til 104. Ligesaa indeholder den Krigsministerens Beretning om den polytechniske Skoles nye Organisation, hvorefter 207 Elever, som ikke have forseet sig, men flere endog udmærket sig i den gode Sags Forsvar, igjen optages, og kuns 60 udelukkes. Jmidlertid vedblive Journalisterne at raabe Ak og Vee over Beleirings standen, til hvis flere ulykkelige Følger regnes den, at de Fremmede forlade Paris og al Handel ligger stille. Man fortæller blandt andet, at ved Mynstringen den 17 f. M. trængte en ung Pige af St. Simonisternes Sekt sig hen til Kongen og overgav ham en Ansøgning, hvori han opfordres til at opfylde det Haab, i Tillid til hvilket Folket for 2 Aar siden satte ham paa Tronen. Den begynder saaledes: Folkets Stemme er Guds Stemme. Det er Kongernes Pligt at laane den Øre &c." Paa Røverier nær, ansees Vendee=Krigen saagodt som endt; men Hæftelser og Huussøgninger vedvare, og Krigsretten er ogsaa her i fuld Virksomhed. Jblandt flere i Angers Hæftede nævnes den fordums Præfekt Hr. v. Ferrandmed Søn og Ex=Pairen Grev d'Andigne. Det skal være paa Grund af en Skrivelse fra den saakaldte RegentskabsKommittee" til Hertuginden af Berry, at Hr. v. Chateaubriand og hans 2 Medfanger ere hæftede, endskjøndt Hensigten skal have været, ikke at oplue Borgerkrigen i Frankerig, men meget mere at opfordre Prindsessen til igjen at indskibe sig, da det beleilige Øieblik til Bourbonnernes Gienkomst endnu ikke var kommet." Hr. Hyde er saa svag at Man har maattet indlægge ham paa et Hospital. Protesten mod sin Hæftelse beraaber han sig paa, aldrig af have tilstaaet den Monarks Ministre, som han tjente med Kjerlighed og Troskab, Ret til at handle imod Lovene, meget mindre den nuværende Regjering, den han kuns erkjender som faktisk. Af Berryers Forhør sees ogsaa, at han nægter al Deeltagelse i nogen provisorisk Regjering med Hr. v. Chateaubriand, Hyde o. Fl. Derimod tilstaaer han, at han baade har seet og talt med Madame (Hertuginden af Berry) og fraraadet hende en Borgerkrig, ligesom han aldrig har indladt sig i noget Komplot. Man venter, at Hr. v. Chateaubriand og Hertugen af Fitz-James snart igjen ville komme paa frie Fod. Selv Hr. Odilon-Barrot har tilbudt Hr. Hyde, hvem han stedse har kjendt som en Mand af Ære, sit Forsvar. Med al denne Deeltagelse, den Man her som overalt er saa villig til at yde berømte Navne, kræver Upartiskheden dog den Tilstaaelse: at de Hæftedes politiske Liv ikke er saa ganske plettefrit. Det var saaledes Hr. Hyde, som i Aarene 1797 til 1804 søgde at oppuste Borgerkrigen i Frankerig for Bourbonnernes Sag, og allene kunde takke Keiserinde Josephines Forbøn for at han blev benaadet af Napoleon og slag med Forviisning til Amerika, ligesom han og i Kammeret af 1815 udmærkede sig ved de Proskriberedes lidenskabelige Forfølgelse, og siden ved den ædle Manuels Udstødelse, saavelsom ved sin Medvirkning til den portugisiske Konstitutions Afskaffelse. Om Hr. v. Chateaubriand, som forlængst har tørstet efter Martyrkronen, behøver Man kun, uanseet det latterlige Jndfald, at tilstille Hertuginden af Berry en Flaske Vand, som han foregave selv at have øst af Floden Jordan, til den lille Hertug af Bordeauxs Daab, at anføre hans Rolle i Verona-Kongressen, hvorved han blev Aarsag til det franske Jndfald i Spanien 1823 og derved til alt det Blod og de Taarer, som aldrig siden have ophørt at flyde i hiint ulykkelige Land og dem ingen Romantik formaaer at udslette.