Aalborg Stiftstidende, 1832-06-19
Det blev allerede i forrige Nummer anført, at Kongen den 7de havde erklæret Paris i Beleiringsstand og at Staden var rolig. J Anledning heraf indeholder Moniteuren af 8de en Jnstruction fra Krigsministeren til Chefen for den 1ste Militair=Division, ved hvilken samme nu overdrages alden Myndighed, der ellers tilkommer de administrative og dømmende Civil=Autoriteter. Regjeringen vil imidlertid under de nærværende Omstændigheder indskrænke Militair=Justitsens Virksomhed til de specielle Tilfælde, som angaae Oprør eller Opstand, Troppernes Forførelse eller overhovedet alle virkelige eller tilsigtede Rolighedsforstyrrelser, ulovligt Brug af Vaabenmagt, Ødelæggelser, Plyndringer og deslige. Simple Presseforseelser blive fremdeles underkastede de sædvanlige Domstole, men Opfordringer til Oprør og Bekjendtgjørelser, som hentyde derpaa, ere underkastede Krigs retterne, af hvilke tvende ere oprettede i Paris. J Anledning af denne Anordning beskjeftige 2 Spørgsmaal fornemmelig Pariserne, først nemlig, hvorlænge denne Beleiringsstand skal vare, dernæst, om hiin Anordning skal have tilbagevirkende Kraft med Hensyn paa Begivenhederne den 5te og 6te. Det første Spørgsmaal er let nok at besvare, thi det er vist ikke Regjeringens Hensigt, at hiin Tilstand skal vare længere end nødvendigt er, ja den erklærer endog dette udtrykkeligt i Anordningen selv, saa at den - hvis Paris fremdeles bliver rolig - formodentlig vil ophøre temmelig snart. Vanskeligere er derimod vist det andet Spørgsmaal, ikke hvad de Personer angaae, der ere tagne til Fanger, med Vaaben i Haand, thi disse have jo dømt Demselv - men derimod angaaende dem, som ikke kunde henføres til denne Catagorie, men derfor alligevel være strafskyldige og farlige nok. At det hidtil har været Regjeringens Hensigt, at henlægge Alt, hvad der stod i Forbindelse med Oprøret, under Krigsretten, er klart af den Beslutning, som den Kongelige Ret i Paris tog den 7de Juni, nemlig at erklære sig incompetent i Henseende til de den 5te og 6te begangne politiske Forbrydelser; hvorvidt og hvorlænge den agter at gjøre dette Princip gieldende, maa Tiden lære. Jmidlertid har Formodningen herom allerede fremkaldt adskillige Protester selv i de offentlige Blade, og det hedder, at de trende Deputerede af Oppositionspartiet, som den 7de havde Audients hos Kongen, fornemmelig har havt den Hensigt i deres og Collegers Navn at bede Hs. M. om, at dette ikke maatte skee. Deres Samtale med Kongen varede i halvanden Time, men Resultatet af samme er endnu ubekjendt. Courier fr. giver følgende træffende Skildring af de rette Børsspeculanters uforstyrrelige Sindsro. Paris var igaar(den 6te) i en ængstelig, bedrøvet Stemning, Gaderne næsten tomme, alle Boutikker lukkede; Vogne hørte man ikke, men derimod en levende Kanonade afvexle med Geværild og enkelte Skud. Denne græsselige Lyd, som tilkjendegav, at det var fransk Blod, der flød paa begge Sider, hørtes ogsaa paa Børsen; dens Glasloft rystede ved ethvert Kanonskud og Scho gientog Lyden i den uhyre Sal, men Agiotagen haandthævede sin Rolighed midt i Uroen, ja man kunde sige midt imellem de Døde og Saarede, der bares forbi Søilegangen ved dens Tempel. Kampen var jo indskrænket til Mariekirken og dens nærmeste Omgivelser og Kamppladsen afsondret; dette beroligede Specu lanterne, som i Begyndelsen maaskee havde været lidt ængstelige, hvorfor Statspapirerne atter steeg de 50 Centimer, som de om Morgenen vare faldne. Men da Kampens Varighed syntes at overstige den Tid, som man havde anseet fornøden til Kirkens Bestormelse, begyndte Tilliden atter at tabe sig og ved Børsens Slutning sank Renten atter de 50 Centimer. Jdag vil den formodentlig stige igjen.