Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-08-13
En Sagkyndig har vel foreholdt mig, at en meget simpel Exception jo var nok til at omstøde Deres Dom over et Ordregister, hvori Ordene ere stavede efter dansk Skrivebrug, ikke efter den ny svenske Skrivemaade; og at der hører intet andet end sund Fornuft til at begribe, at jeg hverken for 12 Aar siden, eller nu, kunde rette hvad De kalder Ordbogens utallige Feil, uden at begaae den ene Hovedfeil, at ville pludselig indføre et nyt Skriftsprog i Danmark. Men da jeg allerede Odins dagen den 6te Jul. havde erfaret af Deres Strids blad Lidskjalf, at vi Alle, som skrive Dansk, have mistet Fornuften, og at kun den Skrivemaade er den fornuftige, der giør det mest vanskeligt at see, om en Bog er skrevet paa Dansk eller Svensk, saa blev jeg noget raadvild i min Sag. Jeg traf paa en ivrig Bekiender af den Lidskialfske Fornuft, forelagde ham No. 1 af dette Blad, og spurgte ham, for at prøve mig selv. Er ikke dette Halvdansk, trykt med latinske Bogstaver, og staaer ikke her det svenske aMen fik til Svar: J er gal, det er fornuftige Bogstaver; det er det rette Dansk, som intet Menneske før har kiendt, og Professor Rask nu først i Aar opfundet; og der staaer det gammeldanske Skrifttegn a, som de Svenske have bemestret sig!" - Jeg lagde et Bind af Videnskabers Selskabets Ordbog og af Holbergs Komedier for Manden og spurgte atter: Er da ikke dette ordentlig stavet Dansk, som enhver Jndfødt kan læse, som læses i hele Norge og af alle dannede Folk i Sverrige? – Nei, fik jeg til Svar; det er ufornuftigt Dansk, som Professor Rask nu "er i Færd med at forsvenske et Foster af "Barbarie og Vankundighed, og saa fuldt af "Rust", at ingen fornuftig Mand i Lidskialf kan læse det. - Nu blev jeg forvirret, og udbrød med den Stundesløse: "Hvad Pokker er dette for Kogleri, - Enten er jeg gal, eller J galne, eller Ovidii Metamorphoses er kommen i vore Tider." - Ja saa er det, svarede den Fornuftige. Eders Sprog skal forvandles saa længe til I ei kunne læse hvad Eders Forfædre, eller J selv for nogle Maaneder siden have skrevet. "Den indslumrede danske Folkefølelse er vaagnet. Det barbariske Skrifttegn aa skal forsvinde; og den lærde Mand, som i sin Skolegang lærte at ikke engang tre, fire eller fem Far udgre en dygtig Ko eller Hest", skal nu igjen lære Jer, at et Lydtegn vel kan bestaae af to Dele, naar en af disse sættes over den anden; men ikke naar begge staae ved Siden af hinanden. Vel pleier man at kalde Tegn det, hvorved noget betegnes, og vel havde Romerne et ge og et de, men Prof. Rask vil ikke, at det, som betegner en Lyd, maa kaldes et Lydtegn - og dermed Basta!" Den Fornuftige taug, og jeg taug ogsaa, thi vel klager De ziirligen over, at jeg skriger og korrerer; men jeg kan oprigtigen forsikkre Dem, Hr. Professor! at jeg aldrig har drømt om og aldrig vil prøve paa at overskrige Dem eller Deres Parti, thi den, som har Uret og har Lunger, skriger altid stærkest; og har De havt en vis ubehagelig Fornemmelse af det, De kalder at blive korreret, saa maa De ogsaa betænke, at De undertiden i Deres Polemik mod den danske Retskrivning bærer Dem temmelig barnagtig ad. Dette maa være nok om Deres Spøg i Nr. 61, og nu til Slutning nogle Alvorsord. Spøg, om den ogsaa falder noget bondeagtig, kan jeg lade gaae hen, og Selv maa De have Lov at skrive uden sund Fornuft og logisk Sammenhæng, saameget De lyster; men at giøre en anden Forfatters Skrift til et Speil, hvori Deviser Publicum Deres egen Skrivemaade, er at drive Tillid til den Uopmærksomhed, hvormed Stridsskrifter læses, for vidt. - Det af Dem, især efter Deres Hiemkomst fra den indiske Reise, paastaaede Privilegium, at ansee enhver, som ikke deler Mening med Dem, for en Tosse, og ved forekommende Leilighed at fortælle dette paa Prent, vil jeg gierne, for min Deel, formelig tilstaae Dem, og jeg er langt fra at tilskrive min Resignation eller moralske Selvfølelse nogen betydelig Fortieneste af denne Tilstaaelse; thi det maatte staae sig endnu uendelig slettere med mine intellectuelle Evner, end De, min Herre! vil indbilde Folk, at De troer dersom jeg ikke for mange Aar siden havde vidst, at De ligesaalidt er i Stand til ved en trykt Forsikkring at giøre mig til en Idiot, som jeg vilde være i Stand til, paa samme Maade at giøre Dem til en Mand af Smag, Forstand og Dannelse. (Fortsættes.)