Viborger Samler, 1773-10-25
Her har vi den første Grund, efter mine Tanker, til Alderens Formindskelse, nemlig Naturens Svækkelse; Og uden Tvivl har Herren haft samme Hensigt med dette, som med sin heele Huusholdning, nemlig at bevare Menneskene fra evig Fordærvelse. Er det meget vanskeligt for den Rige at blive salig, formedelst Riigdommens Fristelser og de faae følelige Paamindelser, han kan have om sin egen Trang til et høiere Væsens Bistand, da kan man let slutte sig til, at den første Verdens Tilstand har været ligesaa farlig. De levede, saavidt vi troe, i bestandig Medgang og Overflødighed; Jorden gav dem alle rundelig Underholdning, og denne uden Tvivl lækkrere, end vores; De havde neppe svært Arbeide, og vare frie for mange Slags af vore Piinseler; De levede mange Aarhundrede, og glemte derover maaskee i denne Medgang, at de eengang skulde døe. Rimeligviis har de alle været velskabte, dellige, muntre, og altsaa baade stærk attraaet og opvakt Elskov og Vellyst. Hvad Under da, at de helst aade, drukke, og stode op at lege, at Ærbarhed blev landflygtig, og Horeriet, som af alle Uordener meest fordærver den menneskelige Slægt, blev almindelig. Dette har Herren sat en Dæmming for. Den største Deel af Verden mangler nu den reene og lette Luft, de bestandige Sommere, de lækre og varmende Spiser, den lange Sikkerhed mod paakommende Alderdom og Død, og andre Vellystens Opmuntringer, og hvor de have dem, er Straffen strax i Hælene paa den, der misbruger dem. Dette er een, efter min Mening, ei ringe Fordeel af Jordens Forringelse og vores kortere Levetid, hvorover man derfor heller ikke burde klage saa meget. En anden Aarsag til vor Alders Aftagelse, er de uundgiængelige Sygdomme. Man veed af Erfarenhed, at nogle Slags Sygdomme ere Følger af visse Næringsveie, og Handverker, og som det er blevet en Fornødenhed i Verden, at vi skal have Metal arbeidere, Uldarbeidere og andre saadanne Handteringer, saa vil der aldrig mangle af de Sygdomme, som disses Levemaade ere forenede med. Biergmanden, f. E. og adskillige af dem, der siden forarbeide hans Udgravninger, sluge aarsenikalske og andre giftige Dunster, og faae deraf Rørelser paa Lemmerne. Uldarbeideren sluger Uldhaar, og faaer bestandig Brækning. Væveren sidder sig krum, og faaer Forstoppelser i Jndvoldene, og hvor mange Sygdomme, plages ikke den Lærde med, under det ene Navn af Miltsyge eller Ufordøielighed. Vedligeholdende Heede eller Kuld, Veirets hastige Forandringer, Luftens Anstikkelse af giftige Uddampninger, adskillige andre Aarsager frembringe Landfarsoter, som Menneskene undertiden. ingenlunde kan undflye, saa vi see, at blive syg er man undertiden ligesaa vis paa, som at man lever; Og hvem vil nægte, at Sygdomme fordærve det Legeme, de angribe, og svække Menneskeslægten. Et got og frisk Træe, veed enhver, bærer gode og fuldkomne, Frugter, Unge, muntre og friske Kreature avle stærke og friske Unger; Og saaledes heele Naturen igjennem lige til Mennesket; Sunde Forældre avle sunde Børn. Jo fleere Sygdomme derfor et Par Folk er underkastede, jo svagere Afkom, og den Svag fødde kan vel aldrig lade sig falde ind at ville blive meget gammel. Naar nu saaledes een Slægt efter en anden aftager i Styrke, og følgelig ogsaa i Levetid, maae man meere undre over, at der gives endnu Folk, der leve 100 Aar, end at de fleeste døe for. Har de smitsomme og almindelige Sygdomme, Magt til at svække Naturen, hvor meget meere maae man ikke da frygte af nye opkommende Sygdomme, hvoraf de nyere Tider har faaet adskillige, som alle ere af meget fordærvelig Art. Saaledes har Europa ei vidst af Bornekopper at sige, førend 700 Aar efter Kristi Fødsel eller Aar 714, og det var uden Tvivl alt det gode, Europæerne vandt i Østerlandene ved Korstogene; Den er en Sygdom, der dræber vist syvende Deelen af alle de der døe, og giver mange et Knæk, som de aldrig forvinde, og undertiden en Sygdom, som de igien forplante paa deres Afkom. Meslinger ne ere ogsaa uden Tvivl en nye Sygdom, neppe 200 Aar gammel i vore Lande; Og man har Føie til at troe, at det er ei 400 Aar siden Kighosten kom ind i Europa. Alle disse Elendigheder har vi faaet fra Østerlandene, og igjen betalt med at paaføre Asien den afskyelige Veneriske Sygdom, som man gemeenlig kalder Frantsoser. Denne veed vi vist, at Spanierne fik 1494. fra Amerika, og indførte den Aaret efter i Jtalien og Frankerige, hvorfra de Nordiske Lande nogle Aar derefter fik den. Friisler, den Engelske Sveed, og de dobbelte Leeder, og fleere ere og Elendigheder, vore Forfædre for et Par Hundrede Aar ikke kiendte; Og hvo mærker ikke, at Gikten nu omstunder meere og meere griber og sig og bliver næsten almindelig. Nogle af disse svække alene det Legeme noget, de angribe, Andre skade Menneskeslægten end meere, da de forplantes paa Efterkommerne, ***) som derved i bestandig tiltagende Forhold aftage, og avle alt slettere og slettere Afkom: Hvad Under da om vi døe yngere end de ældste Forfædre. (Resten følger.) Rescript, anlangende Brændeviins=Brænderiet paa Landet.