Ribe Stifts Adresseaviser, 1839-01-04
Ligesom Stiftamtet ikke havde forlangt Sagen forelagt Jndvaanerne i en Raadstuesamling, saaledes ansaae jeg mig ei heller berettiget til, selv om det kongelige General Toldkammer og Commerce Collegium havde yttret sig bestemtere end foran berørt, at sammenkalde en Raadstuesamling, da en saadan Fremgangsmaade ikke vilde være hjemlet ved de gjældende Lovbestemmelser. Den større Frihed, der er tilstaaet Bye-Communerne i Bestyrelsen af Byens Affairer, maa nærmest søges i det frie Valg af Repræsentantere, hvilket Valg altsaa maa antages at være kaldet paa de Borgere, der nyde deres Medborgeres Agtelse og Tillid, og hvilke Repræsentantere derhos ere tillagte en større Deeltagelse i Bestyrelsen af Byens Affairer end hidtil. Den eneste i Fr. af 24de Octbr. 1837, der omtaler Raadstuesamlinger eller Sammenkaldelse af Borgerskabet, er § 25, der bestemmer, at Cancelliet, naar sær vigtige Sager eller Forslag til overordentlige Foranstaltninger ere indsendte til sammes Afgjørelse, kan foreskrive en saadan Sammenkaldelse af Borgerskabet, for at dette kan erklære sig herover. At denne Bestemmelse ikke taaler nogen Afvigelse vil end yderligere stadfæstes derved: at det under Forhandlingerne af Communalsagen i Stænderforsamlingerne, saavel i Roeskilde som i Viborg, i den første Forsamlings Tidende Pag. 1153, 54 og 55 og i den sidstes P. 1323, er foreslaaet, at enkelte vigtigere Sager, der ere unddragne Communalbestyrelsens Afgjørelse, maatte forelægges samtlige Borgere i en Raadstuesamling, ved hvilke Forslag Lovgiveren, hvis det havde været hans Hensigt, at samtlige Borgeres Mening i deslige Sager skulde høres, førend de indsendtes til Cancelliets Afgjørelse, var givet den stærkeste Opfordring til at befale saadant, men hvilken befaling ikke paa nogen Maade findes udtalt i den ofteiterede Forordning. At de Handlende, efterat de nye Anordninger om Tolden for Danmark og Hertugdømmene vare emanerede, ikke skulde være givet Tid nok til at overveie forslagene, kan jeg aldeles ikke indrømme, saameget mindre som det er vitterligt, at Ribes Toldforfatning og de Forandringer, heri ere anseete ønskelige, i de 2 a 3 sidste Aar have været Gienstand for meget jevnlig Omdebattering, og altsaa ikke angik nogen ubekiendt Materie; og at i alt Fald Sagen, efter Stiftamtets Opfordring og det kgl. G. T. og C. Collegii bekiendte Ønske at see den endelig afgjort, inden de emanerede Toldforordninger den 1ste dennes skulde træde i Kraft, ikke tillod større Ophold end høist nødvendigt, behøver neppe nogen yderligere Udvikling. Dersom Hr. Adjunct Adler havde uleiliget sig med at komme til Kundskab om, hvad der af Communalbestyrelsen var indstillet, hvilken Meddelelse har staaet til Enhvers Tjeneste, da vilde hans sidst udtalte Ønske været overflødigt. Communalbestyrelsen har nemlig i sin over Sagen afgivne Betænkning principaltter udhævet, at Ribe efter sin Beliggenhed neppe vil opnaae at vinde nogen Styrke og Kraft som Handelsbye, forinden den i et og alt stilles paa lige Fod med de slesvigske Byer og altsaa sættes under samme Toldopsyn, samt fritages for Consumtionsafgiften, uden hvis Ophør den ikke staaer paa lige Fod med de slesvigske Byer, og ikke kan skaffe den fri Adgang til Byen, som er nødvendig for at den kan vente, at dens nærmest omliggende Oplands Beboere, ville søge til Byen, og for at den kan concurrere med de i stor Masse omboende slesvigske Høkere. Denne er den naturligste og sikkreste Basis for Toldvæsenets Organisation og derfor stemmende med vores varmeste Ønske og Attraae, alternativt er derhos foreslaaet at underkaste os den slesvigske Toldtarii, dog med Adgang under passende Bestemmelser at forsende Varer til Landet norden Grændsetoldskjellet, med Følgesedler, og til et samlet Toldbeløb af 5 Rbd. S. J Tilfælde, at intet af disse Forslag antages, har man erklæret sig for ikke at turde underkaste sig den slesvigske Toldtarif, da man i saa Tilfælde blev afskaaren fra al Forbindelse med det danske Opland norden Grændsen og med dansk Toldopsyn og Consumtion, ikke kunde vente betydelig Handel med det nærmest Opland eller at noholde Concurrencen med Hø kerne; og have vi derfor som det sidste Alternatio parat den danske Toldtarii, med Bibehold af de Ribe allernaadigst tilstaaede Begunstigelser. Saaledes haaber jeg at have retfærdiggjort Pluraliteten af Communalbestyrelsens og derunder mit eget forhold i denne Sag, og vil det meget smerte mig om jeg nogensinde skulde give Ribe Byes Jndvaanere grundet Anledning til at troe, at jeg skulde ville søge at forhindre disse at have al den Deeltagelse i Communens Affairers Bestyrelse, som ved Lovgivningen er dem indrømmet. For at kunne give en hurtig Besvarelse paa den i Maanedstidenden indførte Annonce, og for at give svaret mere Publicitet i Byen, har jeg valgt at lade samme indrykke i dette Blad. Ribe den 4de Januar 1839. Tranberg