Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-05-27
Den angsburgske Confessions Historie er i Korthed denne: Da Keiser Carl V. udskrev en Rigsdag i Augsburg, befalede han, at de protestantiske Stænder skulde i et eget Skrift opsætte deres Meninger og Lærdomme. Churfyrste Johannes af Sachsen havde, paa Grund af Keiserens befaling, paalagt M. Luther, J. Bugenhagen, Just Jona, og Philip Melanchthon det Hverv, at forfatte et saadant Hovedindbegreb af den protestantiske Lære, som ogsaa blev ham overleveret i Torgan. Men Luther havde førend Keiserens befaling, efter Begjering fra en Convent Protestantere i Schwobach, gjort Udkast til adskillige Artikler, for at tilveiebringe større Eenhed i Lærdommene, og ladet det overgive de protestantiske Stænder i denne Stad. Disse Artikler lagdes til Grund for den augsburgske Confession, hvis Hovedforfatter Luther var, men som dog tillige blev gjennemseet af de andre Theologer. Churfyrsten reiste med dette Skrift til Augsburg, og lod Luther, fordi han endnu var i Rigsact, blive i Coburg, men tog Melanchthon, J. Agricola og G. Spalatin med sig. Han ventede der Keiseren d. 16 Juni 1530. Jmidlertid maatte Melanchthon conferere med de saachsiske, schwabiske og frankiske Theologer, der ogsaa havde medbragt deres Udkast til en Troesbekiendelse, og af deres Opsatser og de torgiske Artikler sammensatte han den Augsburgiske Confession. Luther havde imidlertid ikke allene sendt sine Erindringer til Augsburg, men den hele Confession blev ogsaa tilbage sendt til Coburg, hvor han skulde gjennemgaa den. Den er saaledes, i Henseende til Stilen, besørget af Melanchthon, dens Jndhold selv en derimod af Luther. Det varede saa længe førend Keiseren ankom til Augsburg, at Protestanterne fik Leilighed til at bringe Troesbekiendelsen i sin nuværende Orden, og da den var færdig, blev den underskreven af de protestantiske Stænder. Paa Rigsdagen, som aabnedes d. 20 Juni, blev den Keiseren overleveret paa Latin og Tydsk. J det sidste Sprog blev den d. 25 offentligen oplæst af den chursachsiske Cantsler, Dr. C. Beier, i Keiserens og Rigsforsamlingens Overværelse, men undertegnet var den allerede d. 20de. Det latinske Exemplar beholdt Keiseren, som lod det bringe til Brüssel, det tydske overleveredes Churfyrsten af Maynz, der, som Rigskantsler, lod det opbevare i Rigsarchivet. Derpaa blev den sendt omkring til adskillige Rigstæder. To andre, paa samme Tid overgivne Troesbekiendelser, forfattede efter mingels Lærebegreber, bleve ikke antagne men tilbageleverede, og den augsburgske Confession derimod trykt i 4to 1630, dog uden at Trykker stedet nævnes. Den første Udgave, hvorpaa Stedet nævnes, har Melanchthou udgivet med en latinsk Fortale 1631 i Wittenberg. Keiseren selv lod den oversætte paa Spansk, Portugisisk og Jtaliensk og seende til alle Hoffer. Den blev ogsaa snart oversat paa Fransk, Polsk, Bøhmsk, Nederlandsk, Vendisk og Croatisk. Den bestaaer af Fortale, Afhandling og Slutning. Afhandlingen er deelt i to Dele, i den første foredrages Lærdommene, i den anden Misbrugene. Under Afdelingen Lærdommene ere kun de fornemste 21 Artikler anførte, hvori Protestanterne deels forsvare deres Lærebegreber, deels gjendrive de angivne Vildfarelser. Den første danske Oversættelse af denne Troesbekiendelse er besørget af M. J. J. Sadolin 1633 og trykt hos Hans Wingaard i Kjøbenhavn. J Kongelovens 1 Art nævnes den augsburgiske Confession af 1530, og i D. L. 2 B. L. C. 1 A. fastsættes, at den Religion skal i Kongens Riger og Lande alene tilstædes, som overeenskommer med den Hellige Bibelske Skrift, det Apostoliske, Nicæniske og Athanasii Symbolis, og den uforandrede 1630 overgivne augsburgiske Bekiendelse &c.