Berlingske Tidende, 1834-02-18
Spanien. The Times meddeler følgende Details om en General, som i Dagens Historie har gjort en tvetydig Opsigt. Disse Efterretninger hidrøre fra en Engelsk Officeer, som nøje har kjendt ham og overhovedet er vel bevandret i Spaniens allernyeste Tilstand. - Llander (ikke Flander, som baade Franske og Engelske Aviser kalde ham er en erklæret Royalist og var, ved at forfølge de Liberale, bleven saa berygtet, at han i et constitutionels Spanien ikke i 48 Timer vilde kunnet være i Besiddelse af Magten. Sligt kunde blot være Tilfældet under et Oprørs Forvirring. Han er omtrent 45 Aar gammel, af Fødsel en Catalonier, opvoxen i en af de Jrske Brigader og befordret til Capitain af den bekjendte General Lacy, som han indtil Aaret 1814 skyldte hele sin Lykke. Lacy, misfornøjet over at hans Fædderneland vendte tilbage til Absolutismus, forsøgte 1817 i Nærheden af Barcelona en militair Revolution, som ganske mislykkedes. Han søgte derefter ufortøvet at frelse sig ved Flugten tilligemed nogle ulykkelige Officerer. Det Regiment, ved hvilket Lander dengang tjente, laae i Barcelona, og blev udsendt i forskjellige Retninger, for at forfølge den flygtende Lacy, og de Officerer, som tilligemed ham havde taget Flugten; men General Castanos, der boede i Barcelona som Provindsens militaire Gouverneur, og havde besynderlig Agtelse for Lacy, gav Obersten ved Landers Regiment hemmelig befaling ikke at paagribe Lacy, selv om dette var ham mueligt, men lade ham undkomme til Frankrige. Denne Ordre blev af Regimentschefen meddeelt samtlige Officerer ved Regimentet, blandt disse Lander, og denne blev med sit Compagnie udsendt ad en Kant, hvorfra, som man vidste, hans gamle Ven og Velgjører havde fjernet sig, thi Flander var den, som General Castanos blandt alle Mennesker mindst kunde tiltroe, at han vilde tilføje Lacy Fortræd, men Lander var forfængelig og glemte alle de Velgierninger, som han skyldte Lacy, da han saae Veien til Befordring aabent for sig ved at gjøre ham til Fange. Flander rykkede frem i Jilmarscher og gjorde Lacy til Fange; denne blev faa Uger derefter henrettet. Da Efterretningen indløb, at Generalen var greben, udnævnte Kongen Lander til Brigadegeneral. Constitutionen i Aaret 1820 fordrev ham til Frankrige, hvor han tre Aar levede meget ubekjendt; men, da Franskmændene 1823 rykkede ind i Spanien, optraadte han atter; efterat Alt var bleven roeligt, udnævnte Ferdinand ham til Generalinspecteur over Jnfanteriet, der i Spanien er en høi Post. Her forblev han indtil Julirevolutionen i Paris var forbi, da man ikke uden Grund troede, at de Spanske Flygtninge vilde rykke ind i Spanien. Et Armeecorps blev sendt til Grændsen; Lander, kjed af sin Stilling som Bureauchef, fik Audients hos Kongen, klagede over at hans Kaarde var altfor længe bleven rusten i Skeden, og bad om, at vorde udnævnt til Chef for Hæren paa Grændsen og til Gouverneur i Navarra. Kongen bevilgede denne Ansøgning og snart forjog Lander de indrykkede constitutionelle Jnsurgenter; dem, der faldt i hans Hænder, gav han ingen Pardon. Maalet for hans Ærgjerrighed var at vorde Generalcapitain i den Provinds, hvor han var født, og, da den afdøde Konge kom til Kræfter efter sin haarde Sygdom, formaaede han Monarchen til at udnævne ham til Generalcapitain i Catalonien i Espannas Sted; det har paa denne Post været hans Bestræbelse, at vinde hans Landsmænds Velvillie. Af disse Omstændigheder skjønnes, hvor megen Føje han har til at frygte constitutionelle Principier. Lander er ligesaa uvidende, som han er ærgjerrig; dette har uden Tvivl forledet ham til den daarlige Higen efter at vorde uindskrænket Fyrste i Catalonien. De Forenede Nordamerikanske Fristater.