Aarhuus Stifts-Tidende, 1843-05-24
Den unge Landmand begynder hos os sine Studeringer i Faget som Hyrdedreng eller Røgter, og ender med de for en Avlskarl eller Ladefoged høist fornødne Jndsigter, der vist ere meget gode, men langt fra tilstrækkelige, for med Lyst og Jndsigt at virke i sin fremtidige Stilling. Medens der tales og skrives for at hæve den talrigste Classe i Danmark – den hæderlige Bondestand, medens vi see vore Bønder klæde deres Døttre i Silke og Fløil, gjøres der endnu intet for at danne Standen, eller dog give den Leilighed dertil, ret som den allene ved Penge og gode Kaar kunde blive lykkelig og vægtig i enhver Henseende. J Holsteen og Slesvig er Bondestanden selv kommet til den Erkjendelse, at den ved sin Mangel paa Dannelse og Jndsigt udelukker sig fra Deeltagelse i offentlige Forsamlinger; der griber Bondestanden i Pungen og hjæ per sig selv ved at oprette Skoler for unge Landmænd. Trangen til lignende Skoler er i Danmark paa mange Egne ikke mindre; thi vi have her en Mængde af de saakaldte mindre Landeiendomme, Parceller og større Bøndergaarde, hvis Eiere tildeels allerede nu og meer og meer ville danne en Middelclasse, en Kjærne af Landmænd, som vi hidindtil ikke have havt her i Landet i den Mængde, at man kunde kalde den en egen Classe af Samfundet. Denne hæderlige Stand, der vil vorde at ansee for Grundvolden af Danmarks Agerbrugere, vil for Landet blive det samme, som den dannede Borgerstand for Kjøbstaden - den Grund, hvorpaa den friere og selvstændige Udvikling vil vorde bygget. – Og denne Middelstand, paa Landet er i bestandig Tiltagende; thi der gives mange velhavende Forældre og mange unge Mennesker, der meer og meer komme til Erkjendelse af, at det er bedre at anvende sine Penge til Kjøb eller Fæste af en god Bondegaard, end at anvende dem paa Studeringer til en Embeds=Examen, som Staten ikke kan lønne med et Embede, fordi disses Antal ikke svarer til de Studerendes. Disse foretrække Landbruget og techniske Anlæg, og vil man indvende, at de kunne søge de bedre Skoler i Stæderne, saa vil jeg svare med Bonden i Holsteen: "Enhver Stand har sine Eiendommeligheder, der maae blive den egen vore Sønner lære vel meget Godt, naar vi sende dem til Kjøbstaden, men de lære ogsaa at faae Smag for Fornødenheder og Adspredelser, der ikke passe for Landmanden, og vi ville jo give vor anerkjendt dygtige Bondestand, Leilighed til at uddanne sine Sønner saaledes, at de uden at tabe denne Dygtighed kunne svare til Tidens Fordringer, vi ville selv kunne repræsentere vor Stand, eller den maa ophøre at være. Hvad skulle vi da gjøre?" ville de Fornuftigere spørge. J skulle især sørge for, at der ved Eders Skoler træffes den Foranstaltning, at Eders confirmerede Sønner endnu et Par Aar kunne erholde et bedre og meere udvidet Foredrag, især om Vinteren, og dette bør ikke være uden særdeles Hensyn til Alt hvad der staaer i Forbindelse med Eders Agergerbrug og Eders øvrige Landboforhold. Jeg er overbeviist om, at vor hæderlige Geistlighed dertil vil række en beredvillig, hjælpsom og ledende Haand, ligesom at den vil udtale sig over, hvorledes dette bedst indledes; og ethvert Sogn vil da let udfinde, hvad der svarer til dets Evner og Fornødenheder. Men J maae derfor ikke skye at lønne Eders Skolelærere bedre, eller hvor det behøves, at antage en Lærer mere, der har de Evner og Egenskaber som J søge. Hvor Skolerne behøve det, maae dertil indrettes eller tilbygges et eget rummeligt Værelse, der da tillige kunde afbenyttes, naar Sognemændene stundom om Aftenen skulde samles for at aftale det fælleds Bedste. Øvelse i skriftlige Udarbeidelser kan ikke nok anbefales, thi hvad hjælper det ellers, at Børnene lære at skrive. Jkke at kunne samle og fremstille sine Tanker saavel skriftlig som mundtlig er en Mangel, vi alt for ofte støde paa, og er ligesaa meget en Følge af Mangel paa Dannelse som paa den Frimodighed der er Mandens skjønneste Prydelser, naar den ikke overskrider det Sømmelige. Nogle vilde maaskee sige: det vil bebyrde os med nye Udgivter; men kunne J. ikke anvende saameget for Eders Sønners bedre Dannelse og for at hæve Eders Stand, saa vise J ikke, at J paaskjønne og fortjene de Goder, som Tiden fortrinlig har ladet tilflyde Eders Stand, Og saa vilde det kun lidet nytte at fremkomme med Forslag om Realskoler for Landalmuen. Der gives maaskee Mange blandt Eder, der ere fornuftige nok til at ønske, at Eders Sønner skulde lære hvad Skoletiden ikke giver Leilighed til, og der hellere betale noget Mere, for at sende Sønnerne til et Sted, hvor de kunne nyde den Underviisning og Uddannelse, der bliver vanskelig at forskaffe dem i Hjemmet. Er dette Tilfælde, saa melder Eder paa Aarhuus Stiftstidendes Contoir, og er Antallet tilstrækkeligt, saa skal der nærmere vorde forelagt Eder en Plan, hvorefter dette kan skee. Hvem jeg er, gjør endnu intet til Sagen. At jeg interesserer mig for Middelstanden i Almindelighed og især for den fornuftige Deel af Bondestanden, der erkjender, at Penge ere gode nok, men at de ikke alene kunne hæve en Mand: dette haaber jeg, vil være indlysende af det Foranførte. Jngen kan altsaa fortænke mig i, at jeg først ønsker at see, om Trangen til at lære Noget virkelig er der, eller om det endnu er fortidligt; ligesom jeg forbeholder mig at meddele de Bidrag, hvormed jeg er beredvillig til at fremme Sagen, hvis den finder Anerkjendelse.