Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-11-10
(Den ærede Redakteur af Politivennen bedes om Tilgivelse for dette Plagiat; men Stykket interesserer fortrinligt Slagelse Bye og Omegn og desuden indeholder en Deel som fortiener at tænkes over herude.) Ole. J see go Dav Pæer. Hvor kommer Du nu fraa, saa til Davs – Peer. Je kommer saamæn fraa Annes Søvrens; jeg vaar nøre hos ham, for at laane hans Kaarl til at mæje meen Byg for mæl i Marren, da vor Laues haar faaed Kaallen. - Ole. Naa saa, ja han kommer da vel – Peer. Ja! dær ærSkon inted i Veien for ded. Jej ka jo hjælpe aa tjæne ham in aaen Gang; aa ded vil snaart kunne skee, siden dær allerede ær begyndt med Væiarbeide. - Ole. Saamænd, ded ær ossesandt nok. Mæn, hvor vaar Du henne hiin Davsens, Du vaar jo gaver to Davve baarte at Bye – Peer. Dæd skal jeg saa Skam sie dæ et gjoregin Villigheds-Reise for vor Præst til Korsøer. - Ole. Hvor kunne den Reise ta saa lang Tiid, Du haar jo dog strappe Bæster, veed leg. - Peer. Næ, vist itte, jeg kunne mavvel have vaared hjæmme til Aften; mæn seer Du Ole, da jeg hørte saa møyen Snak aa Taale om Hæstevæddeløvved i Slavelse, aa jeg saae di grusselie maange Slavs Mænnesker som javvede aa strummede dærtil; saa tænkte je ved mæi sælv: Du ka jo savtens lægge ded StykkeVæi om ad Slavelse for at see paa de Naarrerii, aa saa blev jeg om Natten i Ormesløv Krup kjørte dærfraa om Marningen til Slavelse, aadærfore kom jeg først hjæm den aaen Dans Av ten. - Ole. Hvad gav Du nouv for at komme til at see paa di Anstalter, for ded kostede jo Pænger. - Peer. Ja visseline kostede dæd Pænger, mæn jeg vaar meen Sandten ingen Naar, som saa maange Aandre ved slige Optøyersiden jeg kunne see død for Nummer Nix, imænMaange maatte give iin heel Risbanksdaaler for ded. – Ole. Seer man ded; mæn hvordanne gik da ded til, at Novle kunne slippe yden Betaling; maaskees dær vaar ingen Opsæt ved ded Væsen, – Peer. Vel vaar dær dæd dær vaar faa Skam in heel Hovn Hæstfolk, som passede op, at Jngen holdt paa Landevæien, mæn Du ka jo nok huske, at omtrænt lie aaver forHalvmile=Pælen ligger in Gaard, saa ved dænløvver dær in Væi nøer til Skovssøe. Paa dænne Væi kjørte jeg saamæn ind, aa holdt paa Marken, liesom saa maange Aandre, aa da dær paa den aaen Side a Væien ær in fæl lang og høi Banke, hvorpaa bær stod kanske over in tull træi Tusinde Mænnesker, saa krev jeg osse dær op, aa saae hele Stadsen lie saa glant aa akkerat, som di dær haadde betalt for ded. – Ole Ja ded vaar in aaen Sav dæd; mæn saa vaar dæd da vel osse baade dælligt aa fornøyeligt at see aa - Peer. Næei, dæd ka jeg meen Troup just itte sie, for saadant Spilop aa Galopskav seer vi jo hær hvær Dav, naar Drængene rie Øyene tilvaands; aa jeg ka slets itte begrive, hvorledes dæd ka være Tægn, Mærke aa Beviis skab paa in Hæsts Sturke aa Kræfter, at han ka rænne aa galloppe in 3000 Aallen i it Paar Manutters Tiid, aa endnu mindre kan jeg faae ded i mit Hoved, at saadanne noved Javnerie skulle kunne tjæne til at forbæddre Hæsteradden, eller Hæsterassen hvad dæd kaldes. Ole. Jo! dær maa vist dov nok være Noved i den Anstalt, Pæer, da di holder saadanne Væddeløv baade inne i Kangens Kevenhavn aa paa aandre Stæder; aa siden der ær saa maange klove aa rige Folk med i Spillerummed. Peer. Jej vil vel savtens trouv, at man maaskees paa denne hærsens Manneer kunne faae strappe Riebæster; mæn ded ær jo ikke dom, vi Bønder trænge saa hart til, siden hær, Gyd være ævig loved, ingen Fiender ær i Laannæd, ag dær altsaa hæller ingen Curreerskab behoves; dærimod have vi snaarere gode Arbædshæstebehov, saa dom skavver man itte paa den Fason. Du skulle barestens have seet in 2 a 3 Stykker, som alle vaandt Primmen; bille dænsorte Jøde, hvor di vare tynne aa slunne i Bøuen, liesom di havde brøuvt Sultekuur, aa jeg tør holde et Vædde med dæ om tilve Risdaaler, at disse trei ydenlandske Hæste itte kunne holde yd at pløie med menne to sorte Øy, som dov ære di voveste af dom jeg haar. At dirændte godt, ka itte nærtes; mæn di bliver jo hæller aldrig brøuvte yden ved saadanne Læilighedder, aa hvad ær saa ded at kunne løve en 3000 Aallen. Tilmed saa veed saa Skam saadanne Hæster, som ære drasserde, ret godt, at Løvved itte vaarer længe, aa derfor anstrænge di sei alt hvad di kunne; hvorimod aandre Hæster, som itte ære vaant med saadanne strappe Toure, holde igjæn, da di itte veed hvor laangt di skulle løvve. - Ole. Ja dæri ka Du osse baa RækPæer; for naar jeg kjører a Bye, saa løvver menne Hæster itte nær saa villige, som naar de skal hjæm, eller naar de kommer i Nærhedden af en Kroub, hvor di ær vaant til at bedde. Peer. Jei hørte fortælle hiin Davsens, at disse halv plattydske Bæster, staae i Staldrumme, dær ære liesom ordinarie Værelser med Givslouvt, i Furraas aa Straa op til over Knæskallerne; at di haar pænne Dækkener over Kroppen, ja ov ver hele Hovedtøyæd mæd, aa at dær holdes Drænge, som flere Gange om Daven maa gnide Benerne med Halm aa Tøy, at dørresses Foer bliver knused; at Jngen maa ride paa dom eller brøune dom til Arbædde, aa møyædmeer, som Sokeierne, dær reed dom, skal have fortaalt; mæn hvem, yden rige Folk, eller saadanne som ville vinde i Væddeløv kunne udholde stige Anstalter aa Tøy. Jej veed nok, at jeg for meen Part itte saaledes vilde forkjæle aa forlække meene Bæster; thi dæd gaaer med dom, skal jeg sie vos, som med Mænnesker, at dersom di itte øves aa værnes til Arbædde, kunne de siden Jntet ydrætte. Trouer Du Ole, at Herremandens Søn oppe paa Gaarden, som allesteleholdt sidder aa læser, tægner aa speklerer i Bøyer aa Anstalter, kunde holde yd 1/2 Dav i Marken mæd meen Niels, dær fra Marten til Aften arbædder trods den bædste Kaarl, eller meener Du at hans 4 Stadsehæster, dær ingaang imellem kjører 1 a 2 Mile med den lette Vogn, saa som ære saa kurassige at di itte veed paa hvilket Been di vil staae, ville kunne forrætte det halve Arbæide af det, 4 af vore sædvanlige Øy kunde yd rætte. Jej trouer ded meen Sandten itte, aa jeg veed, at vi yden saadanne Konster, baade haar havt aa endnu haar Hæste, dær baade kunne rænne aa arbæde, saa som ydenlandske Fræmmede masunde vos, aa maa nøddes til at keve at vos. Hvad sier Du vel Ole om meen brune Hængst, dær ær lavt til paa den forte Hoppe, jeg kevte af Forpagteren, trouen Du itte, at den nok kunde holde yd saavel at løve in 3 til 4000 Aallen, som osse at trække for et lovligt Læs, aa den haar dov itte havt saa fiin Opdravelse. - Ole. Dæd trouer jeg nok Pæer, som dæd aaent Du haar fortaalt mæl mæn vaar dær ingen af vore Bønder, som aggerede med i Væddeløvene? – Peer. Jh! jo vist vaar Dær. Dæd forste Lovv vaar jo allene for Bønder, mæn dær vaar kuns træ, som mødte. Dæn dær vaandt første Primme, vaar in Gaardmand fra Tikev Sogn. Han vaar Daven forydaged hjæmme fraa, aa forst kommed til Slaavvelse it Paar Timmer for Væddeløvved skulle be gynne; hvorfore han nær itte havde faaed Permisson til at ride mæd. Mæn da han dov fik For=Lov, saa spændte han in a senne Bæster (in sort Hængst, fraa seen Vovn, sadte sei op, aa galoppede nøuv Krindsen rundt i fælne samme Tiid, som di fire Durk Løvere. Dærpaa reed han hen til Skamfutted, hvor Spillekanterne aa Dommeren sadde, aa annammede dær sene 100 Risbankdalere Søulv. See dæd Ole kan man Skon kalde Noued; dæd viser jo aabenbare aa tydeline, at in dansk Hæst baade ka løve aa haae Krævter til at ydholde Arbeide. Rætinok vil jeg troub, at havde Fontenælla aa Pilistrie, eller hvad di hedde, vaaren med i ded Louv, vilde ded have holdt hart, at den sorte Hængst havde sæired; mæn lad dom osse forst trække in Vovn 15 Mile, saa ville di nok itte løbe laangt fraa maange af vore Bønderbæster. - Ole. Dæd trouer jæs mæd; mæn dær vaar unnerligt, at dær itte vaar flere Bønder med ved Løvvæd. Peer. Næri, dæd ær itte saa forunnerligt; thi saadann Optøy haar vi itte før vaaren vaandt til hærtillands, aa tilmed blev dæd for seent vitterliggjort, desyden vaar ded i Høstens Tid, da Bønderhæsterne maangen Gang maae arbælde aaver Krævterne, ære gjavede, aa duer alt saatte til saadant Galopjavverie. - Ole. Mæntrouer Du Pæer, at dær ville komme fleer Bønder til Hæstevæddeløvene ad Aare? – Peer. Ded vil nok altsammen komme an paa, hvorledes di stoure Hærrer ville aggedere aa handtere med Anstalterne; thi jeg holder fuld at fast for, at naarenstid di ville bestemme aa stadfæste, at ingen yden Danske eller barestens Sællandske Hæ ster maatte løve, saa ville der visseline komme in stor Deel baade Bønder aa Kevstædfolk, mæn kommer disse hærsens Fyldblods-Durkløvere, som snapper di allersomstørste Primmer, troner jeg itte at dær Nogen ville indfinde sæl. Vi kunne jo paa Væddelovvæd see, at flere Hæfter, som vaare bestæmte til at love, bleve huldt tilhaves, da dørresses Eiermænd itte forgæves ville strabadse dom. - Ole. Aa ja dæd ær troli aa relinok, men havde disse hærsens Durkløvere da saa møyed Blod hvad - Peer. Om di hadde møyed eller lit Blod, veed saa Gon itte jei; mæn Kyd havde di saamæn itte møyed a, aa Fit slets itte, ellers er dæd itte saadanne at forstaae med Blodet, mæn ded kommer an paa Rassen. - Ole. Dæd forstaaer jeg itte Pæer! Peer. Ja da vil jeg forklaare dæd for dæt saa godt jeg kan: Seer Du, dær vaar in Mand, (in Kevstædmand ka jeg trouv) oppe paa Banken hos vos aandre; samme Mand fortaalte, at naar inængelsk Hoppe faaer it Foll ved in malabarisk eller arabisk Hængst, saa kaldes dette Foll fyld blods, aa naar dette Foll igien faaer it Foll ved en Ængelskmands Hængst, saa kaldes ded hal blods. Saaledes trouer jeg han saa, ifald jeg eller huser ræiti. - Ole. Dæd vaar in aaenledes Forklaaren, end den Sovnefodden Jæens Thommesen forgaangen Davs gav os, da han læste Avisen. Vi spurte ham, hvad dæd vilde sie: Fyldblods, da saa svarede han, at naar in Hæst itte havde væred sy eller aareladt, saa vaar den Fyldblods, mæn havde Hæstedovteren tapped ham meer eller mindre, saa blev dæn halblods eller qvartblods; aa saa saa han osse, at dærfor kunde di være liegoe, ja endosse bædre end maange aandre Hæste. Ja han foer aa, at han paa Trummesalen aa inne paa Kultaared i Kevenhavn havde for Turrevovnen seet Bæster, dær hværken havde Kyd eller Blod, mæn vaare baare Skin aa Been. - Peer. Jh Gyd bevovte aabevaare vos, hvad sier Du Ole: Yden Kyd, aa yden Blod. Ja, veed Du hvad: Den Jæens Thommesen er in Naer, fordi han er en Jyddeaa Sovnefod, vil han alstilleholdt aggere klove re end aandre Folk, saa sie seen Meening om Ting, som han slets itte forstaaer. Om ham gjælder itte Ordsprovved: at Jydden er blind i di forste 9 Dave han er i Sælland, mæn sidden seer han osse bæddre end aandre; thi han er itte dæd bitterste klovere nouv, end den forste Dav, han kom hærtil; dætte kan man jo fulde vel see baade paa hans Avlingsdrevt aa øvrie Anstalter aa Handteringer. Mæn Ole, dæd er nøuv paa Tide at gaae hjæm, vi skal sidde tidli op i Marren. Du gaaer vel savtens med. - Ole. Næril jeg haar saaldt it Par Sviin til Prangeren i Bensløv, aa han skal komme hærtil endnu i Avten for at betale mæj, aa derfor maae jeg bie ham op. - Peer. Dæd vaar in aaen Sav, ja, saa bydder jeg go Nat, Ole. - Ole Tak for ded Pæer, go Nat. Ved denne Samtale maae bemærkes: Anm.