Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1842-04-15
Blandinger. Beretningerne fra Bombay af 1ste Marts bekræfte Sørge-Efterretningerne fra Kabul. den den 12te November 16000 stærke brittiske Hær, ere nu kun 2 a 300 i Live og disse van mægte i Fængslet. Jkke 10 Mand ere undkomne. 120 engelske Officerer og 5000 Soldater have siden den 28de Decbr fundet Døden. Det hele 4de Regiment og 3 Regimenter Sipoys ere ødelagte. Man tilskriver nu Sir Will. M. Naghtens Død en Sværmer. Den 29de blev den ved hans Mord ophævede Overeenskomst igjen fornyet, i Følge denne skulle de Syge og Saarede forblive under den provisoriske Regjerings Beskyttelse i Ka bul, denne Stad og Dichellalabad rømmes, og Tropperne forsynede med Gevæhrer, Sabler og Munition, samt med noget Skyts begive sig paa Marschen under frit Geleide. Den 6te Januar tiltraadte Hæren Tilbagemarschen. Et sørgeligere Skuespil kan man ikke tænke sig: de stakkels Soldater næsten nogne, svækkede af Sygdomme, udmattet af vedvarende Fægtning, kunne neppe bevæge sig fremad. Overalt omkring dem laae Sneen optaarnet og 90 engelske Mile skulle de drage af en saadan Vei, gjennem Bjergkløfter, Bjergstrømme, og over steile Bjerge. Foruden disse naturlige Fiender, havde Hæren bestandig at bekjempe de fjendtlige Stammers Angreb og svækket ved Død og Desertion, naaede den sørgelige Rest af Hæren den 13de Januar det snævre Bjergpas ved Churd-Kabul. J dette Bjergpas var Fjendens Angreb frygteligt og Kampen blodig, endskjøndt Officerernes Koner vare overleverede som Gisler for Gjennempassagen. De Sipois stivnede af Kulde, vare for kraftesløse til at modstaae det rasende Angreb, og snart vare de europæiske Tropper sprængte. Ubeskrivelig var Synet af den almindelige Forvirring; hele Compagnier af Sivoys bleve nedsablede, og hundrede af Jkke-Combatantere myrdede paa den grusomste Maade; hvem Jld og Sværd havde forskaanet, den døde af Kulde, da han var berøvet Klæderne; man saae Mødre bortkaste deres Børn, og flere hundrede ostindiske Soldater skjulte sig bag Sneedyngene, og opløftede det frygteligste Skrig. Al Mandstugt, selv blandt de europæiske Soldater var forsvunden, de udbrede i aabenbare Mytterie og ihielsloge deres Chefs; kun en liden Deel af Hæren kom til Tezihn; der stillede Generalerne Elphinstone og Shelton sig som Gidsel for Dichellalabads Rømning. Under General Anquetil fortsatte Tropperne deres Marsch, men bleve igjen paa Ny angrebne. J denne Fægtning, som Engelænderne med Nød og Neppe formaaede at modstaae, blev General Aquetil dræbt, og de faa Tropper adspredte til høire og venstre, selv Qvinderne kom ud af Husene, kastede Stene paa Engelænderne og forbandede dem. Doctor Brydon, var den eneste, som ved Hjælp af en hurtig Hest naaede Dschellaladad; alle øvrige Flygtninge skulle være omkomne. Generalregjeringen i Calcutta, har under 31te Januar udstædt en Proclamation, hvori de engelske Troppers Uheld omtales; men i det Generalgouverneuren beklager saamange brave Officerers og Folks Tab, betragter han dette deelsvise Nederlag kun som en ny Anledning til paa Nye at udfolde den brittiske Magts Fasthed og Styrke. De øvrige Efterretninger fra det øvrige Jndien, saasom Pentschat, Repal og Birma lyde beroligende. Fra China har man ingen Efterretninger af Betydenhed; Chineserne synes dog nu at være i Begreb med at gribe til det Offensive en Forsamling af chinesiske Generaler i Hong-Shaufub have beraadslaaet med hinanden om Barbarernes Fordrivelse. Skibene kunne kun komme til Whampon, fordi at Authoriteterne i Canton have tilspærret Floden med en Steendæmning; i Nærheden af Canton bleve flere ny Forter oprettede.