JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-09
Hos Didot i Paris udgives en Samling, af alle de Skuespil, der have faaet en stadig Den Plads paa det derværende Repertoir. skal bestaae af 68 Bind, af hvilke 28 allerede ere udkomne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-09
Kjøbenhavns Børs, d. 9 September. Cours. Hamb. 2 M. 244, a vista 2 Spec. 250. - Specier solgtes til 15 Rbmark. Obligationer (med Renter fra 11 Juni 1823) 80. Nationalbank=Obligationer (af Laanet d. 2 Febr. 1820) 108 a 1087 Rbd. r. S. (uden Renter eller 1292 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S. - Norske Sedler 147, a 15 Rbdlr. pr. 10 Specier norsk. Svenske Sedler 600. - Disconto 5 pC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-09
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höec¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-13
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 20000 Bom Tyvende Aargang. No. 73. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 13 September 1823.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-13
Noget om Sprogkundskab i ældre og nyere Tider. Ruomstunder er det Skik og Brug, at unge Mennesker, der opoffre sig til Studeringer, blive i de latinske Skoler underviste i fem fremmede Sprog. J vore Tider har man og Exempel paa, at der findes Personer, der ere bevandrede i 10 og flere Tungemaal, og tale en stor Deel af samme med Færdighed. J ældre Tider gjorde man ei saa meget af at lægge sig efter saa mang fremmede Sprog. De i Oldtiden navnkundige Romeres Studeringer vare mere indskrænkede end vore. Af alle fremmede Sprog, var det græske det eneste, som de troede at behøve *). Fordum var adskillige Videnskabsmænds Sprogkundskab blot indskrænket til Modersmaalet, og kun ved forandret Opholdsted have de lært et og andet fremmed Tungemaal. Dette var Tilfældet med Romeren Marcus Pontius Cato. *) Afhandling om Tacitus, skrevet paa Fransk af Abbeden de la Bletene og fordansket af Professor J. Baden, S. 67.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-13
J forrige Tider forstode de danske Præster i Almindelighed kun lidet af det tydske Sprog, naar de ei i deres yngre Aar havde studeret ved fremmede Universiteter, eller og som Feldtpræster, opholdt sig udi saadanne Egne, hvor det tydske Sprog blev talt. Dette var Tilfældet med Biskopperne Hersleb og Tønne Bloch, der som Feldtpræster i deres yngre Aar vandrede og reiste omkring i Holsteen og Mechlenborg, og ved den Leilighed naaede en saadan Færdighed i det tydske Sprog, at de vare i Stand til at holde en Prædiken i samme, uden synderlig Forberedelse, naar Nødvendigheden udkrævede det. Godt er det imidlertid, at der nuomstunder i de latinske Skoler gives Underviisning i det tydske Sprog. En og anden Præst har tilforn været i Forlegenhed, naar et Brev eller Skudsmaal, skrevet i det tydske Sprog, var indløbet til dem, eller og, naar det var blevet forlangt af dem at udføre en og anden Ministerialforretning, hvortil der udkrævedes saavel 1) Den danske Oversættelse af Andreas Reyersen, 2 Deel, S. 684. Jndsigt, som en Slags Talfærdighed. Paa den anden Side er det og gavnligt, at Underviisning i det danske Sprog og finder Sted i de lærde Skoler i Holsteen. Jndsenderen har kjendt nogle Præster i det Holsteenske, der have beklaget sig over, at de i deres yngre Aar ei lagde sig efter det danske Sprog. Undertiden havde de Adskilligt, saavel mundtligt som skriftligt, at afgjøre med danske Folk, og naar nu den Ene ikke forstod den Anden, saa kunde deraf let reise sig Uorden og Forvirring. H. C. Clausen, Præst paa Fanøe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-13
(Jndsendt.) Da Hr. Capitain og Ridder von Abrahamson i Skilderiet No. 69 paa sin Side fuldkommen har bevist Uovereensstemmelsen imellem den i samme Blads No. 68, Side 1076 og 1077 indsendte Oversættelse af hans Brev til Hr. Heiberg i Paris, og Hr. Capitainens Copiebog, saa seer nu Jndsenderen sig tvungen til, for paa sin Side ligesaa fuldkommen at bevise Overeensstemmelsen imellem sin Oversættelse og det han oversatte, tøddelret at afskrive af revne encyclopedique, 18de Bind, Side 683, som følger: Enseignement mutuel. Extrait une lettre de M. le capitaine chevalier d'Abrahamson, datte de Copenhagne, de 14 April 1823. Je commence ensin a voir mes efforts couronnes par le succes. Detablissement des ecoles d'enseignement mutuel avance avec rapidits. Vest le 21 at 1822 seulement, que le Roi a autorise Tintroduction de la nouvelle methode, comme unessai, dans dix huit &coles. Quatre mois plus tard – cest Adire, le er anvier dernier, je Pavais etablie dans cent Schles, et aujourdhui 14 April 1823, eller est introduite dans 147. Cette progression rapide, ainsi que la satisfaction du gouvernement et du publie, for mest la plus douce recompense des penibles travaux aurquels je me suis livre depuis quelques annees. Nous avons tot recemment essaye le dessin linaire, et deja cette branche d'enseignement prospere. Ce nest paa tout Ces jours derniers, Jai 6te nomme president dune commission charge de reorganiser notre Institut des sourds-muets, og de grandes reformes etaient devennes necessaires et tres urgentes. Jespere que ces traveux utiles, auxquels je borne tonte mon ambition, porteront, un jour des fruits heureux pouma patrie. Heiberg. Hverken mere eller mindre har Jndsenderen. oversat, vid, dette Blads No. 68, Side 1076 og 1077, og har tillige været saa ærlig at vedføie, en parenthese, de franske Ord, f. Ex. des sin linaire, president o. s. v., om hvis fuldkommen rigtige Oversættelse han selv har Tvivl. Det ærede Publicum i Almindelighed, og Hr. Capitain von Abrahamson, samt dennes Venner i Særdeleshed, ville derfor ei allene aldeles tilgive Jndsenderen, at Hr. Capitainen, vid. No. 69, Side 1091, har følt sig inderligen stødt, men endog billigen yde Indsenderen Tak for at have givet Anledning til at det ofte omtalte oversatte Stykkes sande Sammenhæng allerede nu er bleven oplyst.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-13
Jndsenderen beklager iøvrigt, at han, formedelst sin Fraværelse fra Hovedstaden, ikke kan have den Ære, at afbenytte den venskabelige Indbydelse, og komme til Hr. Capitainen. Han vilde ellers have havt den Fornøielse, personligen at bevidne Hr. Capitamen sin Taknemmelighed for de ham allerede meddeelte Oplysninger og givne Vink, med den Forsikkring, at hvis han ei tør henregne sig til Hr. Capitainens Venner, han dog, i Anerkjendelse af Hr. Capitainens store Jver, udmærkede Duelighed og mange Fortjenester vover idetmindste at henregne sig til dennes Beundrere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-13
J Abendzeitung, 1823, Nummer, 90, leveres følgende Fabel, om hvilken det hedder: at den i Aaret 1783 er skreven af Napoleon, der, 16 Aar gammel, opholdt sig i Brienne, og tillige, at hans eget Haandskriffeies af Græv von Vemars i Paris. Le Chien, le Lapin et le Chasseur. Cesar, chien d'arret renomme, mais trop enste de son meritte, tenait arrets dans son gite un malheureux lapin de peur inanimeRends-toi!" lui cria til d'une voix de tonnere qui sit au loin trembler les peuplades des bois, je suis Cesar, connu par tant d'explots, et dont le nom remplit toute la terre!" Ace grand nom jeannot Lapin, recommandant a Dieu son ame peniteente, demand d'une voix tremblante: tres Serenissime matin, di je me rends, quel sera mon destin?", Tu mouras! Je mourrail, dit la bete innocenteet, si je fuis, Ton trepas et certain Quoir, reprit Panimal, qui se nourrit de thym: des deux cates je dois perdre la vie? Que votre illustre Seigneurie veuille me pardonner, puisquil me faut mourit, i Jose tenter de mexpier; II dit et suit en heros de garenne. Caton Paurait blame; je dis, quineut paa tort; car le chasseur le voit a peine, quil Pajuste, le tire – et le chien tombe mort. Que dinsit de ceci notre bon Lasontaine? Aide-Toil le Ciel Taideral approuve fort cette moral la Hunden, Kaninen og Jægeren. Cæsar, navnkundig Hund, men opblæst af sit Værd, holdt Vagt for Hulen, hvor, halvdød af Skræk, den ulyksaligste Kanin sig skjulte. Giv Dig!" skreg Hunden med et Tordenbrøl, der bød de Skoves fjerne Slægter skjælve; Jeg er den Cæsar, mangen Heltedaad har gjort berømt, hvis Navn opfylder Jorden!" Ved Klangen af det Navn Kaninen, Stakkel, befalende til Gud sin angergivne Aand, med Stemme dirrende af Rædsel spurgte: og, om, stormægtige Bulbider, jeg J Spaaede i disse to Linier Forfatteren om sig selv, nu gav mig, hvad blev da min Skjebne?"De skal Du Døe, skrea den Uskyldige; "og, om jeg flygtede?""Din Undergang er vis!""Hvad, gjentog Dyret nu, der nærer sig af Thimian; "paa begge Maader døe? "Saa tilgiv, strenge Herskab, om jeg, siden "det dog bør mig at døe, først prøver paa "at frelse Livet!",, Talet saa, den flygter som Helten, der er ikke Skræder meer. Det havde Cato venteligen lastet. Saa uret var det ikke, mener jeg, thi, næppe nok blev Jægeren det vaer, før og han lagde an, skjød - skudt laa Hunden! Hvad sagde dertil Du, vor gode Lafontaine? Hjælp Selv Dig, saa skal Himlen, hjælpe Dig!" Og den Moral, den tækkes ogsaa mig. "Denne Fabel, hedder det end videre i bemeldte "Abendzeitung, røber ei alene afgjort Talent, men tilkjendegiver og en bestemt, dristig, uafhængende Tænkemaade, just en saadan, som den, der siden klarligen aaben"barede sig i Ynglingens tilkommende Mands liv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-13
Jndenlandske Efterretninger. J Anledning af Deres Majestæters og Kongehusets lykkelige Hjemkomst den 4de f. M., udbad Digterinden, Frøken J. M. Jessen sig den Naade, at maatte bevidne Allerhøistsamme sine varme Følelser for det elskede Kongevar paa en Maade, der tillige udtrykte den Glæde, Frederiksberg Byes Jndbyggere følte ved atter at see Allerhøistsamme midt iblandt sig. Efterat Digterinden havde erholdt Tilladelse hertil, begav hun sig, ledsaget af 16 hvidtklædte Piger, nogle Dage efter, op paa Frederiksberg Slot, hvor i Deres Majestæters og det øvrige Kongelige Herskabs Nærværelse, følgende af Frøkenen forfattede Digt, efter Melodien "Navnløs Salighed jeg finder, blev afsjungen og modtaget med den Naade, der er disse høie Personer saa egen. Glædens Jld i Øjet luer, Hjertet banker Slag i Slag! Konge. Hvor Dit Blik henskuer, Seer Du glade Børn i Dag: Vær velkommen, Landets Fader! Toner det fra Slet til Strand. Hil vor Fredrik, Landets Fader! Jubler Olding, Qvinde, Mand! Chor. O, vi saae til Kysten rædde, Og hver Bølge mod os slog, Bade vi, send til vor Bredde. Faderen, som fra os drog. Landets Moder, vore Hjerter, Hylde Dig med barnlig Huu Kjærligheds og Troskabs Kjærter, Evig brænde skal, som nu. Barnets Læbe svagt kun stammer: Dronning, hvor vi elske Dig! Men vort Hjertes høje Flammer Skuer Gud i Himmerig. Chor. O, vi saae til Kysten rædde, Og hver Bølge mod os slog Bade vi, Send til vor Bredde, Moderen, som fra os drog. Elskeligste Huld-Gudinder, Konge-Parrets bedste Fryd! Lillie-Kronen. - Dans Fyrstinder! Eders blev til Løn for Dyd. Ægir saae den hvide Krone, Og han taled til sin Hær, Snækken hist, er Dydens Throne; Varlig den til Landet bær." Chor. Og imedens vi saa rædde. Saa hver Bølge, Kysten slog Ægirs Sønner til vor Bredde, Bragte Dem, som fra os drog. Havets mægtige Betvinger, Almagt! Dig lovsjunge vil Du lod Dine Engles Vinger Svæve om Dem paa hver Stie. Hil vor Fader. Hil vor Moder! Holsteens Sønner raabte der. Hil vor Fader, Hil vor Moder! Juble alle Hjerter her. Chro. Hist fra Elbens rige Bredde Alles Hjerter med Dem drog.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-13
Her ved Sjølunds grønne Bredde Alles Hjerter mod Dem slog.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-13
Af en Bekjendtgjørelse i Adresseavisen sees, at Underviisningen i Jnstitutet for Metalarbeidere igjen fortsættes, fra Mandagen d. 29de dennes, om Aftenen paa sædvanlig Tid, fra 8 til 10 for Professionister, og fra 6 til 8 for Liebhavere. Man melder sig i den Anledning ved Jnstitutet, paa store Kjøbmagergade No. 66.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-13
Jndsenderen heraf finder det paafaldende, at, eftersom denne Læreanstalt (der nu har staaer i flere Aar) viser, at den er hensigtsmæssig for Metalarbeidere i Særdeleshed, saavelsom for adskillige andre Professionister, da ikke lignende Aftenskoler oprettes i Provindserne. Helsingøer, som har mange velhavende Jndvaanere, vilde sikkert kunne foranstalte en saadan, og naar nogen der vilde paatage sig Oprettelsen af en slig Læreanstalt, vilde Bestyrelsen for ovennævnte Kjøbenhavnske Jnstitut vist med Fornøielse give al den Veiledning, Vedkommende i denne Anledning kunde attraae. Der vides ikke rettert, end at der ved Jnstitutet her ogsaa gives Underviisning i Tegning. Sligt vilde være særdeles nødvendigt i Provindserne, hvor der ikke kan profiteres af Academiet for de skjønne Konster.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-13
Foruden det, at deslige Indretninger give Anledning til, at der kunde opnaaes større Fuldkommenhed i hvad, som henhører til at forskjønne adskilligt Arbeide, end der i de fleste Værksteder, sinde Sted, haves og den væsentlige Nytte af saadanne Aftenskoler, at unge Mennesker værnes til nyttig Virksomhed, paa Tider, som ofte bortødses paa en for dem skadelig Maade.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-13
Kjøbenhavns Børs, d. 12 September. Cours. Hamb. 2 M. 244, a vista 24. Spec. 250. - Specier solgtes til 15 RbmarkOblig. (med Renter fra 11 Juni 1823) 80 a 807. Nationalbank-Obligationer (af Laanet d. 2 Febr. 1820) 103 a 103 1/2 Rbd. r. S. (uden Renter) eller 129 1/4 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S. - Norske Sedler 147 a 14 3/2 Rbd. pr. 10 Specier norsk. Svenske Sedler 61 s. - Disconto 5 pC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-13
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Hoes
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-16
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 70000 POOReTyvende Aargang. No. 74. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 16 September 1823. Plinius's Tanker om den bedste Afgivtsmaade ved Jorders Bortleie og Bortforpagtning, med nogle hosføiede bemærkninger om Præstetienden. H. C. Clausen, Præst paa Fanøe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-16
Man læser i Historien, at Agerdyrkerne paa det fordum navnkundige Creta vare i ældre Tider forbundne til baade af Jordens Grøde og Qvægets Affødning at levere, som det synes, de Totrediedele, hvoraf saavel Borgerne bleve underholdte, som Gudstjenesteen, Hofholdningen og andre offentlige Ting besørgede *). Uden Tvivl maa Jorderne have været overmaade frugtbare, eftersom en saa høi Afgivt kunde svares af samme. Paa den Tid, da de ægyptiske Bønder og Agerdyrkere ingen faste Eiendomme, havde, men Jorderne tilhørte Kongen, Præsterne og Krigsfolket, saa, eftersom disse fornemme Stammer ikke selv maatte dyrke Jorden, forstaaer det sig, at de forpagtede samme bort, og de synes tilhobe, ikke at have faaet uden den Femtedeel, ja end mere, at denne Afgivt har været anslaget til noget Vist, aarligen at betale; hvorover, om Nilfloden havde bortskyllet noget af en Mands Grund, blev, efter Kongelig Befaling, hans Jord igjen opmaalt, og den skete Skade beregnet ham til Afdrag "*). Formodentlig er den Femtedeels Qvantum bleven bestemt med Hensyn til Høstens større eller mindre Frugtbarhed, saa at i frugtbare Aaringer, ere flere Tønder eller Læster Korn blevne udskrevne og leverede, end i de ufrugtbare.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-16
vore Tider har en og anden Landsbypræst ved Bortforpagtningen af de Embedet tilhørende Jorder, sluttet følgende Accord, at vedkommende Leiere skulde dyrke, pløie og paa egen Regning, besaae Jorden, og i Leie give de halve Producter, Jorderne frembragte. Andre derimod have ved Bortforpagtninger betinget sig visse Tønder 1) Euldbergs Verdenshistorie, 1ste Deel, S. I. c. S. 680. aftorsken Korn, og et bestemt Qvantum af andre Naturalier. Hvo der er gaaet frem paa en af disse Maader, seer man, at have faaet, hvad der var tilstaaet efter indgaaet Accord. Den derimod, som har betinget sig Afgivtens Erlæggelse i rede Penge, kommer nuomstunder ofte tilkort, thi naar Betalingstiden er forhaanden, have vedkommende Contrahentere intet at betale med, og hvor dette finder Sted, taber naturlig viis Creditor sit Tilgodehavende, i hvor meget Medhold han iøvrigt har af al Lov og Ret. (Fortsættes.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-16
J Anledning af det indsendte Stykke, Side 1158 og 1159 i Kjøbenhavns Skilderie, No. 73. I det jeg paa det Bestemteste gjentager min seneste Erklæring, ikke at have skrevet et eneste af de Udtryk, der stødte og maatte støde, i Oversættelsen, og som nu sees, ogsaa i Revuens Text, og ikke at have skrevet et Ord mere eller mindre om denne Sag, end Copierne af mine Breve have viist, ligesom at Jndholdet af bemeldte Note er taget ud af to Breve til to forskjellige Personer, hvoraf allerede for en stor Deel fremgaaer, at det ikke ere mine egne Ord der anføres, om jeg endog ikke ved den nøiagtige Copi af mine Breve kunde have fuldkomment bevist det; – tilføies, at jeg om denne Sag har skrevet det Nødvendige til mine to Correspondenter i Paris, med Hensyn til Maaden, disse Extracter af mine Breve er skeet paa De særdeles og oprigtige Venskabsyttringer, der fra saa mange, mange Sider ere meddeelte mig i Anledning af dette nye Forsøg paa at gjøre mig kjed af at vedblive at anvende hartad hver Fritime jeg har til de mig paalagte og de af mig foretagne Extra-Arbeiders Fremme, kan jeg ene giengielde ved at søge at opretholde Mod og Lyst til fremdeles Arbeide, medens jeg taknemmeligen skjønner og ganske føler saa levende Deeltagelses høie Værd. Kjøbenhavn, d. 14de September 1823. J. Abrahamson.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-16
Tanker af Napoleon. "De gamle og fordærvede Nationer regjeres ikke som de antike og dydige Folkeslag. Mod En, der nu vilde opoffre sig for det almindelige Vel, gives der Tusinde og Millioner, der ikke kjende andet end deres Magt, deres Forfængelighed. Men at ville forbedre et Folk i eet Øjeblik og paa Stedet, vilde være Ufornuft.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-16
En duelig Konstner maa vide at bruge de Materialier, han har ved Haanden, og der ligger een af Hemmelighederne ved Fornyelsen af alle monarkiske Former, Gjenindførslen af Titeler, Kors og Ordensbaand. En Lovgiver maa besidde den Konst, at drage Fordeel selv af de Menneskers Forkeertheder, han vil regjere. Og endeligen medførte denne hele Flitterkram faa Uleiligheder, og var ikke uden adskillige Fordeele. Paa den Punkt af Civilisation, hvorpaa vi nu staae, er den egnet til at indgyde Mængden, Ærefrygt, i det den tillige byder Selvagtelse; den kan tilfredsstille de Svages Forfængelighed, uden at fornærme de Stærke."¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-16
Alle de Charlatanerier og saa mange andre af Cagliostro, Mesmer, Gall, Lavater o. s. v. strande paa den eneste, men ganske simple Sætning: Alt det kan være, men er ikke. Mennesket elsker det Vidunderlige; det har en imodstaaelig Hengivenhed for det, stedse viser han sig beredvillig til at forlade de Vidundere, der virkeligen omgive ham, for at jage efter dem, der foregøgles ham. Han selv gaaer Bedrageriet villigen i Møde. Det Sande er, at vi have intet uden Underværker omkring os; min Tilværelse er et saadant; det Brændeved, der lægges i Caminen og varmer mig, det Lys, som lyser mig, alle første Aarsager ere Phænomener, min Forstand, mine Aandsanlæg, thi alt dette er til, og vi kunne ikke forklare det. Jeg forlader Dem her og er i Paris, netop paa Veien til Operaen; jeg hilser Tilskuerne; hører Bifaldsklappen, seer Skuespillerne; hører Musiken. Tilbagelægger jeg nu Frastanden fra St. Helen, hvorfor skulde jeg ikke ligesaa godt kunne tilbagelægge den fra Aarhundreder? Hvorfor skal jeg ikke ligesaa godt kunne see ind i Fremtiden, som i Forgangenheden, Er det ene overordentligere, vidunderligere end det andet? Jngenlunde, men det er nu eengang ikke saa Derpaa strande stedse alle indbildte Vidundere. Alle disse Charlataner sige ret aandrige Ting; de dømme maaskee ganske rigtigen; de forføre; kun er følgeslutningen falsk, fordi Kiendsgierningerne mangle. Mesmer og Mesmerismen kunde aldrig forvinde mere den Beretning, som Bailly meddeelte i Videnskabernes Academie. Mesmer maanetiserede et Menneske lige i Ansigtet med Held. Da det samme Menneske, uden sit Vidende, blev magnetiseret bagfra, følte det intet mere. Det var altsaa (?) paa den Magnetiseredes Side en Vildfarelse af Jndbildningskraften, en Svaghed i Sandserne; det var Søvngjængeren, der i Mørke klavrer uden Fare. paa Tagene, fordi han intet frygter, om Dagen vilde han brække Halsen, fordi Sandserne forvirre ham."¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-16
Om en Samling af antedeluvianske fossile Been, fundne i en Hule i Kirkdale i Yorkshire. (Fortsættelse; see No. 72.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-16
Blandede Efterretninger. Af Acterne i Sagen betræffende det paa den Danske Slup Die Frau Metta, Capit. And. Math. Norbye, af Fanøe, den 9de Maj 1823 begaaede voldsomme Overfald med Mord paa Besætningen og Plyndring i Lasten, er nu det første Hefte udkommet, oversat fra Svensk ved Translateur Peter N. Skovgaard. Hovedkjendsgierningen befindes nu, efter een af de Med skyldiges Forklaring, i en i Anledning af samme i Gothenborg sat Extraret, at være denne: Rode Baadsmand ved andet Bohus Compagnie Johannes Andersson Flataas fra Nye Værft (Nya Warfvet) ved Gothenborg, har strax, under Taarer, bekjendt, at han, i Selskab med de øvrige Tiltalte, Fiskeren Christen Anders son fra Hallsvik paa Styrsø, dennes Tjenestekarl Carl Børsesson sammesteds fra, og Enken Haards Tienestekarl Anders Anders son fra Vraangøe, efter afholdt Raadslagning og Anstiftelse af bemeldte Enke Johanna Haard, Onsdagen for Christi Himmelfartsdag eller den 7de i afvigte Maj Maaned har begivet sig tilsøes, for at overfalde et eller andet Skib og bemægtige sig Varer; at de til samme Reise afbenyttede Christen Anderssons Baad, at bemeldte Christen Andersson var at ansee som Skipper og befalingshaver; at de den første Dag naaede henimod Tidslerne, og den anden Dag eller Christi Himmelfartsdag imod Læsøe. Den paafølgende Dag, en Fredag, sattes Coursen mod Skagen, som er en Odde af Jylland, og da fik de en liden Jagt i Sigte, som var under Seil.