Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-08-16
Omendskjøndt dette Selskab dannede sig under temmelig heldige Omstændigheder, er dog den Fremgang, Selskabet siden Oprettelsen har havt, saa liden, at Enhver, der er bekjendt med det yderst velgjørende Øiemed, det Hele har til Hensigt, maa forundre sig over, at ikke flere af Stiftets Agerbrugere have indseet Nytten og Nødvendigheden af en større Tilvæxt i Selskabet, og derved forøget Sikkerhed i Besiddelsen af sin engang erhvervede timelige Velfærd. Dette Særsyn lader sig saameget mindre forklare, da der nu er aabnet Eiere eller Brugere af endogsaa meget smaae Agerbrug Leilighed til at indtræde i Selskabet, naar de kunne forsikkre for en Sum af 500 Rbd. istedetfor at der tidligere forlangtes et større Areal bestaaende af 80 Tdr. Land eller Forsikkring for en Sum af 1000 Rbd. Desuagtet meldte der sig kun til Optagelse i Selskabet. 1ste Juni dette Aar en Trediedeel af det Antal, man ellers med fuld Føie havde ventet, og den Formodning, at Nytten af at være Selskabets Medlem ei endnu var bleven tilstrækkelig indlysende og bekjendt omkring i Stiftet, maatte saaledes antages for rigtig. Den Sætning, at Vanen hos et Menneske er den halve Natur, synes ved denne Leilighed at kunne komme til Anvendelse. Fortrolig med Faren, uden Leilighed til at anvende den, har man ladet Sekler af Aar hengaae, uden at Mænd, Huus- og Familiefædre have tænkt paa at sikkre sig Besiddelsen af deres Gods og rørlige Eiendomme, og dog vilde sikkerligen Tabet af disse hos de Fleste ikke have medført mindre end Nød og Fattigdom, ja hos Mange maaskee Bettelstaven. Saaledes kan Mennesket ved daglig Omgang med Faren lære at undertrykke sin naturlige og høist rimelige Frygtagtighed, lære at betragte de mange forskjellige, ofte kostbare og for de Fleste kjære Gjenstande i Huus og Gaard, som der ofte har hørt flere Aars Arbeide og Møie til for at erhverve, uden at den Tanke paatrænger sig, at et eneste ulykkeligt Tilfælde er istand til i faa Timer at berøve, hvad der har hørt Aar til for at samle, en Ligegyldighed, der den Gang maatte undskyldes, men som nu, da der er Leilighed til at sikkre sig, ikke kan forsvares. Jmidlertid maatte en saa liden Tilvæxt i Medlemmernes Antal ogsaa fremkalde den Slutning, at Selskabets Love som Basis for Selskabets Bestaaen, dets Handlen og Virken ikke svarede fuldkommen til det Heles Vel. Denne Jndvending er ogsaa ofte bleven fremført og navnligen den, at der i Lovene ikke er taget tilbørligt Hensyn til svigagtige Jnteressentere. Men ved at fremkomme med en saadan Anke, har man glemt, at dette Hensyn meget vanskelig kan gjøres gjældende, og Forholdsregler imod Svig anvendes udførligere end bestemt er, uden derved at besvære, ja maaskee fornærme den store Deel af Selskabet, der ei uden Grund have paataget sig Lovenes Opfyldelse paa Ære og Samvittighed. Saadanne Forholdsregler maatte bestaae i en endnu større Control med de Assurerende, der vilde være meget ubehagelig og byrdefuld for dem, der skulde udove den, og mangen Gang yderst krænkende og besværlig for dem, der skulde taale den. Lovene ere mere byggede paa Jnteressenternes Moralitet, end de ere skrevne for Skurke og Mordbrændere, og dette tør man, Gud være lovet, antage for rigtigt.