Berlingske Tidende, 1835-07-23
J denne Gaard modtoge de Fangne daglig Besøg af deres Familie og Venner, uden at der i denne Henseende gjordes dem den ringeste Vanskelighed. Med ligesaa megen Mildhed bleve de behandlede med Hensyn til Underholdningen. Tvertimod Tvangs husets Reglement, havde de bestandig Viin og andre Drikkevarer til deres Raadighed. En af Fangerne, Er-Capitain Kersausie, havde endog for trende Maaneder siden udbedet sig Nøglen til en, mod Gaarden beliggende Kjelder, for i den at gjemme sit Viin- og Ol-Forraad, og denne Nøgle fik han strax udleveret af Fængslets Directeur. Kort efter blev Potiti-Præfecten underrettet om, at denne Eftergivenhed havde stor Uleilighed til Følge, da Spirituosa bleve indførte i al for stor Mængde. Der skeete derfor en Jndskrænkning, og man tog Røglen fra Capitain Kersausic. Gjennem denne Kjelder ere nu de Anklagede undvegne, medens Tilberedelserne til Flugten synes at have varet flere Dage. Kielderen er, uden Anvendelse af udvortes Vold, formodentlig blevet aabnet ved en eftergjort Nøgle. For fra denne meget dybe Kjelder at komme ud til en Have ved Huset No. 1 i Gaden Copeau, behøves kun en underjordisk Gang af nogle Skridt. Dette bemærkede Fangerne og benyttede den, dem tilstedte Frihed til, fra him Gaard at komme ned i Kielderen, og at anbringe en Aabning i Kieldermuren og derfra i Jorden, der, med et Gjennemsnit af tre Fod, er tredive Fod lang og løber i Linie med Haven i den omtalte Gade. Efterat dette Arbejde var tilendebragt, benyttede de deres daglige Forbindelser udenfor Fængslet til at skaffe sig en Udgang i Haven, og undvige derpaa den 12te Een efter den Anden gjennem Aabningen, medens tvende af deres Venner under et opdigtet Paaskud havde indført sig hos Havens Eier, for i hvert Tilfælde at være dem behjelpelige. 28 af dem vare allerede undkomne, da Antoriteterne bleve gjorte opmærksomme og forebyggede de øvrige femtens Flugt. Havens Eier, Hr. v. Catrin, var netop ude, da det skete. Hans Kone har udsagt, at Kl. 9. havde en Herre og en Dame indfundet sig hos hende, under det Foregivende at ville tale med hendes Mand; da de erfarede at han ikke var hjemme, yttrede de det Ønske at turde tilskrive ham deres Anliggende. Strax efter hørtes et heftigt Slag paa Havedørren, og hiin Person aabnede hurtigt Vinduet og Vindueskoddet, idet han sagde hende, at hun kun ikke skulde være bange, det var blet nogle politiske Fanger, der vilde flygte. Strax efter vare da ogsaa nogle og tyve Jndivider steget ind til hende, efterat de først havde brudt Vinduerne og Havedørrens Ramme itu, hun var alene med en Tjener og kunde derfor ikke tænke paa nogen Modstand. Justitien er naturligviis allerede stredet til de nødvendige Undersøgelser, for at opdage de Medskyldige, og for at faae at vid, om de Fangne i selve Fængslet have fundet nogen anden Understøttelse, end den Mildhed, hvormed de behandledes. De Undvegne ere: Berrier (Fontaine, Bugelin, Cahuzac, Cavagnac. Chilman, Callet, Crevat, Delaqui, De lente, Fournier, Fonet, Granges, Guinard, Guibou, Guerault, Herbert, Jmbert, Lenordmand, Lebon, Landolphe, Marrast (Armand, Poicotte, Pichonnier, Pornin, Rosieres, Tacin, Vilain og Viquerte. En anden politisk Fange, Lecomte, som paa sit Æresord havde faaet Tilladelse til at forlade Fængslet, har brudt dette sit Æresord og er ikke vendt tilbage. Den Tilladelse, de Anklagede forhen fik, at lade sig bringes til Sygehuset, er nu tilbagekaldt, og de, der allerede vare der, ere, forsaavidt det kunde skee uden Skade for deres Helbred, bragte tilbage til Fængslet. Nogle af de undvegne Anklagede have allerede givet en offentlig Erklæring fra sig. – Man vil vide, at syv af de Undvegne ere om Morgenen den 14de d. M. indbragte igjen, men dette er uvist. Pairs=Rettens Medlemmer vare Kl. 1 den 14de d. M. endnu ikke traadte ind i Salen, men raadsloge i et hemmeligt Møde, hvorvidt man burde følge General-Procureurens Forslag, angaaende de gjenstridige Anklagedes Behandling som Nærværende.