Aarhuus Stifts-Tidende, 1838-09-10
Stænderforsamlingen i Viborg. Ogsaa er Sagen om Jødernes Valgbarhed, nemlig om derom skulde indgives en Petition eller ikke, falden igjennem. Af Committeen, der bestod af 3 Medlemmer, havde Majoriteten (Biskop Øllgaard og Stiftamtmand Rosenørn) været derimod, og Minoriteten (Oberst Brock) derfor. Men da det kom til Forsamlingens Afstemning om Minoritetens Indstilling, havde 21 Medlemmer erklæret sig for og 29 imod samme, saa at der følgelig ikke blev at indgive nogen Petition i denne Sag. Et af Kammerjunker Mylius stillet Amendement: at der af det mosaiske Troessamfunds Grundeiere allernaadigst maatte bevilges en særskilt Valgklasse til en enkelt Deputerets Valg af dette Samfund, blev eenstemmigen forkastet. Blandt de Mange som under Sagens Discussion talte for og imod, ville vi for idag kun udhæve, hvad Aarhuus Byes tvende Herrer Deputerede havde sagt desangaaende. Justitsraad Fleischer yttrede bl. A. følgende: "Det er ved Fornuft og Erfaring at vi skulle bedømme Forholdene i Livet; hvad der ligger skjult bag Fremtidens Teppe, maa vi overlade denne, naar det er oprullet. Saaledes maa vi da ogsaa komme til et Resultat. om Jøderne. Men naar man nu gaaer ud fra det, som Committeens Majoritet har fremført for at frakiende dem Valgbarhed, da kan han ikke skjønne, at hiint Princip er fulgt. - Med Glæde erkjender Majoriteten, hvorledes Jo derne i Danmark have hævet sig til agtbare Medlemmer af Statssamfundet, at de have modtaget Forædling, og at dette hidrører fra en retfærdig og human Behandling, som er bleven dem til Deel. Men det er ikke nok, at man ikke vil anvende denne Erkjendelse til deres Fordeel, man søger ogsaa at nedsætte denne Fortjeneste hos dem, idet man ligesom vil kaste en Skygge paa dem ved at udhæve, at deres fremadskridende Cultur tildeels hidrører fra den stigende Velstand, som de ved deres udbredte Forbindelser have vidst at erhverve under Conjuncturer, som vare uheldige og medførte Tab for Andre. Men er det ikke Tilfældet med os alle, at vi uden Formue ei ville kunne tilvende os sand Dannelse, Kundskaber og Jndsigter, Hvorfor altsaa udhæve dette med Hensyn til Jøderne Og vilde man lægge det den christne Handelsmand til Last, at han ved sine udstrakte Handelsforbindelser havde vidst at sikkre sig for Tab, at han derved havde beredt sig Velstand, Sikkerligen ikke, og dog gjøres det næsten til en Forbrydelse for Jøden. At den Velstand, han erhverver, ei alene kommer ham tilgode, men ogsaa er en Vinding for det Land, hvori han boer, dertil er ei taget Hensyn. Man kalder ham en Fremmed; men er har fremmed, saa forudsættes der, at der gives et Sted i Verden, hvor han ikke er dette, og hvor han er hjemmehørende, men hvor er dette Sted, naar det ikke maa være i det Land, som er hans Fødeland, Det er Taleren ikke klart, hvad Majoriteten forstaaer ved den Nationalitet, som bebreides Jøden. Er det den, at han knytter sig til sine Troesforvandte, Men hvorledes kan man bebreide han dette, naar man forskyder ham, Fælles Nød maa forene, det kjende vi jo Og hvorfor skulde han ikke kunne nær Kjærlighed til det Land, hvori han lever og lever vel Beundre vi ikke de fordrevne og flygtede Polakkers Hengivenhed for deres Fødeland, og vilde vi ikke ansee det uretfærdigt, af denne Grund at nægte dem Optagelse Staten, eller at nægte dem de almindelige Borgerrettigheder, Vilde vi ikke finde det uretfærdigt, hvis vi, fordrevne ved Overmagt, saaledes bleve tilsidesatte, fordi vi ikke kunde undertrykke Længselen efter vort Fødeland, Sandeligen, Taleren kan ikke indsee rettere, og efter hans Følelser vidner Alt, hvad Majoriteten har anført, om en Miskjendelse. – Man har sagt, at Jøden ikke er Dansk. Hvad er han da naar han her er født, og hans Forfædres Fodested er her, Jo han er Dansk og har, som vi, en dansk Historie, og der kan ikke haves nogen grundet Tvivl om, at han som Dansk vil føle for sit Fædreland Er da den døbte Jøde Dansk, har han en dansk Historie Hvorledes vil man komme ud af dette Taleren skjønner ikke rettere, end at man indvikler sig i idelige Modsigelser, og at man ikke er fri for Fordom mod Jøderne. - Han har iøvrigt den glade Tro, at vi gaae en fremadskridende Udvikling imode, hvor Aand vil knytte sig til Aand, uden materielle Hensyn, og hertil bør vi stræbe." – Tobaksfabriqveur Funder meente, at Spørgsmaalet i sig selv ikke synes at være af synderlig practisk Vigtighed. Derimod kunde han ikke tilbageholde den Overbeviisning, at det gjelder og at realisere en Fordring af Retfærdigheden, og han stemmede derfor for Jødernes Valgbarhed, i den Overbeviisning, at det kun er ved Afsondring at man adskiller, og ved Sammensmeltning at man forener."(Fortsættes).