Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-03-28
Under 18de d. M. har Hs. Majestæt allernaadigst behaget at udgive følgende Kongelige Indbydelse: Da Agerddyrkningen er den sande og varige Kilde til Danmarks Velstand, og Vi i at gjennemtænke alle muelige Midler, ved hvilke Flid og Vindskibelighed kunne fremkaldes og opmuntres, til at forøge og foræde Landets vigtigste Natur=Product, hvortil dets frugtbare Jordbund indbyder, have befundet, at Tiendens Ydelse i Kiærven lægger en uovervindelig Hindring i Veien for Landmandens Flid og Agerdyrkningens Fremme, saa at denne aldeles ikke kan bestaae med den nu brugelige Maade, paa hvilken fornævnte Afgift oppebæres ; efterdi a) een Tiende Deel af den Forring og Giødske, Ageren frembringer, aarligen bortføres til fremmede Jorder, b) Denne Afgivt, som nu udredes af selve Afgrøden, uden Hensyn til den større Bekostning, som en forbedret Dyrkning med fører, lægger en saadan Byrde paa Fliden, at den ofte opsluger den hele Fordeel, Landmanden skulle høste af sine Udgifter og sit Arbeide, hvorved han altsaa afskrækkes fra at anvende sin Formue og sine Kræfter paa sin Jords Forbedring. c) Hvorimod Tiendetagerens Jndkomster, uden at han tager mindste Deel i Udgivterne, forøges, paa Dyrkerens Bekostning, ved hvilken Afgrøden er bleven formeeret og forædet; Saa opfordrer baade Retfærdighed og Statsklogskab Os, som Konge og Lovgiver, til at foreskrive saadanne Regler for Tiendens Opebørselsmaade, at Agerdyrkningens Udbredelse og Fremtarv, paa den ene Side, ikke derved skal kunne standses, og at Tiendetagerne, paa den anden Side, intet virkelig Tab skulde lide i de Jndkomster, hvoraf de nu ere i lovlig Besiddelse. Men forinden Vi desangaaende udstæde Lov, til almindelig Efterlevelse, have Vi, i Tillid til den Velvillighed, kan understøtte Vore landsfaderlige Bestræbelser for det almindelige Bedste, og den Hengivenhed til Os og Fædrenelander, der udmærker Vor Nation, besluttet, herved at indbyde samtlige Tiendetagere og Ydere, til at indgaae mindelige Foreninger og Tienden, paa den Maade, at samme fastsættes til en bestandig aarlig Afgive, under visse Bestemmelser, som i det efterfølgende nærmere skulle blive forklarede; Og Vi sætte ikke i Tvivl, at jo de fleste, paa begge Sider, ville ansee denne simple og venskabelig Afgiørelses Maade behageligst; Jsær vente Vi, at Præsterne ville glæde dem ved at kunne treffe billige og mindelige Foreninger med de Tiendeydende af nigheders Venskab og Fortroelighed; hvilket maa være enhver retskaffen Religions=Lærers varmeste Ønske. J Overeensstemmelse med foranførte, foreskrive Ve herved de Grundregier, efter hvilke frievillige Foreninger om Tienderne maa sluttes, nemlig :s. 1. Da Penges Værd er vilkaarlig, og underkaste Forandringer, men Kornets derimod er sikker, og passende til alle Tider, saa bør de Tiende=Afgivter som ere tillagte Kirker og offentlige Stiftelser, samt Præster og andre beneficiarier, saa og de der tilhøre Lehn og Fideicommisser, fastsættes enten i Korn, af det Slags, som meest dyrkes i Egnen, eller hvad andet Slags Korn, Parterne kunne forenes om, og samme igjen anslaaes til Penge, efter de sidste 10 Aars Kapitels=Taxt i Stiftet; hvilken Godtgiørelse i Penge, derefter bestandig fastsættes hvert 5te Aar, beregnet til Middeeltallet af de sidst forløbne 10 Aars Kapitels=Taxt; dog maa det være Lehnsbesiddere, Kirkeciere og Benifictarii tilladt, at forenes med de nu værende Tiendeydere, for disses Besiddelses Tid, om en vis aarlig Afgivt i Penge, uden Beregning efter Korn og Kapitels=Taxt ; Men, den bestandige Afgivt, for Efterkommerne, skal bestemmes til Korn anslaaet til Penge efter foranførste Regel s. 2. Qvæg=Tienden er vel ved Forordning af 7de April 1740, for det meste ansat til visse Penge; men, da Afgivten ikke sielden beregnes, efter foregaaende Undersøgelse i Bøndernes Huse, hvorved Almuen gives Anledning til Uvillie baade imod Præsterne og Skolelærerne, især da disse sidste paa nogle Steder bruges til at gaae omkring i Sognet i dette Ærende. Saa maa Qvæg og Smaae=Redsels=Tienden, tillige indbefattes under eet i Foreningerne om Afgivten for Korn=Tienden. c. 3. Da den Tiende afgivt, som nogle Ydere (især de, der, ved Udskiftninger, nyligen have faaet Udlod der) for nærværende Tid kunde formaae at tilbyde, rimeligviis maatte blive saa ringe, at Tiendetagerne (med Grund) kunde finde Betænkelighed ved at antage samme, som bestandig og uforanderlig; Saa maa det ogsaa være tilladt, at foreenes om bestemt vedvarende Afgivt, saaledes, at denne ikke førend efter nogle visse benævnte Aars Forløb, skulle tage sin Begyndelse, eller og om en Afgivt, der i Begyndelsen forøges i nogle visse Aar, (saasom 3, 5, eller i det høieste 8 Aar) indtil en vis Sum, hvilken da siden uforandret skulde betales, uden Forhøielse. J. 4. Paa det at Foreningerne desto lettere kunne fremmes, maa det være Vedkommende tilladt, at indgaae samme med enkelte Mænd, uagtet de øvrige Beboere Sognet ikke dertil kunde være at formage. C. 5. De Foreninger, der saaledes treffes, om Afgive for Tiender, der tilhøre offentlige Stiftelser, Kirker, Beneficiarier, Lehn og Fideicommisser, skulle indsendes til Vort danske Cancellie, for at blive forelagte, til allernaadigst Stadfæstelse, uden hvilken de ikke kunne agtes gyldige, C. 6. Men, det skal derimod være private Eiere af Konge=Tiender aldeles uformeent, at slutte Foreninger med de Tiendeydende, om en bestemt Afgive, enten i Penge eller i Korn saaledes, som de kunne bliver eenige derom, paa begge Sider; Dog at Bestemmelserneridesangaaende blive til bestandig og uforanderlig Regel. Iløvrigt behøve disse Contracter ikke Vor Stadfæstelse. C. 7. Da Tienden, naar denne oppebæres i Kiærven, ingen Hensyn har til, om der hæfter enten Kongel. Skatter eller andre Prioriteter paa Grunden, men Tiendetagerne, ved denne Oppebørsels Maade, have havt det fuldkomneste jus intre; saa er det ogsaa billigt, at de herefter beholde den samme Sikkerhed for Afgivten; derimod bør forældede Restancer af Tiende=Afgivter ikke geraade dem der have Sikkerhed i Grunden, til Fornærmelse; efterde saadanne Restander ikke have kundet finde Sted, da Oppebørselen blev hævet paa Agerne; I Henseende til Vedkommendes Sikkerhed for denne Afgive, fastsættes der herved, at Tiendeydere skulle være pligtige til at erlægge samt me, for det forløbne Aar, inden det næste Aars 1ste Januarii, og at Tiendetagerne, fra bemeldte Tid og indtil St. Hans Dag, skulle have Fortrins=Ret hos Yderne, frem for Kongel. Skatter og alle andre Prioriteter, af hvad Navn nævnes kan; Ligesom og Jorddrotterne, i bemeldte Tidsrum, bør være ansvarlige for denne Afgivts rigtige Betaling af deres Fæstebønder, paa samme Maade, som de nu indestaae for de Kongelige Skatter; Dog bør dette Ansvar, saavelsom Tiendetagernes Fortrins=Ret, ikke vedvare længer, end til St. Hans=Dag. I øvrigt bør Tiendetagernes Tilgodehavende, for bemeldte Afgivt, inddrives ved Udpantning, paa samme Maade, som de Kongelige Skatter, og uden mindste Udgivt for Creditor ; Men, dersom han lader Fordringen henstaae i ængere Tid, end den foranførte, da bliver den at ansee, som anden privat Gield. J øvrigt er det en Følge af Tingens Natur, at de For ninger, som Fæstebønder herom treffe med fremmede Tiendetagere, ikke kunne være gieldende uden Gods Eierens Samtykke; Saa skal og denne være berettiget til, naar hans Godses Fæstebønder ikke selv ville indgaae Foreninger om Tienden af deres Gaarde, de at slutte samme for bemeldte sine Eiendoms Jorder, med det Vilkaar, at Jorddrotten, saalænge som Bønderne ikke findes villige til at betale den akkorderede Afgivet, da selv maa være berettiget til, hos dem at oppebære Tienden i Kiærven, paa den Maade, som Anordningerne, i Henseende til denne Oppebørsels=Maade, foreskrive. 58. Til Betryggelse for indgaaende Contracters Varighed, og til Sikkerhed for Parterne selv, befales end videre. a) At Foreningerne skulle forfattes skrivtligen, paa stemplet Papir til 24, Sk., hvad enten de indgaaes med et heelt Sogn, eller ikkun med en eller flere af dets Beboere. b) At Tændeiderne, naar de ere af Bondestanden, skulle vedtage samme for Amtmanden. c) At alle Foreninger bør læses til Tinge for den eller de de Retter, under hvis Jurisdiction den Jord ligger, om hvis Tiende Foreninger ere indgaaede. d) Læsnmag=Pengene for Tinglysninger af enhver saa sld dan Contract, ansættes til 1 Rdlr., naar den an udgaaer et heelt Sogns Beboere; til 3 Mk., naar den lever indgaaet med den halve Deel af disse, og til 24 Sk., banaar den er sluttet med færre Personer.