Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-04-25
Rug umalet. 487,625 Tdr. Meel 2824 –at a 9. Tilsammen formalet og uformalet 400000 Rdr. 2 48. Po umalet, 888,023 Tdr. Meel 1,979 - Gryn, 19482 Malt 61,589 Tilsammen formalet og uformalet on, 90 Tdr. 1. 8. 1000 Rd. 30 saa nis. Værdie i Anse Værdien i Sølv. hold pr. Td. i det Hele. 2 Rbd. s. Rbd. Transport. . . 8,729,612. 93 Havre. umalet. 200,000 Tdr. Meel 145 Gryn . . . . 960 Tilsammen formalet og uformalet 292, 949 Tdr....... K. 21. Boghvede: umalet . 82,246 Tdr. Meel. 87 82,383 Rd. 1. 87. Boghvedegryn..... Erter, Vikker og Bønner, tilsammen. 2,102,439 Tdr. II. Smør og Ost (see forrige Nummer).De i 1825 fra Kongeriget Danmark og Hertugdommene Slesvig og Holsteen udførte Kornvarer, samt Smør og Ost kunne, efter disse lave Priser, i det Mindste ansættes til en Værdie af .......... Herthas Børn. Efter Tegner) Fordum grønlokkede Hertha Elskede Himmelens Gud; Seel i sin Favn, ved sit Hjerte Holder han endnu sin Brud. Arvinger havde hun tvende Kjærlighed Arvinger seer Sønnen han lignede hende; Datteren Faderen meer. Sønnen "Taalmodighed nævnes, Sorgfuld ham Moderen bær, Lidt ham af Glæderne levnes, Natten ham laaner sit Skjær. Staven med Torne, han bærer, Støder og saarer hans Arm, Striden den evige nærer Han i sin sukkende Barm. Stille han vandrer og ryster Øiet til Jorden slaaer neer. Haabet, hans skjønnere Søster, Peger mod Himlen og leer. Levende er hun som Tanken, Glad som den blomstrende Vaar, Og med en Blomst, plukt af Ranken. Fæstes det flyvende Haar Broderen med Sorgerne kjæmper Træt, men dog mandig og fast, Søsteren med Vingen dem dæmper, Og de flye alle med H. Lys Alder sværgen og Begge Sværger og "Huldskab og Tro Følger os indtil vi lægge. Trætte vort Hoved til Ro Kjæmpende Søn udaf Hertha Hør Du i Stormen mit Raab, Trøst Du mit lidende Hjerte, Himmelens Datter, o Haab, Miller, Ved Tidenden om Mesolongis Fald. Christenstad, saa sank du da i Støvet, Under raae Barbarers krumme Sværd, Sluktes Haabets Jld bag Palmeløvet, Døde Kraften i din Herrefærd, Helte, som paa Mesolongis Mure, Vandt en evig, evig Hæderskrands, Skulde Sorgens Taare Kinden fure, For J gik til Evighedens Glands har du hørt det rædselsfuldt gjenlyde, Christenhed, det tunge Sorgens Bud, Mahoms blege Bødler voldsomt bryde Staven over Olding, Mand og Brud! – Ene staae de - Alle dem forlader, Uskylds Blod har rødmet Land og Søe; Christen, hist i Himlen boer din Fader, Kandurolig see din Broder døe, Olding, du som alt mod Graven hælder, Og hvis Hjerte hader Ondskabs Svig! Mon du ingen, ingen Taare fælder, Naar du staaer ved fremmed Broders Liig Kæmpe, Mand og Yngling, Fader, Moder; Hver, som kjender Livets føde Baand, Hisset segned blodig Søster, Broder, Myrdet frækt af Fanatismens Haand! Ol saa lad os Bøn til Himlen sende. Frihed, snart du staae paa Hellas Kyst, Svagheds, Uskylds Taare hedt vil brænde Engang paa den stolte Moslims Bryst; Græker, dine kjære Døde bygge. Du et Ærestempel paa din Strand! Og i Palmelundens blide Skygg. vile du engang som Friheds Mand! Haab og kæmp mod Skjæbnen her paa Jorden, Græker, snart vil Frihedstimen slaae Og din Jubelsang skal høit mod Norden, Engang over blanke Bølger naae Men til Dig, og Himmelsdrot, sig vender Hjertets Bøn om Hjelp i Broders Nød! Ak! thi Smertens Graad i Øjet brænder, Naar bag Korsets Fane han er død, J. Garbrecht, Anmærkninger til Erklæringen af Søtoft.