Berlingske Tidende, 1822-11-22
Christiania, den 5te November. Vi læse her i offentlige Blade følgende Rapport fra vor Vicecontil i Aleppo, Hr. Durighello, til vor Minister=Resident i Constantinopel; angaaende Jordskjælvet i hiin Stad, dateret: Aleppos Hauger, den 28de August 1822. Ved den Depesche, som jeg den 15de d. M. havde den Ære at fremsende, har jeg i Korthed gjort Jndberetning om den skrækkelige Begivenhed, som i et Øieblik har udslettet Syriens Hovedstad af Stædernes Tal. Jeg skylder at afgive nærmere Beretninger omdenne Catastrophe, og jeg vil forsøge derpaa, uagtet Pennen nægter mig sin Tjeneste til at udkaste en Skildring af alle de Lidelser, ved have gjennemgaaet, som blive saa meget skrækkeligere, fordi Fremtiden ikke viser nogen trøstende Udsigt. Flere mindre Jordrystelser og en temmelig stærk, som vi mærkede den 12te dennes, Kl. 6 om Eftermiddagen, vare kuns Forbude paa det skrækkelige Jordskjælv, som den 13de, Kl. 10 om Aftenen, omstyrtede Aleppo, og efterlod kun paa det Sted, den havde staaet, en Hob Ruiner. En Deel af mit Huus styrtede sammen, og det var kun ved Forsynets særdeles Beskjærmelse, at min Familie og jeg, midt imellem de hvert Øieblik ved Siden af os indstyrtende Bygninger, naaede Toldbodens Gaardsrum, ved hvilket Huset laae. Afskaarne fra Landet, hvor vi havde kunnet finde Tilflugt, og ude af Stand til at komme derhen, uden at udsætte os for mange Farer i de yderst snævre Gader, saae vi os nødsagede til at tilbringe den skrækkeligste af alle Nætter paa Ruinerne, under en Angest, som ganskelig lader sig skildre. Paa de Skrig og den Hylen, som hørtes fra alle Kanter i de Minut, da Byen ødelagdes, fulgte den dybeste Taushed; man skulde have sagt, at det var Dødens. Skrigene gjentages ved hver Rystelse, som lod sig fornemme, og Antallet af Rystelserne kan med Vished ansættes til 24 inden Dagens Frembrud. Dette lykkelige Øieblik, som vi saa inderlig saae imøde, kom endelig : vi benyttede og strax deraf, for at tye hen til de Hauger, som ligge omkring en Stad, der ikke meere existerer. De Ruiner, vi maatte passere, forat komme derhen, forfinkede betydelig vor Gang, medens vi gjerne kunde ønsket Vinger, for at unddrage os et Øieblik tidligere den Fare, som endnu stedse truede os under Hvælvinger, der ved den mindste Rystelse havde styrtet sammen over vore Hoveder. De mishandlede Liig, over hvilke vi gik, de, som vi saae trækkes frem at Ruinerne, de, som man har bort for at begrave dem, det hele af gav et Syn, som forøgede det Rædselfulde i vor Stilling. Kommer hertil deres Jammer, som spurgte efter deres Fædre, deres Mødre, deres Ægtefæller, deres Børn, der vare blevne Offere for denne Elendighed, saa har man en mat Skildring af den Forfatning, hvori vi befandt os, og som ingen menneskelig Pen nogensinde formaae at afmale. Man regner Antallet af de Døde, som ere omkomne under Alenpos Ruiner, til 20,000, og der er ingen Tvivl om, at, hvis man dertil regner dem, som ere omkomne i Byerne Lattaquia, AntiochiaAlexandrette, Brilan og de omliggende Landsbyer, som alle ere ødelagte, Antallet da kan ansættes til det Dobbelte. Jordskjælve, har ladet sig fornemme i en Strækning af mere end 60 Mile ; der synes, at dets Focus har været i Nærheden af Antiochia, og hvad der bringer mig til at troe det, er, at denne Stad er bleven ødelagt lige til Grunden, og at Jorden nogle Mile derfra har aabnet sig og udspyet Flammer og Lave. I Alexandrette ere fremkomne Kilde med et sortagtigt Vand, der har oversvømmet de faa Bygninger, Jordskjælvet levnede.