Den Vest-Sjællandske Avis, 1838-05-18
Om Landsby Skolevæsenets Mangler. Jmidlertid maa man heller ikke skyde al Skylden forSkoleunderviisningens ringe Frugter iblandt Landalmuen paa Lærerne alene. Om de end bleve hensigtsmæssigere dannede og alle vare nidkjære for deres Kald, vilde de dog finde en stor Hindring i de Lære- og Læsebøger, som de skulle benytte ved Underviisningen. Læsebøgerne ere vel ikke anordnede", og der bruges derfor forskjellige i de forskjellige Skoler; men alle de, jeg kjender, have dog den Feil, at de indeholde for mange Ting, og derfor ikke kunne lære Børnene Meget. Det var jo vistnok ingen Skade, om Børnene fik lidt Begreb om de forskjellige Grene af Naturvidenskaberne, om Geographie, Fædrelandets Historie o. s. v., og jeg indrømmer, at dette - ikke aldeles Nødvendige, men dog Nyttige, – helst bør læres ved Jndenadslæsning, hvorved ethvert Barn faaer Leilighed til at tilegne sig saa Meget deraf, som det efter sin Fattevne, Lærelyst og Leilighed kan, men - uden at tale om, at Læsebogen da ikke bør indeholde blot Definitioner og Begrebsforklaringer, men de vigtigste og interessanteste Data af saadanne Videnskaber, saa indseer man let, at man, ved at ville give formange Ting, let forvirrer Børnenes Forestillinger i Stedet for at opklare dem. Læsebøgerne ere imidlertid af mindre Vigtighed, da det Vigtigste ved Jndenadslæsningen dog er, at Børnene lære at læse forskjellige Slags Stil med Færdighed og - Forstand, og det beroer mindre paa Bogen end paa Læreren. Vigtigere ere de Lærebøger, som bruges i Almueskolerne, og især den religiøse, da Religionen hører til det meest Fornødne, som skal læres i dem. Dette Fornødne er imidlertid af meget forskjelligt Omfang efter Børnenes Fattevner, naturlige Anlæg og Dannelsestrin. Et Barn med ringe Evner, ringe Lyst og Leilighed til at lære maa ikke alene hjælpe sig med en tarveligere Religionskundskab, men kan ogsaa nøies med mindre end det opvakte Barn, som har Lyst og Leilighed til at blive meere oplyst; thi hvem Meget er givet, af ham skal Meget fordres, dette kunne vi her anvende i en anden Betydning, end det er sagt. Den, som kun har ringe Evner, Lærelyst og Leilighed til at blive oplyst, behøver nemlig mindre religiøs Oplysning end Den, som har et lyst Hoved, Selvtænksomhed og Lyst til at finde Sandheden; thi den Første vil ikke saa let anfægtes af Tvivl og Jndvendinger, kan lettere finde Beroligelse i en Autoritetstroe, end den Sidste. Hiin behøver derfor blot at lære Troens Hovedsandheder: denne maa derimod oplyses om deres Sandhed og befæstes mod Tvivl og Jndvendinger. Det var derfor godt, om alle Disciple kunde classificeres efter deres Evner og Anlæg, men det lader sig naturligviis ikke let gjøre, og mindst i en Almueskole. Derimod kan Lærebogen tildeels være indrettet efter de forskjellige Disciples Fattevner. Det er bekjendt, at mange Præster i gamle Dage kun fordrede, at de enfoldigere Børn skulde lære, hvad der var trykket med store Bogstaver i Forklaringen, og Balle siger ogsaa i sin Erindring til Lærerne", at de Enfoldige, som ikke have Evne eller Tid nok tilovers, behøve ikkun at indprænte sig Læresætningerne",men det Princip, som derved forudsættes, i Lære sætningen" eller Hovedparagraphen at fremstille det for Alle Fornødne og i Anmærkninger omtale Beviisgrunde, Tvivl og Jndvendinger, Følgesætninger og desl., er dog ikke heldigt gjennemført i hans Lærebog. Blandt de mange Mangler, som denne laborerer af, er nemlig ogsaa den, at den har Form af et kunstigt System, uden rigtigt at adskille Hovedsætninger og Corollarier. Ofte er endog Hovedsætningen henviist til en Anmærkning og omvendt Følge sætningerne gjorte til Hovedparagraph, saa det ikke vel gaaer an at lade de svagere Børn lære blot hvad der er trykket med stor Stil. Dette maatte man imidlertid finde sig i, naar Lærebogen for Resten svarede nogenlunde til sin Bestemmelse; men det er, desværre, ingenlunde Tilfældet. En Lærebogs Bestemmelse er i Almindelighed at lægges til Grund ved Underviisningen, at være en Ledetraad ved den, og for at opfylde denne Bestemmelse maa den være kortfattet og dog fuldstændig, klar ordnet og bestemt i Udtryk, men Balles Lærrebog er tvertimod i mange Stykker baade vidtløftig (weitschweisig) og ufuldstændig, uordentlig og ubestemt eller ucorrect i Udtryk. Jeg indrømmer vel, hvad Mange anføre til dens Forsvar, at den indeholder meget Godt og af en duelig Lærer kan bruges med Held, men man maa da ogsaa indrømme mig, at der hører en meer end almindelig Duelighed til at benytte den saaledes. I Almueskoler, hvor man dog ikke kan giøre Regning paa at have lutter ualmindeligt duelige Lærere, er derfor denne anordnede Lærebog en stor Hindring for Underviisningens Fremgang. Religionen er og bliver dog altid det meest Fornødne; men neppe kan man paastaae, at Alt, hvad der staaer i Balles Lærebog, hører til dette Fornødne. Tvertimod kunde den uden Tvivl reduceres til mindre end Fjerdeparten og dog være baade fuldstændigere og tydeligere: hvormegen Tid og Flid kunde da ikke derved vindes til andre nyttige Kundskaber! En Omarbeidelse af Balles Lærrebog eller snarere en ny, efter Almuens Tarv læmpet, Lærebog i Religion er derfor een af de meest fornødne Betingelser for Almueskolevæsenets Virksomhed. At udarbeide en saadan var vel ikke saa vanskeligt; men hvad nytter det, naar den ikke maa bruges i Almueskolerne og ved Forberedelsen til Confirmation? Det var vistnok godt, om hver Lærer, eller Skolecommission frit kunde vælge den Lærebog, der skulde bruges ved Religionsunderviisningen, ligesom Læsebøger, Bibelhistorier etc.; thi Concurrencen vilde da frembringe bedre Lærebøger. Men da Almuens Børn saa ofte flytte fra een Skole til en anden, var det dog endnu bedre, om der i alle Almueskoler brug tes de samme Bøger; kun burde disse aldrig faae Lov til saaledes at forældes, som Balles Lærebog, der nu snart er et halvt Aarhundrede gammel. Af Bibelhistorier have vi en stor Mængde for Almueskoler, og deriblandt kunne Skolecommissionerne vælge; men jeg finder temmelig væsentlige Mangler ved dem alle. Den bedste er efter min Mening det af Præsterne Dangaard og Stokholm paa Gyldendals Forlag (1835) udgivne Udtog af den bibelske Historie, som holder sig meget nær – undertiden maaskee vel nær - til Bibelens egne Udtryk. Men efter min Mening bør Bibelhistorien i Almueskoler, ikke læres af en Lærebog, men af en Læsebog Børnene vilde da faae meere Jnteresse for den; de mere opvakte, lærelystne og flittigt skolesøgende vilde faae en fuldstændigere og klarere Kundskab, og decenfoldige eller forsømte vilde lære saa Meget, som deres Omstændigheder tillode dem. Underviisningen, i Bibelhistorie vilde da tillige være en Øvelse i at læse med Forstand og Eftertanke, og i at fortælle Jndholdet med egne Ord. Andre gode Læsebøger behøvede derfor ikke at forvises fra Skolerne; thi de kunde jo bruges skifteviis med Bibelhistorien, og Børnene kunne aldrig faae for megen Øvelse i at læse i Bog - med Forstand. Derimod gjør den tankeløse Udenadslæren sikkert meere Skade end Gavn, Naar Skoletvangen blev noget indskrænket, Skolelærerne hensigtsmæssigere dannede og bedre Skolebøgebleve indførte, da vilde udentvivl Almueskolevæsenesnart bære bedre Frugter, end det hidtil har baaret paa de fleste Steder, og da vilde Almuen snart blive moden til en friere Communalbestyrelse; – mere Liv og Kraft vilde da udvikle sig i Folkets Masse, Agerdyrkning og Jndustrie vilde fremblomstre paa Landet, og Danmark kunde da endnu en Gang blive mægtigt – ved sin indre Kraft. Dertil give Herren sin Velsignelse! L. Børresen.