Københavns Adresseavis, 1775-10-11
J smaat er ogsaa gjort et Forsøg paa følgende Maade, Kartoflerne bleve 3 Gange lagte ud for at fryse, imellem hver Gang bleve de optoede i kold Vand og med Haanden, udtrykte, herefter bleve de lagte i et Vindue i et kold Værelse, at fryse og optøe, ligesom Veyrliget var, disse Forandringer skrede adskillige Gange, indtil Kartoflerne bleve gandske tørre. Meelet af dem blev ogsaa hvid, uden mindste Afsmag eller ubehagelig Lugt. Meelet af de paa førstbemeldte Maade handterede Kartofler befandtes meget velsmagende i Grød, kogt baade med Vand og Merk, til Velling, til Pandekager uden Eg, og ligesaa med Eg, naar de bages gandske tynde. Adskillige Slags Kager bleve smagelige og gode uden mindste Blanding af Hvedemeel. Brødet af dette Meel med lige meget usigtet Rugmeel gik godt op, var hvidere end det sædvanlige usigtede Rugbrød og smagede noget af Kartofler. Adskillige Sorter af Melk= og andet Brød af dette Meel blandet med Rug=Hvede=Havre=Byg= og Ærte=Meel bleve meget velsmagende. For dem som agter at berede Mee og Gryn af Kartofler i større Qvantitætter, kan følgende Erindringer tiene til Oplysning: 1) Huden behøves ey at aftages, siden den bliver i Sigten, og omendskiønt noget lidet deraf skulde gaae igiennem den, faaer Meelet dog ingen Afsmag deraf. 2) Til at optoe de frosne Kartofler, er det best at lægge dem i kold Vand, der skylles de og Skallens brune Farve forsvinder tildeels. Naar man lægger dem i Vandet, overtrækkes de let med en Jisstorpe, som hindrer Arbeidet, derfor er det best at lægge dem udi et Kar, hvori der i det mindste er dobbelt saa meget Plads, som Kartoflerne opfylde, hvor man rører dem om i Vandet med en Kiep, at Vandet gaaer omkring og Cartoflerne vendes om i det; dog giøres det ey fornødent at vende dem altid, men ikkun, naar man mærker, at de vil sidde fast ved hverandre, saaredes gaaer Frosten ud, og Jsen tilsidst, ved stærkere at omrøres, mestendeels af. Efter de anstillede Forsøg er det nok, naar de eengang fryse, optøe og presses, vil man have Melet hvidere, saa kan man lade dem fryse saa ofte, som Tiden tillader. 3) Tørkningen skeer i middelmaadig Varne, forrettes den i en Bagerovn, som er for varm, gaaer Massen i Klumper. Varmen i et Værelse synes at være for liden, siden man maatte frygte giør, at den kunde blive suur, naar meget paa eengang skulde tørres. J Bagstuer have store Qvantiteter Rum at tørres under flittig Omrøring, og endnu bedre var det, om Almuen vilde paa deres Bagerlovne in rette saa anne Tørreplader, som Hoffunker Gripensted har opfundet, hvorom Viden lavernes Academie har ladet trykke en Beskrivning. 4) at helte Kartoflerne med Kaa jern, er langsomt, altsaa er det bedre, at fæste nogle tynde 1 Qvarteer brede og skiærpede Jern saaledes, at der er en Tommes Mellemrum imellem dem, paa Enden af en Blok, som hænges paa en bevægelig Stang, ligesom man bruger, naar uldent Tøy harkes til Tapeter. 5) Paa Haandqværne bliver Melet ey saa fiint, som paa en Vandmølle. 6) Til at virke store Qvantitæter Meel synes det, at et Huus burde indrettes, hvor Kulden kunde have fri Tilgang ved mange Vinduer og Døre, og som siden i en Hast kunde opvarmes, naar Kartoflerne skal optøes, presses og hakkes, hvilke Arbeyder maa skee i samme Værelse, for at undgaae den Vidtløftighed at bringe dem ud og ind, hvorfor ogsaa Vandet maatte være i Nærhed. An Kartoflerne bringes til Tørrehuset eller Badstuen, kan er giøre stor Uleylighed, og allermindst, naar de tørres paa Plader over Ovnen, siden de efter de forhen med dem foretagne Arbeyder, indtage langt mindre Rum.