Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-02-03
(Jndsendt.) Det her i Avisen omtalte Tyveri i Læborg blev forøvet Natten mellem 14 og 15. Januar hos Kirkesanger Bech. Tildragelsen var som beskrevet og Tyvene havde oplukket alle Skuffer og Gjemmer i 2 Chatoller, 1 Kommode og et Bord i trende Værelser, og medtaget i Penge og Vare: 50 a 60 Rd. Kour., deriblandt nogle og tyve hele Specier, endeel Kobberskillinger og nogle Zweidritler, en ældgammel uslidt Krone og et dito Markstykke, en nye blaae Klædes Frakke, med lysgraat Dræt øverst og sort nederst, et Par nye sorte Beenklæder, foeret heelt igjennem med sort Lærred, et sort Silke Halv tørklæde, et Lommeuhr med Sølv Jnder- og lakeret Yderkasse med Sølv Nagler i Randen, en lille Sølv Frugtkniv med flade Sider. Ved den Bestiaalnes Bestræbelser er man kommen til temmelig Vished om at Gierningsmændene ere to berygtede og for straffede Personer fra Fyen, nemlig Niels Rasmussen Talleruphuus i Tommerup Sogn og Frederik, Berggreen fra Bellinge, denne undveget den 6. Novbr. og hiin den 26. Decbr. f. A. af Odense Arrest. De kunne signaliseres saaledes: N. Rasmussen, Talleruphuus er høi og klein, omtrent 27 Aar gl. rødagtig i Ansigtet, noget tunghørig, lavmælet manglede de to yderste Led af venstre Haands enten Pege eller Mellemste Finger, var vel klædt og har en tærnet Paraplui og en Messing Pistol. Fr. Berggreen var maaskee neppe saa høi, men grovere, 22 Aar gammel, har et hvidt og glat Ansigt, smaae Øine, temmelig vidt imellem, en noget bred Næse, ligeledes velklædt og havende med sig en lille Messing Pistol. Personerne skulle være satte efter Haderslev. Ved denne Leilighed, falder man paa at mene: at der gives god Grund til at forundre sig over, at der ikke er skeet Efterlysning om disse Personer her i Jylland, eftersom de ere farlige og den Ene er nu undveget 4de Gang og saa bekiendte i Fyen, at de der neppe tage Ophold. Ønskeligt og gavnligt var det vist, om der ret alvorligen blev sørget for at opbringe pasløse Personer. Dersom vort Politivæsen betalte for hver Anholdelse, ville vist denne gode Sag fremmes meere end nu, da intet Gebyhr falder og Jnteressen derfor er saa simpel, til Skade for den almindelige Sikkerhed. H. I. Endnu et Ord. Uagtet jeg kunde have al Grund til at benytte mig af de Fordele, som flere svage Punkter i mine ærede Modstanderes Artikler frembyde, idet de, som Enhver seer, efterhaanden have bragt Spørgsmaalet ind paa et aldeles vedkommende Gebeet; saa skal jeg dog ikke trætte dette Blads Læsere ved at udspinde denne i sig selv unyttige Strid videre. Det havde dog været at vente, at man med mindre Forbeholdenhed vilde i mig have erkjendt en Ven af dansk Sprog og Nationalitet, omendskjøndt jeg i denne Sag nærmest optraadte som Ven af Sandheden." Jeg for min Part finder ingen Vanskelighed i oprigtigen at tilstaa, at den Stemning, af hvilken mine ærede Modstanderes Artikler synes at have havt dens Udspring, i høi Grad har glædet mig, idet den har bestyrket mig i min Overbeviisning om Tilstedeværelsen af en ædel og levende Nationalfølelse, som ikke er mindre kraftig, fordi den har været tilbagetrængt. Men denne Tilstaaelse er ingen billigelse af Meningsyttringen d. 13. Septbr. f. A. og endnu mindre af Folkekalenderens Gaade", som jeg aldrig, trods alle Deduktioner, vil kunne henregne til de ædle Vaaben for vor gode og hellige Nationalsag. Filalethes. Vi see os nødsagede til at erklære, at der nu ikke kan optages meere om "Gaade-Sagen"