Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-12-22
J Anledning af hvad der offentlig er yttret om, at Orla Lehmann og Balthazar Christensen o. A. i Kjøbenhavn kunde vælges til Deputerede udenfor Hovedstaden, vover Jndsenderen, herom at yttre sine Tanker. Uden i ringeste Maade at ville udtale nogen Dom om de nævnte tvende Mænds Personlighed, fortjener det vistnok alle Vælgeres Opmærksomhed, at de Begge ere Jndvaanere af Kjøbenhavn og, saavidt vides, tillige Medlemmer af Kjøbenhavns Gre Communeraad. Men Kjøbenhavn udgjør en egen Valgklasse, som vælger 12 Deputerede; samtlige mindre Kjøbstæder i Østifterne vælge derimod 11 Deputerede. Vælges nu for nogen af de mindre Kjøbstæder Orla Lehmann til Deputeret, saa vil Kjøbenhavn jo derved, om ikke formaliter saa dog realiter, faae 13 Deputerede i Stænderforsamlingen, de mindre Kjøbstæder derimod kun Ti, og ved ethvert saadant Valg vil de mindre Kjøbstæder altsaa give Kjøbenhavn en Overvægt af 2 Stemmer mod sig i Stænderforsamlingen. At dette kan være betænkeligt for de mindre Kjøbstæders Jnteresse, især om den Valgte er, eller bliver, Medlem af Kjøbenhavns Communraad, er dog nok udenfor al Tvivl, thi en Mand maa være saa brav og retskaffen han være vil, Menneske bliver han dog, og det er da naturligt, at han mere vil interessere sig for den Byes eller Valgklasses Jnteresse, blandt hvilken han lever, end for en Andens, med hvilken han ikke staaer i lige Forbindelse. Det samme som herved er at betænke for de mindre Kjøbstæder, er ogsaa at betænke for de mindre Landeiendomsbesiddere, forsaavidt nogen af Kjøbenhavns Jndvaanere besidder Landeiendomme, der giver ham Valgbarhed i denne Valgklasse. Ne 2. Fremdeles til Hr. O. Thomsen. "Jeg kommer altsaa til at omtale en Række af Angreb der med en Udholdenhed, som havde været et ædlere Maal. værdig, vedbleve i en Tid af over et halvt Aar." Mønsters og Abrahamsons Regnskab for Bogen om den indbyrdes Underviisnings Væsen, Fortalen P. XXI. Havde jeg ikke en Anelse, da jeg skrev Nr. 1, at jeg nok vilde blive nødsaget til at skrive No. 2 og mulig Nr. 3. saaledes følger den ene Ulykke paa den anden og det saanær ved den hvide Juul, Hvor nødig jeg end – naar jeg dog skal svare - giver Slip paa den riigholdige og endnu langtfra tilstrækkelig drøftede Commentar, saa anseer jeg dog det aabne Epistel for at fortjene Preferencen, fordi det er førstegang i mit Liv at jeg har nydt en saa publique Æresbe. viisning af nogen Publicist og navnligen af nogen af Kjøbenhavnspostens Stiftere. Naar Hr. D. T. klager over, at jeg privat til ham har forsikkret, at jeg har modtaget hiin ulyksalige Artikkel, da kan hertil svares paa mange Maader. Der kunde saaledes svares, at naar en importun Person spørger og en Ting, som sletikke rager ham, saa fristes Man lettelig til at give ham en Liimstang og derpaa lade ham for hans Helbreds Skyld øve sig i en rask pedestrisk Bevægelse. Tingen kan ogsaa behandles paa en anden Maade: det kan godt tænkes, at jeg ikke er Forfatteren, men hvo vil forbyde mig at handle, som de Deputerede i Stænderforsamlingen, der gjøre et indsendt Andragende til deres eget? Kan jeg ikke være saa moralsk overbeviist og Rigtigheden af en fremsat Paastand, at jeg tør sige: det er akkurat min egen Mening, Hr. O. T. synes at være forliebt i Navns Nævnelse, retsom om Navnet var Hovedsagen; jeg er af en anden Mening: er Artiklen god, bliver den ikke slettere fordi den er underskrevet af en mindre bekjendt litterair Person (saasom Peer Pustemager eller Jeppe Blegmand), og er den slet, saa bliver den ikke bedre fordi selve Erkeengelen Gabriel sætter sin Haand derunder. Naar Hr. Thomsen længere nede i Epistlet vil paasige mig, at jeg har blottet mig for Publicum," (see hans sidste Løverdagsaavis Spalte 6, Linie 22 foroven, da afvises saadan mageløs Beskyldning, som aldeles ubeføiet og usandfærdig: jeg har altfor megen Agtelse for Publicum, for Velanstændigheden og for Politimesteren til at jeg paa den Maade skulde have stillet min Skabelon tilskue. Jeg har rigtignok været et Par Gange i Badehuset i Stige, men der har aldrig været Nogen med mig i Badet. De Fremdeles bebreider Hr. O. T. mig, at jeg ikke endnu har anlagt en bebudet Sag mod Proprietair C. H. Hansen. Mangen En vilde maaskee hertil svare: "hvad kommer det O. T. ved, er Piberen næsviis og mellerer sig i ham uvedkommende Melodier, men hertil er jeg altfor vel opdragen. Jeg indseer grandt Grunden til Hr. O. Ts velmeente Vink. Det er ikke Publicisten O. T., der her taler til mig, det er Borgerrepræsentanten O. T.: som Borgerrepræsentant interesserer han sig ikke alene for hele Communen, nei, han gaaer i Detail og udstrækker sin Opmærksomhed til de enkelte Jndivider. Jeg vil derfor svare ham saaledes: ifjor meente Mange, at Registeret til forrige Aargang af denne Fyens Stiftstidende aldrig vilde udkomme, men kom det ikke alligevel, skjøndt sildigt? Borgerrepræsentanternes Forhandlinger ere vel endnu ikke offentliggjorte, men er det derfor sagt, at de aldrig ville komme for Dagens Lys, vist ikke nei, de komme, de komme, skjøndt de ikke lyne afsted, jeg seer dem i Aanden. Kjender ikke Hr. O. Thomsen Jngemanns skjønne Vise om den nøddebrune Pige, der hedder det: Viid: Høsten kommer aldrig saa seen, Den følger dog brændende Sommer, Og halter end Lønnen paa begge Been, Dog visselig eengang den kommer!