JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Berlingske Tidende, 1836-03-24
Den af 7 Medlemmer (Trescher, Brade, Haagen, Hansen, Reventlew, Norge) bestaaende CommitAusein og tee, der blev nedsat for at tage alle fire Andragende Under Overveielse, afgav under 30te December sin Betænkning, hvorefter Sagen forsledigen blev behandlet i Planasmøderne den 13de, 14de og 13de Januar, og endeligen afgjørt læret den 21de Januar. 4. Committeen udledets Betænkningen med den Bemærkning, at Ønsker om at kjende Landets finantsielle Tilstand vel alle ere forlært men at det var opstaaet hos det danske Fod ved Stænderinstitutionens Stiftelse først var blevet ret levende, idet man nu maatte erkjende, at det ikke er muligt, uden nøiagtig Kundskab om Statens Finantsforfatning, at yttre Mening om, hvad der kan og bør gjøres for at lette de Byrder, som trykke Borgerne, og for at fremme saadanne til det Heles Vel sigtende Forandringer i Stats organisationen, som ere forbundne med Udgifter.
Berlingske Tidende, 1836-03-24
Da nu Kongen umiddelbart førend Stænderforsamlingens Aabning kom dette Ønske i Møde ved i Collegialtidenden for 1835 Nr. 400 at lade kundgjøre en Udsigt over Finantsernes og Statsgjeldens Tilstand, saa maatte Committeen ansee det særdeles passende, at Forsamlingen ved at indgive et Andragende og Rigets finantielle Tilstand, som Folkets Repræsentanter frembærer Nationens Tak for den Begyndelse til Offentlighed i Finantsvæsenet, som er jort ved Kundgjørelsen af fornævnte Finants-Etat. Committeen bemærkede dernæst, at, uagtet man saaledes havde al Føie til at paaskiønne Kundgjørelsen af denne Finants-Oversigt, kunde man dog ikke ansee den for tilstrækkelig, deels fordi den kun er summarisk og blot calculatorisk, og deels fordi den ikke omfatter Statens finantielle Tilstand i det Hele. Den angaaer nemlig kun de danske Finantsers Stilling, forsaavidt den Deel af samme angaaer, der er henlagt under Directionen for Statsgjelden og den synkende Fond, og den Deel, der henhører under de Deputerede for Finantserne, men den indeholder ligesaa lidet Oplysning om Reservefondet, som om de mange og store Kapitaler, der staae under andre Collegiers og Directioners Bestyrelse. At det nu for Folket maa være af Vigtighed at vide, hvorledes de store Afgifter, som det yder til Statskassen, blive anvendte, og at Kundskaben om Landets Finantser, er en nødvendig betingelse for, at Stænderne kunne opfylde det dem paalagte Hverv, ansaae Committeen for uimodsigeligt, ligesom den og antog, at Kundgjørelsen af et fuldstændigt Regnskab vilde have en gavnlig Jndflydelse paa Statscrediten, der let kunde lide, naar det paabegyndte, Offentlighedssystem ikke blev fortsat. Den fandt saameget mindre Betænkelighed ved herom at indgaae med et allerunderdanigst Andragende, som Hans Majestæt allerede ved Rescriptet af 5te Januar 1813 i saa Henseende har lagt sin allerhøieste Villie for Dagen. Committeen indstillede saaledes: "at Forsamlingen skulde indgaae med en allerunderdanigst Petition om, at hans Majestæt allernaadigst vilde behage at give Ordre til, at et fuldstændigt Regnskab over samtlige Stats-Jndtægter og Udgifter for Aaret 1835 bekjendtgjøres ved Trykken, og at lignende Regnskaber paa samme Maade aarligen offentliggjøres. Forsaavidt der i en af Propositionerne er andraget paa, at man burde søge Oplysning om, hvorvidt Statsgjelden siden Freden er forøget, og i en anden, at man skulde anholde om speciel Underretning om, hvori Statens Activer bestaae, kunde Committeen ikke antage det tilraadeligt, at Forsamlingen gjorde disse Jndstillinger til sine, thi det formeentes deels, at det kun kunde have historisk Jnteresse at komme. til Kundskab om, hvad der er passeret, deels at en maaskee ubillig Critik, som derved kunde foranlediges, muligen kunde skade den Samdrægtighed, som bør finde Sted mellem Regjeringen og Folket; og hvad Activerne angaaer, da ligger Anmodningen om en nøiagtig Specification af samme allerede indirecte i Begjæringen om et fuldstændigt Finants-Regnskab.
Berlingske Tidende, 1836-03-24
Den Kongelige Commissarius yttrede i Anledning af denne Deel af Committeens Betænkning, at efter Hensigten af den ommeldte Finants-Etat kunde det ikke ansees nødvendigt derunder at indbefatte de Fonds, der, skjøndt Staten tilhørende, ere satte under andre Departementers Bestyrelse end de tvende egentlige Finantsdepartementers. De Udgifter, som hvile paa disse særskilte Fonds, komme ikke Finantserne til Byrde, uden forsaavidt at Tilskud til et eller andet saadant Fond maatte være givet, i hvilket Fald dette Tilskud er opfører meldte Oversigt. Hine Fonds Overskud komme heller ikke, efter den nærværende Tingenes Orden, Finantserne til Jndtægt, og kunne altsaa ikke komme i Betragtning med Hensyn til det Spørgsmaal, hvorvidt Statens Jndtægter svare til de paa samme hvilende Udgifter. Atdet fra andre Synspunkter kan have Jnteresse for Publicum i Almindelighed og for Provindsialstænderne i Særdeleshed, ogsaa at kjende Tilstanden af hine særegne Fonds, og at der muligen for en Deel kunde gjøres en saadan Forandring, at Overskuddet af slige Fonds kunde komme Finantserne tilgode, var en anden Sag. Forsaavidt Committeen har foreslaaet, at Forsamlingen skulde andrage paa, at et aarligt Regnskab over samtlige Statens Jndtægter og Udgifter offentliggjordes, kunde Commissarius, Jntet have at erindre mod selve Ønsket om, at den begyndte Offentlighed i Finantserne fortsættes, og han finder det ei usandsynligt, at Hans Majestæt vil være villigen til aarlig eller dog til visse bestemte Perioder at offentliggjøre en Stats ballance, hvilken maaskee ogsaa kunde være noget omstændeligere end den calculatoriske Oversigt for 1835, men det forekom ham ei saa ganske passende at petitionere om et egentligt Regnskabs Aflæggelse, hvortil der kunde henføres en saadan Detaillering og Documentering af Jndtægter og Udgifter, der ei vilde være hensigtsmæssig, ligesom og dermed kunde forbindes et Begreb, som ei stemte overeens med vor Statsforfatning.
Berlingske Tidende, 1836-03-24
Committeens Referent, Procurator Haagen, bemærkede, i Anledning heraf, at Committeen tilfulde havde indseet, at den bekjendtgjorte Finants-Etat, efter den lagte Plan, ikke kunde optage mere, end hvad der vedkom Finantsernes og Statsgieldens Tilstand, men at den derhos havde antaget, at en mere udstrakt Offentlighed var ønskelig. Dernæst erklærede han, at Committeen i sin Jndstilling havde brugt Ordet Regnskab, for at tilkjendegive Forskjellen mellem en Calcul over forestaaende Jndtægter og Udgifter, og en Oversigt over Jndtægter og Ud ster, saaledes som de virkeligen have fundet Sted. Naar man derhos lagde Mærke til, at der kun var Tale om, at de Regnskaber, som blive Hans Majestæt forelagte, maatte bekjendtgjøres ved Trykken, vilde vel den Misforstaaelse, hvorpaa Commissarius havde hentydet, aldeles bortfalde.
Berlingske Tidende, 1836-03-24
Secretær Algreen-Ussing bemærkede, med Hensyn til at Committeen ikke havde troet at burde tilraade, at der forlangtes Oplysning om, hvorvidt Statsgjelden siden Freden er forøget, at han i sit Andragende troede at have viist, at den forlangte Oplysning - der ikke, som Committeen har udtrykt sig, gaaer ud paa at erfare, hvorvidt Statsgjelden er forøget siden Fredslutningen, hvilket Man allerede saa omtrent veed, men hvorledes de sidste Statslaan ere anvendte – er nødvendig, for at komme til sand Kundskab om hvor store de aarlige Statsudgifter hidtil have været, og om de hidtil have kunne dækkes uden ved Hjælp af nye Laan, Han maatte derhos gjøre opmærksom paa, at Committeen selv i det meddeelte Budget har savnet Oplysning om Finantsernes Reservefond, som den derfor har meent, at Man directe burde anholde om Oplysning om. Men dette Reservefond er netop dannet ved Hjælp af de senest optagne Laan, Efter hvad Grosserer Nathanson har anført i sine forskjellige Skrifter om Finantserne, blev der nemlig af det i Aaret 1819 optagne Laan, henlagt en Deel til Reservefondet; da i Aaret 1821 det Haldeman Goldschmidske Laan, blev optaget, henlagdes ogsaa deraf en Deel tildette Fond, og det samme var Tilfældet, da den sidste Deel af det Wilsonske Laan i 1827. optoges. Dette Reservefond udgjorde, efter hvad nysnævnte Forfatter i et i Aaret 1833 udkommet Skrift har oplyst, i Aaret 1830 6 Millioner. Der kan saaledes formeentlig ikke være nogen Tvivl om dette Fonds Tilværelse, og det er derfor vistnok paafaldende, at Budgettet i Collegialtidenden for 1835 aldeles intet Vink giver til, at et saadant Fond existerer, og endnu mindre indeholder nogen Oplysning om dets Bestemmelse og Anvendelse, hvorom der derfor, efter Committeens Jndstilling, vistnok er god Grund til at forlange nærmere Oplysning. Jøvrigt viser netop et saadant Fonds Tilværelse, at der er henlagt en meget betydelig Deel af de sidst gjorte Laan til Afbenyttelse for Finantserne eller til dermed at dække de løbende Statsudgifter. Naar Committeen ikke finder det tilraadeligt at begjære speciel Oplysning om Statens Activer, fordi Anmodningen om en nøiagtig Specification over disse indirecte ligger i Begjæringen om et fuldstændigt Finantsregnskab, hvorfor der ikke synes at være Anledning til derom at yttre særlig Anmodning, da forekom det Taleren, at naar man specielt anholder og Oplysning om Reservefondet, om de særskilte Fonds under de forskjellige Collegier o. s. v., saa kan man ligesaa passende anholde om Oplysning om Activerne, hvilken Oplysning Committeen selv antager i intet Tilfælde at kunne udeblive af det nye Finants-Budget.
Berlingske Tidende, 1836-03-24
Secretær Algreen-Ussing tvivlede om, at selv de af Committeen beregnede 300,000 Rbd. Sølv vilde være tilstrækkelige til at dække de overordentlige Udgifter. At ved en aarlig Udgift af 14,266,000 Rbd. den nysnævnte Sum, for ikke at tale omden i Budgettet anførte Sum af blot 100,000 Rbd., skulde være tilstrækkelig til de extraordinære Udgifter, maatte vel i og for sig ansees som usandsynligt. Enhver, der havde ført Oversigt over sin egen Huusholdning, vilde vist have erfaret, at han meget har forregnet sig, naar han til uforudseelige Udgifter ikke har henlagt mere end 1/6 af de faste og bestemte Udgifter, og endnu mere, naar han, efter Budgettets Maalestok, kun har dertil beregnet 11 Taleren paaberaabte sig dernæst Rescriptet af 9de Februar 1816, hvori det bestemmes, at en aarlig Sum af i det mindste 500,000 Rbd. eller om muligt 1 Million skal af Statens aarlige Jndtægter beregnes til overordentlige Udgifters Bestridelse, en Ansættelse, der udentvivl var bygget paa en mangeaarig Erfaring og vistnok kommer det Sande langt nærmere end enten 100,000 eller 300,000 Rbd.
Berlingske Tidende, 1836-03-24
Forsaavidt det dernæst i oftmeldte Finants Etat er bemærket, at omtrent 2 Millioner forskudsviis ere udredede af den kongelige Kasse, deels paa de i Fdgn. 15de September 1832 ommeldte Summer, og deels paa de i Fdgn. 19de Juni 1831 omtalte Udgifter i Anledning af Cholera, og forsaavidt derhos anføres, at hiint Beløb efter de nysnævnte Lovbestemmelser muligen kan blive Gjenstand for Repartition, henstillede Committeen til Forsamlingen: "om der ikke skulde være Anledning til specielt at gjøre Hans Majestæt opmærksom paa, at Grundeiendommene ikke ere istand til at bære den forøgede Byrde, som Opkrævningen af disse bilaterede Skatter vilde medføre. Med Hensyn til, hvad den Kongelige Commissarius havde ytret om Landmandens Stilling, bemærkede Committeens Medlem, Proprietær Neergaard, at det vel maatte indrømmes, at Landskatten ikke er større, end de ældre Skatter, som Landmanden maatte udrede i Begyndelsen af dette Aarhundrede, men at der var Grund til at gjøre opmærksom paa Afgiften tilAmtsrepartitionsfondet, til hvilket der svares indtil 4 Mark pr. Tønde Hartkorn, paa den ved Nedsættelsen af Grændsetolden mellem Nørrejylland og Slesvig foranledigede Forøgelse i Skatterne af 1 Mark pr. Tønde Hartkorn, paa Bankrenten, samt paa de mange Communeafgifter, hvormed Landmanden nu mere er bebyrdet, navnligen den forøgede Fattig- og Skoleskat; endvidere Veivæsenet og Frireiserne, foruden mange indirecte Paabud, saasom Afgifter ved Salg og Fæste, samt de betydeligen forhøiede Sportler. Taleren meente, at naar alt dette toges i Betragtning, svarede Bonden nu 2 Rdl. pr. Tønde Hartkorn mere, end i den af Commissarius omtalte ældre Periode. Tog man nu Hensyn til Sædpriserne, saa maatte det indrømmes, at paa den anden Side Landmandens Jndtægter vare ringere end den Gang; thi de høiere Priser, der vare en Følge af, at der i det sidste Decennium var 3 Aars Misvæxt, kunde ikke gavne Landmanden, naar han ikke havde noget at sælge; i Decenniet for 1793 vare Sædpriserne baade stadigere og høiere i Forhold til Skatterne.
Berlingske Tidende, 1836-03-24
Secretær Algreen-Ussing bemærkede, at det meget havde undret ham, at Committeen, i at rette sin Opmærksomhed hen paa Jndskrænkninger i Stats udgifterne, har troet først at maatte tænke paa en Reduction af Statsgjelden, enten i Henseende til Kapital eller Renter, eller, med andre Ord, paa en National-Bankerot. Vistnok ere Renterne af Statsgjelden høist trykkende, og deres Størrelse kan ikke andet end forurolige enhver sand Fædrelandsven, men de ere dog ikke afden Størrelse, at vi behøve at tænke paa en National-Bankerot. Det er ikke denne Udgiftspost, hvorpaa vi først skulle rette vor Opmærksomhed hen. Gjælden bør være os hellig; den bør betales først og fremmest. Saaledes tænker enhver brav Mand; saaledes bør ogsaa Staten tænke. Naar en privat Mand er bleven derangeret i sin Dconomie, og har paadraget sig betydelig Gjeld saa falder hans Tanke, naar han er en redelig Mand, ikke først paa at unddrage sine Creditorer, hvad dem tilkommer, men hans Tanke falder først paa hans egne Udgifter. Med en aarlig Jndtægt af 14 Millioner ville vi vel endnu kunne rede for os og betale Enhver Sit, og den, der af Alle vil dette helligst, er vistnok Danmarks Konge.
Berlingske Tidende, 1836-03-24
Den Kongelige Commissarius kunde ikke andet end aldeles være enig i det Resultat, som Committeen har antaget med Hensyn til det Spørgsmaal om en Reduction i Statsgjelden eller i Renten, der af samme maa svares; men han maatte dog ønske, at Forsamlingen i den endelige Petition, som den maatte beslutte sig til at indgive til Hans Majestæt, enten ganske vilde forbigaae denne Punkt eller dog noget forandre den Fremstilling, Committeen har brugt. Saaledes forekommer det ham, at der yttres et Slags Uvillie mod dem, der have anlagt deres Formue i Statspapirer, hvilket ikke synes aldeles passende eller i alle Henseender billigt. Naar derhos den danske Nationalcharacteer er paaberaabt som den egentlige Grund, hvorfor man ikke skulde søge at frigjøre sig for nogen Deel af den byrdefulde Forpligtelse, Statsgjelden medfører, saa havde han hellere ønsket, at denne Tankes Forkastelse var fremstillet som en umiddelbar Følge af Retfærdigheden, thi saaledes som det er udtrykt, kunde det synes, som om en vis høimodig Følelse var Aarsag til, at man ikke vilde andrage paa nogen Reduction, men dette vilde vel af Mange findes stødende og vilde neppe være saa beroligende for Statscreditorerne, som naar man ligefrem og ubetinget underkaster sig Retfærdighedens Bud. Endnu maatte han ved denne Leilighed bemærke, at Fordelen af en Rentereduction ikke vilde blive saa betydelig, som det ved første Øiekast kunde synes, thi, ligesom den i alt Fald ei kunde strække sig til den udenlandske Gield, saaledes tilhører en meget stor Deel af Statsobligationerne deels de forskjellige Fonds, der udgjøre Deele af selve Statsformuen, deels offentlige Stiftelser. Hvad nu de første angaaer, vilde Staten, som Obligationseier, tabe det Samme, som den vilde vinde i Egenskab af Debitor, og Staten vilde i det mindste i mange Tilfælde komme i den Nødvendighed paa anden Maade at understøtte de Stiftelser, som den ved Renereductionen berøvede en Deel af deres Jndtægter.
Berlingske Tidende, 1836-03-24
Med Hensyn til de enkelte Udgiftsposter, der kunde være Gjenstand for Besparelse, ansaae Grev Holstein det for ønskeligt, at flere afde i Betænkningen omtalte Besparelser maatte blive motiverede, og at det i Særdeleshed maatte fremhæves, at Flaaden burde indskrænkes til mindre Krigskibe, passende til Forsvar i vore Farvande, og hvortil de fornødne søvante Matroser kunne tilveiebringes. Herimod erindrede et Medlem, at Danmark, da den ikke kan undgaae at holde Flaade, nødvendigviis maa have Skibe af samme Størrelse, som de Magters Skibe, som skulle mødes i aaben Kamp, eller til hvilke Danmarks maae slutte sig for at staae imod en mægtigere Fiende; ligesom han og bemærkede, at det ligger i Sagens Natur, at Skibene efterhaanden maae udbedres og fornyes, men at det ikke maatte oversees, at der altid er 1/3 Deel af Materialet, som stadigen gaaer over fra de casserede Skibe til de nybyggede.
Berlingske Tidende, 1836-03-24
Committeens Medlem, Etatsraad Treschow meente, at Forsamlingen ikke burde indlade sig paa Detaillen af Besparelserne, da de dertil fornødne Oplysninger manglede den, ligesom dette vel især maatte gielde om Flaaden, en Gjenstand, om hvilken saa Faa i Forsamlingen. havde tilstrækkelig Sagkundskab. Grev Holstein frafaldt senere det i denne Anledning stillede Amendement. Proponenten, Grosserer Knudtzon formeente, at der blandt de Udgiftsposter, der kunde omtales som Gjenstande for Besparelser, ogsaa burde nævnes den betydelige Sum af 1 Million, der medgaaer til Embedsmændenes Lønninger under Justitscollegierne, Cameral- og Finants Departementerne, i Forbindelse med Reqvisiterne til Contoirerne, samt mindre Udgifter, og han henviste i den Anledning til Norge, hvor alle Regjerings-Departementer og Statsraadet kun koste 220,000 Rbd. og hele Finants- og Told Departementet neppe 32,000 Rbd.
Berlingske Tidende, 1836-03-24
Kjöbenhavn. med Hurtigpresse. Trykt i det Berlingske Offen
Berlingske Tidende, 1836-03-25
med ug else forsend den i evposter. erede levertissements. Berlingske politiske dende. Udgivet og forlagt ved Brødrene Berling; redigeret af Archiater Schönberg. Fredagen den 25 Marts. Mis No 75.
Berlingske Tidende, 1836-03-25
Udenlandske Efterretninger. England.
Berlingske Tidende, 1836-03-25
London, den 18de Marts. Prinds Ferdinand af Portugal ventedes den 15de d. M. til Dover: men det stormfulde Veir forhindrede Overfarten fra Calais. Jfølge Efterretninger fra Falmouth har Fregatten Hertuginden af Braganza, der skal ledsage Prindsen til Portugal, faaet befaling, at sejle til Portsmouth, hvor Jndskibningen skal finde Sted. Prindsen landede den 16de i Dover og indtraf i Gaar hos sin Tante, Hertuginden af Kent, i KensingtonPalladset. J hans Følge ere: hans Fader, hans Broder og Prindsen af Leiningen. J Gaar deeltog Prindsen i en Diner i Windsor=Hall hos Kongen.
Berlingske Tidende, 1836-03-25
Frankerig.
Berlingske Tidende, 1836-03-25
Paris, den 15de Marts. – "Gazette des Tribunaur, giver atter i Dag nogle yderligere Detailler over den opdagede Krudtfabrik. Localet var den 12te Februar leiet af Sieur Eustache Beanfour, en forhenværende Bomuldsfabrikkant fra Departementet Neder-Seinen, som, efterat han havde opgivet sin Fabrik, havde hørt til Simonisterne, og var, som Medlem af et hemmeligt Selskab, for omtrent et Aar siden blevet fængslet med flere Elever af denne Sect. En Snedkersvend Robert, der boede i den hemmelige Pulverfabriks Værelse, var ligeledes St. Simonist, og havde allerede flere Gange været fængslet, navnlig i Juli 1832 og i April 1834, som mistænkt for politiske Forbrydelser. Foruden disse tvende Personer fandtes i Fabrikken og fængsledes : en medicinsk Student Robier, som gav sig det falske Navn Bernard, en juridisk Student Dariod, under det falske Navn Bresson, og endnu en Mediciner Emil Canard, der udgav sig for en Snedkersvend Calmil. Disse tre vare klædte i Bluser og med Kasketter; de klagede over Smerter i Armene, som uvante til saadant Arbejde. Ved yderligere Efterretninger erfarede Politiet ogsaa, at der hver Aften Kl. 11 indfandt sig en ung, hos Mand, indhyllet i en Kappe, i Huset Nr. 113, forat afhente det færdige Krudt; man vilde ogsaa vide, at Deeltagerne havde givet hinanden Ord paa, Jntet at forraade over deres Foretagende og at straffe Forræderen med Døden. – J Følge Arrestbefalingen ere endnu tvende juridiske Studenter, Bianqui og Barbes blevne fængslede i den sidstes Bopæl. J denne Bolig fandt Politi-Commissairen ogsaa en Portefeuille med en Mængde Lister, hvoraf enhver under forskjellige Titler, som Grev Rambuteau, Decazess, Montaliver o. A., indeholdt lange Rækker af Ravne; en af Listerne, som indeholdt Subscriptioner til Fordeel for de Anklagede i det saakaldte Neuilli-Complot, var betegnet med Over skrivten: Societe de samille. Ogsaa i Blanquis Lomme fandt man en Fortegnelse paa 700 til 800 Navne, blandt hvilke mange ved tidligere Processer allerede bekjendte Personer figurerede. J Barbes's Bolig fandtes et nyt Huljern til at forfærdige Patroner. De paa Listerne forefundne Personer bleve efterhaanden fængslede, men dog for største Deelen mod Caution igjen satte paa fri Fod. Hos Nogle fandt man Vaaben og Munition. Opdagelserne i Gaden Bone synes dog ej at staae i Forbindelse med Krudtfabrikken. Jgaar Aftes foretoges der og saa Huusundersøgelse hos Skrædderen Paget; man fandt der 150 kalibermæssige Kugler, 70 Pakker Krudt, 32 endnu ikke fyldte Patroner, tre Kugle former af forskjellig Kaliber, og skjult under hans Seng en Jernskee til at gyde Bly med. Kuglerne og de øvrige Redskaber fandtes i en stor Messing, Kastrolle, der var indviklet i et hvidt Tørklæde og skjult i et Skab bag Bøger. – De i Krudtfabrikken forefundne Personer forsikkre, at de ikke havde havt nogen anden Hensigt, end at drive en hemmelig Handel med deres Fabrikkat.
Berlingske Tidende, 1836-03-25
Spanien. "Morning-Heralds, Madrider-Correspondent meddeler Følgende om Prindsen af Capua og hans skjønne Jrlænderinde: "For nogle Dage siden rullede en Reisevogn, som det heed, med en engelsk Familie ind paa Veien fra Valencia og holdt ved Genies Hotel i Calle de la Reina. Den udstigende Herre var ung og smuk, Damen ligeledes, og det i Superlativ, man kunde see paa dem begge, at de hørte til Selskabets første Classe. En engelsk Dames Ankomst til Madrid er bestandig en Slags Begivenhed, og Enhver var nysgjerrig efter at erfare, hvo vor smukke Landmandinde egentlig var; men et hemmelighedsfuldt Mørke syntes at svæve over de Ankomne, hverken Herren eller Tjenerne vilde nævne deres Navne i Hotellet, og da Majordomus lod falde et Ord om Politiet, loe de og meente, at der intet Politi gaves for dem. Publicums Nysgierrighed, der var vakt ved alt dette, steeg endnu meer, da man erfarede, at Hr. Mendizaval var tvende Gange kjørt frem for Hotellet, havde indelukket sig med den fremmede Herre, og at tvende Meddelelser vare sendte derfra til Dronningen i Pardo. Jeg boede tilfældigviis i samme Hotel og Tyendets Passiar fandt Veien til mit Værelse. Med hver Dag steeg Forundringen, da de Fremmede ikke henvendte sig til det engelske Gesandtskab, og da man ikke rigtigt vidste, om det var et Ægtepar eller et forliebt Par, eller om det var Broder og Søster; de beboede forskjellige Værelser, Kammerpigen sov bestandig hos Damen, og en Kammertjener opholdt sig som Selskabets Cavaleer i sin Herres Værelse. J tre Dage bevaredes deres Hemmelighed men omsider forraadtes den af et Tilfælde, og nu viste det sig, at det unge Par ingen andre var end Prinds Carl af Neapel, eller Capua, og Miss Penelope Smith. Det Besynderligste er, at Jngen kan sige, om de ere gifte eller om de ville lade sig vies her i Madrid, eller om de maaske ere paa Vejen til Gretmageren, hvor Grovsmeden leer af Kongernes og Fædrenes Trudsler. Miss Penelope er en Jrlænderinde, der fordum har udstukket mangen landlig Skjønhed i Grevskabet Waterford, og som traadte op med et Følge forliebte Gjække, ligesaa stort som Daniel O'Connells.
Berlingske Tidende, 1836-03-25
Portugal. J Breve fra Lissabon, af 11te denne Maaned, meldes, at Hertugen af Terceira havde af Dronningen faaet det Hverv, at danne et nyt Ministerium. Det hedder, at Hertugen selv bliver Præsident og Minister for de udenlandske Anliggender, Freire Minister for det Jndre; Loureiro Krigsminister; Villa Real Marineminister; Barrets Ferras Justits, og Castro Finantsminister. Den største Deel af den gamle Opposition skal have erklæret sig for denne Sammensætning og være overbeviist om Nødvendigheden af en saadan Forandring; Spørgsmaalet er blot, hvornaar denne skal indtræde.