Berlingske Tidende, 1827-07-30
Imedens det patriotiske Selskab var virksomt ved sine Emissairer i Litthauen og de øvrige Russisk Polske Provindser, blev det heller ikke uden Fremgang i Kongeriget Polen, og om end Fleertallet af de Optagne synes ganske ubetydeligt, saa var det dog ogsaa nogle, som heri udmærkede sig ved Virksomhed. Den forhenværende Oberstlieutenant Dobrogoyski, som af Lukasinske var afsendt til Kalisch for at forfølge Øiemedet, fandt her hos Nogle villigt Gehør, og hos Woywodskabs=Kasse-Controlleur Dobrycki og Tribunal-Assessor Kosjucki, som forhen havde besøgt Universitetet i Breslau, fandt han levende Tilbøielighed til at virke med. Endnu en vigtigere Mand traadte til, nemlig den forhenværende Major Machnick, der var Lukasinskis Medhielpe, i at oprette National-Frimureriet; uden selv at træde frem ledede han paa lignende Maade ogsaa dette Selskabs Capitel og den hemmelige Commission, som efter National-Frimureriets Opløsning forblev i Virksomhed, og gjorde sig Umage for at bevirke en ny hemmelig Forbindelse. Da General Uminski i Warschov ledede Jndførelsen af det patriotiske Selskab, var Machnicki ikke der, men han skjænkede det Skeete, da han af Lukasinski blev underrettet derom, overalt sit bifald, og da han i Stedet for Sobanski, som i Selskabets Ærinde var afreist til Russisk Polen, blev bestemt til at tage Sæde i Central-Committeen, indfandt han, som var vant til at holde sig i Baggrunden, sig ikke ved Raadslagningerne. Endog de ivrigste Medlemmer af det patriotiske Selskab i Kongeriget Polen fandt, at der, uagtet Deeltager nes Antal var tiltaget, dog manglede Mænd af Betydenhed og Jndflydelse, og Lukasinski, der skulde virke paa det Militaire, til stod, at de antagne Grundsætninger ikke fandt bifald hos Generaler og Oberster. For at forskaffe Selskabet Anseelse, bestræbte de vigtigere Medlemmer sig for at udbrede den Mening, at de gamle Polske Militaire, hvis Krigsbæder var bekjendt, hørte dertil; man indsaae imidlertid selv, hvor svag denne Ud slugt var, og var derfor betænkt paa en Chef, hvis Character, var bekjendt, og som var skikket til at fremkalde Tillid. Dette var navnlig Machnicki, som ligefrem erklærede, at naar ikke GeneralKniaziewitz, eller i andet Fald den siden afdøde General Kosinskistillede sig i Spidsen for Selskabet, kunde dette ikke i Fremtiden bestaae. Denne Anskuelse fandt vel Modstandere i den midlertidige Central=Comittee, imidlertid skulde den dog meddeles General Kniaziewie; - der, efterat være traadt ud af Tjenesten, opholdt sig i Dresden - af Pawlikowski, efter Machnickis Valg, som var enig med Lukasinsk. Pawlikowsti, der havde faaet dette Hværv, forsikrede, da han fik det nærmere at vide, at han besad GeneralKninziewices hele Tillid, og afreiste, forsynet med Reisepenge, efter Foregivende til Dresden, men kom imidlertid kuns til Posen, og meldte herfra, at General Kniaziewie; ikke havde villet indlade sig videre med ham, da han ikke havde kunne forevise nogen Fuldmagt eller Creditiv. Han bad derhos om nye Jnstruxer og frem for alt om nye Pengeremisser, hvilket han og erholdt. Paa denne Maade opholdt Pawlikowski en Tidlang Selskabets Medlemmer, og endskjøndt disse ikke vare overbeviste om, at han havde talt med General Kniaziewitz, ja tildeels ogsaa droge i Tvivl, at det var skeet, saa betænkte de sig dog ikke paa at betegne General Kninziewie; snart som Chef for Selskabet, snart som Præsident i Comitteer, og som den, der underholdt Forbindelser, i Udlandet, som det var af høieste Vigtighed at holde hemmelige. Den indledede Undersøgelse i denne Henseende viste, at alt var urigtigt. General Kniaziewie; skal ikke engang have hørt noget om det Selskab, som han blev sat i Spidsen for. Det foregivne Referat med ham var kuns af Pawlikowski brugt til Paaskud for at aflokke Selskabet saa mange Penge, som muligt. (Fortsættes).