Viborger Samler, 1780-10-30
Slutningen af Forordningen om Omkostningernes Udredelse ved Qvæg Sygens Hemmelse. (See No. 43.) 2. Enhver Kiøbstæd i Forhol af dens Størrelse, Beboernes Vilkaar og Næringer i Almindelighed, samt med Hensigt til det unge ærlige Antal Qvæg, som holdes udi samme, ansættes for et taaleligt Tilskud til forbemeldte Udgifters Erstatning, hvis Bestemmelse, saavelsom de Regler, hvorefter samme ved Magistraterne og Byefogerne bør paalignes enhver Kiøbstæds Jndvaanere, Hs. Majest. allernaadigst vil have sig forbeholden at fastsætte ved den forommeldte aarlige Forordning, naar i Forveien alle herhid hørende Oplysninger og Efterretninger først ere indhentede. Og blive i sin Tid med denne Afgifts Betaling og Jnddrivelse at forholde paa samme Maade, som med Hs. Majests. Skatter af Kiøbstæderne, efter de derom udgangne Anordninger. Forbemeldte Afgifters Beløb skal, naar samme udi Hs. Majests. Kasse er indkommen, hvilket skeer første Gang i Aaret 1782 og siden aarlig, saalænge de i foregaaende 4de Articul anmeldte Udgifter og Bekostninger i Anledning af Qvægsygen her i Riget forefalde, komme Eieren, og Brugerne af det udi berørte Articul ommeldte Hartkorn tilgode, og til den Ende ved Ligningen for det næst følgende Aar afdrages udi de i det forbigangne Aar forfaldne Udgifters og Bekostningers Beløb, saa at ikkun det derefter tilbageblivende Overskud da paalignes Hartkornet. 7. Derimod vil Hs. Majestæt af Landsfaderlig Omhue være betænkt paa at tilveibringe de blant Hs. Majests. Undersaatter, hvis Qvæg-Besætninger af Sygen i Fremtiden kunde vorde hiemsøgte, en fornøden og billig Lindring af deres derved forringede Vilkaar, og have i den Henseende indtil videre allernaadist bevilget: 1. At enhver Beboere af contribuable Hartkorn i bemeldte Hs. Majests Danske Provindser, som formedelst Qvægsygen i Fremtiden maatte miste sin halve Qvæg=Besætning eller derover, hvad enten den paa anordnet Maade bliver ihielslagen, eller den af Sygen er død, maa nyde lige Skattefriehed paa et Aar, som afbrændte Gaards Beboere bevilges, og den, som mister mindre end sin halve Qvæg-Besætning, Skattefrihed paa et halv eller Fierdingaar i Forhold af hans Tabs og Vilkaars Beskaffenhed. Ansøgningerne om saadan Skattefriehed have Vedkommende at overlevere til deres foresatte Amtmand, som ved Paategning for forklarer, hvad Tab de have lidt og hvorledes deres Vilkaar er beskafne, samt derefter giver sin Eragtning, hvor lang Friehed dem i Overeensstemmelse med det foranførte kan være at tilstaae, og dernæst indsender Ansøgningerne til den i Anledning af Qvægsygen anordnede Commission, til hvilken Hs. Majest. allernaadigst haver overladt, at foreslaae Skattefriheden udi saadanne Tilfælde, og paa hvis Forlangende Hs. Majestæts RenteKammer altsaa foranstalter Godtgiørelsen. 2. At Eieren eller Forpagtere af Hovedgaarde udi samme Hs. Majests. Danske Provindser ligeledes maa forundes Eftergivelse af og Moderation udi den Consumption, Familie og Folkeskat, som erlægges af frie Hovedgaars Taxter, nemlig: paa 2 eller fleere Aar, naar de have mistet Gaardens halve Qvæg Besætning eller derover, og paa et halvt til halvandet Aar, naar de have mistet mindre end den halve Besætning; alt efter Tabets Størrelse og enhvers Vilkaar. Og melde Vedkommende sig angaaende denne Skattefrihed med Ansøgning til Commissionen paa lige Maade, som under 1ste Post er foreskrevet, hvorefter Hs. Majests Vestindiske Guineiske=Rente= og General-Told=Kammer paa sammes Forlangende, føier den fornødne Anstalt til Godtgiørelsen. 3. De af Præsteskabet, hvis Qvæg-Besætninger af Sygen blive hiemsøgte, kunne, naar de derom med Ansøgning paa samme Maade henvende sig til Commissionen, ligeledes vente en forholdsmæssig Eftergivelse udi den pro Cento=Skat, de i Følge Forordningen af 12te Junii 1770 af deres Kalds Jndkomster udrede, efter Commissionens befindende eller Hs. Majests. nærmere allernaadigste Resolution udi ethvert enkelt Tilfælde. 4. At det, for saavidt andre Beboere udi Kiøbstæderne og paa Landet, som ikke eie eller bruge contribuerende Hartkorn, men dog kunde have et lidet Antal Qvæg, betreffer, maa være meer bemeldte Hs. Majests. Commission overladt, efter deres Tabs og Vilkaars Beskaffenhed og de derom fra vedkommende Stift og Amtmænd indkommende Erklæringer, samt Hs. Majests. nærmere allernaadigste Approbation, at tilstaae, dem en passende Godtgiørelse udi Penge, som dennem siden igjennem Hs. Majests. Rente=Kammer anvises. Endelig bliver enhver af Hs. Majests. Undersaatter, som saaledes nyder nogen Skattefriehed eller anden Understøttelse til Forlindring af hans Tab ved Qvægsygen i den tilkommende Tid, fra 1ste Jan. 1781 at regne, tillige forskaanet, saalænge slig ham bevilget Skattefriehed vedvarer, for Deeltagelse udi den Ligning og det Til Hos Tilskud, som i Følge foranførte 5te og 6te Art. af andre Hr. Majests. Undersaatter bør udredes og ellers kunde falde paa hans Andeel at tilsvare. Forlovede. Hr. Feralen, Fuldmægtig hos Høi Velhaarne Hr. Kammerherre Urne i Aarhuus, og Frue Krigsraadinde Tansen til Friisholt. J Asserg Præstegaard ved Randers den 23 October Hr. Friderich Rasch residerende Capellan ved Frue=Kirke, samt Amanuensis hos Biskoppen i Aarhuus, og Jomfrue Friderica Lassen, en Datter af Præsten sammesteds Hr. Mogens Lassen.