Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-11-09
Den som Dandser, Musikus og Poet bekjendte O. G. F. Bagge - siger Jyllandsposten - fuldbragte altsaa paa Bornholm det Jordeløb, som var bedst tjent med en suarlig Overgang til de bedre og lysere Egne, medens hans Tilværelse her i den tiltagende Alder kun var udsat ere for den ublideste og mørkeste Skjæbne. Udrustet med fleersidigt Talent, god Hukommelse og stor Dristighed viste han endog ved sine seneste Declamatorier at han var begavet med et Genie, som, hvis det tidligere var bleven uddannet, kunde have bragt ham til et temmeligt høit Standpunkt, som Kunstner. At høre ham fortælle om sit Declamatorium f. Ex, i den saakaldte Kieltringklub i Kannikestræde, hvor Rygtet fortalte, at han var bleven udpebet, og hvor hele Kassen blev ham frastiaalet paa 9 Rbd. nær, var i høieste Grad originalt. Efterat Creditorerne her havde kastet sig over ham, og han endelig havde faaet Lov til at gaae, siger han i sine Livsbilleder: "min Glæde, da jeg nu atter var i Herrens frie Luft, var som en Sjæls, der slipper ud af Skjærsilden lige ind i Paradiis. Glæde drukken omfavnede jeg en Matros, der kom mig imøde, men han sled sig fra mig og bad d. O. g. sig paa: "jeg havde en Skrue løs." For nogle Aar siden befandt Bagge sig i Hovedstaden i en af vore Statsministres Forgemak: at vor geniale Deklamator i sin Digterslugts Overlegenhed langt oversaae den samtlige Supplikantsværm, var en ligefrem Selvfølge, ligesom hans gode Troe til sig selv temmelig klart fremlyste af hans almindelige Mundheld mit ja og mit nei, er mere værd end 100,000 Ducater." Medens imidlertid nogle høie Rangspersoner bleve indladte til Audience, geraadede vor Bagge i Samtale med en Mand af Middelklassen, som beklagede sin Nød for ham, tilføiende, at han nu nogle og tredive Gange var gaaet forgjæves for at tale med Excellencen, hvilket rimeligviis ogsaa vilde blive Tilfældet denne Gang. Bagge, dybt bevæget over Fortællerens haarde Skjæbne, rækker ham sin Haand og lover ham, at han skulde være Mand for, at skaffe ham Audience, Supplicanten, som mulig antog Løvtet for et Mundsveir, oppebiede forventningsfuld Udfaldet af dette dristige Tilsagn, idet Bagge, hørende sig frem til den anmeldende Person kort efter virkelig forskaffede sig selv Adgang. Bagge udbad sig nu den Gunst af Ministeren, at den omtalte Mand strax maatte stædes for ham, idet han ivrigen talte hans Sag og kun med et Ord berørte sin egen. Dette skete, Supplicanten blev uopholdelig indladt og Bagge var glad; han forføiede sig nu bort, men blev senere indhentet paa Gaden af den Hjulpne, som med Taarer bevidnede ham sin hjertelige Tak adskillige Aar var Bagge ansat ved det kongelige Theater som Figurant, i hvilken Stilling han skal have været vel anseet og endog meget begunstiget af Balletmester Galeotti, den geniale og opfindelsesrige Skaber af vore Balletter, hvilke, som bekjendt, alene skylde ham deres Tilværelse. Et uheldigt Sammenstød mellem Begge foranledigede imidlertid Bagges Afgang fra Theatret. Under Opførselsen, af en Ballet erholdt Bagge nemlig, paa en Tid han opholdt sig udenfor Scenen, bagfra et voldsomt Stød af nogle paa Scenen fremspringende Dandsere, ved hvilken ufrivillige Compliment Publikum brød ud i levende Latter. Galeotti, opbragt over denne Forstyrrelse paa Scenen, straffede strax Forseelsen med en Øredask; Bagge sin Uskyldighed bevidst, mulig endog meere harmfuld end Galeotti over det Passerede, gjengjeldte paa Stedet Afstraffelsen med Lige for Lige. Da Bagge nu var for stolt til at give sin Lærer nogensomhelst Æreserklæring, maatte han forlade Theatret.