Viborger Samler, 1835-01-13
Professor Sibbern har i det sidst udkomne No. (148) af "Dansk Ugeskrift under Overskrift "Til Minde og Andreas Peter Bernstorff meddeelt flere bemærkninger, hvorpaa vi troe at burde henlede vore Læseres Opmærksomhed, da de efter vor Mening indeholde meget sandt og træffende. Som en Prøve hidsætte vi Følgende: "Der kan ingen Tvivl være om, at Provindsialstændernes Jndstiftelse, naar det gaaer ligesaa stadigt og sindigt fremad, som det gik med Bondefrihedens Sag, vil efterhaanden blive til Befordring for Orden, Velstand og Fred. Ja jeg kunde ønske, at disse Deputeredes Arbeide allerede var i fuld Gang; (dette Ønske er upaatvivleligen Alles, der interessere sig for Fødelandet, og det vil sikkert blive opfyldt, saasnart de foreløbige Forhandlinger ere tilendebragte, var det og kun forat de mange Præludier, der holde sig i de abstracte Jdeers Region, kunde høre op, og de reelle Sager selv kunde begynde at beskjæftige for Alvor J Sandhed, seer jeg hen til Danmarks Konge, saa glæder jeg mig over den misundelsesværdige Stilling, hvori jeg seer mit Lands Fyrste, mit Fædrelands omhyggelige Fader. Hos os ere mangfoldige af de Kriser overvundne, mangfoldige af de Skridt til Frihed, til almindelig Folkedannelse og Folkevel, skeete, som endnu volde de meest republicansk indrettede Stater de største Bryderier, de voldsomste Bevægelser. Og naar nu overalt i Tydskland en Utallighed af Landets gode Familiers Sonner sidde og opfylde Fængslerne, naar man med Gru tænker sig ei blot disses Skjæbne, men og deres beklagelige Forældres, Ægtefællers, Børns Tilstand, og forestiller sig, hvorledes et saa dybt indgribende Onde maaskee kunde være forebygget, naar man i Tide havde betænkt hiint tydske Ordsprog: "Albu scharf macht schartig", - og naar vi da derfra see hen til os og vort Land, hvilken Trøst da for den Danske at turde sige og forsikkre - og jeg og Tusinde for det – at vi hos os aldeles ikke have noget saadant nogensinde at befrygte." Angaaende de ovrige bemærkninger over Patriotisme, Jndskrænkning i Friheden o. s. v., som vi finde særdeles læseværdige, maae vi henvise vore Læsere til det ovennævnte Nr. af dansk Ugeskrift. Hr. Pastor Visby har i Bladet Borgervennen, leveret en Beretning om den for nogen Tid siden henrettede Hans Allesøe, der begik det afskyelige Mord paa sin forrige Medtjener paa Steengaarden, og dertil føiet nogle critiske bemærkninger og Sundheds-Collegiets Erklæring og Høiesterets Dom i Henseende til Forbryderens Sindstilstand. Blandt andet undrer Hr. Pastoren sig over Sundhedscollegiets Erklæring med Hensyn til Allesøes Tilregnelighed, og ønsker en Jury indført hos os, hvorved A. rimelig viis (?) vilde bleven frikiendt. J denne Anledning læser man i Kbhvnsposten en Artikel, der slutter med følgende bemærkning: "Var Pastor V. overbeviist om Rigtigheden af sine Anskuelser i Henseende til Als Sindstilstand, burde han, medens A. endnu levede, have gjort Retten opmærksom paa de Omstændigheder han troede at tale derfor, men istedetfor, medens dette endnu kunde skee, at gjøre et gavnligt Skridt, for Den han troede forurettet, tier han stille, lader ham henrettes, og fremkommer da først med sin Mening, efter at den er til aldeles ingen Nytte og uden Øiemed."At Geniet, hvor det findes hos Mennesket, viser sig i alle Situationer, og paa ethvert Dannelsestrin, som oftest uden al Jndvirkning udenfra, og ligesom baner sig selv sin Vei, bevise Smedesvendene, Tvillingbrødrene Møller fra Varde, et Par nittenaarige Ynglinge, hvis Opfindelsesaand, blottet for alle de skjønne Fordele, som en ombyggelig og hensigtsmæssig Opdragelse er i Stand til at give sine Pleiebørn, har frembragt et Kunstproduct, som visseligen fortjener al den Opmærksomhed, som af høie Vedkommende er bleven tildeelt samme. Anmelderen, der flere Gange har taget det omtalte Kunstværk i Øiesyn, vil forsøge at meddele Læseren en fortfattet, men dog nogenlunde fuldstændig Beskrivelse derom. Det bestaaer af et Jern-Pengeskrin af Middelstørrelse, og er sammensat af solide og dobbelte Jernplader, samt overalt indlagt med polerede Staffer, og overhovedet, af et ret smukt og ziirligt Arbeide. Naar Skrinet er lukket, er det for de, med dets Indretning Ubekjendte ikke muligt at see, hvor det skal oplukkes, og ifald en Uvedkommende, enten ved Nøgler, eller ved Bryde Jnstrumenter, vil forsøge at aabne det, ville der strax, saafremt Laaget tages kun en halv Tomme bøit op, nedspringe to Staffer, og i samme Øieblik affyres to Pistoler, som ere skjulte indvendig, og ligge i en convergerende Retning til hinanden, hvorpaa Skrinet endda ikke vil kunne aabnes saavidt, at Pengene eller Kostbarhederne kunne udtages. For Skrinets Eier derimod, eller for Enhver, der er bekjendt med dets Mekanisme, bortfalder naturligviis det Farefulde ved Oplukningen. – Dette Skrin, som af Professorerne for de skjønne Kunster i Kjøbenhavn er blevet anbefalet paa det Bedste, og værdiget til at faae Plads iblandt de skjønne Kunstproducter paa Kunst-Udstillingen i forrige Sommer, har senere staaet paa den industrielle Udstilling, men formedelst dets høie Værdi ikke kunne modtages til Bortlodningen. – Hans Majestæt Kongen, der ved sin Viisdom overalt og bestandigt veed at finde det sande Genie, og ved sin uindskrænkede faderlige Omsorg drager det ud af sit Mørke, paa det Huldrigeste opmuntrer, pleier og understøtter det, har heller ikke overseet de omtalte unge Kunstnere, men med landsfaderlig Omhue taget sig af deres videre Uddannelse, saa at de engang kunne blive duelige Mænd i deres Kald, og nyttige Borgere for Fædrelandet. (Berl. T.)J flere af Tydsklands første Steder, blandt hvilke nævnes Wien, Berlin, Prag har man enten ganske eller for største Deelen afskaffet den gamle Skik med Nytaarslykønskninger ved Besøgskaart, og i sammes Sted sendt en liden Gave til de Fattige, hvilken i det Hele skal have beløbet sig til en ikke ubetydelig Sum.