Den Vest-Sjællandske Avis, 1841-01-12
Til endelig Behandling foretoges Sagen betræffende Bankkasserer Otterstrøms Forslag ang. Procesomkostninger i Sager mellem det Offentlige og privat Mand m.v. - Derefter foretoges til endelig Behandling Sagen ang. Udkast til en Forordning indeholdende adskillige Modificationer i Forordn. om Consumtionsafgiften i Danmark af 22de Novbr. 1837. - Til foreløbig Behandling foretoges dernæst Sagen ang. Udkast til en Anordning indeholdende adskillige Modificationer i Frong. 1ste Mai 1838 om Told- og Skibs afgifter i Danmark. Halvtredsindstyvende Møde den 10de December. Eftermiddagsmøde. Fire Udkast til endelige Expeditioner bleve oplæste og af Forsamlingen vedtagne. Eenoghalvtredsindstyvende Møde den 11te Decbr. Sagen betræffende Bankkasserer Otter strøms Forslag til en Petition om, at Reskriptet af 4de Novbr. 1840, ang. Optagelsen af Minoritetsvotum i Stænderforsamlingens Petitioner, enten maatte tilbagekaldes, eller et Udkast i den Anledning forelægges Stænderne, blev foretagen til foreløbig Behandling. Som Referent for den nedsatte Comite (Otterstrøm, Nyegaard, Funder) oplæste Bank kasserer Otterstrøm Comiteens Betænkning, hvori det tilraades Forsamlingen at indstille: "at det maatte behage Hs. Majest. allernaadigst at ophæve Reskriptet til den kongelige Commissarius af 4de Novbr. 1810, og, hvis dertil maatte findes Anledning, at lade de Danske Provindsialstænder forelægge til Betænkning et Lovudkast, hvorved Bestemmelsen i Anordningerne om Provindsialstænderne i Danmark af 15de Mai 1834, for Østifterne § 70 og for Nørrejylland 5 68, ang. Minoritetens Rettighed ved Betænkningers Afgivelse til Kongen, nærmere fortolkes." Saavidt vi hidtil kjende Debatterne, forsvarede den kongl. Commissarius den i det kgl. Reskript indeholdte Fortolkning af den anførte § af Stænderforordningen; Præsidenten udviklede i et udførligt Foredrag de mange praktiske Ulemper, den Minoriteten tillagte Ret vilde medføre, hvortil han følte en forøget Anledning, da han aabent maatte tilstaae, at han har havt en stor Jndflydelse paa, at den hidtil stedfundne Praxis i Henseende til Fortolkningen af bemeldte § er bleven gieldende. Justitsr. Fleischer erklærede sig enig med Præsidenten. Han var fuldkomment overbevist om, at Hs. Majestæt ikke har havt den Hensigt at krænke den Roeskildske Forsamling; men dette bestyrkede ham netop i, at hvis det virkelig maatte være skeet, at den Roeskildske Forsamling er bleven saaret, maa dette hidrøre fra Sagens Fremstilling for Kongen igjennem Cancelliet. "Det maa være i dette Collegiums Betænkning, at hiin Sætning, at Ordene i 9 68 ere saa tydelige, at de ikke kunne misforstaaes, er udtalt. Af disse Cancelliets Udtryk maatte det vel kunne uddrages, saaledes som den ærede Præsident har gjort, at den Roeskildske Forsamling, enten af Uvidenhed eller af Letsindighed, har krænket Minoritetens Ret; og det vilde vistnok være haardt, om Forsamlingen skulde have gjort sig skyldig heri. Men jo oftere jeg læser Reskriptet, desto strengere forekommer det mig, og desto meere kommer jeg til den Anskuelse, at det høie Collegium har tillagt Stænderne Mangel paa god Villie, thi hvis Collegiet ikke er gaaet ud fra denne Forudsætning, forekommer mig en Bekjendtgjørelse for Stænderne af den i Reskriptet antagne Fortolkning at ville have været tilstrækkelig Men det er ved Reskriptet tillige paalagt den kgl. Commissarius at vaage over dets Overholdelse og at negte Modtagelsen af Petitioner, hvori Minoritetens Votum ikke har maattet gjøre sig gieldende. Dette forekommer mig dog at forudsætte en Formodning om, at Stænderne, efterat være blevne gjorte bekjendte med den af Hs. Maj. antagne Fortolkning, desuagtet vilde have negtet at gjøre den Fyldest. Det er dette, som fornemmelig har saaret mig, og da jeg maa antage, at muligt flere i Forsamlingen dele den samme Anskuelse og de samme Følelser, saa har jeg troet at burde udtale dette, forvisset om, at den kongl. Commissarius, hvis der ligger en anden Mening i Reskriptet, ikke vil undlade at berolige os i denne Henseende.