Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-08-05
Blandede Efterretninger. (*) Malte C. Bruun. Uagtet M. C. Bruun, i henved tredive Aar har levet fjernt fra sit Fædreneland og han mere tilhører den franske end den danske Literatur, saa aande dog hans, selv under hans Fraværelse, skrevne Digte angaaende Danmark, især hans Resistance des Danois le 2 April 1801, en saa varm Fædrenelandskjerlighed, at hans Minde maa være hver Dansk dyrebart. Behageligt er det derfor at læse i franske Journaler Anmeldelsen af Melanges scieutifiques et litteraires de Malte-Brun, om choix de ses principaux artieles sur la Littera ture, la geographie et Phistoire, receillis et mis en ordre par M. G. Nachet, arocat a lacour royale, Paris 1828, 3 Vol. in 80. Gis denskabelige og literaire Blandinger af Malte Brun, eller Udvalg af hans vigtigste Artikler, over Literaturen, Jordbeskrivelsen og Historien, samlede og ordnede af M. G. Nachet etc.) Fortalen siger Hr. Nachet: Hædret med Hr. Malte Bruns Venskab, gjennemtrængt af Agielse for hans Person og Beundring af hans Skrifter, har jeg villet yde hans Minde en Hylding, der er ham saa meget værdigere, som det er ham selv; der udgjør den; jeg har tillige villet forskaffe Videnskabsyndere en Samling af hans talrige Artikler, hvor Lærdom stedse er prydet med Stilens Henrivenhed og spare dem baade det Møisommelige og Kjedelige i at gjennemblade de sex til syv Tusinde Nummere, hvori de indbefattes. - Titelen paa denne Samling viser imidlertid noksom, at jeg ikke har sanket alle de Artikler, som Hr. Malte Brun har offentliggjort i flere end tyve Aar; jeg leverer her kun dem, der synes mig at fortjene Fortrinet, enten ved det Storsindede i Anskuelserne og Høiheden i Betragtningerne, eller Æmnets Natur, eller Rigdommen og Harmonien i Stilen. Jeg har udelukket Alt, som ikke forener Betragtningernes Vigtighed med Materiens, Alt hvis Jnteresse er forældet, Alt hvad der kun indeholder noget Personligt og som Forfatteren selv kun har ønstet en øieblikkelig Tilværelse. For endeligen at gjøre Læsningen af disse blandede Artikler littere og meere merthodisk, har jeg deel dem i som Dele eller Afsnit, hvis Titel viser de Æmner, som deri afhandles. Saaledes udgjøre de geographiske Artikler een Afdeeling; de, som handle og Reiser, ere skilte fra dem, der kun have Literaturen og Historien til Gienstand og disse ere ikke blandede imellem hverandre; endeligen har jeg samlet under Overskriften: videnskabelige Blandinger, dem som ikke ere saa tallige, at de kunde fortjene saa mange bestemte Afdelinger, som de afhandle forskjellige Gjenflande. Denne Methode har fremfor den chronologiske Orden, som den desuden ikke ganske udelukker, det Fortrin, at den letter Læsningen og Eftersøgelsen. *) Et mærkeligt Træk af den spanke Konge, Carl Ildies Liv. Under Philip tes Ophold i Sevilla forærede Munken, Sebastian, som det var overdraget, at gjøre Jndlamling for sit Kloster, Don Carlos en med egen Haand skreven lille Bønnebog, sigende med en Mine af Hemmelighedsfuldhed og Beggeistring, a Himlen vil belønne H. K. Høiheds Gudnygtighed med engang at ophøie ham paa Spaniens Trone. Prindsen, truffen af Spaadommen, bar det kostbare Haandskrift uophørligen des sig, og da han virkeligen saae sig kaldet til af regjere Spanierne, tvivlede han ikke meere paa Fader Sebastians Hellighed. Han vilde siden at det romerske Hof skulde optage ham i Helgenes Tal. Paven, forundret over denne Begjering, prøvede alle Midler, for at afværge det og vinde Tid. Men han havde hørt tale omden mystiske Bog, som Carl ikke kunde skille sig ved; man fordrede efter en gammel Vedtægt, at Haandskriftet i Original skulde forelægges det hellige Collegium til Undersøgelse. Carls Ængstelighed blev ubeskrivelig; han kunde hverken inddrømme, at undvære, var det end kun for nogle Dage, denne i hans Øine uvurderlige Skat, eller opgive det Haab, at see Sebastian. ophøjet i Helgenes Tal. Omsider føiede han sig dog efter Omstændighederne, og den spanske Gesandt i Rom, fik befaling, at forsamle det hellige Collegium og Cardinalerne, for at holde sig beredte paa den Dag og til det Klokkeslet, der bestemtes. Man beregnede nøje, hvor megen Tid en Coureerbehøvede til at bringe, i største Hurtighed, den kostbare Bog fra Madrid til Rom, friske Forspænd bleve beordrede paa Veien. Carl III overgav selv det hellige Haandskrift til en Coureer, som han havde meest Tillid til; han besværgede ham gjentagne Gange, og med Udtrykket af den meest levende Ængstelighed, at bevare den med største Omhyggelighed, og ikke at spilde et eneste Øjeblik, men forlade Rom og begive sig paa Tilbageveien, saasnart man havde læst det interessante Skrift. Det Mellemrum, der forløb, var for Carl et sandt Marerid, en smertelig og piinlig Drøm; han stod bestandigen ligesom paa Knappenaale; han sov ikke, han tog næsten ingen Føde til sig i adskillige Dage, fra det Øjeblik af han saae sig berøyet, sit kostbare Manuskript; hans Levemaade, der ellers var saaledes, at hverken de offentlige Anliggender eller hans Hengivenhed til hans Familie, nogentid kunde forandre den, undergik denne Gang en Forandring; Jagtens Fornøielse, som endog hans Børns Sygdom og Død ikke kunde afbryde, blev opsat, fordi Fader Sebastians Haandskrift ikke kunde ledsage ham paa hans Vandringer i Marken og Skoven. Han blev staaende i Vinduet af sit Cabinet, sysselsat med at tælle de Vanddraaber, der dryppede ned paa Gaden. Han udstødte fra Tid til anden dybe Sukke; Forretningerne, Forlystelserne, Conversationen, Maaltiderne, Alting blev afbrudt indtil Tilbagekomsen af den Skat, der ene kunde bringe Monarken til at tage fat paa sine sædvanlige Sysler. (LEspagne sous les rois de la maison de Bourbon etc. p. A. Muriel, Paris 1827).¬