Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1765-09-09
Slutningen af den i No. 31 afbrudte, Oversættelse. Hoved-Kilden til disse Yndigheder er Mangfoldigheden. Med en eneste Art af Spise, af Drikke, at Klæde og af alle de Ting, som nødvendig udfordres til vores Liv, havde vi, efter den skarpeste Maade at dømme, kundet være fornøyede. Men Mennesket skulde som det nu er beskaffet, snart have antaget Jsracligernes Sprog i Ørken. Vore Øyne see intet uden Manna. Men en saadan Klage skulde være meget ubillig en Verden, hvor Naturens Gierninger ere saa mangfoldige, som i vores. Gav Menneskenes fordærvede Smag ikke de kunstlede og forfalskede Skiøndeder Fortrinet for de reen og naturlige, saa skulde de hvert Øyeblik avvexle deres Forlystelser. Undersøgningen allene i Naturens Skueplads skulde opfylde tusinde slige Liv, som voxes er. Ved hvert Skrit falder jo en ny Udsigt, en nye Farveblanding, en nye Deelenes Forbindelse, en ny Smag i Øynene. Alting viser sig i en smillende og henrykkende Gestalt, som skulde være i Stand, til at underholde en evigvarende Glæde i Hierter, som ikke vare Slaver av daarlige og skadelige Begierligheder. Det har fremdeles ingen giærig Haand vær ret, der har gjort alle disse Anstalter. Overslødigheden som den tredie Egenskab hersker overAlt, eller kunde i det ringeste herske over alt, om ikke Menneskens Ondskab eller Daarlighed, giør de Hindringer. Ja, det er ganske vist, Jorden frembringer langt meere, end vi bruge til vore Fornødenheder: Aldrig skulde Avindens Skræk drive de ulykkelige til at blive Fortvivlelsens Daarer, om ikke snart uretfærdige Røvere uden Ophør skrabede sammen hvad der kunde strække til fleere Familiers Underholdning; men snart Jld og Sværd den rasende Krigens ubarmhiertige Tienere, øde lagde de Frugbareste Egne, og bortrøvede Landmandens Haab. Ja, i alt dette er dog Jorden og dens Væxter det første, som opretter sin Skade av de Ødeleggelser Krigen drager efter sig. De med Blod besprængte og med døde Legemer giødede Marke ere saa meget frugtbarere saasnart de lade af at være Val=Pladse Endelig kroner den bestandige Varighed alle disse Forsynets gode Ting. Efter saa mange hundrede Aars Forløb har man endnu ikke oplevet den Tiid, at en Art av disse Ting, som engang er bleven os til Deel, er aldeles gaaen ud. Mennesket seer endnu i Dag alt det voxe, som eengang er sprungen op af Jorden. Jntet hindrer Stiernerne i deres Løb, Aarets Tider i deres Orden, Floderne i deres Løb og Slægterne i deres Fortplantelser. Alting bevæger sig i en Cirkel; Alting frembringes, for at ødelægges, og ødelægges, for igien at frembringes. Forekomme der end nogle Huller, nogle formeente U-Ordener i Naturen, saa bliver de snart opfyldte og hævede igien. Den Haand, der opholder Verdens Bygning, behager undertiden ved sine Omskiftninger at opvække os av Søvne uden nogensinde at berøve den den Støtte, den har hans Almagt. Kom og lad os falde veed for denne goddædige Haand, den almægtige Haand, denne eneste sande Kilde, denne uopøselige Kilde, dette Ocean, hvoraf saa mange Strømme flyde need til os, kom og lad os falde need og tilbede dette Høyeste Væsen, Lad os med vor Kiærlighed og Taknemmelighed bevæge denne Gud til, at Han paa hiin Dag med sin Haand oplukker de himmelske og evige Naade-Gavers Liggendefæe, der skal overgaae Raturens Gode lige saa meget som Himmelen overgaaer Jorden, Evigheden Tiiden og Skaberen Skabningen. Oversættelse af Hr. Galands bons mots desorientaux. Jsas Tid fandt tre Reisende en Skat paa Veien. Den ene siger til den anden: Vi ere hungrige, Een af os faaer gaae hen for at kiøbe os noget at spise. En af dem forlod de andre i Tanke at bringe dem noget at spise. Men paa Veien siger han ved sig selv; Jeg vil forgifte Maden, paa det de kand døe, og jeg beholde Skatten ene. Han fuldførte sit Forsæt. Han kom Forgift i det, som han bragte dem at spise. De 2de andre havde, medens han var borte, oplagt samme Raad mod ham. De myrdede ham og beholdt Satten. Da de havde dræbt ham, spisede de den forgiftede Mad og deraf strax døede begge to. Jsa med hans Apostler reiste der igiennem og sagde: See hvordan Verden er. See hvorledes den har behandlet disse 3de Mennesker. Ulyksalig er den, som begierer Rigdom. Man spurgte en Araber: Hvad ham syntes om Rigdom. Han svarede; Den er et BørneSpil, man giver den, man tager den igien. NB. Heraf udkommer hver Mandag et Blad fra det Bergenske Addresse-Contoir hos Ole Bro