Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-05-21
Udenlandske Krigefterretninger. (Af Alton. Merkur og Hobb. Correspondent.) Mellem Hansenterne ogde ved Hamborg staaende, fransk-Tropper under Gneel Vandamme var der siden den 13de Mai indtraadt en fuldkommen Vaabenstilstand. Eftersom det hedder, foretages der Underhandlinger, men hvis Gienstand var en Hemmelighed, og indtil Postens Afgang var indnu intet desangaaende kommet til Publikums Kundskab. Fransk Beretning over hiint store Slag den 2den Mai paa Lützens Marker (uddraget af den Leipziger Tidende.) Talrige fra alle Sider hidstrømmende Armeer lode os ane store Begivenheder, og alt tilkiendegav at Skuepladsen for samme ville blive her. Efter at den russiske Armee og det blücheske Korps vare ved Meissen og Dreiden gaaede over Elben, marscherede de mod Pegau og Zeitz og forenede sig med det wittenstrinske Korps, der kommende fra Egnen af Dissen, sluttede sig an til den store Arme, hvorved Keiser al ander og Kongen af Preusen personligen befandt sig, Franken anden Side var Keiser Napolion hidkommen med fyrsten af Moskpas og Hertugen af Ragusas Korpser samt en enen Division af Garden. Denne Magt syntes langtfra ikke at staae i Forhold til de Allieredes Men ved en af de viseste Beregninger, hvoraf Keiseren har givet saa mange Beviser, skulle ikke allene Vicekongens og H. M. Armee, men en og det fra Jtalien under General Bertrand hidkomne Korps, forene sig ved Ge stav Adoles Monument paa Lützens Sletter. De Allierede maatte vide at Keiser Napoleon søgte at udført en afgiørende Slag, men de forventende talrige Jnfanterie- og Kavalleriekorpser samt Gardens Eliter, vare endnu ikke ankomne. Hovedarmeen bestod af unge Soldater, og de Allierede kunne haabt at forekomme Krise hines Plan, og den 1ste Mai bestemtes til et almindeligt Angreb. Denne Omstændighed reddede dem udentvivl fra en endnu større Ulykke. Paa selvsamme Dag skulde de franske Armeer forene sig som meldt i Lütz as Sletter. I det Øieblik, da Napolton trak sig igiennem Markranstadt for at forene sig med Vicekongen, blev fyrsten af Merkva, der dækkede Centrummet, angreben af hele den fentlige Magt. En af hans Divisioner under Gencial Souhams Befaling, bestaaende af ganske nye udtagne Tropper, udholdt hver 12 Tituralle Fiendens Angreb. Marskallen kom dem til Hielp. Tre genge bleve de forbundne Tropper slagne tilbage, tregange fornyede de Angrebet og dreve de Franske indtil KaymaHertugen af Raguseilede til og begyndte er nyt Angreb, men da Fyrsten af Wittenstrin havde bragt hele sin Elite Reserve, hvoriblandt Kongen af Preusens og en Deel af den russiske Garde befandt sig, i Fegtningen saa erholdte de Allierede en saadan Overlegenhed, at man atter maatte gaae tilbage. Men nu stillede Keiseren sig i Spidsen af sin Garde for at understøtte Fyrsten af Mosko, medens Hertugen af Tarent omgik de Allieredes høire Fløi. Den Enthusiasmus, som Keiser Napoleon, understøttet af den copre Fyrste af Moskwa, meddeelte sine Soldater, forbunden med sine store Maneuvrer, seirede over Overmagten. Forgieves ville de Allieredes Kavallerie benytte de deres Angrebe saa gunstige Sletter; de fandt Døden ved Bejonetter af Soldater, som for førstegang mødte Fienden, og som uden at skielve lode disse uhyre Masser formkomme paa mindre end femten Skridts Distance. Slaget vedvarede med rasende Forbittrelse indtil Kl. 10 om Aftenen. Den allierede Armee benyttede Natten for at trække sig over Pegau. Den ville have været aldeles tilintetgjort, hvis Napoleon havde havt Kvallerie. Men den største Deel heraf, var paa Veien fra Frankrig, endnu ikke kommet fordie Erfurt. - Dette erede Armee har lidt et uhyre Tal; man anslaaer det til2530,000 Mand af Dræbte, Saarede og Fangne.