Aalborg Stiftstidende, 1841-04-02
- Under 21de Septbr. f. A. meddeelte vi en Efterretning om, at Stemningen paa vore vestindiske Øer iblandt Slavebefolkningen kun var maadelig, fordi de Forventninger, som Generalgouverneur v. Scholtens Opførsel tildeels havde givet den Anledning til at nære, som Forbedring af deres Tilstand, ja maaskee endog fuldstændig Emancipation, ingenlunde vare blevne opfyldte; - at, som en følge af denne Forstemning, flere Slaveundvigelser havde fundet Sted, baade fra St. Thomas og St. Jan til den nærliggende engelske Ø Tortola; - at en af Orlogsbriggerne var bleven stationeret i disse Farvande for at forhindre de nævnte Undvigelser; - og endelig, at der under en saadan Forfølgelse af en armeret Barkasse var bleven dræbt en Negerinde. J denne Anledning har den engelske Regjering, der betragter enhver til dens Territorium undløben Slave som Fri, havt flere Underhandlinger med den danske. Den engelske har i denne Sag, tvertimod det af den i den bekjendte M. Leodske Affaire opstillede Princip, endog drevet sine Fordringer til den, som det forekommer os, reent urimelige Yderlighed, at fordre den paa Barkassen commanderende Lieutenant tilligemed Mandskabet udleveret, for at faae dem straffede for Drab, Fordringer, der ere saa meget mere ubeføiede, som Negerinden, ifølge de os tilhændekomne Efterretninger, er bleven dræbt paa et Territorium, hvis Nationalitet er omtvivlet, Tatch Eiland. Den danske Regjering har naturligviis paa ingen Maade villet indlade sig paa Tilfredsstillelsen, af saa overdrevne Fordringer, der træde vor Værdighed som Stat for nær. Det er af denne Grund der nu under 25de ds er bleven nedsat en reent dansk Commission for at undersøge Vedkommendes Forhold, Commissionens Præses, Commandeurcapit. Dahlerup, vil i denne Uge afgaae over England til Vestindien. (Eft. Fædeel.)- Orla Lehmann aabner sin Oebut som ansvarlig Redacteur af Fædrelandet, med følgende Ord: Oppositionens Stilling i et absolut Monarchie er visseligen hverken sikkret eller glædelig, og en Regjering, som vil benytte sig deraf har tusinde Midler til at kue og knække, hvad man ikke troer at kunne vinde. Dobbelt mislig er Journalistens Kald. Vor Trykkefriheds utallige Jndskrænk, ninger gjøre det umuligt for ham, at fyldestgjøre sine egne Fordringer. En fleertydig Straffelov og en usikker Retspraris giøre hans Ansvar til et sandt Hazard, hvorimod han forgiæves søger tilstrækkeligt Værn i et Politi og Cancelli, der synes at troe, ved evindelige Retsforfølgelser at burde og at kunne tilbagetrænge Tidens store Udvikling, i en Hof= og Stadsret, hvor Enkeltmand uden noget Slags Ansvar af 18 Dommere kan udsee de 3, der skulle gjøre Dom, i en Høiesteret, der synes at ville unddrage politiske Søger den offentlige og mundtlige Procedures Garanti, der især i saadanne er af saa stor Vigtighed. Kommer hertil, at halve Venners Forsagthed og Uvenners Fripostighed, have rakt hinanden Haanden om at nedtrykke Oppositionspressen, og at det endog er kommet saavidt, at det er blevet sat under Spørgsmaal, om ikke den hidtilværende Praxis i Trykkesagers Behandling skal forandres til 2 dressens Nedværdigelse, saa vil man finde det forklarligt, at det ikke er med glade Følelser, at jeg indtræder i dette nye Forhold. Jeg kan i saa Henseende ikke give noget bedre Løfte, end at jeg efter Evne vil bestræbe mig for at efterligne den kjære Ven, hvis Plads jeg nu skal indtage, i den uegennyttige og charakteerfaste Selvfornægtelse, der Jntet begjærer for sig selv, men ufortroden og utrættelig altid er rede til ethvert Offer for den frivillig og freidig overtagne Pligt. Ved saaledes at give vor Ro og vor Fremtid i Pant paa vor Overbeviisnings Styrke og Reenhed: haabe vi i alt Fald at opnaae saa meget, at man vil finde det dobbelt betænkeligt at behandle Pressen paa en uværdig Maade, naar de, der fremstille sig til Ansvaret, af Vedkommende maae anerkjendes som deres baade i aandig og borgerlig Henseende jevnbyrdige Ligemænd, hvem hver ny Leilighed, bringer nye Beviser paa Medborgeres Agtelse og Velvillie. Saaledes ville vi søge, saa vidt det staaer i vor Magt, at medvirke til ukrænket at bevare til bedre Tiders Komme den saa indskrænkede og dog saa haardt betrængte Frihed, som desuagtet dog er den bedste Borgen for, at bedre Tider engang ville komme. det jeg altsaa fra idag af overtager det juridiske Ansvar for dette Blad, hvorved mit Forhold til Samme forøvrigt ikke væsentligen vil forandres, ønsker jeg kun, ikke alt for hurtigt at maatte hjemfalde til den Skjæbne, jeg under vore Forhold nok neppe vil kunne undgaae, tidligere eller sildigere at vorde dømt, og at der ikke vil møde mig saa megen Fortrædigelse, at derved mit Sinds Fred maatte blive forbittret. Oxla Lehmann.