Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1837-07-25
Blandt de Byrder, som i Særdeleshed trykke Communerne, staae unægtelig Fattigskatten øverst, og det er derfor ogsaa over Størrelsen af denne Skat, at man hører de hyppigste Klager. Blandt de Communer, der fornemmelig i denne Henseende kan siges med fuld Føie at have klaget, er især Kjøbenhavn, og for den, der i sin Tid gjorde sig bekjendt med Assessor Algreen-Ussings Fremstilling af det kjøbenhavnske Fattigvæsen, og deraf erfarede hvor betydelig Fattigvæsenets Gjæld, uanseet den store Fattigskat, var, kunde det ikke undre, at denne Sag vakte Regjeringens særdeles Opmærksomhed. Til at undersøge Fattigvæsenets Tilstand blev derfor i Aaret 1828 efter kongelig befaling nedsat en Commission, og Resultatet af denne Commissions Forhandlinger er, efterat være passeret Cancelliet, og derfra forelagt Kongen, publiceret i de sidste Nr. af Collegialtidenden. Uden at ville undersøge om det just har været den heldigste Fremgangsmaade at indstille Commissionens Betænkning, til Kongens Sanction, forinden den blev forelagt Publikum, der ved denne Fremfærd blev afskaaren, Adgang til med Virkning at gjøre sine maaskee divergerende Anskuelser gjældende, og uden at ville trætte Læserne med en i Detaillen gaaende Frem kien stilling af Commissionens Forhandlinger, ville vi kun gjøre opmærksomme paa enkelte Deele af samme, der, saa synes det i det mindste os, ere ret characteristiske. Commissionen, der bestod af Etatsraad Schæffer, Major Mangor, Medlem af Directionen, for Kjøbenhavns Fattigvæsen, Overlæggen ved almindeligt Hospital, Wendt, de deputerede Borgere, Agent Busch, Grosserer Holm og Grosserer Selmer, endte deres Forhandlinger i 1831, og efterat man havde indhentet Overpræsidenten Kjerulff Betænkning, circulerede den blandt Cancelliets Medlemmer, indtil den i Julii Maaned f. A. blev foredrage Kongen. J Beretningen hedder det nu, efter at en historisk Fortælling om hvorledes Fattigvæsenet er kommen i den maadelige Forfatning, som det nu skal arbeid. sig ud af, er forudskikket, og efterat man er kommen til det Resultat at en nye Plan for Oeconomien maa lægges og følges: Udarbeidelsen af en Plan hertil er lettet ved de af Commissionen med en høi Grad af Nøiagtighed samlede Materialier, da de deri indeholdte Oplysninger kaste et saadant Lys over Fattigvæsenets Forfatning, at denne nu fuldelig kan kiendes." Hvorledes denne Nøiagtighed og disse Oplysninger skal forstaaes, derom faaer man et Begreeb i det Følgende hvor det hed der: Det er ikke ved Commissionens Undersøgelse tilstrækkeligt oplyst, hvor stort det Beløb er som Fattigvæsenet har forbrugt af de Capitaler, der tilhøre dets Stiftelser og Legater. Erindrer man nu hvad Ussing om dette Forbrug af Legat midlerne i sin Tid sagde, og derhos af Commissionens egen Beretning seer, at der efter forskjelligRegnemaader udkommer høist forskjellige Summer hvoraf dog ingen stemmer med de af Ussing opgivne da bliver det vanskeligt at indsee hvorledes man her skal udfinde det Rigtige. Vel indeholde de mindre Communers Regnskaber ikke saadanne Virvar, men dog i andre Henseender billig Grund til Klage, og da disse atter have deres Oprindelse fra at Borgerne i sin Tid have forsømt at vaage over deres egne Anliggender, maa vel dette Exempel være tilstrækkeligt til i forøget Grad at vække Sandsen for Communal=Anliggender. Aftenen den 12te dennes afbrændte en Gaard og 2 Huse i Aarslev en Miilsvei fra Randers. Køer skulde være indebrændte, og Manden som eiede Gaarden blev saa forbrændt idet han vilde redde en Anden, at man tvivler om hans Liv. Den 13de afbrændte i Leibille, Bødstrup Sogn (paa Langeland) tvende Huse. En Tjenestepige, som vilde redde, blev et Offer for Jlden, da det brændende Straatag rullede ned paa hende.