Viborger Samler, 1843-07-18
Udenlandske Efterretninger. Storbritannien og Jrland. London, d. 10de Juli. OBriens Motion angaaende de irske Forhold har efter 6 Dages Discussion endnu ikke ledet til noget endeligt Resultat. Lyspunctet i denne med Bitterhed fra alle Sider forte Discussion danner unegteligt Macau lavs Tale. (Macaulay var i Slutningen af Whigministeriets Embedstid Krigsminister. Maaskee, trods Viscount Palmerstøns Anskuelse, er det Tidspunct ikke fjernt, da Toryministeriet vil vorde styrtet af Folket, der for 2 Aar siden tilbage i Tiden kaldte det til Statsroret. Saa afgjort det end er, at den offentlige Mening nærer en dybtrodfæstet Fordom imod Jrland, saa vist er det ogsaa paa den anden Side, at det engelske Folk ei vil skjænke den af Sir James Graham i Discussionen om O'BriensForslag fremførte Yttring (at en Krig med Jrland aabenbart snarere lover et lykkeligt Udfald, naar den begyndes før end efter Unionens Repeal) sit bifald, saalænge den Mulighed er tilstede, ved at kalde andre Mænd at bringe i Spidsen for Rigets Anliggender et Parti, som - uden Jnconsequents og uden at paalægge sine Tilhængere nogen Tvang - seer sig istand til at foreslaae Forholdsregler, der ere skikkede til at fjerne de med en Borgerkrig, forenede, uundgaaelige Onder. Jkke alene hele Oppositionspressen udtaler det som sin faste Overbeviisning, at Sir Robert Peel, trods alle hans Talenter og hans parlementariske Dygtighed, ikke er Manden til at bortmane den vældige Storm; ogsaa den indflydelsesrige Journal the Times har paa det utvetydigste brudt Staven over Toryministeriet. The Globe har derfor neppe Uret, naar den yttrer, at hiin Journal, forudseende det nuværende Ministeriums Fald, har sluttet sig saa hurtigt som muligt til dets Fiender, for at sikkre sig den Roes at have medvirket til Ministeriets Tilintetgjørelse. Under Melbournes Styrelse, udbryder the Times, drev Ministeriet kun faa Forholdsregler igjennem. Men Whigs kunde i det mindste paastaae, at Grunden til deres Uheld laae i deres Modstanderes Styrke, og ikke i deres egen Svaghed. Saalænge de vare i Besiddelse af Majoriteten, regjerede de med Kraft, og satte gjennem mange Forholdsregler af høieste Vigtighed, om endog meere eller mindre fortjenstlige, til Ex. Reformacten, Municipal-Reformacten, den nye Tiendeact, Acten ang. Negrenes Emancipation og den nye Fattiglov (efter Times en slet Lov). Viste Jrland sig uroligere end sædvanligt, saa droge de ei i Betænkning at andrage paa en Tvangslov; opstod Rebellion i Canada, saa undertrykte de samme med Behjertethed og Energie. Men den Regjering, der er fulgt efter Whigministeriet, synes kun at besidde den Ærgierrighed, at give Verden et Exempel paa Foreningen af aab solut Udduelighed med absolut Magt. Udrustet i Parlementet med en i de sidste Aar mageløs Magt, er den i Begreb med at slutte en Session, der – saavidt legislative Forholdsregler af Vigtighed komme i Betragtning, ligner et aldeles tomt Blad. – The Times omtaler kun to vigtigere Lovforslag, som Ministeriet har forelagt Underhuset, nemlig the Factories Education Bill(Lovforslaget om Opdragelsen i hvad de i Manufacturerne og Fabrikerne arbeidende Børn angaaer, og the Ecclesiastical Courts Bill (Lovforslaget om de geistlige Tribunaler). Begge Forholdsregler have undergaaet saa mange partielle Nederlag, Forkortninger og Forandringer, at man neppe kan fremvise et Sidestykke dertil selv fra den Tid, da Whigs vare bragte til Randen af Undergang. Toriernes Fundamentalprinciper ere kuldkastede, enhver Bestemmelse, der gjorde dem til Gjenstand, for den offentlige Jnteresse, er tilintetgjort, de selv ere kun corpora mortua – en Spot for hele Landet. Jøvrigt er hele Felttoget saa fattigt paa vigtige Tildragelser, at den liberale Opposition af Fortvivlelse over Mangel paa vigtige Objecter har seet sig nødsaget til at bekæmpe en Bill, hvoraf kun efter 13 Møder de 12 første Paragrapher ere antagne, og som kun har til Hensigt at forlænge Fuldmagter, der lige fra Begyndelsen af dette Aarhundrede ere bevilgede alle Regjeringer, og navnligen Whigministeriet uden nogen Modstand. Har Peeikke i et heelt Aar iagttaget en saa hemmelighedsfuld Taushed, at Enhver maatte antage, at han vilde bringe til Modenhed et eller andet Udkast til en ny Politik, paa hvis Udvikling hele Nationen ventede med Utaalmodighed, Bestaaer nu efter den lange Overveielse dette Udkast i et forfængeligt og simpelt Jntet, eller bestaaer det kun i det System, i lange Mellemrum at tilstaae, saa knappe Tilstaaelser i den frie Handel som Kornloven og Tarisen for 1842 – Folket vil nok mærke det, hvorledes den samme Minister, der hidtil har viist sig saa knap og karrig i Henseende til sine egne leggislative Hielpemidler, elsker som sin Øiesteen Alt hvad der tidligere, ofte til Trods for hans meget eftertrykkelige Modstand, er udrettet af de Mænd, paa hvis Ruiner han nu staaer. Var det altsaa blot Magten, hvorefter Peel stræbte? Jnd bilder han sig maaskee, at han har overtalt Englands Folk til at styrte en Regjering for hans Skyld, Gives der i hans Conservatisme intet andet Princip end det at hænge ved det hvad Whigs udførte, Er dette Tilfældet, da er det paa høie Tid at han erfarer, at ikke denne conservative Grundsætning bragte ham til Statsroret, at den ikke vil holde ham paa den Post, han beklæder. – Den samme Ladhed hersker i det udøvende Departement. Excesser og Uroligheder taales i Wales; i Jrland beskjæftiger O'Connell sig med at disciplinere sin Hær, og er Borgerkrigen endnu ikke udbrudt, da er det ikke Ministeriet man er takskyldigt derfor, thi dette har afviist Leiligheder til Udsoning og udviist Mangel paa Fasthed.