Norske Intelligenssedler, 1806-09-16
Christiania den 15 September 1806. J Anledning af Sygehuse paa Landet i Danmark, læses følgende (i Kollegialtidenden Nr. 36, af en Kanselliets Forestilling til Kongen; Det eneste, som i lang Tid har standset Cancelliet i saadan en Plans Udarbeidelse, har været de betydelige Bekostninger for Landet, hvormed alle deslige Indretninger ere forbundne. Jmidlertid udfordrer Borgersamfundets Vel, at intet Offer maa ansees at være for stort, ingen Udgift at være byrdefuld, naar det gjælder om at træffe en Foranstaltning, hvorved syge Børn igien kunne skjænkes deres Forældre, eller Hustruer deres Mænd, eller Staden nyttige og driftige Borgere. Erfaring lærer ogsaa, at mange Sygdomme iblandt Almuen, som efter deres Natur for Resten maatte synes at være ubetydelige, ofte blive langvarige, smertelige og ikke sieldent dødelige af Mangel paa, at Vedkommende, som overfaldes af deslige Sygdomme, efter de nu værende Indretninger, ikke betimeligen nok kunne erholde Hjælp &c. Nu spørges: Skulde ikke disse Grundsætninger kunde fornye Haabet om et civilt Sygehuus her i Byen, Kartofler (Potetes). Naturen har forbundet Planternes Rødder og Stengler saa nøie, at, borttages det ene af disse Organer, standses det Andets Vegetation, eller i det mindste indskrænkes. Følgelig bør Kartoffelstenglerne hverken afskiæres, eller nedtrædes før Rodknollerne ere modne. Skal Stenglen bruges, bør den afskiæres i det den skyder Blomsterknoppe; Blomsterne naar de først udvikle sig, og Frøet naar det har faaet nogen Frost. Rodknollerne derimod, for hvis Skyld denne Urt fornemmelig dyrkes, ere ikke moden, førend Stenglerne blive gule og visne hen. Naar Luften, begynder at blive saa kold, at man midt om Dagen i klart Veir, tydelig seer sin Aande, voxe Kartoffelknollerne mere i 814 Dage, end før i 56 Uger. De bør altid optages saa forsigtigt, at de ikke saares eller stødes. Siden renses de vel fra Jord, uden at vaskes, og udbredes nogle Dage i Solen, eller paa et luftigt Sted under Tag. Stenglerne kan med Fordeel benyttes til Foder. denne Hensigt optages Kartoflerne, naar Bladene begynde at gule og visne, Stenglerne bindes i Knipper, henges hen for at tørres, og bruges i sin Tid i Sørpe, eller de skiæres i fiin Hakkelse og lægges ved med Salt. Tatte Tid Jaar Blodet er vel udrundet af det slagtede Qvæg, hugges det i Stykker efter Behag, og disse Stykker rives med Salt, hvorefter de lægges jevnt paa et Bord, derpaa lægges Bredder med Steen, som presse det igienblevne Blod af Kiødet, der ellers foraarsager Forraadnelse, derpaa indgnides atter Kiödstykkerne med Salt, i Besynderlighed i alle Huulheder og ved Benene, man har da en reen, tör og tet Tönde ved Haanden, i hvilken Kiödet nedpakkes, saa at ingen Huul heder findes mellem Kiødstykkerne, naar denne Tönde er fuld presses den øverste Bund ind i sin Rand, og Töndebaandene paadrives. NB. Der maae intet Salt stroes mellem Kiødstykkerne i Tönden, ej heller maae der meget Salt fölge med Kiödstykkerne som pakkes i Tönden. Naar Tönden nu er vel tilslagen, bores et Hul midt i den tilslagne Bund for at sætte en Tragt i, hvorigiennem en kold Saltlage indgydes, som er kogt efter fölgende Recept: Til hvert Lispd. Kiød tages 16 Lod Salt, 2 Lod Puddersukker og et halvt Lod Saltpeter, hvortil staaes tre Potter Vand, som koges til 1/2 Deel er indkogt. Naar denne Saltlage er kold staaes den igiennem Trægten i Tönden, saalænge den modtager af Lagen, hvorefter en god Kork inddrives og forsegles. Jeg ønsker at enhver, der endnu ikke har betalt 1/4 pro Cento Skat for Aaret 1805, vilde ved Af fordring betale mine Sendebudde; thi Restancelisten vil med det allerførste blive indleveret af mig til paafølgende Udpantning, hvilken medfører Uleilighed.