Berlingske Tidende, 1836-10-10
Under afvigte 2den Juli behagede Eders Kongelige Majestæt at benytte en grundlovmæssig Kongelig Forrettighed for at opløse Norges ottende ordentlige Stor-Thing, efterat samme havde været forsamlet i fem Maaneder, af den Aarsag, at Eders Kongelige Majestæt, efter den nøieste Overveielse, var blevet overbeviist om, at denne Forsamlings Fortsættelse vilde blive meget mere til Skade end til Gavn for Riget. Jndviet i alle Rigets indre og ydre Forhold, som foranledige og bevirkede Eders Kongelige Majestæts Beslutning, deelede jeg Eders Kongelige Majestæts Anskuelse, og min Tavshed ved denne Protocol af Statsraadet, hvori Resolutionen, gaves, lægger, efter Grundlovens 30te §, for Dagen, at jeg delede samme Anskuelse. J et saadant Tilfælde antager jeg, at Grundlovens 80de § giver Kongen Forret til at opløse et ordenligt Stor-Thing da det havde været forsamlet i tre Maaneder, samt at Bedømmelsen, hvorvidt Tilfældet er forhaanden eller ikke, tilhører Kongen, men ikke Stor-Thinget. Men dette tænkte anderledes, Stor-Thinget paatog sig selv at bedømme, hvorvidt Fortsættelsen af dets Virksomhed var nyttig eller ikke, og da det naturligviis maatte finde samme høist nyttig, og Afbrydelsen af dets Virksomhed for ligesaa skadelig, saa forordnede Odels-Thinget en Rigsret mod mig, fordi jeg havde deelet Eders Kongelige Majestæts og ikke Stor-Thingets Anskuelse. Eders Kongelige Majestæts grundlovmæssige Beslutning vakte saaledes StorThingets bittreste Fortrydelse, hvilken yttredes i en til Eders Kongelige Majestæt afgivet Adresse, hvori alle dets Medlemmer, saavel Odels-Thinget som Lov Thinget, deeltoge, samt i Odels-Thingets Decret mod mig, som med Lidenskabelighed sattes i Værk. Dette Decret kunde ene erholde Tilværelse ved Odels Thingets, til Eders Kongelige Majestæts norske Regjering rettede Begjæring, at udlevere den StatsRaads Protocol, hvori den Kongelige Resolution angaaende Stor-Thingets Opløsning var meddeelt, samt ved Opfyldelsen af denne Begjæring. Begjæringen var ny J de to og tyve Aar, som ere henvundne siden Constitutionen blev sat i Værk, have alle foregaaende Stor-Thing indskrænket den dem ved Grundlovens § 75 lit, f. tilstaaede Undersøgelsesret til de Stats-Raads-Protocoller, som bleve førte fra sidste ordentlige Stor-Things Sammenkomst til den derpaa følgende Sammentræden, og hvis nogle enkelte Undtagelser have fundet Sted til Oplysning om en eller anden administrativ Tildragelse, saa er dette skeet med Eders Kongelige Majestæts udtrykkelige naadige Samtykke. Naar man, saaledes som man bør, maatte forudsætte, at Grundloven, naar og hvor dens Forskrivter ikke ere bestemte, maatte tage i Betragtning hvad der er overeenstemmende med Statens Værdighed og Tarv, med Billighed og Retfærdighed mod dens Medborgere, saa maa man visselig erkjende, at den Jndskrænkning til ovennævnte Tidspunkt for Undersøgelsesrettens Udøvelse, som alle foregaaende Stor-Thing have lagt taget, er vel grundet. Et modsat Forhold har nu bevirket Resultater, som hverken stemme overeens med Statens Værdighed eller med Retfærdighed; og med Opofrelse heraf turde dog en tilsigtet mulig Fordeel være for dyrt kjøbt. – Følgerne af det ottende Stor-Things Odels-Things Udvidelse af det ovennævnte Undersøgelsesdeeret til den under dets Sammenværen førte Stats-Raads-Protocol, bleve, at dette Odels-Thing, som just, overeenstemmende med Adressens Jndhold, troede sig fornærmet ved den Kongelige Resolution, som fandtes i Protocollen, paatog sig en Anklagers Forretning; at det i egen Sag decreterede Action; at Medlemmerne af StorThingets anden Afdeling, Lov-Thinget, erklærede sig at være behørig Dommer i en Sag, som, overeenstemmende med dens Natur og Lov=Things Medlemmernes Deeltagelse i Stor-Thingets Forhandlinger og i Adressen, ogsaa er deres egen Sag. Disse vare Følgerne af det ottende Stor-Things Undersøgelse af en Stats-Raads=Protocol, som, overeenstemmende med Sagens Natur og hidtil iagttaget Sædvane, ikke tilkom det, men et kommende ordentligt Stor-Things Odels-Thing. Bifaldelsen af en saadan Fremfærd vilde være det samme, som, ved ethvert Tilfælde, hvor Tvist opstod om hvorvidt de eller vedkommende Stor-Thingsmænd gjorde sig skyldige i en mod Grundloven stridende Handlemaade, at overgive Kongens Raadgivere i disse samme Stor-Thingsmænds Vold. Odels-Thingets Beslutning var beklagelsesværdig, da den røber en lidenskabelig Overilelse hos en Statsmagtsafdeling; men denne Overilelse kan være undskyldelig, naar den var en Følge af øjeblikkelig Vildfarelse. Derimod fattedes Lov-Thingets Beslutning at erklære sig for at være behørig Dommer, syv Uger efterat Odels-Thingets Actions=Decret var blevet udfærdiget; efterat dets Opmærksomhed var noksom blevet fæstet paa det Jnhumane, det Uædle, det Uretmæssige, det Lovstridige i dets Medlemmers dobbelte og modsatte Rolle som Parter og Dommere, saaledes havde Vildfarelsen burdet forsvinde, da der havde været tilstrækkelig Tid til rolig Overlæg. (Af Mangel paa Plads følger Slutningen først i Morgen.)