Kiøbenhavns Postrytter, 1789-10-19
Oberstlieutenant Baron von Kienmayer har nu bragt den omstændelige Beretning om ovenmeldte Seyer. Vel gaaer der et Rygte om en nye Seyer, som Prindsen af Coburg skulde have erholdet den 28de September. Men da Hoftidenden ikke melder det allerringeste derom, saa giør man bedst i at lade det beroe indtil videre ved at ønske, at ogsaa dette Rygte maatte være sandt; thi Seyer paa Seyer vil, som det synes, blive den eneste Vey til Fred. - Baron von Kienmayers i Dagens Hoftidende bekiendtgjorte Rapport lyder i det Væsentlige saaledes: Allerede først i September fik Prindsen af Coburg ved en Spion at vide, at Storviziren var gaaet over Donau, og havde slaaet sin Leyr ved Brailow. Den 18de September fik han Vished om, at Storviziren var med en stor Magt, meget Artillerie, Bagage, og en stor Mængde Kameler, ved Gradistie gaaet over Buse=Floden, for endnu samme Dag at naae Martinestie, der ligger paa denne Side Rimnick, 4 Mile fra Prindsen af Coburgs Leyr. Prindsen sendte derpaa sin hele Bagage til Focksan, og oprettede der en Vognborg for Bageriet og Magazinerne, under Major Kleins Commando med 3000 Mand og nogle Kanoner. Den 19de indtraf en hæftig Skarmydsel, der nødte vort Artillerie og vore Husarer til at trække sig lidet tilbage for Tyrkernes rasende Anfald, indtil de fik Forstærkning. Den 20de sloge Tyrkerne, foruden deres store Leyr ved Martinestie, endnu en nye og temmelig betydelig Leyr ved Tirku=Kukuli, og Prindsen af Coburg marcherede med sin Armee over Milkow, hvorved han allerede den 21de blev forenet med Russerne. Den combineerte Armee brækkede derpaa strax op, marcherede den 22de tidlig om Morgenen i 2 Colonner over Rimna, stillede sig i Slagtordning, og allerede Kl. 8 angreb General Suwarow Tyrkerne ved Tirku=Kukuli, just som de vare i Færd med at afbryde Leyren, Russerne satte med stor Besværlighed over en dyb Grav, og deres Qvarree var ikke saasnart sluttet, førend den paa det hæftigste blev angrebet af 5 til 6000 Tyrker. Russerne lode ikke Modet falde, men forsvarede sig saa godt de kunde, indtil Major Matthassowsky med Kayserhusarerne faldt Tyrkerne baade i Flanken og i Ryggen; hvorpaa de med et Forliis af nogle hundrede Døde toge Flugten, og General Suwarow occuperede deres Plads paa en Høy. Derefter sendte Storviziren 18000 Mand Cavallerie fra Hovedleyren, for at understøtte det fordrevne Corps, men ogsaa disse bleve to Gange slagne paa Flugten. Herpaa forenede Suwarow sig atter med Prindsen i den fiendtlige Armees Paasyn. Det hele tyrkiske Jnfanterie, hvoriblandt 40000 Janitscharer, posterede sig uden for en imellem begge de fiendtlige Leyre værende Skov, Kringu=Meilor kaldet, hvor der vare opkastede adskillige Forskandsninger med 28 Kanoner, desuden stod det fiendtlige Cavallerie i store Hobe hist og her ved bemeldte Skov. Fienden skiød hæftigen paa den combineerte Armee, og vovede adskillige Angreb imod Fronten. Endelig besluttede man at angribe de tyrkiske Forskandsninger, hvortil vort Cavallerie gjorde sit Bedste, indtil ogsaa Jnfanteriet kom med, og nedhuggede Janitscharerne, der stode som mun rede til deres Kanoner. Denne lykkelige Manoeuvre var egentligen det, der bragte Seyeren paa vor Side, og giorde Ende paa denne haardnakkede Træfning. Denflygtende Fiende forsøgte vel nogle Gange at sætte sig igien, men forgiæves. For dog at giøre al den Skade, der stod i hans Magt, stak han under Flugten Jld paa nogle Krudt Karrer, hvorved han dog selv leed meest; thi Veyen fra Skoven lige til Leyren ved Rimnick var ligesom besaaet med fiendtlige Liig. Ogsaa denne Leyr (melder Hoftidenden videre) maatte Fienden i største Forvirring forlade, pakke sig hovedkulds over Floden, og efterlade sin største Munition, Artillerie og Bagage til os. J Floden laae desuden 3 til 4000 belæssede Vogne, henved 50 Kanoner og Mørsere, Munitionskarrer, Proviantvogne, Kammeler, Heste, Stude og Faar saaledes oven paa hinanden, at Vandets Løb deraf blev næsten standset. Under Træfningen opholdt Storviziren, sig paa en i Nærheden af Skoven Kringu-Meilor værende Bakke, hvorfra han udstædede sine Ordres; men saasnart den combineerte Armee angreb Skoven, forlod han sin Plads og satte sig i en Vogn, for des hastigere at naae Leyren. Ved Ankomsten der, gav han Ordre til at lade Kanonerne med Kartætsker, og skyde paa de af hans eget Mandskab, som vilde flygte; men da endog denne Trusel var frugtesløs, maatte han selv over Hals og Hoved tage Flugten. Under ham commanderede 6 Pachaer. Slaget varede fra Morgen til Aften, over 11 Timer. Paa den Strækning fra Tirku=Kukuli til Rimnick fandtes 5000 Døde, og den følgende Dag fandt man omkring i Skoven henved 2000 af Fienden, som deels vare saarede og deels havde forstukket sig i Buskene, hvilke forstørstedelen bleve nedsablede; thi da Tyrkerne ikke vilde give nogen Pardon, saa har man ogsaa kun gjort meget saa til Fanger. Vort Forliis bestaaer i Døde og Saarede af 4 til 500 Mand og 300 Heste. Henved 100 Faner, 6 Mørsere og 71 Kanoner ere erobrede.