Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-09-30
Odense. (Et Brev fra Paris). Den 22 Septb. Ligesaa tidligt som jeg herved kan meddele Dem, Hr. Redaktør, Udfaldet af Valgene, ligesaa tidligt vil De have erfaret det af Bladene. Louis Napoleon er virkelig valgt som No. 1, Achille Fould som No. 2 og Raspail som Nr. 3. Man er her aldeles forbauset herover, og dertil meget misfornøiet dermed. Thi Napoleon angaaende, er Man meget tvivlraadig om hans Kapacitet. II a crit de bons ouvrages: er ofte synonymt med til a falt ferere de bons ouvrages." Og Jngen troer ret paa hans Republikanisme, men Jngen beller har meget imod et Keiserdømme. Naar jeg siger Jngen, da burde De gjøre mig Bebreidelser derfor, thi jeg udelukker da Arbeiderne og de saa oprigtige Demokrater. Men Republiken under sin nuværende Skikkelse, gjør i Grunden det Samme for Arbeiderne som Keiserdømmet vil gjøre: den gjør slet Jntet. Rigtignok har Man jo altid udrettet Noget ved det nye Project til Algiers Kolonisation; men det forslaaer kun lidt, naar Man betænker, at 270,000 Sjæle indenfor Paris's Fæstningsværker have meldt sig som trængende til Statens Hielp for at leve. Nu, hvorom Alt er, saa staaer Republiken idetmindste endnu, og er Napoleon virkelig en Charlatan, da vil han ikke kunne rokke den, selv om Mange ville hjælpe til. - Det parisiske Regiment garde republicaine har idag forandret sit Navn og hedder garde parisienne. - Hvis De vilde spørge mig hvad jeg tænker og Raspails Valg, da satte De mig i en ikke ringe Forlegenhed, ja jeg kunde næsten sige i en ligesaa stor Forlegenhed, som den hvori dette Valg vil have sat Nationalforsamlingen. Raspail er fængslet og hans Sag skal først paadømmes. Jeg siger udtrykkelig paadømmes thi med Hensyn til Undersøgelsen er Regjeringen nok paa det Rene: Raspail er strafskyldig, i alt Fald efter Regjeringens Anskuelser. Han vil da blive straffet, Man troer med Deportation. Men hvad ville da hans Vælgere sige, især da disse Vælgere høre til een Klasse af Samfundet, Man venter sig i saa Fald blodige Uroligheder og Man træffer Forberedelser, til at imødegaae dem; eller vil Regjeringen give efter Hvo borger den da for, at ikke Raspail vil vække en Opposition i Folket, der vil give sig Luft bag Barrikader, Men det er fra hvilket Synspunkt Man end gaaer ud, beklageligt at dette Valg absolut medfører en yderligere Standsning i alle Forretninger, - en Standsning, der ikke vil undlade at trykke Arbeiderne, der selv have fremkaldt den. De veed, at Raspail ved de forrige Valg kun manglede faa Stemmer men veed De hvorledes Regjeringen undgik Valget? R. har en voxen Søn, paa hvem det forresten ikke kunde falde Nogen ind at stemme. Men for at undgaae forsætlig Mistydning havde en stor Mængde Vælgere stemt paa Raspail pere". Følgen heraf var, at Regjeringen benyttede sig af denne uforsigtige Forsigtighed og lod Raspail pere og Raspail gjælde for to forskjellige Personer. Men Arbeiderne saae nok hvad der stak under og vilde for Fremtiden sikkre sig for Kneb. Derfor indfandt sig iforgaars Aftes en talrig Masse udenfor Høtel de ville og forlangte at sætte Segl for Valgurnen. Men en Deputeret svarede dem træffende: "at der da vilde blive ligesaa mange Segl som der var vælgere." De franske Arbeidere ere ganske fornuftige Folk, de beroligede sig derfor og skiltes ad. - - Hvad skal Man sige om de gale Frankfurtere, Det kan Man kalde Noget, at lave en Revolution og skyde hverandre ihiel for Vaabenstilstandens Skyld. J denne Anledning bemærker, la Presse, meget sindigt, at Man heraf, som overhovedet af hele den slesvigske Historie dog vel nu engang maa begribe, at de tydske Republikanere ere den franske Republiks værste Fjender. Dersom denne Sandhed kan blive begreben her i Frankerig i Almindelighed, da er det unægteligt meget heldigt for Danmark. Det er en Glæde at see den Selvstændighed, som den agtværdige Bondestand i Kongerigets forskjellige Provindser viser overfor de mangfoldige Machinationer, ved hvilke det Parti, der under Tingenes Tilstand for den franske Februarrevolution kaldte sig det liberale - hos os "Fædrelandet" og Konsorter - søger at forlede den til ufolkelige Valg. Dette Parti, som havde gjort sig grundet Haab om at det ogsaa i Danmark omsider vilde vinde Seir og lyksaliggjøre os med en Konstitution, hvorunder Kapitalen ved en Aliance med Jntelligentsen kunde tilrive sig Herredømmet over Konge og Folk, seer med inderlig Harme, at det mægtige Omsving Frihedsideerne nu have faaet i sand folkelig Retning, har gjort en frygtelig Streg i dets Regning. Dog har det endnu ikke opgivet Haabet: det kæmper Fortvivlelsens Kamp og som dets Hensigter stedse have været egennyttige, skyer det ingenlunde uædle Midler, det er navnlig stærk i Forvanskninger og Bagtalelser. Det udspreder, at Demokraterne ville tilintetgjøre Kongemagten, medens de kun ville forhindre, at ikke den Deel af Magten, som vor folkelige Konge frivillig vil give Afkald paa, skal tilfalde en ringe Deel af Nationen som et Middel til at undertrykke Folket; det vil gjøre Tilhængerne af den sande, hele Folket omfattende Frihed mistænkte for revolutionaire Tendentser, som ikke ere tilstede i vort Fædreland, hvor Ønskerne kun gaae ud paa, at Folket og ikke en Kliqve maa ordne den tilkommende Grundlov i Forening med Kongen (Er det demokratiske Forfatninger, der have fremkaldt Revolutionerne i Europa, Nei, det er de saakaldte liberale Forfatninger); det raaber over Pøbelherredømme, naar Folket indenfor de i selve Valgloven betegnede Grundsætninger stræber efter en virkelig Repræsentation paa Rigsdagen, over Kommunisme og almindelig Plyndring, naar den retfærdige Bevidsthed udtaler sig, at Misbrug, som aldrig kunne faae Hærd, maae afskaffes mod billigt Vederlag; det vil for enhver Priis have lutter Lærde sendt til Rigsforsamlingen uden at omtale de mange sørgelige Erfaringer, vi have for, at netop saadanne have forraadt Frihedens og Folkets hellige Sag; det forvirrer Begreberne og hykler ved at anvende Ordet demokratisk paa sig selv a. Vistnok ere vi overbeviste om, at Partiet selv maa falde, efterat Historien har afsagt en Fordømmelsesdom over dets System men trygge tør vi ikke være og navnlig bør vi i dette vigtige Øieblik være enige for med Vished at seire paa Valgdagen. Vi maae derfor give de Vælgere i Provindsens forskjellige Valgdistrikter, der i Rigsforsamlingen ville repræsenteres i virkelig folkelig eller demokratisk Retning, det alvorlige Raad, ikke at splitte deres Stemmer, hvor der maaskee er flere værdige Kandidater men at gruppere sig om den Mand, der besidder de Flestes Tillid, da det ellers kunde hændes, at Modpartiets Kandidat, blev valgt med et mindre Antal Stemmer. Den Kandidat, der under saadanne Omstændigheder frivillig træder tilbage, erhverver sig udmærket Krav paa sine Medborgeres Taknemmelighed.