Aalborg Stiftstidende, 1845-02-01
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 28de Januar. Af den danske Landmilitair-Etats Calender for Aaret 1845, ville vi meddele efter Alderen følgende Udsigt over de ældste og yngste Officerer i Armeens forskjellige Classer. Den ældste General i Armeen (Generallieutenant Rømer),er 77 Aar, den yngste, Prinds Frederich af Hessen 25, af de ikke prindselige Generaler er Hs. Majestæts Generaladjutant, Generalmajor v. Ewald, den yngste 56 Aar. Den ældste Oberst er 78 Aar, men han staar a la suite, af de tjenstgjørende er den ældste 67 Aar, den yngste, Hertugen af Glücksborg, 32 Aar, af de ikke prindselige Oberster er den yngste 56 Aar. Den ældste Oberstlieutenant er 65 Aar, de to yngste 52; de to ældste Majorer ere 58, den yngste 47, de 3 ældste Capitainer eller Ritmestere 55 Aar, den yngste 25, den ældste Premierlieutenant 46 Aar, de 4 yngste 23, den ældste Secondlieutenant 33 Aar, de 6 yngste 18 Aar. Den høieste Alder, findes forholdsviis i Premierlieutenants-Classen, hvor der findes flere Jndivider, som ere over 40 Aar, og omtrent 2/3 Dele af denne Elsase ere over 30 Aar, og den største Deel af denne Classe kan saaledes med Sikkerhed giøre Regning paa ikke at drive det til videre end Capitain eller Ritmester, hvis ikke en eller anden uheldig Omstændighed nøder dem til, forinden at gaae af. (O. Th. Av.)– J vort Nr. 1753 for 2den December f. A. henledede vi den offentlige Opmærksomhed paa det ikke uvigtige Bidrag til vor Pressefriheds Historie, der indeholdtes i den under 27de Novbr. næstforhen imod Kjøbenhavnspostens" forhenværende Red. F. Hansen afsagte Høiesteretsdom, hvorved en Sag angaaende formeentlige Jnjurier imod nogle ostindiske Embedsmænd blev hjemviist, for at Tiltalte under et criminelt Forhør kunde blive personligt examineret, og, som det hedder i det juridiske Sprog, hans generalia oplyses. Vi yttrede, i Modsætning til den Anskuelse, der syntes at ligge til Grund for Høiesteretsdommen, den Formening, at Sagen ikkun var at betragte som en i Justitssags Form anlagt privat Sag for Jnjurier imod de ovennævnte Embedsmænd og ikke burde tabe sin Charakteer som saadan, fordi Regjeringen, i Overeensstemmelse med Fag. 27de Sept. 1799 § 10, havde paataget sig den Uleilighed at lade Sagen for oftnævnte Embedsmænd udføre ved en officiel beskikket Actor. Af den saaledes yttrede Formening har ogsaa Hof- og Stadsretten været, hvilket vil erfares af det senere i Sagen Passerede. Efter Sagens Hjemviisning til nysnævnte Ret blev nemlig af Tiltaltes Defensor – der antog det ved Høiesteretsdommen afgjort, at Sagen skulde behandles som criminel, og at Tiltalte følgelig ligesaavel burde nyde de med en slig Behandling forbundne Fordele, som være underkastet dens Ulemper – til Retten indstillet, paa den i andre criminelle Sager sædvanlige Maade at erhverve forskjellige, af Tiltalte paapegede, til hans Forsvar sigtende, yderligere Oplysninger, hvorhos Defenfor dog in subsidium forbeholdt Tiltaltes Ret til paa egen Haand at tilveiebringe disse. Foranlediget heraf blev derefter den 20de ds. i Hof- og Stadsretten afsagt følgende Kiendelse: Da det ifølge Beskaffenheden af de Yttringer, hvorfor Tiltalte, den forhenv. Redacteur af Kjøbenhavnsposten, F. Hansen under nærværende Sag drages til Ansvar, idet Samme ikkun ere gjorte til Gjenstand for Paatale som Fornærmelse for Medlemmerne af Gouvernementet for Tranqvebar og navnlig for Dommeren ved bemeldte Establissement, maa være overladt til Tiltalte selv at fremskaffe de Oplysninger, som han til sin Tarv maatte ansee tjenlige, og det ei heri kan giøre Forandring, at Paatale overeensstemmende med Frong. 27de Sept. 1799 § 10 er institueret af en beskikket Actor, saa vil der ikke af Retten være ex officio at træffe nogen Foranstaltning, for at see de af Defensor i hans Protocollation den 7de d. M. attraaede Oplysninger tilveiebragte, hvorimod deri dette Øiemeed vil efter hans subsidiaire Begjæring være at tilstaae Tiltalte en passende Anstand, hvilken bestemmes til 24 Uger.