Berlingske Tidende, 1833-05-29
J Februar 1829 landede han paa Øen Bourbon, hvor han var Vidne til den Orkan, som dengang ødelagde denne Øe og en stor Mængde Skibe. J April landede han i Pondichery, hvorfra han reiste til Calcutta. Man havde sagt ham, at det ostindiske Compagnies Regjering var mistroisk og uvenlig mod fremmede Reisende, men han fandt ganske det Modsatte; Generalgoverneuren, Lord William Bentink, viste ham den meest forekommende Velvillie, og umiskjendeligen søgde at lette hans Efterforskninger. Efterat Jaquemont havde beseet de naturhistoriske Samlinger i Calcutta, og studeret de Landes Sæder og Sprog, gjennem hvilke han agtede at reise, forlod han det engelske ostindiske Riges Hovedstad og fortsatte sin Reise mod Norden. Den 31te December 1829 ankom han til Benares, og to Maaneder efter til Delhi, J denne sidste Stad opholdt han sig i nogen Tid, for at ordne de allerede samlede videnskabelige Materialier, og forskaffe sig hvad der udfordredes, for at kunne foretage sig en Reise til de høje Himalayabjerge og til Thibet. Denne Reise var forbunden med utallige Vanskeligheder, næsten ufremkommelige Veie, upaalidelige Veivisere, pludselige og stærke Temperaturafvexlinger, usikkre Transportmidler og Misligheden af at kunne proviantere sig. Han reiste igjennem Provindsen Kanaor, gjennem Nako og Fortet Dunkar, og naaede Dalen Spytti, der ligger sex Dagreiser norden for den 32te Bredegrad. Derefter vendte han sig mod Østen, trængte frem til Bekur paa Grændsen, af det chinesiske Tartarie, og naaede efter nogle Dages Reise det chinesiske Territorium, hvor Tartarerne kom i Bevægelse ved at see ham, samledes i saa stort Antal og antoge en saa truendStilling, at Jaquemont saae sig nødt til at vende om. Tilbagereisen kom han gjennem Dalene Tabor og Chirry, og desig atter til Delhi, efterat denne møisommelige Reise havde varet et halvt Aar. - Han opholdt sig i December 1800 i denne Stad, da Efterretningen om Julirevolutionen ankom dertil. Fra Delhi, som han havde gjort til Middelpunkte for sine Vandringer, drog han til Lahor, Hovedstaden Pendschah, et Land, der næsten er utilgængeligt for Enropæerne; af en Landsmand, der beklædet et vigtigt Embede ved Souverainen af Pendschahs Hof, havde han i Thibets Bjergegne modtaget Jndbydelse til at besøge hiint Land. Denne Landsmand, en vis Hr. Allard, havde i Keiserrigets Tid været Adjutant hos Marskalk Brune, forlod Frankrige efter Napoleons Fald, og reiste tilligemed adskillige franske og italienske Officerer til Orienten. Nogle af disse døde underveis, andre bosatte sig i Persien; kun to, Allard og Ventura, trængte frentil Pendschah, og toge Tjeneste hos den derværende Konge, Rundet Singh, hvis Armee Hr. Allard organiserede ganske paa europæisk Viis. Jaquemont fandt, da han var gaaet over Sutletsche, der adskiller de engelske Besiddelser fra Rundjet Singhs Stater, en talrig Escorte, der bragte ham til Lahor hvor Allard modtog ham med aabne Arme, og næste Dag forestillede ham for Kongen. Denne, den eneste endnu uafhængige ostindiske Fyrste, berømt over hele Asien for sine seierrige Vaaben, og sin snilde Politik, modtog Jaquemont med Udmærkelse, og fattede et saadant Venskab for ham, at han gjentagne Gange opfordrede ham til at blive i Pendschab; han kaldte ham sædvanligen "den anden Aristoteles, den nyere Tids Socrattes, Frankistans Avicenna." Jaquemont opnaaede en saadan Anseelse i Landet, at adskillige Fyrster kom til ham, og bade ham, at anvende sin Jndflydelse hos Rundjet Singh til Fordeel for dem, Forsynet med Firmaner, udstedte af Rundet, og ledsaget af en Afdeling Rytterie, gik han over Floderne Ravi, Chenaub og Jelum (de Gamles Hydrastes; Acesines og Hydaspes), besøgde det mærkværdige Saltværk Pindidadenkan, undersøgde Bjergenlangs med Floden Jelum, begav sig til Mirpur, og derfra til Provindsen Caschemir, der er afhængig af Pendschab; her opholdt han sig i nogen Tid og besøgde Bjergene og Jndsøerne i denne Provinds, som ingen Europæer har beskrevet efter Bernier. J Sampore modtog han en Gesandt fra Kongen af Lille Thibet, som medbragte nogle naturhistoriske Sjeldenheder til ham. Rund jet Singhs Venskab skaffede vor Reisende en gunstig Modtagelse i de forskjellige Provindser, undtagen blandt Bjergboerne, der netop vare i fuld Opstand mod denne Fyrste, og ofte anholdt ham; men han undgik dog stedse Faren ved sin Koldblodighed og Aandsnærværelse. Efter et halvt Aars Ophold i Caschemir og i Lille-Thibets Bjergegne, traf Jacquemont igjen sammen med Rundet Singh i Umbridser, og erholdt nye Firma ner, for at kunne besøge Bjergværkerne ved Mundenugur. J. Slutningen af November 1831 tog han Afsked med Kongen af Pendschah og vendte over Belaspur tilbage til de engelske Besiddelser. Han begav sig nu tredie Gang til Delhi, og beskjetigede sig der med at ordne og indpakke sine naturhistorisk Samlinger, for at sende dem til Europa. - Den 14de Februar 1832 forlod han Delhi, for gjennem Radschputanat begive sig til Bombay. J Punah, hvor han ankom i Mai, overfaldtes han af en Sygdom, som synes at have været Cholera, og i fem Dage holdt ham i en mislig Tilstand mellem Liv og Død. J September var han dog atter saa karsk, at han kunde fortsætte sin Reise, og i hans sidste Brev til Frankrige, dateret den 14de September 1832, meldte han, at han vilde reise over Ghantsbjergene, en hidtil næsten ubekjendt Strækning af Himalaya=Bjergene, og derfra til Bombay. Ved sin Ankomst til denne Stad blev han angreben af en Leversygdom, hvortil Spiren var lagt i Radschputana, og som blev dødelig; han døde den 7de December f. A. i en Alde af 32 Aar. Hos Jacquemont fandtes i høi Grad alle de Egenskaber forenede, der udfordres hos en Reisende; Mod, Udholdenhed, mangfoldige Kundskaber, en rigtig Dom, Lethed i at arbeide; men hans Legeme var svageligt. Han efterlader, foruden sine naturhistoriske Samlinger, vigtige Manuskripter af go logisk og statistisk Jndhold. Hans Familie og Venner eje en Mængde Breve fra ham, som indeholde en udførlig Beskrivelse over hans Reise.