Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-07-04
Blandede Efterretninger. De franske Betiente hos Dronning Henriette, Karl I. Gemalinde, spillede mange Rænker, som ej bidroge lidet, til at stemme Folket mod Hoffet. Under deres Navn blev leiet Huse i Londons Forstæder, hvor Katholikerne forsamlede sig, og hvor Børn af begge Kiøn, bleve underviste og forberedede for de udenlandske Seminarier. Dronningens Hofgeistlige vidste at udfritte hende om alt, det som foregik imellem hende og hendes Gemaal, forstemte hende imod Kongen, indganhende Foragt for det engelske Folk, og især Uvillie imod Landets Skikke, og forledede hende til at forsømme det engelske Sprog. Dronningens Bolig var et sikkert Tilflugtsted for de Utilfredse og deres Papirer. Dog dette var Intet imod den ydmygende Underkastelse, de fordrede af Dronningen, idet de paalagde hende de mest nedværdigende Bodsøvelser. Hun maatte iblandt Andet gaae barfodet til Tyburn, hvor hun en Morgen knælede under den Galge, i hvilken flere Jesuiter under Dronning Elisabeth's og Jakob I. Regjering havde bødet som Forrædere, og anraabte dem som Martyrer og Helgene. Efter et haandskrevet Brev maatte hun engang, paa en regnfuld Dag, gaae i Skarnet fra Sommersethouse til St. James, medens hendes Skriftefader kjørte i Vognen ved Siden af hende. - Den franske Biskop, som stod i Spidsen for Dronningens geistlige Hofstat, var en meget ung Mand, under 30 Aar. Han blev behandlet meget uærbødigt af 2 smukke franske Damer, især af Madam George, som hos Kongen stod i ligesaa høi Gunst, som det engelske Folk hadede hende. Den franske Hofstat tog saaledes til, at den daglig kostede Kongen 240 P. St. Den var, fra det oprindelige Tal af 60 Personer, steget til 440, uden dertil at regne Børnene. En Aften kom Kongen pludselig og gav befaling til den franske Hofstats Afreise. Vognene stode færdige. Karl havde sat dette igiennem trods Dronningens Bønner, trods hendes Vrede. Hun var saa forbittret, at hun sønderslog flere Ruder i Vinduerne i det Værelse, hvori Kongen havde ført hende for at skille hende fra de Franske. Førend deres Afreise plyndrede de Franske Dronningens Forraad af Klæder og hendes Ædelstene, og efterlod hende, som det synes, næppe Linned. Jblandt andre Midler til at berige sig, opdigtede de Regninger til Beløb af 10,000 P. St., for hvilke de, efter deres Paastand, indestode. Dronningen erkiendte dem i Førstningen for rigtige, men erklærede senere, at de vare falske, deriblandt var en Regning paa uhelligt Vand for Biskoppen, som et Brev fra den Tid siger. Den franske Biskop opbød alt, for at forhindre Fordrivelsen, indtil Kongen endelig befalede nogle Soldater af sin Livvagt at drive Franskmændene ud af Sommersethouse. J et langt Tog af næsten 40 Kareter ankom de efter 4 Dages Forløb til Døver. Da Madame George steg i Baaden, kunde en Karl af det lavere Folk ikke overvinde den Fristelse at kaste en Steen efter hendes franske Hovedtøi. En engelsk Hofmand, som ledsagede hende, forlod hende øiebliklig, stødte Karlen Kaarden i Livet og gik rolig tilbage i Baaden. Bl. f. I. U. 110. Yderst mærkværdige ere de Reiser, som Venetianeren Marco Polo i sin Tid beskrev, og som efter Aarhundreders Forløb have i vore Tider igjenopvakt Interesse, og fremkaldt lærde Undersøgelser, af Venetianeren Zurla, Engellænderen Marsden, Florentineren Baldelli. Den sidstnævntes Værk i denne Henseende er anmeldt i Blatt, für Liter. Unterhaltung d. A. Nr. 108. Deraf følgende Notitser: