Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1793-08-02
Paris, den 19de Juli. Marats Liigbegiengelse er høitideligholdt med al Pragt den 16de om Aftenen Kl. 7, efter at han hele Dagen havde været til Skue paa den franske Theaterplads, tilligemed et Stykke af Badet hvor han døde, og Pultet, hvorpaa han havde skrevet, Sengen hvori han havde sovet, og det Linned han havde havt paa. Hele Biergpartiet i N. C., Mairen med Municipalitetet, Departementet, Jacobiner=Klubben, Cordelier Klubben, og Deputerte fra alle 48 Sectioner fulgte hans Liig. Liiget blev nedsadt i Cordeliernes Have, og 4 Poppeltræer beskygge hans Grav. Under Liig=Processionen hørtes Kanonernes Torden. Endogsaa hans gl. Lintøi og Pialter bleve førte i Procession, for at bringe Almuen til at troe, at han var død fattig. En Vicar fra St. Genevive holdt Liigtale, efter at han havde besteget Marattes Seng, som var omgivet af Burelse med alle Marats gl. Pialter. Marats Kone og Tienest pige stod ved hans Side, og udbrød undertiden i lydelige Klager. Liintaleren ivrede mod Fajette, Dumourier, Wimpfen og Custine, og Folket tilklappede ham lydeligt bifald tilsidst lovede han at fortsætte Marats Journal med Mi rats Aand. Dagen derpaa, om Eftermiddagen Kl. 3, blev Maria Anna Charlotte Gorden dømt til Døde, og Kl. henimod 8 henrettet ved Guillotinen. Hendes Skiønhed, det Mod og den Værdighed hvormed hun saae ned paa den store Folkemængde, da hun kjørte hen til Skaffettet, formildede Revolutions Qvindernes Raserie. En ivrig Girondist, som havde bivaanet hendes Forhør og Henrettelse, sagde, at hun saae ud som en Lysets Engel. Revelutions=Tribunalet har ikke ladet hendes Forhør trykke, men man har dog følgende ægte Steder deraf: Spørgsmaal. Deres Navn, Svar: Maria Anne Charlotte Corvai, tilforn, d'Armans. Sp. Deres Alder, S. 25 Aar mindre end 3 Maaneder. Sp. Deres Fødestad? S. St. Saturnin des Vignaux. Deres Boepæl, S. Caen. Sp. Deres Stand? S. Jeg lever af mine Revenner. Sp. Hvad for en Anledning har forledt Dem til at dræbe Marat? S. Hans Forbrydelser. Sp. Hvad forstaaer De under hans Forbrydelser, S. De Ødelæggelser som Anarchiet har anrettet i mit Fædreneland. Han har fordærvet vor National-Caracteer, ødelagt Folkets Moralitet, i 4 Aar har dette Uhyre vanæret os ved sine Forbrydelser. Lykkeligviis var han ingen Franzose. Sp. Har De Medskyldige? S. Ja. Sp. Vil De nævne dem? Ja. Sp. Hvem ere de? S. Alleretskafne Mennesker i Frankerige. Kiender De det menneskelige Hierte for lidet til at indsee, at man ikke behøver fremmed Jndskydelse, og at man bedre fuldfører sin egen Villie, end en andens. Sp. Elsker De den Republicanske Regieringsform? S. Om jeg elsker den? Jeg elsker den, og kiender den bedre end andre, men de Franske mangle baade Aand og Energie til at være Republikanere. Jeg seer intet uden Egoister, der søge at formere deres Formue paa de res Medborgeres Ruiner. Jeg seer i N. C. uvidende og feige Niddinger, der taale, at en Haandfuld Skiel mere træder Menneskeligheden under Fødder, og antænder en Borgerkrig. Jeg er træt af at leve længere imellem saa fornedret et Folk. Sp. Kiender De Biskop Claudi Fauchet? Har han havt Kundskab om deres Forbrydelse? S. De vil tvinge mig til at gientage i hans Nærværelse, hvad jeg allerede tilforn har sagt, at jeg foragter denne Mand og hans Grundsetninger for meget, til at have nogen Beslutning i Fælledskab med ham. Sp. Er De frugtsommelig? Jeg har ingen Mand kiendt og ingen fundet, som jeg troede at være mig værd. Da hendes Dødsdom var afsagt, sagde hun til sin Defenfor Jeg takker Dem for den Umage De har gjort Dem. Jeg ønskede at belønne Dem, men der indtreffer et Tilfælde, som jeg ikke har forudseet, man confiskerer min Formue. Jeg har gjort nogen Gield i mit Fængsel. Antag det som et Tegn paa min Agtelse, naar jeg beder Dem at betale denne lille Gield. Da hendes Dødsdom blev afsagt sagde hun til Dommerne: Jeg formodede intet andet, end strax at sønderrives af Folket, men nu takker jeg med et rørt Hierte for den Velgierning at have levet endnu i to Dage. Det var de lykkeligste Timer i mit Liv, da jeg følte den Vellyst, at have fuldført en ædel Gierning. Uhyret døde for min Haand, Efterverdenen vil afsige min Dom. Efterat hun havde faaet sin Dødsdom, skrev hun dette Brev til sin Fader: Tilgiv mig, at jeg uden at spørge Dem har disponeret over mit Liv, og at jeg bedrog Dem, da jeg under det Foregivende, at reise til London, dræbte den rykkesløse Marat. Jeg har befriet mit Fædreneland fra dette Uhyre. De veed forresten, at Forbrydelserne ikke Skafottet beskiemmer. O! J ulykkelige Republicanere, skal en Qvinde vise eder Veien til store Handlinger. Jeg takker Dem for alle Velgierninger. Glader Dem over, at De gav en Datter Livet, som forstaaer at døe paa en ædel Maade, og dette Brev til sin Ven Barbaraux. Jeg er dømt. Endnu een Time, saa er jeg i Selskab med Brutus og de ædle Siele af min Art. Jeg haaber, der skal imellem 25 Millioner Mennesker endnu gives nogle Qvinder af min Handlemaade. Arme Nation, du vil være Republik, og kan ikke efterligne mit Exempel, at knuse Skielmerne. Mit Hierte føler i dette Øieblik den eneste Glæde: Guillotinen skal være min Triumpsvogn, min Brudeseng. Custine er her. Han har i et Brev til N. C. angivet Krigsminister Bouchot som en Jdiot eller en Skielm, og som en Agent for Marschal af Castrier, i hvis Tieneste han, ligesom Pache, har været. Custine skal være definitiv afsat, men endnu have sin Frihed. Adskillige Emigrantere skal igien være henrettede. Morgentrmulterne for Bagernes Huse blive meere foruroligende. Til at høitidelig holde den 10. Aug. er bestemt 1 Mill. 200000 Livres. Convents=Tropperne i la Vande skal have vundet Slag paa Slag imod Jnsurgenterne. Calvados og Marseille siges at ville forlige sig med Conventen. N. C. har decretert, at Republiken betaler Marats Gield. En af Marats Venner, Etang, har forlangt for N. C. Gitter, at Marats Liig skulde føres om i alle Frankeriges Departementer; endnu ikke nok, raabte han, hele Jorden maa see denne store Mands Levninger.