Viborger Samler, 1801-03-02
Hovedindholden af Fredsvilkaarene i Tractaten, der for en stor Deel er ordlydende med Campoformiofreden af 17 October 1797, ere: 1. Der skal for Fremtiden være idel Venskab, Fred og god Forstaaelse mellem Kejseren og den franske Republik, og man vil ikke hielpe eller beskytte hinandens Fjender. 2. Keiseren frasiger sig ald Ret til de forrige Østerrigske Nederlande c: belgiske Provindser, og overdrager dem ganske til Frankrig; ligeledes afstaaer han til Frankrig: Grevskabet Falkensten med dets Tilhørende, ligeledes Frickthal og alt hvad det Østerrigske Huus eier paa den venstre Rhinbred imellem Zürzach og Basel, hvilket sidste Land Frankrig forbeholder sig at indlemme den helvetiske Republik. 3. Keiseren skal med fuld Eiendomsret besidde: Jstrien, Dalmatien, de forrige vendigske Øer i det adriatiske Hav med Tilbehør, Mundingen af Catarro, Staden Venedig med dens Moradser og det Land, som ligger imellem det adriatiske Hav, de kriserl. Arvelande og Floden Etsch, fra dens Udspring i Tyrol til dens Udløb i det adriatiske Hav; Veien Floden, giør, skal tjene til Grændselinie, og da den vil gaae igiennem Staden Verona og Porto Legnano; saa skal der i disse Stæder, hvor Linien træffet, sættes Trækkebroer hvormed den betegnes. 4. Keiseren afstaaer Breisgau til Hertugen af Moden for de Lande han mister i Jtalien, hvilket Land han skal besidde paa den samme Maade, som forhen Modena. 5. Man er kommen overeens om, at Storhertugen af Toskana, aftræder for sig og Efterkommere Storhertugdommet Toskan og den ham tilhørende Deel af Øen Elba, med alle Titler, Ret og Rettigheder, til Jnfanten Hertugen af Parma, der skal eje det med fuld Souverænitets Ret; og skal derimod Hertugen af Toskana faae fuldt Vederlag igien i Tydskland. Storhertugen beholder sine personlige private Eiendomme i Toskan og hvad han efter Kejserne Frantz den 1ste og Leopold den 2den har arvet. Forresten modtager den ny Storhertug Toskana baade med dets Tilgodehavende og Gield. 6. Keiseren afstaaer, i det tydske Riges Navn, alle de Lande til Frankrig, der ligge paa den venstre Side af Rhinen, saaledes: at Rhinens Løb, fra det Sted hvor den forlader den helvetiske Republik, til der, hvor den gaaer ind paa balavisk Grund, giør Grændsen. Som en følge heraf, tilbageleverer Frankrig alt hvad den nu har inde paa høire Rhinbred; saasom Dusseldorf, Chrenbreitstein, Philipsburg, Cassel, Kehl, Altbreysach m. m. og skulle disse Stæder og Fæstninger leveres tilbage i den Stand de nu ved Rømningen befindes. (Denne Artikel blev ved Rastadter Congressen og antaget af Keiseren og Rigstænderne.) 7. Da adskillige Rigsfyrster og Stænder ved disse Aftrædelser miste deres Besiddelser og hele Riget tilsammentaget bør bære det Tab, som denne Tractat bestemmer; saa er Keiseren i sit eget og Rigets Navn, kommen overeens med den franske Republik om, at hele Tydskland, efter de i Rastadt antagne Grundsætninger, er forbunden til, at give de Arvefyrster, som miste Lande paa den vendre Side af Rhinen, en Skadesholdelse, som tages af hele Riget og nærmere efter hine Grundsætninger bestemmes. 8. De som modtage de i denne Tractat aftraadi Lande, modtage tillige ald den Giæld der hefte paa dem, dog kun den, der før Krigen heftede paa dem og den der siden med Stændernes Samtykke er gjort, eller virkelig har været nødvendig til deres Forvaltnings Omkostninger. 9. Det paa de, ved denne Traktat ombyttede og erhvervede Lande, hidtil lagde Beslag paa Jndvaanernes Gods og Eiendomme, ophører, saasnart Traktaen giensidig er ratificeret. De contraherende forpligte sig ligeledes til, at betale de dem forskudte Penge, saavel af enkelte Mænd som offentlige Stiftelser. J Særdeleshed er det aftalt: at de, der i de nu til Frankrig aftraadte tydske Lande, eje Actier i Wiens Banke, et miste deres Ret til dem, endskiøndt de er, fordi de vare franske Undersaattere, havde kunnet betale de af dem paabudne 30 og 100 Procent. 10. Begge Parterne ophæve til een og samme Tid det Beslag, som i Anledning af Krigen er lagt paa fran skee og tydske Eiendomme og Jndkomster. 11. Denne Fredstraktat, og i Besynderlighed den 8, 9, 10 og efterfølgende 115, skal og giælde for den dataviske, helvetiske, cisalpinske og liguriske Republik. Saavel Keiseren som Frankrig garandere disse Republiker, deres Uafhængighed og overlade det til Jndvaanerne selv, at antage hvad Regieringsform de selv holde for den bedste. 12. Reiseren afstaaer til den cisalpinske Republik, ald den Ret han kan have til de under den indlemmede Lande. (Efter Campoformiofreden bestaaer den cisalpinske Republik af følgende Stykker, det forrige østerrigske Lombardie, det Bergamasiske, Brescianske, Cremonesiske, Staden og Fæstningen Mantua, det mantuanske, Peschiera, den Deel af de forrige venedigske Stater, der ligge Vesten og Syden for den Keiseren tilhørende Deel, Modena, Fyrstendommene Massa og Carrara, og de 3 Legationer Bologna, Ferrara og Romagna.) 13. Keiseren aftræder i sit og Rigets Navn alle de efter Campoformiofreden den liguriske Republik af slaaede keiserl. Lehn. 14. Skibsfarten paa Floden Etsch skal være fri ingen Told maae kræves, hverken af Keiseren ell. den cisalpinske Republik og intet Krigskib maae ligge der. 15. Alle giensidige Krigsfanger og Gidsler, som ere gjorte mens Krigen varede, skulle 40 Dage efter Ratificationen; løslades. 16. Hvad Erkehertug Carl og hans afdøde Tante Erkehertuginde Christine, personlig eje og have usolgt i de til Frankrig aftraadte tydske Lande, beholde de, imod at disse Eiendomme inden 3 Aar sælges. Under samme Vilkaar beholde Erkehertug Ferdinand og hans Gemalinde Beatrix hvad de i den cisalpinske Republik personlig eie. 17. Den 12, 13, 15, 16, 17 og 23 Artikel i Campoformiofreden staae Ord for andet ved Magt, (disse angaae: at Armeens indgangne Kontrakter og Salg i de forrige venedigske Lande opfyldes, at med de af raadte Lande følge Arkiverne, med Fæstningerne Kartene o. s. v., at en billig Handelstractat giensidig sluttes, at ingen Jndvaaner straffes for politiske Meninger eller for de Forhold hvori han med nogen af Parterne under Krigen har staaet; at Keiseren saalænge nærværende Krig vaerer, ei maae optage meere end 6 bevæbnede Skibe af hver krigførende Magts i sine Havne og endelig: at det samme Ceremoniel og Etikette, som før Krigen brugtes, skal bruges mell. Keiseren, Frankrig og den cisalpinske Republik. 18. Saasnart Bekræftelsen paa denne Traktat er udvexlet, ophøre alle Krigskatte og Leverancer. 19. Denne Tractat udvexles giensidig inden 30 Dage, og før, om skee kan, i Luneville, saalænge blive Armeerne staaende; men 10 Dage efter Udvexlingen marschere de keiserl. til Arvelandene og inden 30 Dage derefter forlade de franske ganske den tydske Grund. Luneville d. 9. Febr. 1801. Ludvig Greve af Cobenzl. Joseph Bonaparte.