Almuevennen, 1842-10-19
Som bekjendt anmodede jeg afvigte Foraar, ved skrivtlige Jndbydelser, Bondestanden – og isærdeleshed Huusmændene - paa flere Godser i det sydlige Sjælland, at være enige om at indgive Andragender til Stænderforsamlingen i Roeskilde, om at erholde Lettelse i de store Herskabelige Afgivter og Hoverie som de af Godseierne meer eller mindre er bebyrdet med Resultatet heraf blev da, at endeel Huusmænd fra forskjellige Godser henvendte dem til mig, om at forfatte et Andragende om samme; hvilket jeg ogsaa gjorde saa godt som min simple Fornuft tillod mig det, og jeg, som uoplyst Almuesmand var istand til; tillige paatog jeg mig ogsaa at levere Andragendet, tilligemed endeel Fæste- og Leiecontracter, til den Stænderdeputerede for det 10de Valgdistrict for de mindre Landeiendomsbesiddere, Hs. Høiærværdighed Professor Dr.theol. Clausen, for at fremlægge og understøtte det Stænderforsamlingen – hvilket jeg ogsaa gjorde; –men jeg er kommen til Kundskab om, at deels nogle af dem der underskrev paa fornævnte Andragende, staaer i den Formening, at jeg ikke har leveret Hr. Professoren enten Andragendet eller Fæste- og Leiecontracterne, og deels at nogle andre søger at bestyrke saavel dem, som flere i denne Troe, og derved vække Mistillid imod mig, hos mine Medborgere. Jeg vil derfor i denne Anledning, og til Retfærdiggjørelse for mig, lade komme frem for Offentligheden, 2de Skrivelser fra Hr. Professoren, til mig, den første om Andragendet, og den anden, om at han sendte mig Fæste og Leiecontracterne tilbage fra Roeskilde, samt mit Svar til Hr. Professoren paa hans første Skrivelse; af disse haaber jeg at enhver upartisk Læser, vil kunne indsee at jeg redelig har opfyldt mine Løfter. – Hr. Professor Clausens første Skrivelse til mig lyder saaledes: "Min kjære Peder Hansen, "Saasnart som jeg herude er kommen til No. har jeg gjennemlæst det Andragende fra et stort Antal Huusmænd, som blev leveret mig Dagen, da jeg reiste fra Kjøbenhavn. Men dette Andragende er vel saaledes skrevet, at det vækker Medfølelse hos dem, der forud ere stemte for Huusmændenes Sag, "men tillige saaledes at det ufeilbarlig vil vække Manges Uvillie, og fremkalde stærk Opposition imod Sagen selv. Jeg har derfor været tvivlraadig om, "hvorledes denne Sag bedst skulde blive indledet, og "helst villet oppebie, om den andensteds fra vilde blive sat i Bevægelse. Nu kan jeg glæde Eder med den Efterretning, at samtlige Gaardmænd, som ere "Deputerede i Forsamlingen, ere sindede at indgive et "Andragende, sigtende til at faae Forholdet imellem "Huusmændene og Huus-Eierne - Godseiere eller "Bønder – nærmere bestemt. Dette er nu vistnok det gunstigste Punct, hvorfra Sagen kan gaae ud. naar de, hvem Man har forekastet Misbrug af deres Magt over Huusmændene ikke mindre end Godseierne, selv andrage paa indskrænkende Bestemmelser, "Men jo meere der saaledes er Grund til at haabe, at "Sagen vil blive taget under omhyggelig Overveielse, desto vigtigere bliver det, at holde Alt ude, hvad der vilde virke forstyrrende ind paa den gode Gang; og dette vilde ufeilbarlig blive Virkningen, naar Eders "Andragende og Besværing blev fremlagt. Jeg har allerede tidligere, som J vil erindre, foreholdt Eder Nødvendigheden af stort Maadehold og Besindighed ved Behandlingen af denne Sag som af enhver an"den, hvor Talen er om at begrændse en Ret, hvoraf Vedkommende engang finde sig i lovlig erhvervet Besiddelse. Jeg vil ogsaa troe, at J har anvendt al Flid paa at holde Eder indenfor disse Grændser; men det er alligevel ikke lykkedes Eder. Andragendet "gaaer langt ud over den rette Grændse, naar det vil have alt Hoverie ophævet ved et Magtsprog, og en "Streg slaaet over alt privilegeret Hartkorn, og der "gaaer en Bitterhed imod Godseierclassen igjennem den hele Fremstilling, som ikke kan andet end sætte ondt Blod. J have, efter Stænderanordningen, Ret til at forlange Eders Andragende fremlagt; men jeg vil da blive nødsaget til at erklære mig baade imod flere Deele af Jndholdet og imod den Tone, hvori "det er skrevet, og mod min Villie vilde jeg saaledes "komme til at skade Eders Sag. Det er derfor mit "oprigtige og velmeente Raad, at J frafalde Eders Begjæring til mig, at fremlægge Eders Andragende, og lade Eder nøie med, at jeg, naar Sagen kom"mer for, mundtligt anfører de Klager, der ere fremførte for mig over Huusmændenes fortrykte Stilling, og føier mit Ord til deres, der andrage paa Sagens nærmere Forhandling. – Dersom J fæste Lid til dette Raad, ville J sikkert gavne Jer selv bedst, og naar jeg intet hører fra Eder, vil jeg antage denne Taushed som Erklæring om, at J indsee dette selv, og ikke ønske Eders Andragende fremlagt i "Forsamlingen. Roeskilde d. 17de Juli 1842. Clausen. Huusmand Peder Hansen i Lundby. Mit Svar til Hr. Professoren lyder saaledes: Høistærede Hr. Professor!