Aarhuus Stifts-Tidende, 1830-02-18
Sidst i November f. A. kom tvende Qvindespersoner, til Rosmus Bye i Sønder Herred, mellem Grenaae og Ebeltoft, og søgte om Natteqvarteer, som de erholdt hos en Gaardmand sammesteds. De udgave sig for at være kloge Folk, som kunde kurere alle mulige Sygdomme m. m., og foregave at være kaldte til en elendig syg Kone der i Egnen, hvis Navn og Bopæl de havde glemt og derfore søgte hende fra Bye til Bye. Efter at de om Aftenen havde sonderet Vert og Vertinde, og fundet disses Tænkemaade gunstig for deres Planer, begyndte de næste Morgen med Spørgsmaal om der i Gaarden var nogen rød Kat. Da Mand og Kone havde forsikret at der ikke i deres Gaard, og ikke i den hele Bye, var nogen rød Kat, fortalte Qninderne dem med ængste lige og betænksomme Miner, at de samme Morgen har de seet en blodrød Kat gaae over Gaarden, og at dette med flere af dem seete Vartegn, forudsagde en stor Ulykke for Gaardens Eiere. Resultatet blev, at Qvinderne fik Mand og Kone fast indbildte, at der forestod dem en stor Ulykke, og at denne bestod i at En af dem inden føie Tid skylde hænge sig, eller dog paa anden Maade komme ynkelig af Dage. De kloge Qvinder vare imidlertid do ogsaa istand til at afvende Ulykken, NB. saafremt Manden, inden Soel gik ned, kunde tilveiebringe det Fornødne - 300 Rbd. contant, foruden en heel Deel mere. Manden kom derpaa strax til Hest og reed omkring til Naboer, Venner og Bekjendte, og var saa uheldig at han fik de 300 Rd. skrabet sammen. Disse Penge bleve nu overleverede Qvinderne, som dermed, tilligemed følgende Klædningsstykker: En blaae Vadmels Fruentimmerfrakke med Sølvhager, en Fruentimmer=Klædning af Skjørt og Trøie, rødstribet i sort Bund; to brune Silke=Halstørklæder og 7 forskjellige andre Fruentimmer Halstørklæder ; 2 Par blaae og 2 Par hvide Strømper samt 2 s. re Tinfade, m. m. m. begave sig paa Reisen den 1ste December. Den bedragne Mand skulde efter Opfordring, kjøre Qvinderne med Godset til Randers, men da de komtil Hørning gave de ham Lov til at vende tilbage med det Paalæg: at han maatte vel erindre sig at møde dem 9de Dagen derefter i Randers hos en navngiven Bager, for da at modtage tilbageleveret saavel de 300 Rbd. som det Øvrige, Alt ubeskaaret og i god Stand; men at han nu ufortøvet maatte begive sig paa Hjemveien, the det gjaldt hans Liv at være hjemme inden Solen var nedgaaet. Ved Afskeden lovede endnu Qvinderne Manden, at de nok skulde conservere hans Sager, og at disse hos dem skulde være ligesaa sikre som om de laae i hans Kones Dragkiste, samt advarede ham derhos, indtil Mødet i Randers at iagttage den dybeste Taushed. Manden indfandt sig bestemte Tid og Sted; men at der ingen af Qvinderne mødte, og at der ligesaalidt fremkom Penge eller Tøi, er i sin Orden. - Den høist enfoldige, lettroende og overtroiske Mand er imidlertid meget at beklage, thi han kan ikke bære Tabet, og Erstatning er neppe at vente, da det vel vil falde meget vanskeligt endog blot at opdage Bedragerne. De vare vel klæde, havde Begge Natkapper paa Hovederne ; den Eng var høi og stærkbygget, bred og svær over Brystet, koparret i Ansigtet, og saae ud til at være omtrent 50 Aar. Den Anden var meget yngre og saae godt ud. Den Ældste kaldte den Yngre Ane, og Denne Hiin Bedstemoder, men det var usandsynligt at den Ældre kunde være den Yngres Bedstemoder, men har snarere været et forklædt Mandfolk.