Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-04-18
- Sultaninden er en Dame paa 55 Aar; hendes Ansigt er smukt, men der svæver noget Mørkt over hendes Øine. Hendes Klædedragt var af Challi, af tyrkisk Facon, kun at den bedækkede meere Nakken, paa Hovedet bar hun en Kappe, tæt besat med Diamanter, om hvilken et broderet Slør snoede sig. Paa den venstre Side, nede ved Øret, var en Naal, indsat med Blomster af uhyre Diamanter, hendes Ørenringe, i Form af en Draabe, vare saa tykke som Leddet af en Finger, og paa den ene Haand bar hun en pragtfuld Brillantring. Hendes Ledsagerinder stode omkring hende i couleurte Silkedrag ter, og enhver af dem, selv de af den ringeste Rang, bare et Hovedsmykke med Brillanter. Piberørene og Underkaffekopperne vare zirede med Ædelstene. Jeg havde aldrig seet en saadan Glands. En Armenierinde, som talte italiensk, tiente os til Tolk. Vore Handsker og Spænder og vor hele Paaklædning opvakte megen Forundring hos Fruentimmerne. Vi bleve bragte omkring i hele Paladset, som i Elegance lignede fuldkomment de andre Stadsværelser. Efter Kl. 11 1/2 førte Sultaninden os tilbagetil det Værelse, hvori vi vare blevne modtagne, og hvori vi skulde spise. Piger med Sølvbækkener i Haanden kom os imøde, andre øsede af Krukker Vand over vore Hænder, og atter andre rakte os Haandklæder til at tørre vore Hænder. Paa det persiske Teppe stod et lidet Bord, omtrent en Fod i Qvadrat, med en Dug over af Guldbrokade, og derpaa stod en stor Præsenteerbakke af Glas, næsten 3 Fod i Giennemsnit, og paa denne et Fad med stegt Lammekiød. Min Moder og jeg sadde ved Siden af Sultaninden, derpaa E... og S... og en Hofdame, som tilforn havde været Paschaens Slavinde; men nu var gift med en Oberst. Porcellainet var fransk, Knive og Gafler af fiint Sølv; men Sultaninden forstod sig ikke paa at bruge dem. Saasnart vi havde taget Plads, lagde man en Serviet paa vort Skiød, en anden, som var guldbroderet, blev hængt over den høire Skulder, og en tredie, som var endnu finere, var bestemt til at aftørre Munden. Nogle Slavinder tilviftede os kiølig Luft, andre bare de forskiellige Retter og atter andre holdt Sølvkrukker i Hænderne. Maaltidet var næsten for overflødigt; thi der blev serveret 39 Gange med friske Retter; af alle maatte vi spise lidt og de vare besynderligt rangerede: de 5 første Retter bestode af Lammekiød og Riis o. s. v.; derpaa kom en fød Spise, derefter stegte Fiske og Nødder, og saaledes til den 30te Ret, som bestod af en Risengrød med Kiernemælk. Nu blev den store Præsenteerbakke af Glas taget bort, og en af Sølv med Meloner, Ferskener og Viindruer paa o. s. v. blev sat i Stedet. Saasnart vi reiste os knælede Pigerne med et Bækken foran os, vore Hænder bleve vadskede ligesom førend vi spiiste og derpaa bleve Piber og Kaffe budne omkring. Jmedens vi røgede begav Sultaninden sig bort for at holde Bøn, som hun giør fem Gange hver Dag. - Nu skulde De have været Vidne til den Scene, som omgav os: De maatte troe at vi vare komne i en Kreds af Børn, saaledes trak de i os, folede paa, enhver paastod at vi hørte hende til og at vi ikke maatte tale til andre. Kl. 5 skulde vi tage bort men Sultaninden holdt paa os til Kl. 4. Vi gif nu tilbage igiennem Haven i et høitideligt Optog; først de musicerende, dandsende og syngende Piger, derpaa Sultaninden og vi; de sorte Sildinger, holdt Vifter af Paafuglefier over Hovederne paa os, og derpaa Følget. Ved Haveporten præsenterede man os Sherbet; vi sagde vor giæstfrie Sultaninde et hierteligt Levvel, og vi bleve overgivne til Gildingernes Omsorg, som fulgte os til vore Vogne.