Berlingske Tidende, 1784-01-19
London, den 19de December. Underhusets Møde i Forgaars var igien et af de mærkværdigste, hvortil Grev Temples nysmeldte Conference med Kongen, de derved udspredte foruroligende Rygter for Ministerialpartiet, og at Ministrene bleve den 15de i denne Maaned overstemmet i Overhuset, havde givet Anledning. Huset har ved denne Leilighed fattet 3de af de alvorligste og betænkeligste Resolutioner, som kan sees af følgende. Hr. Backer, som aabnede dette Møde, berørte strax Rygterne angaaende Hs. Majestæts Conference med Grev Temple og den Paastand, at Hs. Majestæt var misfornøiet med den Bill, betresfende det Ostindiske Compagnie. "Vist nok, sagde han, vare de kun blotte Rygter, men alt for foruroligende tilat kunde oversees med Ligegyldighed. Forfædrene havde viseligen, da de oprettede dette Lands Constitution, betroet 3de forskiellige Grene den lovgivende Magt. Kongen, Overhuset og Underhuset skulde ikke have nogen Jndflydelse paa hinanden. Men nu havde Rygtet om, at Hs. Majestæt misbilligede den Bill, betreffende det Ostindiske Compagnie, just frembragt denne med Constitutionen uovereensstemmende Jndflydelse. At sige, at Hs. Majestæt er en Fiende af denne eller enhver anden Foranstaltning, kan ikke have anden Hensigt, end at bevæge Parlamentslemmerne til at tage Frygt og Haab og ikke deres egen Bedømmelse i Raad med sig, naar de give deres Stemmer. Overhusets Pairs kaldes vel Kronens høie Raad, men Landets Constitution vilde være forloret, dersom det var een af samme tilladt at give Kongen et Raad i Hemmelighed. Det er en constitutionsmæssig Lære, at Kongen ingen Uret kan giøre, og Aarsagen er let at indsee. Dersom Kongen uheldigviis gav sit Minde til en farlig Foraustaltning, saa kom Ministrene til at staae til Ansvar, og paa dem vilde al Skylden falde. Men hvad vilde Følgen blive, dersom Kongen fulgte en Persons Raad, som ikke var hans Minister, Da kunde hverken Kongen eller Ministrene være ansvarlige, og følgelig vilde alt Ansvar, som er Livet i Constitutionen, falde bort. Han lod herpaa 2de Resolutioner oplæse for Huset. Den ene af 12te November 1740, da Kongen havde i en Tale fra Thronen udeladt sig angaaende Debatter, som vare forefaldte i Underhuset, hvilke Huset optog som en Fornærmelse i dets Privilegier. Den anden af 5te December 1741, da der i Anledning af en Bill, som skulde passere, var bleven sagt i Underhuset, at Kongen ikke gierne saae, at den Bill passerte, hvilket den Gang blev anseet for et Jndgreb i Husets Friheder. Efter denne Forelæsning tilstod vel Hr. Backer, at nærværende Tilfælde ikke kunde lignes med de 2de ovenanførte, men dog foreslog han 2de Resolutioner: 1) Man maatte erklære det for Husets Got befindende, at det var en stor Forbrydelse og Forseelse, som streed imod Parlementets Værdighed og Constitutionens Grundsætninger, at udsprede Kongens Mening, eller foregivne Mening, angaaende en Sag, som var gjort anhængig i Parlementet. 2) At Huset skulde paa Mandag holde et stort Møde, for at tage Nationens nærværende Forfatning i Overveielse. – Debatterne, som herover reiste sig, toge en saadan Gang, at Hr. William Pitt foreslog den til Dagen berammede Forretning. Grev Temples Broder og Lord Nugent, en nær Paarørende af Greven, stode op, og fordrede, at man burde anføre noget speciellere imod Greven end blotte Rygter, og at enhver Engelænder, ja endog den usleste Betler, havde desuden Ret til at give Kongen et Raad, kun at den maatte være i Form af en Ansøgning. Statssecretair For talede heftig imod Greven, kaldte ham strafværdig, dersom han kunde overbevises, og læste af en skreven Seddel følgende Ord, som Kongen skulde have sagt til Grev Temple: Mylord! "Jeg er ei allene en Fiende af denne Bill, men jeg vil end- og holde enhver for min Fiende, som giver den sin Stemme; og dersom disse Ord ikke ere tydelige nok, saa giver jeg Dem Frihed til at ombytte dem med andre, som endnu ere tydeligere." Disse Ord, sagde Hr. For, havde foraarsaget, at mange Pairs, som i Begyndelsen vilde give denne Bill deres Stemme, havde siden unddraget den samme. Hr. Pitts Forslag blev derpaa forkastet ved 153 Stemmer imod 80. Hr. Baskers 2de Resolutioner bleve antagne, og en tredie af Hr. Erskyne, nemlig, at det Ostindiske Compagnies Tilstand behøvede Parlementets hastige og ufortøvede Mellemkomst, gik igjennem ved 74 flere Stemmer.