Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-04-16
- Om Thorvaldsens sidste Timer læser mani "Jahreszeiten Uddrag af et Brev fra Kjøbenhavn, hvori det blandt Andet hedder: "I den ogsaa i Udlandet som Kunstven bekjendte Baron Stampes smagfuldt decorerede Spisesal i Kjøbenhavn var sidstafvigte 24de Marts et lille, men udvalgt Selskab samlet ved den elskværdige Værtindes Middags bord, under en munter og aandrig Conversation. Blandt Bordgjæsterne befandt sig, foruden Familien selv, Billedhuggeren Albert Thorwaldsen, Danmark og Europas Stolthed, Digterne Adam Oehlenschlager og H. C. Andersen, Maleren Constantin Hansen, Prof. Schouw o. Fl. Thorwaldsen, ellers i Almindelighed ordknap, var denne Dag ualmindelig munter, fortalte mange piquante Anecdoter fra ældre og nyere Tider, og fremtryllede ret en italiensk Sommer midt i den nordiske Vinter. Ved den levende Underholdning, hvortil Poest og Kunst gave rigeligt Stof, var Kl. næsten umærkelig bleven 6. Endelig sagde Thorwaldsen til Oehlenschlager: "Mit Basrelief, Poesiens Genius, skal blive en ret egentlig Medaille for Dig!" Disse venlige, smukke Ord vare de sidste, som han henvendte til sin inderligt elskede Ven og Aandsbeslægtede. Samme, Aften opførtes for første Gang Griseldis, i det kongl. Theater. Oehlenschlager havde ingen synderlig Lyst til at gaae derhen; Andersen, der ligeledes stod i de venskabeligste Forhold til den nordiske Canova, havde hele Dagen over, uden selv at vide hvorfor, været forgmodig stemt, og saaledes begav Thorwaldsen sig alene i Theatret, hvor han havde sin Æresplads i Parkettet. Endnu under Duverturen reiste han sig, for at give Plads for en Herre, der ønskede at komme forbi; men sank pludselig, med et af den larmende Musik overdøvet Suk, bevidstløs tilbage paa sin Plads. Denne uventede Begivenhed vakte naturligviis den største Sensation; man bragte Vand, for dermed at besprænge den formeentlig kun i en stærk Afmagt Faldnes blege Ansigt; de, der sadde ham nærmest, hvoriblandt Digteren Holst, sprang til og bare ham ud paa deres Arme; Lægehjælp var strax tilstede; men Thorwaldsen var død, Denne rystende Efterretning udbredte sig snart over hele Staden. Næste Morgen trængte sig Folk af alle Stænder, Bekjendte og Ubekjendte, til Charlottenborg, Thorwaldsens Vaaning. Gulvet i den Afdødes Soveværelse var ganske vaadt af den smeltede Snee, som alle disse Mennesker førte ind med deres Fodtøi. Her, midt i denne Brimmel, stod Sengen, hvori den store Hedengangne endnu hvilede. Over hans mandige Træk syntes Dødsengelen, der saa blideligt havde bortrykket ham fra Jorden, at have henaandet en forklarende Glands. J Værelset ved Siden af holdt, for aabne Døre, en Comitee sit Møde, for at bestemme de Forholdsregler og Arrangements, der nærmest skulde tages. Ogsaa en Dame var tilstede, Baronesse Stampe, der altid havde næret en datterlig Følelse for den Forevigede, og som kort iforveien havde mistet sin eneste, inderligt elskede Søster. En dobbelt Sorg bøiede hende synligt mod Jorden; forgiæves kæmpede hun for at vinde Fatning - Beaumonden flokket sig i denne Tid i den Udstilling af Foraarsblomster, som Kunstgartner Hansen har aabnet ved Holmens Canal. Denne Udstilling er ligesaa interessant som smukt arrangeret i tre Værelser. Organerne frydes her ved den behageligste Lugt af de tusinde forskjellige Hyacinther, der prange med de nydeligste Farver, og det er vanskeligt at finde et skjønnere Udvalg af de fortrinligste Camelier, end det, denne Udstilling frembyder og hvoraf mangen en vurderes til mellem 30 og 40 P. Desuden findes mange andre Ziirplanter og exotiske Planter, der alle vidne om den høie Grad af Cultur, som Gartner kunsten har naaet her i Landet.