Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-07-08
Den 17de og 18de have nogle Skiærmydsler fundet Sted. Fienden havde posteret sig paa Høiene omkring Staden og forsøgte under Beskyttelsen af Kanonerne fra denne Fæstning at trænge vore Forposter tilbage; men hans Bestræbelser vare frugtesløse og Gen. Rüdiger lod, uden at lade sig forstyrre, den 19de oprette de forfie Batterier ligeover for Fæstningen. Hs. Majestæt tog dem den samme Dag i Øiesyn (Kustendzig ligger ved det sorte Hav i en Linie noget sydlig for Bucharest.) Da Keiseren kom tilbage fra denne Fæstning modtog han ubehagelige Efterretninger fra Braile. Beleiringsarb iderne havde faaet en saadan Fremgang at der var intet andet tilbage end at lade skyde Bresche; der blev derfor anlagt tre Miner under Volden af Braila. Minerne paa den høire og venstre Fløi vare bestemte til at ødelægge Escarpementerne paa to Punkter; den i Midten derimod skulde tilfylde Graven for at lette Jndgangen i Breschen. Man besluttede den 15de Juni Klokken 3 om Morgenen at antænde alle tre Miner i samme Øieblik, naar den tredie Raket var afbrændt; thi man vilde lade tre gaae op efter hinanden. Strax efterat de vare sprungne, skulde vore Tropper rykke imod de to Brescher, som derved vilde blive gjorte og bestorme Fæstningen. Tropperne bleve derfor fordeelte i to Colonner og hver af dem igien i to Ech lons, (eller i to Divisioner, opstillede i en Frastand fra hinanden) for at de kunde giensidig understøtte hinanden; efterat de to Brescher vare blevne tagne i Besiddelse skulde en Afdeling af dem besætte Volden, to Afdelinger trænge ind i Centrummet af Fæstningen og d. 4de udgiøre Reserven. Den 15de var paa den bestemte Tid alt beredt til Angreb, men Minen paa den høire Fløi blev antændt da den anden Raket afbrændte, og altsaa to Minuter førend det var bestemt, den sprang saaledes for tidlig og begravede den Officeer, som det var overdraget at tænde den midterste Mine og som derfor ikke blev antændt; Minen paa den venstre Floi derimod blev antændt da den 3die Raket steeg i Veiret. De Masser af Støv og Røg, som fra alle Sider stege i Veiret, giorde det derfor umueligt at see om det lod sig giøre at passere den ene af Brescherne. Vore Colonner begyndte ikke destomindre at foretage Stormen; i Spidsen for dem vare alle Generaler og Officere ligesom Volontairerne, som havde tilbudt sig at ville ufortøvet besætte de fiendtligt Volde; de paa den høire Fløi 120 i Tallet, kastede sig ned i Graven. Det lykkedes dem ogsaa at bestige Volden; da Jorden var bleven løs ved det at Minen var sprængt; men de bleve alle dræbte paa en Underofficeer nær, som kastede sig ned i Donaufloden, da de ikke erholdt nogen Understøttelse. Paa den venstre Fløi mødte de samme Hindringer, og vore Tropper anstrængede sig forgiæves for at kjæmpe imod de uovervindelige Vanskeligheder. Forgiæves udsatte Generalerne og Officerene, som bleve opmuntrede ved Nærværelsen af Storfyrste Michael, som commanderede Stormen, sig med den største Tapperhed for den fiendtlige Jld for at foregaae Tropperne med Exempel paa Heltemod, men man indsaae snart at Stormen ikke kunde lykkes og trak sig tilbage. Jmedens Colonnen opholdt sig i Graven af Fæstningen, og trak sig igiennem Communications-Sapperne tilbage til den 3die Paralelle i deres gamle Stilling indtog Regimentet Kasan en Stilling paa det yderste Punkt af nogle Fortificationer. Denne Bevægelse blev udført med den største Orden, endskiøndt et betydeligt Tab ikke kunde undgaaes, da Fienden istedetfor de demonterede Fæstningskanoner betiente sig af sit Feldtartillerie, som ikke allene var stærkt, men ogsaa blev godt dirige ret. Han fordoblede sin Jld, da han saae vi trak os tilbage, og for ikke at lade det Øieblik gaae ubenyttet hen, saa gjorde han for at ødelægge vore Fortificationer 6 Udfald, et efter det andet; men de bleve stedse slagne tilbage af Regimentet Kasan med en beundringsværdig Tapperhed og med et stort Tab af Døde. Kl. 11 3/4 havde vore Tropper igien indtaget den samme Stilling hvori de havde befundet sig førend Stormen, uden at det havde lykkedes Fienden at erobre eller ødelægge noget af vore Værker. Den 16de blev Minen, som Dagen tilforn ikke kunde blive antændt, sprængt i Luften paa Storfyrste Michaels Befaling. Den 17de tidlig om Morgenen ankom Tyrkiske Parlamentaire og foresloge en Vaabenstilstand paa 10 Dage, hvorved de erklærede, at Fæstningen vilde overgive sig ifald den ikke fik Hielp til den Tid. Storfyrsten bevilgede imidlertid kun en Vaabenstilstand paa 24 Timer, som ogsaa blev antaget, og vi see nu med Utaalmodighed Efterretningen imøde om hvilke Følger den vil have. Den 15de Juni er en Dag paa hvilken vore Generaler, Officere og Soldater, have kappedes med hinanden om at udvise Tapperhed; men vi have ogsaa lidt et betydeligt Tab; Vi beklage to Generalers Død, Generalmajor Timroths og Generalmajor Wolffs, som commanderede den 18de Division. 1 General, 3 Regimentchefer, 16 Stabsofficere og 75 subalterne Officere ere blevne meere eller mindre haardt saarede. 640 Mand ere dræbte og 1340 Underofficere og Gemene ere blevne saarede; men iblandt disse ere der mange, som om faa Dage kunde igien giøre Tieneste. Tyrkerne have forsvaret sig med et Mod som fortiener den største Lovtale; men Tabet af deres Døde har imidlertid ikke været ubetydeligt ved de forskiellige Udfald, som de have giort. J dette Øieblik overbringer Oberst Bibikov, Storfyrste Michaels Adjutant, Hs. Majestæt Nøglerne til Braila. Denne Fæstning har overgivet sig saasnart Stilstanden var udløben. Ogsaa er der ankommen Efterretning om at Fæstningen Matschin (et lidet Castel paa den østlige Bredde af Donau) har overgivet sig. De nærmere Omstændigheder derved skulle ufortøvet blive bekiendte.