Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-07-21
Foruden denne officielle Depesche har man mange private Efterretninger om denne mærkværdige Mands Død, den 6te Mai om Eftermiddagen laae han paa Paradesengen, klædt i en Feldmarskalls Uniform og behængt med alle sine Ordener. Et Crusifir laae paa hans Bryst. Hans Capellan stod i dyb Sorg ved Foden af hans Leiested, General Bertrand og Grev Montholon stode grædende ved Hovedet af Liget. Mad. Bertrand opholdt sig i et Sideværelse og syntes utrøstelig. Den Uniform, som Bonaparte var iført, skal have været den samme, som han havde baaret efter Slaget ved Marengo. Napoleon havde i lang Tid været sygelig og i de sidste fjorten Dage før sin Død forlod han ikke Sengen. Tirsdagen den 1ste Mai syntes hans Sygdom først at blive farlig, den følgende Dag blev han slettere og om Torsdagen havde man opgivet alt Haab, om Fredagen da han havde spiist noget, syntes han at være bedre; men om Løverdagen om Morgenen Kl. 5 viiste sig Sporene til hans forestaaende Opløsning. Hele Dagen blev der givet Signaler hveranden Time fra Longvood, og Kl. 5 lød den sidste saaledes: "Hans Extremiteter ere kolde og Pulsen slaaer nu kun svagt. Nu begave alle offentlide Aucthoriteter sig til Longvood for at være tilstæde ved hans Død. Da han laae paa Paraden saa laae en stor blaae Kappe under ham, som var broderet med Sølv og som han havde baaret Dagen efter Slaget ved Marengo. Værelset var overtrukket med sort Klæde og ved Hovedet af Liget, stod et Alter. Alle var enige om, at det var det skiønneste Liig, som man nogensinde havde seet. Hænderne vare saa hvide som et Elfenbeen, og Hovedet var stort, Ansigtet var blegt, men meget udtryksfuldt. Men efter fiorten Timers Forløb fandt man formedelst Heden en saa stor Forandring i hans Træk, at man blev nødt til at lægge ham i en Liigkiste, formedelst den ubehagelige Lugt. Liget er indbalsammeret og Hiertet gjemt i Spiritus. Napoleon er bleven begravet i en romantisk Egn, i Nærheden af et Sted, som kaldes Hatteporten, og som han selv havde valgt sig. Den Gang han ankom til St. Helen, blev et Huus anviist paa dette Sted til Marskalk Bertrand, indtil et Huus kunde bygges for ham i Nærheden af Ex. Keiserens Boelig. Her blev Marskalken ofte besøgt af Bonaparte, som gierne opholdt sig i denne behagelige Egn, og lod sig hver Gang bringe et Glas af det overmaade gode Vand fra en Kilde, som udspringer under Skyggen af nogle Taarepiile. Han sagde ofte til Hr. og Mad. Bertrand, ifald det er Guds Villie, at jeg skal døe paa denna Klippe, saa ønsker jeg at blive begravet paa dette Sted, Begravelsen blev foretaget den 9de med alle de Militairiske Æresbeviisninger, som tilkommer en General af første Rang. Liget blev først lagt i Bly kiste og derpaa i to andre af Mahagonietræe. Liget blev trukket af 4 Heste, og Marskal Bertrand og Grev Montholon fulgte det til Fods. Derpaa kom hans Hest, ført af to Staldknegte. Derefter fulgte i en Vogn Mad. Bertrand med sin heele Familie og Lady Lewe med sine Døttere, alle i den dybeste Sørg. Derpaa fulgte alle Officererne for Marinen og for Staben og Garnisonen og tilsidste Sir Hutson Love og Admiralen for den Engelske Flaade. Heele Garnisonen, 3000 Mand stærk, havde besat Høiene, og forbandt sig derpaa med Toget. Da Ligvognen naaede til Daten blev Kisten baaret af 24 Grenaderer hen til Begravelsespladsen, og da Liiget blev sadt ned i Graven blev der skudt 3 Salver af 11 Kanoner. Graven er 7 Alen dyb og bedækket med en bred Steen, som er fæstet fast med Jernkramper. Hans Hierte er nedlagt i Spirius i et Sølvar og hans Mave ligeledes i en anden Sølvurne og begge Deele bleve lagt ned i Kisten. Under Sygdommen klagede han bestandig over Smerter i Siden, dog vilde han sielden bruge Medicin, da han paastod, at hans Sygdom var uhelbredelig. Han beskrev Smerterne ligesom man havde stukket ham med en Kniv i Legemet, og at den var bleven siddende i Saaret. – J de sidste Dage af hans Sygdom var hans Øine bestandig heftede paa hans Søns Portrait, som paa hans Befaling var ophængt i Værelset. Alle religiøse Ceremonier vare ham fuldkommen ligegyldige og han modtog først Vievandet, da han havde tabt Samling. J hans Dødstime vare hans sidste Ord: "Mon fils. Tete d'Armee, og tilsidst siden efter "Francel. - Herpaa skal han ikke have sagt et Ord meere. Man fandt paa hans Legem et lidet Saar i Hovedet, som var ham tilbragt i Toulon af en Engelsk Sergeant; et over Knæet, som han fik ved et Streifeskud ved Regensburg og endelig et dybt Skud saar, som han skal have faaet i Jtalien. Kort før hans Død skrev han et N paa en Tobaksdaase og overleverede den til Dr. Arnott. Ogsaa har han testamenteret ham 500 Napoleonsdors. Sin Kammertiener Marchand har han ophøiet i Grevestanden. Hans hele Ameublement har han testamenteret General Bertrand og Grev Montholon. Disse afreise om 14 Dage fra St. Helena. En meget smuk Tobaksdaase, som han engang fik af Paven har han skiænket Lady Holland. Den øvrige Deel af hans Testamente er ubekiendt; men han skal have efterladt sig en meget betydelig Formue. Han skal især have belønnet sin Kudsk som eengang ved sin hurtige Kiørsel, har frelset hans Liv. Alle hans Papiirer ere bragte til England.