Viborger Samler, 1823-12-24
De offentlige Blade kundgjøre noksom baade Creditors og Debitors Forlegenhed i vore Tider. Med Hensyn dertil og fordi Noget om denne Sag forhen i Samleren er læst, og ikke af nogen anden Grund, anføres følgende i senere No. af Aarhuus Avis læste. 1ste Da jeg er indkaldt til Forligelsescommissionen af Landinspecteur Sørensen for mit Avertissement i Aarhuus Avis No. 170, hvorved jeg har tillagt ham Samvittighed (skjønt velmuelig betynget, som vel ethvert Menneskes er, og han ved slig Adfærd synes at ansee hiin Tilegnelse som en Brøde mod sig; saa anmoder jeg Enhver det vil og med Sandhed kan bevidne: at Hr. Landinspektøren har Samvittighed ville behage at melde sig hos mig, for at jeg derom kunne føre dem som Vidner i Tilfælde at Sag ved Retten af ham skulle paabegyndes mod mig. Skanderborg, den 12te Decbr. 1823. F. Tolstrup. 2det: Hr. Fr. Tolstrup i Skanderborg har under 26de f. M. i Aarhuus Avis No. 170, fremstaaet, som Calumniant imod mig. J Anledning heraf, og af Høiagtelse for et æret Publicum, bekjendtgjør jeg følgende til Oplysning: Endelig har Hr. Tolstrup ladet mig den 9de d. M. forkynde Appellations=Stævning dat 6te dito at falde i Retten den 2den Febr. 1824, hvorved Auctionen for det første standses. At han skulde vinde Sagen, det hverken troer eller frygter jeg, men jeg frygter de isvanggaaende mange Opsættelser; da imidlertid Debitor forøder eller bort skaffer Creditor Pant og Eiendom som Hr. Tolstrup alt for endeel, har gjort. Jeg har ikke faaet Sagen optaget til Doms, men Fe af 3die Juni 1796 har tvunget min respective Dommer dertil som her, saavelsom i flere Sager; har været mig en ligesaa stræng som retfærdig Dommer. - Hr. Tolstrup har, ved at gjække mig dertil, havt Sagen foretaget ved Forligelsescommissionen d. 4de og 18de Decbr. 1822. 29de Jan. og 1ste Marts 1823 da den blev henviist til Retten hvor den er foretaget d. 21de Maris, 18de April 2den og 23de Mai, 6te Juni 4de og 18de Juli, 15de og 29de Aug. da den endelig blev optaget til Kjøndelse eller Dom, uden at han fremmede det allermindste Reelt ved Sagen. Er nu Manden ovetilet! - En fød Strube gjør sig mange Venner. - Hr. Tolstrup er en sødtalende Mand, og meget rund paa Ærlighed og uegennyttig Tjenstvilligheds Forsikkringer. Meest paa disse Creditiver, laante jeg ham den 28de Juni 1818, 1500 Rbd. Sedler imod Panteobligation, som skulde været betalt, Snapsting 1819. da Coursen var pari, men jeg har hverken faaet Renter eller Capital. Han pantsatte mig derfore et Revers paa 1400 Rbd. Sedler, som jeg paa hans Forsikring derom, an og for god, thi jeg kjendte det ikke, men det duer ikke for 14 s. - Udstæderen gik fallit! - Den 26de Decbr. 1821, laante jeg ham atter, efter Vexelobligation, 800 Rbd. Sedler, som sidst blev fornyet 31de Juli 1822, hvoraf jeg heller ikke har faaet enten Renter eller Capital. - Herfore har han pant fat mig, med 1ste Prioritet, hans Ind= og Udboe samt Besætning, som han da eiede eller ejendes vorder, og i Brev til mig af 31te Decbr. 1821, siger han trofast: "Og min Ære skal iøvrigt borge for, at Jntet " af det til Dem forheftede skal til Andre vorde forheftet. - Den 27de Aug. 1822, blev holdt en Udlægsforretning hos Hr. Tolstrup fra Hjelmslev Giern Herreders Overformynderie, og af det da opskrevne, mig Pantsatte, som blev betroet ham i Boet, og dog ikke siden er forauctioneret, manglede meget betydeligt, ved den Udlægsforretning, jeg lød afholde sidstafvigte 30te og 31te Octbr. J Spog har Hr. Tolstrup engang sagt til mig: at han og vilde gjøre Aager-Exception imod mig, for at have den Plast. - Havde han gjort det, havde det været en teen Logn. - Paa anden Maade kunde jeg ikke faae nødig at tilsværge mig Noget hos ham, og er min Samvittighed i saa Maader ikke betynge med Noget; men vel dermed at jeg har været saa god og lettroende, at laane Hr. Tolstrup saa mange Penge, fornemmelig paa saa svagt Pant, som hans Ære og Redelighed; hvorved det, san comparaison, falder mig ind, hvad der staaer i Fabelen: "Du talte som en ærlig Mand, men pegte . . . . ......De Erfarne og Kyndige veed: at i vore Dage præfenteres meget ofte en ugrundet Aager-Exception som Valuta for virkelig skyldig Gjæld og at der efter Aager Loven af 14de Mai 1754, og endeel Dommeres Forklaring og antagne Princip derom ikke fra Debitors Side behøves andre Beviser, end den blotte Angivelse, for at bevirke Benægtelsesred af Creditor, og at der, i Almindelighed intet andet Middel eller Beviis gives for Creditor til at fralægge sig endog den usandeste og uretfærdigste Aager Angivelse, end blot saadan Eed saa kan enhver Creditor lettelig komme i denne Nød, hvilket har været Tilfældet for mig, at jeg har været nødt til, efter Dommerens Paalæg at aflægge slig Eed og som jeg fremdeles skal gjøre imod enhver ugrundet og uretfærdig Aager Beskyldet, som dermed maatte overfalde mig, for at spilde mit lovlige og virkelige Krav (thi andet skal jeg ikke forlange), for ikke at medvirke til den Sletfindedes moralske Forfald, eller den dødeligesøge Credito beklagelige Død, uden at jeg derfore fortjener nogen grundet Daddel; thi Alt hvad jeg her har anført, kan jeg, med mine Rets-Acter, bevise. Forøvrigt bemærkes, at jeg lovlig fagsøger Hr. Tolstrup saavel for hans upasselige, ulovlige og fornærmelige Forhold og Udladelser imod mig under fornævnte Udlægsforretning hos ham den 30te og 31te Octbr. sidst, som for hans ligedan formeldte Avisskriverie, og at jeg ikke agter mere at spilde Tid og Penge paa at besvare slig uværdig og ulovlig Aviskjævlerie. Lauenhougaard, d. 12te Decbr. 1823. Sørensen. 3die (Forlangt Jndrykkelse.) Tilkjendegivelse.