Viborger Samler, 1846-10-08
Den tydske Landmandsforsamling, som for nylig har været afholdt i Grätz, i Steiermark, under Forsæde af Erkehertug Johan af Østerrig, har besluttet at holde sit næste Møde i Kiel. Til Præsident for dette Møde valg tes Grev Reventlow til Farve. (Aarh. Av.) Det et Redactionen kjært at kunne lægge sin Upartiskhed for Dagen ved at optage følgende indsendte Artikel: Til Redactionen af Viborg Stiftstidende. Til Meddelelsen af Præsidentens Foredrag i den Roeskildske Stænderforsamlings 64de Møde er der fra den ærede RedactionsSide følet en, efter Jndsenderens Formening, ugrundet Critik over den Maade, hvorpaa Stænderforsamlingen har behandlet de den forelagte Sager, hvilken gives en væsentlig Skyld for at forsamlingen ei har kunne tilendebringe de den forelagte Arbeider. Da lignende Yttringer, om end ikke saa stærkt markerede, forhen ere hørte, maa det være Jndsenderen tilladt at meddele et Par Ord desangaaende, for om muligt at bidrage til en rigtigere Bedømmelse af de herhen hørende Forhold. Enhver, som med Opmærksomhed har fulgt Forhandlingerne i Stænderforsamlingerne, vil have seet, at de kongl. Lovudkast, der komme først under Behandling, blive behandlede med forholdsmæssig størst Vidtløftighed, hvilket er en naturlig Følge af, at Forsamlingen da har Tid nok til Disposition. Der er nemlig i Almindelighed en sædvanlig Forretningstid, og denne optages daglig først af Protokollens Oplæsning, dernæst af den foreløbige eller endelige Behandling af de Sager, i hvilke der er afgiven Comitee-Betænkning, og, forsaavidt ingen Sager hertil ere modne, da af den indledende Behandling af private Propositioner. J en Session af kun 2 Maaneder er det ikke at forlange, at Comitee=Betænkningerne i de vidtløftige Sager skulle kunne blive færdige i den første Halvdeel af Sessionen, hvilket saa meget mindre kan fordres, naar hensees til, at Comitee-Arbeiderne i Reglen ere temmelig ulige fordeelte, og Referaterne i de vigtigste Sager tilfalde enkelte af Forsamlingens dygtigste Medlemmer, hvilke som oftest ere overlæssede med Arbeide. Med disse bemærkninger for Øie, troer Jndsenderen, at man, af Agtelse for Sandheden, maa med Hensyn til den Roeskildske Forsamlings nu afsluttede Virksomhed er tiende: at den i enkelte mindre vigtige Sager stedfundne temmelig vidtløftige Discussion, i hvilken Henseende maaskee især ere fremtrædende Sagerne og Erstatning for Vildtskade og om Bomme i Kjøbenhavns Amt, ikke har berøvet Forsamlingen Noget af dens Tid til at tilendebringe andre Sager, da der efter Behandlingen af disse mindre vigtige Sager dog har været Tid til at foretage nye private Propositioner til indledende Behandling; at det ikke kan regnes Forsamlingen til Last, at Comitee-Betænkningerne i de vigtige og vidtløftige Sager først ere blevne færdige i den sidste Halvdeel af Sessionen; og at det endnu mindre fortjener Misbilligelse, at Forsamlingen har skjænket disse vigtige Sager en saa omhyggelig Behandling, som Stændertidenden udviser. Sagen om almindelig Værnepligt er af en saa overordentlig og gjennemgribende Vigtighed, at man ikke bør undre sig over, at denne er bleven en saa vidtløftig Behandling til Deel; og er det i Sandhed høist ubilligt at gaae i Rette med enkelte Deputerede, fordi de maaskee kunde have udeladt en og anden almindelig Jndledning, hvilket i det mundtlige Foredrag er høist sædvanligt. Skulde der imidlertid være nogen Grund i den Paastand, at enkelte Sager i Roeskilde ere behandlede vel vidtloftigt, opveies dette ved den ganske overordentlige Arbeids virksomhed, som Forsamlingen imod Slutningen har udviist og hvorved Arbeidet især har hvilet paa Præsidenten og Referenterne. Af Forhandlingerne i Stændertidenden kan man see, at der er afholdt lange Sessioner, og tilmed baade Formiddags- og Eftermiddags=Møder, hvilket medfører megen Anstrængelse. Grunden til at den Roeskildske Forsamling ikke har behandlet flere private Sager, end af Præsidenten opgivet, bør derfor alene søges i den Masse kongelige Propositioner, som have været Forsamlingen forelagte; og det forekommer Jndsenderen at Enhver - som veed, at der til en Sags Behandling hører Affattelse af Comitee-Betænkning, en foreløbig og en endelig Behandling, samt Affattelse og Vedtagelse af Forsamlingens Betænkning - maa kunne indsee, at behandlingen af 36 kgl. Lovudkast, hvoraf flere meget vidtløftige, er et for stort Arbeide for en Stænder=Session paa 2 Maaneder, og at Stændernes Petitionsret ved Siden deraf næsten ikke kan faae Betydning. Den forestaaende Jydske Stænderforsamling er forsaavidt heldigere situeret, som den har den Roeskildske Forsamlings Forarbeider; men paa den anden Side faaer den Jydske Forsamling Trykkefriheds-Sagen at behandle, hvilken dennegang ikke blev behandlet i Roeskilde. Slutteligt maa det være Jndsenderen tilladt at erklære, at det er en løinefaldende Misforstaaelse, naar den ærede Redaction formener, at der i Præsidentens alvorsfulde Ord til Forsamlingen, til Regjeringen, ja til hele det danske Folk skulde ligge nogensomhelst indirecte Satire over adskillige Deputeredes vidtløftige Foredrag. Den Alvor, der ligger i Præsidentens Ord, er alt for reen, alt for høitidelig og alt for bestemt i den tydeligt udtalte Retning, til at der kan være Tale om skjult Satire. Viborg, den 7de Octbr. 1846. (Red. vil hertil for Øieblikket kun knytte den bemærkning, at den ærede Jndfender har taget enkelte Ord i det tilsigtede Stykke altfor bogstaveligt, navnlig den noget hyperbolskironiske Yttring om Præsidentens indirecte Satire" over adskillige Deputeredes Vidtløftighed. At denne Yttring, feet i Belysning af det hele Stykke, ikke kunde tages aldeles bogstaveligt, ansaae vi for afgjort, og vi mene fremdeles, at Hyperbolen, Jronien o. s. v., anbragte med Moderation og paa en ikke vildledende Maade, ere berettigede Talefigurer.)