Berlingske Tidende, 1832-11-17
Udenlandske Efterretninger. Grækenland. Sidste No. af den Preussiske Statstidende, den 12te Novbr., meddeler følgende Artikel om Grækenland. - Journal d'Odesse, indeholder et Privatbrev fra Nauplia (eller, som det ogsaa kaldes Nauplion) der, endskjøndt det ikke er af det allernyeste Datum, bringer adskillige hidtil ubekjendte Facta til offentlig Kundskab dengang levede endnu Demetrius Ypstlantii, som nyelig er død. Hiint Brev lyder saaledes: - Budskabet om den Beslutning som de store Magter have fattet angaaende de Græske Anliggenders endelige Afgjørelse ved en Konges Valg, opvakte stor Glæde blandt alle Velsindede i Grækenland, men har ikke forbedret settes sørgelige Stilling. Medens Monarchernes Ædelmodighed, bereder Grækenland en lykkelig Fremtid, hviler den nærværende Tid tungt paa Landet. Blodtørstige Mennesker sønderrive det, Haab om, at den ny Konge vil kaste Glemselens Slør over lette Chans af forbryderske Lidenskaber. Af Navn er Regjeringen i Nauplia endnu til; den stytter sig paa de forbundne Mag lers Tropper, som holde Forterne og Staden besatte. Regjeringens Soldater, som herved see sig det rige Bytte berøvede, der havde lokket dem til Peloponnes, have nu forvandlet sig til Politie Soldater, og udsprære forskjellige Løgne, for under en lovmæssig Form at plyndre Borgerne, paa Regjeringens Vegne borttage de nemlig Alt, hvad de finde i Boderne. Disse Voldsomheden vare et Paaskud til Uordener i Staden. Jndvaanerne have bedet Residenterne, at de vilde fjerne de Bevæbnede fra Staden, og kun lade de forbundne Magters Tropper blive tilbage. Vi haabe sat man vil opfylde dette Ønske, saameget mere som man i disse Dage har opdaget en Sammensværgelse, hvis Hensigt var at stikke Byen i Brand paa forskjellige Steder og udplyndre den. - J hele Grækenland luer Borgerkrigen. Regjeringen har sentændt og opvakt den, for at holde sig. Kolokotronis, Travel, las og Mannuris have udstedt oprørske Proclamationer, hvori de udgive sig for Nationalrettighedernes Forsvarere, og styrte alle stede Regjeringen. Næsten alle Jndvaanerne ere paa deres Side. De, som have bragt Grækenland i denne Ulykke, ville gjerne bestykke deres afsindige Færd med Nationalvillien, og have derfor ilet med at foranstalte en Forsamling af de Deputerede, som afvigte Efteraar bleve valgte i Maina og Rumelien, understytlede af Hydrioternes usurperede Vælde i Archipelet og i samme gjeblik, da Borgerkrigen udbrød. Man forestille sig, hvad den kan ventes af en Forsamling, som beherskes af Kolettis, Mautokordatos og Consorter, Konduriotis, Mauromichalis Grivas's strækkelige Familie og dens værdige Tilhængere; føier man her i til endnu nogle uvidende Fanatikere, ørkesløse Bruushoveder og sin Sværm af Mennesker uden Talenter og Kundskaber, da har man en tro Skildring af disse Nationens foregivne Repræsen, blanter. Blandt 160 Deputerede, som ere forsamlede i Pronia, føies kun 30 Grundejere. Disse ere de Mennesker, som beskieflige sig med Grækenlands Skjebne. Maaskee findes ogsaa agtderdige Mænd iblandt dem, men hvad kunne de udrette, de ere hildede i et Væv af Jntriquer og Løvne. Demetrius Ypstlanti, som engang har erhvervet sig sand Berømmelse, hører nu ogsaa til denne Mængde. Vi tvivle ingenlunde om hans ædle Hensigters Reenhed, men beklage, at han ei har meer Dømmekraft. De Deputerede troede, at de skulde kunne holde deres Møder i Fæstningen selv, men da Residenterne ikke vilde indrømme dette, valgte de en Forstad, som ligger under Fortet Palamidis Kanoner tæt ved Porten. Dette Factum beviser tilstrækkeligen deres Ængstelighed, medens samtlige Provindsers Protestationer frareve dem den Maske af Lovmæssighed, bag hvilken de vilde skjule sig. Hvad skeete nu? Da General Greziotis Skare, Regjeringens og Forsamlingens Stytte, intet mere fandt at plyndre, fordrede den sin resterende Sold. Jmidlertid havde man i Megara og Parahori uddeelt over Tolv Tusinde Officeers patenter. Man seer næsten ingen simple Soldater mere i Rumelioternes Rækker. Den ringeste af disse Krigere er i det mindste Lieutenant, og Generalernes Staldknegte ere ikke mindre end Capitainer. Heraf skjønnes, hvor store de Summer ere, som disse Tropper have at fordre for 10 Maaneder. De søgte derfor at bemægtige sig Forsamlingen i Masse, for siden at enhver af dens Medlemmer at kunne fordre en Losepenge af Eet Tusinde Piastre. Men Stratagemet mislykkedes. Ængstede at Hunger, afskare de Staden al Vandtilførsel, og kun med megen Møje lykkedes det Regjeringen, efter tre Dages Nød, ved Pengeløfter og Løgne at faae Vandtilførselen gjenoprettet. Men, vil man spørge, hvormed beskjeftiger Forsamlingen sig? For det Første med Constitutionen, dernæst med en almindelig Amnestie, i Kraft af hvilken man har løsladt Præsidentens Mordere af Fængslet; fremdeles med Stadfæstelse af Kong Ottos Valg. og endelig med Senatets Ophævelse og Nationalgodsernes Fordeling. Jmidlertid have de forbundne Magters Residenter paa det kraftigste protesteret imod disse sidste Foranstaltninger, og tilkjendegivet deres Misfornøielse med de Mænds Færd, som driste sig til at stadfæste Magternes Beslutninger eller at handle imod den Londonske Conferentses Ønsker. - Grækenlands Hovedstad er i Beleringstilstand og i bestandigt Oprør; men disse Onder ere ubetydelige i Sammenligning med dem, under hvilke andre af Landets Stæder lide. Uden at tale om de Peloponnesiske Landsbyers og Stæders ryggende Ruiner, ville vi indskrænke os til at kaste et Blik paa Missolunghi. Denne Stad, blomstrede under uforgængelige Erindringer, da hiin skjændige Revolution begyndte, der næsten ganske fordunklede de første Krigsaars Hæder. Oprørernes Bestræbelser for at bemægtige sig Staden vare frugtesløse, den blev beskyttet af sine Borgeres Patriotisme; men da den revolutionaire Regjering var erkjendt, samtykte Missolunghi i at modtage en Gouverneur, under den Betingelse, at man ikke lod nogen væbnet Magt komme ind i Staden. En vis Soutzo blev udnævnt til Gouverneur. Den manglede ham kun en Skueplads, for at betegne sit Navn ved endnu større Skjendigheder. Han smedede et Complot med en af Grivaskerne, og en Nat faae Jndvaanerne sig, ved en Jldebrand opvækkede af deres Søvn, givne Forræderiet til Priis, Nogle Tusinde Banditer plyndrede Staden. Solen oprandt over et frygteligt Skuespil: Aske, Røg og Jndvaanernes Blod, der forsvarede deres Familie imod Voldsmændene!! Saadanne Scener kunne tjene til en Skizze af Grækenlands Tilstand under den nærværende Regjering. Landmanden, som endnu stedse offrer Mindet om Barba Jani, (o. Fader Johan; saa kaldet dette Folk den forevigede Præsident) oprigtige Taarer, skuer fra Tinden af Klipperne, der tjene ham til Tilflugtsted, ned paa sine hærgede Marker, sin øde Vaaning, sine adspredte Hjorder, og hører derfra sin hungrige Families Jammerskrig!