Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1839-08-13
J denne Skrivelse tilmelder Chosrew Mehemed sin Ophøielse til Storvizir, dernæst, at han har befalet Haft Pascha ikke at rykke videre frem. Denne Ordre torde maaskee være overflødig, hvis Man kan troe de tidligere Beretninger og Hafis's Nederlag, hvilke igaar bekræftedes.) J Slutningen af Brevet siger Chosrew: "Hvis Gud vil staae Abdul Medschid bi, saa ville alle Rigets Provindser komme til at nyde den fuldstændigste Rolighed, under hans Scepters Skygge. Da nu dette Haabs Opfyldelse beroer paa alle Muselmænds Enighed, saa tilskriver jeg Dem specielt, for at De, ledet af Deres naturlige Klogskab og hengiven i den Allerhøiestes Villie, forglemmer det Forbigangne, opfylder alle en Undersaats Pligter, trækker Deres Tropper tilbage og for Fremtiden ikke tænker paa Andet, end Roe og Eendrægtighed." 2) Mehemed Alis Rundskrivelse til de fire Stormagters Consuler, et Dokument af en saa mærkværdig Natur, at Man troer at burde levere det in extenso Om to Dage vil Aakis Effendi vende tilbage til Constantinopel. Han vil fra mig overbringe Abdul Medschiden Lykønsknings- og Underkastelsesskrivelse. Tillige vil jeg tilskrive Chosrew Pascha et Brev, hvori jeg vil forestille ham, at den høisalige Sultan Mahmud i sin Tid har tilbudet mig langt fordeelagtigere Fredstilbud, end de som Hs. Keiserlige Høihed idag tilbyder mig, idet han dengang bød mig Arveligheden med Hensyn til Ægypten, Syrien og Tripolizza, at jeg under de nuværende Omstændigheder udbeder mig Arveret med Hensyn til Ægypten, Syrien og Candia; at jeg under disse Betingelser, og naar Man handler ærligt med mig, vil være Sultanens troeste Tjener og Vasal, og agter at forsvare ham hvor og mod hvem det skal være. J den Tone agter jeg at skrive til Constantinopel. – J mit Brev til Storviziren vil jeg ikke omtale Flaaden, for Velanstændighedens Skyld; men jeg beder Eder, de udenlandske Consuler, om at forsikkre Stormagternes Gesandter i Constantinopel om, at jeg aldrig har havt til Hensigt at beholde den eller at benytte den til fiendtligt Øiemed mod Sultanen; jeg forpligter mig derimod til at levere den tilbage, saasnart mine Forslag ere blevne antagne, i dette Tilfælde skal hele Flaaden vende tilbage til Constantinopel. Hvad Admiralerne angaaer, saa kunne de, der ere bange for at hjemvende til Tyrkiet, blive i Ægypten, som jo hører til samme Monarkie. – Naar Sultanen har indvilliget i mit Forlangende og Chosrew Pascha er fjernet fra Forretningernes Styrelse, saa vil jeg uopholdelig, paa Sultanens første Jndbydelse, strax reise til Constantinopel, og det ikke med min Eskadre, men blot paa et Dampskib (?), ene for personligen at hylde min Souverain og tilbyde ham min Tjeneste. - Endelig erklærer jeg Dem, at jeg, hvis mine Forslag ikke antages, ei vil begynde Krig, men vil holde mig i min nuværende Stilling og - oppebie." 3) En denne Note vedføiet Meddelelse til Consulerne. - For Chosrew Pascha kom til Constantinopel, og fik forskjellige Embeder og Værdigheder, levede Mehemed Ali i uafbrudt god Forstaaelse med sin Overherre, Sultanen; men strax da Chosrew viste sig paa den politiske Skueplads, indtraadte forskjellige Misforstaaelser, mellem Mahmud og Vicekongen; fra den Tid af daterer sig Chosrews og Mehemeds Uvenskab. Da Tingene forholde sig saaledes, og Chosrews Jntriger muligt kunde styrte Riget i Ulykke, har Mehemed besluttet at opfylde de Ønsker, som Officeerkorpset paa den tyrkiske Flaade har udtalt (see nedenfor!) Jdet han fordrer Chosrews Fjernelse fra Statsanliggenderne, troer han at gjøre sig høit fortjent af Nationen. (Til denne Beretning føier Allg. Zeit. Chosrew Paschas Biographie: han er en Georgier af Fødsel, som Nogle sige, en døbt Christen, og kom som Slave til Constantinopel; Halil og Sald Pascha, begge Abdul Medschids Svogre, vare ligeledes kun Slaver. Strax efter den franske Expedition blev Chosrew udnævnt til Pascha af Kahira. Som saadan blev han engang gjort opmærksom paa en Chef for en Soldaterhob, som behagede ham saa meget, at han ophøiede ham til sin "Bøssebærer, (Tusendschi Baschi). Denne Chef var ingen Anden end Mehemed Ali. At denne nu besidder Ægypten, har Chosrev aldrig tilgivet ham.) 4) Andet Bilag til Mehemed Alis Note. - Da den ottomanniske Flaade laae for Anker ved Dardanellerne, erholdt Kapudan Pascha Efterretning om Sultan Mahmuds Død, om Abdul Medschids Tronbestigelse og om Chosrews Udnævnelse til Storvizir. Strax samlede alle Officererne sig hos Storadmiralen og sagde: vi kjende meget godt Chosrew Pascha og alle hans tidligere Jntriger. Nu da han staaer i Spidsen for Statsanliggenderne, vil Man see den ottomanniske Stat synke fra sin slette Tilstand til en endnu værre. Vi ville ikke gaae til Constantinopel, men vi ville gaae til vor Souverains gamle troe Tjener, Mehemed (lyder fast som Jronie); vi ville bede ham om at befrie Nationen fra denne Riget saa fordærvelige Ministers Aag. Da Kapudan Pascha ikke meere torde haabe, at bringe sine Officerer fra deres Forehavende, seilede han til Alexandrien. Mehemed Ali troede de ikke sine egne Øine, da han læste det Brev, hvori Storadmiralen tilbød ham den tyrkiske Flaade; forbauset modtog han Tilbudet. Den engelske og den russiske Consul forbleve en heel Aften hos Paschaen, for at fraraade ham dette Skridt, men forgiæves. Den 15 f. M. landede Kapudan Pascha og modtoges med Udmærkelse. Saasnart han fik Øie paa Vicekongen, spændte han sin Sabel af og knælede; Mehemed løftede ham hurtigt op og førte ham i ind i et afsides Værelse, hvor de talede sammen i et Qvarteer. Den paafølgende Dag begav den franske Consul, Hr. Cochelet, sig atter til Vicekongen, for at bede ham om at tilbagegive Flaaden og ikke at befatte sig med "Forræderen, Kapudan Pascha. Over dette Udtryk kom Mee med i Hidsighed og paastod, at Storadmiralen kun handlede af Patriotisme: han vilde kun befrie Fædrelandet fra det russiske Overherredømme; Chosrew og Halil vare jo underkjøbte af Russerne. Forresten havde han selv alt skrevet til Haft; Pascha og opfordret ham til at marschere mod Constantinopel. (Breve uden Datum fra sidstnævnte Stad forsikkre, at Hafiz alt har forenet sig med Jbrahim, samt at den engelske Admiral Stopford er seilet henimod Dardanellerne, for at slutte sig til den franske Flaade.)