Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-01-17
Hr. Stiftsprovst Plum har, ved at bekiendtgjøre. Modtagelsen af 100 Rdlr., som i disse Dage ere leverede ham af to Ubenævnte, til Hielp for dem, der lede ved Bombardementet, paa ny opfordret den offentlig Godgjørenhed til Deeltagelse i disse Ulykkeliges Skjebne. Understøttelses=Commissionen, hvoraf han er Medlem, har ikke faa Qvæstede og mange andre Hjelpeløse at forsørge. Den kan ikke opfylde denne vigtige Pligt uden virksom Bistand af Menneskevenner i og udenfor Hovedstaden. Raad til at bevare Kartofler (Jndsendt.) Først og fremmest bør Kartoflerne meget reent afvaskes. Familier, der have Formue og ville gjemme dem til eget Brug, maae lade dem skrælle, forikke at spise Skindet eller Huden med. Den nemmeste Maade, hvorpaa man vasker Kartoflerne, er at lade gjøre en Tønde, hvis Staver staae omtrent en Tomme fra hinanden. Denne Tønde befæstes og dreies rundt paa samme Maade som en Slibesteen, ved Hielp af et Svinghjul, og enten sættes den i en Aae eller under et Springvand, saaledes at Vandet løber igjennem medens man dreier den rundt, eller og maae man lade pompe paa dem Naar nu Tønden ikke er mere end omtrent hal fuld af Kartofler, rulles disse saaledes omkring i den, at Vandet overskyller enhver Kartøffel, og saaledes vasker dem alle rene. Hvo som ikke kan indrette sig en saadan Tønde, kan bruge et temmelig stort fladt Kar, i Burden af hvilket der maa være mange Huller tæt ved hinanden, og deri afvaske sine Kartofler ved at pompe Vand paa dem, eller ved at lade Vandet løbe over og igjennem Karret, medens Kartoflerne med en Skuffe eller Kost vendes og kastes omkring i Karret. Naar Kartoflerne saaledes ere vaskede rene, knuses eller mases de, hvilket kan skee enten ved en Haandqværn eller et Slags stor Morter, eller som man støder Frugt til Most, eller paa hvad anden Maade man finder tjenlig. Saasnart de ere masede fyldes de i smaae Lærreds Poser af omtrent 1 1/2 til 2 Fod Længde og 1 til 1 1/2 Fods Brede, disse Poser lægges dernæst under en Presse, eller man lægger blot nogle tunge Steen paa dem, for at udpresse Vandet. Naar dette er skeet, tages de saaledes udpressede Kartoffel Kager ud af Posen og lægges hen at tørres, enten i Solen, eller i en ikke alt for heed Bagerovn. Disse Kager kunde da gjemmes i Aar og Dag, uden at Frosten gjør dem nogen Skade, eller uden at de spire, naar Foraaret kommer. Heraf sees, at et lidet Antal Lærredsposer er tilstrækkelig til et stort Antal Kartofler, da man tager Kagen ud af Posen, saasnart Vandet er udpresset. Dette Vand, som udpresses af Kartoflerne, bør man lade løbe i et reent Kar, da der medfølger det fineste Kartoffel Meel, som sætter sig paa Bunden af Karret. Og naar man lader dette Vand løbe ud af Karret, giver man det til Svinene, da det endnu stedse har nogen nærende Kraft. Saaledes kan enhver Bonde have sin hele Høst af Kartofler liggende i et lidet Rum, som om det var Oste, den ene Kage paa den anden, kun at Stedet er tørt og frit for Fugtighed. Endog til en marscherende Armee vilde disse Kager være bedre, end blot Meel, siden de ikke behøve nogen anden Tilberedelse for at spises, end at koges i lidt Vand, da enhver Soldat saaledes strax har sin Budding, paa samme Maade som man i Virginien hver Dag spiser Budding af Mais=Meel. Dette maatte kunde indføres med Held i Norge saavelsom her, da det er indlysende, at naar Vandpartiklerne og den spirende Kraft ere tagne fra Kartoflerne, og disse ere vel tørrede, kan Veiret og Frosten ikke have nogen Jndflydelse paa dem, saafremt de som meldt, holdes fra Fugtighed.