Berlingske Tidende, 1833-05-23
Constantinopel, den 27de April. (Ligeledes ved overordentlig Leilighed.) J Forgaars ankom en ny Afdeling russiske Tropper fra Odessa, og blev sat i Land paa den asiatiske Kyst. Leiren ved Scutari er nu betydeligen forstærket; efter Forlydende holder Porten al videre Hielp for unødvendig, og vil lade de fra Fyrstendommerne Wallachiet og Moldau kommende Tropper gjøre Holdt. En Depesche skal i den Anledning være sendt til General Kisselew. Sultanen var i Morges tilstede ved en Mønstring, som General Muraview havde foranstaltet til Ære for ham. Han skal have været forhauset og meget glad over de russiske Troppers Holdning og den Præcision, hvormed deres Maneuvre foretoges. Man tilføjet endog, at det russiske Snit paa Uniformer skal indføres ved den tyrkiske Armee, hvilket er en Compliment for Russerne, med hvilke Sultanen overhovedet ønsker at leve i det nøieste Venskab. Jngen nyder en saa høi Grad af Tillid, som den russiske Gesandt Hr. von Buteniew; Sultanen har adskillige Gange yttret, at han først nu ret indsaae, hvor oprigtigt den russiske Regjering mener det med ham. Han har den fuldkomneste Tillid til den, og intet foretages, uden at den russiske Gesandt underrettes derom. Dette er naturligviis meget ubehageligt forden Franske Ambassadeur, Admiral Roussin, men han kan ikke forhindre det, og lemper sig efter Omstændighederne. Han har fundet for godt at conferere med den russiske Gesandt, at de i Fælledsskab skulde søge at formaae Jbrahim Pascha til at afgjøre Sagen i Mindelighed. Vistnok er det Hr. Buteniews ivrigste Ønske, at faae alle Stridigheder bilagte, men han er dog utilbøielig til at sætte sin egen Reputation paa Spil ved et Forsøg, - som maaskee vil mislykkes, - blot for at bringe Admiral Roussin ud af sin Forlegenhed; dennes Ønsker bleve altsaa ikke opfyldte. Man veed derfor endnu aldeles ikke, hvad der vil skee. Jbrahim Pascha holder imidlertid sine Tropper slagfærdige og bliver udevægelig staaende i sin Stilling paa denne Side af Koniah. Fra Constantinopel føres Kanoner, Munition og nogle Tusinde regulaire Tropper til Asien, for at forstærke den Russiske Leir. Jmidlertid fortsætttes Underhandlingerne, og Sultanen skal ved en Coureer have opfordret Jbrahim Pascha til at sende er Commissair til Constantinopel, med hvem der kunde underhandles mundtligt angaaende de Stridspunkter, der endnu ere uafgjorte. Jbrahim agter neppe at opfylde dette Forlangende; han har allerede givet sit Ultimatum, og vil ikke høre noget om andre Forslag. Han forlanger Adana som betingelse for Freden, og truer, at gjøre sine Fordringer derpaa gieldende med vædnet Haand. Sultanen vedbliver paa sin Side den engang fattede Beslutning, og frygter ikke synderligt Jbrahims Trudsler, thi han stoler paa den russiske Leirs Beskyttelse; derfor vægrer han sig paa det bestemteste, at afstaae Adana. Alligevel ere Jbrahims Trudsler ingenlunde at foragte, thi om han end ikke for Øjeblikket kan gaae offensivt frem, saa vil det dog være vanske ligt, at fordrive ham af hans Stillinger, som ere fordeelagtigen valgte, og forsvarede efter befæstningskonstens Regler. Desuden erholder han uafladeligen Forstærkninger fra sin Fader, der foretager sig saa store Rustninger, som sædvanligt kun en Magt af første Rang er i Stand til. Det kunde derfor let hænde sig, at Sultanen kom til at ernære baade Ven og Fjende, og ligesaasnart maatte segne under Krigsomkostningernes trykkende Vægt, som falde for det fjendtlige Sværd.