Berlingske Tidende, 1770-10-22
Petersborg, den 28de Septbr. Det var den 24de huj. at fra General Græv Alexey Grigo, riewietsch Orlow med en over Jtalien til Hs. Keys. Msts. Ho affærdiget Courier indløb en Beretning, om den Tyrkiske Flodes totale Ødeleggelse, som fuldkommen bekræfter den bekiendte Efterretning. Følgende Sted om det forefaldne Slag er derudi i sær mærkværdig: "Det grove Skyts forskrækkelige Allarm lignede en uophørlig Torden, da utallie Skud fra alle Sider fulgte paa hinanden. Luften blev opfyldt med saa megen Røg, at Skibene ikke kunde see hinanden og at Solens Straaler endog bleve formørkede. De overalt omflyvende Kuglers Susen, og de adskillige for Øyne svevende Farer, ja endog den for de Dødelige saa forskrækkelige Død, vare ey i Stand til at opvække den mindste Modløshed hos de mod det christelige Navns Fiender stridende Ruf ser, som Fædernelandets ægte Sønner, og den store CathaPrines værdige Undersaattere. De 4 Skibe, Eustatius, de 3 Hellige, Januarius og de 3 Jerarcher vare i den største Jld. Tilsidst entrede Eustatius paa det Tyrkiske Admiral, "Skib, og gjorde derhos med Kanoner og det smaae Gevæhr en bestandig Jld paa samme, hvorved det kom i Brand, men saasnart det for Anker liggende og med 2de fiendtlige sægtende Skib, de 3 Jerarchen saae Admiralen at være i Fare, kappede det i en Hast Anker, for at legge til samme: men da det fiendtlige Skib alt stod i Lue, maatte han afstaae fra sit forehavende, og gav allene Signal, at alle KrigsChaloupperne skulle haste Eustatius til Hielp. Den brændende Mast af det Tyrkiske faldt tvertover paa Fordækket af vores, som havde hængt sig fast ved hiint og allerede næsten bemægtiget sig samme, og derudover kom og vort Skib i Brand. Strax derpaa fløy vort Skib i Luften, og derefter det fiendtlige. Denne Hændelse, og den paa vor Side med det uforfærdeste Moed hæftig fortsatte Attaque, som Tyrkerne ikke længer kunde udholde, udbredte over den heele Ottomanniske Flode saadan en Skræk, at de kappede deres Anker=Touge, hidsede Seyl, og i den største Forvirring, flygtede til Havnen ind under den Fæstning Tschesmes Kans er." - Om den følgende Dag paafulgte fiendtlige Flodes Opbrændelse, hedder det iblant andet i Beretningen saaledes: "Ved denne Leylighed har Hr. Jlvn i sær viist sig tapper, i det han nærmede sig saa nær til et med fuld Mandskab. besat Tyrkisk Skib, at han i Fiendernes Paasyn kastede en Brand=Kugle, satte Jld paa sin Brandere, og drog sig herpaa, uden i mindste Maade at overtile sig, med al Sinds Rolighed ligesom de andre tilbage. Her saae man den fiendtlige "Flode med eet paa adskillige Stæder i fuld Lue, og tillige vor fuldkomne Seyer. Vore Folk, indtagne af dette Syn, gave hinanden deres Hierters glade Fornemmelser tilkiende, og opfyldte med den Glæde, som har Sted hos Overvindere, aflagde enhver den inderligste Tak til den Allerhøyeste, fordi han havde fundet Leylighed til at lade see en overbevisende Prøve paa sin Jver til Monarkindens og Fædrenelandets Tieneste. Paa samme Tid begyndte vore til Bedækning udsendte Skibe, igien paa det hæftigste at beskyde de fiendtlige, paa det Fienderne ingen Tid skulle have, hverken til at slukke "Jlden, eller til at rædde sig. Strax derpaa fløy de fiendtlige "Skibe, et efter andet i Luften. Denne Tildragelse var saa forskrækkelig, at endog Strandkanten derved rystede, og efter en kort Tids Forløb laae den heele fiendtlige Flode i Aske.