Berlingske Tidende, 1830-09-23
Brunsvig, den 15de September. Roligheden vender efterhaanden tilbage, og Arresteringerne af tage. Det er nu besluttet, at oprette en permanent Borgergarde paa 800 Mand af 20 - 30 Aars Alder. I Dag fremdroges 6 Liig af Gruset i Slotskjælderen, hvor de sandsynligviis vare blevne liggende i en beruset Tilstand. Til vore Begivenheders Historie hører fortrinligen efterfølgende Actstykke, vor Byes Magistrats Forestilling til Hertugen, som overleveredes ham den 31te f. M., men hvoraf han ingen Notits tog, hvilket gav Anledning til den første Forbittrelse. Den lyder som følger: Allerdurchlauchtigste Hertug, Allernaadigste Hertug og Herre, I flere Aar har Byens Borgerskabs Velstand betydelig aftaget, og vi tør allerunderdanigst ikke dølge for Eders Høifyrstelige Durchlauchtighed, at en stor Deel af Jndvaanerne kjæmpe med en trykkende Nød, der har naaet en Høide, som opvækker de ængsteligste Bekymringer, i Særdeleshed for den tilstundende Vinter. Meer end 500 Familier leve her af Dagleie og Haandarbeider. J forrige Tiden fandt de især Beskjæftigelse ved de offentlige Bygninger. Men i Løbet af dette Aar ere deslige ikke foretagne, og man har saa meget mindre kunnet yde nogen Erstatning, da ogsaa den meere velhavende Deel af Borgerne haardt føler Tidsomstændighedernes Tryk, og ikke, som ellers, kan række en hjælpsom Haand. De rigere Familier have forladt Byen i stor Mængde, hvorved Pengecirculationen er formindsket for mange Tusinde. Det er Aarsagen til, at ved Bygningers og andre faste Eiendommes Salg, deres Vardi ikke alene er falden neden for Halvdelen af den Kjøbesum som endnu for faa Aar betaltes; men ogsaa, at der ikke engang findes en Kjøber til saadanne Eiendomme, hvorom før var saa megen Concurrence. Et saadant Tab bibringer naturligviis Saar paa de forskjelligste Maader. Antallet af Forarmede og dem, som for kort Tid siden kunde ansee deres Familiers Subsistents for fuldkommen sikkret, men nu enten have tabt deres Capital ved Bankerotter, eller paa Grund af den almindelige Mistillid have maattet sælge deres faste Eiendomme med stort Tab, er tiltaget paa den sørgeligste Maade. Hertil kommer endnu Nøden, som rammer det Øvrige af Landet, og frembringer den skadeligste Tilbagevirkning paa Hovedstaden. Ogsaa i de øvrige Dele af Landet mangler den tidligere almindelige Leilighed til Fortjeneste ved offentlige Bygninger og Cultivationer ; og det almindelige Mismod næres endmere derved, at Afgivterne, trods den tiltagende Fattigdom, stedse blive meere trykkende, og at man forgiæves har haabet en Sammenkaldelse af Stænderne, for at moderere Personalskatten. Allerede i længere Tid opvakte disse bedrøvelige Forhold de ængste ligste Bekymringer hos enhver, sin Fyrste og sit Fædreland elskende Borger. Men disse stige nu til det Høieste, nu da alle de omtalte Onder formeres ved Misvært, og Brødets Dyrhed, daglig tiltager. Vi troe at opfylde vor Pligt som Undersaatter, naar vi, opfordrede dertil fra alle Kanter, og advarede ved de betænkeligste Symptomer, bringe Forholdene saaledes til Deres høifyrstelige Durchlauchtigheds Kundskab, som vi daglig have dem for Øine, og som de ere forblevne Dem ubekjendte. Vi troe derfor, at kun denne vor underdanigste Ansøgning udkrævedes, for med Tillid til Deres høifyrstelige Durchlauchtigheds landsfaderlige Omhu, at kunne med fast Haab imødesee den naadige Afhjælpning af ovennævnte sørgelige Forhold. Skal Undersaatternes Mismod ikke stige til det højeste Punkt, skal Hungersnød og Ulykker af det forskjelligste Slags forebygges, saa udkræves de kraftigste Hjelpemidler endnu før Vinterens Komme. Landets Stænder, om hvis uafbrudte Virksomhed kun et Ønske næres, ville kunne give Deres høifyrstelige Durchlauchtighed den grundigste Anviisning til at afvende den almindeligt truende Nød. Vort inderlige Ønske og allerunderdanigste Begjæring er derfor, at det maatte behage Deres høifyrstelige Durchlauchtighed i høieste Naade at overveje de Forholdsregler, man bør gribe til i nærværende nyk kende Forhold, og i Særdeleshed at lade Dem forelægge de forsamlede Landstænders Raad og Erklæring i dette høistvigtige Anliggende, der ikke alene interesserer Hovedstaden, men det hele Land. J dybeste Ærbødighed a.