Politivennen, 1808-01-01
Nogle Bemærkninger Theatret angaaende. (Efter Jndsendt). Det er ikke fjeldent, at Dækket, naar det falder, enten imellem Afterne eller naar, Stykket er ude, falder paa Borde, omvælter samme, med alt hvad der er paa, og naar Rollen paabyder, at stikke, eller lade sig stikke ihiel, som ved Duel eller i Feldtslog o. s. v. og Dækket falder, og de Faldende ere ikke vidt nok derfra, maae de befrygte, at de endog, efter den forstilte Død, maatte vorde lemlæstede; ikke at tale om, at Dækket virkelig er faldet paa Personer, som ikke have ligget, men været paa Benene. Dette kunde let forebygges af Maskinmesteren, ved at afmaale, naar Dækket er faldet, blot 6 Tommer inden for samme, og da at trække en Linie, som maatte males fort, omtrent 2 Tommer bred, da man sikkert kunde sætte Borde og andet mere tæt inden for samme, samt med Sikkerhed der lade sig falde, uden nogen Frygt for at beskadiges. Ved samme Lejlighed kunde trækkes en Stræg fra hver Side, forved Kulisen, som tilligemed den foran, N. Derinden for maatte kunde udgjøre en alt Theaterspil og Dands af enkelte Personer skee, saavidt som det lod sig gjøre; thi, naar en Person, som hidtil kommer frem i det ene Hjørne i Baggrunden, enten i Spillet eller i Dandsen, opholder sig der temmelig længe, tabe mange af Tilskuerne, hvad de ønskede baade at kunne see og høre, besynderlig i de Losser ved samme Side. En anden Sag er det, naar Spillet skal skee imellem Kuliserne; men enhver spillende eller dandsende Person burde nærme sig saameget muligt ind i denne Triangel, for at kunne sees og høres af alle Tilstedeværende, hvilket vilde være meget behageligt. En besynderlig Ting har det og tilsorn været med Lamperne foran, naar de bleve hissede op gik de alt for højt hvorfor de maatte ned igjen, og saa igjen op og ned nogle Gange, til de endelig sik den Punkt, hvor de forblev, dog næsten altid for højt; denne Tagen op og ned lader nu til at være forebygget, men uden Tvivl ere de endnu noget for højt. Jndsenderen troer, at Lamperne burde være i Linie med det foranstaaende Træværk, for at give al mulig Udsigt ind til Theatret, allerhelst for smaae Personer. Ved den Lejlighed kunde og den sidste Lampe skjules, som kaster sit Skin ind i Orkesteret og skinner dem i Øjnene, som ere paa det Strøg, da Bagklædningen, som skulde forhindre det, er for kort. Man kunde vel tillige erindre, at da Lamperne ere det nærmeste for Tilskuernes Øjne, kunde maaske nogen Rettelse anbringes ved disse; man bør ikke foreslaae at anskaffe andre, omendskjøndt disse ikke ere af lige Højde, men da en høj og en lav ved hinanden seer ikke godt ud, saa kunde de sættes saaledes, at de højeste kom i Midten, og siden de, som passede bedst derefter. Hvad Sufløren ved Syngestykkerne angaaer, da maae man meget forundre sig, at de Franskes Exempel, som sidst spillede her paa Theatret, ikke er bleven taget i Betragtning, da deres Jndretninger vare ulige bedre; man hverken hørte eller saae deres Suflor, han var nærmere ved dem, som skulde høre ham; for dem var han hvad han burde være, kunde gjøre alle de Ophævelser han vilde, og fandt nødvendige, uden at nogen anden hørte eller saae det, end de som allene burde høre eller see det. Langt anderledes er det ved vore Syngestykker: her hører man Alting dobbelt, først af Sufløren, og siden af den spillende Person, man seer alle Suflørens Bevægelser, med Drejninger fra den ene til den anden Side, for at komme de spillende Personer til Hielp; dette kunde være ret godt, saalænge man ikke kjendte noget bedre, men derimod, da vi kjende det ulige bedre, maae man forundres over, at det bliver stedse ved det Gamle.