Aalborg Stiftstidende, 1838-06-02
Det europæiske Statsystem ved Begyndelsen af Aaret 1838. (Sluttet. See Nr. 80.) Beboerne af den sydlige Kyst af det baltiske Hav grunde deres Fremtid paa Tysklands Skjæbne, men hvorpaa grunder Sverrig og Danmark sin Endnu have de ikke bestemt sluttet sig til noget af de store europæiske Valgslægtskaber og alene kunne de ikke danne noget System. Sverrig, der under udmærkede Konger var et anseet Medlem af det almindelige Folkeraad, men ved de seneste Verdensbegivenheder næsten har været en ligegyldig Tilskuer, fryder sig ved en uafbrudt Rolighed under sin Adoptivkonges beskedne, men dygtige Scepter. Uden at attraae nogen Jndflydelse paa Udlandet, forstærkede det sine Forsvarsanstalter, ligesom det ogsaa fandt sit Fiirkammersystems ubeqvemme Bygning endnu at være passende, og da Carl Johan i forrige Efteraar paa en Reise gjennem sit Rige mindede Stædernes, Embedsklassernes og de næringsdrivende Borgeres Deputationer og hans mangeaarige Regierings velsignede Bestræbelser, og at han derved havde meent at efterlade sin Familie, der var opvoret imellem Svenskerne, følte og tænkte som de, et værdigt Testament, modtog den alderstegne Monark de varmeste Yttringer og Hengivenhed. Vil Taknemmelighed udfylde Kløften imellem dette Dynasti og Landets Historie, Det er en slem Omstændighed for Huset Bernai dette, at det ikke kan formæle sig med Nationens ældre Hæder, uden at fremmane et Navn, som bæres af en Prætendent til den svenske Krone. Erhvervelsen af Norge er dog ikkun en ufuldkommen Erstatning for Pommern og Finland. Finland var et Bolværk imod Rusland, hvorfra Sverrig nu ikkun er adskilt ved en smal Havbugt, og ved Norge blev dets Rigdom ikke i nogen høi Grad forøget. Gjentagne Forsøg paa, ved en aristokratisk-monarkisk Jndblanding i den norske Forfatning at bevirke en Sammensmeltning af begge Stater strandede paa Stor tingets demokratiske Haardnakkenhed. - J Danmark yttrede Tidsaandens Opvaagnen en langsom Eftervirkning. Folket huskede paa den uindskrænkede Magts sjeldne Gave, dets gamle Trykkefrihed og der oprettedes Foreninger til at fremme dens almeennyttige Brug, men Regjeringen var dog nødt til oftere at lægge Tømme paa dens altforvidt drevne Jver, ved at skærpe Straffelovene og stille enkelte Overtrædere af Anordningerne under speciel Censur. Folkets Ønsker gik nu ud paa at faae et ordentligt Budget, og de nyskabte Provindsialstænder optraadte som et lovligt Organ for disse Ønsker, imod Slutningen af forrige Aar opfyldte Kongen sit Folks Begjæring, ved at lade en Fremstilling af Finantsvæsenets Tilstand, der faldt langt meere tilfredsstillende ud, end man havde ventet, offentliggjøre. Hvis det er tilladt at classificere Scandinavien, bliver det ingen vanskelig Opgave, Beliggenheden og Historien henvise det til Tyskland. Danmark er en Fortsættelse af Tyskland, hvis man ikke efter Napoleons Geographi vil kalde det en Tilsvømning dertil; det er i politisk Henseende forbundet dermed ved Holsten, og her beskrev ogsaa Sverrig de skjønneste Blade, i sin Historie, fra Gustav Adolphs Heltedød indtil Carl Johan, med hvem det anden Gang kæmpede den tyske Befrielseskrigs Kampe. Beliggende i Hjertet af Europa og udrustet med saa store Elementer af Magt, at det i sit Skjød har Plads til tvende Monarkier af første Rang, er Tyskland, betragtet som et Heelt, det Statsamfund, der frembyder de allerstørste Vanskeligheder, naar dets ideale Sphære skal forenes med Virkelighedens Betingelser. Dets Bestemmelse i Europa er at være den Dæmning, der holder Østens og Vestens Folkebølger fjernede fra hverandre. Men hvorledes skulde det være istand dertil, naar det ikke var udrustet med urokkelig Modstands=Kraft. til begge Sider, Det har taget den Bestemmelse, ikke blot at ville være Tungen imellem fjendtlige Vægtskaale, men tillige at ville fryde sig ved sin Tilværelse, sine sandselige og aandelige Rigdomme og sin Higen efter Ære. Det er en Organisme, fuld af Mangfoldigheder, hvis Lemmer gjøre Fordring paa en høi Grad af Selvstændighed, og dog skal det virke med en Villie eenhed, som et Nationallegeme alene er istand til. J Tyskland, gjælder det følgeligen om at tilveiebringe en saadan Uddannelse af Forderalismen, at de enkelte Jndividers Rettigheder ikke længere skulde kunne komme i Collision med hele Samfundets Jnteresser. Da Preussen har et Fundament som Stormagt i Tyskland, paatog det sig fornemmelig at løse denne Opgave, og man kan ikke negte, at dets og Østerrigs Bestræbelser for at tilveiebringe en mere national Forening af det fælles Fædreland have været vise og ere blevne kronede med de meest heldbringende Følger. Man lagde Tømme paa det constitutionelle Systems ubændige Udvikling. Men - hvorfor skal man ikke sige det, det havde givet Frihed uden Kraft - en Cantonalfrihed, som i Schweitz, der, skjøndt uangrebet, efterat Flygtningerne ere skaffede bort, dog føler, hvor misligt det er, ikke at have noget stærkt Centralpunkt, da Omstændighedernes Magt ikke altid agter Neutraliteten. Men hvorledes skal man forholde sig, naar Staden Basel er saa stolt af sin Uafhængighed, som en af de store Magter, J Tyskland hedder det først Kraft, saa Frihed. Det er bestemt til at skulle spille en altfor virksom Rolle paa Verdenstheatret, til at lade Søndersplittelsen, blive ulægelig. Trods al mulig Tilvært af det individuelle Liv, der desuden hos os fra gammel Tid af skjød saa frodig iveiret, at det trak alle Næringssafterne fra den fælles Erfaring, havde man ikke gjort Lovene for en eventuel Existents i den europæiske Verdensorden et Haarsbred bedre. Hvis det bonapartiske Kosmopoliter havde vundet nogen Betydenhed, i vilde de have smigret dens indbildte Nationaliteter og muligviis solgt en foragtelig Beskyttelse, men til sand Uafhængighed og Storhed havde denne Vei aldrig ført. Lægemidlet var bittert, gid det blot maa have heldbringende Følger, Handelsforeningens folkehuusholderiske Fællesskab udbreder sig bestandig meer og mere. Preussen sparer hverken Møie eller Opoffrelse; hvor Parceller, som før hørte under forskjellige Landsherligheder, paa en forstyrrende Maade afbrøde Foreningsterritoriet, bleve de mageskiftede. J Forventning af en fuldkommen Tilnærmelse afsluttedes der et Toldcartel med Hannover, Braunschweig og Oldenborg, for at lette Handelen. Hollænderne ere blevne nødte til at aabne Rhinen ligge til Havet, og en i forrige Sommer afsluttet Handelstractat giver Haab om en endnu inderligere Forsoning imellem deres egne og det tyske Riges Handelsinteresser. Belgien, denne anden gamle tyske Dependents, kommer os imøde paa Jernbaner. Det gode Exempel, hvormed Preussen har foregaaet de andre Stater, forfeilede ikke sin Virkning paa disse. De kappes med hverandre i forderativnational Aand. Baiern, Wurtemberg, Baden, Hessen Darmstadt, Nassau og Frankfurt have gjort et stort Skridt, for at afhielpe Myntforvirringen. De have forpligtet sig til at overholde et fælles Gyldensystem efter 24 1/2 Gyldenfoden for grov Mynt og 27 Gyldenfoden for Skillemynt; en lignende Forening er ogsaa iværk imellem de preussiske og sariske Dalere, saa at man, uden just at have nogen almindelig Myntanstalt, dog ikkun vil have tvende Myntsystemmer i Tyskland, ligesom Myntregalet heller ikke længere kan blive misbrugt til at oversvømme Nabostaterne med Penge af ringe Gehalt, ved pludselig at nedsætte Værdien og lade de eventuelle Jhændehavere selv sørge for, hvorledes de skulle faae Opreisning for den Skade, de have lidt. Ved Handelens og Næringsveienes paa denne Maade fremskyndede Opblomstren er Tysklands Anseelse paa Verdensmarkederne i nogle faa Aar tiltagen i den Grad, at det fra en ydmyg Concurrent er bleven til en Meddeiler af lige Herkomst, hvem man blot maa raade, at være paa sin Post imod hiint Speculationsraseri, der i de forenede nordamerikanske Stater, hvor det stødte sammen med Jacksons Storm paa Bankaristokratiet, har tilintetgjort colossale Formuer. Amerikas uhyre Nationalrigdom kunde forvinde hiin Handelscrisis, og for dem, der ikke have saa meget at tabe, bliver den altid en Advarsel. Jernbanefeberen er allerede ophørt i Tyskland, og, skjøndt det neppe saae ud til, at nogen nok saa lille By kunde undvære sin Bane, vil man dog foreløbigen indskrænke sig til nogle Hovedtog, men søge at indrette dem saaledes, at de gribe i hverandre. Medens denne Omhu for de materielle Jnteresser imidlertid maatte tjene til at kølne Principstridens Hede, har man ikke forsømt at udøve den Beskyttelse, som Selskabet skylder de aandige Eiere. Preussen repræsenterede den videnskabelige Alvorlighed og Baiern den muntre Kunst. Forbundsforholdsreglen imod Eftertrykket har stoppet et ærgerligt Hul i den nationale Lovgivning, vel ikke i den Grad, at den kan ansees at være definitiv; men Anerkjendelsen af Beskyttelsespligtens Grundsætninger har Preussen, tilkæmpet sig hos Dissidenterne: selv har det ikke ladet sig nøie med dette Minimum; thi det har ikke alene gjort Beskyttelsen meere virksom, men efter de meest oplyste Staters Exempel udstrakt den til den dramatiske og musikalske Kunsts Frembringelser. Var Klagen over Literaturens Forfald grundet, vil idet mindste en af Aarsagerne dertil lidt efter lidt blive ryddet afveien. Jndustrialismen erholder saamange Opmuntringer - skulde man da alene behandle de Talenter stedmoderlig, som antænde den guddommelige Flamme i Menneskets Bryst, uden hvis bestandige Udstrømninger Spotterne vilde faae Ret i, naar de sige, at vor Old er Papiralderen, halvt Børs, halvt Skriverstue, nemlig Skriverstuen for hine middelmaadige Smørerier, hvilket imidlertid ogsaa er Jndustrialisme, der har sine Bureau chefer og udfærdiger sine Priiscouranter, der, ligesom Modehandlerne, bekjendtgjøre, at den og den er en af de meest un dede Varesorter, ved talrige Organer, som den har dannet sig, dagligen lader forsikkre, at den og den er en af de meest yndede dan Usselhed! Endnu eier det værdige Samlingspladser for den høiere Dannelse, hvor Videnskaberne ogsaa ere Sandhedens og Retfærdighedens Stemme; endnu bygger Kunsten Templer, og Altere ved Jsarfloden, hvortil Tusinder fra alle Tysklands Egne gjøre Valfarter og ved at skue alle disse Rigdomme faae Sands for Kunsten; endnu har Sædelighed og Religion en uvanhelliget Bolig i tyske Gemytter: Protestanter og Catholiker leve i broderligt Samfund med hverandre, gjengjældende Kjærlighed med Kjærlighed; ere ikke Contraster, men tjene til at fremme hverandres fuldkomnere Udvilling og gjøre den til et Heelt, som Hoved og Hjerte, som Aabenbaring og Fornuft, og ere ikkun forskjellige med Hensyn til Foretrækningen af een og samme Erkjendelsesform. Hannover, Coln! Disse ere for Øieblikket Skyer paa Tysklands Himmel, men Taagen vil svinde, som hiin Philosophies urene Lærdomme, der vilde gjøre Menneskets Bug til dets Gud. Forskjellig Troesbekiendelse vil ikke blive nogen Hindring for ægteskabelige Forbindelser, thi, blev det Tilfældet, vilde man miste et kraftigt Middel til Bortryddelsen af religiense Fordomme; begge Kirker ville ikke træde fjendtlig op imod hinanden med absolute Fordringer, den protestantiske Konge agter sine catholske Undersaatters kirkelige Selvstændighed og disse kunne ikke forlange, at han skulde sætte ringere Priis paa sin egen Kirke, end paa deres. Gid det ogsaa maatte gaae i Opfyldelse i Hannover, hvad en engelsk Parlamentstaler har sagt: "Kongens Rettighed og ikke mere, Folkets Rettighed og ikke mindre." Landet havde ogsaa glædet sig til, at dets Fyrstehuus efter 123 Aars Fraværelse skulde vende tilbage og Tyskland maatte med Ret istemme denne Glæde; thi et betydeligt Medlem af dets Familie tilhørte det nu atter fuldkomment. Det er Hovedsagen, som man snart vilde have glemt over lutter Patentspørgsmaal, statsretlige Dissertationer og Reverser; men skulde der da ikke have været nogen anden Udvei til at jevne denne Meningsstrid, end derved, at Ernst August igjen kuldkastede Wilhelm den Fierdes Værk, Hyppige og hurtige, voldsomme eller vilkaarlige Forfatningsforandringer ere stedse beklagelsesværdige: de lade sig ikke forene med den for Staternes Held saa nødvendige offentlige Tillid, og heller ikke med Stabilitets- og Fremskridnings=Systemmerne, da ingen af disse ere Elskere af Spring Hvormange Forfatninger ere imidlertid ikke opstaaede i vor Tid ligesom Luftkasteller og derpaa atter forsvundne. Lader os trøste os over den hannoveranske Grundlov med den Tanke, at den just ikke var nogen overordentlig prægtig Bygning og at den langt lettere vil kunne opføres paany, end Keiser Nicolaus's Vinterpallads, hvis Brand oplyste Sylvesteraftenens Mørke i 1837.