Berlingske Tidende, 1832-06-01
Det har vel i Række af Aar factisk stadfæstet sig, at Silde fiskerierne i Liimfjorden ere af den Vigtighed, at disses Formindskelse i betydelig Grade maatte undgaaeligt efterlade Spor af Formindskelse i Handel og Skibsfart og drage flere uheldige Følger efter sig. Mange Familier ere allerede nedbøiede under Vægten af denne Erfaring, ved Resultaterne af de senere Aars seilslagne Fiskerier, og det er derfor, saavel med Hensyn hertil, som til den Slutning, der synes at kunne uddrages af den i Aalborg Stiftstidende No. 79 ligesaa beskedent fremsatte, som paa Erfaring grundede, Formening om Aarsagen til Sildefiskeriets betydelige Standsning, at en Mand, som tidligere har skrevet om samme Gienstand, med Jnteresse har gjennemlæst samme, og tillader sig atter herom at fremføre nogle Linier. Ligger det saaledes uden for al Tvivl, at Torsken er Sildens sande Skræ og ivrigste Forfølger, saa kan det vist er heller modsiges, at hiin Rovfisk, som ikke allene i saa stor Mængde holder sig tæt norden og sønden for Liimfjorden, men ligefor Jndløbet og selve inde i Fjorden vesten for Hals, maae have forjaget og forhindret og fremdeles vil forhindre mange Sildestimer fra at søge deres vante Tilflugtsted. - At kunne bestemme Hovedaarsagen til denne saa følgerige Forandring ved Fiskerierne, vil vist være ligesaa vanskeligt, som at kunne opgive Hovedhjelpemidlet til at fremskynde en hurtig og heldbringende Virkning paa Sildens Tilbagekomst. Jeg har efter min ringe Jndsigt stedse været at den Formening, at den betydelige Formindskelse af denne Fiskesorti Liimfjorden har flere forskjellige Aarsager. Til disse regner jeg : Brugen af de staaende Redgarn for Jndløbet i Træktiden, Vaaddenes tiltagende Afbenyttelse, Vinterens Beskaffenhed, de herskende Vinde om For= og Efteraaret, Fjorbundens større eller mindre Forraad af Vexter, hvortil nu altsaa som en vægtig Post kommer, den talrige Hoben Torsk, som viser sig; men, jeg ser ogsaa af den Formening, at Vesterhavets Jndbrud har væsentlig Jndflydelse paa Bundgarnsfiskeriernes ringe Udbytte, især ved Fjordvandets langt større Klarhed nu, end for Jndbrildet havde fundet Sted, og var det nu ei tænkeligt, at Forvandets Salthed, directe bevirke ved Havets Jndbrud, foruden den Ødelæggelse samme allerede har anrettet blandt Ferskvandsfiskene, kunne have attirerende Virkning paa Torskens Nærmelse, som ved at komme længere op i Fjorden, hvor den netop i de sidste Dage allerede paa forskjellige Steder skal have viist sig, omsider smaaskee ganske vilde fordrive Silden? Det er langtfra at jeg vil gjøre nogen Paastand i saa tvivlsomt et Anliggende, men neppe vilde det være noget ønskeligt Almeentprincip at fraraade Aggercanalens Dæmning, og i det Sted at ville oppebie Udfaldet af en antagende Periode, i hvis Løb der mueligen end vanskeligere kunde raades Bod paa de lidte Tab. J en Leergrav i Bjørnsholm Sogn fandtes et Antal af 312 gamle danske, tydske og engelske Mynter, alle af fiint Sølv og af de i ældre Tider saakaldte Penninge, som næsten er den eneste Myntsort, man i de første Tider, efterat indenlandske Mynter vare komne i Brug i Norden, finder præget her. En saadant Penning veier omtrent 12 Lod og svarer altsaa nu til omtrent 6 Rbsk. Jblandt disse Mynter findes halve, da man ved an, at saa maa om hans smagen ne og a. og som allemmelinanden i paa at en Salama lang ninggade paa paa at ogsaa anden mindre Udbetalinger pleiede at overklippe samme, og derfor findes paa samme et dobbelt Korgene ere indsendte til det Kongl. Myntrabinet. og maa sammelse kan det nes ogsaa melig ter a. Ligeledes ere henved 260, saadanne Sølvmynter, fundne ved, Skanderborg; blandt disse vare ogsaa hollandske høymiske og angarske, samtlige fra en tidlig Oldtid. De bleve ligeledes indsendte til det Kongl. Myntcabinet. Annammenne lang maal med maaden skal paa de Kjøbenhavn, den 1ste Juli.