Aarhuus Stifts-Tidende, 1838-05-28
Stænderforsamlingen i Viborg. Mødet den 22de Mai. Efter at Præsidenten havde opfordret Forsamlingen til at yttre sig over den fra forrige Møde udsatte Proposition af Stiftsprovst Fald om at indgive en allerunderdanigst Takadresse til Hs. Majestæt i Anledning af den meddeelte allernaadigste Bekjendtgjørelse, bemærkede Oberst Brock, hvorlunde han formeente, at denne Bekjendtgjørelse egentlig kun var et allerhøieste Svar paa de af Stænderforsamlingerne indgivne Petitioner, og, hvor taknemmeligt end Enhver havde modtaget Yttringen af Hs. Majestæts allernaadigste Tilfredshed med deres Jdræt, og ihvor dybt man end havde følt den Opmærksomhed, som Kongen havde viist sine troe Provindsialstænder for Nørre-Jylland, fandt han dog, at Bekjendtgjørelsen, som allernaadigst Svar, ikke kunde egne sig til Giensvar. J saamange Tilfælde – meente han - kan en Tiltale hjer teligen opfattes, føles og erkjendes, uden derfor at gjøre Fordring paa Svar, ligesom i det Hele enhver Bekjendtgjørelse fra de høieste Autoriteter bedst besvares ved trolig Efterlevelse, og han kunde derfor ikke antage, at nogen hurtigen affattet og strax afleveret Adresse i nærværende Tilfælde var fornøden. Derimod vilde han finde det meget passende, om man vedtog, henimod Forsamlingens Slutning at udnævne en Committee, som, idet den udtalte Forsamlingens Tak for den allernaadigst gjorte Meddelelse, tillige i dybeste Underdanighed foredrog for Hs. M. hvad man fandt meest paatrængende til Statens Gavn og som man troede at burde henlede Allerhøists. Opmærksomhed paa i en allerunderdanigst Adresse. Stiftsprovst Hald bemærkede hertil, at Stænderne ikke havde begjært Kundgjørelsen, og den kunde derfor ikke kaldes et Giensvar, ligesaalidet som Adressen kunde kaldes et Giensvar paa Giensvar. Kundgjørelsen er givet uopfordret af Kongen, og det fortjener Forsamlingens Paaskjønnelse. Der skulde ikke takkes for Jnstitutionen, men for den hjertelige Aabenhed, hvormed Kongen har i Kundgjørelsen ligesom aflagt Regnskab til Forsamlingen, og for den omhyggelige Prøvelse, han har værdiget Stændernes Jndstillinger; og det fortjener al Paaskjønnelse Tobaksfabriqueur Funder yttrede hertil, at skjøndt man vel kunde sige, at Hs. M. er uden Stændernes Forsikkring overbeviist om sit Folks Taknemmelighed, saa synes det rigtigt og naturligt, at Folkets Udvalgte ved enhver passende Leilighed udtale hvad Folket føler og ønsker, og en Takadresse vil derhos frembyde en særegen Leilighed til at udtrykke hvad Stænderne maaskee ikke vilde gjøre til Gjenstand for nogen egentlig Petition. Jkke at tale om, at Forbigaaelsen af en Takadresse vil kunne modtage forskjellig Forklaring. Hs. M. har lagt for Dagen, at han hylder den Grundsætning, at Folkets Ønsker ogsaa bør være Hans Ønsker, og Hans allernaadigste Bekjendtgjørelse til denne Forsamling har herpaa givet et nyt Beviis, idet Kongen har troet at skylde sit Folk, ei blot at gjøre det bekjendt med Grundene til de Lov og Foranstaltninger, Hs. Maj. allernaadigst har ladet udgaae og iværksætte, men endog at give Folket en fuldstændig Forklaring med Hensyn til de af Stændernes Jnd stillinger og Erklæringer, som ikke have fundet Hans allerhøieste bifald. Men er det Kongens Villie at regjere i Folkets Aand, da kan det ikke feile, at der ved hver Stænderforsamling vil være Noget, som har Krav paa Folkets Erkjendtlighed, skjøndt der ogsaa kunne være Ønsker og Forhaabninger, som, nærede af Folket og udtalte af dets Deputerede, ikke have fundet Gjenklang for Thronen. Saavel om det Ene som om det Andet maatte Adressen udtale sig med Frimodighed og besindighed i en ædel og værdig Tone. Stænderinstitutionen er en moralsk Kraft, som, idet den udvexler Regjeringens og Folkets Forestillinger og Synsmaader, hæver Folket til Kongen og bøier Kongens Hjerte til Folket, men en ædel og frimodig Takadresse vil knytte Baandet fastere mellem Folk og Konge idet den tillige bringer en tilforladeligere Kundskab om Landets Tarv for Thronens Fod. Og bør ikke Kongens Røst, der nyligen talede til Folket, finde en Gjenklang i Folket, der atter taler til Kongen? Men er det rigtigt at indgive en Takadresse, da synes det ogsaa rigtigt, hertil at benytte det nærværende Øieblik. Følelsen trænger ikke til at betænke sig, og Ønsker, som længe ere nærede, behøve ikke megen Tid til at udtales. Taleren maatte derfor stemme for, at Forsamlingen udnævnte en Committee til at forfatte et Udkast til en Takadresse, som med Frimodighed og Besindighed i en ædel og værdig Tone maatte udtrykke, hvad Folket føler og tænker og det, der siden sidste Forsamling er udrettet til Landets Tarv. Oberst Brock bemærkede yderligere, at Jngen, det turde han sige, enten i denne Forsamling eller i det hele Rige, var mere gjennemtrængt end han af den inderligste Hengivenheds og Taknemmeligheds Følelser mod Kongen for den uskatteerlige Naade, Allerhøistsamme havde viist sit Folk ved Jnstitutionen af de raadgivende Stænder, og gjaldt det om, her atter at frembære den Erkjendtlighed, som føles og maa føles i hver af Hans Majestæts Undersaatters Bryst, da skulde han være den Første til at stemme paa en Takadresse og atter en Takadresse for denne store Gave, som Frederik den Sjette skjænkede sit Folk for at afhjælpe dets Trang, fremme dets Gavn, vække Almeen anden og føre Nationen paa den mildeste Maade Tidsaandens Krav imøde. Hvis altsaa Forsamlingen vilde paa ny gjentage denne Følelse for Thronen, saa stemte Taleren derfor, men da Kongen ikke kunde tvivle paa, at saadan Følelse næredes i hver Mands Bryst, af denne Forsamling som af hele Folket, meente han, at ingen Takadresse burde indgives før ved nærværende Forsamlings Slutning, thi da vilde man bedst kunne vide hvad der meest var at takke for og hvad der endydermere var allerunderdanigst at bønfalde om. Stiftsprovst Hald vedblev sit Forrige, idet han dog bemærkede, at for Forsamlingens Skyld behøves ingen Adresse, thi denne takker bedst i Gierningen; men naar Kundgjørelsen bliver Folket meddeelt, vil den Overraskelse, som denne vil foranledige, vække Trang hos Folket til at yttre sin Taknemmelighed, og det er gjennem Stænderne Folket udtaler sig. Adressen vil fremdeles være en Modvægt mod enkelte Jndivider, som rette en eensidig Polemik mod Regjeringen, og den vil virke, at Tilliden knyttes fastere imellem Kongen og Folket. Kammerraad Christensen formeente, at den kgl. Bekjendtgjørelse neppe havde overrasket Forsamlingen, og heri kunde derfor ingen Grund søges til at indgive en Adresse, men desuagtet vilde han dog af andre Grunde stemme for den. Assessor ith kunde heller ikke erkjende, at Kongen havde overrasket Forsamlingen ved hiin Kundgjørelse, idet han meget mere maatte antage, at man havde havt grundet Haab om at erholde samme. Det var vistnok et Gode, at man af Petitionsveien kunde forebringe Kongen sine Ønsker; men mangen Yttring og bemærkning, som Forsamlingen kunde føle Trang til at fremføre, kunde ikkun gjennem en Adresse, og ei paa anden Maade passende bringes for Kongen; og da det maatte være Forsamlingen vigtig at benytte ethvert Middel, hvorved dens Ønsker og Forventninger kunde blive fremførte, stemte han af denne Grund for en Adresse.