Den Vest-Sjællandske Avis, 1842-12-30
Til endelig Behandling blev derefter foretaget Sagen, betræffende Cancellieraad Funders Andragende angaaende Rigets Finantsvæsen. Toogtredsindstyvende Møde den 19de December, Eftermiddag. Den fra forrige Møde udsatte Afstemning om Funders Andragende ang. Finantsvæsenet. foretoges. Præsidenten anmeldte at han havde havt den Ære, at overrække den kgl. Commissarius den til Hs. Majestæt udfærdigede Adresse, med Amodning om, at den maatte blive afgivet efter sin Bestemmelse, hvilket den kgl. Commissarius lovede. – Til endelig Behandling foretoges derpaa Sagen og Extract af Udkast til et Reglement for Pramfarten paa Gudenaa fra Silkeborg til Randers. - Tre Udkast til Forsamlingens endelige Expeditioner bleve oplæste og vedtagne. Treogtredsindstyvende Møde den 20de December. Fire Udkast til Forsamlingens endelige Expeditioner bleve oplæste og vedtagne. Slutningsmøde den 20de December, Eftermiddag. Den kgl. Commissarius holdt en Tale hvoraf vi meddele Følgende: "J de sidste Dage have vi sysselsat os med Forhold, der mere end noget Andet kunde fremkalde Ængstelser, og jeg maa tilstaae, at ogsaa mit tillidsfulde Haab paa en rolig fremskridende Udvikling til det bedre begyndte at vakle; men ligesom det Udfald Forhandlingerne fik, dog mildnede min Bekymring, saaledes har det almindelige Overblik, hvortil jeg ved den forestaaende Afsked har overladt mig ført til den trøstende Tanke, at Lidenskabernes øieblikkelige Opbruusning snart vil afløses ved en alvorlig fordomsfri Overveielse fra alle Sider, saa at det vil blive klart, at det, der var Brødrene imellem fornemmeligen beroede paa Misforstaaelse, og at der vil indfinde sig en gjensidig Erkjendelse af det rette og naturlige Forhold, saa at Alt, hvad der i Lidenskaben er foregaaet, vil blive trængt tilbage og kun blive i Erindringen, forsaavidt det kan tjene til Advarsel i Fremtiden. Den Forvisning, som jeg har om den Viisdom og Fasthed, hvormed Kongen vil vide at behandle hine vanskelige Forhold styrker mig i dette beroligende Haab. Jeg har efter Samvittighed og Pligt maattet træde skarpt frem imod Meninger, hvortil Mange i og udenfor Forsamlingen heldede maattet søge at mildne Domme over Forhold, der havde sat de helligste og ædleste Følelser i en lidenskabelig Bevægelse, og jeg forudsaae, hvorledes jeg herved let kunde faae Udseende af at ville forsvare, hvad der dog ogsaa havde forarget mig om jeg end, ved at have fulgt de forudgaaende anledigende Aarsager og nøie overveiet deres Jndhold og Betydning, har fundet, at det ikke havde en saa hadefuld Natur, som man har villet tillægge det, eller kunde berettige til de Slutninger, som man har troet deraf at kunne udlede. Men har end min Tale ikke ganske fundet den Jndgang, som jeg kunde ønsket, saa synes Alt dog at vise, at manikke har miskjendt min redelige Villie." Efterat dernæst den kgl. Commissarius havde bragt sin Tak til Præsidenten, Vicepræsidenten og den hel Forsamling, anbefalede han sig til en Plads i deres venlige Erindring samt ønskede dem alle at see rige Frugter af deres Bestræbelser til Velsignelse for Konge- og Land, og efterat fremdeles Præsidenten og Forsamlingens ældste Medlem, Kammerraad Wulff, havde holdt korte Foredrag, i hvilke de blandt Andet udtalte deres dybeste Høiagtelse og inderligste Hengivenhed for den kgl. Commissarius, erklærede den kgl. Commissarius i Kongens Navn Provindsialstændernes nærværende Forsamling for hævet. Med et Kongen leve!" adskilte derpaa Forsamlingens Medlemmer sig.