Adresseavis for Børn, 1779-03-17
Spørsmaal. Hvad er det for en Videnskab, som over gaaer alle Videnskaber, og som skaffer sine Dyrkere den høieste Ære, den største Lykke, og den ædelste Fornøielse Vinter-Fornøielse, Paa denne Aars Tid, beskjæftiger sig mangen en med, at forskaffe sig saadanne Fornøielser, ved hvilke han kan fordrive de lange VinterAftener, og giøre Tiden behagelig for sig. Lados engang tænke nogle af de Glæder efter, som man i Almindelighed søger efter om Vinteren. Det er dog ikke af Veien endog for vore unge Læsere, at anstille en fornuftig Betragtning over de Ting, i hvilke baade Unge og Gamle sætter deres Fornøielser, for at see om de alle ere saa tilladelige, ædle, nyttige og anstændige, som vi ved første Øiekast betragter dem. Vi see Mennesker, som ikke tænke paa andet, end hvorledes de i adspredende og støiende Selskaber, kan fordrive de kiedsommelige Vinterdage. Mon Tiden ikke bliver lige kostbar, enten Dagen er kort eller lang, varm elle kold Og hvilket Ansvar, har vi ikke at giøre for dens Brug, Naar der nu gives Mennesker, som forkorter de korte Dage endnu mere ved Forandring paa Forandringer af Forlystelse, for at faae Ende paa Tiden, Hvad bør vi da tænke, Kun dette: De kiende ikke Tidens Vigtighed. – Der gaaer nu den unge vellystige Leander. Tre Timer efter Soelens Opgang, forlader han først sin Seng. Under Nydelsen af sin Caffee eller Thee, overlægger han med sig selv, hvorledes han skal anvende den Dag til sin Fornøielse. Han gaaer ud, han frokosterer nu hos den og nu hos den Middagen kommer, og nu forføier han sig til Spise=Qvarteret og Commenderer en Ræt efter en anden, som smager ham, meere for at tilfredsstille hans Gane, end Naturen. - Mættet af Mad og Viin, eller langt snarere besværet af si overdaadige Maaltid, gaaer han til Billiard-Huuset, Avis set, for at faae en Bevægelse, og som det hedder og sætte Maden. Undertiden gaaer han hiem, kaster sig paa sin Seng, for at faae Kræfter til et nyt Fraadserie om Aftenen. Denne kommer, og nu blander han sig i Svermen af sine lystige Medbrøder. Omsider trækkes Spillebordene frem. Leander er en Ven af Spil, han er færdig, Kortene blandes, der spilles, skiendes, larmes og Klokken slaaer 10. Nu er Bordet dekket og der kaldes. Han flyer fra Spillet til SpiseBordet, fra Bordet til Sengen, snorker og drømmer det øvrige halve af sin Tid bort. Dog dette er kun een af vor Fornøielser, maaskee den uanstændigste, ved hvilke vi pleier at forøde Tiden paa, i de mørke Vinter-Dage. Men hvor sindrig er ikke Mennesket til at opfinde sig tusende Slags Forlystelser. Der er nu den vellystige Timon, Snart begiver han sig paa Jagten, ud paa de øde Marker, for at dræbe en Hare, eller at udmatte og ængste et stakkels Dyr. – Snart gaaer han til Ball, for i en Dandse-Sal at springe og sveede og forkøle sin Sundhed bort; Snart henrives han af Skuespil, ikke for at kiende Dydens Skiønhed og Lastens Vederstyggelighed, og forbedre sit Hierte Men for at lee, beundre, snakke og begaae en Daarlighed større end den han seer. – Snart glemmer han alle Ting, og ved den første Snee der falder, vender alle sine Tanker til Canefarten. Alting maae være overdaadigt og prægtigt. Han gjør denne Tidsfordriv saa vigtig, som det kunde være til Livets Bedste, han glider op og need af Gaden eller ud af Byen, under Bieller og Klokker, og under denne daglige Klingklang saa fremt Canefart er ham troe, ødsler mere Tid bort, end han har været nyttig i.