Aalborg Stiftstidende, 1829-07-02
J lang Tid har dette Riges indre Anliggender og dets Statsregnskabsvæsen næsten udelukkende beskjæftiget begge Kamrene og den udvortes Politik er kun forsaavidt kommen paa Bane, som den nødvendig maatte berøres, hvor Talen var om Opoffrelser af Penge. Paa eengang har Herr von Chateaubriand med sin Veltalenheds hele Jld paa nye søgt at vække den tilsyneladende slumrende Jnteresse for den Rolle, som Frankrig unægtelig er kaldt til at spille og for hvilken det i den senere Tid havde valgt sig Grækenland til Skueplads. Vi ville af denne Tale meddele dette Blads Læsere nogle Brudstykker, da der neppe er nogen Tvivl, om, at de deri indeholdte Yttringer ville finde Gjenklang i det franske Folks Gemytter og maaskee paa nye vække en Sands, som kan faae en afgjørende Jndflydelse, naar Grækenlands endelige Skjæbne skal bestemmes. Alle Velstands Kilder ere forenede i Frankrig; vi behøve blot at være os vor Kraft bevidst; blot at besidde den Konst at lede den, for at hæve os paa vort rigtige Standpunkt. Udhviler Frankrig for Tiden, saa har det ved Navarino viist, at det formaaede at vaagne: neppe vaiede vore Vimpler i Bugten ved Salamis, førend vi paa nye saae vor Fortids berømte Søchelte reise sig paa nye. Spartas Ruiner beskyttes nu af vore Vaaben, og sikkert ville de 3 mæglende Magter med Glæde see Befrielsen af hiin anden Stad, som Verden har saa meget at takke. Lader os ikke glemme, at det var inden for disse Mure, den første Opfordring skete til bedste for Grækerne, Hvad vilde Grækenland være uden Athenen, uden Sletten ved Marathon, uden Termopylerne, saa har man spurgt, Det samme hvad Frankrig vilde være uden Paris, uden dets udødelige Mindemærker, uden de Valpladse, hvor dets Uafhængighed, dets Seire og dets Hæder blev erhvervet, saa svarer jeg. For mere end 23 Aar siden har jeg sagt: "Peloponnes er en Ørk, Øiet møder kun Byer, som ere ødelagte med Jld og Sværd. Ofte har jeg reist i 15 Timer uden at støde paa en eneste Bopæl. Himmelraabende Undertrykkelser og Voldsomhedet give Agerdyrkningen og alleslags Næringskilder Naadestødet. Er Attica end ikke slet saa elendigt, er dets Trældom derfor ikke mindre trykkende. Athenen staaer under umiddelbar Beskyttelse af Obersten for Seraillets sorte Gildinger; en Disdar Aga styrer Solons Folk, Omgivet af Phidias's Mesterværker beboer han Akropolis; ham falder det ikke ind at spørge efter disse Ruiners Oprindelse, eller at see sig om udenfor den Hytte, som han har bygget sig imellem Perikles's Mindemærker." Saaledes skrev jeg for næsten Fjerdedelen af et Seculum siden. Man betænke hvor mange Lidelser der siden den Tid ere komne til og da spørge man, om det ikke er Tid at sætte en Grændse for dem, Vei veed jeg, at der gives Mennesker, som hellere vilde vinde en Ærespels i Undertrykterens Tjeneste, end staae i den Undertryktes Friheds Geleder med Grækerhuen paa Hovedet; det disciplinerede Barbarie, som kun Afsindighed forvexler med Civilisation, finder sine Forfægtere,, Muhameds Fane finder sine christelige Riddere, Despotismen sine Gildinger, Religionen sine Renegater, men jeg veed ogsaa at der gives Mænd, som med tilbørlige Hensyn paa enhver Nations Rettigheder, spare deres Medlidenhed for de Ulykkelige, deres Arm for de Svage, i den Troe, at i Nationernes store Familie, have alle gjort et Skridt frem imod Slaverie og Trældom, saa ofte een Nation smeddes i Lænker. (Fortsættes.