Norske Intelligenssedler, 1766-05-14
Norne Jntelligen No. 20. Onsdagen den 14. Maji 1766. der. Fortsættelsen: Til dette som til alt andet kunde Præsterne paa Landet meget contribuere; thi jeg holder for, at det var gandske anstændigt og tilladeligt, at de, efterat have endt sin Tale og Folkets ævige Velfærd og Lyksalighed, at de og talte et Øjeblik om Folkets timelige Lyksalighed og Velgaaende, som man af den Morale Christus selv har prædiket, klart nok kand see, ere nær forbundne med hinanden; Thi dersom vor Kiærlighed og Omsorg er speciel anbefalet og paalagt os, i ene og enkelte Familier, hvad maa vi da ikke troe der paaligger os, i Henseende til det heele og almindelige og det Societet vi lever udi; Thi af Societetets Understyttelse og Velgaaende flyder mange gode Ting for Religionen, Skoler og Pensioners Oprettelse for Ungdommen, fleere Kirkers Opbyggelse i Landet, nyttige Establessements for arme og elændige Borgere i Selskabet, og andre fleere, saa at ingen fornuftig Præst bør tage i Betænkning hvad jeg her har proponeret. (a) Jeg seer vel herimod en Hoben Vanskeligheder; Landet og Kiøbstæderne ville komme til at tabe alle de Vigtualier, som saaledes blev fortæret og sendt ud af Riget, og vi maatte ufejlbarlig blive nødde til at lade hente saa mange fleere Levnets Midler fra Fremmede, som vi til at understytte denne Handel, tog fra os selv, saa at hvorledes det var gik vore Penge af Riget; Men alle disse Vanskeligheder som synes at være os imod, maa vi aldeles ikke regardere; Jeg sætter, at vi henter det raae Sukker fra Vest-Jndien med vore egne Folk og Skibe, naar da denne Fart blev standset, kommer vi da for det første ikke til at føde alle (d) disse Mennesker stille i Lan(c) Vilde Gud, at det gamle og eenfoldige, men allerhøist fornødne Evangelium af Presterne med Alvorlighed og Frugt kunde prædikes. Hvad det øvrige angaar, maa erindres, at det er Presterne sagt: Gak du hen, og forkynd Guds Rige, Luc. 9, 59. Og Patrioten kand være aldeles forsekret paa, at det giver dem nok at bestille. Jngen fornuftig Prest forsømmer ved given Leilighed og Catechisationer at formane til Christelig Tarvelighed, men at anvende visse Tider i enhver Prædiken til saadane verdslige Lærdome, vil næppe bestaa med Lovens Befaling; paa. 237. Art. 14. (o) Her klages over for mange Folk, naar strax tales om Folke-Mangel. Landet, som vi ellers i en saa nyttig Occupation loed underholde paa Søen; Thi siden baade vor Commerce er saa indskrænket og vi ingen Manufacturer har i Landet, saa seer jeg ikke at dette Overskud af Borgere kunde hiemme til noget Arbeide employeres; blev det saa ikke i Henseende til vor egen Consumption det samme, Og fødde vi ikke disse ledige Mennesker iblandt os til ingen Nytte, i den Sted naar denne Handel blev understyttet, de ikke uden i sit Ansigtes Sveed aad sit Brød, og fortiente at æde det, som de nyttigste og allerdueligste Borgere. Hvad Provisionen angaaer, som ethvert Skib er paalagt, og er det som egentlig trykker vore Sukker-Raffinaderier, da troer jeg vel at den efter det givne Forslag kunde bringes til Veje, allerhelst om den veritable Patriotisme saaledes var roedfæstet i vore Hierter, at vi ville indskrænke vores Overdaadighed, for at contribuere til det almindelige Bestes Tarv, det er, at hver Mand efter sine Omstændigheder ville i sit Huus forbruge en mindre Qvantitet af oven specificerede Fede-Vare, for at deraf desmeere kunde blive til overs for Magazinerne; Og skulde det endelig befindes, at vi igien fra Fremmede maatte forsyne os med ligesaa mange af disse Vare, som vi ved denne Leilighed bragte udaf Landet, saa synes dette dog ikke at være os saa præjudiceerligt; thi først vandt vi selv paa Forhandlingen af disse Vare, i Vest-Jndien, som til Liqvidation udi Jndkiøbet af det raae Sukker, ville giøre en betydelig Forskiæl, dernæst kand det aldrig feile, at den Fordeel vi havde af vore Sukker-Raffinaderier, ville hielpe os anseelig til at kiøbe tilbage det fremmede Korn og Feede-Vare, som vi efter Tidernes Omstændigheder for nogenledes billige Priser, kunde betinge os, og endelig flyder heraf, at Handelen paa Vest-Jndien blev ved ligeholdt; Vore Sukker-Verker kom i bedre Gang, saaledes, at vi med Tiden solgte vores Sukker for den Priis, at vi holdt alt fremmed Sukker ude. For at samle dette, vil jeg sætte, at vi paa de 4000de Rixdalers Provision, som et Skib paa 80 Læster er forbunden at tage med sig, naar vi selv provianterte Skibet, formodentlig vandt en ottendeel Part. Denne Gevinst er for nærværende Tiid tillagt dem, hos hvilke vi ere forbundne at tage denne Provision, men det giør i vores Regning den Forskiæl, at vi virkelig taber de to ottendeel Parter, thi først taber vi ikke allerne en ottendeel Parts mindre Fordeel, men vi taber tillige en otten deel Parts større Udgift, som ufejlbarlig flyder deraf, og hvor højt dette præjudicerer os, vil vi med Tiden formodentlig erfare. Jeg tilstaaer vel, at alt hvad vi efter dette mit Forslag vandt, synes at være profiteret og vundet hos og af os selv, saa at vores Kapital eller Fond ikke derved blev forøget eller Landets Tarv i Relation til Fremmede i nogen Maade forbedret men dersom vi havde en nøye Beregning over hvad Penge her gaaer af Riget for fremmed Sukker, skulle det kiendelig befindes, hvad vi vandt naar vort eget Sukker var af den Bonite og Priis, at vi ikke trængte til det Fremmede; men hvad skulle vi endnu ikke meere vinde, dersom vi ved en vel indrettet Oeconomie kunde bringe det dertil, at vi kunde have Sukker til overs, at exportere til Fremmede. Jeg befatter ellers ikke, men overlader til eder, skiønsomme Landsmænd! at eftertænke, hvad Aarsag det kand have, at det er forbuden fra Raffinaderierne i det eene Stift i Riget at transportere til det andet, da det derimod er tilladt fra Raffinaderierne uden Riget at transportere Sukker til alle Stifterne i Riget efter for Godtbefindende. Gunstige Brødre, tænk ikke, at siden jeg taler saa vel for denne Handel, at jeg enten er eller har i Sinde at blive en Jnteressent i Raffinaderierne; Nei, aldeles ikke; Jeg eier ingen Ting i Landet, og mindre i dem, men maaskee dette giør, at den private Fordeel ikke har Magt at forblinde mine Øjne, at see hvad der er mit Fædreneland, mine Medborgere, Societetet og det Almindelige nyttigt.