Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1816-04-04
Jndsendt. En Reisende følede nylig Lyst til, ved et øieblikkeligt, Ophold i Nærheden af Odense, i en Landsbye, at besee Kirken sammesteds; saa meget mere som han forhen har hørt tale om frappante Forandringer, denne Kirke i den sildigere Tid er undergaaet. Han fulgte sin Tilbøielighed, og fandt derved Anledning til, at anstille Betragtninger, hvilke han troer, at burde underkaste offentlig Prøvelse. Der findes Extremer overalt paa denne Jord, og endogsaa Landets Kirker kunne tiene til Beviis paa denne Erfaringssandhed. At Mængden af dem ere i en forladt, endeel endog, med Hensyn til det kultiverede Menneskes Tarv og Trang, i en yderst forladt Tilstand, er Noget som Enhver, der besidder Sands og Følelse for det Skjønne, Ædle og Aandsopløftende, let vil kunne forvisse sig om, og som Jngen kan undre sig over, der erindret sig, at Kirkernes Jndtægter paa Landet, deres Tiender nemlig, ifølge den Jndretning, som finder Sted i vort Danmark, ere privat Mands Eiendom, og paa forskjellige Maader mangengang ere komne i sactilegiske Hænder. Enkelte ret sindede Godseiere gjøre en roesværdig Undtagelse; deres humane Sindelag bragte dem til, at søge en Glæde i, og saa hvad Kirkerne angaaer, at give Gud, hvad Guds er, og deres dannede Smag lærte dem, at give Kirkerne en, for et saa helligt Sted, passende og værdig Forskjønnelse. Men naar vore Gudshuse, disse gamle gothiske Bygninger, der tildeels ogsaa vidne om vore Forlædtes Kjæmpekraft. gives en forandret Skikkelse og Jndretning, maatte Manda ikke ønske, at enhver Kirkerier, der lader en Kirke forandre, stod paa det Kulturtrin som udfordres, for i det ringeste ikke at anordne, hvad der kunde være til Anstød for en mere dannet Smag og ædlere Følelse? – J Kjøbenhavn er det Jngen tilladt, at lade sin Gaard eller sit Huus male udvendig, uden forud at have indhentet Stadslonducteurens Approbation i Henseende til den Farve han agter at give samme, og paa Landet kan Enhver, der cir en Kirke udzire den efter eget Gotbefindende, Som en følge heraf har den omtalte Kirke modtaget Forandringer, der synes underlige, og, efter hiin Reisendes Skjønnende, kunne ansees som en pyntelig Smagløshed, der grændser til Vanhelligelse af et helligt Sted. For imidlertid at sætte Andre istand til at dømme, tænke Man sig en gothisk Ark kirke med et marmoreret Chor, Altertavlen borttaget, og i dens Sted et stort Vindue i en modernere Smag end Kirkens øvrige Vinduer, anbragt i dens østre Gavl, og i dette Vindue ophængt hvide Netteldugsgardiner med gryndser i Festons; Alterbordet trukket frem, - efter nyeste Møde, - og en Stoel for Præsten, hvor han kan sidde og vende Ansigtet mod Menigheden, - ret saa huuslig; endvidere en Glas=Lysekrone midt for Alteret, hængende saa lavt, at høie Folk let maae støde Hovedet imod den. Et Monument, bestaaende af en stor Steentavle i Væggen, med Jnskriptioner og Udziringer, over en adelig Familie, hvis Descendenter endnu leve, var nedtaget; Ligene, som stode bag ved den, paa et fra Kirken aflukket Sted, vare nedsænkede paa Kirkegaarden, i en stor Grav, og bemeldte Steentavle lagt ovenpaa den. Paa det Sted i Kirken, hvor Monumentet havde været, var nu indrettet en liden Kirkestoel; i hvorvidt denne Forandring var skeet med eller uden dertil indhentet Tilladelse, var den uvidende om, der foreviiste Kirken. Det synes imidlertid, at der burde tages Hensyn saavel til den Agtelse, som Man er Forfædrene skyldig, som til den historiske Mærkværdighed, ved slige Forandringer, og at de kun under visse betingelser kunne bifaldes. Dog er det muligt, at hiint Monument, ved at anvises Plads paa Kirkegaarden, har undgaaet at vorde marmoreret, hvilket Man maae formode kunde vorde Tilfældet, da en i antik Smag og Stiil i Granit smukt udhugget Dødefund havde havt denn Skjebne. Der kunde være endnu mere at sige om, hvad der er at see i denne Kirke, men de anførte Pjendoforskjønnelser kunne være nok for denne Gang. At denne Kirke alligevel ikke er den eneste, der saaledes forskjønnes, slutter Anmelderen sig til, da nylig blev ham fortalt, at for ikke længe siden i en anden af Fyens Kirker paa Landet, en gammel Altertavle er leven borttaget, og istedetfor den et Vindue malet over Alteret c tempora, o, mores!