Aalborg Stiftstidende, 1836-03-05
Kjøbenhavn, den 1ste Marts. J Fredags (den 26de Febr.) opløstes, som allerede meldt, Stænderforsamlingen i Roeskilde. Efterat Forsamlingen i et Møde, fra Kl. 91, havde tilendebragt sine Arbeider, blev et Slutnings=Møde berammet til Kl. 3. Dette sidste aabnede den kgl. Commissarius, Conferentsraad Ørsted, med et ham værdigt og til Anledningen svarende Foredrag. hvori han, efter et Tilbageblik til det første Stændermød- og til de Forsamlingen da besjælende Følelser, yttrede sin levende Glæde over, at den samme umiskjendelige Hengi, venhed for Kongen og Fædrelandet, som da forenede de Deputerede, i Forening med en fædrelandsksindet Birkelyst, Jver og Utrættelighed, havde stadfæstet sig i og betegnet Forsamlingens Arbeider, ligesom han og paa en rørende Maade erkjendte de Beviser paa Velvillie og Yndest, som han havde erfaret under sit Forhold til og Samliv med hver enkelt Deputeret. Efterat han med dyb Bevægelse havde omtalt det smertelige Savn af en høitagtet Ven og Medarbeider, som Døden i de sidste Dage havde bortrevet fra hans Side, ved hvilken Anledning han tillige taknemmeligen erindrede de Beviser paa Deeltagelse, han havde modtaget, sluttede han med at erkjende de Fortjenester og det Krav paa Taknemmelighed, som baade Forsamlingen og han skyldte dens Præsident, Vice-Præsident, den kal Tilforordnede i Toldsagerne, Redacteurerne af Stænder=Tidenden og Forsamlingens Secretair. - Derefter tog Præsidenten, Prof. Schouw, Ordet og tolkede Forsamlingens og sin egen Tak til den kgl. Commissarius og de nysnævnte Embedsmænd, hvorhos han gav en kort Skizze af Forsamlingens Virksomhed, ved hvis Ledning han erkjendte at have modt saamegen Velvillie og Overbærelse. Da han under denne Tale paa en ligesaa skjøn som sand Maade ydede den kgl. Commissarii Fortjenester levende Erkiendelse, gjorde samtlige Deputerede, ved uvilkaarligen at reise sig fra deres Pladser, Præsidentens Ord og Tak til deres egne- Efterat derpaa Vice=Præsidenten, Etatsr. Hvidt, i en kort, alene til Præsidenten stilet, Tale havde bragt Denne Forsamlingens Tak for hans utrættelige Jver, Forretnings dygtighed, Humanitet og Gave til at fremskynde Arbeider nes Tilendebringelse, tog slutteligen Provst Birch Ordet, og udviklede paa en ligesaa hjertelig som værdig Maade, hvorledes Forsamlingens Følelser i Adskillelsens Øieblik saa naturligen forenede sig i en dybt erkjendt Kjærlighed og Taknemmelighed til Jnstitutionens ophøiede Giver, vor elskede Konge, for hvem derpaa Forsamlingen, efterat den kgl. Commissarius i Hs. M. Kongens Navn havde opløst den, udbrød i et eenstemmigt, tre Gange gientaget, Kongen leve!" - Forsamlingen begav sig derpaa, efter foregaaende Indbydelse af den kgl. Commissarius, til en Afskeds Diner, under hvilken de af ham for Hs. M. Kongen og Dronningen samt Kongehusets Medlemmer udbragte Skaaler, saavelsom de af ham hertil knyttede Bønner og Ønsker mødte Forsamlingens levende Erkiendelse. - Efterat Stænder=Forsamlingens, Conferentsraad Ørsteds, Præsidentens og øvrige Forsamlingens Embedsmænds Skaaler, vare tømte, endtes Høitideligheden med et hjerteligt Udbrud, af Ønsker for det elskede Fædreland, til hvis Held og Hæder Forsamlingens Ophold og Virksomhed i Roeskilde havde været helliget. Samtlige Deputerede, hvem eet Formaa i 6 Maaneder havde forenet, og hvis Møde og Adskillelse derved havde erholdt en kjær og dyb Betydning, toge derpaa en hjertelig Afsked, saavel fra den kgl. Commissarius, som fra hinanden indbyrdes. (Kbhvspst.)J Torsdags Middags stedtes de jordiske Levninger af den forevigede Johan Daniel Herholdt til den sidste Hvile. Det var trøstende at see, hvorledes Gamle og Unge kappedes om at vise den ophøiede Hedenfarne den sidste Ære, ikke alene de af Stadens ældre Læger og Gaar læger, som ikke Sygdom holdt tilbage, ledsagede Toget, med ogsaa en stor Deel af de ved begge lægevidenskabelige Anstalter Studerende. Toget gik fra den Afdødes Bolig til Fruekirke, hvor Liget blev modtaget med Orgeltoner. Nr. fremtraadte Hs. H. Hr. Stiftsprovst Clausen og holdt en kort, men kraftfuld Tale, hvori han med Inderlighed og Veemod skildrede den Afdødes Fortjenester som Videnskabsmand og offentlig Statstjener, som den unge Studerendes Veileder og den Fattiges Ven. Efter Talen afsang de lægevidenskabelige Studerende et af Professor Oehlenschlager forfattet Mindedigt. Efter den nu paafulgte Jordspaakastelse bare de Studerende atter Liget til Ligvognen, der førte det til Assistentskirkegaarden, hvorhen kun de nærmeste Beslægtede og nogle enkelte Venner ledsagede det Her nedsattes Liget ved Siden af den Forevigedes, allerede for mange Aar siden afdøde Hustru.