Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-08-10
Af de gamle Sprog yndede Ynglingen meest det Græske og blandt de Nyere det Engelske. J det Latinske gjorde han i Skolen meget gode Fremskridt; i det Græske gik det ham for langsomt. Homer var tidligen hans Yndlingsbog. Allerede 1773 kunde han gaae fra Gymnasiet til Universitetet i Göttingen. Han hørte fortrinligen Heyne, Meiners, Gatterer, Schløger, Exleben, Eberhard. Hans forstandige Fader overlod det den Gang ganske til ham selv, at gjøre Philosophie, i Forbindelse med Philologie og Historie, til sit Hovedstudium. Det var Faderens Plan, at han den største Deel af Sommeren skulde besøge Tydsklands fleste Stæder og Egne, og fortsætte i den endnu øvrige Deel og hele Vinteren sine Studeringer i Leipzig. Af Forelæsningerne afskrev han lidet eller intet; kun med faa Studenter havde han Omgang; men af Professorerne derimod med Meiners, som han meget høiagtede; han besøgte imidlertid flittigen det offentlige Bibliothek. Stort Jndtryk gjorde Winkelmanne Skrifter paa ham. - Efter hans Reise i Tydskland, som varede Sommeren over, opstod hos ham Ønsket, at see Jtalien, et Land, som lovede hans Sands for det Skjønne saa stort Udbytte og hvorfra hans Forfædre nedstammede. Jmellem Aarene 1570-1580 skal nemlig Matthias Boega, en italiensk Greve, der eiede Godser ikke langt fra Verona, have ihielskudt en fornem Herre i Tvekamp, derpaa være flygtet til det nordlige Tydskland og gaaet overtil Luthersk Troesbekiendelse, men efter sin første Gemalindes Død være bleven Svigersøn af en meklenborgsk Hofprædicant. Hans anden Søn, hedder det, har været Cantor i Flensborg, og Sønnen, Sønnesønnen og Sønnesønnens Søn, Præst i Wilstrup. Den sidstes Søn var Provsten, i Møgeltøndern. Vor Boega gik over Venedig til Rom. J August reiste han hurtigen tilbage. gjennem Tyrol, Schwaben og Franken over Nürnberg til Leipzig. Han besøgte ogsaa Academiet i Gotha og Dresden. J Leipzig savnede han det Udttingske Bibliothek, hvor han var vant til at læse en heel Række af Bøger i eet Fag. Om Vinteren hørte han Statsret hos Seger, Cammeralvidenskab hos Schreber og Staternes Historie hos Wenck. For sig selv vedblev han at sysselsætte sig med Grækerne; ogsaa havde Homer bestandigen været hans tro Reisefælle. Under hans halvaarige Ophold i Leipzig forfattede han i sit to og tyvende Aar et Par Afhandlinger om Philosophie og Folkereligion, om Selvmord og Tilstanden efter Døden. Hans Fader vilde nu, at han skulde paatage sig at undervise sine to yngre Brødre; han tiltraadte derfor sin Tilbagereise og ankom, efter fem Aars Fraværelse, i Mai til sin Faders Huus, Møgeltøndern. Her levede han Sommeren over ganske indgetogent, for det meste med sine Bøger, var næsten endnu mere stille og eftertænksom end før, undtagen naar Gienstanden, angik hans Fag. Maaskee er Frugten af denne rolige Ensomhed et flygtigt udkastet Sørgespil Clementine Salviati, Denkalion i tre Scener, og et Par Ballader af gammeldansk Æmne. For at komme i en passende Virksomhed blef det af hans Farbroder, Justitsraad og Post casserer Zoega i Kjøbenhavn, gjorte Forslag, at han foreløbigen skulde opholde sig hos ham, forat oppebie og vælge en beqvem Leilighed dertil, antaget. Men i Farbroderens Huus, hvor han nu havde været siden Efteraaret 1777, blev det ham, som var vant til Ensomheden, besværligt, at boe med en Fætter paa eet Værelse. En for ham passende Plads var i Begyndelsen ikke af finde, hvilket ei var at undres over, da han ikke havde gjort nogen af de almindelige Facultets videnskaber til sit Kald. Af Mangel paa anden Ansættelse begyndte han at gaae som Volontair i Rentekamret, hvor een der ansat Paarørende gav sig Umage for at indlede ham i Forretningerne, saa tørre og mekaniske end Kammerforretningerne forekom ham. Til den academiste Løbebane følte han sig naturligviis brugbarere. Men imidlertid havde han aldeles ingen Lyst til at være Privatlærer ved Universitetet i Kjøbenhavn, hvor det overalt den Gang ikke hvede ham at være; han havde snarere valgt Kiel, endskjønt han ogsaa dertil ikke havde stor Tilbøielighed. Kied af Opholdet i Hovedstaden, hvor han ingen passende Virkekreds fandt og dybt forstemt over Afhængigheden i hans Farbroders Huus, antog han med Glæde en ham tilbuden Hofmesterplads paa Landet hos en Beslægtet, Hr. Brøgger. Da han ikke strax kunde tiltræde denne Post, ilede han paa et Par Maaneder tilbage til sin Fader i Møgeltøndern. J Kjøbenhavn havde han flittigen benyttet det Suhmske Bibliothek, gjerne besøgt den italienske Opera, ved Siden af sin oprigtige Ven, Esmarch, som allerede var blevet ham kjer paa Universitetet, siden levede i mange Aar i Rendsborg, og først for nyligen døde. Hjemme i Møgel tøndern beholdt Boega sit mørke og stille Væsen; iøvrigt var han sysselsat med sine Brødres Undervisning og sine Bøger. - J October 1778 afreiste han, for at paatage sig Hofmesterpladsen hos den unge Paarørende, der nyligen havde faaet en stor Arv, til Kjerteminde. Her befandt han sig i en beqvem Stilling og havde mange Fritimer, da hans Eleve fortrinligen kun skulde undervises i de nyere Sprog. Hvad den lille Stad lod ham mangle paa Selskab, det erstattedes ham paa de nærliggende Herregaarde, hvorBoega fandt en utvungen Omgang blandt Præsterne og Godseierne. Her opholdt han sig fra October 1778 til April 1779. J Foraaret 1778 var han bleven indbudet til at ledsage den unge Kammerjunker von Heinen paa hans Reise. Han antog Jndbydelsen; Reisen gik atter først til Göttingen. Her modtoges han med Varme af hans gamle Lærere Feder, Meiners og Heyne. Hos den sidste hørte han Archæologie, hos Bechmann Oeconomie og Technologie, hos Blumenbach Naturhistorie og hos Meiners om de forskjellige gamle Folkeslags religiøse Jdeer. Af Homer og Ossian havde han to meget smaa Udgaver, og uden een af disse i Lommen gik han sjeldent ud. Ogsaa Petrarca og Tasso vedblev han stedse at læse. (Fortsættes.)