Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-11-10
Ved at læse den lange Harange, Hr. Pastor Fenger i dette Blads No. 177 har ladet indrykke mod Stykket "Processen i Vemmeløv Sogn, der er leveret i samme Blads No. 174 – hvori hverken den Enes eller den Andens Troe er angreben – maa man fristes til at spørge, hvad der kan have bevæget Manden til at drage tilfeldts for Trøen og aflægge sin Troesbekiendelse offentlig i Avisen, Dog vel ikke de tvende Prædicater "Sect" og "Proselytmagerie, som ere benyttede i Meddelelsen, thi om og hvorvidt disse vare rigtig anvendte, lod sig tale koldt og roligt uden Udkrammelse af hans og Troesvenners Troe. Og hvad er der da i Stykket, som kunde fordre dette og gjøre ham berettiget til den Dadel, han vil ramme Forfatteren med, Har denne kanskee fremført factiske Urigtigheder, Nei, derom bemærkes intet; og dog tillader Hr. Fenger sig at fordre Forfatterens Navn, at kalde Sagens Fremstilling ufuldstændig, skjev, falsk og fordreiet paa en hadefuld Maade. Men hvor ligger da alt dette Fjendtlige i Meddelelsen, som han vil bekjæmpe, Sandelig kun i Hr. Fengers Jndbildning; thi Meddelelsen er blot leveret for at give Bladets Læsere Lys over en Sag, som i længere Tid har vakt Alles Opmærksomhed, og Uddraget deraf er rigtigt og indeholder ikke det Ringeste til Forkleinelse af de Paagieldendes Troe. Derom dreiede Sagen sig ikke, men om Maaden, paa hvilken den søgtes fremmet, og da den var Loven imod, var den ikke god, og derfor bleve de idømte Straf. Veed Hr. Pastor Fenger kanskee flere Omstændigheder om Sagen, som kunde interessere Publikum, end Meddelelsen indeholder, siden han kalder den ufuldstændig og gjør det til en Anke, da burde han efter sin Tænkemaade være kommet frem dermed, da det ellers er ud, som han, trods sin Lærdom, ikke kjender til den Sag, han skriver omDet kan dog vel heller ikke støde hans Forstand, at Sagens udpegede Omstændigheder bær Vidnesbyrd om det Forunderlige i, at læg Folk, der agere Apostle, kunne skaffe sig Tilhørere uagtet den ufuldkomne Maade, hvorpaa det er givet dem at foredrage Religionens Sandheder, imod de offentlige Foredrag i Kirken af dens beskikkede Lærere, J saa Fald bortkaster han Nødvendigheden af at studere Theologie. Altsaa bliver det ved Spørgsmaalet, om man rigtig kan henføre de Paagieldende til en Sect, om Udbredelsen af deres Troe kan kaldes Proselytmagerie, J Henseende til disse Spørgsmaal maa det bemærkes, at Hr. Fenger selv tilstaaer at have een Troe med de Paagieldende og som de søge at udbrede og aflægge Bekjendelse om, hvilken han paa et andet Sted kalder den gamle christelige Troe, og paa et tredie Sted siger skulde være en Torn i Øinene paa visse Folk, hvormed dog vel menes Christne af den almindelige Kirke. Men naar han nu saaledes selv tilstaaer, at der hersker afvigende Troes=Meninger i een og samme Kirke, hvor kan han da have imod, at man kalder de Troesvenner en Sect, som forener Troesmeninge og samles udenfor Kirken for sig selv til privat Opbyggelse? Hvor kan han have imod, at man kalder det Profelytmagerie, naar Medlemmer af saadanne Foreninger søge at udbrede deres Troesmeninger til Andre og faae dem med i deres gudelige Samlinger"Proselytmagerie betyder Troeserhververie, "Secten Forening, som bekjender sig til visse Troeslærdomme og Meninger, og begge disse Benævnelser passe jo ganske til det Lys, Hr. Fenger selv udbreder over sine Clieuters Troe og Adfærd. En Sect kunde den Forening vistnok ogsaa kaldes, der drev det saavidt, at den aldeles skilte sig fra det almindelige Kirkesamfund – hvad Hr. Fenger vil have forstaaet derved ; men denne Grændse er trukken for streng, da den udelukker de Mennesker af Benævnelsen, som, skjøndt blivende i den almindelige Kirke, dog afvige i enkelte Troesmeninger og have sluttet sig til hinanden.