Berlingske Tidende, 1832-01-27
Kjøbenhavn, den 27de Januar. Brevposten fra Hamborg ankom hertil i Morges Kl. 5 1/2. Det Kongelige Danske Cancellie har havt Anledning til at antage, at der ved Beregningen af Stervboers Masse til Ansættelse af Skiftesalarium og Arveafgifter hersker ulige Praxis Henseende til hvorvidt Summer, der for Skiftet ere udbetalte til Arvinger, antages at burde medregnes til Massen eller ikke. - Desangaaende er den 14de d. M. fra Cancelliet afgaaet følgende Circulærskrivelse til samtlige Amtmænd i Danmark: "Til et Boes Masse bor henregnes, foruden det, der ved Skiftet i Virkeligheden forefindes, tillige hvad der ved en juridisk Fiction antages endnu at være en Deel af Boet, enten ved at det staaer i vedkommende Arvingers Lod og kommer til Afkortning i hvad der af Boet skal tillægges dem, eller ved at det, i de Tilfielde, hvor der skiftes imellem en længstlevende Ægtefælle og den første afdødes Arvinger, bliver at medregne til den disse tilkommende Andeel af Boet, og saaledes har til følge, at den længstlevende udlægges mere end Halvdelen af Boets effective Beholdning; men at derimod andre tilligere skeete Udbetalinger, der ikke paa foranførte Maade faae Indflydelse paa Delingen af Boets virkelige Beholdning, ei kunne blive at medregne til Massen. - Naar denne Regel lægges til Grund, bliver det deraf en Følge, at de Forstrækninger, et Barn har faaet af dets Fader, og som blive beregnet det til Afkortning ved dets Arvelods Bestemmelse, ligesom andre Boets udestaaende Fordringer, bør regnes med til dets Masse. Forsaavidt derimod slige Forretninger vel have fundet Sted, men samtlige Vedkommende blive enige om ikke at beregne samme til Afkortning i Arvelodderne, bliver der at skjelne imellem, om det er en reen Eftergivelse, som finder Sted, eller om alle Vedkommende have faaet Forstrækninger, hvilke de forenes om at lade gaae op imod hinanden. J første Tilfælde, som ikkun kan indtræde hvor samtlige Arvinger, der kunde lide ved at frafalde Afkortning, ere myndige, kan den eftergivne For strækning, saalidet som en Gjeldsfordring, der eftergives Vedkommende, lægges til Massen; men i sidstmeldte Tilfælde findes der at burde lægges til Massen og de respective Arvelodder saa meget, som udkommer, naar man beregner saa stort et Forskud for hver især, som den har faaet, der har erholdt mindste. - Naar et Barn allerede i Arveladerens Live har givet Askald, eller har faaet saa store Forsikkringer, at det benytter sig af den Ret, Lovens 5 - 2 - 62 giver det til at beholde det Oppebaarne, imod at frafalde videre Arv, erholder den Paagieldende ved Skiftet intet som Arv, ligesom der ikke engang bliver Spørgsmaal om den til Vederlag for samme modtagne Valuta, og der vil da, ved Ansættelsen af Boets Masse, ordentligviis en kunne bringes noget i Beregning for hans Vedkommende. Jmidlertid bør dog efter det Foranførte herfra undtages det Tilfælde, naar der under Beregningen af den Boeslod, som tilkommer den længstlevende af Forældrene, ogsaa tages Hensyn til de Udbetalinger til den Paagieldende, der have foranlediget Afkaldets Udstedelse eller Frafald af videre Arv paa Skiftet; thi i bemeldte Tilfælde bliver der ikke at forholde, som om vedkommende Arving aldeles ikke var til, men den ham udbetalte Sum betragtes som en ham antecipando betalt Arv; hvortil kommer, at den kongelige Kasse ellers ikke vilde erholde Arve=Afgift af det halve Boe.