Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1835-02-02
Et ungt Menneske, var bleven saaret og greben i en Kamp med Toldofficianterne, og man ventede at hans Gjenstridighed kunne koste ham Hovedet. Han havde en Moder, der var En ske og Moder til 5 Børn, denne besluttede i hendes Fortvivlelse at bede Kongen om Naade, og tilbagelagde en Vei af 10 Lieues til Versailles i 5 Dage. Da hun var ankommen dertil, kastede hun sig for Ludvig den XVI Fødder, bad om Naade for sin Søn, og anførte, at han kun havde smuglet Salt, for at skaffe hende og 5 andre Børn Brødet. Kongen tilgave; og denne Søn var Jean Chouan, den første Anfører for Opstanden i Bas-Maine. De Omstændigheder, under hvilke denne dristige Landmand først aabnede Krigen, ere følgende. Den 17de August 1792, havde Befolkningen i de omliggende Sogne i Landsbyen SaintQuien de Tois, forsamlet sig paa Grændsen af Bretagne. Det angik at danne Nationalgarder, men frem for alt, at bevæge det unge Mandskab til at afgaae til Armeen. Medlemmerne af Districts=Directoriet og Cheferne for Cantonens Nationalgaarde, havde indfundet sig i fuld Stats og midt i Kirken, omgivet af en Trop Gensdarmer og Nationalgardister, og havde taget Plads paa en Slags Estrade, hvorfra de kunne oversee Mængden. En Taler talede om Frihed og Liighed, og truede enhver med Fængsel, ja selv med Døden, som underkastede sig ikke. Forsamlingen hørte paa ham med Taushed, men da man ville opskrive deres Navne, der vare udvalgte som Frivillige, begyndte man at blive utilfreds, paa Trudster fulgte Haan, og Gensdarmerne fik nu Ordre til at gribe de Opsætsige. Fra alle Sider lød nu Raabet: "Ned med de Hunde, ingen Frivillige". Uordenen havde naaet den høieste Grad, da en Mand sprang frem af Hoben, greb med den ene Haand en Gensdarme, bød med den Anden Forsamlingen at være stille, og sagde: "Naar det gjælder Kongen, staaer vore Armee til hans Tjeneste, men for at forsvare hvad J her kalde Frihed, da maae den der vil, fægte derfor, hvad os angaaer, da ere vi alle stemte for Kongen, kun for ham!" Hele Forsamlingen stemte deri, og snart var Nationalgardister, Gensdarmer og Magistratspersoner fordrevne og jagede ud af Kirken. Saaledes opofrede den Mand, som Kongen skjænkede sit Liv, Smugleren Jean Chonanatter dette Liv for sin Konge. Dette er den første Oprindelse til Chouanerne og deres langvarige Jnsurgent-Krig. (Lit. B. d. B.)J No. 21 af Neue Zeitung gives en kort, historisk Beretning om Sverrigs politiske Tilstand: "Forfatteren gaaer tilbage til Aaret 1812 da alle Stemmer løde for Jgienerobringen af en haardt savnet Deel af Landet, men Carl Johan blev standhaftig, og det russiske Partie kom igjen til Magt og Anseelse. Freden og den hellige Alliantses Politik bragte dette System til Fasthed, imidlertid tiltoge Udgifterne, som Rigsdagen i 1809 erklærede for at være saa store, at den, største Fare var forbunden dermed; i Aaret 1809 beløbe de sig kun til 2,938,502 Rdr. og i Aaret 1834 til 9,151,90 Rdr. Coursen paa Hamburg paa svenske Papir-Penge, sank ogsaa, uagtet Kongens Bestræbelser for at opretholde den, til det dobbelte mod Guld og Valuta; Banken har heller ikke formaaet at opfylde sin Forpligtelse at kunne udvexle Sølv mod Papirpenge. Trykkefriheden blev ogsaa ved en Suprimationslov, endnu mere indskrænket. Sverrigs Lærde, som ikke høre til den geistlige Stand, Fabrikantere og Haandværkere, som ikke ere Statsborgere forlange ogsaa med Grund at faae Stemme blandt Rigets Stænder. Bondestanden den troeste og meer trykkede Deel af Landets Jndvaanere, forlanger Formindskelse af de Byrder, der hvile paa den; i flere liberale Blade forlangtes nu en aldeles Forandring af National-Repræsentationen, men i det høie Aristokraties Blade derimod modsatte man sig samme; især i Bladet svenske Minerva, som ogsaa kaldes ryska (russtiske) Minerva. Endnu bestandig er Sverrigs Jntelligents i Adelens Besiddelse, Pressen bliver bestandig ledet af den, især i Hovedstaden; og i Provindserne har Geistligheden den meest afgjørende Jndflydelse. Men Spiren til et andet politisk Liv, har allerede udviklet sig, og Oppositionen, som før stred for sig selv, strider nu for Folket. Den nærværende Rigsdag, ansees af den offentlige Mening, kun foren Skygge af National-Repræsentationen.