Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-01-01
Deres hyppige Formørkelser ere især mærkværdiDa Jupiter er saa stor, og de forholdsmæssig omkirke den saa nær, og løbe saa hurtigt, saa træde ofte i dens Skygge. Den første Drabant, om gjor sit Omløb omkring Jupiter i en Dag 18 mer 27 Minuter, og nogle og 30 Sekunder, bli i hver Maaned 17 Gange formørket, den 2den Gange, den 3die 5 Gange, og den 4de 2 Gan, men hvoraf sædvanligen kun nogle kunne blive giagne, fordi Jupiter ved de fleste befinder sig under Horizonten. Den førstes Afstand fra Jupiter udgjør omtrent ligesaameget som Maanens Bortfiernelse fra os, den 4 eller 5 Gange længere bortfjernet fra sin Hovedplanet. Fra Jupiter af seet viser den første Drabant sig i Giennemsnit doppelt og i Fladerum noget over tre Gange saa stor som vor Maane; og Jupiter viser sig for den første Drabant i en uhyre Størrelse, som 36 Fuldmaaner vare satte i Rad ved Siden af hinanden og i Fladerum som 1310 sammensatte Skiver af Maanen. Jupiters Drabantere, som ere saa langt borte fra os og som i sig selv ere kun ubetydelige, ere af en udmærket Nytte for Seiladsen. Efter deres Formørkelser, som lade sig nøie i Forveien beregne og bringe i Tabeller, kan man med en stor Sikkerhed finde den Geographiske Længde, som er saa vigtig ved en lang Søefart. Forskiellen paa Tiden, hvori man iagttager en Formørkelse af een af disse Drabantere paa langtbortliggende Steder fra det Sted, som er bestemt for denne Begivenhed, nemlig Pa tis, London eller en anden Stad, giver tilkiende hvor stor Længdens Afstand er fra dette Sted. – Endnu ere disse Drabantere blevne meget vigtige for os i Physikens Historie, derved at de først have lært os at kiende Lysets Bevægelse; thi deres i Forveien beregnede Formørkelser kunne ikke stemme, naar Jupiter havde i midlertid fjernet sig meere fra os, eller var kommen os nærmere. Saaledes overbeviiste man sig tilsidst om, at en vis Tid udkræves til Lysets Forplantelse, og fandt at Soellyset bruger for at giennemløbe Jordens Bane, som Jupiter nu er nærmere ved og nu ere længere borte fra, en Tid af 16 Minuter, saa at Lyset i et Sekund gaaer en Vei igiennem den af 40000 Mile. Saturn, som er den Planer der følger efter Jupiter i vort Solsystem bevæger sig i en Tid af 29 Aar og 166 Dage i sin Bane omkring Solen i en Afstand af 199 Millioner Mile. Paa den sees Solen i Giennemsnit 9 1/2 Gang og i Fladerum 91 Gange mindre end paa Jorden. Det Rum, som dets Legeme indtager er 1030 Gange større end Jordkuglen, da dens Giennemsnit udgiør 17362 Mile; men dens Tærhed er meget ringe, og udgiør ikke en 10de Deel af Jordens, hvorfore den meget store Satuenskugle veier kun saameget som 98 Jord kugler. Dens Figur har noget besynderligt ved sig. Den er ikke allene fladtrykt ved Polerne; men ogsaa noget cylinderdannet under Æqvater, og det saaledes, at naar man inddeeler Axelen fra den ene Pol til den anden i de 32 Dele, saa udgiør dens Giennemsnit i dens midterste Bredde 36 og under Æqvator 35 af disse Deele. At Saturn er fladtrykt ved Polerne kan man forklare af den Hurtighed, hvormed denne Planet dreier sig om sin Axel, som ikke varer længere end i 10 Timer og 10 Minuter; men at den er indtrykt ved Æqvator kommer sandsynlig deraf, at den Ring, som gaaer omkring Saturn, er bygget af den Masse, som her manglet, paa en Tid da Plancten endnu var i en blød Tilstand.