Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1835-12-11
Som det virksomste Middel til at fremme Almeenaand, nævner Forf., raadgivende Stænders Jndførelse. Ved Folkets umiddelbare Adgang til Thronen, ved dets Jndvirkning paa Landets vigtigste Jnteresser, hæve Gemytterne sig, og idet de hæve sig, afryste de en Servilitæt, som truede at tage dem fangen under en blind Lydighed; saamange Undersaatter, saamange frisindede, stemmeberettigede Patrioter. Da træde Ove Mallings betydningsfulde Ord ind i Livet med dybtgribende Virksomhed: Skal et Folk hædres af Fremmede, maa det hædre sig selv, men skal det hædre sig selv, maa det hædres af sin Konge. Viborg Saml. meddeler et Brev fra Kbhvn. af 24 Novbr. af følgende Jndhold: De har ønsket at faae at vide, hvilke Meninger der her ere udbredte i Publikum, om nogle af de Deputerede: de Domme, der ere blevne mig bekjendte, vil jeg med Fornøielse meddeele dem, de støtte sig naturlig paa Relationer fra nogle af de Deputerede. Prof. Schouw roses af Alle, som en fortræffelig Præsident; Algreen-Ussing har ved sin i høi Grad respectable og fortjenstfulde Opførsel i Stænderforsamlingen udryddet enhver Tvivl, der kunde være opstaaet om hans Liberalitet ved hans famøse Trykkefriheds Artikler i Dagen, der dog upaatvivlelig, som han ogsaa selv har sagt, have havt en særdeles gavnlig Jndflydelse paa hvad der efter den Tid er skrevet. Proprietair Tutein har erhvervet sig et stort Navn blandt de Deputerede. og kan maaskee betragtes som en af det liberale Parties : den langt overveiende Majoritets Ledere i Forsamlingen." Hadersleben den 15 Novbr. J vor Egn bliver i denne Tid holdt en stor Jagtfest til Ære, for Deres Durchlauchtigheder Hertugen og Prindsen af Augustenborg. J hele forrige Uge har det i Haderslev Amt, Jægernes Paradiis, særdeles talrige Jagt-Personale samt Dilettanter og øvrige Tilbehør været i uafladelig Bevægelse, og det synes, at denne Herlighed endnu ikke er tilende. At Bønderne have været sammenkaldte paa sædvanlig Viis, behøver næsten ikke at bemærkes, da det desværre synes at være antaget som Regel, at en uoverskuelig Tros af Mennesker er fornøden til at give en saadan Fest den tilbørlige Glands. Men det Sørgeligste ved Sagen er, at Bønderne ved saadan Leilighed blive personligt mishandlede paa den afskyeligste Maade, saa at man næsten skulde troe, at Livegenskabets Tid er vendt tilbage. Vel hedder det, at der for Begyndelsen af den sidste Jagt fest var bleven uddeelt den Parolbefaling, at Jngen maatte understaae sig, at prygle Bønderne (!!men hvor lidet man bryder sig om deslige Ordrer, fordi man maaskee troer, at det ikke dermed er saa nøie meent, viste desværre Følgerne allerede af den første Dags Klapjagt. Blandt den Mængde, som Hunde opstillede Bønder, befandt sig et Par, som vare traadte ud af Geledet for at banke deres Hænder, eftersom det just var meget koldt. Dette maa have opvakt nogle Jægeres Mishag; thi der kom strax et Par af dem sprængende hid. Men istedetfor at straffe de Skyldige faldt de, formodentlig i Tjenesteiver, over en Tredie, som stod ganske rolig, og mishandlede ham med Hundepidsken saalænge, indtil han laae blodig paa Jorden. Og muligt havde han maattet opgive Aanden under disse Uhyrers Nævehug og Pidskeslag, hvis ikke hans Sidemænd, havde befriet ham af deres Kløer. Jlde tilredt blev han bragt hjem, og ligger endnu tilsengs. Denne skjændige Begivenhed gjorde ikke noget Skaarvi den glimrende Fest; men over By og Landtraabes høit, af Uvillie derover, og sandelig, det er paa høi Tid at dette Uvæsen standses. (Aarh. A.)¬