Aalborg Stiftstidende, 1831-10-29
Følgende Karakteristiske Skildring gav sat. Jens Baggesen og sig selv i de forhen anførte Breve: "Jeg arbeidsskende Væsen, som Du (Reinhold) kan tænke Dig - en sand Østers. Jeg kjender ingen større Pine end legemlig Arbeide og ingen større Sallighed end at sidde eller ligge stille. Hos mig synes Sielen kun at have sin Tilværelse for idelig at ligge i Strid med Legemet, og omvendt; der er aldrig den ringeste gode Forstaaelse imellem dem, de forliges som Vand og Jld, som Aristokrater og Demokrater, kort som sletparrede Ægtefolk. Men saa langsomt, tungt og lad mit Kjød er, saa levende, lynsnar og virksom er min Aand; saa at jeg ikke kan sammenligne den bedre end med en Raket i en Sump, kun Skade, at den skjønnneste Raket kan hverken brænde eller lyse i en Sump eller stige til Veirs fra den. Med ringere Møie opbygger jeg en Aandspyramide, et usynligt Jerusalem, end en synlig Straahytte; og en Jliade bliver snarere færdig i mine Tanker end et Epigram paa Papiret. At skrive er mig blandt alle Aands-Arbeider det meest forhadte; hverken Rigdom eller Rousseaus og og Voltaires Navnkundighed kunde bringe mig til at skrive tre Breve om Aaret. For at tvinge mig til Arbeide ere enten Hunger eller Prygl, eller oversandselig Jnteresse, forbunden med stræng Pligt, uundgaaelig nødvendige. Hverken Forfængelighed, Ærgierrighed eller Venskab ere tilstrækkelige, naar intet Høiere, Helligere eller Nødvændigere kommer til, Kjerligheden, har jeg forglemt, den har vel ofte forledet mig til at skrive; men hvad formaaer Kjerlighed ikke. Kjerlighed vil kunne drive mig igjennem hvert Helvede. Hvor ofte forbander jeg min Skjebne, at jeg netop maatte blive Skribent. Hvergang angrer jeg min Blasphemie, for at gjentage den næste Dag. - B. tilkjendegiver R. at han ikke meere vil befatte sig med den kritiske, speculative Filosofie og yttrer: "Jeg har endnu stedse, som jeg mærker, for megen Fantasie og for liden Fornuft. Jeg vilde virkelig nu være Hercules ved Skilleveien, hvis jeg var Hercules; men hvad skal den arme Dievel gjøre, der staaer ved Skilleveien og - er ingen Hercules, Han skal træde tilbage. Jeg har sagt Dig det forud, og gjentager det igjen: jeg byder Dig kun Fantasier, ingen Fornuftslutninger. Videnskaben er mig for hellig som Videnskab, jeg studerer den, jeg skatter den, jeg antager den og besværger med Rolighed enhver Sætning som Du og Kant have viist mig som Træk af min egen Forestillingsformue, i Eders klare Kritikers og Demonstrationers Speile. Men netop derfor holder jeg mig fra Jndblanding i Edets Hverv, og fusker ikke i Eders Mesterfag. Maaler kun stedse mit Gebeet, sætter en Grændse for Flade Jndholdet, opløser Marken i dens Bestanddele; min Forretning er ikke Eders, den bestaaer allene deri, at gjennemstreife Gebetet saa godt jeg kan, at dyrke Marken, og lykkes der et Luftskib for mig, da at opsvinge mig fra Overfladen til de ubekjendte Høie." Professor Karl Leonhard Reinhold, Kgl. dansk Ridder af Dan 1758, blev 1787 af Professor i Filosofien i Jena og 1794 i Kiel hvor han døde 1823. Han var een af de ædelste Sandhedsgranskere siden den Epske som Kant havde frembragt i Filosofiens Historie, og virkede deels som Skribent i en Række af næsten fyrgetyve Aar med utrættelig Flid, exempelløs Selvfornægtelse og uegennyttig Sandhedskjerlighed. Hans Filosofiske Talent udviklede sig fra den Tid af da der med Keiser Joseph den 2dens Regjering begyndte en ny og skjøn Periode for den den østerrigske Literatur. (1781. Hans frie Aand kunde nu ikke længere taale Katolisismens Tryk og da han var i den geistlige Stand, saa unddrog han sig denne ved Flugten (1783). J Veimar blev han høiligen protigeret af Vieland og blev denne store Mands Spigersøn. Som Professor i Jena har han hævet hele Universitetet til dets senere Besøg. Ei allene hans fortryllende Veltalenhed, men den sædelig forædlede Aand i hans Underviisning og hans personlige Ynde og Værdighed erhvervede ham hans Elevers umaalelige bifald og Kjærlighed. En Fremstilling at hans Liv og literaire Virksomhed m.m. samt hans veltrufne Portrait, har hans Søn, Ernst Reinhold, Professor i Filosofien i Jena, udgivet 1825.