Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-07-06
Den for det danske Sprogs Rettigheder i Nordslesvig djærvt kæmpende slesvigske Bondesøn, Nis Hansen, har i Bladet Fædrelandet meddeelt en ham fra en Bonde i Gram Herred tilstillet Skrivelse, hvori berettes følgende høist mærkelige Tildragelse: "J hvert Aars Januar Maaned holdes i det Slesvigste den saakaldte "Allemandsthing, hvorved Herredets Sognefogder møde som Repræsentanter for deres Sogne, og anmelder for Herredsfogden de Forandringer, der i det forløbne Aar ere foregaaede, samt træffe Aftale om visse Communal=Anliggender m.m., ligesom de og bestemme, hvilke Reparationer der i det kommende Aar ere nødvendige ved Thinghuset og sørge for disses Udførelse. Ved denne Leilighed besluttede Sognefogderne ifjor, til Ære for Kong Christian den Ottende, ligesom skeet var for flere foregaaende danske Konger, paa Herredets Bekostning at anskaffe og i Thingstuen at ophænge en smukt udstyret Trætavle, der, til Erindring om Sprogforordningen, hvilket Sognefogderne ansaae for det Dyrebareste, Kongen havde skjænket dem, og for et Beviis paa Hs. Majestæts Retfærdighed, skulde gives efterstaaende danske Jndskrift: J Lov og Rettens Sale Han løste bundne Tale. Nu skal alene klinge Vort Modersmaal paa Thinge. Den Mand, til hvem Besørgelsen af dette Hværv overdroges, Sandemand Hans Nissen, havde ligeledes paa Herredets Vegne foranstaltet Tavler ophængte for Christian den Syvende og for Frederik den Sjette; han løste ogsaa her sin Forpligtelse tilSognefogdernes fuldkomne Tilfredshed. Tavlen, som blev ophængt kort for dette Aars Allemandsthing, var omtrent 2 Alen i Fiirkant og malet af Haderslevs dygtigste Malermester. Hele det danske Vaaben var der anbragt paa forgyldt Grund, og den ovenanførte Jndskrift stod i en Bue paa høirød Grund. Jmidlertid havde Herredsfoged Kjer formodentlig faaet Nys om Sagen og besluttet at spille Bønderne et Puds. J Hui og Hast fik han en Tavle smækket sammen, paamalet Kongens Navnetræk og ophængt, endnu ikke rigtig tør, en Dags Tid for Hans Nissen kom med den af Sognefogderne bestilte. Da Herredsfoged Kjer og Thingskriver Meier, samt de ravtydske Advocater Gottfriedsen og Stibolt, kom i Retssalen paa Allemandsthinget, og saae den til Kongens Hæder ophængte Tavle med den danske Jndskrift, bleve de høilig forbittrede, og efterat de havde raadslaaet noget med hverandre, blev det befalet Thing budet, at kaste den udenfor. Med megen Harme og Forbittrelse faae Sognefogderne denne Adfærd, og de raadsloge nu ogsaa paa deres Side om Hvad herved var at gjøre. Jmidlertid afæstede Herredsfoged Kjer en Erklæring af Hans Nissen, hvorledes det var gaaet til med denne Tavle, og det maa vistnok have skurret hæsligt i hans Ører at høre, hvad han neppe havde ventet, at alle Sognefogderne, og saaledes hele Herredet, havde foranstaltet den. Derpaa kom alle Sognefogderne ind i Retssalen, med een af de Ældste i Spidsen, som Ordfører, protesterede imod Herredsfogdens uforklarlige Fremgangsmaade og forlangte at vide Grunden til, at Øvrigheden nu saa ivrigt blandede sig i Ting, der hidtil havde været overladte til Bønderne. Herredsfoged Kjer svarede hertil: at den udkastede Tale var kommen for sildig, da han og Thingskriveren allerede havde ophængt en at det var upassende, at der var to for een Konge at han ikke vidste at Sognefogderne besørgede en, og Saadant mere. Sognefogderne fandt det derimod høist besynderligt, at Herredsfogden havde hastet saameget med at faae sin Tavle ophængt, at Malingen ei engang var tør, og at der heller ingen Jndskrift var sat paa den, hvoraf der syntes at fremgaae, at der var handlet efter Plan, for at komme Sognefogderne i Forkjøbet. Fremdeles paastode de, at de gamle Tavler altid vare besørgede af Sogneforstanderne paa Herredets Regning, og heller ikke kunde de indsee, at det saa lige var upassende, at der hang to Tavler foreen Konge, endnu mindre hvorfor netop den langt smukkere skulde forkastes, saa meget mindre som der stod paa den: "See Rescriptet af 14de Mai 1840, hvilket de ansaae for en gavnlig Paamindelse for dem, der i Retssalen ikke vilde rette sig efter Kongens Anordning. At Jndskriften var Dansk, troede de heller ikke kunde skade, endskjøndt der stod Latin paa de gamle Tavler; tvertimod ansaae de det for rigtigst at bruge et Sprog, som Alle forstaae. Desuden var en dansk Jndskrift slet ikke noget Nyt i Retssalen; thi rundtom samme, oppe ved Loftet, er med ældgammel Skrift malet: "Her timelig, hisset evig, derefter ret Dig! hvilken Jndskrift sandsynlig er anbragt til en Paamindelse ved Rettens Pleie og Eeds Aflæggelse, og saaledes vidner om, at Dansk i ældre Tider har været Retsprog her. Overhovedet meente Sognefogderne, at Hr. Kjer slet ingen Ret havde, hverken til den ene eller den anden Foranstaltning med Hensyn til Thinghuset, hvormed han kun fører Opsynet; og saalænge altsaa Huset holdtes forsvarligt vedlige og intet Usømmeligt deri eller dermed foretoges, saalænge maatte Øvrigheden vel tie, da Huset er Herredets og ikke Herredsfogdens Eiendom. Med alle de anførte Grunde udrettedes imidlertid Jntet, og det endelige Svar blev, at Sognefogderne jo kunde klage til Amts huset – men det faae de neppe Lyst til." Hertil føier Hr. Nis Hansen: "Det maa dog snart vise sig, hvorvidt vor Regjering vil taale en slig Adfærd af sine Embedsmænd, hvorved dens Anseelse blandt Almuen uundgaaeligt maa svækkes, naar Bonden seer Amtmand og Herredsfoged handle tvertimod Kongens Befaling.