Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1807-04-29
Den Preussiske Armees Nederlag ved Jena og den Rettrade efter Slaget er en saa ubegribelig og exempelle Tildragelse at ethvert nok saa enkelt Træk fra hine J. der ikke kan være andet end særdeles interessant. Bland andre sande Heltegjerninger som enkelte brave Preussevirkelig udviste i den for deres Fædreland saa uheldige Kam fortjener især følgende skjønne Daad af en ung vakker H. sat af det Blücherske Regiment at opbevares med Berømelse. Da den Kongelige Garde den 19 October var fuld Rettrade fra Blankenburg, blev denne kjække Krig, allene tilbage ved Værtshuset paa Chaussen. Allerede paa re Preusserne over 2000 Skridt borte allerede sværmede adskillige franske Chasseurer omkring i Egnen, og alligevesaae han med roligt Blik, at alle hans Vaabenbrødre havde forladt ham. Pludselig galloverede 4 fjendtlige Ryttere tvers over Marken lige hen mod Husaren, der talte med Borgerne. Endnu kunde han let undflye, dog holdt han alligevel stille. Endelig vare Franzoserne kun nogle hundrede Skridt borte, nu først tog han Afsked og reed dem langsomt imøde. J Førstningen troede alle at Husaren vilde gaae over til Fjenden, men nu saae de til deres største Forhauseelse, at han i et Pistolskuds Frastand med Sablen i Næven styrtede ind paa de 4 Ryttere, kastede den høire Fløimand af Hesten ved første Hug, fløi derpaa omkring Fronten og nedsablede den paa venstre Side, gav den tredie et Hu lover Ansigtet og og den fjerde paa Flugten. Med samme Aandsnærværelse, som han vedligeholdt under Kampen, greb han nu fat paa de tvende dræbte Chasseurers Heste og travede rolig efter sine flygtende Kammerater. Et snorrigt Modstykke til ovenstaaende Træk er følgende Anckdot. En Preussisk Grenadeerlieutenant fortalte i et Selskab Adskilligt om Jenaslaget og jamrede sig især over, at have mistet sin bedste Ven paa Valpladsen. Min forevigede Ven - sagde han med inderlig Smerte - stod kun fem Skridt fra mig, da en Kanonkugle knuste den brav Yngling. Næsten i samme Øjeblik slog en anden Kugle mig gaarden af Haanden. En af mine Grenaderer sprang hentog Kaarden af min faldne Vens Haand og rakte mig dermed de Ord: "Hr. Lieutenant, det er en brav Officeers Kaarde, for os med den paa Ærens Bane. Endnu en Gang betragtede jeg min Vens blodige Lig og styrtede mig forbittret mod Fjenden, men Strømmen af de Flygtende omgav os snart og reev os med sig. Hele Selskabet var lutter Øre, Alle følte det smertelige Tab, alle deelte den - da Døren gik op - og den forevigede Ven - traadte indsaa rask som en Fisk i Vandet, Da den Engelske Lord Paget var Ambassadeur i Konstantinopel, foretog han sig tilligemed de øvrige Fornemme at høitideligholde en Galladag ved Hoffet, hvorved enhver leiede at traktere med en egen Ret, som var tillavet paa hans Lands Facon. Han for sin Person bestilte, Engelland til Ære, en Roastbeef og en Engelsk Budding. Den første gik godt nok, men da Hofkokkene ikke forstode at tillave Buddingen, gav han dem en Recept, saamange Æg saameget Melk, saameget Hvedemeel og saamange Rosiner, blandet mellem hverandre og kogt i tre Timer. Da Dineen blev bragt frem, kom to Tjenere slæbendes med en uhyre Terrin og streg: "Plads for den Engelske Ambassadeurs Ret. Himmel - raabte Greven - jeg har glemt Lærredsvosen (hvori slig en Budding skal koges og de damme Karle have ovennikjøbet kogt Buddingen i 8 Kander Vand! - D., formeente Gudding var saaledes bleven til en heel nymodens Buddingsuppe.