Berlingske Tidende, 1836-04-05
J Forgaars gav man for første Gang i det italienske Theater den nye Opera af Mercadante: JlBrigantii, som blev optaget med stort bifald. Da Deputerede-Kamrets Majoritet i Mødet den 24de Marts ydede Hr. Guizot et tordnende Bifald, skjøndt han erklærede enhver Afvigelse fra den, under hans Ministerium lagttagne Regjerings-Politi for ødelæggende, og skjøndt han altsaa tydeligt nok gav Kamret at forstaae, at man ikke havde vidst hvad man gjorde, da man bevirkede hans Afskedigelse fra Ministeriet, da overdøvedes bifaldet af Herr Glais Bizoins Stemme, der tilraabte Kamret; Hvis J troe, saa aldeles at maatte tiltræde hans Mening, saa er det Eders Skyldighed, at give ham hans Portefeuille igjen!" Et saadant Resultat vilde rigtignok være det naturligste, der kunde knytte sig til det ubetingede Bifald, Kamrets Majoritet overøser Hr. Guizots Læresætninger med. Men Jnconseqventse – sige Journalerne - synes nu engang at skulle være det nuværende Kammers characteristiske Mærke, og saaledes vil det da nøjes med, at have anbefalet de svage Efterfølgere i Embedet de Grundsætninger, der hidindtil med fuld Selvbevidsthed bleve fulgte af Hr. Guizot, det tidligere Cabinets egentlige Sjæl, og klart opfattede og conseqvent anvendte. – Man ventede i Mødet den 24de almindeligt, efterat Hr. Guizot uforbeholden havde yttret sig over det, som han ventede af det nye Cabinet, eller rigtigere, som han forlangte af det, og efterat ogsaa Hr. OdilonBarrat havde udviklet, hvorlidet han og Hans haabede af samme, at Conseillets Præsident, der, ifølge Forfatningens Aand, skal være det levende Udtryk af alle dens Principer, ligeledes skulde træde frem- og ved at stadfæste sine tidligere Jndledningstaler, give dem begge, de Herrer Guizot og OdilonBarrot Ret. J saa Fald havde man da vidst, hvortil man skulde holde sig; man havde været paa det Rene med, at kun Cabinettets Medlemmer, men ikke dets Grundsætninger vare forandrede. Men det Modsatte skeete netop. Hr. Thiers forblev taus og Hr. Sauzet, som i Vankelmodighed endnu ikke har fundet sin Overmand, paatog sig, ved et Foredrag atter at bringe den faste Stilling, som Hr. Guizot havde villet give det nye Cabinet, til at vakle; hans Foredrag har ganske hiint uklare Stempel, ved hvilket tiers parti fra Begyndelsen af har udmærket sig. Hvad Hr. Sauzet egentlig vil, derom kan man intet slutte af hans Foredrag. Kun saameget fatter man af samme, at han opstiller den Paastand, at høre til et Ministerium, hvis Regjerings-System eiendommeligt tilkommer det selv, og hvilket System det ligesaalidet vil vide betragtet som en Arv fra det forrige Cabinets Grundsætninger, som et Concessions-System hen til den liberale Opposition. Dette Justits-Ministrens Sprog maatte være saa meget mere paafaldende, da det stod i reen Modsætning til Hr. Thiers's Jndlednings-Taler. Man seer altsaa, at hverken det nye Cabinets Medlemmer, blandt hinanden indbyrdes, eller Kamrets Majoritet staae i nogen egentlig Forstaaelse med hinanden. Efter de constitutionelle Elementar-Principer at dømme, maatte denne Tilstand ufeilbarlig medføre Kamrets Opløsning. Men Frygten for, at de vælgende Stemmer skulde fremkalde en altfor liberal Majoritet, er saa stor, at denne forfatningsmæssige Nødvendighed Kamrets Opløsning nemlig vistnok vil blive udsat saa længe som muligt.