Aalborg Stiftstidende, 1829-11-21
Saa sørgeligt nu Tabet af ovennævnte Ferskvands- og Aale fiskerie end er for de mangfoldige Familier, som nærmest Liimfjorden heri fandt deels deres eneste Subsistence, deels den betydeligste Deel deraf, saa kunde dette dog vel endnu kuns sammenlignes med en Naturbegivenhed, som strakte sine ødelæggende Følger kuns til enkelte, skjønt saare vidtløftige, Egne: men maatte dog altid ansees fuldelig stor nok til at vække Patriotens Bekymring, og virksomme Ønsker, og Tanker om at komme, om mueligt, nogle tusinde brødløse Landsmænd til Hjælv. Men et endnu større, et betydeligt Nationaltab synes at forestaae, som uudebliveligt. Sildefiskeriet i Liimfjorden er en af Fædrenelandets store Jndtægtskilder, dette er siden hiin Naturbegivenhed efterhaanden aftaget, og det sidste Par Aar synes at lade befrygte, at denne store Jndtægtskilde vil aldeles forsvinde. Nærmest rammer dette vel ogsaa Beboerne langs henmed Liimfjordens Bredder, og de Kjøbstæder, som heraf drage deres betydeligste Næring, saasom Aalborg, Nibe, Løgstøer; men da Udførselen af denne Artikel, uberegnet den saare betydelige Deel, som deraf er forbrugt over alle Fædrenelandets Egne, har indbragt store Summer fra Udlandet, saa synes dette at maatte fremkalde almeen Bestræbelse for, om mueligt, at hæve Aarsagen til et saa betydeligt Nationaltab, og samtlige Embedsmænds Virksomhed, som herpaa kunde have gavnlig Jndflydelse At der hidindtil Jntet er virket herimod, maa vel have sin Aarsag i, at man har været i Uvished om, hvilke Følgerne af denne Naturbegivenhed vilde blive. Men Følgerne har Erfaring nu godtgjort, og det synes alt for farligt at tøve længere indtil det maatte vise sig, at Virkningen blev for Sildefiskeriet ligesaa ødelæggende, som den alt har viist sig at være for det betydelige Ferskvandsfiskerie. Det er nemlig aldeles at befrygte, at Jndbruddet vil have den samme Virkning for Fjordens Bund, som Flyvesandet har for de Havet tilgrændsende Jorder; hvor disse hermed bedækkes, forsvinder al Vegetation; og det samme maa forventes, naar det efterhaaaden bliver Tilfældet, at Liimfjorden og samtlige dens Vige hermed bedækkes. J de sidste er det, at fiske yngel overhovedet, og Sildeyngel i Særdeleshed, har havt sit Tilholdsted. Den frugtbare Fjord=Vegetation har hertil givet den ønskeligste Leilighed. Sandsynligviis ere de store Silde stimler inddragne fra Havet for i disse frugtbare Vige at sætte deres Yngel, da det stærke Fiskerie ved deres Ind- og Udfart af Fjorden har kunnet finde Sted. Men Spørgsmaalet bliver nu, er det ikke umuligt at hæve Aarsagen, Jeg vil her erindre hvad vores Evald lader een af sine Søemænd sige i Fiskerne, umueligt, den lede Uting, som saa let kan skræmme rædde Bønder fra Farer og fra vanskelige Forsæt, umueligt, alt Lyden af det skurrer i mit Øre som Ugleskrig, som Dødningklokkens Kimen, som Stormen, der hyler igjennem Rifter af gamle Vrag. Umueligt, ja jeg bander ei den Mand, som først opfandt det Ord; han var min Næste, men Dansk og Søemand var han ei. Den danske Mand vil ei ansee et saa vigtigt FædrenelandsAnliggende for umueligt, Landsfaderen meget mindre. Men det hører til hans, som til hans Folks sindige Tænkemaade, først at ville vide, hvad man foretager sig, førend betydelige Midler anvendes. - Men nu, da det tydeligen sees hvad Virkning disse Jndbrud have havt, og nu, da det ei længere kan være tvivlsomt, hvilke Virkninger det fremdeles vil have, saa er det vist, at haabe, at Sagen vil blive foredraget høie Vedkommende, med vel overveiede Forslag over, hvorledes det store Saar letteligst igjen kunde heles, og igjen fra disse Landsfaderen. Der er endog Grund til at haabe, at Skademanden, den vældige Nordsøe, i Tiden vil tildæmme den Aabning, den i sin Vrede har gjort, saafremt man tør haabe, at hvad der forhen er skeet af samme, igjen vil kunne skee. Men maaskee vilde Decennier og mere henløbe, inden Saadant ved Naturens neration haabe, at see noget af sit Tab formindsket. - Hvorledes dette bedste kunde skee, maa jeg naturligviis overlade til Mænd, som med Sagkundskab undersøgte Bruddet i sin nærværende Beskaffenhed, og Localiteten i det Hele. Skulde der virkelig, som Nogle ville paastaae, findes Blaaleer i de mod Havet i Agger Sogn grændsende Bakker, da vilde der haves et vistnok saare betydeligt Middel til at opføre en fast Dæmning langs hen med Strimlen, som hidtil adskilte Liimfjorden fra Havet, hvilket vilde være af betydeligste Nødvendighed Det vilde vist ei være af nogen stor Vanskelighed, med nedsænkede gamle Skibsvrag fyldte med Steen og Sand at standse det nærværende Jndløb, saameget mere, som det skal være Tilfældet, at Havet selv har tildæmmet sit første Jndløb, og siden flere Gange, og paa forskjellige Steder, banet sig nye Indgang, men det vilde i Særdeleshed være vigtigt, at hindre Havet i at gjøre, hvad det hidtil har gjort, letteligen at aabne sig en nye Indgang over den flade Landstrimmel paa et andet Sted, naar man havde udelukket det fra sit nærværende; men dertil er det, jeg formoder, at Blaaleret maatte, til en fast Dæmning langs hen af Landstrimmelen, afgive det ønskeligste Material Men hvorfra skulde vel Midlerne til de paa denne Sag nødvendige Bekostninger tages, Da man i Aaret 1825 hørte om de frygtelige Ødelæggelser, som havde fundet Sted af det paa Holsteens Grændser og Vesterhavets Øer, ligesom og i Agger Sogn, rædsomt herjende Hav, da anede man ikke, at dette Jndbrud vilde være i sin Virkning det allerskrækkeligste. Landsfaderen indbød da sit Folk til, ved milde Gaver at afhjælpe den Nød, som man saae og kjendte. Hans Jndbydelse blev ikke forgiæves. Man bragte velvillige og rundelige Offere til at afhjælpe den forhaandenværende Nød. Mon ei det samme Middel i et Fædrenelands Anliggende, som nærværende, skulde afgive de fleste Midler til Udførelsen af et saa vigtigt Anliggende? – Tillid til danske Borgeres Patriotisme tillader mig ikke at tvivle derom. Jeg vil slutte med den bemærkning, at denne Naturbegivenhed for har havt Sted, uden at jeg finder, at det er bekjendt, hvorledes Jndbruddet da er hævet; men formoder, at det da, skjøndt langsomt, er skeet ved Naturens egen Hjælp. Hos Arnt Berntzen Bergen findes i hans "Danmarkis og Norgis fruetbar Herlighed" følgende mærkelige Sted paa. 164. "Ty er it Land 8 Mile langt og 2 Mile bredt, imellem "Vesterhaff oc Limfjord. J Norden er det landfast med "Hanherrit og Vendsyssel, men i Synden mod Harsyssel udskyder det en Arm eller it smalt stykke Land, som i "Breden neppeligen for 1 Fjerdings veigs, og i Lengden "for 1/2 Miil kan være at regne; Hvilcken smale Strim"mel eller Jordsmon gjør samme Egn sammenhengig med "Harsyssel. Offver dette smale Stykke Land haffver Vester"søen nogle Aar forleden indbrudt i Liimfjord, og den, " som tilførne skal haffve vorit gandske eller mesten fersk "Vand, salt gjort, hvor offver saadan stor Mengde, Gieder, Karper, Brasen, Helt, Aborrer boe deslige, som den tilforne var riig af, skal være blefne døde, og "med alle Strandbredde opskylde, at man paa nogle hunAdrede Vogne dem ikke haffver kund bortage. Og er siden "den Tid ferskne Slags Fiske ikke udi Limfjord tilgaaen, men alene Flynder, Aall, Hvilling, Torsk, Sild og "andre Strandfiske, som ogsaa ikke ringe men høit ere atNacte. Forfatterens Bog er udkommet i Aaret 1656, og kort for den Tid er Jndbruddet skeet, og man seer at denne Aarsag, til denne Tid, har havt samme Virkning, som nu finder Sted. Des mere maae vi overbevises om, at Jndbruddet er den ene rette Aarsag til at Ferskvandsfiskene ere uddøde, da man ellers har været tilbøielig til at troe, at dette kunde være en Følge af andre Aarsager, saameget mere som det paastaaes som len Sandhed, at alle Arter af Ferskvandsfisk ogsaa findes i Halvet. Det vilde her være saare immeressant, om det kunde opdages, hvorlænge Aabningen mellem Nordsøen og Liimfjorden, da har varet, samt hvorlænge det har varet, inden Fjorden liggjen, efter den almindelige Død, er bleven befolket med Ferskvandsfiskene, dens oprindelige Beboere. Jøvrigt er vist, at de ældste Mennesker ei vide noget herom at fortælle, saa Tradiutionen om denne Tildragelse synes endog at være uddøet. -Man kan da vist antage, at der i den Henseende ingen mærkelig Forandring har fundet Sted i de sidst forløbne 150 Aar, thi saalænge synes dog Traditionen om en saa vigtig National begivenhed at maatte have holdt sig. Men angtages nu dette, saa ere vi i Tiden tilbage ved Aaret 1679. Her blev altsaa kuns Tidsrummet fra 1654, da Jndbruddet nylig var skeet, til 1679 - tilbage, i hvilket det kunde antages, at den omtalte Aabning har fundet Sted - altsaa en Periode af 25 a 27 Aar. Det bør ei forbigaaes, at den gamle Forfatter endnu nævner Sild, mellem det tilbageblevne Fiskerie. Men maaskee har det varet meget kort, at denne Aabning har sundet Sted, saa at der da kuns er skeet først, hvad og nu er skeet først, og saa at sige strax, at Ferskvandsfiskene ere uddøde, og at Sildene have, som Erfaring og nu har viist, kunnet holde sig længere. Efter Forfatterens Udtryk "forleden Aar" kan man neppe troe at det har været mere end 2 a 3 Aar for han skrev, at Tildragelsen, har fundet Sted. - Man bør da ingenlunde af Forfatterens Udtryk, at Sild endnu fandtes, falde til den Tryghed at tænke, at Jndbruddet ingen skadelig Jndflydelse har havt paa denne national-vigtige Fiskeart, da det vel har været mueligt at den alt har været formindsket, uden at det just af Forfatteren er bleven bemærket, eller at den, om Aabningen har vedvaret i nogle Aar efter at han skrev, kan være ganske forsvundet. Det er dog nu en sørgelig Vished, at den, efterat være aftaget, siden Jndbruddet skede, synes at være aldeles forsvunden; og til dette store Tab for Fædrenelandet, er der dog ingen rimeligere Grund end den bestandig tiltagende Forøgelse af Saltvandets Masse, som nu i 4de Aar har indstrømmet ubehindret, og Fordærvelsen af Fjordens Bund ved overstrømmet Flyvesand. Det maatte være næsten aldeles urimeligt at antage, at disse tvende stærke Aarsager, Elementets og Bundens totale Forandring, ei skulde have en saadan Virkning, da det ene er af begge disse, at Silden, som andre Fisk, har dens hele Subsistence. Naar hine milde Vande, og den Jordbund, som Fjorden før havde, tillokkede, saa maatte det Modsatte vel ei kunde bevirke andet end denne rige Slægts Flugt hen til andre Kyster, hvor den igjen fandt, hvad den her havde tabt. - Saltvandsfiskene ville neppe nogensinde kunne erstatte Afgangen af Ferskvandsfiskene, om man endog vil antage, at de betydeligere end hidtil skeet er, ville drage fra Havet ind i Fjorden, thi dennes Vande blive dog aldrig deres rette Element, da de altid ville være mildnede med den betydelige Mængde af Ferskvand, som fra Aaer, Søer og Bække udløber i Liimfjorden. Saltvandsfiske har desuden Fædrelandet langs omkring alle dets Kyster - men Liimfjorden var de skjønneste Ferskvands fiskes uudtømmelige Bassin. Maatte vi da nu allerede i denne Vinter være betænkte paa Midler til strax ved Vaaren at kunne begynde det vigtige Nationalanliggende, at hele det frygtelige Saar, og maatte Arbeidets Udførelse da falde i kyndige og redelige Formænds Hænder, da vil det vel snarligen vise sig, at Sagen er muelig, ja maaskee mindre vanskelig og bekostelig end man maatte forestille sig. Hjørring.