Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-10-03
Nu er den confidentielle Communication fra det Østerrigske Hof af 25de Juli 1820 om Begivenhederne i Neapel til de Tydske Hoffer bleven officiel bekiendtgjort. Dens Jndhold er saaledes lydende: De nyeste Begivenheder i Kongeriget Neapel have endnu mere indlysende og eftertrykkeligt end nogen anden Begivenhed af denne Natur udviist, at selv i en regelmæssig og godt regieret Stat og under et roeligt, og med sin Regiering tilfreds Folk kan den giftige Jndflydelse af revolutionaire Secter, foranledige de heftigste Rystelser og frembringe en pludselig Statsomvæltning; thi det er beviist, at allene de Carbonaris Cabaler, uden udvortes Anledning og selv uden antageligt Paaskud, have foraarsaget disse oprøriske Bevægelser, som have tilskyndet Hs. Majestæt til i et Øiebliks Forlegenhed til at nedlægge Regieringen, opløse alle bestaaende Auctoriteter og at indføre en anden Statsforfatning, som er aldeles fremmed for dette Land, og som endnu ikke er prover selv paa det Sted, hvor den er opfundet, med andre Ord at proclamere Anarchiet som en Lov. Hs. Majestæt Keiseren er overbeviist om, at denne uventede Begivenhed vil give et meget stærkt Jndtryk paa de samtlige Tydske Hoffer. Den lærer ved et mærkværdigt Exempel, hvor farligt det er at betragte hemmelige Forbindelser og Sammenrottelser, som snige omkring i Mørket med Ligegyldighed, og hvor viist de Tydske Fyrster have handlet i med Aarvaagenhed og Strenghed at have bekæmpet de første Symptommer til saadanne strafværdige Forsøg. Hs. Majestæt Keiseren er ved hans politiske og personlige Forhold, ved hans nøie Slægtskab med flere Jtalienske Fyrstehuse og ved den geographiske Beliggenhed af hans egne Lande, især personlig interresseret ved disse ulykkelige Begivenheder. Den i Aaret 1815 under alle Europæiske Magters Garantie oprettede politiske Forfatning i Jtalien har Østerrig til den naturlige Vogter og Beskytter af den offentlige Rolighed i dette Land. Keiseren har fast besluttet sig til at opfylde dette høie Kald, og at holde ethvert Fremskridt af uroelige Bevægelser borte fra sine og sine nærmeste Naboers Grændser, og ikke at taale noget voldsomt Jndgreb skeer i de Jtalienske Fyrsters tractatsmæssige Rettigheder og Forhold, og naar lovlige og administrative Foranstaltninger ikke skulle forskaffe en tilstrækkelig Sikkerhed, da at tage sin Tilflugt til de kraftfuldeste Forholdsregler. Lykkeligviis er de Europæiske Magters nærværende Stilling, og den fredelige Aand, som besiæler dem, allerede Borgen for, at saadanne Forholdsregler ikke ville føre til politiske Fiendtligheder eller til Stats krige. Skulde man ikke kunne undgaae at bruge Magten, til hvis Brug Hs. Majestæt Keiseren formedelst sin bekiendte Retfærdigheds Kiærlighed og Mildhed kun vil gribe i den yderste Nød, saa vilde han dog aldrig opbyde dem imod en uretmæssig Magt; men kun imod bevæbnede Rebeller. Selv i dette høist unødigt forudsatte Tilfælde vil Hs. Majestæt Keiseren ikke giøre nogen Fordring paa en umiddelbar Biestand af sine Tydske Allierede; da denne Sag ligger gandske udenfor det Tydske Forbunds Sphære, Noten sluttes med en Formaning til det Tydske Forbunds Medlemmer til at tage Anledning heraf til at vaage saameget mere over Tydsklands indvortes Rolighed. – Man troer uu med Sikkerhed, at kunne slutte sig til af denne Note, at Østerrigs Hensigt slet ikke gaaer videre end til at forhindre, at Revolutionsaanden ikke skal udbrede sig videre end til Neapel. En Skrivelse man har fra det Østerrigske bekræfter udførlig denne Beskuelse af Sagen. Der er aabenbar indtraadt en stor Moderation i Østerrigs Forhold til Neapel, i hvad faa Aarsagen er dertil; nogle vilde vide, at den gamle Konge af Neapel er bleven anmodet om af den nærværende Regiering at mægle imellem begge Magter og at Keiseren af Østerrig skal ved den Neapolitanske Minister have modtaget vigtige Breve fra ham og Rigsforstanderen. Vel melder den Vienske Hoftidende, at den Neapolitanske Minister Fyrste Cimitille som skulde begive sig som Gesandt til St. Petersborg, er reist tilbage til Neapel.