Aalborg Stiftstidende, 1833-06-10
Blandt de Sager, der for Øieblikket beskjeftige Parlamentet, er den om Negerslavernes Emancipation en af de vigtigste. J Anledning af samme fandt den 27de en talrig Forsamling af vestindiske Grundeiere, Kjøbmænd &c. Sted i London, som, efterat have udviklet de vestindiske Coloniers Vigtighed for England i politisk, financiel og mercantilst Henseende, affattede følgende Erklæring. Denne Forsamling er villig til at understøtte enhver ved overlagt Forholdsregel, som, svarende til Aanden og Bogstavet i Underhusets Beslutninger fra 1823, kan føre til Slaveriets Ophævelse. Men for at kunne svare til hine Beslutninger, maa enhver slig Forholdsregel tage saavel Negernes nærværende som tilkommende Stilling i Betragtning, maa være betænkt paa Coloniernes fremtidige Cultur saavelsom paa at beskytte Jndvaanernes Liv, maa endelig sørge for Eiernes passende Skadesløsholdelse. Den af Ministrene forelagte Plan til Emancipation er imidlertid mangelfuld i alle disse Hovedpuncter. Den sørger ikke for at beskytte vores Medundersaatter i Colonierne; den vil berøve Eieren sin Eierendom, uden at give ham virkelig Erstatning; den fører til en fuldkommen Tilintetgjørelse af Culturen, idet den gjør denne, som allerede beviislig er i Aftagende, endnu kostbarere; den gjør det umuligt at sætte Capitaler i vestindiske Grundeiendomme, og forhindrer derved Alt, hvad der kunde gjøres for Slavernes suscessive Dannelse, medens den paa sammel Tid giver fremmede Staters Slavehandel Opmuntring, Denne Forsamling kjender ingen stærkere Eiendomsret ende en saadan, som er grundet paa positive Love, og ingen bedre Sikkerhed mod Plyndring end den Overbeviisning, at Regjeringen vil beskytte de af dens egne Love udspringende, Rettigheder og Jnteresser. Men nu besidde Eierne af Negerslaver disse Slaver under de britiske Loves Sauction, som have berettiget, ja opmuntret engelske Undersaatter til at bringelSlaver fra Africa til Colonierne, og der sælge disse til deres Medundersaatter. Med Hensyn paa disse saaledes erhvervede Rettigheder protesterer denne Forsamling mod enhver Forholdsregel, som maatte berøve deres Medundersaatter deres Eiendom uden tilstrækkelig Erstatning, og saaledes bidragen til at tilintetgjøre den Credit, der har hævet den brittisken Handel til saa høi en Flor. 1 Petitioner overeensstemmende med denne Erklæring skal loverrækkes Kongen og begge Parlamentets Huse. I det af Regjeringen fremsatte Forslag, om hvilket Debatterne begyndte i Underhuset den 30te Mai, var et af Hovedpuncterne dette, at der skulde tilstaaes Slaverierne et Laan af 15 Millioner Lst., hvilket igjen successivt blev at afbetale ved de frigivne Negeres Afgifter og Besparelser. Her har nu Ministeriet gjort den væsentlige Forandring, at samme Laan i det Sted skal afbetales ved en Forhøielse af Tolden paa Sukker fra 24 Sh. til 27 Sh., saaledes som den var for 1830. Om denne Forandring hedder det fra London, at den har Abolitionisternes (de som ønske Slaveriets Ophør, fuldkomne bifald og at Hr. Leuxton, der betragtes som dette Parties Hoved, har lovet nu at understøtte Forslaget af alle Kræfter. Af samme Grund kan man antage, hat det modsatte eller saakaldte vestindiske Parti vil erklære sig desto mere afgjørende mod Forslaget. Men det er allerede meget for vort Ministerium, at have vundet et Partii, og det oven kjøbet det talrigste her, saa at man kan betragte Billens Seier, som temmelig viis, skjønt vel ikke uden enkelte Modificationer."