Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-01-15
Jngen Christi Bekiender lader det sidde paa sig, at Nogen udraaber hans Navn, som en Gudsbespotters, paa Torve og Gadehjørner. Saameget mindre kan jeg, som en indviet Christi Præst, lade mig sigte for Blasphemie og tie dertil. Beviis, at De har Ret, og jeg skal strax lægge Kjole og Krave, som Den, der ikke er værd, tiere at betræde en Prædikestol, ikke værd, oftere at betjene Guds hellige Sakramenter. Men indtil De beviser det, skal De gaae og gjælde under det Navn, Skriften, tillægger Den, der siger sig at elske Gud, og endda haver sin Broder, Urigtige finder De de Udtryk Vor Brøde, vi bede i Tro og Bod, Aftvættet være med Jesu Blod – og De tilføier: "Saadanne Udtryk ere ikke at undskylde, thi de ere ikke reen bibelske, de ere unødvendige og farlige. Sandelig, skulde Man fra Recensionen, slutte, hvorvidt De kan være Licentiat i Theologien eller ikke, da maatte Man dømme: De kan kun være det forsaavidt som De anmasser Dem den ugudeligste Licents i theologiske Materiers Behandling. Har De en Bibel, Man fristes til at tvivle derom. Tillad, at jeg lægger Dem Min under Øine. Læs 1 Pd. 1, 19: "J ere forløste med Christi dyrebare Blod, som et ustraffeligt og lydeløst Lams."Læs 1 Joh. 1,7: "Jesu Christi Guds Søns Blod renser os af al Synd."Læs Aabenb. 1,5: "Han aftrættede os fra vore Synder med sit Blod." Nys var jeg en Spotter i Deres Mund, her er De det i Deres Egen, og Sagen faaer en endnu alvorligere Vending. Thi her lader De dog vel være at sige, at det kun er mine Udtryk, De erklærer for urigtige, uforsvarlige, ubibelske, unødvendige og farlige. Her taler Gud Selv og siger: Vil Du gjøre min Dom til Intet? Vil Du dømme mig at have handlet ugudeligt, at Du selv kan være retfærdig? Om et følgende Vers, hvori den simple evangeliske Sandhed fremsættes: At Christus er død af Kjærlighed til Dem, som uden Ham vare forlorne i deres Synder - dømmer De, at Det maa efterlade en Braad af Uvillie og Modbydelighed i de bedste Hjerter, som mindst kunne taale, at Man saaledes spiller med det Hellige. Og den samme Dom fælder De om Dette: "Paa Korset maatte briste "Hans Hjerte himmelteent: 9, at dog Alle vidste, "Hvor vel Han har det meent, Bøj, Hjerte, Dig i Bønnen. "For denne Smertens Mand, Thi ikkun udi Sønnen. Alfader kjendes kan - hvori De finder det "ernhuthiske Udtryk Denne Smertens Mand høist anstødeligt. For det Første vil jeg foreholde Dem det Lastværdige i Deres hyppige Udfald mod Brødremenigheden, som jo vel, saalænge Den beskyttes af Regenten, tør gjøre Regning paa, at forblive uantastet af en Undersaat, saameget sikkrere, som Den ingen anden Troesbekiendelse har, end den uforandrede augsburgske Confession, der, saavidt vides, endnu er en symbolsk Bog i den danske Kirke, for det Andet skal De vide, at De, vistnok meget imod Deres Villie, har erklæret herrnhutisk og bibelsk for Synonymer, eftersom det Udtryk "Smertens Mand, virkeligen er udgangen af Guds egen Mund (Læs Es. 53); og hvor overmaade daarligt og jammerligt det maa være bevendt med det Menneske, ja ydermere med den Licentiatus Theologiæ, som finder Guds Ord høist anstødelige, vil jeg for det Tredie give Dem selv at betænke indtil videre. Dog – jeg bør haste mod Enden. Mener De, at jeg i denne min Drøftelse af Deres Recension har forbigaaet Noget af Betydenhed, da vil De maaskee finde det i mit Sendebrev til Herr Professor Müller, af hvilket De ville behage at tage den Part, Dem kan tilkomme, hvorhos jeg lover, en anden Gang at indhente hvad der dog muligen kunde befindes at være forsømt. Her vil jeg blot berøre Hovedsagen endnu engang. At Frelseren har baaret Straffen, "for vore Synder, og forløst vore Siele med sit Blod – har jeg sagt, og siger det endnu. De erklærer derimod, at denne Paastand ikke er reenchristelig, og om lignende Yttringer paastaaer De siden, at slige blodige, farlige Billeder ere en grov Vanhelligelse af de helligste Sandheder, ja, en grov Catholicisme. - Jo, De har en Bibel, jeg tvivler ikke mere, men De har Den under Deres Fødder. Ved en Mand, der viser sig at være Korsets afsagte Fiende, var det vel ikke Umagen værdt, at opholde sig et Øjeblik, thi da De fornægter den christelige Aabenbarings første Principer, maa det agtes daarligt, at ville disputere med Dem om Kirkens Lære, men da secundus theologus ved Kjøbenhavns Universitæt har værdiget Deres ganske antichristelige Yttringer Optagelse i den Tidende, som er stemplet med hans Navn, og derved stiltiende erklæret, at han ikke fordømmer dem; da fremdeles summus theologne ved samme Høiskole, hvis Maade at fortolke de hellige Bøger paa er mere end sames nok, vorder mere og meere høimælet, erklærer jeg hermed, at ville drive Sagen til den høieste Grad af Alvorlighed, ja, om det skal gjælde, at ville bringe Den for Landsfaderens Trone, for Hans Trone, der er Kirkens højeste synlige Beskiermer i sine Lande, og tilforladeligen vil, at det skal være christelige Lærere uformeent, i Skrift og Tale at bekjende den Gud og Herre, Hvis Navn de, saavel ved hjertelig Overbeviisning, som ved Landslov, Kirkelov og Embedseed, tilholdes at bekiende for hele Verden. Jeg skrider nu til at omtale Deres i No.