Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1839-01-10
Stænderforsamlingen i Roeskilde. (Fortsættelse af Sagen ang. Kjøbstadhaandværkernes Rettigheder, see S. 23.) Justitsraad Skibsted yttrede: det er vel rimeligt, at Klagerne over Landhaandværkernes Skadelighed for Kjøbstadhaandværkerne ere altfor hyppige og stundom ubeføiede: men det er dog vist, at Landhaandværkerne arbeide under langt gunstigere Vilkaar end Kjøbstadhaandværkerne, og saaledes ved en ringere Arbeidsløn kunne undersælge disse. Saalænge Kjøbstæderne trykkes af den besværlige Consumtion og af endeel andre Paalæg, som Landboerne ere fritagne for, kunne Kjøbstadhaandværkerne under ellers lige Forhold ikke holde Priis med Landhaandværkerne. Værnepligten deeltage de ogsaa i, da de ere undergivne Borgervæbningen, og derhos gjøre de Tjeneste ved Brandkorpset. Desuden lide de allerede hos sig selv af en foruroligende Overtallighed. Det forekommer ham, at det er især og Orden, at Hovedspørgsmaalet her dreier sig. God Orden tilsiger, at Enhver skal passe Sit, og derefter ere nu Haandværkerne engang afdeelte. En og anden forvildet og utaalmodig Person skriger vel efter Næringsfrihed, og fordrer at turde befatte sig med Alt, men ofte duer han selv til Jntet eller fortjener af andre Grunde ei at høres, og er han duelig, vil det ikke let mangle paa Beskjæftigelse for ham, naar han følger den fastsatte Orden og gaaer af den foreskrevne Vei. Da Øvelse gjør Mesteren, saa ere Kjøbstæderne Hjemmet for Haandværk, som for Kunster og Videnskaber, fordi en sammentrængt Folkemængde der foranlediger idelig og fleersidig Øvelse, og Adgangen til gjensidig Veiledning og Bistand, samt til de forskjellige Materialier hjelper Kappelysten i at fremvirke en større Arbeidsdygtighed. Taleren stillede følgende Amendements: 1) at en samlet Anordning affattes angaaende Kjøbstæd= og Landhaandværkernes Forhold til hinanden, og hvilke Haandværk der tør drives paa Landet, samt under hvilke Betingelser; 2) at det paalægges Kjøbstædernes Magistrater, i Forening med Næringsbrugerne, især Haandværkerne i hver By, at træffe Bestemmelse i Forhold til det Antal Svendedage, som aarligen ere forrettede, om, hvormange Mestere eller Huusbonder i hvert Fag Byen billigen kan antages at behøve, og hvorledes dette efterhaanden kan være at lempe i Forhold til Folkemængden og andre stadige Conjuncturer. Jmellem Sagens foreløbige og endelige Forhandling modificerede Committeen sin 3die Jndstilling saaledes: at efter Ordene Kongelige Kasse tilføres: hvilken Afgift i Uformuenheds=Tilfælde efter Øvrighedens Skjønnende kunde modereres." Til samme Jndstilling stillede Prof. Bang, det Amendement: at den foreslaaede Skat ei bør paalægges de nærværende Landhaandværkere, og Etatsraad Steenfeldt, det Amendement: at den foreslaaede Skat bør, indtil det ved den forventede Land-Communeanordning anderledes maatte bestemmes, tilfalde Amtsrepartitionsfonden. Endelig fremsatte Assessor Algreen=Ussing den Jndstilling: at ingen Petition indgives i denne Sag. Ved den endelige Forhandling yttrede Referenten: Under den foreløbige Forhandling er der af flere Medlemmer, og deriblandt af Assessor Ussing, gjort den Erindring, at Committeens Forslag, hvis de billiges, ikke ville være Kjøbstædernes Haandværkere til nogen Nytte. Denne bemærkning kan, fra en vis Side betragtet, være grundet. Det er nemlig aldeles vist, at hvis Man vil see hen til alle de fremkomne Klageposters Jndhold, da vil den Virkning, Man kunde vente sig af Committeens Jndstillinger, være meget ringe. Men herved maa jeg gjentagende bemærke, at mange af Klagerne ere aldeles ugrundede, og andre have en dybere Rod, end at det for Tiden vilde være muligt for Stænderforsamlingen at virke Noget til deres Bortrydning. Cancellieraad Haastrup bemærkede, at af dem, der ere anførte som Haandværkere ved den sidste Folketælling, ere Flere, som ikke have Bevilling, Andre, som ere døde eller bortreiste uden at have afleveret deres Bevilling, og Mange, der ere anførte som Haandværkere, uden i Virkeligheden at være det. Af en Gjenpart-Liste, som Taleren havde for sig over Landhaandværkerne i Svendborg Amt, saae han sig istand til at nævne et frappant Exempel paa dette Sidste fra det Sogn, hvori han selv har Bopæl. J Listen var nemlig opført 5 Skomagere forRefsvindinge Sogn, uden at han i det daglige Liv havde lagt Mærke til, at der var een eneste, som fortjener dette Navn; men ved nu at conferere med Proprietair Langkilde, der er ligesaa godt bekjendt i Sognet som han selv, er det udfundet, at der er Een, som taalelig kan sye et Par simple Støvler eller Skoe; en Anden, som giver sig af med at flikke paa Støvler og Seletøi, men som egentlig er Kurvemager; en Tredie, der er Fattiglem; en Fjerde, som er Hospitalslem, og den Femte maa enten være død eller er endnu meere ubetydelig end hine. Ligeledes var Taleren ved Grev Ahlefeldt-Laurvig sat istand, til at føre et temmelig sikkert Beviis for, at Skomager Hansens Anførte, at der især paa Langeland er et overdrevent Antal Haandværkere, navnlig Skomagere, kun fortjener meget liden Tiltro; thi Skomager Hansen har under 26 April 1837 selv ansøgt om at maatte nedsætte sig der paa Landet, og havde han ikke fundet, at der var Erhverv for ham, vilde han sikkert ikke have gjort dette Propr. Langkilde yttrede, at, naar Kjøbstadhaandværkerne iøvrigt klage saa almindelig over Næringsløshed og Mangel paa Fortjeneste og ville finde Skylden herfor i formange Landhaandværkere, da turde dette dog nok ikke forholde sig saa ganske rigtigt, hvorimod det vel kunde være, at det gaaer her, som ved saamange andre Livets Forhold, at Man søger Skylden hos Andre, istedetfor at gribe i sin egen Barm; thi det kommer her ikke an paa Haandværkernes Antal paa Landet, men ogsaa paa deres Antal i Kjøbstæderne. Kjøbstadbeboerne burde altsaa, førend de ubetinget vilde vælte Skylden for deres Næringsløshed over paa Landhaandværkerne, godtgjøre, at ikke Antallet af Haandværkerne hos dem selv er uforholdsmæssig stort. (Fortsættes.)