Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-02-26
Lollands-Falsters Stiftstidende. Udgivet i Nykjøbing af W. F. Laubs Enke. Redigeret af Chr. Jørgensen. Torsdagen den 26de Februar. No 23. Association. Jgjennem Kamp og Strid har Associationens Aand funden Veien til Folkene. Vel har dens Tilstedeværelse blandt Nationerne endnu Nyhedens Jnteresse, dens Væsen for Massen det Ukjendtes Dunkelhed; dens Fremtid hviler i de ukjendte Fjedres Kraft, der i Eftertiden skulle sætte Verden i Bevægelse; men netop derfor bør vi søge, medens det er Tid, at fatte dens Velsignelse, netop derfor bør vi søge, hver i sit Hjem og i sin Kreds, at blotte dens vidunderlige Kraft, saa Erkjendelsen deraf stedse stærkere, og stærkere griber Folkene, saa de lære at bevare den og værne derom. Jgjennem Kamp og Strid har Associationens Aand funden Veien til Folkene. Kaste vi Blikket paa Historien, da moder Øiet overalt de store tragiske Skuespil af Krig og Rædsel, vi see overalt, hvorledes Folkene gjennem religiense og politiske Kampe have hadet, forfulgt og bekjæmpet hinanden, men vi see dog ogsaa, hvorledes Manden fra Hjemmets stille Syslen kastes ud i en fælles Virksomheds Mark, hvorledes hans Sjæl beriges, hans Tanker befrugtes, hans Kraft styrkes i Omgangen med ukjendte Mennesker, i Beskuelsen af fremmede Lande, ved Synet af mangen ridderlig, høisindet Daad. Af Kampens blodstænkte Mark voxte siden Fredens hvide Palme Manden vendte tilbage til sit Hjem; hans Tale om fremmede Lande vendte Attraaen didhen, hvorfra han var kommen, og Krig fulgte paa Fred og Fred paa Krig, men Bevægelsen tiltog og Attraaen voxte og Afstandene bleve kortere og kortere, og Nationerne følte dybere og dybere, at Menneskene trænge til hinanden. Dampmaskinens Kraft har nu spunden tusinde Traade, ad hvilke Jnteresserne ligesom glide over i hinanden, af hvilke Bevægelsen som en Bølge strømmer hen over Land, Dag for Dag erobrende et Fodsbred Jord i Fredens, Jndustriens og Humanitetens velsignede Jnteresser. Folkeslagene i det civiliserede Europa træde i længer i Kamp for at tjene en Fyrstes personlige Ærgierrighed eller private Hævn; det er kun Frihedens, den ægte Folkeligheds Jnteresser, der bringe Kraften til at flyde over, Blodet til at strømme og Begeistringen til at blusse J denne Fredens, Mildhedens og Tilnærmelsens Aand laae Associationen indesluttet, som en kostbar Perle, der skinte med en klarere og skjønnere Glands, altsom Fredens Aandepust foer stærkere over Menneskene, som en slumrende Tanke, der vaagnede til en fyldigere Bevidsthed, altsom Menneskene, arbeidende i Fredens og Mildhedens Tjeneste, bleve modnere til at fatte og vurdere den; thi Association er Tilnærmelse, Eenhed og Samvirken. Derfor kom Associationens Aand til Folkene gjennem Kamp og Strid. Association er Tilnærmelse, Eenhed og Samvirken: men den er ogsaa et uoverstigeligt Bolværk for Vold, Undertrykkelse og Tyranni; thi den samler de adsplittede Kræfter, den offentlige Mening i et fælles Brændpunkt, mod hvilket Despotiet bryder sin Magt, som Havet bryder sig mod Klippen. Et skjønt Beviis for denne Sandhed danner den nuværende Tilstand i England. Der bereder Associationen for den frie Handel sig en Seier, saa stor, skjøn og herlig, at den ligemeget svarer til dette Lands store, indtrykgjørende Former, som den lærer os, hvad utrættelig Anstrengelse, Eenhed og Samvirken: hvad Associationen formaaer. Der stride tidligt ældede Privilegier og unaturlig Beskyttelse den sidste fortvivlede Kamp mod Principer, der, gjennemgaaede Prøvelsens og Eftertankens Filtrering, ved Associationens Løftestang have aabnet sig Veien til Hjerterne med Sandhedens Almagt og en urokket Overbeviisnings Styrke. Derfor er England saa stort, fordi det med den nationale Selvfølelses hele Kraft veed at bortrydde de Anstødstene for Fremadskriden og Reformer, som modstridende Jnteresser og vankelmodige Betænkeligheder kaste paa dets Vei. Det hugger sig en Aare over og lader det bløde, og med ungdommelig Livlighed vælder Blodet paany gjennem Aarerne, givende Regjering og Land en bestandig fornyet og forynget Glands. See vi hen til Associationens Yttringer i vort eget Fædreland, da udtrykke disse en enten reen aandelig eller materiel Bevægelse; paa den ene Side: en kjæk, hvitstræbende Aand, paa den anden: en ungdommelig Opbruusning, der med urolig Jver kaster sig over alle industrielle Foretagender. Med Stolthed dvæler Tanken ved den standinaviske Jdee; med uskrømtet Glæde og en levende Jnteresse søger Hjertet og Forstanden at omfatte den i hele dens Fylde. Det er Minerva, der har tændt en Fakkel i det høie Norden; dens Glands spreder Tvedragtens og Hadets Aand: den sidste Skygge af Barbariets vigende Nat. Hvad den Retning i Associationen angaaer, der enten gaaer ud fra Bestræbelsen efter et høiere industrielt Opsving eller et materielt Udbytte, da bliver det Pressens Sag at lede denne Bevægelse af den rette Vei, saa at hverken den private Virksomhed berøves noget af sin rette Tumleplads, og man ei heller benytter den som et Skjuul for nædel Speculation eller fiint Bedragerie. Først da erholder den sin rette Betydning for et Land, hvis naturlige Forhold eller spredte Capitaler tildeels arbeide mod større industrielle Anlæg; thi netop derved erholder Associationen sin store, verdenshistoriske Betydning, at den abstraherer Jdeen fra dens individnelle Udspring, fra alle materielle Hindringer, og frit og i Undfangelsens Nu kaster den ind i Begivenhedernes, det praktiske Livs Malstrom. W. J.