Aalborg Stiftstidende, 1831-02-28
Kjøbenhavn. Den 21de Februar har det af Hr. Prof. Dr. David bebudede Skrift: "Om de preussiske Provindsialstænders Væsen (30 S. 8vo, 24 s., hos Reizel) forladt Pressen. - Da den Form og de Grundsætninger, som ere fulgte ved de i de preussiske Stater indførte Stænder, ifølge Hans Majestæts Villie, skulle lægges til Grund for Cancelliets Forslag om de fornødne Forberedelser til Jndførelsen af Provindsialstænder i Danmark, er det naturligt, at Almeenheden maa ønske at lære hine Stænders Væsen at kjende, og dette Ønske har Forfatteren af nærværende Skrift mødt, ved at fremstille Grundtrækkene af de Forordninger, der i Preussen paa ny, have fremkaldt Provindsialstænderne. - Om denne Jnstitution forudskikker han nogle Bemærkninger, der gaae ud paa at vise, at dens Øiemed er at befæste og udvide den Overeensstemmelse imellem Regjeringen og Folket, som er Grundvolden for enhver Stats Lykke, at den saaledes tillige vil befordre Almeenaanden og paa ny betrygge Statens indvortes Fred og Sikkerhed, at den vil vorde et nyt Værn om den borgerlige Frihed og give Kjærlighed til Konge og Fædreneland ny Næring. - De i den almindelige Lov af 5te Juni 1823 for Pressen udtalte Grundsætninger ere følgende: "Kongen vil raadføre sig med enhver Provindses Stænder, det vil sige: med Repræsentanterne og Ordførerne for de forskjellige Hovedinteressen, i enhver Provinds. Han vil raadføre sig med dem om alle de Love, som gives for den enkelte Provinds, og om dem, som gives for hele Staten, forsaavidt disse komme til at berøre den enkelte Provindses Tarv. Kongen vil igjennem dem lade sig forebringe de Bønner og Besværinger, der enten ere hele Provindsens eller en enkelt Afdelings af denne, og, forbeholdende sig sin Kongelige Sauction, vil han overlade til deres Beslutninger, at bestemme og anordne Forholdene i det borgerlige Livs mindre Kredse, i Communerne. - J en Række af derpaa udstædte specielle Love har Kongen yderligere forklaret og bestemt, hvorledes den i Hoved loven udtalte Grundsætning, at Grundeiendom er Betingelse for Repræsentation, skal forstaaes og anvendes; og Kongen har i disse befalet, i hvilket Forhold og efter hvilke Regler enhver Stand skal udvælge sine Repræsentanter, samt fastsat den Betydenhed, som den Enkeltes Jnteresse maa have, naar det enten skal blive ham tilstaaet, at have Jndflydelse paa Valget af den, der skal repræsentere Standen, eller naar det tillige skal blive ham tilstaaet at blive valgt hertil. Endeligen har Kongen i disse specielle Love angivet Reglerne, tilhvilke Stændernes Forsamling i sin Virksomhed er bunden. - Forf. yttrer med Føie den Formodning, "at den Alt overveiende Jndflydelse, som er tillagt Grundeiendom, der under alle Omstændigheder har Krav paa at erholde en betydelig Jndflydelse, dog maa være betinget af Forhold, der ere denne Stat særegne, thi af den blotte Anskuelse, at der ikke kan forudsættes nogen betydelig eller varig Jnteresse hos den, der ikke er Grundeier, kan denne Bestemmelse neppe være udsprungen. At Besiddelsen af et Stykke Jord skulde være det eneste faste Baand, der binder Borgeren til Staten, og at al anden Eiendom, saalænge den ikke er forenet med hiin, samt at den aandelige Cultur ei skulde formaae at fremkalde hos Jndividet en Jnteresse, der ikke i samme Grad fortjente at høres og at paaagtes som den, der udspringer af Grundbesiddelse; det er en Anskuelse, som man ingenlunde er beføiet at tillægge en saa oplyst Regjering, som den preussiske, der saa synligen udstrækker sin Omsorg til alle Jnteresser i Staten, og der med saamegen Held stræber efter at udbrede den aandelige Cultur. Men den historiske Betydning, som Grundeiendom har i Preussen, den Jndflydelse, som var sikkret Grundeiendom ved de Jnstitutioner, der mere eller mindre endnu vare i Virksomhed i Landets forskjellige Provindser, og der ikke ved Provindsialstænderforfatningen skulde omstødes, men omdannes, og endeligen det borgerlige Livs særegne Udvikling, hvorved det er skeet, at mange forskjellige Jnteresser i Preussen virkeligen ere knyttede til og forenede med en eller anden Grundeiendom, deri, troer jeg, vil man finde Aarsagerne til den Vigtighed, som er tillagt Grundbesiddelsen." - J det Følgende af Skriftet fremstilles Hovedtrækkene af de preussiske Provindsialstænders Forfatning. "J Almindelighed, hedder det, have tre forskjellige Stænder, nemlig Ridderskabet og de større Godsbesiddere, Byerne og endeligen Landets Communer tilligemed de ikke til nogen enkelt Commune henhørende mindre Godsbesiddere, erholdt deres lovmæssige Organer. Der ere saaledes overalt constituerede tre Stænder, undtagen i de Provindser, hvor der findes forhenværende umiddelbare Rigstænder, thi disse udgjøre der en særegen og den første Stand, saa at disse Provindser have fite Stænder. Jmidlertid er denne Stand kun talrig i Provindsen Westphalen, hvor der gives 11 Standsherrer, (Standesherren), der hver have en Virilstemme. (Enkelte store Eiendomsbesiddere have desuden i de Provindser, hvor Ridderskabet udgjør den første Stand, en egen Virilstemme i denne, og Kongen har i de specielle Love forbeholdt sig dermed at belene enten en enkelt betydelig Fideicommisbesidder eller flere saadanne i Forening. Den Repræsentation, der er tilstaaet en hver enkelt Provinds, staaer ikke overalt i samme Forhold til Provindsens Folkemængde, men det synes at være grundet paa forskjellige andre, deels almindelige, deels locale Hensyn, og til de første maa især regnes Provindsens Culturgrad og den større eller mindre levende Forbindelse imellem alle dem, der have en eensartet Jnteresse." (Om Antallet af : vide Aalb. Stiftst. Nr. 29.) Angaaende Valgbarhen, den og Maaden, hvorpaa Valgene finde Sted a., indeholder dette Skrift desuden interessante Oplysninger. - Slutteligen bemærker Forf., at Øieblikket ikke har gjort ham det mulig paa denne korte Fremstilling at anvende den Flid og Nøiagtighed, som Gienstandens Vigtighed fortjente, og som Publikum har Ret til at fordre," og han haaber, at Manglerne og Ufuldkommenhederne derved ville finde deres Undskyldning i den korte Tid, som har været ham levnet til dette Arbeide."