Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-02
Blandede Efterretninger. Tyrkiske Reliquier. Tyrkerne sætte høi Priis paa nogle enkelte Reliquier, som de have tilbage fra Mahomed. Disse Reliquier, som bevares i Sultanens Serail, bestaae af: 1) Sandgiack-Scherif eller Rigsbanneret, som Tyrkerne ansee for den første af Mahomeds Faner. Denne krigeriske Profet havde adskillige Faner, hvoraf nogle vare hvide, andre sorte. Den fornemste af de sidstnævnte var af Kammelot og havde forhen været hans Hustrues, Aischese's Dørtæppe, samt kaldtes af Mahomed Denkab, hvilket Navn er laant fra den arabiske Stamme Koreisch, som forhen brugte dette Navn for sin fornemste Fane. Navnet skal være taget af en Fugl, som ved sin hurtige Flugt altid er forud for andre Fugle. Den første Fane, Mahomed havde, fik han nogle Dage efter hans Flugt fra Mecca af en nidkjer Discipel, ved Navn Bureide-Schemy, som efterat have afløst Nettelduget paa sin Tur han og bundet det paa sin Landse, helligede det til en Fane for Mahomed. Til Erindring herom ere de Officierer, som bære Muhamedanernes Faner, blevne kaldte Schemy. Saalænge Mahomed levede, førte kun hans Generaler Fanerne. De strede med Fanen i Haanden, hver i Spidsen af sit Corps. Efter hans Død bares hans Fane af nogle af Generalerne eller af de fornemste Officierer i Armeen. Oeukab eller Sandgiack-Scherif blev først bragt til Bagdad og siden til Cairo, samt faldt tilsidst, ved Ægyptens Erobring af Selim l. i Ottomannernes Hænder. Denne hellige Fane er bedækket med en anden, som Kalissen Omar skal have brugt, samt herover igjen med 40 Omslag af Agt, Alt indesluttet i et Futeral af grønt Klad Jmellem Omslaget er lagt en Bog af Ko som troes at være skreven af Kaliffen Le samt den Nøgle af Sølv til Keabe, Hellig men i Mecca, hvilken Scheriffen af denne Ste overleverede Selim I. Paa Spidsen af Fa stangen, der er 12 Fod lang, sidder en firkant Prydelse af Sølv, hvori en anden Bog af 30 ranen, skrevet af Kaliffen Osman, er indeslutMahomeds Fane gjemtes, efterat Tyrkerne vin blevne Eiere af den, i Damascus, og sene aarligen med stor Pragt af Paschaen, i Spil for Pillegrimmene paa deres Tog til Mett Under Murat III. Regjering bragtes denne For 1595 fra Asien til Europa af Storveziren Cod jea Sinan Pascha, for ved Synet af denne i hæmme de bestandige Uordener og Oprør, for udbrøde blandt Soldaterne, samt at vække den til Mod og Lydighed. Veziren fik sin Hensigopfyldt, og førte ved den daværende Krigs Slutning Fanen til Constantinopel, hvor den mi megen Pomp bragtes til Serailet. Mahom Fane bruges aldrig uden naar Sultanen el Storveziren i egen Person anfører Armeen. Da har da sit eget Telt, fæstet i Jorden med Pirkaf Ibenholt, samt forsynet med Sølvring, hvori Fanen stilles. Udstillingen af dette hellig Banner vækker Muhamedanernes Nidkierhed og opfordrer dem til Religions Jver imod de Vantroende. Da Mahomeds Fane udstilledes den 27 Marts 1769, overfaldt en Trop fantiske Emirer adskillige Christne, som havde samlet sig for at see Processionen, og myrdede dem, under Paaskud at den hellige Fane vanæredes ved de Vantroendes Øine. J Fredstider opbevatidette Banner i et Kapel i Serailet, tilligemide øvrige Reliquier. Dallaway fortæller, i Mahomeds Fane skal flere Gange været tad men at man da har indsyet Stykker af den gam Fane i ny Faner af samme Farver, paa hvilke Maade dette Rigsbanner efter Behag kan for nyes. 2) Hirsay-Scherif eller BurdeyScherise, den hellige Dragt. Den er af som Kammelot, og blev baaret af Mahomed, som i niende Aar af Hegira (Aar 630) med egen Haand dermed bekklædte Kiab Jbn Jespir, til Beviis paa sit Velbehag over et af hans Digte, hvori han besynger den Eviges Barmhiertighed og Prosetens udødelige Ære. Denne Dragt er indlagt i 40 Boghischaer eller Sække af meget kostbart Tøi, og fremvises kun engang om Aaret, den 15de Dag i Ramazanen, med megen Høitidelighed, i Sultanens, Storvezirens, Mufsins samt andre af de høie Embedsmænds Nærværelse. En anden af Mahomeds Kapper af grovt Kamelhaar, som Profelen i sin Dødstime skjænkede til en af sine ivrigste Disciple Uveyssull Arem, er blevet gjemt af dennes Efterkommere og findes i Constantinopel hos en af dem, der bærer Navn af Scheik til den hellige Kappe. 9) Sinn-Scherif eller de hellige Tænder. Dette er to Tænder, som foregives at være dem, som Mahomed tabte under Slaget ved Uhud. 4) Libhiney-Scherife, det hellige Skjæg, som troes at være Mahomeds. 5) Cadem Scherif eller den hellige Fod. Dette er en Steen, hvori sees Mærket af en Menneskefod. Tyrkerne troe, at det er af Mahomeds, og at det er et af ham gjort Underværk. Denne Steen forvares i Gravkapellet ved Moscheen i Ejub. I Serailet gjemmes aabne Kar, Vaaben og andre Sager, som troes at have tilhørt Mahomed. Deriblandt er en Stok, som han skal have baaret i alle sine Feltslag. Ligeledes opbevares der de ældste Prydelser af Keabe i Mecca.