Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-24
Det er ikke her Stedet at definere, hvad Kydskhed egentlig er, men saa meget er vist, at ikke alt, hvad Menneskene kalde saaledes, fortjener dette Navn. Kydskheden er overalt en Dyd, som maa bestemmes efter ethvert enkelt Menneskes Organisation og individnelle Forfatning. Det vilde være ligesaa urimeligt at rose en Castrats Kydskhed, som at laste en robust og sund Mands Kjønsdrivt, endskjønt man kan fordre, at denne Drivt bør holde sig indenfor visse Skranker. Følgerne af disse Skrankers Overskridelse kunde blive alt for skadelige for Staten i det Hele. Ulykkelige Mødre og endnu ulykkeligere Børn ere som oftest Ukydskhedens undeblivelige Følgesvende. Kun lykkelige Ægteskaber kunne gjøre Staten lykkelig, og Utydskhed og Skjørlevned er det, som lægge den vigtigste Hindring i Veien for dem. Alt dette er uomstødelige Sandheder. - Men, at, hvad er Ægtestanden bleven til i vore Dage! Et Baand, som næsten enhver, der ikke er formuende, grues for. Der hører i vore Tider i en vis Betragtning næsten et Slags Lei sindighed til at paatage sig een af de helligste og fødeste Pligter. Den Byrde, Manden paadrager sig, er tre Gange saa tung som den hans Fader eller Farfader paatog sig. Sande og falske Fornødenheder ere Aarsag i, at der nu behøves dobbelt saa meget til at ernære en Familie som før. Ynglingen henstider sine bedste Dage, forend der kan aabne sig en Udsigt for ham til at føde en Kone, og naar han nærmer sig de Fyrgetyve, saa kommer han med Nød ind i et Fod, hvor han faaer en aarlig Jndkomst af 4, 5 til 600 Rdlr. Men nu er han i visse Henseender ligesaa nær som for, thi vil han givte sig, saa maa han begynde sin Ægtestand med at gjøre Gield. Mangt et Menneske tilbringer endog sin hele Levetid, uden nogensinde at komme i den Stand, at han kan føde en Familie. Jkke ubetydeligt er de Menneskers Antal, som, naar de ikke ville føre et reent Munkeliv, forledes til at tye hen til offentlige Skjøger, ikke at tale om dem, der gjøre Uskyldigheden til Offer for deres sandselige Begjerligheder eller sætte Børn ind i Verden, der have Aarsag til at forbande deres Tilværelse. - Af to onde Ting maa man vælge den mindste. – Offentlige privilegerede Bordeller ere altid mindre farlige end hemmelige og uprivilegerede: med de første kunne Politiet og de dertil ansatte Læger have Opsyn; de sidste der mod ere sande Giftkilder, som udbrede deres dræbende Gift i Statslegemets Aarer 1). Jeg veed, Moralisterne have fremsat adskillige vægtige Grunde mod deslige Huses Tolereren, men saalænge man ikke har udfundet noget Middel til at standse den veneriske Gifts Udbredelse, saalænge er man altid beføiet til at spørge. Hvorfor kan man ikke ligesaavel taale privilegerede som uprivilegerede Bordeller? Et stiltiende Samtykke er jo ogsaa et Samtykke. Man kan næsten tilskrive det vore Forfædres Bigotterie, at man hidtil endnu ikke har havt saadanne Jndretninger. Den negative Nytte, der kunde drages af offentlige og privilegerede Bordeller, ligger her aabenbar for Dagen. Et Onde, som nu eengang ikke meere lader sig udrydde, vilde man derved kunne sætte stærke Skranker for, og det menneskelige Kjøn vilde efterhaanden blive befriet fra en Smitte, hvis Følger ere saa yderst rædsomme 11). Den JndvenDen berømte Dr. J. P. Frank siger, at nægsten alle de Piger, der drive Handel med deres Kjerlighed i Krogene, ere angrebne af den veneriske Gift.