Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-05-26
J Overhuset den 19de bleve Kirkens Anliggender atter fra Ultra-Tory Partiets Side bragte under Overveielse. Lord Canterbury fremkom med en Petition fra 200 graducerte Personer ved Universitetet i Cambringe, hvori disse erklærede sig imod Parlamentets Jndblandelse i Universitets-Anliggender, da Universiteternes Nytte og Rygte kun derved vilde blive skadet. Men da Grev Radnor ved denne Leilighed bemærkede, at selv de, der vare interesserede for Universiteternes Vel, som Marqvien af Camden og Hertugen af Wellington, havde tilstaaet, at den maatte skee en Forandring i sammes Statuter, saa søgte Lorden dermed at forsvare Petitionen, at han paastod, at denne heller ikke bestred enhver Forandring i Statuterne, men kun saadanne, som vare imod Universiteternes Jnteresse. – Grev Hadding ton gjorde derpaa det Spørgsmaal til Regjeringen, om denne havde til Hensigt, paa Grund af Beretningen fra Commissionen, som er nedsat, for at undersøge Underviisningens Tilstand i Skotland, at bære Omsorg for, at Kirkernes Antal blev formeret i dette Land. Thi Greven søgte vidtløftigen at bevise, at de ikke havde forøget sig i Forhold til den stedse tiltagende Folkemængde. Lord Melbourne svarede: at Regjeringen alletider var villig til at varetage den skotske Kirkes Jnteresse, men at den ikke troede, at dertil behøvedes et forøget Antal af Kirker. Grev Aber den tilkjendegav sin Fortrydelse over denne Erklæring af Lorden; men da intet specielt Andragende, var gjort herom til Huset, blev Sagen ikke videre forhandlet. Huset endte sit Møde efter en kort Discussion angaaende Billen og Rettelserne ved den engelske Municipal-Reform Act. – J Underhuset blev samme Dag raadslaaet om de enkelte Biller i Anledning af Criminallovens Forbedring. Man talede meget for- og imod det Amendement, som Hr. Ewart var fremkommet med, at Dødsstraffen kun skulde anvendes i Tilfælde af Mord. De, der stemmede for Amende mentet, som iblandt Andre O'Connell og Dr. Luschington, anførte, at man ikke turde betragte de hyppige Henrettelser at være til nogen Nytte, tvertimod tjente de kun til at forhærde Folkets Følelse og at hverve Candidater til Galgen. Alle Tiders Historie havde desuden lært, at Forbrydelserne formindskede sig og Selskabets Tilstand forbedrede sig i samme Forhold, som Dødsstraffene bleve indskrænkede. Jmidlertid blev dog Amendementet forkastet ved Afstemningen med 73 Stemmer imod 72, og altsaa kun med en Majoritet af een Stemme. – Leader, som som faldt igjennem ved Valget i Westminster, har taget svært til Gjenmæle imod den rigtignok ulovlige Maade, hvorpaa Tory=Partiet havde forinden Valget søgt at forskaffe sig Stemmer. Han har beviist, at Folkets Valgret bliver krænket paa det Skammeligste, da Lorderne ikke havde skammet sig ved at sende deres Døttre og Koner omkring til Haandværkere, for ved Trudsler om en fuldkommen Ruin, at hverve dem til at stemme med sig, og at man saaledes kunde sige, at Hertuginden N. havde 500, og Lady N. 600 Stemmer, istedetfor at enhver skulde gives frit og efter modent Overlæg. Han meente, at denne Uskik for Fremtiden kunde hemmes ved hemmelig Afstemning. Han vilde forresten ikke berøve Nogen sin retmæssige Deel, hvad enten denne bestod i Rang, Ordener eller Baand, men han vil de, at alle skadelige Misbrug skulde afskaffes.