Viborger Samler, 1845-09-22
Viborg. J sidste Numer omtalte vi at Hs. Hobh. Stiftamtmanden ved Paraden paa Torvet afvigte Torsdag havde førend Udbringelsen af et længe Leve for vor elskede Konge henvendt nogle Ord til de Tilstædeværende. Disse Ord vare, ifølge godhedsfuld Meddelelse, Nedenstaaende. "Det er et glædeligt Syn, at see Viborgs Borgere, Kongens troe Undersaatter, ved Siden af Slesvigs brave Sønner, forsamlede her i den Hensigt at lægge deres undersaatlige Hengivenhedsfølelser for Dagen for den ophøiede Konge, der med lige Retfærd behersker og med lige faderlig Kjærlighed omfatter alle sine Undersaatter. Jeg imødekommer kun de Tilstædeværendes Tanker og Følelser i det jeg fremfører det Ønske, at Forsynet længe vil bevare til Held for Danmark og for vore Medborgere og Brødre i Hertugdømmerne vor elskede, ophøiede og naadige Konge, og ville vi bekræfte dette Ønske ved et forenet Hurra. Længe leve Kong Christian den 8de." Endvidere er os velvillig tilstillet Efterfølgende, af Hr. Pastor Hindberg samme Dag i Viborg Hospital fremsagte Bøn Almægtige Gud! Du paalægger Alderdommen sine Sorger og Byrder. J Alderdommen tabe sig vore aandelige Er ner, sløves vore Sandser, og vorde selv de meest arbeidsvante, Hænder kraftesløse. Forhen kunde vi hjælpe hverandre, – da kunne vi ei hjælpe os selv. – Ak tungt er det, naar den Gamle, efterat have seet den ene Ven og Frænde at gaae bort efter den anden, tilsidst føler sig saa ene og forladt; tungt er det, naar den Gamle, efter et langt arbeidsomt Liv, skal savne Omhu og Pleie, tungt er det, naar den Gamle maa sukke og sige: "Herre, hvorlænge skal jeg blive i dette min Sjæls Fængsel, hvorlænge skal jeg end vandre her i denne min Udlændigheds Tid! – Disse Gamle er forundet en blidere Skjæbne end mange andre. Hjælp beredes dem i deres ellers saa hjælpeløse Tilstand, Pleie skjænkes dem i deres ellers saa forladte Livstilling; ei behove de ængstelig at spørge, hvad skulle vi æde og drikke, og hvormed skulle vi klæde os. Staten har baaret Omhu for dem – ja indtil Legem og Sjæl; her har de faaet et venligt Tilflugtsted; her kan de mildt leve deres sidste Dage; her kan de mildt henslumre i deres sidste Stund. Taknemligheden vil have sit Udbrud, vil have Ord og Udtryk den søger det fornemmelig paa en Dag som denne, paa hvilken et nyt Leveaar oprinder for Statens Overhoved, vor elskede Konge; - de veed alle, at ogsaa denne Stiftelses Vel ligger ham paa Hjerte, selv har han for faa Aar tilbage staaet midt iblandt dem, erkjendt, hvad der end maatte mangle, end maatte tjene til deres Gavn, og været betænkt paa at fremme det. See disse, – og alle vi, som med dem her ere tilstede, fremkomme med Bønner og Forbønner: "Du Kongernes Konge, Herskernes Hersker, altstyrende Gud, see i Naade til ham, du gav os til vor Konge og Hersker paa Jorden; gjør hans Aar end mange; hans Liv er betydende og dyrebart, lad denne Dag ofte oprinde over Land og Rige som en Glædesdag; lad milde Stiftelser og menneskekjærlige Foranstaltninger mere og mere fremblomstre paa hans Bud og i hans Navn, saa naar han engang bøier sit Hoved og skal herfra, han da ogsaa maa tage den Bevidsthed med sig, at der er mange Aldrende og Svage, som med Tak og Priis stedse kommer ham ihu." Amen.