Jyske Efterretninger, 1785-04-01
Slutningen af Forordningen angaaende Afgivterne af Salt i Danmark og Norge. (See forrige Numer.) 5) Accisen, for saavidt den efter Toldrullens 27. Cap. skal svares, bliver den samme som hidtil, altsaa: Af spansk Salt, hvad enten det indføres til Oplag eller ikke, 1 Tønde, af fransk Salt til Oplag, 1 Tønde Men naar det ei indføres til Oplag, 1 Tønde 1/2 s. af lyneborger og engelsk Salt i Danmark, 1 Td. 2/3 s. af lyneborger Salt i Norge, 1 Tønde 1/2 s. 6) Saavel Tolden, som Consumptionen og Accisen beregnes ikke Læsteviis men Tøndeviis, Tønden ansat til 8 Skpr. siellandsk Maal, Strøgmaal, uden Top paa Skieppen eller Tønden. 7) Salt, som indenrigs er virket, passerer overalt i begge Rigerne frie for Told, Consumption og Accise, naar dermed vedbørligt Beviis følger. 8) For at opmuntre og befordre Udførselen af saltet Oxekiød fra Jylland, er blandt andre Benaadninger ved Forordningen af 4 November 1776, indtil videre lovet en Godtgiørelse af Told og Consumption for det Salt, som forbruges til det til fremmede Stæder og til de danske Øer i Vestindien beviisliggen udførte saltede Kiød af jydske Staldøren, beregnet efter 2 Skiepper spansk Salt af hver Tønde Kiød. Dette er siden udstrakt til saltet Flesk, med den Forandring, at Afsenderne er tilladt Told- og Consumptionsfrihed for ligesaa stort et Qvantum Salt, som de ellers skulle have Godtgiørelsen for i Penge. Ligeledes er ved en ældre Anordning Byen Aalborg tilstaaet Godtgiørelse af halv Told og Consumption for Saltet, der anvendes til Nedsaltning af de Sild, som derfra udføres, beregnet efter 3 Tønder spansk og fransk Salt af hver Læst Sild. For begge disse Lands Produkter vil H. M. fremdeles lade lige Benaadninger, i Henseende til den foranførte Told og Consumption, indtil videre vedvare saaledes: at den fulde erlagte Told maae godtgiøres af 2 Skiepper spansk Salt for hver Tønde af forbemældte saltede Kiød og Flesk, og den halve Told af 3 Tønder for hver Læst Sild. Denne Godtgiørelse skal herefter skee i Penge; og paa det, at den fornødne Rigtighed dermed kan haves, skal saadan Godtgiørelse ikke udbetales, førend vedbørlig Attester tilbage bringes fra de Stæder, hvorhen Varene ere afsendte, at de der virkelig ere ankomne og udlossede; det samme gielder og Consumptionen. - Disse Attester skulle være udstædte i Vestindien af Toldbetienterne, paa fremmede Stæder af Consulerne, hvor disse ere eller hvor ingen er, af Stædets Notarius; men kunne saadanne Attester ikke haves, da maae inden Godtgiørelse skeer, Afsenderen endelig forklare, at Varene ere udsendte og hvorhen de ere bestemte, og Skipperen ligeledes endelig forklare, at de til det bestemte Sted ere ankomne og der udloffede. 9. Den Oplagsfrihed, som efter Anordninger og Bevillinger er forundt Kiøbenhavn, og flere Stæder i begge Rigerne, maae fremdeles vedblive efter de for ethvert Sted i den Henseende fastsatte Regler. Den Godtgiørelse for Indsvinding, som det Kiøbenhavnske Oplag ved Resolution af 8 Januar. 1771. har faaet i Maalet, i Steden for det forhen havte Topmaal, nemlig en Skieppe af hver Tønde, Tønden til 10 Skiepper beregnet, skal og fremdeles vedblive saaledes, at paa alt det Salt, som til bemældte Oplag indføres, maae ved Udlysningen herefter godtgiøres 10 Procent eller en Tønde af hver 10 Tønder. Men for Salt, som fra Oplagene i Kiøbenhavn udføres til Provindserne, være sig søe= eller landværts, tilstaaes ingen Godtgiørelse enten i Told eller Consumption. 10) For saavidt Toldfrihed for fremmed Salt i et eller andet Tilfælde maatte være ved specielle Bevillinger. eller Resolutioner tilstaaet, skal Consumptions=Frihed, dermed være forbunden. 11) Med alt det Salt af en Tønde og derover, som føres fra Kiøbstæderne ud paa Landet, for enten at forhandles af dem, som dertil maatte være eller blive berettigede, eller til der at fortæres og forbruges, skal fra den Salthandler i Kiøbstæderne, som samme har solgt, følge et skriftlig Beviis, som forklarer, at Saltet hos ham er kjøbt; hvilket Beviis, naar Saltet af Porten, udføres, skal paategnes af den vedkommende Consumptil onsbetient. Ligeledes skal Handleren paa Landet, naar han sælger over 1 Tønde, til Kiøberen give et saadant skriftlig Beviis. Disse Beviser skulde følge Saltet, og derved forblive indtil samme er forbrugt. - Antreffes nogensteds paa Landet noget Salt over 1 Tønde, hvorved ikke saadant Beviis findes, skal det anholdes til Confiskation. Og i saa Fald bliver hverken de Beviser, som efter Anholdelsen tilveiebringes, ikke heller de, som enten formedelst deres Ælde eller Varenes Qvantum kunne skiønnes dertil ikke at henhøre, at ansee for gyldige. 12) J Tilfælde af Told- og Consumptionssvig eller anden Forseelse med Salt, forholdes og straffes efter de almindelige Told- og Consumptions Anordninger. 13) Naar de nuværende Salthandlere betale for sidste Gang Forhandlings=Afgivten for indeværende Martii. Maaned, skal de tillige angive og betale ForhandlingsAfgivt af alt det fremmede Salt, de til den Tid have i Behold, hvorimod denne Beholdning er siden frie for Consumption. Af hvad indenlandsk Salt Beholdningen maatte indeholde, betales intet.