Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1835-09-29
Fyrst Milosch af Servien har i denne Tid foretaget en længe berammet Reise til Constantinopel. Da han den 26de f. M. i en høitidelig Audients forestilledes Sultanen, blev han overvældet med Æresbeviisninger, som kun en fremmed Souverain havde turdet vente. Sultanen forsikkrede Fyrsten om sin særdeles Naade, og lovede ham, at han saa meget som muligt vilde opfylde hans Ønsker, i Henseende til de i Servien indførende Forandringer til Landets Bedste. Efter at han havde endt, blev der paa hans Vink hængt en prægtig Æreskappe og Sultanens i Brillanter indfattede Billede ved en Guldkjæde og Fyrsten, og en kostbar, med Diamanter besat Sabel, tilligemed andre Kostbarheder, hvoriblandt 2 Shawls for Fyrstinden, overrakt ham som Foræring, hvorimod da ogsaa Fyrsten nedlagde for Tronen de for Sultanen bestemte Foræringer, mellem hvilke befandtes en skjøn, med Juveler besat Guld vocal. Fyrsten tog derpaa Afskeed, og tog endnu Palladsets Localiteter i Øiesyn. Da han endelig vilde forlade samme, ventede der ham ved Portalet, som Overraskelse og ny Udmærkelse, en ædel arabisk Hingst, rigt opsadlet, med massive Guldstigbøiler, hvilken Fyrsten, efter Sultanens Ønske, besteg som sin Eiendom, og forføiede sig derpaa tilbage til sit Pallads. Portens Ministre tilføiede ved Foræringens Overrækkelse de meest smigrende Ord for Fyrsten, der neppe formaaede at fatte sig i sin overvættes Lykke. Ogsaa fra de europæiske Ministres, især den østerrigske og russiske Gesandts, Side er han Gjenstand for den fineste Opmærksomhed og mange glimrende Fester blive foranstaltede til hans Ære. De i Constantinopel tilstedeværende Servier ere, paa Grund af denne gode Modtagelse, besjællede af de bedste Forhaabninger for deres Fædreland. Det er klart, at Sultanen og hans Ministre erkjende de overordentlige Tjenester, som Milosch, især under nærværende Omstændigheder, viser Porten; men Man maa tilstaae, at han ogsaa lykkelig har valgt Øieblikket til sin Hidkomst. Forholdet i Albanien har lagt Bosniens Skjæbne i Fyrsten af Serviens Hænder; thi Bosniakerne sagde allerede høit, siden Jnsurrectionens Begyndelse i Albanien, med Hensyn til Milosch; "Naar den fyrstelige Hund (Skjældsord til alle Christne) ikke var, saa havde vi for længe siden løsrevet og Bosnien er Portens eneste Provinds, hvori det gamle Janitschar Uvæsen endnu har Rodfæste, og bryder Jnsurrectionen ikke ud nu, saa er det allene Frygt for Milosch, der holder den tilbage. Porten, erkjendende Momentets Vigtighed, har desaarsag forsynet Fyrsten med overordentlige Fuldmagter for visse Tilfælde. Omstændighederne gjøre saaledes ogsaa Fyrstens øvrige Forhandlinger, betræffende Forandring af den forviske Lands Forfatning, gunstigere, end Man troede. Porten synes at lægge mindre Vægt paa dette Lands indvortes Forfatning, end Nabostaterne. Men i dette Tilfælde turde Hr. v. Buleniews Jndflydelse virke afgjørende, da Rusland er Garant for den forviske Uafhængighed, og efter al Sandsynlighed søger at sætte et Modproject, lig Forfatningen i Wallachiet, igjennem mod Fyrstens Forslag. Man veed imidlertid, at Hr. v. Rückmann var i Pojarewatz og allerede det formaaede Fyrsten til at forandre flere Puncter i sit Udfast, og følgelig ville disse Forhandlinger rimeligviis ogsaa snart være endte. Milrich har sendt sin Adjutant som Coureer til sin Gemalinde og Arveprindsen i Pojarewas for at underrette dem om hans Forholds gunstige Standpunct.