Aalborg Stiftstidende, 1845-10-27
- Aarhuus, den 26de October. Jmedens man i alle Lande for Øieblikket tænker og arbeider paa Midler til at formindske Pengemangelen og lette Circulationen, snærer den danske Nationalbank, den danske Handels saa at sige eneste Pengekilde, Pungen bestandig tættere og tættere sammen og det er endnu vanskeligt at øine, hvortil dette kan føre. J Kjøbenhavn har Banken Dag for Dag formindsket sine Disconteringer og Bankcomptoiret her er næsten som, gaaet til Hvile idet det fra Moderbanken har faaet Ordre til at standse med Kjøb af Vexler imod Contant og kun kjøbe Bancovexler imod herfor at give kortsigtig Banco. Den hidtilværende Vexelroulance vedbliver naturligviis, men Banken er, som anført, aldeles ophørt at være Hjælpekilde for Contanter og en uendelig Forlegenhed, der tilmed støder sammen med det stærke Pengebegjær til Kornindkjøb, er saaledes indtraadt, Bankens Fremgangsmaade, der overalt har vakt Overraskelse, og Bestyrtelse, skal være fremkaldt af den octroimæssige Nødvendighed: at have den bestemte Sølvfond tilstede ved den kongel. Commissarii Eftersyn af Bankbeholdningen den 31te dennes; men hvilken end Aarsagen er, og hvad enten den hviler i indre Nødvendighed eller er paavirket og fremkaldt ved Udlandets Pengeforhold, saa bliver Bankens Fremfærd imod Handelen ved denne Leilighed os dog reent uforklarlig. Banken er nemlig den danske Handelsomsætnings privilegerede, og saa at sige monopoliserede, Pengeomsætningsinstitut idet den ikke blot har sin Disconteringsforce i den overordentlige Pengekraft, hvormed den af Nationen med en opoffrende Anstrængelse er bleven udstyret, men tillige ved Fritagelse for Vexelstempel, Ret til indenbyes Trassering ofv. har nydt en fortrinlig Begunstigelse, hvorved Banken factisk er bleven monopoliseret og andre Discontoindretningers Etablering forhindret. Men Banken, der er bleven funderet med Nationens Kraft, har saaledes ogsaa overtaget en moralsk Forpligtelse til navnlig at yde Handelen, igiennem hvilken Nationens Kraft atter skal gjenvindes, den størst mulige og rigeligste Lettelse i Pengeerhvervelse og Circulation. Dette er ogsaa hidtil i det Væsentlige (skjøndt dog fornemmelig for den kjøbenhavnske Børses Vedkommende) skeet og den Liberalitet, der i denne Henseende har været fremtrædende, har ogsaa gjort det kjendeligt, at det navnlig er en Hvidts ad Handelens Praxis vundne Kjøbmandsindsigt og af al collegial Maskinmæssighed uhildede klare Blik over de mercantile Forhold, som man vel væsentlig maa tilskrive, at Banken har vidst, uden at fortrædige sin Jnteresse i mindste Maade, ja endog til disses Befordring at virke Haand i Haand med Handelens. Naar derfor en anden Aand i den senere Tid har begyndt at yttre sig i Banken, da vide vi ikke, om det er den maaskee mindre heldige Maade, hvorpaa Bankens Bestyrelse er sammensat, eller hvilkesomhelst andre Omstændigheder, der herpaa have faaet Jndflydelse og saa at sige gjort, at den, som vi ville kalde den, Hvidtiske Aand i Bankforretningerne i den senere Tid har gjort sig mindre gjældende. Hvorledes nu end dette forholder sig, saa var det ønskeligt, at der af Offentlighedens Vei, paa hvilken Banken bør at optræde, bringes Lys i disse Anliggender og at Publikum læret at kjende, hvilke Principer det er, Banken ved sine sidste Forholdsregler har taget til Følge eller hvilken Nødvendighed der har indvirket paa dem. Uforklarligt bliver det under alle Omstændigheder, hvorfor Banken, ikke for længe siden har bebudet hvad der er indtraadt. Thi at Sligt vilde komme, maa jo ikke have kunne være nogen Hemmelighed for Banken, der saavidt maa kunne overskue sine Forhold og træffe Dispositioner derefter samt idetmindste avertere Publicum om det Kommende for at de Handlende herpaa havde kunne indrette sig og tage beskyttende Forholdstegler. Som bekjendt indtræffer Bankstandsningerne i en Periode, der for den danske Handels Opsving er af overordentlig Betydning ved det stærke Begjær, der fra Udlandet har viist sig efter alle Kornproductioner og Fødeartikler og hvis Omsætning ved Pengeforlegenheden nu i høi Grad vanskeliggjøres og trykkes. Paa den anden Side bliver det endda i Forholdet til Udlandet, et Held for os, at Pengeforlegenheden indtræffer i en Conjunctur, der stiller vor Haandelsbilance saa fordeelagtigt, men Conjuncturen har Banken ikke skabt, og havde denne ikke indfundet sig, paa hvad Maade skulde da en Crisis, som nu forhaabentlig vil være at befrygte, have været forhindret? Men meest forundrer det os, at Hovedstadsbørsen, hvis Pflegma i denne Pengecrise unægtelig har været at beundre, ikke er kommen ud af Folderne og har stræbt ved en samlet Forestilling at indvirke paa Bankbestyrelsen og søgt at medvirke til at lette Forholdsregler bleve trufne. Dog her viser sig atter vort Lands store Mangel af en særskilt Handelsadministration, thi saa kraftigen Aand og activen Haand Hvidts end er, er det dog ubilligt at forlange, at han skal være det Atlas, der skal bære hele Forsørgen for vore Handelsinteresser paa sine Skuldre.