Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1844-01-02
uagtet de mange Lammelser, hvorunder de hos os kjæmpe - ligesom Almeenvelstanden i det Hele synes at være gaaet kjendelige og lykkelige Skridt fremad vore politiske Tilstande, der saa nøie knytte sig til og for endeel betinge det aandige og materielle Velvære, er vel en Stagnation, der af Mange endog betegnes som Tilbagegang, kjendelig, men, ere end de ydre politiske Kjendemærker altid afvexlende som Perioderne selv, under hvilke Man lever, saa er den indre og nødvendigt forudbetingende politiske Udvikling i Folket dog stedse i en fremskridende Bevægelse, der allerede hos os har dannet en kraftigere og sig selv mere bevidst Folkestemme, som, saavel ved den Enighed som den Rolighed hvormed den fremtræder, ogsaa har vundet Regjeringens Agtelse og i mange Tilfælde dens Anerkjendelse, ligesom vor velsindede Regjering i det Hele taget viser, at den ikke kan herske uden ogsaa at høre efter Folkets Røst, og flere trufne Bestemmelser og administrative Foranstaltninger udvise, at Folkets Stemme, om den end stundom er kommen i Modstrid med Regjeringens Beslutninger, ikke længere er eller nogensinde mere kan blive en tom og lydløs Klang. J det Hele har saaledes i det udrindende Aar en roligere Sands og et tillids- og hengivenhedsfuldere gjensides Forhold udviklet sig, der er Hovedbetingelsen for politisk Fremgang og som vist enhver Statsborger, der ønsker sit Fædrelands Lykke under et kraftigt og retfærdigt Scepter, ogsaa vil ønske, stedse meer og meere maa fæste Bo mellem os. Aaben Bekjendelse af politiske Grundsætninger og Anskuelser samt Agtelse for afvigende, aaben Opposition, hvor vi finde den fornøden, og aaben Kamp ved alle Lovlighedens Midler til at gjennemføre den, under ukrænket Ærbødighed for Statsoverhovedet og dets Beslutninger: være det Løsen og det Auspicium, under hvilket vi gaae et nyt Aar imøde, der paa den aandige og politiske Udviklings Bane aabner sig og som vistnok især i den forestaaende Stænderforsamling ikke vil forblive uden betydningsfulde Spor. - Tør vi saaledes end antage, at det, ved Siden af den almeen dybtfølte Tak til Gud, hvormed Enhver i Aarets sidste Stund, betræder hans Tempel, ogsaa kun er med Tilbageblik paa lykkeligere og roligere Tilstande vi bringe ham vort Takoffer, saa minder dog den senest svundne Tid ogsaa om sørgelige Begivenheder, som Havet i sit Oprør fremkaldte, og navnlig om de Ulykker, som enkelte Storm nætter tilsendte mangen lykkelig Arne. Men, bøiende os for den høiere Villie, maae vi ogsaa her erkjende, at Ulykken ikke forbliver uden Trøst og Husvalelse, og den Beredvillighed og levende Deeltagelse, som har fulgt de sørgelige Tilskikkelser, er et Vidnesbyrd om den almeentfølende Brodersands, der ogsaa strækker sin hjælpsomme Arm til fjernere Lidende. Med Tak og Bøn drage vi saaledes fra det gamle ind i det nye Aar, og med det, vistnok Alle fjernt og nær gjennemstrømmende Ønske: at Forsynet i det nye som i de kommende Aar vil holde en beskyttende Haand over Danmark, dets Konge og Folk, og ved Tillid, Enighed og fremskridende Udvikling styrke deres fælleds Kraft til Modstand imod hver udvortes Anmasselse og til Bevaring af Fred, Lykke og Velstand indenfor Fædrelandets Grændser."