Aarhuus Stifts-Tidende, 1817-01-24
Fremdeles have enkelte Sognesamfunde, ogsaa her i i Landet ligesom i adskillige andre Lande, givet de i Exempler paa Landboe-Mængdens egen aldeles ikke i sløve Beredvillighed og Attraae til Fremskridt, som sikkre Haabet af endeel lignende Sogneforeninger til at komme i med endeel Ting til Gavn af Grund og Tid, som nu ikke meere ere fremmede iblandt os, men dog endnu ei nok almindeligen benyttede til noget fuldt Gavn deraf til Besparelse og Indtægt baade for enhver i selv og for Staten: thi Sum til Gavn for det hele naaes ikke førend ved Gavnet for Mange i en Nations taltigeste Stand Selv. Af saadanne Sognesamfunde i for Almeentarv, redebonne til Deeltagen med de Tree Store Nationalsamfunde i begge Kjøn, og med de nærmere Districtsforeninger haves meget Grund til at see et betydeligt Antal imøde ikke allene i samtlige Jyllands Stifter, men i de fleeste af Rigets de øvrige Provindser tilhabe, der vil tælle deres Tilværelsesaar fra det Aar og den Dag, da Dannerfolket takkede Forsynet for Landsfaderens de henrundne Syv Gange Syv Aar levede for Folket, velsignede Herovenfra, og tak fulde opsendte til Himlen sine Bønner for sin omhyggelige utrættelige Konges be yndende ny Halvdeel i Løbet af et Menneskelivs Aarhundrede. Aldeles frivillige, udgiftsfrie og tvangløse ville disse Foreninger blive. Fremtiden vil lære, om de smigre sig med et for tillidsfuldt Haab, der troe sig beføiede til at see smøde et saa betydeligt Antal af saadanne begyndende Foreninger deels paa denne Dag, deels i Anledning: af den, blandt Danske i hver Alder, Kjøn og Stilling, at Gavnet derved af Grund og Tid i Danmark for Mangfoldige Selv og for Staten maatte blive i Tiden anseeligt nok til at hefte Historiens Opmærksomhed paa et erkiendtligt Folks forstandige Betænksomhed, Gud og Konge til Velbehag, Enhver Selv og Samfundet til Gavn. Mere herom i nærmeste Brev. Kuns endnu tilføies et ganske mærkeligt Exempel, paa hvad i en liden Kreds der dog kan frembringes ved nøiere fælleds Opmærksomhed paa den svindende i Tid, og hvad et vel organiseret Skolevæsen ogsaa ved noget Held kan saare nemt udrette ogsaa til Gavn af Tid for de Kjære Smaae endog uden for Skolen, og det tvangløst og udgiftsfrit. De finder nemlig, Dyrebare, og vil glæde Dem ved en Fortegnelse over de Smaaes Anvendelse af den Tid uden for Skolen i et eeneste Sogn, altsaa ikkun de opvoxende, inden det Fjortende Aars Fylde, af begge Kjøn. Den elskværdige Mand, som jeg har denne Meddelelse at takke, yttrer sig derom saaledes: Der er ikke noget overordentligt deri, men kan maaskee tjene som et Beviis for, at et velorganiseret Skolevæsen kan gavne ogsaa til Nytte, af Tiden uden for Skolen. (Af hans Brev skal jeg siden sende Dem en Afskrift.) Har Manden jo vist nok Ret i at overordentligt kan det vel ikke just kaldes, saa dog sædvanligt er det neppe i ret mange Sogne i Danmark, at lige Gavn opnaaes af Tiden i den Alder, da det dog er saa got for Mennesket at komme i fast Vane med stadig Virksomhed og at naae en og tanden Færdighed som i de Aar er lettest at komme Fortegnelsen over Arbeiderne fra Sommerfesten 3 1815 til Sommerfesten 1816 for dem blant Skoletungdommen der har benyttet Tiden best, baade i og r uden for Skolen, lyder saaledes: Drengenes Arbeider: 12 1/2 Dusin Skeer, 4 Dusin Kurve, strikket 1 Par Ær 3 mer, 4 Huer, 16 Par Sceler, 25 Par nye Strømper, e 49 Par Vanter, gjort 2 Møggrebe, 1 Lygte, smedet e Beslag til 25 Par Træskoe, og noget mere smaat Smedearbeide, Plantet 290 Stikklinger, 152 deels e vilde Træer, fisket 45 Aaleqvabber. Pigernes Arbeider: Spundet 34 Lpd. deels uldent deels linned Garn, strikket 105 Par Vanter, 67 Par Strømper, 96 Par a Strømpefødder, 25 Par Ærmer, 5 Rattrøier, 3 Huer, . 1 Klokke, syet 63 Hætter, 13 Serke, 4 Skjorter 23 v Tørklæder, 11 Forklæder, 2 Klokker, 1 Par Lagener, . 8 Liin, og en stor Deel Navneklude. Sognet er Bierredve Sogn paa Thorseng. I et af Konstflidselskabsi hefterne er meddeelt den første Underretning herom, i det i bekiendte yderst interessante Brev fra H. H. Hr. Kam er merherre, Amtmand, Ridder Schumacher, denne af et Opmærksomhed paa Jndustrien saa særdeles fortjente te Hæderholding. Af Børn, som ere hjulpne i saadan de Vane, kan man vente, at de af Mandkjønnet vil og Fremtid ligesaa nøie faae Gavn af de Tider, Landbru3, gets Forretninger levne dem om Vinteren, som Sy or strenes Kjøn, der, i Fortsættelse af de tidligere Aars en Virksomheds Vane, hidtil har, i vedholdende Benyt ed telse af Tiden, Livet igiennem, havt meget forud for den talrigeste Mængde af Brødrenes Kjøn her i Landet. Da det næsten maa erkiendes, at udgjøre hen mod en Sjettepart af Aaret, den Tid, der for den største Mængde af det traftfuldeste Kjøn svinder uden Gavn, er Summen af saadant Tab i en Nation jo af meget Betydenhed: Gavn af Tid er Jndtægtskilden for en Nation, minde Statsvidenskabens modneste Forfattere: og jo fuldere Gavn for Enhver i Nationen, jo større blie Jndtægtsummens Beløb for Staten, til enten at betale eller tilbytte sig andre Vahre, man behøver eller bruger. "Vigtigheden, til Afhold fra Tids Misbrug, og for Menneskets moralske Beskaffenhed, af god Opmærksomhed paa Tiden, derom kan jo heller ikke være to Meninger. De have derfor vel ikke Uret. der ansee det for et baade moralsk og pecuniair National Anliggende, at begge Kiøn tiligen hielpes i med Gavn af de smaae Fingre, baade til Nytte strax, og til god Van for Fremtid.