Aarhuus Stifts-Tidende, 1815-06-17
Nu kundgjorte Erkekantsleren Stemmesamlingernes Resultat for eller mod den nye Konstitutionsakt. Den blev næsten eenstemmigen antagen. Derpaa udraabtes ved Herolder at den nye Konstitution, af det Franske Folk var bleven antagen. J Folkets Nærværelse blev den af Keiseren undertegnet, som derpaa med bedækket, Hoved, og siddende paa Tronen, holdt følgende Talle: Valgherrer og Deputerede! Som Keiser, Konsul og Soldat, havde jeg Folket, Alt at takke. J Lykke og Ulykke, paa Kamppladsen, i Konseilet, paa Tronen og i Exilet var Frankrige den eneste Gienstand for mine Tanker og for mine Hans linger. Som hiin Konge af Athenen har jeg opofret mig for mit Folk, i Haab om, at see det smertelige Løfte gaae i Opfyldelse, at vedligeholde Frankrige dets Jntegritæt, dets Ære og dets Rettigheder. Den Uvillie, at see disse, ved 25 Aars Seire erhvervede hellige Rettigheder miskiendte, og for bestandigen tabte, og Nationens Ønsker, have ført mig tilbage paa hiin Trone, der er mig saa dyrebar, fordi den er Uafhængighedens i Palladium, Folkets Ære og Rettighed. Franskmænd, Da jeg under Eders Jubel drog giennem Rigets forskiellige Provindser for at vende tilbage til min Hovedstad, tegnede jeg paa en langvarig Fred. Nationerne ere bundne ved Traktater, som deres Regieringer indgaae, de være end hvordan de vil. Mine Tanker vare desaarsag blot henvendte paa Midler, at grunde vor Frihed paa een, Folkets Villie og Jnteresse passende Konstitution. Jeg har desaarsag sammenkaldet denne Manforsamling. Snart erfarede jeg at Udlandets Fyrster ville bekrige os. De nære den Tanke derved at forstørre det Nederlandske Kongerige og ved Lothringen og Elsatz's Deling at erstatte deres Differenzer. Vi maatte ruste os til Krig. Da jeg personligen vil dele Kampens Farer var min første Omsorg at see Nationen konstitueret. Folket har antaget Konstitutions atten som jeg har foreslaaet den. Franskmænd, Drager tilbage til Eders Departementer. Siger Borgerne at Tingenes nuværende Stilling vel er vanskelig, men at vi ved Enighed, Kraft og Udholdenhed seierige ville, bestaae Kampen; siger dem, at de fremtidige Slægter, strengeligen ville undersøge vor Forhold, siger dem, at de Fyrster som i min Lykkesperiode beilede om mit Venskab nu alle ere imod mig. Dersom jeg ikke saae, at deres egentlige Hensigter ere rettede mod Fædrelandet, saa vilde jeg med Glæde give dem min Tilværelse, til Priis; men siger ogsaa Boegerne, at, saa længe som Franskmændene nære de Kierligheds-Følelser for mig, hvoraf de give mig saa mange Beviser, saalænge, vil vore Fienders Forbitttelse være af mægtig. - Franskmænd, Min Villie er Folkets. Mine Rettigheder, ere deres. Min Ære, min Hæder, min Lykke kunne ikkun bestaae i Frankriges Hæder, Ære og Lykke. (Folkets Jubel ved Slutningen af denne Tale skal efter franske Blade have været over at Maade.) Erkebispen nærmede sig derpaa Tronen og foreholdt Keiseren Evangeliet, som her paa aflagde følgende Eed: Jeg sværger at overholde og lade overholde Rigets Konstitution. Derpaa nærmede sig Erkekantsleren og sagde høit Vi sværge Konstitutionen Lydighed, og Keiseren Tio skab. Hele Forsamlingen gientog: Vi sværge. Deputationens Medlemmer bleve staaende paa Tronens Trin indtil Tedeummet var afsiunget, og Valg. koll. Præsidenter vare hidkomne for at modtage Ørnene for Departem. Nationalgade. - Napoleon slog sin Keiserlige Kaabe tilbage, stillede sig paa Tronens første Trin, og sagde: "Soldater, Jeg anfortroer Eder den keiserlige Øen med Nationalfanen. J sværge med eders Blod at forsvare samme mod Fædrelandets og Tronens Fiender. J sværge, at J altid ville forsamle eder om samme. - Vi sværge, gientog hele Forsamlingen. Nu begav Keiseren sig, omgiven af alle Armeekorpsers Ørne til den i Midten af Marspladsen oprettede Trone, hvor han som Oberst for den Pariser Nationalgarde overrakte Ørnene til Præsidenterne. Nu først blev Tronen omgivet af Garderne. Officiererne rykkede frem af Linierne, og tiltaltes af Napoleon med følgende Ord: "Jeg giengiver Ederreders Ørne. J sværge at opofre Eder for Fædrelandets og Tronens Forsvar. Vi sværge, gienlød det. Da alt dette nu var forbi desillerede Tropperne omtrent 50000 i Tallet. Ufortøvet vil nu Napoleon drage til Armeen.