Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1772-02-03
Fortsættelse af den franske Oversættelse, afbrudt i forrige Aars Nr. 50. Gronte foragter de æreværdigste Love. Efter hans Formening, er det Gode og det Ond intet virkeligt, men berver paa Menneskenes forskiellige Meninger; Samvittighedens Bevægelser, ere Følger af de Jndtryk, som aarsages ved Fordomme. Han indretter sin Opførsel efter ligesaa afskyelige Grundregler; Han selv er Øiemaaler for alt; Han handler ikke, han tænker ikke, uden efter det Begreb, at alting er ligegyldigt. Efter denne Grundsætning frygter han ikke for Blodskam, Forræderie synes ham en fornuftig StatsKunst; Tyverie, naar ingen veed af det, er, efter hans Meening, en fornuftig Gierning. Han myrder ikke, fordi han frygter Rettens Strænghed. Naar Oronte er af saadan Tænkemaade, er det da at undre over, at han hverken lagttager Religionens Bud, eller Sælskabets Anstændighed, Det er ikke for at adskille sig fra andre Mennesker at han bærer sig saaledes ad. Vare de ligesaa lastefulde som han, han vilde ikke søge at være dem ulig, tvert imod vilde han med en Trældoms Lydighed efterfølge dem. Jeg har hidindtil syntes at holde en Lovtale over egensindige Folk, men man forstod mig ikke ret, om man troede, at jeg vilde undskylde dem som giøre sig mærkelige, enten ved for høie Tanker om sig selv, eller ved eget Væsen; som vil have noget sært og eget i deres Klædedragt, i deres Adfærd og i deres Tale, og hvilke aldrig i det borgerlige Liv opføre sig saaledes, som Folk i Almindelighed. En Viis troer, at han i mange Ting maa føie sig efter det Brugelige, og at der ere Skikke, hvilke man maa underkaste sig, endskiønt man mærker, at de ere mangelagtige i visse Ting, og endskiønt man kunde finde nogen at indvende mod deres Udøvelse. Klogskab, det almindelige Bedste, en utvungen Levemaade kræve, det ene med det andet, at man ved mange Leiligheder forstaaer at læmpe sit Sindelav efter andres, og opoffre sine Meeninger for de af det Almindelige antagne Skikke. Man viser at kjende Sælskabets Pligter, naar man undertiden giver efter for de Sædvaner, hvilke forekomme os forkastelige. Dette er at vise dem, med hvil man omgaaes, en Føielighed, der udgjør Sa skabets fornemste Baand. Det er ikke alene en Haardhed, men af og en Uretfærdighed, naar man vil paastaae, andre altid skal rette sig efter vort Tykke, og vær saa at sige, Slaver af vor Tænkemaade. Me sige de, som vil undskylde sin Egensindighed Aarsagen, hvorfor vi ei vil underkaste os de ved tagne Skikke, er at de ei i alt stemme overe med Fornuften. Men her, kand man svare den man tilstaaer, at de ikke ere det; men den samt Fornuft, som lærer Eder Feilene i disse Sla ke, viser Eder og hvor fornødent det er at under kaste Eder den; og Fornuften er ikke længer F. nuft, saasnart den i det den giør et Menne egensindig, gjør det uskikked til Sælskab, og gi ham saa at sige unyttig for Verden, ved at for ham til at ansees latterlig hos alle dem, som og gaaes med ham. Dette maa altid indtreffe, noret Menneske end og i de ringeste Ting støder fo Hovedet dem, med hvilkehan lever, hvilke i Føningen lade sig nøie med at ansee ham for ege sindig, og siden kommer til at holde ham for Nar, der er forrykt i Hovedet. Jntet ophidser Folk meer end at tvinge i res Egenkierlighed. Egensindighed giør alt denne Virkning, den laster indtil de mindste Gie ninger, den misbilliger de ligegyldigste Sæde ner, sluttelig den er, endskiønt stum, ligesaa sværlig, som en snaksom Menneske-Hader. Hvor ledes man end dadler Folk i deres Tænkemaade giør det dem altid ondt. At giøre just det de i giøre, og at vogte sig for at giøre det de giør er det ikke at sige dem i sine ringeste Gierning, at deres ere enten onde eller unyttige, Man be ikke frygte for at støde Folk for Hovedet, no det er derom at giøre, at sætte sig mod deres ster. Saadan Opførsel er en Virkning af Fenuften, men at plage dem, være dem imod, for agte dem for Sædvaner meere eller mindre nyttig for Sædvaner meer eller mindre føielige, fo Tale meer eller mindre rigtig, det er under Afseelse af sund Fornuft at skiule en meget lastvædig Egensindighed. (Mere følger:) Heraf udkommer hver Mandag et Blad fra det bergenske Adresse-Contoir hos O. Bros.