Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-10-12
Hvorledes skal her nogen Regjering eller vor Herre selv, naar han ikke hver Dag vil gjøre nye Mirakler, blidgjøre disse Menneskers ynkelige Stilling, hvad hjælper det, at Gud skaber Blomster og omgiver os med samme, naar vi selv aande Gift henover dem, saa at de nødvendig maae visne? Der ligger ikke saa liden Sandhed i det gamle Ord: "Lad os bedre vorde, Alt da bedre gaaer!" 3. Skal Bonden bære Skylden for Huusmandens maadelige Kaar Det kan ikke nægtes, at Bondens nyserhvervede Hoverifrihed har i visse Maader formindsket Huusmandens Fortjeneste; thi Bonden bruger nu færre Folk end i sin Tid, da han maatte arbeide paa Gaarden. Bonden maatte være belavet paa større Arbeidskraft for at faae Hovarbeidet fra Haanden i en Ruf og derefter sit eget. Nu trænger han altsaa mindre til Huusmanden, ligesom han ogsaa trænger mindre til hans Søn som Plovkjører, efterhaanden som de gamle 4 Heste Plove fordrives af Svingplovene. Forsaavidt er Bonden uskyldig i Huusmandens Nød, ihvorvel det er sandsynligt, at, jo større Jndsigt Bonden erhverver sig i Agerbruget, og ingen af os faaer udlært i hvilkensomhelst Retning; jo større Magt Bonden faaer til at udføre sine Planer ved Mærgling og Gravning, desto mere Arbeide vil han have at byde Huusmanden, og med det samme en desto større Fortjeneste. Jmidlertid spiller Bonden i sit Forhold til Huusmanden er saare vigtig Rolle, vigtigere end han maaskee selv troer og tænker. Bonden kan nemlig indvirke ganske betydelig paa Huusmanden, umiddelbar, fordi han har ham saa ofte i sit Brød, og taler saa ofte med ham; middelbar, fordi han har i sin Tjeneste de Personer, som siden gaae over i Huusmands-Standen. Bondens Gaard er Huusmandstandens Skole, Bonden er tildeels Huusmandens Opdrager. Naar Bonden selv er en ordentlig Mand, der forlanger, at Alt skal gaae ordentlig til i hans Gaard naar Bonden ikke lader den mindste Usædelighed gaae uændset hen, naar han holder strængt over, at Karlene ikke række sig paa Bænkene de mange og lange Vinteraftener, men foretage sig en eller anden nyttig Haandtering, naar han ikke taaler, at noget Tyende forlader Gaarden uden given Tilladelse, da vil den Tjener, der har staaet under en saadan Huusbond, upaatvivlelig være kommen i Besiddelse af mange gode Vaner, som vil være ham til stor Nytte, da, naar han er bleven sin egen Mand. Er Bonden derimod selv en Svirebroder af første Skuffe, og en gedigen Spillefugl, aabner han sin Stue hver Søndag og mangen Søgnedags Nat for unge Menneskeer af Tyendeclassen, saa at de nu sidde der og doble og trække hverandre op, og Bonden, Huusfaderen selv maaskee er den gjæveste af dem Alle, hvad blive saa disse Tjenere til for det første som Tjenere, og siden som Huusmænd, Jeg antager derfor, at naar først Bondestanden er bleven hvad vi ønske og haabe den skal blive, da vil Huusmanden forædles i samme Forhold, og bedre Vilkaar vil blive en Følge af det forædlede Sind. Jeg antager, at efterhaanden som det lykkes os at faae flinke Bønder, og vi har, Gud være lovet, allerede en Deel saadanne, efterhaanden som Bonden føler mere Afsmag og Modbydelighed for det Lave og Gemeene og erholder mere Sands for det Ædlere og Høiere, desto større Glæde ville vi faae af vore Huusmænd. Men - enhver ædel og veltænkende Bonde vil ogsaa vide at paaskjønne den dygtige Arbeider; han vil unde ham en Dagløn, som passer til Tiderne, og som efter nuværende Kornpriser ei burde være under 1 Mk. Jkke at rette Daglønnen efter Kornpriserne, synes at være en Ubillighed, ja, det er en virkelig Ubillighed, hvori mange gjøre sig skyldige, maaskee uden ret at betænke, hvad de gjøre. Koster Bygget 18 Mk. og han faaer 1 Mk. i Daghyre, skal han dog arbeide 18 Dage inden 1 Tde. er fortjent, faaer han kun 12 s., maa der arbeides 24 Dage for en Tde. 4. Skal Godseieren bære Skylden, Ja, paa ham vælter man allerhelst Skylden, maaskee fordi han har den bredeste Kappe, hvoraf det er nemmest at skjære en Flig. Heel ubarmhiertig kaster man Skarn paa denne Stand, uden al billighed, uden Skaansel uden i fjerneste Maade at sætte sig i Godseierens Sted. Gjerne indrømme vi, at ligesom der er braadne Kar i alle Lande, saaledes findes der ogsaa her og der en bizar Godseier, der har bidt Hovedet af Skam, og som benytter sine Undergivne som blotte Midler og Redskaber for sig, og haandterer med dem, saa Gud maa sig forbarme. Dog - ogsaa deres Tal formindskes, for og ligemeget af hvad Grund; Hjerterne ville vi ikke paatage os at domme. Men, der gives i Sandhed ogsaa mangen ædel og høihjertet Godseier, som betænker, at han skal staae til Regnskab for sin Huusholdning. Det er Synd at forbittre saadanne Mænd deres Dage ved ideligen at skrige paa Adelstolthed og Tyrannie. Alt sligt giver kun onde Blod i Folk, og ondt Blod har vi nok af alligevel. Alt sligt foranlediger kun Opsætsighed og Trodsighed, og giver Anledning til, at Baand sønderrives, som skulde, om de respecteredes, være til Gavn for Samfundet. Til Beviis paa, hvor meget ondt Blod, der findes vil jeg blot anføre følgende Exempel. Paa en Herregaard i Laaland, hvor man aldrig lægger Haand paa nogen Huusmand, faaer Huusmanden hele Aaret igjennem alt det Øl, han vil drikke, imedens han er til hove, og om Sommeren en Botte tyk Melk til sit Middagsbrød. J Høsten faaer han Mellemmad, en Snaps og gammelt Øl Formiddag og Eftermiddag, ligemed Gaardens egne Folk; og, dersom disse trakteres med Pandekage eller Hvedebrød, da trakteres Huusmanden ligesaa. Og ikke desto mindre, har nogle af disse Huusmænd indgivet Klage til Kongen over sla vist Behandling. Hvad er det saa man forlanger af Godseieren, a. Man forlanger Livsfæste paa alle Huse. Skjøndt jeg heel vel indseer, at ligesom Livsfæste giver Fæsteren en behagelig Betryggelse, men er saare bebyrdende for Eieren, da det er ingen let Sag at blive en uordentlig Fæster qvit, saa vilde jeg dog stemme for Livsfæste paa Hartkornshuse eller Leiecontrakter paa f.Ex. 12 Aar og Leiecontrakter paa alle jordløse Huse. NB. Paa et heelt Aars Opsigelse og NB. altid Opsigelse kun til 1ste Mai at flytte, fordi, naar Sommeren stunder til, da er Huusmanden mindre udsat for at savne Arbeide, hvis han ved at forlade sit iboende Sted skulde nødes til at flytte hen i en fremmed Egn. b. Man forlanger, at intet Hoveri maa kræves i Hosten, fordi Huusmanden ellers maa renoncere paa Høsthyre andetsteds. Dette synes ved første Øiekast en halv pudseerlig Paastand, især, naar den yttres af Landmænd. Jmidlertid er det maaskee dog i Godseierens egen Jnteresse, om han, istedetfor Huusmænd faaer leiede Høstmænd paa sin Mark. Og disse ville neppe savnes, saafremt man byder dem en anstændig Betaling og især, naar man derhos giver Løfte om, at de, som møde i Høsten, skulle komme i fortrinlig Betragtning, naar andre Arbeider forefalde. c. Nogle ville, at alt Hoveri skal afgjøres med Penge. Kunde dette skee, da var det vistnok det bedste, men hvor tages den samlede Sum fra, naar Betalings Terminen er for Døren. d. Andre ville, at Loven skal bestemme baade, hvormeget der maa tages i Jndfæstning og i Leie, men gaaer det an at bestemme en vis Priis for Ting af vexlende Værd, er det billigt, at der svares ligesaameget af et Huus med frugtbar Gaardsplads, beliggende en Miil fra Kjøbstaden, som af det Huus, der er forsynet med lignende Plads og hvorfra man kun behover at gaae et Par Bøsse-Skud for at faae afsat sine Havesager, Desuden, hvortil nytter slig en Jnd griben i Forholdene fra Regjeringens Side, naar man veed, hvor let det er at omgaae et saadant Lovbud? Hvem seer, hvad dermuligen blev givet underhaanden, Og godt og vel, om ikke en og anden Godseier kunde falde paa at sige: "Siden man saaledes binder mine Hænder, saa veed jeg hvad jeg vil gjøre. Jeg river alle mine jordløse Huse ned og bygger Familiehuse, paa Herregaardens Grund, for at faae mit Arbeide gjort. Lad saa Communen sørge for dem, der blive huusvilde og for dem, hvem alt Arbeide og al Fortjeneste paa Herregaarden derved bliver afskaaren." Det er da min faste Overbeviisning, at, naar Gud giver god Høst, saa at der for Huusmanden er Hosthyre og Tærskerhyre at faae, naar Huusmanden derhos er flittig, saa man med Fornøielse kan benytte ham, og sparsommelig og ædruelig, naar den Unge vil tænke noget paa Fremtiden og holde sammen paa sin Løn, naar Børnene holdes til at arbeide istedetfor at drive, naar Bonden fra sin Side indvirker paa ham, saa bliver der for Regjeringen ikke meget mere at gjøre end "at forbyde Godseieren at lægge Haand paa Huusmanden, at forbyde at overdrage Opsigelses-Retten til Forpagteren, at forbyde Opsigelse paa ringere Tid end eet Aar og stedse til Mai-Dag at flytte, at befale Livsfæste eller Contracter f. Ex. paa 12 Aar for Hartkornshuse, at befale at Hovdagene, naar disse ikke kan afkjøbes med Penge, skulle fast bestemmes saaledes, at en anden veed forud for det hele Aar, hvilken Dag han skal møde, Peer hver Mandag, Poul hver Tirsdag, og at de Dage, som ere bestemte for Vinteren, aldrig lægges hen eller kræves om Sommeren, og endvidere befale, at alle Leie contracter og Fæstebreve, som i Aarets Løb ere udstedte, skulle aarlig forevises Amtsraadet, stolende paa, at Ambitionen da vil udrette hos den mindre veltænkende Godseier, hvad høiere, renere og ædlere Hensyn ville udrette hos den Retskafne. Med andre Ord, den skulde være som et Slags Surrogat for Samvittigheden. Jkke behøver jeg at tilføie, at, om endogsaa de denne Opsats givne Vink bleve tagne til Følge, vilde Frugten deraf dog først erfares efterhaanden.