Ribe Stifts Adresseaviser, 1796-03-04
Jndsendt. Længe ventede jeg, at en eller anden heldig Pen skulde opstaae og bedømme vor patriotiske Witmack; endelig seer jeg mine Ønsker opfyldte i forrige Nr. af vor Stiftsavis; men da denne Apolog egentlig kun forsvarer vor patriotiske Skribent imod Bagtalere og hans Apologie altsaa bliver kun negativ, vil jeg søge at giøre den positiv, ved at gaae noget nøiere i Detail, end min Formand har gjort, og saavidt Kortheden tillader, ud merke nogle af vor berømte Antors Skiønheder. Begge Dele ere nødvendige; thi at en Skribent, der hæver sig nogle Trin over Mængden, finder Modstandere, er jo ganske ligefrem; Selv den saare berømte Reiser, Professor af selvgjort Jhukommelse, maatte i sin Tid klage over Grønskoldinger og Uslinger, der vare frekke nok til at haane Manden for hans Patriotiskhed. Et saadant Forsvar er over al Maade vel udført af min Forgænger; maatte jeg kuns være halv saa heldig i at udmerke nogle enkelte af min Autor Skiønheder, for derved at befordre Afsatsen paa dette Genieprodukt, hvis Lige maaskee aldrig seer Lyset oftere. (Pag. 7) a Dette siger jeg ikke af Bøger, men af egen Erfaring, Et Qvintin af Wittmacks Praxis er i mine Tanker mere værd, end 100 Pd. Theorie af Bøger. (Pag. 13) a Til Grundmuur (Grundvold) ere Kampesteen bedre og bedre Kiøb end Muursteen, Hvo som vil og skal bygge, give Agt paa dette Raad(Pag. 16) Beskriver vor Autor med en grundig Veltalenhed alle de Retter, der kan leveres i hans Kiøkken af Erter, Gulerødder, Hvidkaal, Bønner, Kartofler o. s. v. Man vilde maaskee fordre, at han skulde udladt sig med at vise, hvorledes disse Vexter saaes, plantes og behandles; Ney, mine Herrer, Manden skriver ikke for Jdioter; han supponerer, at enhver forstaaer dette af sig selv, og disse herlige Retter paradere desuden langt bedre paa Bordet end i Grundstofset. (Paa. 65) Nogle Folk vil gierne kiøre hastig og glemme at sette Lundstikkerne ret faste, hvorover ofte*) Læserne indsee vel, at man i en Avis ei kan indlade sig i lange kritiske Undersøgelser, men maae være kort. skeer Ulykke; derfor raader jeg enhver at være forsigtig dermed Giver Agt herpaa, J sluddervorne og uforsigtige Kudske, som agte hverken eders eget eller eders Medmenneskers Liv, og sætter eders Lundstikker, fast, før J kiøre ud, holder da Vognen forresten og J undgaae at velte eller falde af Vognen, saa komme J ogsaa hæderlig til Byes! (Pag. 78, 79) viser Autor, at Honning og Miød er tienligere for Sundheden end Kaffe og Thee, ja at Miød med Ingefær endog er et Raad imod Svindsot. Hvor var det at ønske, at Publikum dog vilde kiøbe dette nyttige Verk, at de 100 nyttige Raad, som Autor veed baade for Mennesker og Fæe, og som han lover for den høistbillige Priis 3 Rdlr., dog snart maatte see Lyset, paa det mange fornuftige og ufornuftige Skabninger kunne udrives af Dødens Strube, (Pag. 86) begynde Autor Anmærkninger om den indvortes Huusholding. Disse ere saa kryddrede med Theologie og Moral, at man ret ved hver Linie maae raabe, hvorfra faaer den Mand, alt dette, Jeg finder iblant andet et Raad (Pag. 95) som har sin uforlignelige Nytte: at man nemlig skal smøre sine Støvler, Skoe, Tøfler Hvormange vilde befinde sig uendelig bedre i deres Liigtorne, om de altid iagttage at smøre deres Fodtøi, ei at tale om, at det hører ogsaa med til Anstændigheden, at Støvler og Skoe ei blive røde og bruune, men beholde en smuk sort Farve. (Pag. 97) Hvo som vil tage mig denne min Anmærkning ilde op, staaer det frit for Her vilde jeg næsten sige, at Autors Beskedenhed gaaer over Skrævet; thi at miskiendes, naar man skriver uden mindste Egennytte, blot for at tiene sine Medborgere, det kunne jeg i det mindste, hvad min ubetydelige Person angaaer, neppe finde mig i; men store Stæle ere ophøiede over over alt Smaat. (Paa 98) Hvo som vil anskaffe sig en Ridehest, bør i Forveien være forsikkret om, at den er sikker paa Benene og ikke snubler Det er rigtig nok omtrent ligesaa fatalt at blive Græsrytter, som at tabe Lundstikken og velte. (Pag. 108) Ved Skade bliver man klog, men ikke riig Kiere Læsere! troe kuns Manden paa sit Ord; thi han taler vist ikke af Bøger, men af Erfaring. Til Slutning ønsker Autor sine Læsere en salig Ende. Dette Ønske allene var nok 4 Rdlr. værd, om Bogen end aldrig havde været saa fuldproppet af gode fysiske og moralske Regler, som den virkelig er.