Ribe Stifts Adresseaviser, 1833-02-12
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. De for Attentatet imod Kongens Liv anklagede Personer, Bergeron og Benoit, have i flere Blade ladet indrykke en Skrivelse, i hvilken de erklære, at de for Øieblikket ville lade sig nøie med en Protest imod Anklageactens Jndhold, da de tillidsfulde haabe, at deres Uskyldighed vil ved Assiseretten blive lagt for Dagen. Jmidlertid, hedder det, lader det sig ikke nægte, at, om end Anklageacten er affattet med stor Partiskhed, indeholder den dog en Mængde Data, som ikke saa let lade sig bortdemonstrere. Anklagen støtter sig i Særdeleshed paa Udsagn af en ung Mand af god Familie, ved Navn Janety, 21 Aar gammel, og man tillægger ham saameget større Troværdighed, som han ingenlunde selv har villet være Angiver, men kun betroet, hvad der var ham bekjendt om Sagen, til sin Maitresse en vis Demoiselle Edouard, og derved, da denne igjen udbredte det Fortalte videre, foranlediget, at han blev indstævnet, som Vidne. Det væsentlige af hans Vidnesbyrd var følgende: Han var af en juridisk Student, ved Navn Planel, indbudet til en Sammenkomst med denne og med Bergeron d. 19de Novber, i Palais Royal. Han havde forglemt denne Aftale; men faa Øieblikke, før Kongen passerede Pont Royal, havde han tilfældigviis truffet Planel, som fortalte ham at Bergeron var, som afsindig, havde fast foresat sig at skyde Kongen og befandt sig i denne Hensigt, tilligemed Benoit, paa Pont Royal. Medens de under denne Samtale fulgtes af, bleve de underrettede om det faldne Pistolskud, og af Beskrivelsen, som en anden ung Mand, Delannay, der havde seet de fundne Pistoler, hvoraf den ene var afskudt, den anden endnu ladt, gav over disse, erkjendte de dem for at være Bergerons, De ilede nu hen til Stedet og mødte underveis Benoit, som sagde dem, at Bergeron havde skudt efter Kongen; men at det var lykket ham, at slippe bort uden at blive arresteret. Bergeron og Bendit have rigtignok nægtet Alt, hvad der i denne Forklaring angaaer dem, men ikke uden at indvikle sig i adskillige Modsigelser. Janetys Udsagn bliver ogsaa understøttet af Borgernes hele personlige Forhold. Bergeron er en 21 aarig Jurist fra Chauni i Aisne Departementet, en ivrig Republikaner Medlem af Folkevenner-Selskabet og af Selskabet for Menneskerettigheder; i sidstnævnte Selskab, er han avanceret til Sectionschef, og i hans Section skal Kongemord være et staaende Theema i Foredragene. Endnu flere Vidnesbyrd ere fremførte imod ham af Personer, som ville have hørt ham udstøde Trudsler imod Kongens Person o. s. v. Skjønt han nu fragaaer alt dette, har han dog flere Gange for Retten erklæret, at han, naar Leilighed gaves, vilde ansee sig forpligtet til, ved sine Venners Hjælp, at sætte sine Anskuelsen igjennem; ja, han har endog ligeftem tilstaaet, at han længe har været og endnu er af den Mening, at Ludvig Philip fortjente at blive skudt. Pariserbladene, erindre imidlertig om, at det ovenanførte kun er Jndholdet af Anklageacteen, og at man gjør bedst i at opsætte sin Dom, indtil ogsaa de Anklagede og deres Forsvarere ere hørte, og Vidnesbyrdene beedigede, hvoraf det da vil give sig om Generalprocureuren, Hr. Per sil, ikke for eensidigen har opfattet Sagen. At Benoit under alle Omstændigheder vil blive frikjendt ansees for afgjort, fordi den nye humane Criminalet har afskaffet den Forpligtelse, at være Angiver, selv i Høiforræderi-Sager. Om den tidt omtalte Demoiselle Bourp bemærkes i Anklageacten kun dette, at da Jngen af Øienvidnerne har gjenkjendt hende, maa det antages, at hun slet ikke har været tilstede. - En anden Sag, som endnu mere tiltrækker sig Parisernes Opmærksomhed, er, at den fordrevne Regjerings Tilhængere have aabnet en ridderlig Kamp for deres Dame, Hertuginden af Berry. Begyndelsen skeete dermed, at nogle af disse begave sig d. 31te f. M. til Corfarens Redacteur og forlangte Fyldestgjørelse for nogle fornærmelige Rygter, han i sit Blad havde indrykket om Hertuginden. Redacteuren vægrede sig forat give fyldestgjørelse med Vaaben, da han kun havde meddeelt almindelig omløbende Rygter. Samme, Dags Aften indfandt sig 12 Kæmpere med en lignende Opfordring i Nationals Redaction. Hovedredacteuren, Hr. Carrel, vilde gjøre det til en reen personlig Sag og udvalgte iblandt de Tolv en Hr. Rour=Laborie til sin Modstander; men Hr. Carrels Venner forlangte, at de øvrige Elleve skulde slaaes med et ligestort Antal af dem. Den Deel af Sagen stod endnu i Underhandling; men Duellen imellem DhrCarrel og Roux=Laborie fandt Sted d. 2den d. M. og endtes med at førstnævnte fik et farligt Stød i Underlivet, efterat han først havde bibragt sin Modstander to Saar. Tribunen og National, havde allerede, før dette skeete, aabnet en Liste, hvorpaa de opfordrede samtlige Hertugindens Riddere til at tegne deres Navne, med den tilføiede Forsikkring, at et lignende Antal Patrioter ikke skulde undlade at stille sig imod dem. Det synes som man i Paris frygter for, at disse gjensidige Provocationer tilsidst kunne drage høist alvorlige Følger efter sig, og flere Blade gjør Regjeringen bittre Bedreidelser for, at den ved utidig Skaansel selv har opmuntret det carlistiske Parti til at drive sin Uforskammethed saa vidt. Blandt Andet læses i Tilbunen et med 100 Underskriftet forsynet Brev til "Dhrr. Carlistet, hvori man giver disse tilkiende, at, ligesom de Juli Overvundne ikke ville taale, at deres Dame, Hertuginden, fornærmedes, ville Juli Seirherrerne heller ikke taale, at deres Dame, Friheden, længere mishandles af de carlistiske Blade. Man havde hidtil troet at maatte overlade Regjeringen Omsorgen derfor; men da Forventningerne derom ere skuffede, ville de Undertegnede selv, med væbnet Haand, tugte alle fremtidige Angreb. Et ministerielt Blad siger rigtig nok, at Regjeringen har taget kraftige Forholdsregler til at standse alt dette Uvæsen; men hvilke disse Forholdsregler ere, omtales ikke. - Jøvrigt er Hertuginden saavidt restitueret, at hun har begyndt sine sædvanlige Spadse, reture. - Hr. Thiers's Udtrædelse af Ministeriet synes at høre til de ugrundede Rygter. Dog tales der endnu stedse meget om en Ministerforandring, og man nævner to forskjellige Combinationer, med Hertug Decazes og Hr. Dupin i Spidsen. Kongen skal være stemt for den Første, og ved et Hofbal forleden sværmede Hofmændene om Hertugen; Hertugen af Orleans derimod skal helde til den Sidste, og af et Middagsgilde hos Hr. Dupin, hvortil Hertugen af Orleans ogsaa var indbudet og vilde komme, lovede man sig store Ting. Nouvellisten har hidtil gjort sig lystig over alle disse Rygter. - Det hedder, at den Efterretning er indtruffen fra Wien, at den østerrigske Regiering ikke vil indlade sig paa den proponerede Forbindelse mellem Hertugen af Orleans og en østerrigsk Prindsesse.