Københavns Adresseavis, 1770-05-09
Angaaende den Skudreen, som jeg anforde som et Tegne til at Jndpodningen er gaaen i Blodet, maatte maaskee nogen tænke og sige, saaledes skudrer sig ogsaa det sunde Qvæg efter Vand; jeg siger ja det giør det ogsaa, men det samme er ogsaa Tegn til, at det kolde Vand eller Vandets Kuld i det mindste gaaer da ogsaa med det samme ind i Blodet. Bliver Creaturet ret kie delig sygt, da skeer det ikke lettelig for paa 9de, og ey sildere end paa 21de Dag efter Jndpodningen, jo mindre det da vil æde, jo mindre legger man for det, dog daglig noget til Forsøg, og det, nu et, og nu et andet Slags Foder; Vand giver man da ey lettelig over1 Kande af Gangen, end ogsaa til et stort Høved, men endnu tiere end før, i Fald Creaturet vil have det, men altid Kuldslagen, dog ey heller meere, faaer det stærk Giennemgang, og vil ikke engang derhos drikke, da maae man i det længste paa anden Dag (og før er det ikke stort tienligt) slaae en Thee=Potte kaagende Vand paa 1/2 Lod god og frisk Tormentill Pulver, hvilket naar det er bleven henimod koldt, men dog ey koldt, man af en Thee=Potte helder Creaturet ind af Næse Hullet, ey just med stor Tvang, men med Lempe, saaledes at man ey ampler Creaturet, hvilket er det meget skadeligt, det giør man helst mod Natteen; vil Creaturet drikke, saa byder man det det i et lidet Kar, da det endog skal maaskee slikke Pulveret reent op bag efter, dette kan igientages, om det giøres fornøden daglig i nogen Tid. Vil Creaturet hverken æde eller drikke, saa byder man det dog ofte bar Vand men Kuldslagen; faaer man det saaledes endelig lokket til at drikke; men vil det endnu ikke æde, saa giver man det Rug, eller Boghvede Meel i Drikken, af Førstningen ikkun lidet, men siden alt meere og meere; drikker det nu dette got, saa varer det ey længe førend det begynder at æde; Høe er det beste, om man kan faae Creaturet til at begynde med; Kaal=Blader kole formeget, og giør Creaturet kræsen; paa Græs lader man Creaturet vælge hvad det selv vil Tykke, seye og slimige, item stærke og hidsige Ting, skal man i sær entholde sig fra at indgive syge Creature af dette Slags, naar et saadant Creatur ligger, skal man ey allene lade det ligge saa længe det vil, men endog i koldt Veyrligt, og i sær til Natten overstrøe det med Halm, i sær for Munden, at det kan beholde Aanden inde ved Kroppen, man maae altsaa passe naar det staaer op, at byde det hvad det skal have, dog drikker det undertiden medens det ligger. Naar Creaturet kommer omsider vel i med at æde, og Giøden bliver kruset ligesom den var vreden igiennem en Skrue, saa kan det taale koldt Vand, og efter nogle Dages Forløb saa meget, som det vil have, dog er det bedre, at man endnu paa nogen Tid hellere giver det 2 a 3 Gange Drikke om Dagen end eengang allene. Besvarelse paa Siette Post om den tienligste Grad af Varme eller Kiølighed, for, i og efter Jndpodningen. Naar man i Frost og Kulde tragter efter at skaffe Fæet Lye, og Læe, Deels ved tætte Stalde, Deels ved overflødig Strøelse oven og neden, som før blev sagt, men ey ved tunge Dekkeners og Klæders Paahæng, der ikkun besværer Creaturet, som desuden undertiden har brændhede nok i Huden og over Kroppen, dernæst i Heede og Varme tragter efter at holde Creaturet i kiølige og luftige Huuse, saa seer jeg ikke, at man i det Fald kan giøre mere. De tienligste Maaneder til Jndpodningen er derfor, efter mine ringe Tanker, April, Maji, og en Deel af Junio, item September og det meste af October. Besvarelse paa Syvende Post, naar Materien er vil smitte. Jeg har forhen vist, at Jndpodningens Materie kan være Deels Slavret af et sygt Høvedes Mund, Deels Uhumskheden af dets Næse, Deels ogsaa Galden selv. Alle disse 3 Ting har jeg prøvet og funden det mueligt ved hver i sær at kunde indpode Sygdommen. Anne 1762, blødte jeg en Klud i det Høved Mund som da sidst døde for mig, og da den var bleven tør, indpodede jeg en Strimmel deraf i en Kalvs Doglæg; dette lykkedes saaledes, at Kalven aad og drak i 4 a 5 Dage derefter end ogsaa stærkere end tilforn, siden sagtedes det noget, men paa 9de Dag vilde den hverken æde eller drikke, og saae dog ud derhos ligesom den skadede slet intet, fornøyet at betragte den, satte jeg Dørren for Huuset noget vel op paa Væggen hvorved Kalven, som gik løs, fik Leylighed at smutte ud; da man nu vilde have den ind igien, begyndte den at slaae op- og spille, og flyde Vedkommende endda noget at bestille, inden de fik den ind igien; derefter laae den den heele Dag stille hen uden at æde og drikke, indtil (om jeg huser ret) mod Aften, da den begyndte at æde noget lidet; men om anden Dagen og stedse siden derefter fortærede den sit Foer ret got. Anderledes syg var den ikke, og anderledes greb Jndpodningens Materie den ikke an; men dette er sant, da jeg paa 11te Dag som jeg ret mindes) trak Jndpodningens Klud ud, udrant tillige en meget ilde og vederstyggelig stikkende Materie. Denne Kalv er det nu, som siden blev sat paa Prøve hos 3de syge Høveder samme Aar, og nu igien for Julen sidst, som Koe, stod sin Prøve blandt en Snes syge Høveder, hos mig selv; den har nu for kort Tid siden kalvet, og har en baade stoer og sterk Qvie=Kalv. Næsens Uhumskhed af et sygt Høved betiente jeg mig af sidst i November afvigte Aar 1769, til at indpode Sygdommen paa alle mine Høveder, som var i Tallet 19, hvilke flog saaledes an, at jeg en Tid ønskede, at jeg aldrig havde begyndt dermed, men endelig faldt det dog saaledes ud, som jeg forhen har givet tilkiende og som jeg nu kan være fornøyet med. Nogle af disse Høveder bleve syge paa 9de Dag, nogle længere derefter, af de 9 Høveder som jeg beholdt var 2, som man neppe kunde merke Sygdommen hos, 4 maadelig syge og 3 meget syge, det er nær Døden. Galden af et af de syge Høveder, som døde for mig, har jeg siden dette Aars Begyndelse brugt til JndpodningsMaterie. Den 5 Januarii sidst indpodede jeg dermed en spæe Kalv, som just paa 9de Dag derefter blev syg, og døde samme Dag, men efter min Skiønsomhed, mere af den da indfaldende meget stærke Frost end af Jndpodningen. Den 15 Ejusdem brugte jeg atter Galden til at indpode Sygdommen paa en anden spæe Kalv, samme lod ingen finde af at æde og drikke, men fik dog 21 Dage derefter en meget stinkende Giennemgang, hvilken efter 2 a 3 Dages Forløb blev cureret med forhen ommeldte Tormeentill-Decoct. Den kom gandske paa Bedring, men som den dog derhos var meget usel i hvor meget den end aad og drak, saa mislykkedes den dog omsider formedelst Pigens Uforsigtighed, som røgtede den, i det den blev qvalt. Flere Prøver har jeg vel i Sinde, til Deels ogsaa begyndt paa, men er endnu ey kommen til Ende med. Af disse Prøver og Erfaringer slutter jeg, at, naar Materien ey er for gammel, som man bruger til Jndpodning, man da ey strax skal tænke, at den ey smitter, fordi Creaturet ey bliver kiendelig sygt. Hvor mange Børn ere derikke, som Kopperne bliver inoculeret paa, hvilke man aldrig skulde vide at de feylede noget, hvis de ikke med Ord kunde forklare, hvad der gik for sig efter Jndpodningen i deres Legemer, og hvis man ikke kiendte det, som udslaaes paa deres Hud. Skudreen efter Jndpodningen, en sterk Hævelse i Doglæppen og en fiinkende Materie i den samme, med andre fleere smaa Tegn, giver mig en rimelig Formodning at Jndpodningens Materie smitter hos Fæer, end ogsaa naar de derefter ikke bliver kiendelig syge. Nok er det om deres Peripherie og heele Krop bliver saaledes luttret og renset, at de derefter ey lettelig angribes af Sygdommen. Vil man der imod indpode en ubesmittet Klud(hvilket jeg ogsaa har forsøgt, faaer man ey de anførte og andre deslige Kiendetegn at see. Heraf følger, vil man nu giøre Jndpodningen sterk, og sette Creaturet næsten i ligesaa stor Fare som ved Besmittelsen, saa maa man have og bruge Uhumskheden af Næsen af et Høved som kommer sig; thi det er langt kraftigere end af et dødt Høved. Vil man derimod gaae lemfældigere til Værk, saa betiener man sig af Galden, af et Høved som er inficeret og Livet tages af item af den Slaver, som flyder af et sygt Høvedes Mund helst naar det kommer sig, eller det endnu er levende.