Almuevennen, 1844-09-11
Af de fra Bondestanden i Landets forskjellige Egne indkomne Andragender, der gaae ud paa en Udjævning af de Uligheder i Byrder og Afgifter, der finder Sted mellem Godseiere og Bønder, er nu ogsaa de der angaae Tiendevæsenet afviste af Forsamlingen, uden at nogen Oplæsning eller nogen Discussion om samme har fundet Sted. Det lader til som de jydske Bonde-Deputerede ere gaaede over til den Mening, at Forsamlingen for dennegang har gjort Nok i Bondesagen ved til nærmere Behandling at antage Sagerne om Hartkornets lige Beskatning, og om at ingen flere Lehn eller Stamhuse oprettes; kun 2 af de Deputerede der havde indgivet Andragender og Fæstes Overgang til Eiendom, stemte for hiin Sag, og i nærværende Sag havde ikke en Eneste kunne beqvemme sig til at understøtte et af de mange derom indkomne Andragender. Ja endskjøndt det er en almindelig antaget Regel, at naar en Deputeret gjør et indleveret Andragende til sit bliver det altid oplæst og discuteret, saa er denne Regel ikke fulgt ved nærværende Leilighed, da Gaardeier Black havde gjort det fra Langeland indkomne, med 1066 Underskrifter forsynede Andragende om Tiende væsenet til sit, uden at dette ændsedes. Om Hensyn til den indskrænkede Tid ogsaa her har havt en beklagelig Jndflydelse skal vi ikke kunne sige, men det er under alle Omstændigheder en forkastelig Fremgangsmaade selv at stemme imod en Sagman anseer for retfærdig og god, fordi man ikke har Udsigt til at vinde de fleste Stemmer for den eller at faae Tid til at behandle den; lad Modstandernes Tal være det langt overlegne, saa er det dog en ueftergivelig Pligt at stemme efter sin Overbeviisning, og vedkjende sig sin Mening ligeoverfor Majoriteten, og ikke ved den modsatte Fremgangsmaade bidrage til at stille Sagen i et endnu ufordeelagtigere Lys. Der er imidlertid al Grund til at troe, at saadanne bi=Hensyn har ledet flere Bonde=Deputerede ved Afstemningen af de her omhandlede tvende Landbosager, da det ellers bliver aldeles uforklarligt, hvorledes de have kunne gjøre Andres Andragender til Deres egne, og dog undladt at tale og stemme for dem i Forsamlingen. Vi ville nu see hvorvidt Forsamlingen i Beskatningssagen vil oprette hvad den har forsømt i de tvende andre Sager, og derved vise at den endnu som hidtil fortjener at erkjendes for den meest liberale og demokratiske eller folkelige af vore tvende Stænderforsamlinger. De nu forkastede Sager maa naturligviis fremdeles bearbeides af Pressen og i Folket selv, saaledes at de bestandig kunne fremtræde med forøget Vægt og fornyet Styrke indtil det ikke længere lader sig gjøre at afvise dem. Adresse fra Veile. til Stænderforsamlingen i Viborg. Hæderværdige Deputerede. Stor var Glæden og inderlig Taknemmeligheden for den forevigede Landsfader Kong Frederik den 6tes sidste store Gave til sit trofaste Folk, Stænderinstitutionen af 28de Mai 1831, derom udnede den Jubel, hvormed man overalt hilsede denne Folkefrihedens første Morgenrøde i vort elskede Fødeland. Denne Jubel voxede, da Christian den 8de, Danmark sjeldent udrustede Fyrste, besteeg sine Forgængeres Throne; thi med tillidsfuldt Haab om Fremtiden mindedes Folket hans daadrige Fortid, at det er hans Værk, at Frihedens Sol lyser klart og herligt over Norges Klipper. Men som Glæden var stor, Taknemmeligheden inderlig og Jubelen høi, saa sank efterhaanden de glade Forventninger om en friere Udvikling af vore Forhold, ved at see Stænderraadets Petitioner om Besparelsers Jndførelse i Forvaltningen af Finantserne taget mindre i Betragtning end Forventningen var, ved at see Justits collegiets Fremgangsmaade imod vor i Forveien allerede stærkt begrændsede Pressefrihed, og som det er en dybt følt Sandhed, at Misstemningen steeg ved Dagbladenes Supprimering uden Lovmaal og Dom, og ved Presse lovenes hidtil ukjendte Anvendelse paa een Gang over det hele Land, endog imod den Deel af Pressen, som alt havde undergaaet sekve Censuren, saa er det en Sandhed, der den 4de Juli d. A. paa Skamlingsbanke, blev bekræftet af meere end 10,000 Stemmer, at Sprog patentet af 29de Marts d. A. fyldte hver ærlig dansk Mands Bryst med den dybeste Sorg. Denne Sorg har overalt og levende givet sig tilkjende, og Mænd selv af de forskjelligste Anskuelser, have bekymrede spurgt hverandre, hvad skal vel Enden blive, Men saaledes skulle vi nu ei længer mistrøstigen spørge, nu da de hæderværdige Konge- og Folkeudkaarne Mænd, som ere samlede paa Nørre-Jyllands Folkething, Alle som Een, have tolket Folkets Sorg og Folkets Ønsker for dets Konge. Tillidsfuldt vende vi nu Blikket mod Himlen, nu da Kongen har faaet Vished, den klareste imodsige ligste Vished om den Bekymring, den uhyggelige Stemning, der hersker trindt i Landet. Alle føle, at det ikke kan blive som det er, Alle haabe og vide, at Hs. Maj. Kongen, der omfatter alle sine Undersaatter med lige Kjærlighed, vil bringe Glæde over Landet igien; men for denne Trøst, dette Haab, finde vi at burde yde Dem vor erkjendtlige Tak, hæderværdige Deputerede, – Dem som i den under 18de Juli d. A. indgivne allerunderdanigste Adresse saa roligt, men dog saa frimodigt, som sandt, have udtalt Hvad der rører sig i Folket. Ja, takket være de Een og Hver, som have talet og stemt for Adressen. Held og Hæder følge og ledsage dem Alle, men fremfor Alt følge Dem Himlens Kraft, naar det frie, det sande Ord lyder fra deres Læber i Stændersalen. Hs. Maj. Kongen elsker Sandheden, Han vil høre Sandheden og kun den alene, og for hver den Mand, der taler den i Stændersalen, skulle taknemmelige Medborgere flette Borgerkrandsen, og Historien vil til evig Tid bevare de Mænds Navne, der frimodigt og ærligt talede og understøttede Sandheden ved Siden af den Konges, der hørte den. Veile, den 10de August 1844. 98 Underskrifter.