Berlingske Tidende, 1834-02-24
Udenlandske Efterretninger. Grækenland. Nauplion, den 18de Decbr. (Slutningen af det forhen meddeelte Udtog af en Tydsk Mands Brev. – Spørger De, hvorledes vore Bayere synes om det her, da er Svaret meget forskjelligt. Vore Landsmænd ere meget vante til Hjemmet og have Ret i at elske det. Deres Vaner og deres Længsler strækker sig endog til ganske tilfældige Ting, lige til Spise og Drikke og da de af alt Dette, som i denne Henseende er blevet dem kjært og til en Fornødenhed, ja til en anden Natur, Jntet finde her, men det ganske Modsatte, hvorledes kunde da Landet behage dem, blot af den Grund, at det er Classiske, at det har store Erindringer, Jfraliterne længtes i Orkenen ikke inderligere efter Ægyptens Kjødgryder, end mange af vore Landsmænd efter det kjære Hjems vante Herlighed. Føjes hertil Grækernes tilbageholdne fremmede Væsen, og De vil kunne forklare Dem deres Mismodighed, især, da de Fleste af den ei see Andet af Grækenland, end Nauplions golde Klipper og de om Sommeren af svedne Marker i nogle nærliggende Eparchier og Øer. Man maa saaledes næsten frygte for, at andre Fremmede, der indvandre hertil fra Rhinegnene, fra det Tydske Norden, Schweiz og Frankrige, sætte sig fast her fremfor os, gribe meere om sig, skaffe sig Forretninger, aabne Værksteder, føre en fordeelagtig Handel og opnaae Velstand, inden vi endnu ere komne ud af vort onde Lune over de dorske og eenfoldige Grækere. Man hører Lidet om Gangen i Landets Anliggender, thi de hermed beskjeftigede Tidender undertryktes ved Cautionsfordringen, og Regjeringsbladene. udkomme ofte ikke hele Uger. Den vigtigste Sag, der nu tilvender sig den almene Opmærksomhed, er Processen mod de talrige for Majestætsforbrydelse anklagede vigtige Personer af alle Farver og Meninger, der nu kommer i Bevægelse. Dog er det endnu ikke mueligt at fælde nogen Dom herover, i det Mindste formaaer jeg det ikke. Machinationer have existeret, ja existere vel endnu, men af hvilken Beskaffenhed, i hvilken Hensigt, af hvilke Personer de ere styrede, derom hører man saa Forskjelligt, selv af Deres Mund, der skulde vide det, at det er bedre, for Øjeblikket ganske at tie derom. Af Landets øvrige Anliggender ere i Særdeleshed Municipalforfatningen, Skattesystemet, Domainernes Jnddeeling og Skibsfarten de Gjenstande der sysselsætte Regentskabet. Der synes i Henseende til den sidste at være skeet store Misgreb, og man imødeseer betydelige Modificationer. Blandt dem, der ere ansatte ved disse Forretninger, udgjøre de unge Embedsmænd fra Bayern en særskildt Classe. Her hører man de gamle Klager, at den Ene ufortjent bliver foretrukken, den Anden ikke kommer i Betragtning, uagtet sin Duelighed; at man maa smigre hos denne Mægtige, for at komme frem, anbefales hos Hiin af den og den, og hele det øvrige Slæng af menneskelige Svagheder og Pretensioner, der indfinder sig overalt, hvor en ny Regjering organiserer sig. Dertil kommer, at for Mange er Gagen for ringe, eller Climatet skadeligt for Sundheden og De maae altsaa ikke undre Dem over, at Mange af de paa denne Grund hensatte Planter ikke trives. Mange Jndividner blive her, lokkede af det Haab, at de, ved Regentskabets Afgang, skulle faae de høieste Poster; men det Haab er meget skuffeligt. – Jmidlertid opblomstrer den unge Monarch til sit Folks Glæde. Han er en kraftfuld ung Mand, uafladeligen i regelmæssig Virksomhed, velgjørende og hielperiig, og en Trøst for de Fattige, i Særdeleshed for de fattige Syge i Nauplion, en hellig Syssel, i hvilken han værdigen understyttes af sin fortræffelige Livlæge Reser, der bringer Hjelp, Trost og Frelse i Elændighedens Vraaer, men derfor ogsaa prises som En af Æsculaps værdigste Sønner. Høist tiltrækkende var det Skuespil mig, som Forstaden, eller rettere sagt, den aabne Plads imellem Fæstningsgravene og Forstaden, frembød Søndag Eftermiddag, paa den skjønneste Decemberdag. Her vare Nauplions skjønne Verden, Mænd og Fruentimmer, Voxne og Børn, deels siddende i Grupper, deels gaaende i særskilte Partier, udbredte over Klipper, Dale og Gader; jeg moerede mig i hele Timer med at betragte og sammenligne denne Mangfoldighed og Skjønhed. Henimod Aften kom Kongen tilbage fra et Spadsereridt, fulgt af nogle Ordonants-Officerer; og hele Forsamlingen kom i livfuld Bevægelse, for at see ham nærmere. Ethvert Ansigt straalede af Glæde og Tilfredshed, da han langsomt reed langs igjennem Rækkerne, og venligt hilsede til alle Sider. Kort derefter kom Grev Armanspergs Vogn paa Veien til Argos; men ikke Præsidenten sad deri, tvertimod, to Tyrker, Paschaen og Bejen af Regropont, der have bosat sig iblandt os; det var disse bredskuldrede Tyrker øjensynligen den største Fornøielse, at kjøre paa Vejen til Argos i den skjønne og aabne Eqvipage, med Grevens Jæger bag dem, og at vise sig for Mængden i deres prægtige Klæder. Tyrkiske Paschaer i en Bayersk Greves Eqvipage, kjøre en Lysttour fra Nauplion til Argos, som troe Undersaatter af en Konge af Huset Wittelsbach, Hvor Meget maatte skee, som vi fristedes til at holde for vidunderligt, inden dette blev mueligt Paris, den 14de Februar.