Corsaren, 1844-08-09
Cometen. Man seer nu hver Dag de forunderligste, de ubegribeligste Ting. Hans Majestæt Kongen er i Nordslesvig, uagtet "Kjøbenhavnsposten" sagde, han ikke vilde komme der; i Preussen skyder en afskediget Borgemester paa sin Konge, og træffer ham paa en Knap, uden at han kommer til Skade; "Aftenbladet" fortæller ikke længer, hvorledes det er med Storfyrstinde Alexandra; ja i Mandags var man endog kommen saa vidt, at Adresseavisen gjorde Virkning paa Folkestemningen. Den kom om Morgenen med en usædvanlig vigtig Mine og fortalte, at "der svæver en Commet over en dunkel Atmosphære, som ingen Astronom kan gjennemskue, men at Politiets Øie er skarpere end en Jndianers Tomahavk o. s. v." Hvad der ellers paa enhver Tid havde været en Fornærmelse imod et skikkeligt Menneske, nemlig Spørgsmaalet: "Har De læst Adresseavisen?" lød nu fra Mund til Mund. Henvendte man sig paa Adressecontoiret med Forespørgsel til Betjentene (thi Redacteuren sad i sit Allerhelligste, som ingen formastelig Fod maa betræde) saa kunde Müller ikke høre det, Jørgensen svarede med en gammel Vigtighed, og den nye Rekrut gjorde som sædvanlig Rar af Folk;, man troede derfor for første Gang, at de vidste Noget. Professor Olufsen læste det, og fik et apoplectisk Tilfælde; den arme Mand har altid det Uheld, at det bliver ham fortalt, naar der kommer en Commet. Politikerne, der troe at være lidt mere klarviede, om just ikke slet saameget som Politiet, saae i Cometen en Allusion til det slesvigske Spørgsmaal og tænkte, at Slesvigerne vilde skaffe sig Anerkjendelse og seie Schleswig-Holsteinerne ud med deres Niis eller Hale, og at Politiet maaskee vidste, at de allerede havde gjort det. Man betragtede en Politibetjent med en Opmærksomhed, som om det var en Statsminister, og haabede, at han maaskee ved et henkastet Ord, en Haandbevægelse eller et Smil skulde røbe Hemmeligheden; men - forgjæves! Politibetjentene vare tause Folk, de vidste Intet. Jmidlertid blev om Formiddagen enhver Tvivl opklaret hos Conditorerne og paa Kaffehusene; Commeten kom, der var kun et Blad af Lector Buchvald, som han nok selv erkjendte umulig kunde vække Opmærksomhed paa nogen anden Maade, og det blev henkastet med saa lange Ansigter, som om det var et afslaaende Svar paa en kjær Petition. Almuen, som maa tænke paa at betale sine Skatter og Afgifter istedetfor at gaae til Conditorer, troede endnu paa Cometens Ankomst. Og hvilke Forestillinger gjorde disse Mennesker sig om en Commet? Alle vare enige i, at det maatte være noget frygtelig Noget; Nogle meente, det var et uhyre Finansbudget, Andre at det var et Slags Dæmon, et gloende Væsen fra den anden Verden, og sluttede deraf, at, var den her i Byen, saa maatte den absolut opholde sig i Gothersgaden i Kjelderen. Om Aftenen strømmede Folk derfor til Gothersgaden for at see den; men, da "Fædrelandet" havde fortalt, at Hovedvagten var bleven forsynet med Krudt til sine Kanoner, gik de omkring Nørrevold for ikke at passere KongensNytorv. I Gaden gik nu det Rygte, at Cometen var en stor Diævel, men at Leerbeck havde viist sig endnu større, og beseiret den, og man troede, han vilde vise sig for Folket og modtage dets bifald, ridende paa Commeten som paa en Drage. Men der kom ingen Leerbeck, og følgelig heller ingen Drage. Alt hvad man saae, var de venlige Ansigter paa nogle Politibetjente, som med den største Humanitet og de blideste Stokkeslag adskilte Mængden. Dog gik det, ifølge "den Berlingske", ikke af uden Ulykker. Saaledes mistede f. Ex. en Skomagerdreng sin ene Tøffel, der blev aldeles nedtraadt, og en ung Dame kom til at brækket sin Parasolstang, saa at den maatte bæres ind til en Barbeer. Og hvo er nu egenlig Skyld i disse Ulykker? Det er Jetsmark og Lector Buchvald. Havde Udkastet til den nye Trykkelov været emaneret som Lov, saa vilde de sandsynligviis blive dømte til Tugthuusarbeide paa Livstid for denne halsløse Gjerning. Jetsmark vilde maaskee undskylde sig med, at Forfatterens Navn stod under Artiklen; men stod ikke ogsaa Hans Nissens Navn under den Extract, som de literaire Toldopsynsmænd fik saa voldsomt paa Hovedet for ikke at have consiskeret, og blev "Fædrelandet" ikke tiltalt iligeveller? Hvormeget mere skulde det himmelske Collegium da ikke gjøre imod ham, den meget Troende? Men, selv om vi see bort fra Virkningerne af denne Annonce, saa har Lector Buchvald dog i det Hele viist en Opførsel, som vi maae tilkjendegive vort Mishag, idet han har forglemt de Ord, han selv citerer med en Begeistring som Aftenbladets: "at det er lettere at forurolige Gemytterne, end at berolige dem"; Ord, om hvilke han siger: "dette Svar er en Cæsar værdigt!" Dog ikke nok hermed; nei, man maa tilstaae med Blok Tøxen, at Forbryderne skyde op som Paddehatte, og fordre streng Bestraffelse derfor: Hanhar ovenikjøbet indsmuglet sit Skrift her. Jstedetfor at sende det med Posten har han puttet det i Lommen paa "en Reisende". Ja, maa man ikke udbryde med en Godseier Lydersens Ord. i den viborgske Stænderforsamling: "det kan vistnok ansees for afgjort, at en stor Deel Breve, blive besørgede udenom". Det er, sandt for Dyden, sande Viisdoms-Ord - - af Lydersen. Jmidlertid - vi overlade til det høikongelige danske Cancelli at tiltale og straffe ham derfor, vi ville det ikke; thi vi have læst i Balles Lærebog 3 Cap. 1 S: "Alle Mennesker ere ikke saa gode, som de burde være, alle have de Feil og en eller anden ond Tilbøielighed"; men det har bestemt Cancelliet ikke. Hvad Skriftet selv angaaer, da have vi kun fundet meget faa Guldkorn deri, og blandt disse, er, at Buchvald fortæller i Slutningen, at den Aand, hvormed Commeten er skreven, er bleven kvalt nogle Dage derefter af ,en Regeringshandling." Følgelig er det en Aands efterladte Skrifter. Dette kunde nu maaskee give dem lidt Jnteresse, hvis de ikke bare det tydeligste Spor af, at de vare skrevne, efter at Aanden var valt hos Hr. Lectoren. Han fortæller ogsaa, at Grunden, hvorfor han raabte Hurra ved Kroningen, var kun fordi det gjorde ham ondt, at Hurraerne vare saa svage paa denne Dag; men det var urigtigt af Hr. Lectoren; thi, hvis Alle havde tænkt som Hr. Lectoren, hvad havde da saa ikke "den Berlingske" havt at prale med? Men eet Sted er der i Commeten, som vi aldrig skal glemme, for dets Skyld tilgive vil Hr. Lectoren Alt, det er Udbrudet: "Dette Svar er en Cæsar værdigt!"