Viborger Samler, 1837-11-14
Under 24de f. M. er fra det kongl. danske Cancellie udkommen: "Anordning angaaende Kjøbstædernes økonomiske Bestyrelse, Kjøbenhavn dog derfra undtagen. Det er denne Anordning, der har været forelagt de danske Stænderforsamlinger, og hvori disse have foreslaaet saa mange og vigtige Forandringer. Skjøndt der vel, med Hensyn til det, der maa ansees som Hovedpunktet, nemlig Communernes frie Bestyrelse af deres egne okonomiske Anliggender, ikke er foretaget saadanne Forandringer i Lovudkastet, som man, efter begge Stænderforsamlingers yttrede Ønske, havde havt Grund til at troe, og hvilket vi ikke kunne andet end beklage, vilde vi dog gjøre os skyldige i en høi Grad af Uretfærdighed, dersom vi ikke villig erkjendte de mange og væsentlige Forandringer, Lovudkastet er undergaaet i Overeensstemmelse med Stændernes Jndstillinger. Selv med Hensyn til Communalbestyrelsens Raadighed over dens økonomiske Anliggender, er Anordningen ikke bleven uden en vigtig Forandring, hvis fulde Betydning dog Fremstillingen i Collegialtidenden af de Grunde, der have fremkaldt samme, først nærmere vil vise, da den skeete Forandring, sammenholdt med den tidligere Redaction af samme Paragraph, og den af Stænderne foreslaaede Redaction, ikke i og for sig forekommer os aldeles oplysende. Om vi saaledes endogsaa kunde have ønsket noget mere, end der er givet, troe vi dog, at Stænderne have al Grund til at være tilfredse med, hvad de i denne Sag have udrettet. Deres Jndstillinger ere nemlig, med Undtagelse af hiint Punkt, næsten i alt Væsentligt tagne til Følge, og Regjeringen har saaledes i denne Sag viist, at det i Sandhed er den om at gjøre, at fremkalde et friere Liv og en større Kraft i Kjøbstad-Communerne. Den Adgang, der navnligen, efter Stændernes Jndstilling, er aabnet Byens Borgere til at blive Medlemmer af Magistraten, og hvorpaa Forsamlingen med Føie lagde saa megen Vægt, vil upaatvivleligen kunne blive af stor Betydning for Communalforvaltningen, og i de specielle Regulativer, som for hver enkelt By skulle udfærdiges, og paa hvilke de nye Borgerrepræsentanter ville faae en væsentlig Jndflydelse, vil der gives Leilighed til at skaffe Bestyrelsen en større Frihed, end den almindelige Anordning hjemler. Det gielder saaledes nu kun, at man retteligen benytter denne Anordning. Dermed mene vi først og fornemmelig, at Borgerne i alle Kjøbstæderne, og fornemmelig i de større, lade sig det være ret magt paaliggende, at træffe et skjønsomt Valg af de Repræsentanter, der nu skulle fremgaae ved et frit Valg af Borgerne selv, uden at Magistraten, som tidligere, har nogen Forslagsret i den Henseende; at man fremdeles, i alle Byer af noget større Omfang, andrager paa, at een eller to Mænd maae som Raadmænd, tage Sæde i Magistraten, hvilket, i Henhold til Bestemmelsen i Anordningen 51, vistnok ikke i nogen meere betydende Kjøbstad, vil blive negtet; at man dernæst, ved Uarbeidelsen, af det endelige Regulativ for enhver Kjøbstad, bruger den største Skjønsomhed, og søger at faae alle de Punkter nærmere bestemte, som Anordningen lader uafgjorte, Alt i den friere Aand, som gaaer igjennem denne nye Lovgivning, og endelig at den nye Communalbestyrelse, uden iøvrigt at træde i nogen utidig Opposition mod Byens Øvrighed, (hvortil den saa meget mindre vil finde sig fristet, som det, efter Anordningen, især er ved fuldkommen Enighed med denne, at den vil kunne undgaae Amtmandens Jndblanding i Communalanliggendernes Afgjørelse), med Fasthed forsvarer de Anskuelser og Grundsætninger, som den anseer gavnlige for Byen, og, naar den ikke, hvad deri ethvert Tilfælde maa ansees for det ønskeligste, kan derom i Mindelighed blive enig med Magistraten, fordrer Sagen indstillet til Cancelliets Afgjørelse, hvilket Collegium vistnok altid, i reent økonomiske Anliggender, vil tillægge deres Mening større Vægt, der repræsentere alle de skat ydende Borgere i Byen, ved hvis Bidrag Udgifterne skulle afholdes, end den enkelte Embedsmands, der kun er stillet i Spidsen for Byen som dens Øvrighed. Der er saaledes ingen Tvivl om, at en virksom og kraftig Communalbestyrelse, fremgaaet af et frit Borgervalg, saaledes som Anordningen hjemler det, vil kunne udrette overordentlig meget for Byen, og i Virkeligheden forskaffe sig den frie Bestyrelse af Communernes Anliggender, som i Formen er den negtet. Der turde gielde derom omtrent det Samme, som om Stænderforsamlingerne; skjøndt kun raadgivende, ville de dog erholde en stor Betydning, naar der blot stedse sørges for, at de Mænd, der vælges til Medlemmer af samme, ere i Sandhed frisindede, kraftige og oplyste Mænd, der sætte Landets og deres Medborgeres Vel over alt Andet, og ikke af smaalige og private Hensyn undertrykke eller beblomstre det, som er det ene fornødne: den pure Sandhed. Derfor gjentage vi endnu engang: Det er ved et hensigtsmæssigt Valg af de nye Repræsentanter at Kjøbstad-Communerne skulle opstaae til et nyt og kraftigt Liv. Kun ved at vælge erkjendt dygtige, selvstændige, frisindede, og, vi tør maaskee tillægge, især yngre og ikke altformeget af Laugs- og Corporationsaand inddrukne, Mænd, vil dette kunne bevirkes. Til dette Øiemeds Opnaaelse, som i det Hele til Udviklingen af alle Communalforhold, ansee vi Provindsaviserne for et høist vigtigt Organ, ligesom vi holde os overbeviste om, at der i det friere Communalliv, som nu vil tage sin Begyndelse, igjen vil aabnes en rig Kilde for interessante Meddelelser til hine Blade. Der vil saaledes kunne finde en ønskelig Vexelvirkning Sted, imellem Udviklingen af Communalforvaltningen og Provindsaviserne, som begge ville kunne have en væsentlig Jndflydelse paa hverandre, og navnligen bør de offentlige Blade ikke undlade at henlede Borgernes Opmærksomhed saavel paa Vigtigheden. af de forestaaende Valg, for derved at fremkalde den størst mulige Samling af Vælgere, som navnligen paa de Mænd, der maae ansees fortrinligen skikkede til at repræsentere Borgerskabet. Det Sidste ansee vi af mange Grunde for lige saa nødvendigt som ønskeligt, og det er en aldeles utidig og misforstaaet Delicatesse, naar man vil undlade dette af Frygt for derved at komme ind paa det personlige Gebeet. Den, der vil være offentlig Mand, maa ikke skye at nævnes offentligen, og den Benyttelse af Pressen til at sætte Borgerne i Kundskab om Communalbestyrelsen og dens Frugter, som den nye Communeanordning, efter Stændernes Forslag har paabudet, og som vi ikke ansee for det uvæsentligste Tillæg til Lovudkastet, viser tilstrækkeligt, at enhver Offentliggjørelse, der tjener til at vække Liv og Kraft i Communalforvaltningen, er i denne Lovgivnings Aand.