Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-10-14
Seer man 4 Dag efter Nymaane Maanen slet ikke for bare Dunster, eller seer man den dog kun som gjennem et tykt Slør, er udentvil en Regn ikke langt borte. Er Vinden derhos sydlig, vil Regnen holde stærkere ved, og det onde Veir sædvanligviis herske Maaneden ud. - Ere Maane spidserne rødladne, vel endog høirøde, følge gjerne stærke Vinde efter. - Løber der om Maanen en Ring af forskjellige Farver, der forandre sig meget og snart komme, snart gaae, ere Regn og Storm oftest for Døren. Men, er Ringen klar guullig, rund og ubrudt, er oftest ikke Regn at befrygte. 2 - Er, strax efter Fuldmaane, Maanen hvid, lys og klar, bliver det gjerne til henimod næste Nymaane, eller vel endog næste Fuldmaane, godt Veir. Saaledes er og en hvidguul og uforandret Ring om den et Forbud for det samme. Regnbueagtige Ringe derimod, som skifte Farve, betyde regnfuldt og stormende Veirligt. Er Fuldmaanen ligesom overtrukken med et Flor, eller seer den blaalig, grønlig ud, da staaer der Dunster i Luften, og snar Regn vil følge. - Har Fuldmaanen en rød, eller kobberfarvet Kjerne, følge sædvanligviis Regn og Storm paa, samt omVinteren Kulde. - Seer man ved Siden af Maanen de saakaldte Bimaaner, saa at Maanen viser i Dunsterne, som i et Speil, sig dobbelt, endog trefoldig, især hvis dette foregaaer paa Sydsiden, af Himlen, da er vaadt Veir ivente. - Bliver man den 4 Dage slet ikke vaer, eller vorder den ei til rette Tid synlig, eller er den bedækket af gjennembrudte Skyer, følger megen Regn efter. Vigtigst ere Veirforandringerne i det Ny eller den Fuldmaane, som falder Jevndogn nærmest, da gjerne Veiret paa den Tid bestemmer sig for eet heelt Fjerdingaar til Vaadhed, eller Tørhed. 3 - J første, eller sidste Qvarteer, ville Maanens usædvanlige Farver, de blege, de bruunladne, de blaalige, de grønlige, tilkjendegive Regn og Storm; den hvidglindsende Farve derimod, i hvilken Maanepletterne sees tydeligt, er et Forbud for klart og muntert Veirligt. Staaer derimod Maanen mørk og ligesom bedækket med et Flor, trækker der en Ring af Skyer med bly farvede Huller imellem sig om den, sees en Kreds af Regnbuefarver slagen om den, da ere Regn og Blæst ivente. bemærkes bør det ved alle disse Bestemmelser, at der ei ved dem er taget Hensyn til smaae Landeregne og Tordenbyger, der saa tidt opstaae formedelst en Egns særegne Beskaffenhed eller eet eneste Vindstød, men stedse til store Landeregne. 4 - Regnveir er at vente, naar Solen staaer rødligt op, eller røde Skyer sees for og efter den, naar Østhimmelen er ved Solopgangen, forsynet med farvede Striber, naar Solstraalerne brede sig videre ud end sædvanligt i Luften, eller og synes ligesom afstumpede, naar om Morgenen, inden Solskivens Tilsyneblivelse de klare Straaler ere allerede synlige, naar Solen ved sin Opstandelse og Nedgang er omgiven med en blaa Ring, og dens Straaler lade noget blege, naar man i dens Opstandelse seer stærke Pletter paa den, eller naar den samme Tid er omgiven af tykke Skyer, og Vinden blæser fra Syden, naar alle Solens Straaler opfanges af Dunster, saa at den seer ud som en ildrød Kugle, naar den seer bleg og vandfarvet ud, men dag, som man pleier at sige, stikker varm, naar Solen i sin Opstandelse, eller sin Nedgang, synes mindre end sædvanligt: naar den gaaer ikke klar og lys med, men i tykke Skyer. Jo høiere det Sted er, hvorfra man iagttager dens Nedgang, desmeer kan man lide paa sammes Forbud. Den, der boer lavt, troer ofte at see den gaae klart med, fordi han ei seer de dybt liggende Skyer. 5 – Naar Solen staaer klar op, ildlys, ikke bedækket af gjennemsigtige Skyer, bliver det den Dag over smukt Veir. Gaaer den ned paa en klar Vesthimmel (med en Aftenrøde, eller er i det mindste den laveste Deel af Vesthimmelen klar, følger en smuk Dag paa. Komme efter Solens Nedgang røde Skyer tilsyne, betegner det smukt Veir med Blæst. Regner det om Aftenen, men ved Solnedgangen de omliggende Skyer fordele sig røde, følge gjerne en klar Nat og en smuk Dag efter. Ligeledes er en meget smuk Dag at haabe, naar ved Solens Opgang Skyerne paa Øst himmelen fordeele sig og ligesom fortæres af Solen, saa at man ikke ret veed, hvor de blive af. Ogsaa betyder en Regnbue, ved Solens Opgang, paa Vesthimmelen klart Veir. Naar lige i Middagstiden hvide, snugaatige Skyer staae spredte ad i Luften, er smukt Veir vente. 5 - Sagteblæsende Søndenvind, som et vakler hid og did, opklarer Luften; men, kommer den stormende frem, falder der sædvanligviis Regn ved dens Ophør. Overalt forandrer Søndenvinden, i sin Tilblivelse og sin Ende, næsten altid Veiret. Søndenvindene ere gjerne varme og fugtige, medbringe ofte Regn, og det i store Draaber, eller i den koldere Aarstid Snee. Begynder Vinteren med flere Dages Søndenvind, hvorpaa Nordenvind følger, vorder den letteligen stræng. Begynder den derimod med Nordenvind, og saa Søndenvinden komme, bliver den mildere. Nordenvindene have gjerne kjølig, eller kold Luft ifølge med sig, men og ofte klart Veirligt; men, komme Regn og Snee med dem, holde de tidt længe ved og ere stormfuldere, end med andre Vinde, Østenvindene ere tøre og om Sommeren varme, især naar de hælde sydligt ad. Om Vinteren og i Foraaret ere de vidende og bringe megen Riim med. Sieldent følger Regn med dem. Vestemvinden er vaadest og bringer os gjerne Regn, eller Snee, enten den saa hælder mordligt, eller sydligt ad, saa at den gierne er Regnens, eller Sneens visseste Forbud. Med den komme og de fleste Storme. De fleste stærke Vinde lægge sig med Regn. (Fortsættes.)