Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-04-03
Holland. Udgivet i Nykjøbing af W. F. Laubs Enke. Redigeret af Chr. Jørgensen. Søverdagen den 3die Spril. No 35. Munken, eller Kjærlighed og Frihed. Romantiske Fortælling af Giovanni Deltany. Kbh. 1847. 101 Sider. Priis: 4 Mk. (Sælges til Jndtægt for det forenede Velgiørenheds=Selskab.) Vi have i foregaaende Artikel stræbt at sætte vore Læsere paa det Standpunct, hvorfra den foreliggende Fortælling efter vor Mening bør betragtes og bedømmes, og angivet dens Forudsætninger og Tendents. Den indledes med en Samtale mellem tvende bedagede Munke i et italiensk Kloster. Den Ene af disse har netop fortalt den Anden sit eensformige Levnetsløb og opfordrer nu sin Tilhører og prøvede Ven til at vise sig en lignende Fortrolighed. Denne Begjæring opfylder Broder Giovanni ved at forelæse sit Livs Historie, saaledes som han strax efter sin Jndtrædelse i Klosteret har optegnet den efter Dagbøger og andre saavel poetiske som prosaiske Optegnelser fra yngre Aar. Dette Levnetsløb er saaledes Bogens væsentligste Jndhold, men under Fortællingens Gang indflettes tillige enkelte Episoder, som ikke staae i nogen nærmere Forbindelse med Hovedpersonens Liv, men derimod tjene til fleersidig at belyse Forfatterens Hovedæmne. Giovanni, hvis danske Navn var Johannes, er en Søn af en Landsbyskolelærer i Nærheden af Kjøbenhavn. Moderen døde i hans spæde Barndom; Faderen underviste ham nyere Sprog, men overlod ham forøvrigt til Jndvirkningen af den smukke Natur og Læsning af alle de Bøger, han kunde faae fat paa. J sit ellevte Aar var han saa heldig at frelse en lille Pige, som var faldet i Vandet, en Datter af Etatsraad Hjelmkrone, som havde et Landsted i Nærheden, hvor Familien hver Sommer opholdt sig. Ved denne Leilighed blev Johannes indført i det fornemme Huus og kom til at deele Underviisning med Etatsraadens med ham jevnaldrende Søn Charles. Fruen var en at hine blide, melancholske Characterer, som synes skabte til at forsone Livets stridige Elementer; hun var selv et Of ser for Misforholdet mellem Rigdommen og Fattigdommen, da hun som sextenaarig Pige af sin rige Families Bønner og Trudsler havde ladet sig bevæge til at forlade en fattig Elsker, hvorfor denne skjød sig paa hendes Bryllupsdag. Etatsraaden derimod repræsenterer den kolde, afmaalte Fornemhed og Foragt for de ringere Classer, Charles og Johannes bleve trofaste Venner; de havde til Lærer en aldrende Mand ved Navn Roger, som havde ført et omflakkende Liv i Nordamerica og var vendt tilbage, fornemmelig for at virke for de Grundsætninger, han havde indsuget i de frie Stater, for sin "Overbeviisning om de republicanske Formers Fortrin til at fremme den menneskelige Aands Udvikling i den practiske Retning". Hans Hensigt var altsaa at danne sine Elever til Apostle for sin politiske og sociale Tro. "Da Noger hedder det i høi Grad forstod den Konst at forstille sig, førte han Etatsraaden fuldkommen bag Lyset, saa at denne ansaae ham for en ivrig Aristo erat og anbetroede derfor med Glæde sin Søn i hans Hænder. Roger fandt i os to saa lærelystne Drenge, som han kunde ønske sig, og vi hørte begge med lige stor Begeistring paa hans mandige og veltalende Foredrag, naar han beskrev Nordamericas Jnstitutioner og den Virkning, Friheds- og Uafhængighedsfølelsen udøver paa Folke characteren." Læreren er altsaa en fuldkommen Jesuit, og denne Skildring ansee vi for noget af det mindst heldige i hele Bogen, da det dog maa være Forfatterens Hensigt at lade Charles og Johannes leve og virke fordet, han selv anseer for det Sande og Rette, men hvorledes kan Sandheden øses reent af et ureent Kar, Afdet lidet elskværdige billede, Forfatteren lader Johannes udkaste af sin Lærer, skulde man troe, at denne havde forledet sine Elever til en falsk og forfængelig Stræben, men dette kan dog ikke være Meningen, skjøndt der ogsaa i Slutningen forekomme nogle Yttringer om, at hans Liv har savnet den rette religieuse Jndvielse. Begge Drengene bleve confirmerede samme Dag. Kort efter modtog Johannes fra sin Ven et Brev, hvoraf vi anføre følgende Brudstykker, som bedst viser den Livsplan, Forfatteren har udkastet for sin Helt. Den Tale, han saaledes lader en Dreng i sit sextende Aar holde, er vistnok ikke ganske naturlig, og maatte hellere have været indklædt i et Brev til Faderen, men den er dog ret godt motiveret ved Rogers Veiledning og Drengenes fælleds Overveielser.