Viborger Samler, 1843-03-04
J kieler Correspondentsbl. gjøres opmærksom paa, at Leipz. allg. Zeit. har ladet sin Artikel "Schleswig-Holstein gaae ind, idet den nu anfører Meddelelserne fra Holsteen under Tydskland, og fra Slesvig under "Danmark, medens de slesvigske og holsteenske Efterretninger tidligere figurerede under "Schleswig-Holstein, som en Underafdeling af Tydskland. Endelig, hedder det i kieler Correspdbl. vil man vel ogsaa i det øvrige Tydskland, faae Øinene op, og see hvor vidt det politiske Tydsklands Grændse gaaer. De politiske Dagblade ville saaledes forhaabentlig ikke længere staae tilbage for en Skoledreng i nederste Classe, der allerede veed at tælle de tydske Forbundsstater paa sine Fingre." Dannevirke meddeler en interessant udførlig Beretning om de nordslesvigske Bønders Folkefest i Sommersted Kroe d. 21de f. M., hvorved under den muntreste Stemning en Mængde passende Traster bleve udbragte og som paa Grund af et indtraadt Uveir, forlængedes indtil næste Morgen. De tre Deputerede P. H. Lorenzen, Nis Lorenzen og Posselt vare tilstede ved Festen, som aabnedes med en Velkomstsang til den Førstnævnte ved hans Ankomst. Ved Maaltidet udbragtes Skaaler for Kongen, Kronprindsen, for de tilstedeværende Deputerede hver især, for den flensborgske Deputerede, Raadmand, Nielsen, der havde ydet den danske Sprogsag i Stænder kamrene Bistand, "uagtet han dertil intet videre Kald havde havt, end hvad hans dybe og uskrømtede Følelse for Sandhed og Ret medgav ham, for den Deputerede Thing skriver Jepsen, for Sønderborgerne, der havde vidst at vælge P. H. Lorenzen, for Justitsr With og Majoriteten i den jydske Stænderforsamling, for det danske Folks Enighed og Samdrægtighed, og endvidere under Afverling af Sang og efterat "Dannevirkes Redacteur, Hr. Koch, havde gjort Forsamlingen bekjendt med det nylig ankomne Rescript af 10de dennes, hvilket modtoges med Acclamationer, for Staden Flensborg, for almindelig Værnepligt og for Dannevirke. Derefter udbragte Gaardmand Laust P. Skau i Sommersted følgende originale Løfteskaal: "Mine høitærede Venner, Vore Forfædre, jeg mener vore gamle bedenske Forfædre, havde ved deres Gilder ikke saamange Skaaler som vi, uagtet de kunde drikke, og virkelig ogsaa drak mere end vi, og heller ikke sadde tause og kjedsommelige ved Bordet, hvor der tvertimod herskede meget Liv og Lystighed. Hvad kan vel være Grunden hertil, Jeg troer det kommer af, at de Gamle havde mere for Skik at ville, vi derimod mere at ønske. Ved en Skaal nutildags, fortælle vi gjerne, hvad vi ønske, og Ønsker koste hverken Penge eller Uleilighed, medens en Villie mange Gange er meget dyr, og næsten altid koster Møie og Besværligheder. Derfor have vi Ønsker i Hundredeviis, men en Villie kun ganske sjelden. Forstaaer mig ret mine Venner, Jeg vil ikke fornærme nogen af dem. - Jeg veed nok, at vi Mænd kan have baade en stærk, ivrig og seig Villie; det har ofte vore Koner og Naboer faaet at fornemme, og ingen af os er i denne Henseende nogen Nathue, idetmindste er vort Selskab her ikke en Samling af Nathuer. Men det er ikke denne huuslige Villie, jeg vil anbefale og bringe en Skaal; det er snarere den "borgerlige" Villie jeg tænket paa. – Forskrækkes ikke mine Venner for dette Ord, Jeg vil ikke invitere dem til Oprør, jeg er selv meget tam, og saa bange for Oprør i Landet som nogen brav Mand kan være. Men jeg kom til at tænke paa, at de gamle Nordboer havde en Skaal som de kaldte Løftets Væger". Enhver gjorde et Løfte, at han inden en vis Tid vilde udføre denne eller hiin Bedrift, hvis ikke Døden hindrede ham. Og det faldt mig ind, om vi ikke idag, da vi sidde her saa mange og have drukket saa godt, skulde tage Mod til os og prøve paa, om vi ikke ogsaa, ligesom vore Forfædre, kunne tømme et Løftets Bæger. Jeg forlanger naturligviis ikke, at enhver af os skal love at udføre en stor og krigersk Bedrift, jeg forlanger kun en lille og fredelig Bedrift, som vi alle skulle forene os om, men som har den prægtige Egenskab, at hvor lille den er, kan den dog tage sig stor ud, og hvor fredelig den er, kan den dog af vore Modstandere ansees for meget krigerisk. - Skulle vi gjøre det høitidelige Løfte, at vi inden 3 Aar ville jage Storhertugen af Nordalbingien ud af Landet, Nei, det vilde være for glubsk en Gierning; behøves heller ikke, thi han er her, Gudskeelov, ikke endnu. Eller skulle vi love, at vi i 3 Aar vil svende enhver Embedsmand Ryggen, som taler til os paa Tydsk, og seende enhver tydsk Skrivelse tilbage igien? Det kunde jo være godt nok, og er heller ikke krigersk eller ulovligt; men det lugter dog lidt af Oprørsluen, og derfor vil jeg ingen Skyld have, om J tage en saadan Beslutning. - Men jeg vilde jo netop have noget ret Gammeldags; et Løfte, en Villie, Løfte om en Bedrift, J ved egen Villie kan beslutte, ved egen Kraft kan udføre. Jeg vil udtale Løftet: tager Mod til Eder og lader os vise for hele Verden, at vi ikke alene tør have et Ønske, men selv en Villie, en fast Villie, som vi alle tømme et Løftets Væger paa: "at det ikke skal vare 3 Aar for vi atter samles til et lignende Silde!" –Med Jubel og Begeistring tømte Forsamlingen dette "Løftets Væger" – Af det Foregaaende tog H. J. Staal af Taarning Mølle Anledning til at underrette Forsamlingen om, at der allerede var glædelige Udsigter til, ikke alene at samles igien inden 3 Aar, men endog inden 3 Maaneder, hvilket han til Selskabets overordentlige Overraskelse forklarede saaledes: nogle batriotisksindede Mænd i hans Egn havde besluttet, hvert Aar at høitideligholde den 14de Mai som Folkefest i Anledning af Sprogrescriptets Udstedelse. Som et passende Forsamlingsted havde man udseet Skamlingsbakke, det høieste Punkt (726 Fod) i Hertugdommet Slesvig, og man havde til den Ende allerede ved Contract tilkjøbt sig Bjergets høieste Pynt, udgjørende 7 Tdr. Land. Taleren haabede, at denne Sag vilde finde Forsamlingens Bifald og Understøttelse til fremtidig Udførelse, og at man herpaa vilde tømme en Skaal. Dette skete under ubeskrivelig Jubel og Hurraraab. – Derefter udbragtes endnu adskillige Skaaler, for Bondestanden, for Festens Kløverblad, de tre Deputerede, for de danske Borgere i Haderslev og til Slutning for Præsidenten, Sognefoged J. Jochumsen.