Den Vest-Sjællandske Avis, 1825-05-30
Paa Fastlandet troer man almindeligt at Ministeriet har været saa eftergivende med Landpartiet i dette vigtige Anliggende for at sætte EmancipationsSagen igiennem, som dog ikke har frugtet. Mange tænkende Englændere paastaae, at i disse Kornlove ligger Spiren til Undergangen af Englands nærværende Storhed, og at Fastlandet bør glæde sig over dem i Stedet for at sørge, da de ere Midlet til at bringe dets Jndustrie i Veiret ved at nedsætte Arbeidslønnen. Denne Indførsel af Canadisk Korn tiener forresten til et Beviis paa hvormeget Nordamerikas Cultur skader Fastlandets Jordbrug, Den 14de Mai har Hr. Peel indbragt en Bill i Underhuset til at forbedre Lovene angaaende de Eedsvornes Ret. – Den 16de om Aftenen indfandt Hr. Canning sig igien paa sin Plads i Underhuset; men han syntes endnu at være meget svag; han forelagte tre afsluttede Tractater, 1) med Sverrig, og Norge, for at forhindre den utilladelige Slavehandel; Sverrig sagde han er slet ikke mistænkt for at drive denne utilladelige Handel; men man troer destoværre, at dens Flag misbruges dertil; Sverrig har tilstaaet England Ret til at søge efter Slaver i mistænkelige Skibe; han beklagede at en saadan Tractat med de Forenede Stater er endnu ikke bleven opnaaet; 2) Overeenskomsten med Rusland, angaaende Nordvestkysten af Amerika, 3) en Venskabs-, Handels- og Skibsfarts-Tractat med de forenede Plata Provinser. Bebudelsen af denne Tractat blev modtaget med et støiende Biefald, og Sir Robert Vilson takkede Hr. Canning med Enthusiasme for hans Fortienester; ogsaa Bladet Times udgyder sig i denne Anledning i de største Lovtaler, over denne Minister. Republikens Gesandt Hr. Rivadavia og Hr. Canning have i denne sidstes BoepælCombevood udvexlet Ratisikationerne paa denne Tractat med hinanden. Man forventer nu ogsaa, at der snart vil blive sluttet Fred med Birmanerne; thi ifølge Fangernes og Deserteurernes Udsagn skal Mounshopeza, Minister og General ved den BirmanskArmee blive afsendt for at tilbyde Fred, dersom Lykken ikke vil snart vende sig til Birmanernes Fordeel. General-Gouverneuren har udstædet en General Ordre i Anledning af Seieren ved Ran gon, hvori de Seapoys blive fornemmelig roste. Den Birmanske Armee bestod for Slaget af 50000 Mand, hvoraf 5000 bleve dræbte og saarede; ogsaa faldt 250 Kanoner og den største Deel af Artilleriet i Britternes Hænder; men Rygtet om at en Opstand er udbrudt i Ava er ugrundet. – Den Engelske Regiering søger bestandig meere at nedsætte Renterne af Statsgielden; det saakaldte Loyalty Laan af 1797 paa 18 Mill. Pd. St. og til 5. PC. er nu afbetalt paa 600,000 Pd. St. nær, og Jhændehaverne af disse Stocks ere nu blevne betydede, at de i Julii kunne erholde dem udbetalt, naar de ikke ville finde sig i at ombytte dem med andre Stock til 3 PC. – J Rhinegnene er man ubeskrivelig glad over Nedsættelsen af Jndførselstolden af Viine, og ønsker blot at Dampskibsfarten paa Rhinstrømmen kunde komme ret i Gang, saa at man saa hurtigt som mueligt kunde springe over den og naae til England; ogsaa staaer man i den Formeening, at de lette Rhinskvine ville være høist convenable for det tykke og meelancholske Engelske Blod. Derom kunde vel endnu disputeres; derimod er man aldeles enig om, at de Engelske Penge ville fortræffeligt convenere de Tydske Viinhandleres Lomme.