Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-08-13
Flagelse Ageblad. Redigeret af Pastor, Ridder Bastholm. Trykt og forlagt af Peter Magnus Løverdagen den 13. August 1836 Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene. Sultan Mahmud og hans nye Tropper. (Af Englænderen Hr. Charles=Mac-Farlane. Denne Forfatter skildrer Sultanen som en Mand med et solbrændt Ansigt, en Følge af at han opholder sig saameget i den frie Luft; den blege Setail=Kouleur, som Sultanerne pleie at have, har ganske tabt sig ved hans Passion for Soldaterlivet. J hans Ansigt bemærkes en Bestemthed og Selvtillid, Hovmod og en vis Grad af Vildhed, Hans orientalske hvelvede Øienbryn, hans store, kulsorte, dog noget dorske Øine; hans stærke sorte Skiæg og hans Bakkenbart, som aldeles skiuler Udtrykket. af den nederste Halvdeel af Ansigtet, den myndig Maade hvorpaa han bærer sit Hoved, alt dette giør et Jndtryk, som aldeles svarer til den Forestilling vi pleie at giøre os om en asiatisk Despot. Den kunne gives flere Tyrker i hans Følge, som besidde disse Ansigtstræk i en større Fuldkommenhed, hvilke, som en Udlænding hellere kunde holde for at være Sultanen; dog er Mahmuds Udvortes saa karakteristisk, at hvo som har seet ham engang, vil kunne kiende ham igien, selv om han er forklædet. Dette have Tyrker, Grækere og Armenier fortalt Forfattere, som ofte med Forhauselse og Skræk have kiend ham, naar han kun med een Ledsager, og begge klædte som simple Folk, besøgte de afsides Qvartere. af Konstantinopel, hvilket han ofte giør om Vinteren. Han er ikke høi af Væxt, men hans brede Skuldre, udstaaende Bryst og velbyggede Arme bebude megen Legemskraft. Jndtil den Tid da han faldt paa at anvende sin Tid paa at organisere sine nye Tropper, var det hans største Stolthed, at ingen af hans Undersaatter kunde skyde længer med en Bue end han; hans Underkrop er ikke saa godt bygget som Overkroppen; hans Been ere som hos alle Tyrker, ikke velskabte, men plumpe, som skal komme af den Vane, bestandigt at sidde med Benene overkors under sig, hvorved Blodets Cirkulation forstyrres og Skievheden foraarsages. Mahmud har desuden tilbragt sin Ungdom i den Lediggang, som Prinsernes Fangenskab i Seraillet fører med sig, og hvorved han slet ikke havde nogen Leilighed til mandige Legemsøvelser. Han tager sig bedst ud til Hest. Sædvanligen rider han paa en frankisk Kavallerie Saddel, ganske paa europæisk Maneer; kun naar han om Fredagen begiver sig til Moscheen, og ved andre store Ceremonier, betiener han sig af en tyrkisk Saddel. Han har gjort store Fremskridt i den nye Maade at ride paa, sidder godt, fast og opret i Saddelen, og kunde godt heri tiene til et Mønster for de engelske Gardister. Forskielligheden paa den europæiske og tyrkiske Maade at ride paa er saa overordentlig stor, at det maa falde meget vanskeligt at gaae over fra den ene til den anden Maade. De uhyre store Sadler og de korte og næsten ubevægelige Stigbøiler, ere saaledes blevne til en Vane for Tyrkerne, at kun faae Karle af den regulaire Keiserlige Garde med deres lange Stigbøiler og lette Sadler, kunne sidde rigtig fast paa Hesten, og Mac-Farlane hørte dem ofte forbande denne nye Maade at ride paa som en Opfindelse; Sultan Mahmud var unægtelig længe den bedste Rytter paa europæisk Maneer i hans hele Armee, og han var meget indbildt deraf, ligesom af sin Færdighed i at kommandere og maneuvrere med en Eskadron. Hans Lærer i begge Deele var Signor Calosso, en forhenværende neapolitansk Officeer, som dengang stod meget i Naade hos ham. Hans Sundhedstilstand, har stedse været meget god; hans stærke Konstitution seirede over den svækkende Jndflydelse af hans Fangenskab i Seraillet i hans Ungdom; og hans pludselige Overgang fra orientalsk Vellevnet og Beqvemmelighed, fra en Sultans Levemaade til Frederik den Stores, har mere havt en velgiørende end en skadelig Jndflydelse paa hans Helbred. Jmidlertid udsatte han sig en Tid saameget for den brændende Solhede ved sin Jver for at exercere sine Tropper, at hans Øine lede; dette maa saameget lettere møde, som han ved sin nye militaire Dragt bærer paa Hovedet en skarlagenrød Klædes Kaabuds, hvorved hans Øine ikke blive beskyggede, og han saaleledes har opgivet den hensigtsmæssige orientalske Sædvane at lægge Folderne i Turbanen saameget tykkere sammen som at Aarstiden bliver hedere. Sultanen har en Modbydelighed for at medicinere. Følgende Begivenhed, hvortil Forfatteren var Øienvidne, udbreder meget Lys over Sultanens Levemaade: Omtrent Kl. 12 forkyndte Kanonernes Torden fra Tofana, at Sultanen havde forladt Paladset Beschiktasch; Kanonaden blev besvaret af Artilleriet paa Spidsen af Seraillet ligeoverfor, ogsaa blev der saluteret fra Batterierne imedens den prægtige Keiserlige Chaluppe, roet af 16 Par Roerkarle, passerede dem forbi, til hans Følge hørte 6 andre, næsten lige saa pragtfulde Chalupper. Paa den Kai, hvor Sultanen gik i Land, stod en prægtig tilsadlet Hest med Fløiels Skaberak, gyldent Bidsel, brede tyrkiske Stigbøiler af massivt Guld og en Tømme, besat med Juveler. Han besteg den og reed, ledsaget af sine fornemste Hoffolk og høieste Dignitarier, i den fulde Pomp af den orientalske Etikette, til Mo scheen, som ligger kun faa Skridt fra Strandbred, den. Folkemassen, som havde forsamlet sig for at see denne Procession, forholdt sig saa stille som Graven, og kun nogle beslørede Fruentimmer syntes at besidde Mod til at betragte Prophetens Repræsentant. Sultanen saae stift foran sig uden at ta nogen Notice af de omkring ham forsamlede Slaver, men en af hans Følge, Kaftan Aghassi, bevæget en Turban og Fierbusk til høire og venstre Side hilseede paa Folket paa sin ophøiede Beherskers Vegn Saasnart Mahmud havde holdet Bøn i Moscheen begav han sig ind i et Sideværelse, og traadte nu med Hensyn til Klædedragten, frem som et ganske nyt Menneske. (Bønnen og Toiletten varede til sammen omtrent i 20 Minuter.) Han havde aflagsin prægtige Tuban, sin Fierbusk, sine Diamanter, og de vide orientalske Klæder, og lod sig nu seeen meget simpel militair Dragt, en mørkeblaa KappKosakbuxer, Støvler og Sporer. Hans Hovedb. dækning bestod blot af en skarlagenrød Kabuds i Klæde med blaa Silkeqvaster; han besteg en Hefsom var tilsadlet og eqviperet paa engelsk Manee- og galopperede derpaa afsted, blot ledsaget af Personer, til Dand Pascha for at holde Krigsraad inden en Afdeling af Tropper brød op til Balkan, bierget; da han just paa den Tid førte Krig med Russerne.