Aalborg Stiftstidende, 1846-03-03
Den engelsk ostindiske Armees Seire ved Mudkib og Feruzescha, som Residentsslottets og Towers Kanoner den 23de f. M. forkyndte Londons Jndvaanere, ere ikke blot i og for sig ved den store Masse af den fjendtlige Hær og den Forbittrelse, hvormed der kjæmpedes, af de betydeligste, som de britiske Tropper endnu have tilkjæmpet sig i Ostindien, men indtage tillige ved de Omstændigheder, under hvilke de ere vundne, en af de første Pladse i det britiske Ostindiens Histories Aarbøger. Den mægtige Hær, med hvilken Seikherne overskrede Setletschfloden – 80 til 100,000 Mand stærk, med 150 Stkr. Skyts, meestendeels af svært Kaliber, – viser det Storartede i de fjendtlige Planer. Ved Underretningen og Seikhernes Jndfald, blev strax Tropper satte i Bevægelse til Busihan og til at dække Ludiana og Firuzpur. Tropperne tilbagelagde, paa en ved dybt Sand besværliggjort Vei 38 danske Miil i 6 Dage i en saa ustandset Skyndsomhed, at der neppe blev levnet Tid til at koge Mad og til faa Øieblikkes Hvile. Den 18de Dec. om Morgenen stødte den britiske Avantgarde paa de fjendtlige Fortropper, som trak sig tilbage. Strax efter Middag leirede det britiske Troppecorps sig, udtømt af Marschen og især af Mangelen paa Drikkevand, ved Mudkih. Styrken bestod af 1 Jnfanteri division, 2 Jnfanteribrigader, 5 Trop ridende og 2 lette Batterier Fod-Artilleri og 1 Cavalleridivision, bestaaende af 1 Regiment lette Dragoner, Generalgouverneurens Livvagt og 3 ostindiske Cavalleriregimenter. Kl. 3 rykkede Seikherne, 15 til 20,000 Mand Infanteri med ligesaa mange Ryttere og 40 Stkr. Skyts, frem til Angreb. General Hugh Goug beordrede derpaa først Cavalleriet og strax derpaa Artilleriet imod Fjenden, der havde posteret sit Jnfanteri og Artilleri bagved en Skov og derfra aabnede sin Jld. Da sluttelig det britiske Jnfanteri kunde rykke frem til Angreb, blev Cavalleriet beordret til at hugge Seikherne saavel tilhøire som tilvenstre ind i Flanken, imedens Artilleriet forstærkede Jlden imod Centrum. Denne Maneuvre lykkedes fuldstændigt, 17 Stkr. Skyts faldt i Englændernes Hænder, Seikhernebleve aldeles slagne paa Flugten og vilde have lidt et endnu større Nederlag, hvis ikke det indtraadte Mørke havde forhindret Forfølgelsen. Jblandt de mange faldne Englændere beklages især Tabet af den tappre (allerede af Feldttoget i Kurdistan berømte) General Sale, der fik Benet knust med et Skud, som havde Døden tilfølge, og General MCaskilsom fik Dødskudet i Brystet. Brigadererne Bolton og Mactier bleve svært saarede og det 3die Dragonregiment mistede alene i Døde og Saarede 95 Mand (deriblandt 5 Officerer) og 125 Heste. For det paafølgende Slag ved Firuzeschab fik Englænderne Forstærkning ved General Litt lers Division, men Fjendens numeriske Styrke var dog endnu den langt overlegne og især farlig ved sit stærke ArtilleriSeikherne vare opstillede i Form af et Paralellogram med Byen Firuzeschah i Midten. Den 21de begyndte Englændernes Angreb i en dobbelt Træfning, der først mødtes af en heftig Jld fra over 100 Kanoner, hvoraf 40 af sværeste Kaliber; ikkedestomindre lykkedes det dem dog at blive Herre over endeel af Forskandsningerne, da Natten gjorde Ende paa Myrderiet. General Littlers Division var imidlertid dreven tilbage; ogsaa det 3die Dragonregiment havde lidt meget og var atter tilføiet et Tab af 150 Mand, hvoriblandt 9 Officerer, og om Natten maatte Tropperne bivouaquere, tildeels under Sult og Tørst. Ved Dagens Anbrud den 22de fornyedes derpaa Angrebet med Generalgouverneuren Sir Henry Hardinge og General Hugh Gough i Spidsen, hin paa det venstre og denne paa det høire Fløi førende Tropperne i Ilden. Firuzescha og hele Leiren blev under et frygteligt Myrderi stormet og 73 Stkr. Skyts erobrede. To Timer derefter indfandt sig imidlertid paany den fjendtlige Høvding Tersch Singh med 30,000 "Chorrepurruer", som havde staaet i Reserve ved Firuzpur, og en betydelig Artilleripark. Det lykkedes ham ogsaa, med denne Overlegenhed at drive Englænderne tilbage og nær havde end- og en Gjenerobring af Firuzeschal lykket, da Englænderne havde udtømt at deres Krudtforraad; men Sir Hugh Gough, gjorde da med det næsten kraftudtømte Cavalleri et nyt Angreb paa begge Fjendens Flanker og bragte Forvirring iblandt Seikherne og deres Flugt tilveie. Prinds Waldemar af Preussen mistede i Slaget sin Livlæge, Dr. Hoffmeister, en ung haabefuld Mand, som blev skudt tæt ved Prindsens Side.