Jyllandsposten, 1840-02-11
Nyheds Post. Vi see da atter, at vore Medborgere ved Liimfjorden ere blevne truede med Beskadigelse paa deres Bygninger m. m. ved Vandmassens Stigning den 19de, 23de, 24de og 28de f. M., som saaledes bekræfter den frygtelige Uvished, hvori disse ulykkelige Beboere stedse svæve, saalænge Vesterhavets uhindrede Forbindelse med Fjord vandet ei paa een eller anden Maade vorder standset. J den Petition, som blev overrakt Frederik den Sjette, kort forinden hans Død, fra Aalborg, Nibe, Løgstør og Omegn, udtales derfor blandt Andet ogsaa de træffende Ord Skulde en Naturbegivenhed, som den i Januar 1839, indtræffe, uden at der var foretaget noget for at forhøie Jordsmonnet og hindre Vesterhavets directe Forbindelse med Fjorden, da vilde Ødelæggelserne af 7de og 8de Januar ikke alene gjentages, men hvo kan sikkre for, at de Ødelæggelser, som nys ere omtalte som mulige, men som vi dengang undgik, ikke vilde indtræde? Hvem sikkrer os for, at Havet og Fjorden ikke ved den paafølgende overordentlige Vand hvide i Fjorden sætter sig i Forbindelse fra Wigso Bugt til Hoxer Havn, og at Havet forbinder sig med Flads og Harsing Sø, eller med andre Ord: at hele Thye og endeel af Wandfuld Herred oprives i lutter Øer? Hvem sikkrer for, at naar en stor Deel af Nørrejylland saaledes var bleven udstykket i Øer, at disse Øer, paa hvilke Havet uhindret kunde ove sin Magt, ikke efter føie Tid vilde forandres til Skjær og Udyb i Vesterhavet? Mon det Parti, ved hvis Jndflydelse Plantningen paa Jordtungen og Canalens Afdæmning blev forhøiet: Vi tør med Bestemthed, svare: "Nei!" Der ønskes i dette Andragende, at Sagen maa betragtes som et Statsanliggende, for hvilket ethvert Privat= eller Parti=Hensyn maa og bør vige, og at Foranstaltninger snarest muligt maae træffes, saa de ei skulle komme for sildigt. Det vil nu saaledes vise sig, hvilke Forholdsregler her blive tagne. Er Millionindtraden, som Sildefiskeriet i Liimfjorden beviislig i sin Tid aarlig afgav, gaaet tabt, er det paa den anden Side vistnok glædeligt, at see Seiladsen stedse meere og meere at udvide sig igjennem Aggercanalen, som i Tilfælde af at denne kunde blive af Bestand, lover Vestjylland betydelig Fordeel, men først og fremmest gielder det om, at forebygge Byers og Jorders Oversvømmelse, og der er al Formodning for, at denne Ulykke vilde kunne undgaaes, selv om Agger canalen blev aabenstaaende, naar blot den 1 1/2 Miil lange Landstrimmel mellem Hav og Fjord, liig Landtungen ved Ringkjøbing, maatte faae Lov til at danne den Havstok, hvortil selv Nat ren frembyder sin kraftigste Hjelp. Om Revolutionen i Danmark 1660 og Enevoldmagtens Jndførelse indeholdt Kjøbenhavnsposten fornylig en høist interessant Afhandling, skrevet af J. P. Grune, der tilvisse fortjener al mulig Udbredelse og som i Aftryk nu er udkommet i særskilt Piece og kan faaes for 24 s. hos Reitzel og vel snart i alle vore Boglader, hvor den sikkert vil finde rivende Afsætning idet enhver Statsborger bør gjøre sig bekjendt med Maaden, hvorpaa denne Enevoldmagt blev indført, da man i Almindelighed om denne Begivenhed staaer i den feilagtige Formening, at Enevoldmagten, ifølge Folkets frie Villie, blev givet Kong Frederik den Tredie; det fremlyser tvertimod af denne Afhandling, at den blev tagen uden Stændernes forenede Samtykke ved politiske Klogskabsreglers Anbringelse nærmest udførte af Kongens tydske Dronning Sophie Amalie og Kongens vigtigste Raadgivere ved Hoffet, som bestode af Tydskerne Gabel, Korbitz og Lenten. Der berettes i denne Afhandling, at den snu og ærgjerrige Biskop i Sielland, Hans Svane, og den kloge og mandige Borgmester, Hans Nansen, som Geistlighedens og Borgernes Hovedanførere ved en Rigsdag, hvorved der blev delibereret om "Consumtionstoldens"Paalæg for at afhjælpe Finantsforlegenheden, besluttede at gjøre et Forslag paa at omstyrte Statens Forfatning, saa at Kongen ikke meere skulde vælges, men Thronen være arvelig, hvorved Adelens opskruede Haandfæstninger kunde ophøre. Efter mange Deliberationer blev nu Danmark et Arverige, men endnu var den nye Regjerings Form ei bestemt. Efterat endelig det Document var underskrevet, ifølge hvilket den gamle Haandfæstning blev casseret, og dette var Kongen høitideligen overleveret, afgav denne det Svar, at vist Jngen skulde fortryde den trufne Forandring; Alt skulde blive saaledes, at hver Stand skulde være tilfreds, og om Eftermiddagen den 17de Octbr. blev det under Panker og Trompeter paa alle Hjørner forkyndt, at Danmark var blevet et Arverige for Kong Frederik den Tredies mandlige og qvindelige Efterkommere". Dagen efter skulde Arvehyldingen finde Sted. Ved denne Hylding holdt Rigsraad Peder Reetz paa Kongens Begne en Oration, hvori blandt Andet Danmark alene omtales som et Arverige, og Kongen som Arveherre, og hvori bebudes den Regjerings Maade og Form, som med det Allerførste agtedes oprettet. Ved denne Hylding - hvor, vel at mærke, Bondestanden aldeles ingen Stemme afgav lod man tilsidst nogle Amagere hente, for at være Repræsentanter for Bondestanden. J den af Folket aflagte Eed nævnes ligeledes kun "Arve-Konge og "Arve-Underdand. Efter denne Hylding var der stort Gjæstebud paa Slottet for alle Deputerede, hvor der blev drukket stærkt (hvorved Hans Nansen fik saa god en Ruus, at et Par Borgemestere maatte bringe ham til Vogns). At Stænderne nu bleve opløste, grundede sig i Kongens Løvte omen ny indført Regjerings Maade og Form, hvorved der saaledes blev overdraget ham Magt til at give Landet en Constitution. Men istedetfor dette, og efter først at have Magten i Hænderne, blev der udstedt et Documeni Januar 1661, som er det saakaldte Souverainitetsdocument, hvori foruden den Kongen eengang tilstaaede Arverettighed de Ord, absolut og soverain, vare tilføiede, ihvorvel saadanne Ord oftere selv vare afbenyttede af baade Kongen og Andre, hvor de vare brugte alene om Arverettigheden og hvorved blot forstodes Kronens Arvelighed J denne Souverainitetsact forekommer imidlertid aldeles ikke det betegnede Ord Enevoldmagt, hvorfor Ordene absolut og "souverain, ei kan have indbegrebet dette Denne Souverainitetsact er ikke sanctioneret af nogen Forsamling eller udgaaet fra Nationen eller dens Stænder, men affattet, ifølge Kongens Befaling, efter Betænkning af Statscollegiet, og det circulerede i Landet til Underskrift efterat de høiere Embedsmænd, Geistligheden, Borgemestere og Raad, samt Borgerforstanderne, have underskrevet det Den Reces, Kongen skulde give, den endelige Regjeringsform, hvorved han havde lovet at sikkre Undersaatterne et mildt Regimente, udkom dog ikke for efter hans Død idet Kongeloven, som blev forfattet af Griffenfeldt, tilligemed Kongens Testament, blev bevaret i største Hemmelighed. Aar 1670 besteg nu Christian den 5te sin Faders Throne, dog uden at Kongeloven endog under hele denne Konges Regjering - mærkeligt nok – blev publiceret, da den ikkun ved Kongens Kronning blev forelæst for dem, som vare tilstede i Frederiksborg Slotskirke, og dog adlød det lydelige Folk den, uden at kjende den. Først efter et halvt Aarhundrede, nemlig i Aaret 1709 blev den givet i Trykken af Kong Frederik den 4de og offentligen bekjendtgjort, hvorved man paa den Tid ingen Betænkeligheder havde at befrygte. Sluttelig bemærkes det i denne interessante Afhandling: "Af denne Fremstilling viser det sig altsaa, at naar man saa ofte har dadlet vore Fædre, som om de aldeles frivilligt og fuldbevidst ved en ligefrem og formelig Overdragelse have nedlagt en ubegrændset Magt i Fyrstens Hænder, er dette ikke skeet med Rette. Forholdet mellem Fyrste og Folk har her, ligesom andre Steder, dannet sig i et længere Tidsløb; Snevoldmagten er fremkommen factisk, ved Kongens udøvelse af Magten paa den ene Side og Nationens tause Samtykke paa den anden, indtil den omsider af Kongen blev stemplet ved en Lov, som siden har havt bestaaende Gyldighed.