Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1819-08-24
(Af Jversens Avis.) Af en Skrivelse fra Jylland. "Da Rugen, iaar paa næsten alle Jyllands skarpe sandige Lyng egne af den paafaldende haarde Nattefrost stost Jtai, har taget en saa betydelig Skade, saa det og Jange befrygtes, at Straaet ved det sorte visne Dræe og kjerneløse Vipper ei engang er tjenligt for Kreaturerne, men Hedeegnens Beboere, af Mangel paa Buarkorn, almindelig dog ikke have andet at tage til, saa ønskes en kyndig Landmands Betænkninger, hvorvidt saadant Foder uden Fare var anvendeligt naar det Vippen aftærsket, med i det mindste 1/2 Deel godt Høe skares sammen til Hakkelse? Mungt ogsaa, at noget Rugmeel, jævnlig gjennem vædet, kunde være ret passende at stroe her ovenpaa Forrige Aar avledes paa disse Egne, af Mangel paa godt ubeskadiget Sædekorn, en saa ringe Tvl, at de fleste Beboere siden Nytaar og Kyndelmisse have maattet kjøbe al deres Brødrug, taae har Frost strax efter en Regn anden Densedag og siden vedholdende Tørke, paa udlig saaede Marker nær, aldeles tilintetgjort samme Sæd, af hvis Salg alle Jyllands Hedebeboere ellers meest ernære sig, og, skulde som Følge heraf formedelst et raaden, bedærvet Straafoder, af Udseende og Lugt meest lig efter gammel Tagholm, nu Qvægsyg, siden maaskee indfinde sig, da blev Skaden her ubodelig stor. Vel kan med Føle formodes, at vor elskede Konge, ikke mindre end andre Landsfyrster, og ligesom han før under Krigen hialp sine Nordmænd med saa store Opofrelser, nu iaar, da Rugen dog paa andre Egne er saa udmærket vel lykket, vil findes ikke mindre tilbøielig til at understøtte Jyllands af sides Hedeboere og ved en betimelig Rududskrivning forskaffe de nedlidende pengeløse Familier den Hielp til Sæd og Føde, de saa høilig behøve, naar Hjelpens Nødvendighed igjennem vedkommende høie Auctoriteter først vigtig bliver den gode Landsfader forestillet; men enhver Landmand bør efter bedste Evne dog bidrage hvad han kan til at afværge itide Trangens sørgelige Følger, ligesom gammel Slendrians Vane med al treven Magelighed maae tilsidesættes og ingen optænkelig anstændig Næringsgreen oversees under en saa almindelig, om sig gribende, Kornskade. Enhver i sin Kreds, Høi eller Lav, være da her opmærksom og gjøre, som ædelt veltænkende Mennesker, Sit til at formindske det Onde!"(Af Aarhuus Avis.) Horsens, den 13de August 1819. J Nat, Kl. imellem 2 og 3, bleve Horsens Jndbyggere, der, ved Forsynets Styrelse, i mange Aar har været skaanet for Jldsvaade, ved frygtelige Brandraat og Klokke Klemtning, paa det rædsomste opvaagnet af deres trygge Søvn. Jlden var opkommet i Snedkermester Knud Hansens Baghuse paa Nørregade, som, førend Sprøiterne og anden fornøden Hielp kunde komme, stod i lys Lue. Jmidlertid blev dog Jlden dæmpet, ved ufortrøden Anstrængelse og Jver af Brandcorpset, under dets Anfører Hr. Eske Kiær, samt ved den Hjelp, de tililende Folk saa forigen udviste, især ved at redde Kjøbmand Christian Rich ters ene Baghuus, hvis Loft var opfyldt med Høe, og ved at slukke Jlden paa Snedkermester Hans Nielsens allerede antændte Gavl. Saare opmuntrende, til Jver og Anstrængelse for enhver, var fremfor Alt, den særdeles Deeltagelse Hs. Høivelbaarenhed Hr. Etatsraad Berner, udviste, ved selv at tage Haand i med, som ogsaa den sindige Virksomhed, den constituerede Borgemester Schmidt lod see, ved overalt, selv paa farlige Steder, at være nærværende og anordne Alt.