Berlingske Tidende, 1833-03-20
Paris, den 10de Marts. Deputeretkammerets Session den 7de Marts begyndte roeligt, men endte med meget tumultuariske Optrin. Discussionen angik den for Krigsdepartementet forlangte Supplementarcredit. Efterat adskillige Summer vare blevne bevilgede, debatteredes om 100,000 Fr., som forlangtes til hemmelige Udgifter, og som Commissionen vilde reducere til det halve Beløb. Udenrigsministeren, Hertugen af Broglie, forsvarede Nødvendigheden af den forlangte Sums fulde Beløb, og Reductionen forkastedes med ubetydelig Majoritet. Men da Totalsummen voteredes under samme Rubrik med endnu 27,000 Fr., som fordredes til forskjellige Udgifter, tog den største Deel af Centrum ingen Deel deri, hvorfor hele Capitelet, til almindelig Forhauseelse, forkastedes. Ministrene, i Forening med Hr. Odillon=Barrot og flere Medlemmer af Oppositionen, forlangte Voteringens Gjentagelse, og nu antoges det hele Capitel. Hr. de Ludre forlangte, at Navnene skulde opraabes, hvilket en af Kammersecretairerne, Hr. Cunin=Gridaine, optog meget ilde, fordi dette tilkjendegav en fornærmende Mistillid til Kammerets Bureau. Han protesterede derfor mod enhver Hentydning af Hr. de Ludre, som imidlertid ei tog i Betænkning at erklære, at man ikke meere kunde forlade sig paa Bureauet. Fra alle Sider raabtes: Til Orden; til Orden, især med saadan Heftighed af Hr. Renouard, at Hr. de Ludre ganske tabte sin Fatning. Han styrtede frem fra sin Plads, lige imod Hr. Renouard, truede ham med Fingeren, holdt den flade Haand mod hans Ansigt og sagde, bleg af Raserie. "Jeg forbyder Dem, at kalde mig til Orden. De skal ikke kalde mig til Orden!" De Omkringstaaende gjorde sig forgjæves Umage for at beroelige ham; han vedblev sin fornærmende Gestus. Midt i den bedøvende Larm hørte man ham uophørligen raabe: "Jeg forbyder Dem det!" - Hr. Renouard tilede til Tribunen, men Præsidenten nægtede ham Ordet. Nu opstod en ubeskrivelig Larm; fra alle Sider raabte og rasede man; Præsidenten ringede, og Mange stampede med Fødderne. Hr. Renouard forlod Tribunen; da han gik forbi Hr. de Ludre, gjentog denne sin Bevægelse med Haanden. Da trængte Præsidentens Røst gjennem Larmen: "Først kalder jeg hele Kammeret, i Følelse af sin Værdighed, til Orden. (Almindelig Stilhed.) Jeg vil aldrig kalde et enkelt Medlem til Orden, midt i Tumulten. Dette vilde have Udseende af Vrede, og jeg tør aldrig blive ved. (Herligt.) Nu, da Alt er roeligt, saa jeg sige, at Hr. de Ludre har væsentligen forbrudt sig mod Ordenen; han har i høiere Grad forseet sig mod den, end nogen finde er skeet i dette Kammer, jeg kalder ham derfor til Orden; Dersom i Øvrigt nogen havde Uret ved Voteringen, da var det mig. Bureauets Anskuelse var deelt, mit Votum kunde gjøre sidslaget; men jeg blev ingen Majoritet, i den Betydning, som jeg forstaaer den, vaer for Capitelets Forkastelse. Da jeg derfor estemte mig til en Gjentagelse af Voteringen, afgjorde jeg Spørgsmaalet. De er derfor ikke berettiget til at træde en af Deres Colleger for nær. Lader os nu fortsætte vore Discussioner."- Acitationen var imidlertid saa stor, at det første Capitel af Supplementarcrediten for Marineministeriet, til et Beløb af 24 Mill. 897, 161 Fr., antoges næsten uden Discussion. Dhrr. Salmon og Payen have gjort en for den offentlige Sundhed høist vigtig Opfindelse. Den bestaaer i et Pulver, som fortærer alle skadelige Stoffer og Uddunstninger, gjeblikkeligen kan betage raadne Materier detes Lugt og forvandle dem til Gjødning, og uden ringeste Ubehagelighed for Lugtorganerne kan føres med allevegne. Opfinderne have nyelig anstillet med get fyldestgiørende Forsøg, hvorved adskillige Medlemmer af det Franske Academie, af Agerdyrkningsselskabet, og anseete Agronomer vare tilstede. Et Kar med Skarn af Cloaker blev i et Øjeblik desinficeret, og de fineste Lugteorganer kunde nogle Minuter efter Operationen ikke spore det Ringeste af de forrige modbydelige Uddunstninger. Det samme skeete imod dyriske Stoff fer, som vare i en fuldkommen forraadnet Tilstand, og ligeledes i faa Øjeblikke befriedes fra deres stygge Lugt.