Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-10-31
Med Hensyn til § 11, der udstrækker Anordningens Anvendelse til alle Boliger paa Landet, hvis Brug overdrages Huusmænd og Jnderster, vedtoges det at andrage paa at der gives en nærmere Forklaring af disse Begreber, for at der ingen Tvivl skal være om, paa hvilke Personer Anordningen er anvendelig (Ussings Am. 63 mod 1), at Huse med Fabriker, der beboes af Fabrik arbeidere, ikke skulle underkastes Anordningens Bud (P. Jørgensens Am. 57 mod 7), samt at ingen Hindringer, maae lægges i Veien for Oprettelsen af Landhøkerier (ComJndst. 51 mod 13). Udfaldet af denne Sag er altsaa glædeligt, idet Forsamlingens Majoritet har erklæret sig for Pligtarbeidets eller Huusmandshoveriets fuldkomne Afskaffelse, og det uagtet dette ingenlunde savnede talentfulde og indsigtsfulde Forsvarere; det er nu at haabe, at det maa lykkes den kgl. Commissarius, ligesom han i Forsamlingen forbeholdent har udtalt sig for Ønskeligheden heraf, baade at overvinde sin egen Tvivl om Muligheden og at skaffe sin redelige Overbeviisning om det Rette og Gode og Forsamlingens dermed overeensstemmende Jndstilling Jndgang, hos den øvrige Regjering. Forøvrigt er det fra alle Sider i Salen erkjendt, navnlig af dem, der have sat denne Jndstilling igjennem, at der selv ved dens Jndførelse i Loven ikke vil være udrettet meget til Forbedring af Arbeidsclassens Stilling, idet en saadan Bestemmelse ikke blot paa flere Maader kan omgaaes af underfundige og egennyttige Eiere, men, hvad der er meget værre, maa forblive kraftløs ligeoverfor de faktiske Forholds Tvang, hvor disse ere saaledes beskafne, at Arbeideren ikke kan skaffe sig Huusly paa anden Maade, end ved at underkaste sig hvilkesomhelst Betingelser. Ligesom det er ganske vist, at den Nød og Elendighed, som Dovenskab og Drikfældighed afstedkommer, ikke kan afhjælpes ved nogen Lov, og at den, der kun har sine Hænders Arbeide at leve af, kun kan leve taaleligt, saalænge Conjuncturerne ere gunstige, men under stærk Concurrence, Dyrtid og desl. allevegne maa geraade i Armod; saa er det paa den anden Side vist, at der fra Statens og Lovgivningens Side kan og med Tiden maa gjøres noget meere for Arbeids classen, end der ved nærværende Lov er tilsigtet, og dette Mere bestaaer ikke blot i Udbredelsen af større Oplysning og deraf følgende større Moralitet og fornuftigere Occonomi, ikke blot i Tilstedelsen af større Næringsfrihed og deraf følgende større Huus- og Kunstflid, men ogsaa i Ophævelsen af de Baand, som binde de store Jordeiendomme, sammen og give saavel den agerdyrkende som den arbeidende Befolkning meere eller mindre i enkelte Grundeieres Vold og lade den største Deel af dens Arbeides Frugter glide i den alt noksom Riges Lomme. Det er Reform i Landbolovgivningen, Godsvæsenets Ophævelse, og den Udstykning af de store Jordeiendomme, som deraf vil blive en Følge, og hvorved det i mange Egne ene kan blive muligt for den, der kun eier en ringe Capital, at blive Eier af eget Tag og egen Grund, hvor han, uafhængig af alt Andet en Lov og Ret, kan ernære sig paa hvad ærlig Maade han bedst kan, – det er det, der behoves for at skaffe Arbeidsclassen paa Landet saadanne Livsvilkaar, som en christelig og civiliseret Stat skylder den. Men derpaa er der jo for nærværende Øieblik ikke at tænke.