Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-03-10
Jndsendt. Redactionen har i 15 af denne Tidende yttret, at den ansaae en total Reform i Principerne for vor Fattigforsørgelse som en af flere Omstændigheder betinget Nødvendighed, og har derhos opstillet den Regel, at Understøttelse af Fattigkassen kun bør gives som Løn for Arbeide. J det Jndsenderen ganske underskriver denne Sætning med dens nødvendige Modificationer med Hensyn til Gamle og Svage, er det hans Hensigt med disse Linier paa det varmeste at anbefale til Vedkommendes Overveielse, hvorledes dette Princip efter Omstændighederne paa hvert enkelt Sted lader sig udføre. Almindeligt har man troet at kunne virke mod Fattigafgifternes Forøgelse ved Oprettelsen af de saakaldte Arbeids Anstalter; men da Modstanderne af disse alene ville have slige Indretninger henviste til de større Steder, fordi de for de mindre Communer medføre uforholdsmæssige Omkostninger, og der saaledes tabes paa den ene Side meere end der paa den anden Side indvindes, har jeg troet, at kunne henlede Opmærksomheden paa den i Nykjøbing paa Falster existerende Arbeids-Anstalt, der allerede i flere Aar har bestaaet og derfor sandsynligviis vil kunne tjene til at modbevise den Paastand, at slige Indretninger ikke egne sig for de mindre Communer. Denne Arbeids-Anstalt blev i Aaret 1833 oprettet efter en af daværende Sognepræst, Hr. Consistorialraad Neess, og Hr. Apotheker Mohr udkastet og af det kongelige danske Cancellie approberet Plan, og i Aaret 1837 satte Hr. Apothekeren i Forbindelse dermed en Haandgierningsskole for Pigebørn, med ubetydelig Udgift for Communen. Ligesaa meget som man strax erkjendte Gavnligheden af denne sidste Indretning, ligesaa mange, i den almindelige Mening grundede, Hindringer havde Arbeids-Anstalten at kæmpe imod, og jeg siger formeentlig ikke for meget, naar jeg, efter de Oplysninger jeg har kunne erholde, paastaaer, at saavel reele som personelle Opoffrelser, hvilke Hr. Apotheker Mohr bragte, ikke uvæsentligen bidrog til dens Opretholdelse. Det være i Forbigaaende sagt, at han i flere Aar overlod ArbeidsAnstalten et Locale uden Leie, samt skatter og afgiftsfrit, og selv besørgede det specielle Tilsyn og Ledningen af det Hele. Men heller ikke bør det lades ubemærket, at Jndretningens Reorganisation i Aaret 1837, ved hvilken de Mangler, som i Begyndelsen traadte hæmmende i Veien for dens Virksomhed, bleve afhjulpne, ogsaa gjorde Sit til at værket ikke døde i Fødselen. Det bedste Beviis for, at Arbeidsanstalten efter en mindre Maalestok er gavnvirkende ogsaa i de mindre Communer, (f. Ex. at flere, der vare antagne til Forsørgelse, udmeldte sig for ikke at være under Tvang af Arbeids-Anstalten, og som Følge deraf ikke faldt Fattigvæsenet til Byrde) og at man endelig har indseet Nytten af denne i Nykjøbing, der haardt skal være belastet med Afgifter til Fattigvæsenet, troer jeg imidlertid at være det, at Communen forrige Aar foretrak at afkjøbe Apotheker Mohr den af ham til Arbeidsanstalten indrettede Bygning, fremfor at lade den gaae ind af Mangel paa den fremtidige Understøttelse og Opoffrelse, som ikke længere med Billighed kunde afholdes af den Enkelte, ved hvilken Leilighed det og blev vedtaget, at Udgifterne ved Arbeids-Anstalten skulle, for saavidt de ikke bleve dækkede ved hvad der indkom for Arbeide, afholdes ved aarlig Tilskud af Communen. Af Mangel paa de fornødne Oplysninger og i hvilken udstrækning den nykjøbingske Arbeids-Anstalt har gavnet det Almindelige, maa jeg for denne Gang indskrænke mig til disse Formodninger, men kan derhos ikke tilbageholde det Ønske, at den ærede Fattigcommission aarligen vilde offentliggjøre Resultatet af Arbeids-Anstaltens Virksomhed, hvilke Jndtægterne have været, og hvormeget Udgifterne have beløbet sig til, da jeg ikke paatvivler, at denne Indretning vil finde Efterligning paa andre Steder, naar dens overveiende Fordeele kunne gjøres indlysende. Dog kan jeg ikke slutte disse bemærkninger, uden at henpege paa en væsentlig Mangel ved Arbeids-Anstalten, den nemlig, at der, efter Sigende, endnu ikke optages mandlige Lemmer i samme, skjøndt dette ved Planen er bestemt og det heller ikke kan skjønnes, at uovervindelige Hindringer staae i Veien for Opfyldelsen af denne Bestemmelse. Den 5te Marts 1840. En Borger i en mindre Kjøbstadscommune.