JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
Hoftheatret har ved Hr. Lunds Benefice vundet et nyt Syngestykke, Friskytterne og Melke pigen, der især fandt bifald for sin skjønne Musik og formedelst Mad. Zink livlige Spil og Sang. Moralen af dette Stykke, hvori iøvrigt et sandt Monstrum af en Bjørn figurerede, er fuld saa god som af mangent andet nyere Syngestykke: Daarligt Project lykkes kun slet. Før du har truffet Bjørnen ret, skal du ei Gield paa Huden gjøre!" hedder det i Slutningssangen. Goldsmiths Feiltagelser er ogsaa en reen Vinding for dette Theater. Det lod her til, at Hr. Lund tog sin *) Det kan man med Føie paastaae, thi i de Reste nyere er der slet ingen! Rolle lidt vel plumpt. Megen Politesse kan man vel ikke tiltænke Tony Lumpkin; men dog lidt mere end Hr. Lund gav ham. Hvad de øvrige Spillende angaaer, da fortjente Hr. Haack især Roes for sin Heardcastle og Hr. Winslow for saavidt han, da Hr. Cetti blev syg, i saa kort Tid havde lært Hastings Rolle, som han i det mindste udførte ligesaa godt som man kunde have ventet sig den af Cetti. Hamlet paa den danske Skueplads er ogsaa en Nyhed, der fortjente værdigere og bedre at drøvtes, end jeg har Leilighed og Evne til. - Fuldt Huus og 3 Gange gientaget bifaldsklap vandt dette shakspearske Mesterværk. Dr. Ryges Spik som Claudius, Hr. Haack som Aanden, Jfr. Olsens som Ophelia og Hr. Foersom som Hamlet udgjorde et værdigt Heelt. Hvor stor Skade var det ikke, at saameget af de herlige Monologer gik tabt ved den sidstes, uagtet al Flid, dog noget utydelige Udtale.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
En ny Original har det Kgl. Theater faaet i Bedsteforældrene eller det snurrige Frierie, et Stykke i 2 Acter af Lystspillets og Uglspils Forfatter, Hr. B. Bang. Ogsaa dette Stykke hører til det Slags, som hverken fortjener nogen egentlig Berømmelse eller alt for bitter Dadder Dialogen er flydende og fri for de smudsige Flauheder, som man saa ofte finder i de Oversættelser, især af Fransk, vi saa ideligen hjemsøges med. Men forresten finder man her hverken nogen Plan, interessant Characteer, eller vittig Jntrige, noget, som man dog altid i en vis Grad bør kunne fordre af et Lystspil. Frieriet fortjener langtfra ikke at kaldes snurrigt, med mindre det Snurrige skulde ligge deri, at Forf. kalder det snurrigt. En Cancellieraad Braumann har en Datterdatter i Huset hos sig, og i denne forelsker sig en ung, smuk Baron v. Al dern, som har arvet saa mange Penge, at hele Byen taler derom. Denne Fugl Phønix staaer ganske allene i Verden med en stor Formue og fire Godser, som han beder om Tilladelse, at maatte nedlægge for Fødderne af Cancellieraadens lille Gusta." At et saadant Tilbud ikke kan møde mange uovervindelige Hindringer er naturligt, og der gives vel neppe herfra til Spitsbergen, nogen caracteriseret eller endog virkelig Cancellieraad, som vilde betænke sig længe paa at sige ja dertil. Man maa ogsaa lade Forf. at han, forikke at støde an mod Sandsynligheden, lader Cancellieraaden, tvertimod hvad der ellers er Skik og Brug paa Skuepladsen, strax sige: "Jeg kan umueligt andet end takke Dem for Deres Tilbud, Hr. Baron &c." og adskillige Repliker derefter: "Top, De skal have hende!" Det egentlige Lystspil bestaaer her kun i et Slags Lystspil, der opføres i Stykket selv, nemlig ved at lade Gusta først udstaae sin Straf, som den gamle Cancellieraad sige, og dermed er ogsaa Stykket egentlig tilende. Men enhver indseer let, at der til et originalt Lystspil hører mere end at en ung Baron frier til en lille Gusta, og at hendes Bedstefader siger: Top, De skal have hende; thi at det ust er Cancellieraadens Guldbryllup, at han i Betragtning deraf skal tracteres med Kage af sin "gamle Mutter, og have et Guldrepeteeruhr, er altsammen noget, som kan være vigtigt for hans Velbyrdighed og hans Frue, men neppe for Publicum. Hvo gider vel svede i et propfuldt Commediehuusen heel Time, for at erfare Ting af ikke mindre Vigtighed. - Der, hvor Forfatteren holder sig til det almindelige og naturlige Conversationsprog, er han temmelig heldig; men, naar han vil lægge sine Personer Vittigheder i Munden, saa falde de ofte, mildest talt, meget konstlede og søgte. Til dette Slags høre f. Ex. i 2den Act, 5te Scene: Aug. Ja, men det er en stor Hemmelighed (maaler hvit i Veiret med Haanden.) Saastor Bedstefader! Canc. (halv forskrækket) (?). J bevaer os, saa er den jo større, end duer selv. Aug. Ja, et godt halvt Hoved, og den er derinde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
Et Sidestykke hertil findes i 2den Act 8de Scene, naar Baronen tilbyder sig at nedlægge sine 4 Godser for Fødderne af den lille Gusta, siger Cancellieraaden: Fire Godser for Fødderne af Gusta? Jh, den arme Pige, saa kunde hun jo ikke komme af Stedet. Dette maa være dig Nyheder nok for denne Gang, dog vil jeg tilføie, at der i næste Maaned er bestemt at gives 2 Beneficer paa det Kongelige Theater, nemlig for Hr. Heger og Mad. Spindler. Hr. Heger har valgt Emilia Galotte og Balletten Rolf Blaaskjæg. Kjøbenhavn, d. 9 Jan. 1818.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
(Jndsendt.) Atter et Par Ord i Anledning af "Anmodningen til danske Landmænd efter Skilderiet No. 3. Plan ønskede, at de, som ville anstille Forsøg med Kartofler til Qvægs Fedning, ville giøre dem sammenlignende med andre Fedningsmidler, fornemmelig Kornet, og at man tillige vilde forsøge Forskjellen imellem Kartoflerne, kogte i Vand og kogte i Damp. Jndsenderen heraf bruger den sidste Kogningsmaade til Svins Fedning, og troer at finde den fordeelagtig, ligesom han ogsaa i Huusholdningen finder de dampkogte Kartofler kjendelig meer velsmagende. Hvor man har en nogenlunde stor eller viid Meieriekiedel, er det en let Sag at koge i Damp, som man formoder, at den, der kan afgive sig med Forsøgene, nok vil vide Beskeed med. Der udfordres intet mere Brændsel og medgaaer ikke længere Tid til at koge i Damp, end til simpel Vandkogning. Denne Brug af Vanddampen, ligesom saa mange andre nyttige Erfaringer i Landoeconomien, have vi dog nærmest Tyskeren at takke for, og hans Erfaringer i mange Deele maa være os ligesaa kjær, da de kunne være ligesaa paalidelige, som vore egne Landsmænds - ofte ere hans Forsøg meere comparative og, mere detaillerede end vore egne; men vi have ogsaa kuns saa egne bekjendtgjorte Forsøg i Landhuusholdningen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
(Jndsendt.) Erindring til Vedkommende angaaende Hovedcharacteren ved Examen artium.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
Der er almindeligen bekjendt, at det førend Examensforordningen af 1804 var Brug, at der ved Examen artium meddeeltes Candidaterne en vis Hovedcharacteer ligesom ved de øvrige Akademiske Examiner; bemeldte Forordning afskaffede Hoved characteren ved Examen artium, og bidrog ved denne, som ved flere af sine Indretninger til at svække den Æmulation, som dog altid hos den Unge bliver een af de vigtigste Drivefiedre til Anstrengelse. Denne Mangel ved Examensforordningen søgte det Akademiske Senat at rande Bod paa, og for to Aar siden begyndte man atter at meddeele Candidaterne Hovedcharacteer; men paa den Maade Feilen blev ændret, maatte man lige saa gjerne ønske den ikke var bleven ændret. Allerede det første Aar studsede man ved at see, at Characteren Maadelig i et enkelt Fag kunde give Maadelig til Hovedcharacteer, uagtet de øvrige Characterer vare gode; men endnu mere maa man studse over den Maade paa hvilken Hovedcharacteren bestemmes, naar man sammenligner adskillige Characterer i de sidst udkomne Lister over dette Aars Examen artium; flere Candidater, som have faaet Maadelig til Hovedcharacteer, vil enhver erkjende at have staaet sig bedre til Exammen, end andre, som Lykken har beskjæret et Temmelig godt. Af de flere Exempler paa paafaldende Characterer, som Anmelderen her kunde fremføre, vil han blot tillade sig at anstille Sammenligning imellem de to Characterer, som synes ham meest paafaldende: Jfølge de trykte Exammenslister har de Herrer Arctander og Rothe følgende Characterer: for Dansk begge Godt, Latin begge Temmelig godt, Lat. Stiil begge Maadelig, Græsk begge Meg. godt, Tydsk begge Meg. godt, forsaa vidt ere altsaa begges Characterer eens; men i de øvrige Fag ere deres Characterer afvigende: Fransk. Religion. Geographie. Historie. Arctander Meg. g. Meg. g. Udm. g. Meg. 4.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
Arithmetik. Geometrie. Godt. Godt. Rothe Godt. Temm. 4. Godt. Godt. Temm. g. Tem. g.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
Hr. Arctander har altsaa sex Characterer, høiere end Hr. Rothe, og et Par, af disse Characterer endog to Grader høiere; desuden har A. Hebraisk og derfor Char. Godt, R. har ikke læst Hebraisk. Og hvilke ere nu de Hovedcharacterer, som af disse specielle Characterer ere uddragne? Det er for Arctander Maadelig, for Rothe Temmelig godt (!). Denne Forskjellighed i Dom lader sig naturligviis forklare, uden i fjerneste Henseende at søge dens Grund i nogen muelig Partiskhed. Saaledes kunne vi jo f. Ex. antage, at ikke alle Hovedcharactererne ere bestemte af de samme Dommere, men af forskjellige, som have dømt efter forskjellige Grundsætninger; men af de anførte Characterer er saa meget klart, at der i at bestemme Hovedcharacteren hersker mere Vilkaarlighed end man i en saadan Sag maatte ønske, og man tillader sig derfor at foreslaae for det Akademiske Senat, at der for Fremtiden maa fastsættes bestemtere Regler end de hidtil gieldende for Hovedcharacterens Uddragelse af de specielle Characterer, saa at al Vilkaarlighed i denne Henseende kan falde bort. Men dersom Vedkommende skulde værdige disse Erindringer deres Opmærksomhed (og derom bør vel ikke tvivles), saa var det tillige at ønske, at de noget nøiere vilde drøfte de Grundsætninger, som de ved Hovedcharacterens Bestemmelse hidtil synes at have fulgt. Dersom Universitetet vil, at Publicum skal have nogen Agtelse for det Sterpel, hvormed det udmærket sme unge Borgere, saa maa dette Stempel ogsaa virkelig betegne hvad det skal kun den bør stemples som maadelig, der i det hele taget lægger maadelige Kundskaber for Dagen, ligesom ikkun den bør stemples som god eller meget god, der i det hele taget røber gode eller meget gode Kundskaber. Handler Universitetet anderledes, da kan det lige saa lidet vente at dets Characterer skulle blive respecterede, som den Kjøbmand, der er bekiendt for at sætte falske Stempler paa sine Vahre, kan vente, at Publicum ved Handel med ham skal bekymre sig om hans Stempler. Ved forrige Aars Examen artium viiste Characteerlisterne en Candidat, som i hver enkelt Rubrik havde Characteren Temmelig god, men til Hovedcharacteer Maadelig; Universitetets Erklæring om denne Candidat var altsaa følgende: Candidaten har i alle de Videnskaber, hvori vihar prøvet ham, lagt temmelig gode Kundskaber for Dagen; altsaa har han i det Hele taget viist maadelige Kundskaber. Dersom et saadant Raisonnement ikke strider mod principium contradictionis, saa vide vi ikke hvad der strider imod samme. Vil man maaskee sige: "Vi paastaae ikke at Candidaten har viist maadelige Kundskaber, men vi erklære ham dog, ifølge de tarvelige Kundskaber som han har lagt for Dagen, for en maadelig Student, saa er Modsigelsen ikke derved hævet, thi som maadelig Student bør dog vel Jngen stemples uden den, som røber maadelige Kundskaber.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
Efter de trykte Characteerlister at dømme, synes det at være en antagen Regel, at den Candidat, som har Temm. godt for eet af de tre Hovedfag (Dansk, Latin, og Lat. Stiil) og Maadelig for et andet af disse, han faaer Maadelig til Hovedcharacteer, i hvordanne end hans øvrige Characterer ere. Denne Regel synes vel streng; hvorfor skal man uden Nødvendighed nedslaae et ungt Menneskes Mod, eller uden Nødvendighed søge at bibringe andre ufordeelagtige Tanker om ham, Naar en Candidat har, som Hr. Arckander, i 6 Videnskaber lagt meget gode eller endog udmærkede Kundskaber for Dagen og i fire andre Fag viist gode Kundskaber, saa vil dog vel enhver finde den Dom for streng, som for en enkelt Characteers Skyld erklærer ham for maadelig. Denne Dom vilde være for streng om man endog med Sikkerhed kunde paastaae, at den Candidat, som fik Characteren Maadelig for Stiil eller for Latin, ogsaa virkelig fortjente den Characteer han fik; men det vil dog vistnok ingen Examinator paastaae, at en Candidat altid faaer den Characteer som han for sine Kundskaber egentlig fortjener; af den redelige Examinator erholder Candidaten den Char., som han for sine Svar ved Examen fortjener; men at Candidaternes Svar ved Examen ei altid staae i Forhold til deres Kundskaber, det veed enhver. Og sæt nu, at en Candidat blot formedelst Uheld ved Examen (og at saadant Uheld kan finde Sted, vil dog Jngen negte, eller formedelst beskeden Frygtseenhed erholdt Char. Maadelig for Latin, eller for Stiil, men i øvrigt viiste gode Kundskader, var det da ikke ubilligt at ville bedømme han efter denne enkelte Char, uden at tage Hensyn til de øvrige, ub plurima nitent, hand ego paucas offendar maculis, dette er en billighedsregel, som man vel ikke ganske burde lade af Syne. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
Anmeldelse. Vegnekunsten tilstaaes af fornuftige Padagoger en egen høi Værd, og anbefales, som en meget vigtig og væsentlig Deel af Underviisningen og Opdragelsen. Men Savnet af en systematisk og videnskabelig Lærebog, som kunde lægges til Grund ved Underviisningen i dette Fag, har hidtil sat baade Forældre og Lærere, i Forlegenhed, og hindret Kunstens vigtige og gavnlige Dyrkelse. Allerede for nogle Aar siden udgav jeg til den Ende 2 Hefter, som vandt Bifald J. Dog saare snart fandt jeg Planen for indskrænket, og standsede med Fortsættelsen. Siden har jeg ofte tænkt og begyndt paa, at udgive et almeennyttigt Verk, og dertil samlet baade theoretiske Jdeer, og practiske Studier. Men mange Slags Ubehageligheder have hidtil forhindret dets Fremkomst, og næsten qvalt al Lyst dertil. En erfaren Pædagog, der kjender min Plan, opmuntrer mig imidlertid til Værkets Fuldførelse, førend Døden afbryder alt, og siger: at det sikkert vil gjøre Epoche iblandt den Mængde af Anviisninger, man hidtil har havt, at det vil stifte megen Nytte, ja, anbefale mit Navn til Efterkommerne. Denne Opfordring har atter opflammet min Lyst til at begynde derpaa, med Tilsidesættelse af alle andre Foretagender. Verket skal Skridt for Skridt i muligste Korthed og i sammenhængende, opstigende Orden fære at kjende Tegnekunstens forskjellige Greene, f. Ex. Figurer, Dyr, Landskaber, Blomfter og Architektur, m.v.; give Anviisning til, at studere disse forskjællige Fag paa den letteste, rigtigste og behageligste Maade, og vise deres Nytte, hvorved jeg skal stræbe at tilfredsstille alle billige Forventninger. Ligesom af et Æg udklækkes livlige og skjønne Væsener; saa skulle de simpleste Linier lidt efter lidt føre til det Sande og Skjønne i Kunsten, og Mønsterne svare til Børnenes tiltagende Evner. Theorle og Praktik skal forenet lede til ethvert Fags forskjællige Maal, paa en belærende, dog ikke kjedende Maade, stedse tage Hensyn til Perspektivens, Anatomiens og Optikens Love, og paa denne Ved skærpe Øiet og dømmekraften, udvide SynskredS. Kjøbenhavns nyeste Skilderie, 1812. No. 24. sen, give Haanden Færdighed, og danne Smagen. Saavidt jeg veed, eier ingen Nation et lignende Verk, hvorfor dette, ved sin Fuldførelse, i det mindste i Henseende til Jdee og Plan, vil blive det første i sit Slags og - en dansk Original Frugt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
En lang Bane bør for Ungdommen inddeles i mange smaae Stationer, hvor den ideligen har et nyt og nærliggende Maal for Øme. Denne vigtige nædagogiske Forskrift skal lede mig igjennem det hele Verk. For desuden at lette Forældrenes Udgifter eller for Dem, der kun vil kjende og studere en enkelt Green af Kunsten, udkommer Verket derfor i smaae Hefter; hvert indeholder 4 Kobbere med den dertil hørende Text. Men Erfaringen har lært mig at kjende de mange Vanskeligheder, et saadant Verks Udførelse forvolder. Med den bedste Villie og mueligste Anstrængelse overstige de en enkelt Mands Kræfter. Man skal ei alene selv ganske kunne opofre sig dertil med al fornøden Rolighed, men tillige blive understøttet i Henseende til de Omkostninger, som Kobberplader, Papir og Trykkeløn kræve, da Afsætningen sjeldent og kun langsomt erstatte Udgifterne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
Adskillige af vore gode Kunstnere i det Heles forskjellige Fag have lovet mig deres Hjelp, og Hr. Prof. Sander, vil, af Kierlighed for Sagen, revidere Texten. Denne skal give en Ledetraad ved Underviisningen, især for Dem, som ikke akademisk have studeret Kunsten og dens Reg Sex Hefter ere i Arbeide, og Tiden vil lære, om jeg kan mueliggjøre Udgivelsen af flere. De indeholde: I. Linier, og geometriske Figurer. 2. Perspectiviske Figurer, og lette Gjenstande efter Naturen. 3. Architektoniske Figurer, og Bygninger efter Naturen. 4. Øie, Næse, Mund og Øre, samt ProvilHoveder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
J. Jdealske Hoveder og Portrætter efter Gips, Malerier og Naturen. 6. Ungdom, Alderdom og Lidenskaberne. Hvorefter skal følge Dyr, Blomster, og Landskaber. Det Færdige af disse Hefter kan paa Forlangende forevises, og da bedst vidne om de Grundsætninger, hvorefter det Heele vil blive fuldført, naar Understøttelsen ikke udebliver. En detailleret Oversigt over Verkets heele Plan følger i Fortalen, hvor tillige Verkets ædle Befordrere skulle nævnes. Frivillige Bidrag til dette Nationalverks Understøttelse modtages hos Prof. Sander, paa Kultorvet Nr. 87, første Sal, og i Gothersgaden No. 125 hos Lade. Kjøbenhavn, d. 1ste Januari 1818.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
Indenlandske Efterretninger. Som det første Forsøg af Steentryk i det Større fra Steentrykkeriet her i Kjøbenhavn er nu udkommet: Lieder und Gefange mit Begleitung des Pianoforte oder der Harte, von J. H. Lorenz. Efter denne Prøve at dømme fortjener denne Konst al muelig Opmuntring. Stikket er reent og næt, og næsten saa godt som Kobberstik. Titelen f. Ex. er især meget smagfuld. St. Stephansordenen, som H. M. Kongen nylig har modtaget af den østerrigske Keiser, er en ungarsk Orden, der bæres i et rødt Baand med grønne Striber i Kanterne. Det er ellers ikke første Gang, at en dansk Konge har erholdt Ordener af Keiseren, thi Kong Christian den Anden, som var Keiser Carl den Femtes Svoger, havde Ordenen af det gyldne Vies.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
Mariboe, d. 9 Jan. J Kirkeaaret 1814 er i Lollands-Falster; Stift ægteviede 719 Par. Fødde af Mandkjøn 895, af Qvindekjøn 861, udenfor Ægteskab 192, ialt 1948. Døde af Mandkjøn 825, af Qvindekjøn 689, ialt 1514; altsaa 434 flere fødde end døde. Jblandt de fødde var 16 Par Tvillinger og blandt de Døde 580 under 10 Aar. Høi Alder have opnaaet: 157 fra 70 til 80 Aar, 60 fra 80 til 90 Aar og 6 fra 90 til 100 Aar. Ved ulykkelige Hændelser, omkomne: 9 fundne døde ved Stranden, 1 paa Jsen, 1 fros ihiel i en Sneedrive, 1 ihielslagen, af et Sauglad, 1 faldt ned af en Tromle og brækkede Halsen, 1 blev kjørt ihiel, 1 omkom ved løbske Heste, 1 ihjelslagen af en Hest, 1 Barn druknede i en Balle Vand, 2 druknede sig selv og 3 hængte sig. - Omtrent Kl. 9 om Aftenen d. 6te dennes, opkom Jldløs paa Bremmersvold i et Tørvehuus. Formedelst det stille Veir og de Tililendes Anstrængelser blev blot bemeldte Huus med endeel Tørv, Brænde og nogle Vogne et Rov for Luerne. Hvorledes og hvorfra Jlden er kommen, vides aldeles ikke, uagtet det strængeste Forhør desangaaende, strax blev optaget. (Mariboe Avis.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
Altona, den 8de Jan. J Morges ere de hidindtil af de Keiserlige russiske Tropper besatte Vagter her i Staden igjen for første Gang blevne besatte af vort borgerlige Militair. (Stats Tid.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
Kjøbenhavns Børs den 13de Januari. Cours. Hamb. 2 M. 569, a vista 876. Amsterd. 2 M. 545. London 2 M. 22 1/2 Rbdlr.,a vista 22 3/8. Spec. 670. - Specier solgtes til 34 1/4 Rbmk., for Committeesedler blev givet 62 1/2 pr. 100; Oblig. 240.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
Blandede Efterretninger. (Af Hamb. Corresp., Alt. Merk. og Lüb. Av., Om Napoleons sidste Øieblikke i Frankrig og første paa Eba (Slutning).
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
Da han havde ladet bekjendtgjøre, at han to Gang ugentligen vilde give Damerne i Porto Ferrajo Cour, saa bestræbte de sig den 7 Maj at efterkomme denne Jndbydelse. Han fremstod midt i denne Cirkel, og spurgte hver af de tilstedeværende Damer efter hendes Navn, og hendes Mands Forretninger. De fleste svarede, at de vare gifte med Kjøbmænd. Napoleon vilde vide, hvilken Handel de egentlig dreve. Den ene solgte Hvede knopper, den anden Kjød, den tredie Klipfisk, og saaledes de øvrige. Dette smagte ikke Napoleon, og efter nogle Minuters Forløb var han forsvunden. Damerne forsvandt ogsaa. J en Tid af 14 Dage var Hoffet tomt. - Den 15 August, Napoleons foregivne Fødselsdag vilde Garden give en Fest. Han selv vilde endnu desuden give et Bal, og sendte Gouverneuren følgende Note: "Da jeg endnu ikke boer godt nok til at kunne give Fester, saa vil jeg oppebie Keiserindens eller Prindsesse Ponlines Ankomst, som kan ventes i de første Dage af September, for at lade afbrænde et Fyrværkerie. Det er mit Ønske, at Communen vilde foranstalte et Bal, at den vil give dette paa en offentlig Plads, hvor en Fielle Sahl kunde opføres, og at Officiererne af den Keis. Garde og Fribataillonen maatte indbydes dertil. Omkring denne Sahl skal der indrettes et Orchester, for at lade Soldaterne danse, og man vil tillige bære Omsorg, for at overlade dem nogle Fade Viin, paa det de kunne drikke. Jeg ønsker ogsaa, at Communen vil bortgifte to unge Piger, og udstyre dem. Stormarschallen og Authoriteterne ville overvære denne Formæling, der skal feires med en Messe læsning." - Communen gav virkelig et Bal paa den offentlige Plads, hvor Napoleons Moder, Mad. Bertrand og to Æresdamer vare overværende. J det Hele vare 30 Damer tilstede. Sahlen kunde have rummet 300. - Ballet var sørgeligt, uagtet Napoleon ikke indfandt sig der. - Endnu en Anecdot maa ikke forbigaaes her. Da Napoleon Dagen efter hans Ankomst red en Spadseretour ved Strandkysten, troede en Bonde, der saae ham ledsaget af mange Engellændere, at Den var afstaaet til Engelland, og antog Napoleon selv for den af Kongen af Engelland didsendte Commandant. Han kastede sig paa Knæ for ham, og udtømmede sig i Lovtaler over Engellænderne og Forhaanelser, mod Napoleon. Da han talte Jtaliensk, saa forstode Engellænderne intet Ord af det, han sagde, men Napoleon spurgte ham om Aarsagen til hans Klager. Paa dette Spørgsmaal opregnede Bouden alle de Ulykker, som Conscriptionen, Paalæg gene a. havde frembragt i hans Familie. Det havde ikke faaet Ende, dersom Napoleon ikke havde fundet det raadeligst, at ride sin Vei. Da man siden fortalte Bonden, at han havde talt med den forhenværende Keiser, fik han ligesom en Rørelse. Den østerrigske Feldtmarsch. Frih. v. Koller skal, som det hedder, afgaae til Elba, for at formaae Napoleon til at forandre sit Opholdsted. Efter de nyeste Beretninger fra Elba, skal Napoleon aldeles mangle Penge. Det skal være i Forslag, at forflytte hans Residents til Skotland, hvor hans Pension punktlig skal udbetales ham.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-14
Kongen af Spanien har stiftet en ny Orden, som skal meddeles dem, der, af Kierlighed til Kongen, have ved Fredsfyrsten mistet deres Frihed. Denne Ordens Kørs fører paa den ene Side Omskriften: "For Kongen" og paa den anden Ordene: "Uskylds Priis.