Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-03-09
(Et mahogeniemøbleret Værelse med nye Pariser Tapeter paa Væggene. En Tron seng, med Silkegardiner. J en etrurisk Sopha sidder Barselkonen ved et Sybord, med en Sølv Bordklokke for sig.) Den kloge Maren (bondeklædt). Barselkonen. Maren. Naa, hvor staaer til med Helsen, lille Frue, Barselkonen. Kun maadelig, min gode Maren. Jeg har derfor ladet hende hente, forat høre hendes Raad. Maren. Jeg har heller ikke tøvet med at komme. Jeg har aget hele Natten, for at kunne være her paa Blixen. Barselk. Tak skal hun have, min gode Maren, for hendes Uleilighed. (Det ringer.) En Pige (træder ind. Jeg skal hilse fra min Frue og høre hvorledes det er med Fruen og den Lille? Barselk. Vær saa god og hils hendes Frue, at det er meget vel. Gigen gaaer.) Maren. Jeg blev ganske konkelfus i Gaar, da der kom Bud fra Fruen, og kunde nok mærke, at det ikke var saa rigtigt fatBarselk. Nei, desværre. Jeg har ikke sovet i tre Nætter for bare Gigtsmerte. Maren. Ei hvad Gigt - det er et Øgenavn, som de indspekulerede Doktere har givet den tørre Værk. Disse Bakketrolle skal nu altid give den ubetydeligste Skrøbelighed et høitravende Navn. Saaledes grasserede der forleden stærk Snue i vor By, og vor Distrælæge kaldte det paa Blixen Gribs eller Grib, og sagde at det var en Omgangssyge. Han kjørte saa mange Piller i de stakkels Syge, saa de Halve var nok. Men jeg kurette mine Børn og mine Folk for denne Mutter Gribs med varmt Øl to Dage, mens Distrælægen ikke kunde raade dermed i to Uger. Barselk. Men hvad troer Moer jeg skal bruge for min Værk: Maren. Fruen skal have Plaster paa Armen. Barselk. Men Doctoren vil ikke lide, at jeg skal bruge Plaster. Maren. Ja, naar Fruen vil kjere sig om hvad Dokteren siger, saa bliver De aldrig af med Deres Værk. Men vil De lyde mit Raad, saa skal, vi nok hamse med den. Barselk. Han har forskrevet mig nogle Draaber, som har kostet 4 Rbdlr. Maren (lugter til dem). Fy, for en Ulykke man kan blive syg baresten af at lugte til dem, Det er det ubeskedeligste Middel De kan bruge, lille Frue. Nyder De ellers noget? Barselk. Intet synderligt. Doctoren har forbudet mig at nyde andet end en Spølkom Havresuppe med et Par Skiver Franskbrød. Maren. Fy for en Ufærd! Og intet Brændeviin, Og intet Øl, Og ingen Kjødmad? De maatte jo blive syg, lille Frue, ved saadan Levemaade, om De ogsaa var saa sund som en Tærsker, Barselk. (stønnende. Jeg føler mig ogsaa saa mat Maren. Det tror Sku jeg – Naar en dullerrig Karl som Doktren saaledes lader Dem, med Skam at tale om, drøne som et Qvæg paa Stalden, saa maa De jo endelig blive mat. Han tager jo de sidste Kræfter fra Dem. Barselk. Hvad mener Moer Maren da jeg skulde gjøre. Maren. Fruen skal kaste Draaberne ad Helved til, og gjøre, som jeg siger. Barselk. Men saa bliver Doctoren vred. Maren. Lad ham det. De Karle bravere nok med deres Konster, men naar de længe nok har ligget og lappet paa deres stakkels Pasjenter, saa sender de mig dem paa Halsen, og saa skal jeg hielpe hvad de har forfusket. De Fio busser fare ikke med andet end med Favel, og bytte og kytte hvert Øjeblik med deres Kur manerer. (Det ringer.) Barselk. Det er sikkert Magnetiseuren. Der vil vist blive Klammerie. Løb bag Skjærm brædtet, Maren! (Maren skjuler sig bag Skjærmbrædtet.) Magnetiseuren. Barselkonen. Magnetis. Ydmygste Tjener, Frue Barselk. Tjenerinde, Hr. Doctor. Magnetis. Licentiatus, Madam – slet og ret, om jeg tør bede. Som Magnetiseur er Doctornavnet mig en Pest. Hvorledes er det med Sundheden, Barselk. Kun maadelig, Hr. Licensigt. Det vil alt ikke blive bedre. Magnetis. De maa lade Dem maanetisere. Barselk. Doctoren siger nei. Magnetis. - Ja, saa sige næsten alle Doctorer. Hvorfor Fordi de da ikke kunne trække Sygdommen saa langt ud, og male alenlange Recepter. Barselk. Han har givet mig nogle Draaber. Magnetis. (lugter til Draaberne). Bre! Jeg har nok af Lugten. Dersom De vidste, Frue, hvad man har givet Dem, saa vilde Haarene reise sig paa Deres Hoved. Det er det rene Asa fortida. Barselk. Det lyder jo som Asensfidt paa Dansk. Magnetis. Nei, Madam - det kaldes paa Tydsk Teuselsdreck – og er, reverenter talt, paa Dansk det samme som Diævelsdræk, men for ikke at sætte for megen Skræk i Patienterne, har man forandret Diævel til Düvel. Dog det er idem per idem. Düvelsdræk er en Medicin, der ligesaalidet burde bruges indvortes, som Arsenik eller Mercurius. Bliver De ved at bruge disse Draaber i fjorten Dage, saa er det hele medicinske Facultet ikke mere istand til at curere Dem. Barselk. Men hvad skal jeg da bruge? Magnetis. De skal lade Dem maanetisere. Magnetismen er det souveraine Middel for alle Sygdomme. J Boxtehude har jeg cureret Halte, Lamme, Værkbrudne, Døve, Blinde ved den magnetiske Kraft, og i Berlin har jeg, under Statsraad Huselands Opsigt, maanetiseret Epilepsien bort fra en Jomfru, der havde været plaget dermed i ti Aar. Tak skee vor store og udødelige Mester Dr. Mesmer, Han har virket samme Revolution i Menneskets physiske Tilstand, som Dr. Faust, ved Bogtrykkerkonstens Opfindelse, i dets aandige Forfatning. (Det ringer.) En Dreng (træder ind. Jeg skulde hilse fra Madamen og høre, hvorledes Fruen og den Lille befinde sig? Barselk. Hils Madamen og slig meget vel. (Til Magnetiseuren.) De talte om Mesmer og Huseland. Min Doctor fortalte mig netop nyligen, da jeg spurgte ham, om jeg skulde lade mig maanetisere, at Huseland havde i sin berømte Konst at forkorte Livet, troer jeg den hedder, kaldet Dr. Mesmer en banquerotteret, foragtet og til Sværmerie henfalden Læge. Magnetis. Det var den Gang, og Deres Doctor handler uforskammet i, at beraabe sig paa Mandens tidligere Skrifter. Nu er Huseland den ivrigste Mesmerianer. Han gaaer i Jlden for Mesmer og hans Opfindelse. Barselk. Men hvorledes kunde han saaledes skifte Mening; Magnetis. Fordi han er en anden Paulus i Medicinen, og en stor Læge; det er kun de smaa, der holde saa fast paa deres Meninger og de gamle Systemer. Desuden maa De vide, Huseland bryder sig ikke mere om sin Praxis. Han er Statsraad og ikke Sygeraad. Derfor anbefaler han saa meget Magnetismen, som den meest statsoeconomiske Curmethode. Som sagt, De maa lade Dem maanetisere. Barselk. Jeg vilde nok, men jeg frygter det kunde gjøre for megen Opsigt i Byen. Magnetis. Aldeles ikke. Det skeer altsammen indenfor lukkede Døre. Naar jeg har sat mig i Correspondents med Dem, saa gaaer Alting ligesom af sig selv. De har kun fire Grader at gjennemgaae. Haar jeg Dem først i den magnetiske Søvn, saa er Curen snart tilendebragt. Barselk. (studsende). Magnetisk Søvn inden lukkede Døre? Hvad vil Folk sige til det: Magnet. Det er ikke saadan en Søvn, som De formoder, Madam. Søvn er her kun Terminus technicus. Det er egentlig kun en Extase, en Dvale, en Exaltation af den hele Livskraft. Barselk. Men naar jeg saa ligger i denne magnetiske Søvn, hvad skeer saa Magnet. Saa kan De see med det indere Øie. De kan bedømme Deres Svaghed, ordinere Dem selv Lægemidler, sige paa hvilken Hylde i Apotheket de staae, bestemme paa en Tusindedeel Gran, hvor meget deraf man skal give - kort, De er en Prophetinde, der kan fortælle os, hvad der foregaaer Hundrede Mile herfra. (Det ringer.) Barselk. Det er ganske sikkert Doctoren. For Himlens Skyld – bag Skjærmbrædtet, Hr. Licensiat, faaer Doctoren Dem at see, er jeg ulykkelig. (Magnetiseuren skjuler sig bag Skjærmbrædtet.) Barselkonen. Doctoren. Doctoren. God Morgen, min søde Frue. Hvorledes staaer det til med Sundheden; Barselkonen. Kun maadeligt, Hr. Doctor. Jeg har bestandig saadan Benquelse. J mellemstunder maa jeg ordentlig græde, uden at vide hvorfor. Doct. De maa søge at opmuntre Dem. Barselk. Det vil jeg gjerne; men jeg veed ikke hvorledes jeg skal bære mig ad. Doct. De skal forjage hver sørgelig Tanke og ikke tænke paa andet end Munterhed og Lystighed. Saasnart der melder sig hos Dem en mørk Tanke, saa lader De den ikke komme over Dørtærskelen. Og kan De ikke faae den paa Døren, saa byder De den en Flaske Champagner. Barselk. Men for vort Kjøn passer det sig ei Doct. Fordom, Frue, I gamle Dage ansaae man det vel for en skrækkelig Ting, at tilraade en Patient at beruse sig. Men siden Brown er fremstaaet med sit System, curerer man med Viin og Brunsuppe langt bedre end med den kostbareste Medicin. Barselk. Det er nok ham, der har opfundet Brun- eller Braunsuppe? Doct. Ingenlunde. John Brown var en berømt skotsk Læge, hvis Elemente medicinæ have frembragt en stor Revolution i Lægekonsten. Han fulgte ogsaa practisk de Læresætninger, han forkyndte. Han holdt saa meget af de styrkende og pirrende Midler, at han ved fine Forelæsninger altid havde staaende ved Siden af sig en Flaske Rom og Laudanum, som han fire, fem Gange under Læsningen tog en Portion af. Barselk. Men De har jo hele Tiden forbudet mig at nyde andet end Havresuppe og Franskbrød, Doct. Hele Tiden brugte vi ogsaa den antiphlogistiske Methode, nu bruge vi den phlogistiske. Kiender De ikke min Vens og Collegas, Statsraad Huselands Makroblotik, Han raader netop til, engang imellem lidt Uorden i Levemaaden. Hvorledes staaer det ellers med de øvrige Livsfunctioner: Barselk. Jeg har i to Dage havt Obstruction.