Kiøbenhavns Postrytter, 1792-10-29
Kongen af Preussen er reyst til Berlin, hvorhen hans Armee følger ham. Han har havt en meget alvorlig Samtale med vore forrige Prindser, og bebreydet dem, at han af dem var ført bag Lyset. Efter denne Samtale, for hvis Rigtighed jeg vil indestaae, forføyede Ludvig den Sextendes Brødre sig til Slottet Vouziers, som de den Gang havde inde, men hvorfra jeg nu skriver dette Brev. Vi giøre megen Bagage til Bytte, og vore Soldater finde deres Regning derved. J Gaar fik man Fingre paa Monsieurs Berliner Vogn. De med Syge belæssede Vogne tage vi ikke, for ey at anstikke vores Armee. Jeg er Dem Borgen for, især efter den i Speyer gjorte Diversion og min Aftale med Kellermann, at Tyd skeerne ikke saa hastig skal lade sig det falde ind at rykke imod Frankerige. Jeg kiender ret vel det Decret, som efter Forræderen Fayettes Raad blev udfærdiget, og hvorefter ingen General, uden Ministerens Ordre, maatte forlade sin Armee. Men saadant passer ikke til mine nuværende Omstændigheder. Jeg vilde slet opfylde mine Pligter som General, dersom jeg fulgte dette Decret efter Bogstaven, og spildte Tiden paa Marcher, i Stedet for at anvende den til at aftale hele Detailen af mine Operationer med Conseilet. Jeg haaber, at den fineste Dadlesyge ey vil kunne have noget imod dette nødvendige Skridt, og at mine Hensigters Reenhed og mit uskrømtede Forhold vil være mine Havere tilstrækkeligt Svar nok, Saa behagelige som Beretningerne fra Armeerne overhovedet have været for Nationalconventet, saa ubehagelig var derimod General Chasots Rapport, hvori meldes, at de 2 Volontair-Batailloner, Mauconseil og Republicain, havde den 5te hujus i Rherel massacreeret 4 Preussiske Deserteurer, som allerede havde engageret sig hos Municipalitetet sammesteds, at alle Generalens med Menneskekierlighed, Retfærdighed og sund Fornuft overeensstemmede Forestillinger havde været frugtesløse, ja at man endog havde truet med at myrde ham med, saafremt han vedblev at sætte sig derimod. Nationalconventet har decreteret, at Bataillonen Mauconseil skal bringes til nærmeste Fæstning, og at de, som egentlig have begaaet Mordet, skulde paa det nøyeste bevogtes Dumourier selv har under 8de hujus sendt begge disse morderske BatailloForbrydere, – jeg kan hver ner følgende Skrivelse. ken kalde Eder Borgere eller Soldater, thi hele Frankrige sukker over Eders gruesomme Handling - Lovenes Hævn ligger tungt paa Eders strafværdige Hoveder. Leverer Eders Vaaben fra Eder, og venter Eders Skjæbne; hvis ikke, ville J uden Naade blive dræbte. General Bournonville har Ordre at sende Eder under en tilstrækkelig Escorte til Paris, hvor man vil dømme Eder. Dersom der iblant Eder findes Mennesker, som have værdige Følelser for den franske Republik, saa ville disse nævne og udlevere de Canibaler, som have badet deres Hænder, i de ulykkelige Preussiske Deserteurers Blod, vanæret Frankerige, og besmittet vor Seier. Men i intet Tilfælde kan nogen af Eder længer være værdig til at tiene Fædrenelandet. De iblant Eder, som ikke ere Forbrydere, have dog i det mindste gjort sig skyldige i Feighed, da de ikke have forebygget Misgierningen. Eders Faner skulle leveres Sectionerne tilbage, og Eders Klæder og Vaaben uddeles til værdige og sande Soldater. - Dette Brev, som fandt Conventets almindelige bifald, var bilagt med en Afskrivt af Dumouriers Ordre, hvorefter Bournonville ved sin Ankomst til Lanney skulde udenfor Staden lade begge formeldte Batailloner, midt i en Bataillon Quarree af Jnfanterie, Cavallerie og Artillerie strække Gevær, aflevere Kanoner og Faner, og trække Uniformen ud. Derpaa skulde han give dem en Escorte af 100 Mand, som skulde forpligtes til at bringe dem alle for Nationalconventets Skranker. J Tilfælde af Modstand havde Bournonville Ordre til, efter en tre Gange igientaget Opfordring til Lydighed, at bruge Maa ten og ikke skaane nogen af Rebellerne.