Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-09-19
Da denne berømte Mand har ved sine Foretagender, i den Tid da han var Statsekretair for de udenlandske Anliggender i London og siden Premierminister, havt den største Jndflydelse paa de politiske Forhold saavel paa Jordkloden i det Hele, som med specielt Hensyn til sit Fædreneland og dets tilkommende Skjebne, og da de Begivenheder, som siden hans Død ere foregaaede eller kunne forventes at foregaae, for en stor Deel maae forklares af at man har traadt i hans Fodspor, og fulgt hans Planer, eller af at man har forladt dem, saa er det lærerigt i nærværende Øieblik, hvori en af de største Criser som have fundet Sted i Menneskeslægtens Skjebne, er i Begreb med at foregaae, og hvori vi nærme os ustandselig til en nye Tingenes Orden paa vor Klode, at kalde denne berømte Mand ligesom frem af sin Grav for at see ham ret i Øinene, betragte hvad han var for et Væsen, og naar vi have rigtigen fattet hvad han var og hvad han virkede, da at overlade ham paa nye til sin Hvile, for at styrte os med vore Betragtninger ind i Jordlivets nærværende Tummel. Vi kunne saameget sikkrere foretage os denne Beskuelse, som vi i anførte Værk have faaet dertil den paalideligste Veiledning. Cannings Fader var bleven giort arveløs fordi han havde giftet sig imod sin Faders Villie, og han var bleven affundet med en aarlig Jndtægt af 150 Pd. Sterling. (Atter et af de store Beviser paa hvorledes vi Mennesker ere saa ofte misfornøiede med de Ting der skee i Verden og som kunne dog have de største og vigtigste Hensigter). J Aaret 1771, et Aar efter Georg Cannings Fødsel, døde hans Fader; da hans Moder levede i den største Trang, saa blev hun nødt til at søge sig Levebrød som Skuespillerinde; men hun fandt derved kun en knap Underholdning, fordi hun ikke besad meget Talent for Theatret; dog var det hende mueligt at give sin Søn en lærd Opdragelse, da en Onkel af den unge Canning tog sig paa at understøtte ham. Denne Understøttelse er den eneste, som han i sit Liv har erholdet, forresten har han hiulpet sig selv. Han røbede meget tidlig et stort Talent for de skiønne Videnskaber, især for Poesien; da han neppe havde fyldt sit 15de Aar var han allerede een af de vigtigste Medarbeidere ved Udgivelsen af en Journal ved Navn Microcosm, som Disciplerne i Skolen i Eton udgave. Deriblandt opvakte en Ode om Grækerne en almindelig Opmærksomhed. Canning er et af de store Beviser paa, at Poesie og Veltalenhed kunne forbindes med hinanden i den samme Person, som vistnok er fieldent. (Man veed f. Ex hvor stor en Taler Cicero var og tillige hvilken maadelig Poet). Dette Talent til Veltalenhed udviklede sig hos ham allerede meget tidlig, da han studerede i Oxford, og siden i det juridiske Collegium Lincoln Juns i London og i den Grad, at han tildrog sig Pitts Opmærksomhed. Denne lod ham kalde til sig og foreflog ham at han vilde forskaffe ham en Plads i Parlamentet, naar han vilde understøtte Regieringens Forholdsregler. (Dette Factum viser hvorledes det gaaer til i representative Statsforfatninger, og opklarer de hem melige Bræk i den Engelske Constitution; thi gik det rigtigt til, saa havde en Minister som Pitt sagt til Canning: at han maatte love ham at søge altid at oplyse sig om hvad der var det Sande og Gode og anvende sin hele Veltalenhed til at forsvare det). Canning havde hidindtil fornemmelig staaet i Forbindelse med Oppositionens Medlemmer; imidlertid modtog han dog Pitts Forslag og som man paastaaer ifølge den bekiendte Sheridans Raad, og blev i Aaret 1793 valgt til Medlem for Parlamentet for Nevport paa Øen Vhigt; han holdt sig nu til Piets Partie, mange af hans Grundsætninger stemmede ogsaa overeens med denne Ministers eller kom i Tiden til at giøre det. Englands Forfatning har det Gode ved sig, at den aabner Veien for enkelte Personer, som hverken udmærke sig ved en høi Fødsel eller Rigdom, eller offentlige Embeder, eller store Protectioner til at giøre sine Kundskaber, og Talenter og sin Jver for det Gode gieldende, og selv at forskaffe sig Berømthed, Formue, høie Poster og Værdigheder. (Men det samme er ogsaa Tilfældet i alle gode Monarkier, hvorpaa man f. Ex. heri Danmark har seet store Exempler, f.Ex. i ældre Dage Griffenfeldt, Tordenskjold og fl., ligesom man ogsaa i nærværende Tidspunkt kunde fremstille mærkværdige Exempler derpaa) Men Erfaringen lærer, at uden Rang, Formue og anseelige Familieforbindelser, saa kan ikke saa let selv det fortrinligste Talent blive valgt til Chef for et Partie eller til første Minister, og Canning hører til de meget faa Undtagelser fra denne Regel. (Ogsaa giver det sig tydeligt tilkiende, at Mangelen paa disse udvortes Forbindelser var ham overmaade til Hinder ved hans Foretagender, og hans hele superieure Talent udkrævedes, for at seire over disse Hindringer). Han udmærkede sig i Begyndelsen som Parlamentslem ved tre mærkværdige Taler; den første om en Subsidietractat med Sardinien, den anden om Slavehandelen og den tredie om Storbrittanniens Forening med Jrland. Allerede i denne Tale paastod han, at det var nødvendigt at tilstaae Katholikerne samme Rettighed som Protestanterne, og at det var aabenbart at det vilde med Tiden blive uundgaaeligt, at man maatte tilstaae dem det; men han paastod tillige at Emancipationen maatte være en frie Gave af Parlamentet. (Man ville nu ved disse Ord erindre sig at Emancipationen blev i Aar bevilget af Parlamentet, og hvorledes det gik til dermed) Aaret 1800 giftede han sig med en Datter af General Scott og blev derved en Svoger til Hertugen af Portland. Den Familieforbindelse hvori han derved kom var ham siden meget til Fordeel, og var ham gavnlig i hans Stilling som Under statssecretair. Han opgav denne Post, da Pitt i Aaret 1801 trak sig tilbage fra Forretningerne J Aaret 1802 opponerede han heftig mod Pitts Efterfølger Addington; men da denne resignerede og Pitt paa nye traadte ind i Ministeriet den 3die Mai 1804, saa understøttede han denne sin Velynder paa det stærkeste. Da Hertugen af Portland i 1806 blev første Minister, saa blev Canning Statsekretair for de udenlandske Anliggender. J denne Post var det hans Kald at forsvare Expeditionen mod Kiøbenhavn, som blev heftig angrebet i Parlamentet. Landgangen paa Øen Valchern, som egentlig var bragt i Forslag af Lord Castlereagh, bevirkede at han traadte udaf Ministeriet; han kom siden i Strid med denne Minister, fik en Duel med ham og blev faaret.