JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1839-03-04
Efter sidste Oversigt over Kjøbenhavns Handel i Aaret 1838 seer man, at dette Aar var et ligesaa jevnt og roligt Handelsaar som 1837 i høi Grad havde været rystet af mercantilske Bevægelser og ulykkelige Begivenheder, som havde havt skadelige Jndflydelser paa Verdenshandelen. Handelsefterretningerne Jylland lyde ogsaa ulige heldigere om sidstnævnte end de tidligere Aar, da Kornsalget ei alene var betydelig større, men Priserne endog meget høiere. Hertil kommer unægtelig den udbredte Nytte, som foruden vore andre Handelshuse, det respectable Huus, Ree & Comp., etableret i Aarhuus og Randers, i mangfoldige Handelsgrene afstedkommer for Provindsen og som i sine Resultater i mercantilsk Henseende er af indflydelsesriig Virkning. Handelshusets Affairer gaae ud paa det meest udbredte Opkjøb af Korn, Raps, Uld, Huder, Skind m.m., og man beregner, at dets betydelige Omsætning for disse Landboproducter skal bevirke en Circulation af 1 a 2 Millioner aarlig, som ved Omsætningen directe gaaer ind i Provindsen. At dette Husets Forretninger væsentligst gaae ud paa Commissionshandel, ifølge meddeelte Ordres fra Udlandet, formenes især at være til Nytte for Provindsen. eftersom Huset under hvilkesomhelst Conjuncturer til enhver Tid er sikkret, ligesom Opkjøbene ifølge de udenlandske Ordres undertiden langt overgaae de Priser, Landets egne Handelshuse kunne anbyde. Endvidere er den Omstændighed af væsentlig Betydning, at Handelshuset med Contanter i Omsætnings-Øieblikket afgjør enhversomhelst Leverance uden anden Vareliqvidation, ligesom Pengeforskud saavel paa Raps, som Varepartier kan erholdes. Husets Force synes at bestaae i et strængt Hensyn paa gode Varers Udvalg og disses størst og hurtigst mulige Omsætning, samt sikkre og solide Handels-Communicationer fra Udlandet. J dette Efteraar antager man, at dets Kornopkjøb har været meget betydeligt, da det, som mange Aar tilforn, ei alene har indskrænket sig til Jylland, men endog til adskillige Kjøbstæder i Sielland, maaskee endog flere Uger forinden Handelspeculationen i saadanne Byer fra Handelstanden i Hovedstaden blev forsøgt. Hvorvidt iøvrigt dette Handelshuus med Svenskerne har gjort Erfaring om, at Toldvæsenet ei er saa ganske frit for "yrsteri, som Helsingørs=Beretningen nys forkyndte, kan ei med Bestemthed afgjøres, men det lader næsten dertil, naar man seer, at der nu i flere Aar er transporteret Uld, Huder og Skind pr. Axe fra Randers til Aarhuus, for ved sidste Byes mindre smaalig seende Toldsag at lade bemeldte Artikler udskibe.
Jyllandsposten, 1839-03-04
Det indsendte Stykke: "Mere om Amtsforvaltermagten" kan ikke blive optaget, førend Forfatteren Redactionen. vil opgive sit Navn for Hermed følger en Subskriptionsplan paa en almindelig Commissions-Tidende for Nørrejylland." Paategnede Planer bedes indsendte til dette Blads Commissionairer. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1839-03-04
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1839-03-11
Frandsp. ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Nr. 10. Mandag den 11te Marts. Maa trykkes. Fleischer. Det gielder ei Rod – det gjelder Nødder!
Jyllandsposten, 1839-03-11
En dansk Mands Ord i Anledning af den nye Jødefeide. Der er i denne ikke umærkelige Strid blot et eneste lille, men meget betænkeligt Ord, som Redacteuren af Aalborg Avis tvende Gange bruger og sine Antagonister: det er Tillægsordet fræk. Fræk er kunden, som aabenbart trodser Sandhed, Dyd, Religion; eller den, der sætter sig med Kaadhed op mod sin Overmand eller Herre. Man seer altsaa, hvor høit han stiller sig og sine Troesbekiendere over os Danske, og at han er fræk nok til at skrive det aabenlyst gjentagne Gange. - Men det er ikke nok, at han tør vove dette; det er endnu mere betænkeligt, at alle disse Religionsforvandte, uagtet Opfordring, tie, istedetfor at underkjende og fralægge sig slige kaade Anmasselser. Dersom de ikke bifalde saadant overmodigt Sprog, hvorfor frakjende de sig ikke, hvad der let kunde tilregnes Flere, Eller skulde det være saa, at Mosaiternes Magt allerede havde naaet en saa frygtelig Høide, at en dansk Mand af dem skal udskjeldes og haanes, naar han - om endog med Sindighed, vover at yttre en Mening, der ikke behager dem, – Naar skulle vi, Landets egne Børn, faae et Ord ind med, naar Pressen skal benyttes af Fingre som hine Dagbladene ere skarpe, farlige Vaaben. Lade vi os disse fratage, da ere vi saagodt som værgeløse. Hvorledes hugger han i Aalborg, ikke omkring sig, saa Folk maae see at hytte Næser og Øren, Et Ord til Eftertanke af en dansk Mand.
Jyllandsposten, 1839-03-11
(Jndsendt.) Motto: Redet das Geld, so schweigt die Welt. Det er en Kjendsgierning, at Antallet af Seminaristerne, især i Jylland, stiger betydeligt hvert Aar, og at kun enkelte af disse først erholde fast Embede mange Aar efter at de ere dimitterede fra Seminariet, medens derimod Pluraliteten maa finde sig i at conditionere som Huuslærere eller Substituter hos andre Skolelærere for en Løn, som mangen en Præst eller Proprietair giver sin Avlskarl. Vil nu en saadan Seminarist endelig, kjed af sin Stilling, rive sig løs fra dette ofte besværlige og ringeagtede Arbeide, da skal han, ifølge Reglementet for Seminariet, erlægge en Sum af 150 Rbd. Sølv til dets Fond, for den Underviisning, han derhar nydt, og hvorledes formaaer han vel at tilveiebringe disse Penge, naar han Jntet eier uden den Smule, han fortjener, Med de Personer, hos hvem det Modsatte er Tilfældet, bliver det naturligviis en anden Sag. Det forekommer derfor Jndsenderen at være en betydelig Anomalie, at en Seminarist i H. i Aarhuus Stift, paa omtrent 40 Aar, der iøvrigt er sund og frisk, staaer op om Morgenen Klokken 4, undertiden arbeider paa sin Mark tilligemed sine Folk, eier, ja beboer en Bondegaard i Sognet, istedetfor Skolebygningen, og efter Sigende fungerer som et Slags Oppebørselsbetjent og Stævningsmand – kan lade Skolen og Kirkesangen bestyre ved en Substitut, som han gjerne skifter hvert eller hvert andet Aar. Jndsenderen formener, at det er aldeles vist og uomtvisteligt, at en Skoles Elever lide meget ved saaofte at skifte deres Lærer, at flere af vedkommende Beboere indsee det Urigtige i en saadan Jndretning og erkjende, at Jndkomsterne af et godt Degnekald ingenlunde bør komme en Mand tilgode, der har opgivet personligen at varetage sammes Forpligtelser; og jeg skulde tage meget feil, om der ikke findes dem, som mene, at ovenstaaende Ordsprog her, som desværre altfor ofte, veed at gjøre sig gjældende, hvilket man dog maa aldeles betvivle, da den omtalte Skolelærers og Kirkesangers, eller rettere sagt Navnedegns, Foresatte ere bekjendte for at være redelige og brave Mænd. J det berørte Tilfælde bliver der altsaa formeentlig kun dette Alternativ tilbage for vor Hr. Navnedegn (hvoraf man maaskee kunde paavise flere, enten renoncerer han ganske paa sit Embede og betaler i skyldigste Underdanighed sine 150 Rbd. Sølv til Seminariefondet, eller han holder sig den befaling efterrettelig, som vistnok ikke bør udeblive: "Skomager bliv ved Din Læst, Første var jo en let Sag for en Mand, der som bekjendt er Capitalist; men lad os see, om han gjør det – nei, han holder formodentlig alt for meget af det kjære Mammon, til at han skulde foretage sig en saadan Operation dermed, og i Henseende til det Andet, bliver det vel et Spørgsmaal, om ikke Mageligheden vilde komme i Collision med Pligtens Opfyldelse. Maatte disse Linier tjene til at henlede Vedkommendes Opmærksomhed paa ovenomtalte Sag, der, som sagt, har flere af Beboerne i et vist Sogn imod sig, skader Underviisningens Fremgang i dets Skole og beriger Navnedegnen paa andre i det mindste ligesaa værdige Subjecters Bekostning, da var Hensigten hermed opnaaet.
Jyllandsposten, 1839-03-11
Nyheds Post. Et Exempel, som det, fortjener i høi Grad Efterfølgelse, hvor man erfarer, at Thisted Byes Borgerrepræsentanter ved afvigte Aars Udgang have aflagt kort Oversigt over Byens Communalbestyrelses Virken i Løbet af Aaret 1838. Meget var det at ønske, at vore andre Kjøbstæder vilde glæde Publicum med Fremlæggelsen, af en lignende Oversigt til det Almenes Oplysning, der vistnok vilde være saa meget kjærkomnere, som det allerede overalt i vore Byer spores, hvilket Held og Gavn det friere Communalliv har tilveiebragt, som nødvendig Aar for Aar paa den meest kjendelige Maade maa udslette det dybt ind trykkede Præg og forrustede Stempel af saa mange Kjøbstædborgeres tidligere Umyndighed og Jntetsigenhed, som kun efterhaanden vil kunne tabe sig, for i den nye Tingenes Form at omstøbes til kraftig Selvvirken og gjennemført Borgerbeslutning. Det er derfor en dyrebar Sandhed, som enhver redelig Borgerrepræsentant alvorlig maa indprentsig, naar Borgerrepræsentanterne i Thisted blandt Andet i Jndledningen til berørte offentlige Oversigt sige: "Den sig meer og meer udviklede Almeensands, som vor højt elskede Landsfader saa kraftig har vakt, ansee vi for enhver god Borgers Pligt at understøtte og fremhielpe til en større Udvikling. Ved Jntet kan dette bedre skee, end ved ubetinget Offentlighed i Bestyrelsesgrenene."¬
Jyllandsposten, 1839-03-11
Jfølge Anmodning fra Hr. Capitain Lengrick skulle vi ei undlade at bekjendtgjøre her i Bladet, at den af ham samlede Gleerupske Legat=Stamtavle om kort Tid vil udkomme, hvorom bemeldte Familie saaledes underrettes. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1839-03-11
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1839-03-18
Franosp. ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Mandag den 18de Marts. 1839. Nr. 11. Maa trykkes. Fleischer. Brage og Jdun. Ti see her det første Forsøg paa at frembringe en nøie aandelig Forening mellem trende Broderfolk i Norden. Paa en saadan har Tidsaanden allerede længe hentydet. De gamle taabelige Nationalfordomme ere lidt efter lidt forsvundne, som natlige Taager for Morgenlyset; og videnskabelig Samfærsel har mægtigen tiltaget. Men der fattedes endnu et Foreningspunkt, er saadant som Tidsskrivtet Brage og Jdun giver glædeligt Haab om at vorde. Heftets prosaiske Deel indeholder, tvende Afhandlinger af Grundtvig, een af Hammerich, een af Stang (i Christiania) og een af P. L. Møller.
Jyllandsposten, 1839-03-18
Det poetiske Afsnit vise Digtninger af een Normand, to Svenske og ni Danske. At gjøre en udførlig Anmeldelse af disse Bidrag tillader dette Blads Rum ikke og sandt at sige, er det og bedre, at Den, hvem Sagen ikke er ligegyldig, selv læser Skrivtet. Tilmed, da jeg ogsaa har leveret et Par Digte, vilde en Bedømmelse ikke sømme sig.
Jyllandsposten, 1839-03-18
Cancelliets Svar af 5te Mai, communiceret gjennem Amtmanden, lød, at Schøler havde at indkalde Tommesen for Forligelsescommissionen, hvorefter man forventede sig underrettet om Udfaldet af Forliigsprøven. Overeensstemmende med saadan Ordre lod da Schøler Hr. Tommesen indkalde for Grevskabet Frysen borgs Forligelsescommission, hvor Parterne mødte 26de Juni næstefter. Hver af disse lod sin Erklæring Protocollen tilføre. Hr. Tommesen først sin, Schøler derefter sin; men Sidstnævnte kunde saameget mindre samtykke i noget Forliig, som Førstnævntes Erklæring ikke blot ikke sigtede til at give Schøler den af ham attraaede Æreserklæring, men endog indeholdt nye Beskyldninger, at S. havde forført Bønderne til at antage Berberisserne for skadelige for Rugen og ophidset dem til at klage over ham. Sagen blev da paa Ny forklaret Cancelliet, og Collegiets Svar af 23de Octbr. gik ud derpaa, at Samme efter Omstændighederne ikke fandt Grund til at paalægge Kirkesanger Schøler, at fralægge sig de omhandlede, imod ham brugte Udladelser; men at det iøvrigt stod ham frit for, med privat Saggivelse at paatale samme, i hvilket Tilfælde ham vilde være at tildeele Beneficium processus gratuiti. – Schøler opgav imidlertid at saggive sin Modstander, da han fandt Beroligelse ved Cancelliets ovenfor anførte, ham gunstige Yttringer, og elskede Fred, naar den kunde bevares med Ære, mere end Strid. Men at han i Tommesen havde nu mere, end nogensinde før, en uforsonlig Fiende, vidste han, saavel af hvad der var skeet, som deels af den Beretning (hvori han kaldes en Vinkelskriver) om Schølers Forhold under Berberissestriden, hvilken Commerceraaden tilstillede Amtmanden, paa den Tid, da Jndberetning om Forliigsprøven gjennem ham skulde skee til Cancelliet, hvilken Jndberetning just ikke aandede den Tone, som Provst Bas ses ovenfor anførte Erklæring; deels af en Erklæring, dateret 30te Marts 1832, der blev overgivet Provst Basse, hvori Hr. Tommesen tillægger dem, der dele Schølers Anskuelser og yttre deslige, udmærket Ondskab eller Dumhed; tilskriver Schøller, Utaknemmelighed, fordi han siges at have skyldt Hr. Tommesen Forbindtligheder for visse Tjenester; at han fører Klage over hans Berberisser; skildrer ham som den, der befattede sig med hans Embed uvedkommende, for en Degn og Skolelærer upassende og efter D. L. 2154 ulovlige Skriverier og Machinationer, og derved ophidsede Folket mod dets nærmeste Foresatte (T. var nemlig selv Skolepatron og Godsinspecteur, Schøler Skolelærer og Fæstebonde); han kalder dette en slet Handling, der kunde lede til Voldsgierninger og stempler ham som Folkeforfører. "Jeg indleverer slutter han - denne Erklæring og Besværing til Deres Høiærværdighed, som Provst og Formand i Skolekommissionen, overladende Dem at gjøre hvad Brug deraf, Demaatte finde passende, og til behagelig Opbevaring vel Skolevæsenets Archiv som Afbenyttelse for nogen Jyllandspost er ei talt, som et Minde om Schølers Fortjenester af Folkeoplysningen i Aaret 1832, vel vidende, at Commissionens Lemmer af Bondestanden ere saa forblindede af min Antagonists Jndskydelser, at de ikke kunne tænke fornuftigt omdenne Sag.
Jyllandsposten, 1839-03-18
J Randers skal det snurrige Tilfælde fornylig være passeret, at en vis Godseier A. som en Aften indfandt sig for at besee Voxcabinettet, i Trængselens Hede skal have drømt sig ind midt imellem sine Stude og betjent sig af det Udraab til sin Formand: "Plads!" Da imidlertid denne noksom indkillede Person, hvis Krop var som fastmuret, alene saae sig istand til, at dreie Hovedet for at see, omManden der bagved var klog eller gal, skal hiin, der ei sporede mindste Følge af sit Brol, anden Gang have raabt ham i Øret: "Ja gjør De ei Plads, slaaer jeg!" Den koldsindige Formand, som under dette Tordenveir skal have været i Uvished, om Raaberen virkelig var en naturlig Skikkelse eller en Voxautomat, bredte nu Ryggen mod Personen og udbrød, Vær saa god, der er Ryggen, hvilken Jndbydelse dog skal have bragt denne Grobian, i hvad han end var gjort af, til Raison. Endskjøndt der nu ere forskjellige Meninger om denne curieuse Passage, er dog vistnok den antageligste, at Figuren, som senere afgav umiskjendelige Tegn paa naturlig Construction, denne Aften maa have sat sig i Hovedet, at afgive Hr. Møller et Exemplar paa en manglende Automat af en heibergsk Studenstrup, ved hvilken Berigelse Cabinettet unægtelig vilde vinde meget. - Underligt er det, at der fra Hovedstaden intet meldes om at de 2 a 300 Mennesker, som opfyldte Kjøbmagergade ved Jfr. Grahns Bortreise med Deligencen, overbragte Kunstnerinden et eller andet Tegn paa Hyldest; men endnu underligere var det, at 9 gentile Kjøbenhavnere, som 14 Dage iforveien havde optaget Pladserne, i den Grad kunde forbryde sig mod Galanteriets Love, at de ei overlode Kunstnerinden en Plads i Diligencen, saa at hun maatte tage en – Vivogn. Hvorledes forstaaer man dog sligt, Den blotte Tanke, at Jfr. Grahn indtog den Plads, en Beundrer af Kunsten havde valgt sig, maatte jo allerede være Tilskyndelse nok – men de 9 fik ogsaa ret deres Løn som fortjent, de bleve nu indspærrede i Kassen, uden at kunne see det allermindste til deres Ledsagerinde. Nei, skeer engang Afreisen herfra, ville Jyderne hverken spærre Kunstnerinden Gaderne eller berøve hende Karethen.
Jyllandsposten, 1839-03-18
Blomsterelskere gjøres opmærksomme paa en i Retzels Boglade indlagt Jndbydelse, hvorefter de, som ere Medlemmer af Selskabet til Havedyrkningens Fremme, kunne gjennem Selskabet faae Roser forskrevne fra Paris, der er Hovedsædet for denne almeenyndede Blomsts Cultur, og fra hiin Byes fornemste Rosecultivateur, Vibert, der i et betydeligt Establissement alene beskjæftiger sig med Tiltrækning og Formering af Roser. Det er Dampskibsfarten, mellem Havre og Kjøbenhavn, der gjør det muligt i næsten samme Tid og med ikke synderlig større Bekostning at kunne hente fra Kilden, hvad der for paa anden og tredie Haand kom over Hamborg hertil, og hvorved vindes, at de allernyeste Productioner strax kunne erholdes, samt, hvad forBlomsterliebhabere især er magtpaaliggende, at de Forvexlinger undgaaes, som let indtræffe ved Planternes Forme ring hos Handelsgartnere, der erholde Moderplanterne fra fjerne Egne, og hvis Virksomhed er deelt mellem mange (Thynsp.) forskjellige Gjenstande.
Jyllandsposten, 1839-03-18
– Natten imellem 25de og 26de Febr. bleve to Toldbetjente voldelig overfaldne paa Veien mellem Wordingborg, og Nyeraad, og den ene af dem saa haardt medtaget, at man næsten tvivler om hans Liv. Paa Mistanke er en Borger af Byen tilligemed hans Svend bleven arresteret, og adskillige Forhør afholdte. Vi ville haabe, at Øvrigheden har havt god Grund til at foretage de nævnte Arresteringer, da i andet Fald en streng Daddel maa træffe den, fordi den arresterede Borgers Stilling er saadan at han kan lide et ubodeligt Tab ved i længere Tid at være fjernet fra (Spst.) sin vante Virken. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbd. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1839-03-18
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1839-03-25
Frandske ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Nr. 12. Mandag den 25de Marts. Maa trykkes. Fleischer. Nok engang om Værnepligten. Nu reiser Tscherning; Brock og Fibiger ældes de lave sig Allesammen snart til den lange Reise, fra hvilken man ikke kommer tilbage. – Skal det saa være reent forbi, jeg mener med Hovedsagen i Danmark. - Det er slet ikke længere siden, end at Mange endnu meget godt kunne huske det: at man herudenfor snakkede meget peent om det Venskab, man havde for os: men det Venskab svier til os endnu. Og eftersom man nu nyssens har hørt en lignende Lyd, saa kunde den ogsaa let være et Forvarsel. – J Roeskilde er velJntelligentsen for stærk til at troe paa saadant noget. Og inden man samles igjen deroppe ved den Søe, der leverer de lækkre Brasen, kunde det hænde, at vi fik fremmede Fiskere herind.
Jyllandsposten, 1839-03-25
Kongen har af Folket forlangt Raad til Folkets eget Bedste. Nogle har han faaet, og jeg troer, at de i det Hele ere gode; men det Bedste, det staaer endnu tilbage – hiint Raad over alle Raad, uden hvilket intet af alle de andre er vist paa at komme tørt i Huus. Er det saaledes, at man bygger paa den af en god Konge lagte Grundvold, Er det saaledes, man retfærdiggjør Folkets Tillid, – Man debatterer om Finantserne: det kan være godt nok, men hvad, om der komme Fremmede, og tømme alle vore Kasser, – Man raadslaaer om Hartkornet, meget vel, Men hvad, om der kommer Nogen, og slaaer os og alle vore Beter i Hartkorn, Det er en Mærkelighed, den producerende Stand, har sine Repræsentanter i Raadet, den Handlende sine; endogsaa den Lærende har nogle, men Krigstanden har Jngen. Er dette ikke som et Tegn paa: at alle Stænderne tilsammen skulle være een Krigerstand, naar der er Krig paafærde? Naar Landet er i Fare, da er der hverken Bonde eller Greve, hverken Kræmmer eller Grosserer, hverken Grovsmed eller Guldsmed; men Alt er - eller skulde være - Kriger, Landsforsvarer. - J Fred gik Cincinnatus bag sin Plov, men naar Krigstrompeten smældrede, smed han Plovkjeppen, og grebtil Sværdet. J Fred drev Manlius Kvæg tilvands; men naar Jani Tempel blev lukket, ombyttede han Hyrdekoften med Sagum, med Præterte. Da de forkjælede, fordærvede Romere lode stille for sig, da de holdt Leiesvende, da var det og forbi med deres Magt og Herlighed.
Jyllandsposten, 1839-03-25
Veirprofeten, som i en Afhandling agtes udgivet af en Danmarks Søn og hvortil indbydes til Subskription, tør vi her uden Sky anbefale det ærede Publicum, da vi holde os overtydet om, at denne Afhandling i flere Henseender vil indeholde den Eiendommelighed og meteorologiske Jnteresse, som den os bekiendte, indsigtsfulde og alderstegne Forfatter ifølge lang og prøvet Erfaring, her vil lægge for Dagen, idet han vil fremstille det samlede Resultat, hans mange Jagttagelser og nøiagtige Provelser have forhvervet ham, og som vistnok fortjener at tages i Betragtning, uden at man dog derfor behøver at give sig af med at forudsige til bestemt Tid og Sted et vist Veirlig, hvilket for den Kortsynede stedse er og bliver en Umulighed, i hvorvel der vistnok ingen Tvivl er om, at den gamle og erfarne Sømand eller Landmand med lang større Sikkerhed for endeel kan forudsige det kommende Veirlig, end den Lærde, hvis theoretiske Bevæggrunde og opstillede Hypotheser saare let staae udsatte for en total Omstyrtning, som var Tilfældet, da Professor Dittmar spaaede mild Vinter, hvor netop en ualmindelig streng Vinter indtraf, hvorfor Tydskerne længe efter betitlede einen strengen Winter, – einen gelinden Dittmar."- J Uddrag af 4de Bind af Børnes Skrifter anfører Khvnsp. med Overskrift "Børne, som han viser sig i sine Skrifter, blandt Andet følgende Stykker: "Der gives virkelig en Sammensværgelse, som forgrener sig, ikke alene i Tydskland, men i hele Europa. De Sammensvorne kjende ikke hinanden, de have ingen aftalte Kiendetegn, Veie og Hensigter, og alligevel danne de et Broderskab – nemlig ved Sindelaget. Dog er dette Forbund ikke rettet imod den fyrstelige Magt, men imod dennes Misbrug i Statstjenernes Hænder; det er rettet imod den lovløse Tilstand, imod enhver Vilkaarlighed, og det vil, til Trods for allePolitier, naae sit Maal. – "Derfor skulde man og jeg vil gjøre det) tale oftere om Folkets Savn, end om dets Rettigheder, mere om Statens Forvaltning, end om dens Forfatning, mere om Borgerlivets daglige Begivenheder, som de vise sig i den huuslige Kreds og paa Torvet, end om Grundsætningerne for Lovgivningen og de store politiske Forhold. – "Hvorledes en god eller slet Regjering giver sig tilkjende i Familielivet, i Menneskenes daglige Nod og Velbefindende, dette vil jeg, gjennem enkelte Jagttagelser, antyde saaledes, at det bliver fatteligt for enhver Forstand. Det tydske Folk har endnu for lidt politisk Oplysning.