Politivennen, 1807-01-01
Atter noget om Færgefarten mellem Kallundborg og Aars. Anledning af hvad i No. 469 af dette Blad anførtes imod den i sammes 467 foreslagne Forlæggelse af dette Færgeløbs Jydske Landingspunkt fra Aarhus til Horsens, hvorhos formenes at en Forlæggelse var raadeligere fra Aarhus til Norsminde, kan indvendes følgende: 1. Naar Jagterne gaae norden om Samsø, som ikke er et ofte indløbende Fald, mener Jndsenderen, at det var umuligt at krydse op til Horsens Fjord Herimod gælder blot den let indlysende Sandhed, at hvis Jagterne ere gode Søfartøjer, maae der ligesaavel med dem kunne krydses til Horsens Fjord, som der i Beltet mellem Nyborg og Korsør krydses fra den ene Kyst til den anden, eller med andre Ord, som der overalt paa al Verdens Have krydses frem, hvor Vinden ikke tillader anden Sejlads. Naar man fra Kallundborg løber Nord om Samsø, for at undgaae den Vind, der paa en Fart til Horsens vilde nødet til at krydse, nødes man fra det Øjeblik, at man har naaet Nordenden af Samsø, for selv samme Vinds Skyld at krydse sig ind til Aarhus og ligeledes til Norsminde. Vel nægtes ej, at man i sligt Tilfælde, helst naar Strømmen, som det sædvanligste, er sydlig, snarere naaer Nordenden af Samsø over Styrbords Bov, end man ved Krydsning kan naae Sydvestpynten af samme Land, og muligt er det altsaa i dette eneste Tilfælde, at den hele Sejlads til Aars eller Norsminde vilde fuldendes i lidet kortere Tid dog undtagen de Tider naar Strømmen var norden); men Kompasset har 52 Stræger; og hvis det, naar Vinden blæser fra 4 af disse, gaaer hurtigere fra Kallundborg til Aars eller til Norsminde, men, naar den blæser fra de andre 28, snarere lader sig gjøre at naae Mundingen af Horsensfjord, da vil dog vel enhver see, at Fornuften taler for dette sidste Sted. 2) Man har ikke foreslaget, at Havnen skulde være paa Hjarnø, men ligeoverfor. Er der ikke nu nogen Anstalt for Tiden, da er der ligesaalidet ved Norsminde, om ikke mindre. Dette kan altsaa ikke gælde som Jndvending mod Fartens Forlæggelse til Horsensfjord. 3) Var i Vejens Længde kun lidet vundet ved at forlægge Landingsstedet fra Aarhus til Norsminde, i alle de Tilfælde hvor man ikke gaaer Nord om Samsø, og i dette sidste Fald er Aarhus endog nærmere end Norsminde. Norsminde bliver altsaa et Sted, der i ingen Maade anbefaler sig til at vorde det sydske Endepunkt for en Færgefart mellem Sjælland og Jylland. Endnu mere begribes dette, naar man veed, at al den Vanskelighed, Grundene af Thuns og Endelave nu frembyde ved Farten til Aarhus, endnu blev større og ikke mindre for Farten til Norsminde. Jmellem Kallundborg og Horsens Fjords Munding er derimod et aldeles rent Farvand, lige besejleligt i den mørkeste Nat og ved Dagens Lys. 4) Den Jndvending, at Færgeløbet i Aarhus kunde bestaae, endskjøndt Farten for Rejsende forlagdes til Norsminde, er langt fra at kunne have nogen Vægt imod Forslaget angaaende Horsens Fjord. Hvad vilde komme ud af en saadan Jndretning? dobbelt Bryderi, og Langsomhed og Vanskelighed med Ordens Holdelse, blev den naturlige Følge, og dette i Forening med en som allertiest langvarigere, ikke sjælden farligere Fart, samt med ligesaa store Anlægs Omkostninger, synes endog meget mere at tale højt for en aldeles Forlæggelse til Mundingen af Horsens Fjord, hvorved det, for den offentlige Nyttes Skyld, blev at ansee, som en saare ubetydelig Betragtning, enten det Aarsiske Færgeløb derved gaaer i Lyset eller ej. Forfatteren af hint Forslag om Fartens Forlæggelse til Horsens Fjord er en Hader af at beraabe sig paa fremmede Nationers Meninger og Exempler. Han anseer slig Mistillid til Egentanke, slig Forgudelse af Fremmedes, hvis de uhældigen vorde Vaner hos et Folk, som en højst daddelværdig Nationalsvaghed. Men ere vi Danske nu engang slige svage Mennesker, behøves det at beraabe sig paa hine vore Afguder for at fremme noget nyttigt, saa tillade man ogsaa ham, ikke blot som selv søkyndig, ikke blot som den, der selv har forsøgt næsten ethvert dansk Færgested, men og som den, der har rejst i andre Lande, og som den, der har talt med kyndige Fremmede om vort eget, at anføre, at disse enstemmigen have fundet vore Færgeanstalter usle, (Tak skee Regieringen, der ved at henlægge dem under et højst virksomt Kollegiums Overopsyn har sørget for, at vi dog engang skulle vorde forskaanede for denne Dadel,) - at de have let højt over Fartens Gang imellem Kallundborg og det langt og skjult afliggende Aars, - at de have gluffet over, at Masne ikke forlængst var gjort landfast med Sjælland, og med Masnø Kalv, og paa denne sidste en Færgehavn anlagt, at de have yttret den højeste Forundring over, at der ikke mellem Jylland og Norge var en Færgefart, - at der ikke engang var en ordentlig Paket baafart mellem Kbhvn og Norge, at der ikke imellem Nyborg og Korsør gik velbygte og stærk bemandede Rofartøjer hvergang Stille indtraf, - og saa meget mere andet. Englænderne, der vel helst bør tages Exempel fra i dette Stykke, hvis vi ellers endelig skulle hænge i Exempel, have i de senere Tider forandret de gamle Færgeløbssteder mellem Jrland og Vales, med stor Bekostning, uagtet derved i Forhold var endnu meget mindre Forkortelse at vinde, end ved den her foreslagne Forlæggelse til Horsensfjordens Munding.