Københavns Adresseavis, 1766-04-15
Sogne=Præsten Hr. Aagaard til Glostrup Meenighed, tog til Exordium Josva 1 Cap. v. 5, 6. Ligesom jeg var med Mose, vil jeg være med dig; jeg vil ikke overgive, og ey forlade dig, vær frimodig og vær stærk. Coll. v. 7, 9. Textus Genests 48 Cap. 21 v. Theema: En omhyggelig Regenteres Bøn og Tillid tilGud i sin Dødsstund for sine Efterladte. (a) En omhyggelig Regenteres indtil Døden vedvarende Omsorg. (a) Fædrene Abraham, Jsaach og Jacob vare i sin Til virkelig Regentere over deres Tid efter anden tilvoxende Afkom. (8) Deres Politie bestod fornemmelig i Gudelige Formaninger, som bleve bestyrkede ved deres eget Exenpel, i en gudfrygtig Vandel, samt Bøn og fortroelig Omgang med Gud, hvilket gjorde dem saa ære værdige og agtede, at deres Formaninger galdt lige ved de strængeste Bud. Gen. 18 Cap. v. 19. Jacob synes med de Ord, see jeg døer, blant andet at ville sige og beraabe sig paa det deylige Samvittigheds Vidnesbyrd i sin Levetid nogenledes at have opfyldt en Faders og Regenteres Pligt. Joseph synes ey at have befattet sig med at styre Folket, saa længe Jacob levede, skiønt de boede i Gosen; men da han døde synes det derimod, at han nedlagde det ham af Pharao betroede Embede, og traadde i Jacobs Sted i allene at sørge for sit eget Folk. En omhyggelig Regenteres Bøn og Tillid til sin Gud i sin Døds=Stund for sine Efterladte. (a) Nu Jacob skal døe, betroer han dem til en høyere og meere formaaende Haand: Gud &c. (a) Gud Confr. v. 15. 16. (b) Skal være: Saa taler, Troens Tillid til den Gud, hvis Fuldkommenheder, ere ham en Lov. Gal. 49, v. 16. Den Maade at tale paa er og en virkelig Bøn. Confr. Gal. 73, v. 24. Du skal lede mig a. Det var en Virkning: af, at han holdt sig nær til Gud i Bøn og Haab, (8) Dem han saaledes beder til Gud for var (a) hans elskelige Joseph, den, som Forsynet og han selv overgav Regimentet til, som stod hos Jacob bekymret over at miste sin Fader, og Tankefuld over sin tilkommende Byrde. (b) Og det øvrige Folk. Hans Velærværdighed Hr. Søren Winther, residerende Capellan til Kierteminde og Drigstrup Meenigheder i Fyen, tog sin Erordium Chr. 9, 16. 17. Hvor et Testamente er, der er detfornødent, at hans Død skal bevises, som giør Testamentet; thi et Testamente er stadfæstet paa de Døde, Propositio: Vores nu hos Gud Høystsalige Kong Friperion den Femtes herlige Testamente, oprettet i hans Døds=Timer. 1) Tiden, da dette herlige Testamente blev oprettet, som var nemlig i Dødens Time. Jfrael sagde til Joseph. See, jeg døer; denne Tid er mærkværdig: (a) i Henseende til den talende; en døende Fader og Konge. (b) i Henseende til den, som blev talet til; En kiær Søn ja den kiæreste. (c) i Henseende til Talen i sig selv. Døds Tale. Vore Siæle døe denne Retfærdiges Død og vort Endeligt blive som hans Endeligt Num: 23, 10.2) Det herlige Testamente i sig selv, som da blev oprettet. Gud skal være med Eder. Dette Testamente var og er velsignet og herlig. (a) i Henseende til dets Høyhed og Guddommelighed: Gud skal være med Eder. (b) i Henseende til dets Vished og Varighed; Gud skal være med Eder. (c) i Henseende til dets Almindelighed; Kongen og Kongens Huus, Rigerne og Rigernes Børn, Kongens Undersaatter har alle lige Andeel i det store Arvegods og Gods, som vores i Livet mildeste, i Døden forsynligste og i Himmelen herlig 1ste Konge testamenterede bort i Dødens Timer. Gud skal være med Eder.