Berlingske Tidende, 1813-02-08
Rigsbanken. Rigsbanken er tilhændekommet Hs. Majestæt Kongens allernaadigste Rescript af 1ste Februar d. A. saaledes lydende: Blandt de flere Ønsker Vi nære, for at see Held og Velstand, vedligeholdt og udbredt i de Lande, hvis Styrelse Forsynet har anbetroet Os, og over det Folk, hvis Hengivenhed er Vor bedste Løn, vil det stedse blive et af de vigtigere, at kunne meere og mere befæste den Grundvold, Vi ved Rigsbankens Oprettelse have lagt for Statens Pengevæsen, da Vi erkiende samme som et betryggende Værn om hver enkelt Borgers Formue og om hele Statens Opretholdelse. Til Rigsbank-Bestyrelsen sætte vi den fuldkomneste Tillid, at den med samme utrættelige Nidkiærhed og Anstrængelse, hvorpaa dens Medlemmer i flere af Fædrenelandets Anliggender have aflagt umiskiendelige Prøver, vil stræbe fremad til Vort Ønskes Opfyldelse i dette dets vigtigste Anliggende. Fra Bankens første Begyndelse af at grundfæste og derefter usvækket vedligeholde den Tillid, som bør tilkomme denne af hele Statsamfundets bedste og sikreste Eiendomme garanterede National-Indretning, er den hellige Pligt, i hvis trolige Udsvelse Rigsbankbestyrelsen altid vil kunne med Sikkerhed regne paa Vor Kongelige Beskyttelse og paa samdrægtigt Medvirken af enhver i Vore Riger og Lande, der har sand Følelse for Konge- og Fædreneland. Rigsbankbestyrelsen maa imidlertid, for tilbørligen at overvinde de Vanskeligheder, den vil have at kiæmpe imod, ikke fordølge sig disse; dog endnu langt mindre lade sig forlede til at antage som Tegn paa almindelig Mistillid, det selvkierlige Skrig af de Faa, hvis Egen Fordeel altid staaer i Modsætning imod det Heles Vel. Til med Held at modarbeide de Kunstgreb, som Agiotagen ikke vil undlade, især i Bankens første Periode, at sætte i Bevægelse mod denne Indretning, der truer at tilintetgiøre de fordele, hvormed Agioteurene i de senere Aar ere tilvante at berige sig paa Statens og Medborgeres Bekostning, vil Besiddelsen af en klækkelig Mængde Guld og Sølv være et af de virksomste og sikreste Midler i Rigsbankbestyrelsens Hænder. For mueligst at bidrage til dette vigtige Øiemeeds Opnaaelse, ville Vi, foruden det til Rigsbanken afstaaede Guldtaffelservice, endvidere paa samme Vilkaar, nemlig mod 5 Procent aarlig Rente, som medens Krigen tilfalder Finantserne, men efter gienvunden Fred bliver at udbetale og accumulere til Fordeel for et Ragalie=Fond, som Vi da ville oprette, allernaadigst have til Rigsbanken afstaaet til Eiendom et Guld Thee- og Kaffe Service, samt et Toilette af Guld, om hvis Udleverelse Rigsbankbestyrelsen bemyndiges til at henvende sig til Vor Overhofmarskall. Da disse Vore Bidrag imidlertid ikke ville kunne være alen tilstrækkelige til at sikre Bankens stadige Fremskridt imod Agiotagens Planer; da Vi af Erfaringer, der have været tilfredsstillende for Vore landsfaderlige Følelser, kiende den Almeenaand, som besiæler Vore kiere, troehengivne Undersaatter i Kongerigerne og Hertugdømmerne, og isærdeleshed vide, at den langt større Deel af Vore Rigers og Landes formuende Jndvaanere have intet helligere Formaal for Øie, end at kunne bil drage til det Almenes Vel, og hige efter Leilighed til ved frivillige Opofrelser at lægge for Dagen Deres Kierlighed til Fædrenelandet og Os; saa tør Vi love Os Selv og Rigsbank bestyrelsen, at den i Danskes, Norskes og Holsteneres Fædrenelandssind vil finde Kilden til de videre Bidrag af ædle Metaller, som den maatte behøve, til efter sin Bestemmelse at arbeide for Opretholdelsen af det forenede Stats-Pengevæsen.