Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-01-17
Efter at jeg i over 20 Aar har været ansat ved Grevskabet Frysenborg, først og længst som Godsbestyrer, siden som Retsbetjent, har det naturligviis været mig saare behageligt, at modtage et nyt Beviis paa dets Beboeres Yndest og Tillid derved, at alle de mødte Valgberettigede af Grevskabet, paa een eneste nær, saavelsom samtlige Selveiere af forrige Wedelslunds Gods, stemmede paa mig, endskjøndt deres Hensigt at fremstille en Deputeret efter deres Sind, ikke gandske opnaaedes, fordi de talrigere Vælgere af Districtets østre Deel havde et andet Formaal. Ved nu at erklære mig tilfreds med den mig tilfaldne Reservepost (der bedst convenerer mig med Hensyn til min Embedsforretninger og forsikre hine Valgberettigede om min Taknemmelighed for det mig givne Beviis paa vedvarende Tillid, vil jeg tillige gratulere Districtet med, at de fleste Stemmer der jo maa antages at være givne og tilraadt med skjellig Grund og af ædle Bevæggrunde) ere tilfaldne er i sin Tid udmærket Vexelbruger, der vel ei heller vil undlade at udmærke sig ved denne Leilighed. Jeg formoder imidlertid ikke, at slige practiske Spørgsmaale som: om enten Vexelbruget eller Kobbelbruget, enten Staldforing eller Tøiring er meest indbringende (der meget beroer paa den Orden og Nøiagtighed, som derved iagttages om Hegn med eller uden levende Gjerder, og da med hvilke Buskværter, er at tilraade, ville blive Gjenstande for Stændernes Raadslagninger, da sligt nok rigtigst overlades til Landhuusholdningsselskabets Undersøgelse og Enhvers egen Condulte, efter de locale Omstændigheder, da en og samme Regel ikke med lige Fordeel kan følges overalt, eller ved ethvert Jordbrug af større eller mindre Omfang. Derimod maa man ønske, at Gjenstande af større Almeenvigtighed maa komme til Undersøgelse og heldig Udvikling, til Ex. om Communevæsenet, især Fattigforsørgelsen, Arbeids- og Jndustrianstalter for Lediggængere og Børn, om Kjøbstæd= og Landsbyerettigheders og Næringers Omfang, og Den største Deel af Bøndergaardene paa Grevskabet Frysenborg er lavt ansat i Hartkorn, saa at flere Sogne ikke afgive een eneste Valgberettiget. Det synes dog billigt, at intet Sogn blev gandske udeladt fra at afgive Stemme, hvorom jeg maaskee ved en anden Leilighed tør videre yttre mig. hvorvidt nogen af disse bør udvides eller indskrænkes, hvorved almindelig Værnepligt vil blive omhandlet, saa og om Brændeviinsbrænden paa Landet under visse Jndskrænkninger, og i visse Miles Afstand fra Kjøbstæderne kan tillades (thi almindelig Tilladelse til Brændeviinsbrænden anseer jeg for absolut skadelig, om Naturalpræstationer kunne ophøre uden stor Vanskelighed og Bekostning, om friere Anvendelse af Jordegods, uden Fare for Bondestandens Velvære, kan tillades eller ikke, om Fiskeriernes Opmuntring, der foruden at være en vigtig Næringskilde, er en Planteskole for vore Søemænd. Desuden hvad der er egent for Kjøbstæderne, som Handel, Søefart, Fabrik= og Toldvæsen. Kort, der ville blive vigtige Materier nok, paa hvis heldige Bearbeid, ning Statens Velbefindende beroer, uden at Stænderne ville spilde den kostbare Tid med at indlade sig paa det Specielle for enkelte Næringsbrugere. Men til med Grundighed at fremsætte nogen Mening om slige almeendigtige Gjenstande udfordres større Jndsigt og Erfaring end enhver, endog ellers agtet Mand, kan besidde. Derfor, om jeg end erkjender og veed, at varm Fædrelandskjærlighed ligesaavel kan findes under en Vadmels Frakke som under den fine eller broderede Kjole, kan jeg dog ingenlunde give dem Medhold, som have yttret, at Bønder fortrinlig bør vælges til Deputerede for de mindre Landeiendomsbesiddere (da de dog ikke skulle sidde alene som Stokkemænd, for at høre og see;) thi med al deres gode Villie mangle de dog som oftest, efter den Oplysningsgrad, vor Bondestand end har naaet, tilstrækkelig Kundskab og Erfaring til at have eller motivere en Mening om Gjenstande uden for deres indskrænkede Syns- og Virkekreds. En Mand behøver heller ikke at være Bonde for at være Bondens Ven, thi Jngen, som mener det ærligt med Staten, og som ikke er en kold Egoist, kan ville nedtrykke ham, men maa erkjende, at hvad der bidrager til hans Fremgang i Oplysning og Velstand, uden Jndgreb i Andres lovlig erhvervede Rettigheder, er et Bidrag til det Heles Vel. Bondens Sag, hvis den behøver Forsvar, tales vist bedre af Andre end af ham selv.