Aarhuus Stifts-Tidende, 1795-11-11
Udenlandsk. Frankrig. Paris, sengede Datter, Comventens sidste og mangfoldige Forretninger, der for saa mig. Da jeg anklagede Robespierre, var han tilstæde, vidt ophører i Dag, da den i Eftermiddag begynder at danne de 2de Kamre for det lovgivende Corps, blev endnu engang afbrudt ved Thibeandeaus formelige Angreb imod Tallien, hvilket dog ikke har havt nogen Følge, saa at denne store Forandring, efter al Anseelse vil gaae rolig og uden Allarm igiennem, og den nye Constitutjen, hvoraf man haaber alt godt, komme i Gang, saa at man formodentlig næste Postdag, kan nævne de 5 fuldbyrdende Directeurers Navne. De Deputertes Klædedragt er nu forandret fra blaae Kioler, til en lang Kappe og en Federbusk i Hatten, samt et trefarvet Skierf. De Gamle skal bære dette Skierf over Skulderen som en Bandeleer, men de 5000 som et Bælte. En af de mærkværdigste Afskeedstaler, som har Hensigt paa Conventens Endelse, blev i Gaar i de Elleves Navn, holdt af Baudin, hvori paa nye blev foreslaaet Dødsstraffes Afskaffelse. Han sagde: at Conventen maatte, inden den adskiltes, foreslaae en Amnestie som skulle ende al Hevngierrighed og tilveiebringe Endrægtighed imellem Franskmændene. Ved det Ord Amnestie, burde alle Franskmænds Hierter opfyldes af Glæde, men mange af dem vare ophidsede, og ville ikke gjerne tillade en Forladelse og Eftergivenhed som de selv behøvede. Han opfordrede den retskafneste offentlige Embedsmand, som kunde fremtræde og med Sandhedtion, altid havde været passende efter de forskiellige Epo sige: at hans Opførsel under den 16 Aars Revolucher, og overeensstemmende med Grundsætningerne, om han lige stærk havde undgaaet Svaghed og Overdrivelse og aldrig fornægtet sig selv. En saadan Borger sagde han : træde frem, og Nationen vil tilkiende ham en Æreskrone: Enhver søge derfor i sit Hiertes Jnderste, og der vil han finde Benaadelse. Han forestillede dem, at dette Convent, som af Folket var valgt, havde, formedelst Omstændigheder været tvungen til, at trække Regierings og en dictatorisk Magt til sig. Dersom vi ville lovmæssig forfølge alle som havde Vildfarelser at forekaste sig, saa kom vi til at nedsætte ligesaa mange svorne Retter, som der før har været Revolutionsudskudde, og det ville være grusomt, at hævne det allerede flydte Blod, ved nye Blodsudgydelser. Bandin foreslog derpaa fra den 27de October at forandre Dødsstraffe til 25 Aars Fængsel; blot Sammensvorne, Emigrantere og deporterte Præster skulle straffes med Døden. Af den Trætte imellem Thibeandeau og Tallien anføres følgende: Da Thibeandeau iblant andet sagde: at Tallien var at ansee som Stifter af de Jntriquer, der nu havde. Sted i Conventen, raabte Bassal og Leyriis: "Nedertrægtige, bie med din Anklage til Tallien selv er tilstaMen han blev ved at anklage ham. J samme Vieblik traadde Tallien under almindelig Biefalds Raad ind i Conventsalen: "Jeg vil, sagde han, ikke bebreide Thibeandeau, at han i min Fraværelse har dennceret og jeg havde det Med, i hans Nærværelse offentlig at sige ham alle hans Forbrydelser." Han frasagde sig derpaa, ikke at ville være Medlem af den i Gaar nedsatte Commission, til at foreslaae Velfærds-Forholdsregler. Chenier og Barras, har og viist sig ved denne Leilighed som Talliens Forsvarere. Den første sagde: Man maatte ikke forglemme de vigtige Tieneste, som Tallien havde viist den 27de Julii 1794. der blandt de sildigste Efterkommere vil give ham et Navn blant Fædrenelandets Befriere. Han opfordrede Talliens Bagtalere, og spurgte hvor de vare den 27de Juli 1794.