Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-05-19
at jeg som Lærer ogsaa i humaniora har udrettet og endnu udretter Noget, maaskee Mere, end selv de, som ved Lovtaler, og Dedicationer hæves til Skyerne. Det aftvungne Forsvar, jeg her fører imod uretfærdigt Angreb af en Mængde Kræfter, ei blot paa de mig ved det Kongelige Chirurgiske Akademie betroede Embeder, men paa Humanitet, Videnskabelighed, Sandhed og selv det Danske Navn, og fører med Dokumenter og Lovgivning, hvormed jeg møder Lysets, den lidende Menneskeheds og mit af fremmed Overdaad, fremmed Aand og fremmede Ulykker plagede Fædrelands Fiender, dette Forsvar var allerede blevet et lidet Værk, især da jeg paa denne min Vandring maatte aflægge Besøg hos de Tvende ikke Danske Mænd Hr. Etatsraad Callisen og Hr. Professor Herholdt. Dette lidet Værk bliver ikke mindre, naar jeg blot anfører det Fornødne om hvorledes et Akademie eller Kollegiumbør bestyres, naar ingen retfærdig eller vel grundet Anke skal indløbe, naar Kongen skal fuldkomment oplysee, og Sagen ikke ensidig men fra alle Sider overveiet skal forestilles, redelig forestilles, og, at jeg skal bruge selv Lovgivningens Ord i Forordningen af 13 Februarii 1772, af saadanne Mænd, som Landets (Dan III mark og Norges, ikke Tysklands eller kun Provinzen Holstens) Love og Jndretninger tilfulde ere bekjendte, som kan give Kongen al fornøden "Oplysning om Sagen", jeg lægger til – og om Rets almindelige Love, om Naturret, Statsret, Folkeret, endelig naar dydige, forstandige og upartiske Mænds Dom skal skienke Bestyrelsen sit Bifald, naar Flidens Ret og Menneskets Fremgang i fysisk, intellectuel og moralsk Uddannelse ei skal trykkes, og, for at bruge vor Kongelovs Ord, naar det gemene Bedste ei skal lide Afbræk - ved Akademiets eller Kollegiums Bestyrelse. De Omkostninger, som nu medgaae til at trykke endog et lidet Værk, ere store, og Vanskelighed med at lade trykke endnu større, end da Forordningen af 27de September 1799 udgik. Da blev et Værk fra min Haand, hvoraf endog den største Deel var trykt, standset. Fuldendt endog færdigt fra 2de Politiemesteres Censur hviler det endnu hos ders Forlægger. Saaledes afbrødes et ikke lidet Værk over en Gjenstand, vigtig for den lidende Menneskehed, vigtig for Fædrelandet. Denne Gjenstand var vore Straffeloves Forbedring. Saaledes standsede et Værk, som i dets første Dage havde saavel her som udenlands vundet Opmærksomhed, som fortsat værnede om den lidende Menneskehed, standsede vilkaarlig Behandling, vakte voxe faa Oplysning, Videnskab, Lærdom ei hadende - Embedsmænds Følelse for det borgerlige Samfunds Formaal og vigtigste Anliggender, fortsat i de To Aar, i hvilke det har henhvilet, og nu maaskee fuldendt, kunde blevet Fædrelandet til sand Nytte og Ære. Almenheden, der vist ogsaa føler den Danske Literaturs, Menneskehedens og Fædrelandets sørgelige Lod, seer heraf de Hindringer, der tvinge Dansk Videnskabelighed og ærlig Dansk Flid. Nogen Oplysning kan dog meddeles paa faa Blade, og jeg er saare villig til alt, hvad udvortes Jndskrænkninger, moralsk Følelse og Pligtens Bud tillade. Det øvrige gjemmes til bedre Tider. Vi hige efter Udødelighed, men vore Handlinger, naar vi vandre Lysets Bane, ere det bedste Hegn - om den. (Fortsættes.)