Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-12
Blandede Efterretninger. Løverdagen d. 29 Jan. d. A. om Aftenen, 35 Minuter efter Kl. 8, døde Hs. Maj. Kong Georg den Tredie af Storbritanien, uden Dødskamp eller Yttring af legemlig Smerte. H. M. er født d. 4 Juni 1738. Han var en Søn af Friedrich Ludvig, Prinds af Wallis, og Augusta, Hertug Friedrich 11. af Sachsen Gotha Datter. Han formælede sig 1760 med Prindsesse Sophie Charlotte, en Datter af Hertug Carl til Meklenborg-Strelitz, besteg samme Aar, midt under Krigen, Tronen, og fortsatte Kampen med Held og Eftertryk. Den berømte Lord Catham udbredte Glands over hans første Regjeringsaar. Hans Flaader gjorde vigtige Erobringer i America, og Freden 1763 sikkrede ham Besiddelsen af Canada. Men den 1778 udbrudte nordamericanske Krig kostede ham en stor Deel af hans bedste Colonier og forskaffede Engelland i de forenede americanske Stater en vigtig Medbeiler. 1787. fik Kongen det første Anstød af den Sygdom, der siden kom periodisk igjen, og hjemsøgte ham ligetil hans Endeligt. Den Gang helbredede Doctor Willis ham strax, men 1792 var en saa hurtig Helbredelse ikke muelig, og nu kom Forslaget til et Regentskab første Gang paa Bane i Parlamentet. Medens Oppositionspartiet vilde, at Prindsen af Wallis skulde erklæres til Regent, paastod Ministerialpartiet, med Pitt i Spidsen, at Regentskabet ikke var en med Personen forbunden Rettighed, men vilkaarligen kunde meddeles af Parlamentet. Den Bill, som Pitt foreslog, blev imidlertid uden Virkning, da Kongen blev helbredet. Mueligen har denne Minister ved denne Tjeneste vundet den fortrinlige Yndest, Kongen siden viste ham. Adskillige Gange gjordes Forsøg mod Monarkens Liv. 1780 i det af Gordon stiftede Oprør, siden 1794 paa en Spadseretour, hvor en Flint løsnedes mod ham, og tilsidst i Skuespilhuset, hvor en vis Athfield, der siden erklæredes for afsindig, afskjød en Pistol mod den Kgl. Loge, uden dog at saare Nogen. Kongemagten udvidedes under Georg III. især ved Billen mod Fremmede og Habeas Corpusactens Suspension. Da Georg i sit 22de Aar besteg Tronen, besad hans Opdrager, Lord Bute, hans uindskrænkede Fortrolighed, der i en vis Henseende arvedes af de af ham anbefalede Lorder Ankesbury og Liverpool. Han samtykkede let i de Planer, der stemmede med hans Grundsætninger, og forfulgte dem med største Urokkelighed, men var ubøielig naar de ikke svarede dertil. Han var en erklæret Fiende af den franske Revolutions Grundsætninger, selv da den constitutionerende Forsamlings herskende Partie lydeligen ophøiede den brittiske Forfatning. Ligesaa urokkeligen nægtede han at tilstaae de irlandske Catholiker Ophævelsen af Test, skjøndt Pitt havde lovet dem samme. Af Characteer var han blid og vennehuld. J sin Klædedragt som sin hele Levemaade jevn. J Skjødet af sin Familie levede han som Privatmand, især naar han opholdt sig i Windsor, hvor han end ikke gav sine Ministere Audience. Han var sædvanligen klædt som en engelsk Forpagter, og kunde godt lide at man kaldte ham Forpagter Georg. Da han 1804 atter fik et Anstød af sin Svaghed, var man paa ny i Færd med at indsætte et Regentskab, men da han kom sig igjen var det unødvendigt. Fra nu af blev hans Syn saa svagt, at han hverken personligen kunde aabne Parlamentet, eller give mange Audiencer. 1810 fik han et nyt, end stærkere Anstød, af sin Aandsygdom, der syntes at ville gjøre Ende paa hans Liv. Dette reddedes vel, men hans Svaghed vedblev dog. Regentskabet blev nu d. 6 Febr. 1811 overdraget til Prindsen af Wallis. J hans Ægteskab med Dronning Sophie Charlotte, der døde 1818, avlede han 12 Børn, nemlig 6 Prindser og 6 Prindsesser. Næsten ingen europæisk Souverain, paa Kong Christian d. 4de nær (der ligeledes regierede netop i 60 Aar, har regieret saalænge og uafbrudt som han Hans ældste Søn Prindsregenten, født 1762, er bleven proclameret til Konge af Storbritanien, under Navn af Georg den Fjerde.