Aalborg Stiftstidende, 1836-05-09
Stænderforsamlingen i Viborg. Viborger Stændertidende Nr. 8 og 9 indeholder Forhandlingerne den 20de og 2de April. Den kgl. Commissarius yttrede, i Anledning af Oberst Brocks Forslag, at han ligesaalidet her, som i Forsamlingen i Roeskilde fandt sig foranlediget til at tale for en Jndretning, som Tallotteriet. Vel lod sig anføre, at man i Almindelighed oversvurderer Lotteriets Skadelighed, idet man overseer, at de fordærvelige Misbrug, som gjøres af denne Indretning, have deres Oprindelse fra et Haug i den menneskelige Natur som vistnok, hvis Lotteriet ikke var, ikke sjeldent vilde kaste sig paa andre Midler til, ved en Slumpelykkes Hjælp, at forbedre sin Stilling, der af og til kunde virke endnu skadeligere; men han erkjendte ikke destomindre, at der vilde være aldeles overveiende Grunde til at afskaffe Tallotteriet, saafremt den betydelige Afgang i Statens Jndtægter, som derved vilde opstaae, paa anden Maade kunde dækkes. Men om endog en Jndkomstskat maatte findes noksaa anbefalende, saa kunde dog i intet Tilfælde en færlig Skat paa Renter af Statspapirer dermed retfærdiggjøres. Commissarius gjentog i saa Henseende, hvad han under Stænderforhandlingerne i Roeskilde, havde yttret om en saadan Skat (Side 1836 i den roeskildske Stændertidende), tilføiende: at en særlig Afgift paa Renten af Statspapirer nødvendig maatte nedsætte slige Papirers Capitalværdi, og det vel endog med Hensyn til den Frygt, som en saadan Reduction opvakte om en fremtidig yderligere Reduction i et endnu større Forhold. Hvad det af Proponenten tillige gjorte Forslag, om Beskatning af alle hypothekariske Fordringer angaaer, da vilde vel en saadan Afgift, naar den forenedes med hiin forstanførte, betage denne noget af det Stødende, som en isoleret Afgift paa de Capitaler, der ere gjorte frugtbringende i den kgl. Kasse, vilde medføre; men en Afgift paa hypothekarisk Gjæld vilde udentvivl og have sine meget betænkelige Følger, f. Ex. at Capitalisterne vilde søge en anden Anvendelse, end Udlaan i Eiendommen, dersom ikke Skatten kunde faaes godtgjort af Debitor. Oberst Brock formeente, at da Capitalisterne ikke som Eiendomsbesiddere, beskattes, saa kunde der passende paalægges dem en Afgift af deres Capitaler, og yttrede derhos, at han egentlig ansaae det af ham Foreslaaede som en Skat lagt paa Eiendommen og ei som en Afkortning i Renterne. Efterat tvende Medlemmer havde yttret sig imod de Dækningsmidler, som Forslaget paaviser, men derhos meente, at Gjen standens Vigtighed vistnok tilraadede, at Forslaget toges under Overveielse, blev det med 42 St. imod 10 besluttet at nedsætte en Committee til dets Prøvelse, hvortil valgtes: Proc. Ingerslev, Oberst Brock og Proc. Otterstrøm. J Mødet den 2de April tilkjendegav Præsidenten, at han ogsaa fra Agent Nielsen havde modtaget et Forslag til Tallotteriets Ophævelsel; men at Proponenten nu ønskede det afleveret til den Committee, der allerede er nedsat om denne Gjenstand. - Justitsr. Fleischer oplæste et Forslag til nogle Forandringer i Fattiglovgivningen. Til Tidens almindelige Klager, yttrede Proponenten blandt Andet, hører fornemmelig den over Fattigskatten, der næsten overalt, og i Særdeleshed i Kjøbstæderne, har opnaaet en Størrelse, der ei kan udholdes, og som der udredes efter en for Ligningsmændene aldeles usikker Maalestok, nemlig den Paagjældendes Formue og Leilighed, som ei kjendes, eller med nogen fuldkommen Vished kan bedømmes. Men idet man klager over Fattigskatten, er det dog i Særdeleshed derover, at Understøttelsen maae, som man paastaaer, ydes til Enhver, der vil forlange den, og det paa lige Maade til den selvforskyldte, som til den uforskyldte Trængende; at Enhver, i den Vished at kunne erholde Understøttelse, kan hengive sig til Dovenskab og Udsvævelser; ja at han kan gifte sig, for at blive underholdt af Fattigvæsenet, og leve bedre, end mange af dem, som dertil maae yde deres Skjærv. Som eneste Forebyggelsesmiddel herimod ansaae han Tvangs-Arbeidshuse, hvis snarlige Paabegyndelse han derfor anbefalede. Jstedetfor at straffe Børn, naar de befindes at betle uden Forældrenes eller Pleieforældrenes Vidende, ansaae han det for at være re færdigere, at Straffen paalagdes Forældrene, enten ubetinget, eller og saafremt de ikke aldeles kunde godtgjøre, deres Brødefrihed; thi selv Børnenes egen Tilstaaelse, at Forældrene vare uvidende derom, kunde ikke ansees for tilstrækkelig, da man desværre maatte befrygte, at den kunden være fremtrungen. Fremdeles ansaae han en Forlængelse af Terminen, for at erholde Forsørgelsesret, fra 3 til 151 Aar, ligemed Hvad Tilfældet er i Hertugdømmerne, som ønskelig: ligesom han ogsaa slutteligen fremsatte det som et almindeligt Ønske, at Reglementet af 5te Juli 1803 maatte, til Lettelse for Hvem der har med Fattigvæsenet at bestille, vorde underkastet en almindelig Revision, hvorved alle senere gjældende Bestemmelser blive optagne i det. Forsamlingen besluttede, at Justitsraadens Andragende skulde behandles af en Committee. (Fortsættes.)