JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Almuevennen, 1842-08-17
At dette Sogneforstanderskab er et af Landets meest oplyste og virksomme, der tilfulde indseer hvad Krav Tiden har til det, som til ethvert andet tidsvarende, selvstændigt, og frit valgt Repræsentantskab, viser sig ogsaa i dets Andragende, naar det hedder: "Det er ingenlunde undgaaet vor Opmærksomhed, hvor nødvendigt det vil blive, herefter at anvende meere paa vore communale Jndretninger; hvor gavnligt det vilde være, at give den virkelig Nødlidende kraftigere Hjelp, at kunne forskaffe Sysselsættelse for den Arbeidsløse, at kunne bruge Tvang for den Dovne; hvor nødvendigt og nyttigt det kunde være, at anvende meere for vore Børns Opdragelse, og for at selv den confirmerede, især mandlige, Ungdom maatte kunne nyde nogen videre Underviisning end hidtil. Vi indsee tillige, hvor ufuldkomment vore Viveie hidtil ere behandlede, hvor gavnligt, og for Transporten af vore Producter fordeelagtigt, det vilde være, om de i Fremtiden hensigtsmæssigere og med mere Omhu bleve satte istand, Vi indsee fremdeles, hvormeget den fuldkomnere Afledning af skadeligt Vand endnu staaer tilbage, hvor vigtigt det vilde være, om denne blev bragt til en størr Fuldkommenhed, men hvor saare byrdefuldt, ja stundom aldeles umueligt, saadant Arbeide bliver for den Enkelte, over hvis Lod betydelige Vandledninger fik sit Løb, og hvor rimeligen det derfor vilde blive, om saa denne Bekostninger kom til at paa hvile enten hele Communen, eller – hvad der nok vilde være det retteste – hele Amtet. Kort, der er saavel til en høiere Cultur, som til Forbedringer i det sociale Liv, saamange Foretagender at gjennemføre, naar ikke Evnen dertil manglede, at man vistnok maatte ønske Kræfterne styrkede, udvidede og forøgede, men saaledes som nu Forholdene ere, og efter de Principer, der nu ligge til Grund for Ligningen af Commune-Bidragene, saa er ei alen Evnen utilstrækkelig, men selv Lysten vil i de fleste Tilfælde fattes." Producenten bemærkede efter at han havde oplæst Andragendet, at han ingenlunde erkjender Rigtigheden af alle de Anskuelser som der ere udtalte, og at han ogsaa erkjendte Vanskelighederne ved dets Udførelse, men da han ansaae Forslaget for billigt og ikke undførligt, saa troede han at det fortjente Understøttelse. Professor Ussing og Etatsraad Bang talte med Bestemthed mod Forslaget, ligesom og Grev Moltke og Etatsraad Neergaard der anførtes saaledes, at det ikke var efter Pl. 5 Dec 1815 men efter Fattigreglementet af 5 Juli 1803, at Jngen kunde paalignes Fattigbidrag uden det Sogn, hvor han boede, at Andragendet indeholder saameget Urigtigt, at man ikke i denne Skikkelse kunde indlade sig paa samme; det var i ethvert Fald meget Lidet om hvis Drøftelse der virkelig kunde blive Spørgsmaal.
Almuevennen, 1842-08-24
Nr. 34. Almuevennen eller Belysning af Fortid og Nutid for den danse Almue, udgivet af M. Sørensen og J. A. Hansen.
Almuevennen, 1842-08-24
Onsdagen den 24de August, Ansvarhavende Redacteur. J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia. Trykt hos J. C. F. Græbe.
Almuevennen, 1842-08-24
Dom. afsagt i den kgl. Lands Over- samt Hof= og Stads=Ret, i Sagen. det Offentlige contra Skolelærer R. Sørensen. Under nærværende inden Grevskabet Holsteinborgs Birks Extraret den 18 Februar d. A. paakiendte Sag, som i Henhold til Reser. 4 Novbr. 1690 er indanket her til Retten, er Skolelærer Rasmus Sørensen af Vensløv ifølge Sorøe Amtmandskabs Ordre tiltalt for lovstridigt Forhold ved en Valghandling som d. 8de Novbr. f. A. fandt Sted i Rude Skole, hvor der Overeensstemmelse med Anordningen af 13de August f. A. skulde vælges Sogneforstandere for Holsteinborg og Vensløv Sogne.
Almuevennen, 1842-08-24
Det er i denne Anledning ved Tiltaltes egen Tilstaaelse i Forbindelse med de under Sagen afgivne Vidneforklaringer oplyst, at han, efter at have indfundet sig paa Stedet, hvor Valghandlingen skulde foregaae, for Valgbestyrelsen, som bestod af Lehnsbesidderen, Hofjægermester Grev Holstein som Formand, Forpagter Rasbech og Gaardmand Hans Jensen af Vensløv, gjorde Paastand paa at være valgbar og valgberettiget paa Grund af at han efter den nye Matricul, havde som Embedsjord det ved den citerede Anordnings § 3 til Besiddelsen af de ovennævnte Egenskaber nødvendige Qvantum Hartkorn. Da det imidlertid af Valgbestyrelsens Formand blev ham tilkjendegivet, at han, da den nye Matricul, ved hvilken hans Embedsjord først var bleven ansat til det Hartkorn, der in casu var Betingelsen for Valgret og Valgbarhed, ikke endnu var traadt i Kraft, formeentligen ikke kunde gjøre Paastand paa disse Rettigheder, begyndte Tiltalte med Heftighed og paa en høirøstet og støiende Maade at foredrage Grundene for sin formeentlige Ret, ligesom han endvidere uden at have erholdt Formandens Tilladelse hertil kaldte de i Skolegaarden forsamlede Vælgere ind i Stuen, for at de kunde yttre dem med Hensyn til hans fremsatte Paastand, og derefter, uagtet de Opfordringer til at forholde sig rolig, som af Formanden bleve ham givne paa samme Maade og under heftige Gesticulationer vedblev at forfægte sin formeentlige Ret, idet han derhos saavel i en bydende Tone forlangte Protocollen tilført hvad han ønskede, som ogsaa ved den larmende Maade, hvorpaa han for redrog sin Sag, i længere Tid indvirkede forstyrrende paa Valgbestyrelsens Functioner. Derimod kan det ikke ansees tilfulde oplyst, at Tiltalte, som i Underretsdommen statueret, under de ovennævnte Forhandlinger skulde have beskyldt vedkommende Medlemmer af Valgbestyrelsen for kun at tænke paa ulovlige Udflugter for at nægte Berettigede Adgang til Deeltagelse i Valghandlingen. Tiltalte som ved forhen ham overgaaede Domme, har været mulkteret saavel for Jnjurier, fremførte i et trykt Skrivt, som for Overtrædelse af Forordningerne af 15 December 1820 § 2 og 13 Januarii 1741. vil for det af ham saaledes udviiste Forhold være at idømme en efter Lovgivningens Analogie læmpet arbitrair Straf, som efter Omstændighederne skjønnes passende at kunne bestemmes til en Mulkt af 20 Rbd. Sølv, der tilfalder Sorøe Amts Fattigkasse, og Underretsdommen, ifølge hvilken Tiltalte er idømt en Mulkt til bemeldte Fattigkasse af 50 Rbd. Sølv, men hvis Bestemmelser med Hensyn til Actionens Omkostninger, derunder indbefattet det Defensor i 1ste Jnstant tillagte Sallair, billiges, vil altsaa med hiin Modification være at stadfæste.
Almuevennen, 1842-08-24
J Salair til Actor og Defensor for Overretten, Procuratorerne d'Auchamp og Nyholm, vil Tiltalte have at udrede 5 Rbd. Sølv til hver. Sagens Behandling ved Underretten og den befalede Sagførelse sammesteds har været lovlig.
Almuevennen, 1842-08-24
Her for Retten har Sagførelsen fra Actors Side været lovlig og for Defensors, ikke forbunden med saadant Ophold, som efter Omstændighederne findes at burde medføre Ansvar. Thiskjendes for Ret. Birketingsdommen bør ved Magt at stande, dog saaledes at Mulkten bestemmes til 20 Rbd. Sølv. J Sallair til Actor og Defenfor her for Retten, Procuratorerne d'Auchamp og Nyholm betaler Tiltalte Skolelærer Rasmus Sørensen af Vensløv 5 Rbdlr. Sølv til hver. Den idømte Mulkt at udredes inden 8 Uger efter denne Doms lovlige Forkyndelse og Dommen i det Hele at efterkommes under Adfærd efter Loven. Udskrivtens Rigtighed bekræfter.
Almuevennen, 1842-08-24
Justitscomptoiret i den Kongelige Lands Over- samt Hof- og Stadsret i Kjøbenhavn d. 6te August 1842. Hoff.
Almuevennen, 1842-08-24
Stænder=Forhandlinger. (Fortsat.) 3) Om Bidrag til Communendgifterne maa paalignes al Formue og Leilighed i Communen, om end Eieren opholder sig i en anden Commune. (Sluttet.)
Almuevennen, 1842-08-24
Capt. Buchwald bemærkede at der vel kunde være juridiske Grunde imod den foreslaaede Ligning, men at billighed talte derfor forekom ham ikke tvivlsomt, og navnlig naar en enkelt Mand eier store Skove i fremmede Sogne, thi disse maae da vedligeholde de Veie hvoraf Eieren har Gavn. J hans Sogn var der een Mand som alene eiede Skove og Haver der gave i reen Jndtægt omtrent 10,000 Rbdlr., men uheldigviis var denne Mand Kongen, og Sognet kunne derfor ikke ligne Noget paa ham efter Formue og Leilighed. Provst Plesner beklagede om det foreliggende Andragende skulle være fremsat i saa uheldig en Form, at det af den Grund skulde blive afviist. En Godseier har stor Jndflydelse paa den Commune hvor han besidder store Eiendomme, uden at han dog boer der, men under de nuværende Forhold beroer det gandske paa hans Humanitet om han vil understøtte Communen. Da Commissarius yttrede at dersom en Mand der eier store Eiendomme udenfor det Sogn hvor han opholder sig, Jntet bidrager til Communens Udgivter, saa besværer han dog heller ikke paa nogen Maade Fattig- og Skolevæsenet, bemærkede Proprietair Hansen, at han heri var gandske enig, forsaavidt Godseieren ikke selv skulde falde Fattigvæsenet til Byrde, men foruden ved sin Person, gives der mange andre Maader hvorpaa en Godseier kan være til Besvær for en Commune, og Provst Plesner anførte, at det ikke alene staaer i en Godseiers Magt, men at det ogsaa virkelig skeer, at han besværer den Commune hvor han har store Eiendomme uden at boe der, med mange flere Jndsiddere end dem hvori han har Vopæl, og den vedkommende Commune har for Tiden slet intet Middel at anvende mod en saadan Godseier. Det maae ved denne Leilighed ikke forbigaaes at omtale det Overmod der ligger i Etatsraad Bangs Maade at udtale sig paa i denne Sag, og med Hensyn baade til dette Overmod og de Ussingske Mistydninger maa man høilig beklage, om disse talentfulde og til en vis, skjøndt underordnet Grad, frisindede Mænd, oftere ville misbruge deres, ved lang parlamentarisk Øvelse udviklede Dygtighed, til at vise Ringeagt mod dem der først nu have begyndt deres Virksomhed paa den parlamentariske Vane.
Almuevennen, 1842-08-24
Ved Afstemningen var 22 Stemmer for en Comitee og 40 derimod. 4) Den kongelige Commissarius og de liberale Deputerede.
Almuevennen, 1842-08-24
Den 30te Juli fremkom Sognefoged P. Hansen med et Andragende fra Huusmændene paa Selsøe Gods angaaende deres Fæste, (hvilket Andragende vi i et følgende Nr. skulle tale meere om) i hvilken Anledning Præsidenten opfordrede P. Hansen til at erklære sig, hvorvidt han havde en bestemt Overbeviisning om de i dette Andragende ommeldte Forurettelser, og denne erklærede da, at han vel troede at det kunde være, at Petitionairerne vare forurettede; men da han ikke var Lovkyndig, kunde han ikke herom have nogen bestemt Mening. Hertil yttrede Kammerraad Drevsen, at han troede P. Hansen virkelig havde Overbeviisning om at de Vedkommende vare forurettede, men at han havde været bange for at udtale den, idet han ikke havde erindret, at man ikke behøvede at frygte for at blive indklaget til Politiretten for, hvad man sagde i Stænderforsamlingen. Præsidenten erindrede vel hertil, at Stænderanordningen fordrede en bestemt udtalt Overbeviisning om skeet Forurettelse, men han ymtede ikke et Ord om at Kammerraad Drevsen skulde have gjort sig skyldig til nogensomhelst Tilretteviisning, men Commissarius tager derpaa tilorde, og efterat have sagt omtrent det samme som Præsidenten lægger han til: "Naar iøvrigt en Deputeret her træder frem med den Paastand, at Producenten ikke desto mindre har den Tro, at en Forurettelse er begaaet, saa forekommer dette mig dog at være en aldeles uparlementarisk Fremgangsmaade." Det kan dog aldrig siges at henhøre under Commissarius's Kald i Forsamlingen at vaage over den parlamentariske Orden.
Almuevennen, 1842-08-31
Nr. 35.
Almuevennen, 1842-08-31
Almuevennen, eller Belysning af Fortid og Uutid for den danske Almue, udgivet af N. Sørensen og J. A. Hansen.
Almuevennen, 1842-08-31
J Lollands-Falsters Stift har ogsaa dannet sig en Localcomitee bestaaende af Stiftamtmanden, Biskoppen og Stiftets 3 Provster m. fl. Man maa imidlertid ingenlunde troe, siger Kjøbenhavnsposten, at Jndbyderne ved at indtræde i Committeen derved i nogen Maade have forpligtet sig til selv at bidrage til Statsgieldens Afbetaling, og for at det kan sees hvilken Fremgangsmaade der følges ved slige Leiligheder, fremsætter det nævnte Blad følgende "noksom bekjendte og aldeles paalidelige Historie. For nogen Tid siden gik der en Collect omkring med Stiftamtets Tilladelse, for at anbringe en uformuende Enkes Søn i den af ham valgte Levevei. Een af Stiftets høitstaaende Mænd tegnede sig først for en Deel af den attraaede Sum, og inden kort Tid var samme ogsaa tegnet. Men da man nu henvendte sig til fornævnte Mand for at erholde hans tegnede Vidrag udbetalt, blev han meget forundret over et saadant Forlangende, idet han yttrede, at man ingenlunde maatte troe, at det var hans Mening, at han vilde betale den Sum, han havde tegnet sig for, naar han tegnede sig, skete det blot for dermed at befordre og fremskynde Foretagendet, men paa ingen Maade for i Virkeligheden at betale, skulde han nemlig have betalt alt det, han saaledes havde tegnet sig for, vilde det have seet galt udfor ham. Hermed var den Historie ude, og man maatte see til at faae det saaledes opstaaede Hul i den tegnede Sum udfyldt paa anden Maade."Der er og udgaaet en Liste over de Mænd i Provindserne som virke for slige Foreninger, og deraf sees at mellem disse ogsaa findes 6 Stænderdeputerede, hvorved dog maa mærkes at kun de tre ere folkekaarne, og de ere derhos samtlige kongelig danske Embedsmænd, nemlig: Justitsraad og Byfoged Harhoff, Etatsraad, Borgemester, og kongelig Deputeret Steenfeldt, Kammerherre, Generalkrigscommissair, Oberst Abrahamson, Provst, kongelig Deputeret Plesner, Kammerherre Baron Rosenørn=Lehn, og Amtmand, Kammerjunker og kongelig Deputeret Tillisch. Den velbekjendte Regnskabsfører Hansen er ogsaa, efter Provindsbladenes Beretning, paa en Reise omkring i Landet for at søge flere Statsgjældsforeninger oprettede, til hvilken Reise han skal have modtaget kongelig Understøttelse. Hvilken "Forstandig Fædrelandskjærlighed
Almuevennen, 1842-08-31
Proprietair Eylardi og Provst Grundtvig, om Skolevæsenet i Gladsaxe og Herlov.
Almuevennen, 1842-08-31
Proprietair Eylardi beretter fremdeles, at der jevnligen i Forstanderskabets Møder klagedes over, at Skolelærerne istedetfor at treffes i deres Skoler saaes i Kjøbenhavn, i Dyrehaven, ved Auctioner m. m., og at en af Skolelærerne, der af en Skoleforstander blev tilholdt at begynde Skolen tilfrette Tid, svarede, at han holdt Skole naar han havde Lyst, og lignende Opførsel viiste han da et andet Medlem paamindede ham om at efterkomme sine Pligter. Paa Grund heraf vedtog Forstanderskabet, at indkalde samtlige Skolelærere – endskjøndt det i samme Stykke siges at der i en af Skolerne er en flittig og anerkjendt dygtig Skolelærer, – og der, uden at fremhæve nogen enkelt, give de Forsømmelige et alvorligt Tilhold til at efterkomme deres Pligter. Da Sognepræsten var uvillig til at udføre den nævnte Beslutning, indkaldte Hr. Eylard som Formand samtlige Skolelærere, og tilholdt i Mødet de Forsømmelige til at vise større Flid, ei ved andre Gienstande at lade sig afdrage fra deres Pligt at holde Skole, og at vise Skoleforstanderne den skyldige Lydighed, og Opmærksomhed." Den ældste af Skolelærerne fremførte noget, hvorpaa Hr. Eylardiselv tilstaaer at intet lod sig svare, og derfor betydede han Skolelærerne, at der nu var sagt dem hvad Forstanderskabet havde at sige, og angaaende det der i Nr. 30 meldtes om hans Adfærd imod dem, da troer han det ikke nødvendigt at fremføre noget." Provst Grundtvig, slutter sine Modbemærkninger saaledes: "Jøvrigt formener jeg, at vort Skolevæsens sande Tilstand, hvad det reelle angaaer, bedst vil kunne kjendes af dets Frugter, og sikkrest bedømmes efter de Vidnesbyrd, som findes antegnede om baade Lærere og Børn i Embedsbøgerne af Biskopperne og Provsterne ved deres her afholdte Visitatser, der i Almindelighed have været til Skolevæsenets Fordeel. Har en eller anden Mangel etsteds været bemærket, da har en human Adfærd og en venlig Erindring stedse fundet Sted, og har yderst sjeldent forfeilet sin Hensigt."Et billede af en Godsforvalter.
Almuevennen, 1842-08-31
J Herfølge, en Landsby tæt ved Kjøge boer Valløe Stifts Forvalter, Hr. Cancellieraad Nohr, der stedse paa Egnen har været bekjendt for den exemplariske Strænghed hvormed han opfylder sine godsforvalterlige Pligter, og den Omhyggelighed hvormed han veed at hævde den ham tilkommende Anseelse og Respect hos Underordnede. J den senere Tid har NySjællandspost, søgt at gjøre denne Mand bekjendt en videre Kreds, og for at bidrage vort til dette Øiemeds Opnaaelse skulle vi meddele et Uddrag af hvad hiint Blad har berettet om ham og hans forvalterlige Virksomhed.
Almuevennen, 1842-08-31
Paa Hadstrup Mark boede en Mand ved Navn Jens Nielsen som i næsten 8 Aar havde bestyret Gaarden for sin Moder, og i den Tid ved sin Flid og Paapassenhed afbetalt Moderens Gjæld til Stiftet. Den 1ste Januar d. A. døde hun, og Jens Nielsen henvendte sig da til ovennævnte Forvalter Nohr med Anmodning om at faae Fæste paa Gaarden, hvorom han og blev givet Løfte imod at betale 400 Rbdlr. i Jndfæstning og 10 Rbd. i Forvalter=Salair m.v. hvilke skulde erlægges inden 3 Uger. Jens Nielsen formaaede til den Ende sin Svigerfader og Svoger til som Cautionister herfor at indestaae, hvilket skeete og blev af Forvalteren antaget; men da de nu 3 Uger derefter indfandt dem for at berigtige Fæstet, gjorde Forvalteren Jndvendinger, og nu kostede Fæstet 500 Rbdlr. Man gjorde ham opmærksom paa det Urigtige i dette hans Forhold, men han blev ved Sit, og svarede: "hold Kjæft "det er Løgn, naar J ikke ville give hvad Andre ville, kunne J ikke vente at faae Gaarden o. s. v. Man maatte altsaa finde sig i denne ubillige Fremgangsmaade og indrømme det Forlangte da det ikke kunde blive anderledes, nemlig at betale 500 Rbdlr. om 3 Uger. Da disse 3 Uger vare hengaaede, indfandt de fornævnte 3 Personer dem atter hos Forvalteren for at betale de ovennævnte 500 Rbd. Forvalteren modtog dem paa samme Maade som forrige Gang, med Grovheder og Uartigheder, samt med den Jndvending, at han kunde ikke overlade Gaarden uden Grev Moltkes Samtykke, saameget mindre, som der nu var budet over 500 Rbd. i Fæste. De fornævnte Personer bleve herover heelt bestyrtsede og yttrede deres Forundring over en slig Fremgangsmaade, sigende at de nu saae ingen anden Udvei, end den, at henvende sig til Grev Moltke. – "Reis J ad Helvede til, udbrød han – som en Tyrk, "J skal dog ikke faae Gaarden!" – Man reiste til og fra Greven og til og fra Forvalteren, med og uden Løfter, saalænge indtil Jens Nielsen ved en Udkastelsesforretning blev nødt til at forlade sine Forældres Gaard, og nu med Familie ligger Communen til Byrde. (Fortsættes.)
Almuevennen, 1842-08-31
Stænder=Forhandlinger.
Almuevennen, 1842-08-31
(Fortsat.) 5) Om Opkjøb af Landmandens Producter.
Almuevennen, 1842-08-31
Naar der har været Spørgsmaal og offentlige Paalæg har man ret godt vidst at finde Kjøbstæderne, og det Samme vil sikkert fremdeles blive Tilfældet. Det Ønskelige i at Kjøbstæderne maatte kunne flørere ved deres Handel og Næringsdrivt, er saa ofte udtalt afde Herrer Landmænd her i Salen, at man vel burde antage det for saaledes meent; men seer man hen til de Udvidelser af Kjøbstædernes Næringsvei til Landet, som de Herrer Landmænd gjøre Fordring paa, da har man ikke Grund til at betragte det anderledes end som en smuk Phrase paa Papiret, uden practisk Resultat.
Almuevennen, 1842-08-31
Kjøbmand Schou bemærkede ogsaa at det foreliggende Lovudkast indeholdt en betydelig Jndskrænkning i Kjøbstædernes Rettigheder, hvorfor han havde været tilbøielig til at fraraade samme, og han var først kommet tilbage herfra, da Comiteens andre Medlemmer, fremsatte den Anskuelse, at der skulle udfordres en Art af Bevilling til at drive denne Opkjøbshandel og at denne Ret skulle forbrydes naar den Paagjældende drev ulovlig Handel. J samme Retning yttrede sig Byskriver Olivarius og Kammerherre Abrahamson. Herimod yttrede sig naturligviis baade Commissarius og de Landdeputerede, men ogsaa flere Kjøbstaddeputerede talte imod den Betragtning af Udkastet; Cand. Lehmann gjorde opmærksom paa, at der slet ikke var Tale om paa Landet at etablere en Handelsstand der selv havde Oplag og Boutik, og saaledes kunde unddrage Kjøbstæderne noget af deres Handels næring, men kun om at lette Opkjøbet og Opsamlingen til videre Forhandling af saadanne Landprodukter, der ellers slet ikke eller kun meget ufuldstændigen vilde komme paa Markedet, og som Landhandlerne atter maa afsætte til Kjøbstæderne, som saaledes faae en forøget Tilstrømning af Produkter, der tjene til deres egen Forsyning eller Handelsvirksomhed. At Byerne i det Hele maae vinde derved, er indlysende, men heller ikke Kjøbmændene ville tabe; han troede derfor ikke at komme i Collision med Kjøbstædernes velforstaaede Jnteresse, ved at stemme for Lovforslaget. (Fortsættes.) Af dette Blad udgaaer et Nummer om Ugen, som betales med 24 sk. hvert Qvartal. Ligeledes udgaaer i Forbindelse hermed: "Kjøbenhavns Amts Landcommunal=Tidende, der leveres Amtets Landbeboere uden nogen forhøiet Betaling, hvorimod de af Bladets øvrige Abonnentere, som ogsaa ønske at erholde denne Tidende, betaler samme med 1 qvartaliter. Man tegner sig for Bladet, hos samtlige Boghandlere i Provindserne, og i Kjøbenhavn hos Redacteuren, Klædeboderne Nr. 101, 2den Sal over Gaarden, hvor Bidrag til Bladet ogsaa indsendes.
Almuevennen, 1842-09-07
Nr. 36. Almuevennen. eller Belysning af Fortid og Uutid for den danske Almue, udgivet af M. Sørensen og J. A. Hansen.
Almuevennen, 1842-09-07
Onsdagen den 7de September. Ansvarhavende Redacteur. J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia. Trykt hos J. C. F. Græbe.
Almuevennen, 1842-09-07
Stænder=Forhandlinger. 5. Om Opkjøb af Landmandens Producter. (Sluttet.)
Almuevennen, 1842-09-07
Etatsraad Steenfeldt fandt den paatænkte Forandring aldeles i Kjøbstædernes Jnteresse; Axeltorvene ville blive meere søgte, flere Varer ville der blive falholdte, og baade Kjøbmændene og andre Næringsdrivende ville erholde en lettet Adgang til at erholde mange Slags Varer som hidtil ei ere komne i Handel og Vandel. Agent Bruun bemærkede, at foruden at de i Udkastet nævnte Artikler nu allerede opkjøbes rundt om paa Landet, vare de af mindre Betydenhed og af den Beskaffenhed, at Kjøbstæderne ikke kunde have nogen Skade af saadant Opkjøb, da disse Produkter dog maatte føres til Kjøbstad for at finde Afsætning. Kun med Hensyn til Huder og Skind kunde der maaskee være nogen Betænkelighed. Da Prokurator Nyes Forslag om, at denne Anordning ikke skulle udkomme, blev sat under Afstemning, blev det forkastet med 54 Stemmer mod 8. Et andet Forslag af Prokurator Nye, kan vi ikke andet end ansee for i høieste Maade retfærdigt og billigt; vi have udtalt os om, i et tidligere Nr., at Ordningen af vore Næringsforhold nu maa søges udført efter den Grundsætning, at Kjøbstad og Land blive lige, baade i Rettigheder og Forpligtelser, og det er vist at Jngen vil kunne nægte det strængt Retfærdige i, at Landet ikke deelagtiggjøres i Kjøbstædernes Næringsret, uden ogsaa at deelagtiggjøre Kjøbstædernes Næringsdrivende i Landets Friheder og Rettigheder; og i det her omhandlede Tilfælde var just en Leilighed, som Stænderne, efter vor Formening, begik et stort Misgreb ved ikke at benytte til at gjennemføre dette Lighedsprincip. Forslaget gik nemlig ud paa, at enhver bosat Jndbygger i Kjøbstæderne skal have samme Ret til at gjøre Opkjøb af Landmandens Producter, som de i Udkastet nævnte Landboere, men det forkastedes med 39 mod 23 Stemmer.