Berlingske Tidende, 1836-03-26
Den Kongelige Commissarius kunde ikke indsee, hvorledes man kunde nægte, at Finantserne vilde gaae frem til det bedre, naar Samme i den Periode, hvori de aarlig maae afgive omtrent 820,000 Rbd. til Seddelgjeldens Jnddragelse, hverken forøgede eller formindskede den rentebærende Gield, til hvis Afbetaling de efter hiin Periodes Udløb vilde faae betydelige Resourcer. Dersom en Eiendoms-Besidder, der, efter sine udstedte Prioritets-Forskrivninger, har aarlige Kapital-Afdrag at svare, maae til disses Dækning optage nye Laan, men han, uden Vanskelighed og uden Renteforhøielse, kan erholde de saaledes fornødne Laan, og han iøvrigt ved Hjælp af sine aarlige Jndtægter punktligen betaler sine Renter og øvrige løbende Udgifter, samt holder sin Eiendom vel vedlige, saa er der ingen Anledning til at paastaae, at denne Eiendomsmand gaaer sin Undergang imode; men dersom han, foruden sin Prioritetsgield, har anden Gield, hvorpaa han aarligen ved Hjælp af sine Jndtægters Overskud gjør betydelige Afdrag, saa maa man vel tilstaae, at hans sconomiske Forfatning er i stadig Fremgang. Under Sagens endelige Behandling erklærede Secretær Algreen-Ussing, at han ansaae det for meget ønskeligt, at der blev fuldkommen hvad Forsamlingen i Eenstemmighed i Alt, Kl. denne Sag vilde andrage paa, og at han, med Hensyn hertil, ikke vilde insistere paa Afstemning over det af ham gjorte Forslag om Statsgieldens Adskillelse fra Finantserne og Henlæggelse under en National-Bestyrelse. Dette maatte dog ikke paa nogen Maade udtydes, som om han, af hvad dervar blevet anført derimod, fandt sig overbeviist om enten Uhensigtsmæssigheden eller Undførligheden af dette Forslag. Naar han derfor i nærværende Stænderforsamling tog hiint Forslag tilbage, var det ikke, fordi han opgav Jdeen. Han blot udsatte den, indtil det maatte vise sig, hvilken Plan den Commission, der formodentlig vilde blive nedsat i Anledning af Forsamlingens Petition i nærværende Sag, maatte lægge til Statsgjeldens Afbetaling, og hvilke Regler der i saa Henseende maatte blive fastsatte til at fraskille Statsgjeldsvæsenet fra det øvrige Finantsvæsen, i alt Fald ved en punktlig Overholdelse af Bestemmelserne i Rescriptet 9de Februar 1816 og en fuldstændig Offentlighed, ogsaa hvad Statsgieldens aarlige Forretning og Afbetaling angaaer. Derefter vilde han i sin Tid tage under Overveielse og fatte sin Beslutning, om han skulde indbringe et lignende Andragende for en tilkommende Stænderforsamling. Taleren gjentog iøvrigt sin tidligere yttrede Formening, at der bør skee saa indgribende Besparelser, at ogsaa de aarlige Afdrag paa Gjelden kunne afholdes af de aarlige Jndtægter. Saavidt vides er hele den indenlandske Gjeld uopsigelig, og hvad der er opført i Finantsbudgettet, som Afbetalinger paa denne Gield, maa antages at være de aarlige Tilbagebetalinger af de i Kongens Kasse indskudte Skifte- og Overformynderi-Midler m.M., istedetfor hvilke der igjen indkomme andre, saa at dette ikke giver nogen virkelig Udtælling. Paa den udenlandske Gjeld vil der, efter den afden Kongelige Commissarius meddeelte Oplysning, nu, da det frankfurtske Laan er aldeles afdraget, for Fremtiden blive 200,000 Rbd. mindre at afdrage end hidtil, og saaledes vil Afbetalingen, paa Gjelden ikke herefter blive, som i Finants Etaten for 1835 er opført, 961,000 Rbd., men kun 529, 1000 Rbd., hvilken Udbetaling altsaa vil blive langt mindre byrdefuld. Det er nemlig egentlig kun paa det Wilsonske Laan, at der skal afdrages. Tilbagebetalingen af dette Laan, skeer, efter den under 8de Juni 1825 udstedte Generalobligation, ved Opkjøb af de specielle Obligationer i 60 Aar, og da der til dette Øiemed er henlagt visse bestemte Statsindtægter, og derhos endvidere i samme Hensigt dannet et særeget synkende Fond, der allerede skal være ikke ubetydeligt, kunne disse Afdrag vel ikke ansees uoverkommelige, naar stræng Orden indføres i hele Statshuusholdningen. Den meddeelte Finantsetat indeholder ogsaa udtrykkeligen, at de specielt til Statsgjeldens Forretning og Afdrag henlagte Jndtægter ere fuldkomment tilstrækkelige til Øiemedet. At en betydelig Deel af de sidste raan er, saaledes som af Taleren tidligere er ytret, anvendt til dermed at bestride de løbende Udgifter, maatte han ansee som udenfor al Tvivl. Dette er ikke blot Tilfældet med de i 1819 og 1821 gjorte Laan, men vistnok ogsaa med en ikke ringe Deel af det Wilsonske Laan, i hvilken Henseende han gjorde opmærksom paa, at skjøndt dette Laan, efter Jndholdet af den derfor udstedte General-Obligation, blev optaget for at afbetale tidligere, til en høiere Rentefod contraherede, Laan, blev det dog ikke nødvendigt, dertil fuldstændigt at benytte dette nye Laan, da endeel af de ældre udenlandske Statscreditorer frivilligen underkastede sig en Rentereduction, hvorefter Kapitalerne hos dem forbleve henstaaende. Jmidlertid blev hele det Wilsonske Laan optaget, og den sidste Halvdeel af 2 Mill. L. St., som bekjendt, i Aaret 1827 meget uheldigt solgt til 60 pCt., og hele Laanet er, efter hvad man, ifølge Budgettet, maa antage, forbrugt, medmindre det deraf tildeels opsamlede, af Grosserer Nathanson i hans Skrifter omtalte, Finantsernes Reservefond paa si Millioner skulde forefindes iblandt Activerne. Det maa ogsaa vække Forundring at see, at skjøndt den nævnte Forsatter forsikkrer, der at alle indenlandske Laan, som har høiere end 4 pCt. Rente, bleve afbetalte med det Wilsonske Laan, dog i den meddeelte Finantsbratsgield til en etat findes anført indenlandsk Beløb af henved 3 Millioner, som forrentes med over 4 pCt., hvilken Gjeld altsaa, under hiin Forudsætning, maa antages at være stiftet i de sidste 10 Aar. Taleren kunde derfor ikke andet end finde det høist magtpaaliggende, at det Ønske blev udtalt i Forsamlingens Petition, som Committeen havde foreslaaet, at intet nyt Statslaan maatte blive optaget, og at, hvis et saadant imod Formodning skulde ansees nødvendigt, Stændernes Betænkning da forinden maatte indhentes, om et sligt Laan ikke, i alt Fald ved et yderligere Skattepaalæg, kunde undgaaes. Herved vilde tildeels det samme opnaaes, som Taleren med sit Andragende havde tilsigtet, og naar Kongen, hvad der ingen Grund var til at kalde i Tvivl, opfyldte dette Nationens Ønske, vilde forøgede Statslaan derved forhindres. Den Kongelige Commissarius yttrede, at naar det sidst talende Medlem har bemærket, at der paa den offentliggjorte Finants-Oversigt findes en Deel indenlandsk Gield, der forrentes høiere end 4 pCt., uagtet det i Skrifter er anført, at Staten i sin Tid ved det Wilsonske Laan frigjorde sig for all høiere Rente, saa er det vitterligt, at alle opsigelige Obligationer, der bare høiere Rente, virkelig bleve opsagte, og enten udbetalte eller forvandlede tilAprocentig Gield. Den eneste Gield, som siden er contraheret mod høiere Rente, hidrører fra de Bevillinger, som en Deel Sparekasser have faaet til at indskyde visse Summer mod høiere Rente, medens paa den anden Side ogsaa de indenlandske Laan, som efter Finants-Oversigten bære 3 pCt. Rente, have deres Oprindelse fra Spare kasserne. Allerede under den foreløbige Behandling havde Committeens Referent bemærket, at de i Betænkningen for Forsamlingen fremsatte Hovedpunkter ikke vare bestemte til Jndstillinger i Petitionen, men for største Deelen kun maatte betragtes som Momenter for Motiverne til nogle faa Jndstillingspunkter. Som saadanne foreslog Committeen, ved Begyndelsen af den endelige Forhandling, følgende tre: 1) At Hans Majestæt allernaadigst vilde foranstalte, at der tages de meest energiske Forholdsregler, for ved Besparelser at formindske Statens aarlige Udgifter. 2) At en Commission, der ikke udelukkende sammensættes af Embedsmænd, maatte vorde nedsat for at undersøge Finantsernes og Stats gieldens Tilstand og at tage under Overveielse, hvorledes ved de indtrædende Besparelser og andre Midler Ligevægt kan tilveiebringes i Statens Jndtægter og Udgifter, samt derhos at udarbeide en Plan, der paa nærmere allerhøieste Approbation kunde vorde lagt til Grund for Statens aarlige Huusholdning og Gjeldens Afbetaling. 3) At Hans Majestæt allernaadigst vilde befale, at de Regnskaber over samtlige Stats-Jndtægter og Udgifter for Aaret 1835, som aflægges til Allerhøistsamme, vorde ved Trykken bekjendtgjorte, samt at disse Regnskaber for de følgende Aar paa samme Maade vorde offentliggjorte. Grev Holstein foreslog som Amendement til det tredie Jndstillingspunkt, at istedetfor Regnskaber maatte sættes: en fuldstændig, baade Finantserne og Statsgjelden og de særskilte Staten tilhørende, men under særskilte Collegiers Bestyrelse værende Fonds, omfattende Oplysning, saavel Jndtægterne som Udgifterne betræffende, for Aaret 1835 maatte bekjendtgjøres ved Trykken" – samt at der maatte tilføies: at der i disse Oplysninger aarligen maatte bemærkes, hvorvidt det under 28de Februar 1824. befalede Normal-Reglement er blevet fulgt, eller hvad der har foranlediget og beføiet de Afvigelser, som have fundet Sted." Jstedetfor Committeens andet Jndstillingspunkt foreslog han følgende: "At Provindsialstænderne vilde henvise til Hans Majestæts Skrivelse til Cancelliet af 5te Januar 1813 og til den der bestemte Maade, til at fastsætte de mulige Besparelser, samt til at forfatte og til at overholde et Budget, da denne Skrivelse ikkun bør modificeres med Hensyn til den under 9de Februar 1816 indførte forandrede Finantsbestyrelse, samt at det maatte fremhæves, hvormeget det vilde forøge Folkets Tillid til den saaledes lagte Finantsplan, naar Mænd, som vare i Besiddelse af Folkets særdeles Tillid, maatte deeltage i dette Arbeide. Samtlige Proponenter af de fire til Forsamlingen indgivne Andragender, denne Gjenstand betræffende, erklærede, forinden Afstemningen, at de, paa Grund af Committeens Jndstillinger, toge deres Jndstillingspunkter tilbage.