Aalborg Stiftstidende, 1837-08-12
Preussen. Jmellem Preussen og Nederlandene er afsluttet en Convention, betræffende Skibsfarten paa de respective Magters Lande, hvoraf herved gives et Udtog. Art. 1. De preussiske Skibe, som ladede eller med Ballast løbe ind i eller ud af nederlandske Havne, og omvendt de nederlandske Skibe, som ladede eller ballastede løbe ind eller ud af preussiske Havne ere herefter ikke underkastede, høiere Afgifter, af hvad Navn nævnes kan, og til hvis Bedste disse end maatte hæves, end de nationale Skibe ved deres Jndseilling. Ophold og Udselling af Havnene maa betale, ler i Fremtiden komme til at betale. Art. 2. Alle Fabrikata og andre Handelsgjenstande, hvis Jnd eller Udførsel efter Lovene maae finde Sted med nationale Skibe i de høie contraherende Parters Stater kunne herefter ind- eller udføres paa Skibe, tilhørende den anden Nagts Undersaatter. Art. 3. Al Forret eller Fortrin for Corporationer eller Handelsagenter, som hviler paa Jndførsel af Varer med en ne Skibe, skal ikke finde Sted. Art. 4. Toldafgiften af de Varer, som forsendes fra Preussen til Nederlandene og omvendt paa Skibe, tilhørende de respective Staters Undersaatter, skal erlægges efter den Tarif, som gjælder for Jndførsel af Varer paa egne Skibe, Ligeledes betales Præmier og andre lignende Fordeele som ere bevilgede paa Ind- og Udførsel af egne Skibe, til de contraherende Magters Undersaatter gjensidigen. Art. 5. Dersom en af de contraherende Parter i Fremtiden tilstaaer en anden Stat nogensomhelst Begunstigelse, Skibsfarten betræffende, skal denne ogsaa komme den anden Part til Gode paa samme betingelser som hiin Stat. Art. 6. Ovenstaaende Artiklers Bestemmelser finde Anvendelse, saavel paa Skibsfarten over Havet som paa Flod seiladsen. Gjensidigen blive de at ansee som preussiske og nederlandske Skibe, der anerkjendes som saadanne i de respective Stater, efter de bestaaende Love og Reglementer, hvorved det dog er en Selvfølge, at Beviset for deres Nationalitet paaligger Skibsføreren ved Fremviisning af Søbreve i lovlig Form. Art. 7. I den Hensigt at befordre Rhinhandelen og Rhinskibsfarten have de høie contraherende Parter bestemt følgende: A. Hs. Maj. Kongen af Preussen bevilger de nederlandske Skibe alle de Fordele, som paa den preussisk Deel af Rhinstrømmen ere tilstaaede preussiske og lige med disse berettigede Skibe. Jfølge deraf skal 1) de nederlandske Skibe nyde for deres Ladninger Frihed for den Rhintold, som er paalagt i Tariffen, tilføiet Conventionen til Main af 31te Marts 1831, under Litra C. a) ved Udførselen fra Preussen, op eller ned af Floden, af alle indenlandske eller udenlandske Varer, hvis Ind- og Udførsel lovligen er tilladt, b) ved Transporten af alle Gienstande fra den ene til den anden preussiske Rhinhavn; c) ved Jndførsel af udenlandske Varer til Forbrug paa den preussiske Strækning af Rhinen, hvad enten de komme fra Udlandet eller fra de til den tyske Toldforening hørende Stater, d) ved Transporten af Varer, som lovligen maa forsendes, hvilke ere indladede i et, enten ovenfor Coblenz beliggende preussisk Sted, eller i en af Rhinens, eller dens Bifloders Havne, som ligge i Kongerigerne Baiern og Würtemberg, Storhertugdommene Baden og Hessen, eller i den frie Stad Frankfurts Gebeet, og som ere bestemte til Jndførsel i en preusisk Rhinhavn eller til at bringes til Nederlandene; e) ved Gjennemfarten af Varer gjennem Toldforeningens Gebeet, hvortil kun en Deel af den preussiske Rhin benyttes, naar hine indføres tillands paa den høire Rhinbred og udføres paa Rhinen, eller indførres paa Rhinen og transporteres ud paa den høire Rhinbreds Landevei. 2) De nederlandske Skippere skulle ved Seiladsen mellem Coblenz og Emmerick, uden at seile forbi noget af disse Toldsteder, nyde den Frihed for Skibsafgifter som i Conventionen til Mainz er bestemt i Tariffen Litra B. 3) Endelig skulle disse Skippere ved den directe Gjennemseilads ikke forpligtes til at erlægge Skibsafgifterne til de forskjellige, overeensstemmende med ovennævnte Convention oprettede Toldsteder; men det skal staae dem frit for at udrede i Coblenz Udgifterne, ved Seiladsen gjennem Dalen for de 7 Toldsteder fra Coblenz til Wesel, og i Emmerich, ved Seiladsen gjennem Bjergene, for 8 Toldsteder fra Emmerich til Coblenz. C. Til Gjengjæld for disse Nederlændernes Handel og Søfart gunstige Bestemmelser bevilger Kongen af Nederlandene: 1) fuldkommen Frihed for den i Conventionen til Mainz Tarif Litra C paalagte Rhintold af alle Varer, som indføres ned af Rhinen paa preussiske Skibe, og ere bestemte til Udlysning i en nederlandsk Havn, for den at overgives enten til Consumtion eller til at henlægges i Transit=Oplagene; 2) Nedsættelse af de ovenanførte Afgifter til det Halve af alle Varer som lades i en nederlandsk Havn paa preussiske Skibe og som udføres opad Rhinstrømmen; 3) Fritagelse for de preussiske Skibe for den ovennævnte Afgift ved Seiladsen imellem Lobith, Krimpen og Gorium, uden at seile forbi noget af disse Toldsteder. De høie contraherende Parter forpligte sig gjensidigen at tilstaaer hinanden de Lettelser, som de for Fremtiden maatte give andre Stater i Henseende til Seiladsen paa Rhinen. De øvrige Artikler indeholde alene Bestemmelser om at i formindske Formaliteterne, paabudne i Toldanordningerne, fremme Dampskibsfarten og lette alle Communications=Midler imellem de respective contraherende Magters Lande.