Berlingske Tidende, 1829-10-23
Hamborg, den 16de October. Ved overordentlig Leilighed have vi i Aften erholdet følgende Fredstractat, sluttet imellem Rusland og Porten. J den almægtige Guds Navn, Besjælede af een og samme Attraae efter at sætte de Lidelser, som Krigen forvolder, en Grændse, og gjenoprette Fred, Venskab og god Forstaaelse mellem vore Riger paa en fast og urokkelig Grundvold, have Hs. Majestæt alle Russers ophøiede og store mægtige Keiser og Hs. Høihed Ottomanernes ophøiede og stormægtige Keiser eensstemmigen besluttet, at betroe dette veldædige Hverv til deres Befuldmægtigede, nemlig Hs. M. alle Russers Keiser til (Tit.) Grev Diebitsch a., som i Kraft af den Allerhøieste Fuldmagt, hvormed han er forsynet, har udnævnt og forordnet til det keiserlige russiske Hofs Befuldmægtigede (Tit. de Herrer Grev Aleris Orlow a. og Grev Fredrik Pahlen a., og Hs. M. Ottomanernes Keiser (Tit.) de Herrer, Mehemed Sadik Effendi, virkelig Stordefterdar ved den ottomanske Port og Abdul Hadir Bey, øverste Dommer i Natolien. De have forsamlet sig i Adrianopel, og, efterat have legitimeret sig ved deres resp. Fuldmagter, sluttet følgende Overeenskomst. Art. I. Al Fjendskab og al Tvistighed, af hvad Navn nævnes kan, der hidtil har fundet Sted imellem begge Riger, skal fra denne Dag ophøre til Lands og til Vands, og til evig Tid skal herske Venskab og god Forstaaelse mellem Hs. M. alle Russers Keiser og Padischah og H. Høih. Ottomannernes Keiser og Padischah, mellem deres Arvinger og Thronfølgere, ligesom ogsaa mellem deres Riger. Begge de høje contraherende Parter ville med særdeles Omhu undgaae Alt, hvad der kan fornye Misforstaaelsen imellem begges Undersaatter. Samvittighedsfuldt ville de opfylde alle denne Fredstractats Betingelser, og vaage over at der paa samme ikke skeer nogetsomhelst, middelbart eller umiddelbart, Brud. Art. H. For at overtyde Hs. Høihed Ottomannernes Keise og Padischah om Sit venskabelige Sindelags Oprigtighed, tilbage giver Hs. Majestæt, alle Russers Keiser og Padischah den høje Port Fyrstendømmet Moldau, i den Omfang, hvori samme fandtes, inden den Krig udbrød, for hvilken denne Fredstractarhar sat et Maal. Ligeledes tilbagegiver Hs. Keiserlige Majestæt, Fyrstendømmet Wallachiet, Banatet Krajova i dets hel Omfang, Bulgarien og Landet Dobrudscha fra Donarlindtil Havet, tilligemed Silistria, Hirsowa, Matschin. Ifaldscha, Tultscha, Babadagh, Basardschik, Varna, Prawodi, og de andre Byer, Flækker og Landsbyer, som det indbefatter; hele Balkans Omfang fra Emineh=Burniindtil Kasan, og hele Landet, fra Balcanbiergene indtil Havet, tilligemed Selimno, Jomboli, Aldos, Karnabad, Meembria, Achiolin, Burgas, Sizopalis, Kirk=KlissiStaden Adrianopel, Lule=Burgas, og endelig alle de Byer, Flækker og Landsbyer, og overhovedet alle de Pladser, som de russiske Tropper i Rumelien have besat. Art. III. Pruth skal ogsaa i Fremtiden danne Grændsen, imellem begge Riger, fra det Punkt, hvor denne Flod berører Moldaus Territorium indtil det, hvor den flyder sammen med Donau. Fra dette Sted skal Grændselinien følge Donaus Løb indtil St. Georgs Munding saaledes, at alle de Øer, der dannes af denne Flods forskjellige Arme, blive i Ruslands Besiddelse. Den høire Donaubred bliver, som forhen, den ottomanske Ports Eiendom. Dog er man kommen overeens om, at denne høire Bredde, regnet fra det Punkt, hvor den Arm af Donau der kaldes St. Georg, adskiller sig fra den Arm, der kaldes St. Suline, skal blive ubeboet i en Strækning af to Mile, saa at Jngen der maa tage Bopæl. Ligesaa lidet skal det, med Undtagelse af Quarantaineanstalterne, være tilladt at anlægge nogetsomhelst andet Establissement eller Fæstningsværker. Begge Magters Koffardieskibe skulle være berettigede til at seile paa Donau, saavidt den løber. De, der føre ottomansk Flag, tør uhindrede løbe ind i Kilias og Sulines Mundinger, men St. Georgs Mundingen bliver fælleds for begge de contraherende Magters Krigs- og Koffardieskibe. Derimod tør de russiske Krigskibe, der seile op af Donau, ikke overskride det Punkt, hvor denne Flod løber sammen med Pruth. Art. IV. Da Georgien, Jmiretien, Mingrelien, Guriel og adskillige andre kaukasiske Provindser i en lang Række af Aar, til evig Tid ere forenede med det russiske Rige, og da dette Rige desuden, ifølge den Tractat, som den 10de (22de Febr.) 1828 i Turkmanschai sluttedes med Persien, har erhverved sig Chanaterne Erivan og Nachitschevan, saa have begge de høie contraherende Magter erkjendt, hvor nødvendigt det er, til at forrebygge alle Discussioner i Fremtiden, at fastsætte et nøiagtigen bestemt Grændseskiel imellem deres respective Stater. Til den Ende have de overvejet de Midler, som fordres til at sætte uoverstigelige Skranker for de Jndfald og Røverier, der hidtil ere skeete af Folkestammerne i Naboegnene, og saa ofte have truet Venskab og godt Naboskab. For at opnaae dette Øjemed er man blevet enig om, herefter at erkjende som Grændse mellem det keiserlige russiske Hoffs og den ottomanske Ports Stater i Asien, den Linie, som, følgende den nuværende Grændse fra Guriel til det sorte Hav, løber frem indtil Grændsen af Jmiretien, og derfra i den ligeste Retning indtil det Punkt, hvor Paschalikerne. Achalziks og Kars's Grændser mødes med Georgiens, saa at Byen, Achalzik og Fortet Achalkalaki blive i en Frastand af ikke mindre end to Mile nordlig for denne Linie og indenfor samme. Alle de Landstrækninger, som ligge sydlig og vestlig for denne Demarcationslinie, i Retningen mod Paschalikerne Kars og Trapezunt, skulle til evig Tid forblive under den høie Ports Herredømme. De Landstrækninger, der ligge nordlig og øftlig for den her nævnte Linie, i Retningen mod Georgien, Imiretien- og Guriel, samt hele Strækningen af det sorte Hav Kyster, indtil Kubans Munding, Havnen St. Nicolaus deri indbefattet, skulle derimod til evig Tid forblive under det russiske Riges Herredømme. Jfølge heraf tilbagegiver det keiserlige russiske Hof til den høje Port: den øvrige Deel af Paschaliket Achalzik, Staden og Paschaliket Kars, Staden og Paschalket Erzerum, tillgemed alle de Pladser, som de russiske Tropper have besat, og som ligge uden for den oven beskrevne Linie. Art. V. Da Fyrstendommen Moldau og Walachiet, Overeensstemmelse med en Capitulation, have begivet sig under den høie Ports Overlehnsherskab (Sugerainitet) og Rusland har garanteret deres Velfærd, saa forstaaer det sig, at de skulle beholde alle de Privilegier og Friheder, som enten ifølge de mellem begge Riger sluttede Overeenskomster, eller ifølge de til forskjellige udkomne Hattischerifs, ere blevne dem bevilgede. I Overeensstemmelse hermed skulle de nyde fri Udøvelse af deres Religion, en fuldkommen Sikkerhed, en uafhængig Nationalbestyrelse og en fuldkommen Handelsfrihed. De Clausuler, der ere føiede til de ældre Stipulationer, som holdtes for nødvendige, til at betrygge begge disse Provindser Nydelsen af deres Rettigheder, ere opregnede i den vedføiede Separat-Akt, hvilken Akt udgjøen integrerende Deel af nærværende Fredstractat, og skal betragtes som saadann. Art. V. Da de Omstændigheder, som have fundet Sted, efterat Conventionen i Akierman blev sluttet, ikke have tilladt den høie Port, ufortøvet at fuldbyrde Clausulerne hiin Separat=Akt, der angik Servien, og er vedføjet bemeldte Conventions femte Artikel, saa forpligter Porten sig paa den høitideligste Maade til at opfylde samme uden mindste Forhaling og med den samvittighedsfuldeste Nøiagtighed, og navnligen ufortøvet, at tilbagegive de sex Servien fratagne Districter, for saaledes for bestandigt at betrygge denne tro og lydige Nations Rettighed og Velfærd. Det med Hattischeriffet (Sultanens egen hændige Underskrift) forsynede Firman, som byder begge visse Clausulers Fuldbyrdelse, skal inden en Maaneds Frist, fra nærværende Tractats Underskrift at regne, tilstilles og officielt med deles det keiserlige russiske Hof. Art. VII. De russiske Undersaatter skulle, saavidt det ottomanske Rige strækker sig, saavel til Lands som til Vands, nyde hiin fuldkomne og ubetingede Handelsfrihed, der er tilsagt den ved de i nyere Tid imellem begge de høie contraherende Magter sluttede Tractater. Denne Handelsfrihed skal ikke i mindste Maade indskrænkes, og der skal i intet Tilfælde og under intet Paaskullægges den mindste Hindring i Veien, enten ved nogetsomhelst Forbud, eller nogensomhelst Jndskrænkning, eller ifølge noget somhelst Reglement eller nogen Forholdsregel, hvad enten samme anlediges af Bestyrelses=Autoriteten eller af selve en Lovgivning Russiske Undersaatter, Fartøier og Varer, skulle beskyttes, mod enhver Voldsomhed og enhver Undertrykkelse. Hine skulle staae under den russiske Ministers og Consulernes udelukkende Jurisdiction og Politie; de russiske Fartøier maae aldrig fra de ottomannske Autoriteters Side underkastes nogensomhelst Visitation, i aaben Søe, i en af Havnene eller paa en af Rhederne under den høje Ports Herredømme, enhver Vare og Handelsartikel, der tilhører en russisk Undersaat, kan, efterat de tarismæssigen bestemte Toldafgivter ere erlagte, frit sælges, losses i Eierens eller Consignatariernes Magaziner, eller ogsaa bringes ombord paa et andet Fartøi, ligemeget af hvilken Nation, samme er, uden at den russiske Undersaat i det Tilfælde er forpligtet til, derom at gjøre Anmeldelse for de locale Autoriteter, og endnu langt mindre behøver at anholde hos dem om Tilladelse hertil. Man er udtrykkeligen kommen overeens om, at det Korn, der udføres fra Rusland, skal nyde de samme Privilegier, og at dets fri Transikaldrig og under intet Paaskud skal underkastes mindste Vanskelig hed eller Forhindring. Den høie Port forpligter sig endvidere til, omhyggeligen at vaage over, at i Særdeleshed Handelen og Skibsfarten paa det sorte Hav ikke paa nogen Maade standses. Til dette Øjemeeds Opnaaelse erkjender den og erklærer, at Farten gjennem Canalen ved Constantinopel og Sundet ved Dardanellerne er for Skibe under det russiske Handelsflag, aldeles fri og aaben, ligemeget om de ere ladte eller blot ballastede, om de, kommende fra det sorte Hav, løbe ind i Middelhavet, eller om de, kommende fra Middelhavet, ville løbe ind i det sorte Hav. Disse Skibe, forudsat at de ere Handelsfartøier, af hvad Størrelse og Drægtighed de endog ere, skulle ikke udsættes for nogensomhelst Hindring eller Ulempe, saaledes som dette allerede for oven er bestemt. Begge Hoffer ville enes om de hensigtsmæssigste Midler, til at forebygge, at Udfærdigelsen af de fornødne Skibspapirerpaa nogen Maade forhales. J Følge det samme Princip skal Farten gjennem Canalen ved Constantinopel og Sundet ved Dandanellerne erklæres fri og aaben for alle Handelsfatøier, der tilhøre Undersaatter af Magter, som ere i Fred med den høie Port, hvad enten disse Skibe ere bestemte til russiske Havne ved det sorte Hav, eller komme derfra, ladte eller balla stede, under samme betingelser, som ere blevne stipulerede for Skibe under russisk Flag. Endelig erklærer den høie Port høi delig, i det den erkjender det keiserlige russiske Hof Rettighed i at forsikkre sig Garantie for denne fuldkomne Frihed for Hand og Skibsfart i det sorte Hav, at der fra sammes Side alde og under intetsomhelst Paaskud skal lægges denne mindste H. dring i Veien. J Særdeleshed lover den, i Fremtiden alde at ville tilegne sig Ret til at anholde eller tilbageholde hine Fa tøiet: de være befragtede eller ballastede, de seile under russisk Fla eller tilhøre andre Nationer, til hvilke det ottomannske Rige ik er i et erklæret Krigsforhold, om de passere gjennem Canalen ved Constantinopel og Sundet ved Dardanellerne, for at begive sig fra det sorte Hav ind i Middelhavet, eller fra Midde havet til de russiske Havne ved det sorte Hav. - Skulde den skee mindste Brud paa nogen af de Stipulationer, hvilket Gud forbyde, som indeholdes i den nærværende Artikel, og den russiske Ministers Reclamationer i denne Henseende ikke tilvejebragte en fuldkommen og hurtig Fyldestgjørelse, da tilkjender den høje Port det russiske Hof herved Ret til at betragte en saadant Brud paa Tractaten som en virkelig Fjendtlighed og Ret til umiddelbar at tage Repressalier, imod det ottomannsk Rige. Art. V. Da de tilforn ved Art. Al. af Conventionen i Akierman stipulerede Overeenskomster i Henseende til Reclamatiners Regulering og Liqvidation, der ere skeete af de respective Undersaatter og Handelsmænd, angaaende Erstatning for det i forskjellige Tidspunkter siden Krigen i 1806 lidte Tab, ikke ere fuldbyrdede, og den russiske Handel, siden denne Convention blev sluttet, formedelst de med Hensyn til Skibsfarten paa Bosphorus tagne Forholdsregler, atter har lidt betydeligt Tab, saa er man kommet overeens om og har fastsat, at den ottomanske Port, til Erstatning for dette Tab, skal til det keiserlige russiske Hof, inden 18 Maaneders Forløb, i Terminer, som nærmere bestemmes udrede den Sum een Million fem hundrede Tusind Ducater, saa at denne Sums Betaling sætter et Maal for alle respective Reclamationer eller Fordringer af begge de contraherende Magter angaaende det ovennævnte Anliggende. Art. I. Da den længere Tid, i hvilken Krigen har varet, som denne Fredstractat nu heldigviis ender, har forvoldet det keiserlige Hof betydelige Udgifter, saa erkjender den høje Por Nødvendigheden af at yde hiint en billig Erstatning derfor. 3 denne Grund, uden Hensyn til Afstaaelsen af en liden Landstrækning i Asien, som i Art. IV. er stipuleret og som det russiske Ho samtykker i at modtage til Afdrag paa bemeldte Erstatning, for pligter den høie Port sig til at udbetale samme en Pengesum hvis Beløb ved fælleds Overeenskomst skal bestemmes. Art. X. J det den høie Port erklærer, at den ubetinget tiltræder Stipulationerne i den under 24de Juni (at Juli) 1827 imellem Rusland, Storbritannien og Frankrige i London afsluttede Tractat, tiltræder den ligeledes den under 10de (22de) Marts 1829, ved fælleds Overeenskomst. imellem de samme Magter, paa bemeldte Tractats Grundvolsluttede Act, der udførligen indeholder Bestemmelserne med Hensyn til sammes definitive Fuldbyrdelse. Strax efterat Udvexlingen af nærværende Fredstractat er skeet, vil den høie Port udnævnbefuldmægtigede, for med dem fra det keiserlige russiske Hof og fra England og Frankrig, at aftale Maaden, hvorpaa disse Stipulationer og Bestemmelser kunne fuldbyrdes. Art. Kl. Umiddelbart efterat Fredstractaten imellem begge Rigerne er undertegnet og begge Monarchers Ratificationer ere udvexlede, vil den høie Port tage de fornødne Forholdsregler til en hurtig og samvittighedsfuld Fuldbyrdelse af de Stipulationer, deri indeholdes, navnligen af dem i Art. IIl. og IV., som angaae Grændserne, der skulle adskille begge Rigerne, saavel Asien som i Europa, og i Artiklerne V og Vi, der angaae Fyrstendommene Moldau og Wallachiet, ligesom ogsaa Servien. Fra det Øieblik, da de forskjellige Artikler kunne betragtes som fuldbyrdede, vil det keiserlige russiske Hof skride til Rømningen af det ottomannske Riges Territorium, i Overeensstemmelse med de Bestemmelser, der ere lagte til Grund i en Separat-Act, som udgjør en integterende Deel af denne Fredstractat. Jndtil det besatte Territorium aldeles rømmes, skal den Bestyrelsesmaade og Forfatning, som nu finde Sted, indført ved keiserlige russiske Hofs Jndflydelse, vedblive og den høie ottomaniske Port kan ikke paa nogen Maade for andre den. Art. All. Strax efterat denne Fredstractat er undertegnet skulle de Commanderende over Tropperne paa begge Sider, saavel til Lands som til Vands, meddeles befaling til at lade Fjendtlighederne ophøre. De, som maatte have fundet Sted, efterat denne Tractat er bleven undertegnet, skulle betragtes som uskeet og ikke virke nogen Forandring i sammes Stipulationer. Ligeledes skal Alt, hvad der i dette Mellemrum af den ene eller anden af de høie contraherende Magters Tropper kunde være erobret, uden mindste Forhaling tilbagegives. Art. Alll. I det de høie contraherende Magter gjensidigen gjenoprette et oprigtigt Venskabsforhold, bevilge de en almindelig Tilgivelse og fuldkommen Amnestie for alle dem af deres Undersaatter af enhver Stand, der under den nu heldigen tilendebragt, Krig have deeltaget i Militair=Operationerne, eller ved deres Forhold eller Meninger maatte have yttret deres Hengivenhed for den ene eller anden af begge nu contraherende Magter. J Overeensstemmelse hermed, kan ingen af disse Jndividuer forulempes eller forfølges, hverken i Henseende til Person eller Formui Anledning af hans forrige Forhold; enhver af dem skal det være uformeent, igjen at tiltræde sin Eiendom, enhver af den skal redelig Nydelse af denne under Lovenes Beskyttelse være betrygget; ogsaa beroer det paa ham selv, at afhænde samme i et Tidsrum af 18 Maaneder, for med sin Familie og sig rørlige Gods at begive sig til hvilketsomhelst Land han vil, uden at være udsat for Reactioner eller andre Hindringer. En videre bevilges de respective Undersaatter, som ere bosatte i de Egne, der gives tilbage til den høie Port, eller i dem, der aftrædes til det keiserlige russiske Hof, samme Termin af 18 Maaneder, at regne fra Udvexlingen af nærværende Fredstractats Ratification, at de, om de finde det tjenligt, kunne disponere over deres før eller under Krigen erhvervede Eiendom, og med deres Capitaler og rørlige Gods begive sig ud af den ene contraherende Magts Stater ind i den andens, og omvendt. Art. XIV. Alle Krigsfanger, lige meget af hvilken Nation hvilken Stand og hvilket Kjøn, skulle strax efter Udvexlingen af den nærværende Fredstractats Ratificationer sættes paa fri Fod og uden Løsepenge eller mindste Udgift tilbagegives. Herfra undtages de Christne, som i den høje Ports Stater af egen Drifere gangne over til den mahomedanske Religion, og de Mahome, danere, som ligeledes af egen Drift i det russiske Riges Stater, ere traadte over til den christelige Religion. Paa samme Maad skal forholdes med Hensyn til de russiske Undersaatter, som efter Undertegnelsen af nærværende Fredstractat, paa nogensomhelst Maade ere komne i Fangenskab eller maatte opholde sig i den høi Ports Stater. Det keiserlige russiske Hof lover paa sin Side af tage de samme Forholdsregler i Henseende til den høie Port Undersaatter. For den Sum, som af begge de høie contraherende Magter er at udrede til Krigsfangernes Underholdning, skal ingen Erstatning kræves. Enhver af begge Magterne vil forsyne den med alt Nødvendigt at reise til Grændsen, hvor de skulle udvexles af de Commissairer, som fra begge Sider dertil udnævnes. Art. XV. Alle i forskjellige Tidspunkter, imellem det keiser, lige russiske Hof og den høie Port, sluttede Tractater, Conventioner og Stipulationer, med Undtagelse af de Artikler, som i nærværende Fredstractat ere satte ud af Kraft, stadfæstes i deres hele Omfang og i deres fulde Betydning; begge de høje contraherende Magter forpligte sig til deres samvittighedsfulde og ubrødelige Overholdelse. Art. XVI. Den nærværende Fredstractat skal af begge høi contraherende Hoffer ratificeres og Ratificationernes Udvexling finde Sted ved deres gjensidige Befuldmægtigede inden sex Uger, eller om muligt tidligere.