Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1836-12-24
Politiske Nyheder. Frankerig. Man har nia den officielle Efterretning, at Expeditionen til Constantine i Afrika er mislykkedes. Bulletinen desangaaende lyder saaledes: "Ved en overordentlig Tildragelse, der ikke lod sig beregne, har Expeditionen mod Constantine forvandlet sig til en stærk Recogniscering, i Følge hvilken jeg efter at have oprettet en Post ved Guelma, han indtaget en Stilling 3 Dagmarscher fra fornævnte Stad. Hertugen af Remours befinder sig vel. Expeditionen stødte ikke paa dens Vei fra Bong til Constantine paa nogen Hindring. Stammerne kom os venskabelig imøde, og Armeen drog mellem talrige Faare=, Ore- og Geedehjorder; vi kunne imidlertid paa Grund af Massen af vores Train kun marschere langsomt. Uden Vanskelighed passerede vi Deflleen med Ratheel=Ayba, og erfore der, at Achmet havde med sine Skatte forladt Constantine. J Soma bleve vi overfaldne af en kold Regn med Snee. Hidtil havde alt gaaet godt, men om Natten bleve mange Soldater dødelig syge, og flere tusinde bleve uskikkede til Kampen. Den 23de vare vi kun 3 Lieus bortfjernede fra Staden; vi saae Constantine og marscherede paa Veien dertil. Fra et forhøiet Terrain, hvor vi camperede, saae vi at Floden Qvid-Ben Mezing var meget opsvulmet, vi maatte vade til Beltestedet i Vand, for at passere den, men uagtet det vedvarende Sneefog, kom vi dog derover, uden at tabe en eneste Mand. En Lieu længere hen maatte vil atter passere en Arm af Floden, her gaves nye Strabatser, som foranledigede nye Anfald af Sygdom. Af 7000 stridbare Mænd havde vi nu kun 1000 Kampdygtige, endelig naaede vi mod Klokken 2 Platenen ved Mantsura og opstillede os i en Frastand af 120 Toiser fra Staden, da jeg pludselig saae mit Haab at kunne rykke ind, uden Sverdslag, tilintetgjort, ved et Kanonskud og ved Udfoldelsen af den røde Fane, og jeg saae at Kraftanstrængelse var nødvendig, for med Magt at sætte sig i Besiddelse af Constantine, medens vore Stridskræfter med det skrækkelige Veirligt, alt meere og meere forringedes. Jorden 25 Menneskene vare bedækkede med Snee, og Kjøretøiet blev næsten borte i Snavs. Staden havde ikke villet vise sig fiendtligsindet mod os, men man havde ladet Kabyler rykke ind gjennem den Port, som vi ikke kunne blokere, og disse forsvarede Staden mod Beboernes Villie. Næste Dag aabnede jeg en levende Kanonild, for at nedskyde Porten Cantara; efter at Jlden havde vedvaret paa tredie Dag, blev dog Porten kun ufuldstændig nedskudt. Jeg lod da Spanierne og Grenadeer Compagnierne rykke mod samme, for at trænge ind i Staden, men Forsøget lykkedes ikke. Der blev altsaa intet andet tilovers for os, end at trække os tilbage, da vi ikke havde flere Levnetsmidler. Halvdelen af disse Provisioner vare blevne stikkende i Snavset ved Mantsura og opgivne, efter at de til sammes Forsvar bestemte Soldater havde plyndret dem. Den 24de Kl. 8 forlode vi vores Stilling ved Mantsura og den sydlige Port, hvor vor Avantgarde stod. J Begyndelsen bleve vi kun forfulgte af nogle hundrede Mand, som rykkede ud fra Constantine, men snart viste sig Ryttere frø alle Sider, saa at deres Antal beløb sig til 2000. De formindskedes imidlertid den følgende Dag, og den 4de Dag saae vi ingen Flere. Soldaten, skjøndt udmattet ved Sygdom og Strabatser, har dog holdt sig fortræffelig. Vi have bragt alle vore Kanoner tilbage, og en dygtig Gaarnison, for det meeste af indfødte Tropper er blevne tilbage i Guelma, der er en stærkere Posttion, end Constantine selv. Hertugen af Remours har deelt alle Farer. De franske Blade dadle bittert denne Expedition, og give Ministrenes Jversyge mod Marskal Clauzel Skyld for at den er mislykkedes, og saa paastaaer man at Hertugen af Remours forventede Ankomst, forsinkede Expeditionen. Man fortæller os siger et Blad – "om at Hertugen befinder sig vel, medens tusinde af vore faldne Brave ikke komme i Betragtning." – De formeentlige Kongemordere Oursel og Fontelle have igjen for Retten tilbagekaldt deres Selvanklage og Bekjendelser, og erklæret at de ikke havde kunnet nægte sig den Fornøielseat benytte Regjeringens Ængstelighed; det havde aldrig faldet dem indat ville myrde Kongen. Da man nu ingen Jndicier kunne finde mod dem, uden et Par anonyme Breve, som de Anklagede erklærede selv at have skreven og erpideret, ved at sammenligne Haandskrifterne, fandt man ogsaa at dette var Sandhed. Da Retten ikke kunne fremføre noget Beviis mod dem, bleve de frikiendte og løsladte af Arresten.