Ribe Stifts Adresseaviser, 1788-07-18
En behagelig Selskabs Samtale herom, i Anledning af Aarets Tid i en Have, og om Havevæsenet, m. v. troede nogle at en kort Betragtning herom vilde ei være mine Læsere ubehagelig, og i følge deraf fremsettes. Havedyrkningen var upaatvivlelig ank det første, ædelste og behageligste, som Mennesket. foretog sig. Vi veed, at Skaberen satte de tvende første Menneskeer i Edens smukke Have, hvor Naturen var i sin fuldkomneste Styrke og frembød alle sine Yndigheder for at forlyste og gavne Mennesket. Denne fortræffelige Edens Hauge skulde med sin henrykkende Pragt forlyste Mennesket i dets Uskyldighed, og med sine skyggefulde Træer og rindende Bække, forskaffe dem Kiølighed og Vederqvægelse, naar Solen imod Middagsstunden, faldt dem for varm og med sine Frugter skulde den ei alleneste nære og opholde dem, men endog bevare dem fra Sygdomme ja styrke dem, at de aldrig kunde døe. Men Edens glade Opholdsted blev snart forvandlet til en Jammerdal for det skrøbelige Menneske, som plukkede Frugten af det forbudne Træe. – Jorden blev forbandet for dets Ulydighed - Jorden, som overalt var en deilig Hauge, bedækket med Skov og med Frugttræer, bare Torne og Tidsle, og Havet, der tilforn havde sine Grændser, overskyllede frugthare Lande med sine bittre og salte Vande, ja nedslugede Skovenne og bedækkede Frugttræerne i Syndflodens Tid med sin mavre og ufrugtbare Sand, saa de deligste Hauger bleve sandige ufrugbare Ørkener, og Mennesket, der var bestemt til Lyksalighed, til al sandselig og uskyldig Glæde, maa nu med megen Møie og Arbeidsomhed stræbe efter at vinde de Fordeele af Jorden, som den tilforn frivillig frembød, til deres Lives Ophold - saalænge, indtil Gud forflytter dem til et bedre Liv, hvor Arbeidsomhed, ikke kan trætte, Sygdom ikke kan martre og ingen Død giøre Ende paa deres Glæder. Er Edens Hauge end tabt? Er Jorden endskiønt bleven forbandet, Er den bleven ufrugtbar, maver og uvillig til at række os sine behagelige og deelige Frugter, saa gives der dog neppe nogen Afkom af Stamfaderen for den menneskelige Slægt, at den jo tragter efter i alle Verdens Deele paa den hele Jordklode, at have endnu en svag Erindring af Edens delige Hauge, ved at plante sig en Hauge og indsætte i samme gode Frugttræer, smukke Blomster og nyttige Urter, for at forlyste Øiet, for at opmuntre Hiertet og for at vinde de Frugter og Rødder, som ere sunde og nyttige til deres Livs Ophold. Jngen er saa ringe og saa fattig, at han jo tragter efter denne jordiske Lyksalighed, med mindre Stedet, hvor han boer, giør ham det ganske umueligt. Jngen er saa rig og saa mægtig, at han jo vil tage Deel i disse saa uskyldige Glæder, som Naturen tilbyder - Lad Historien opregne for os, hvad Keiserne og Kongerne have havt Lyst til - Lad den skildre for os alle deres Tildøieligheder, saa skal vi ikke finde en eneste, hvad enten han har været dydig eller lastefuld, afholden eller vellystig, ordentlig eller vidtloftig, at han jo har været Elsker af Hauger. - Lystslotte, hvori disse boe, kan ikke være til, uden prægtige Hauger - Keiserne og Kongerne baade de Christelige da de Hedenske finde deres Glæder alt for indskrænkede uden Hauger og hvilket henrykkende Syn? at træde ud i en Hauge, hvor Kunsten har forenet sig med Naturen - at see de høie og skyggende Træer i lige Linnier plantede, som i deres lange Rad blive ganske smaae for Øiet, ja tabe sig for Synet i de igiennemskaarne Skove - at see Blomsterbedene at prale med yndige delige vellugtende Blomster, der fremvise nogle 1000 Slags Skatteringer i sine forskiellige Farver - at komme ind i de mørke Bugange og finde en kiølende Dunkelhed for de brændende Soelstraaler og en Beskiermelse for skyllende Regnvande - at see kunstige Vande, at frem straale ud af bøyede Svanehalse og af gabende Løvehalse, for at tumle Guldholde i Luften, som ikke kan nedfalde - at høre udstyrtende Vandfalde, som kan bruse og med sin Brusen, opvække Forundring, eller fornøie Øret med en behagelig Susen og Klang i deres Fald - at træde ind i afkiølede Huler, der kan forlyste Sindet, eller nære det med mange Slags Betragtninger i den stille Dunkelhed - at fore træffe opstillede Støtter paa grønne Sletter ja paa høie Bierge, som tale til os i deres Dannelse, (endskiønt de ere stumme ) om Menneskenes Laster og Dyder, for at opvække Afskye hos os til Lasterne og Lyst til Dyder - at see høie Pyramider, som med deres hvide eller forgyldte Spidse række igiennem de tykke mørke Skove imod Himmelens Skyer - hvilket Syn at foretræffe Hauger, som ophøie Lystskovenes Yndigheder, formedelst Fuglenes harmoniske Sange, som give Gienlyd til mange Sider og see i disse samme Hauger Dyr fra alle Verdens Deele, der sætte os i Forundring og taleom den store Skaberes Ære, Almagt og God hed. - Mon dette ikke kunde røre og indtage de haardeste og meest følesløse Hierter, Mon dette ikke kunde røre Sandserne, Ja hvad skulde være behageligere for Øret, for Øiet, for alle Sandseredskaber i det menneskelige Lege me, ja for Forstanden og Sieleævnerne, end dette, For mig har intet været behageligere, end dette: at besøge Hauger og kiende de Forandringer, som Naturen enten fremstiller eller den menneskelige Vittighed opfinder. Paa mine Reiser har jeg aldrig taget forbi nogen kongelig, fyrstelig eller grevelig Hauge, at jeg jo har besøgt dem, og nøie undersøgt, hvad Naturen har tilbudet i Hensigt til Haugens Beligenhed og hvad Flid og Vittighed de Mennesker have udmerket sig med, som have anlagt dem, plantet dem og dyrket dem. Hvor behagelig en Tidsfordriv vilde det blive om Tiid til at sige alt, hvad jeg har seet og tale om alle de Slags Frugttræer og om alle de Slags Blomster, som efter Aarets afvexlende Maaneder gives i en Hauge, og hvorledes man i de varme Drivhuse kan om Vinterne plukke de vare Frugter, som voxe i de varme Lande og under de hede Himmelegne, hvor moersom en Tidsfordriv om Tiden vilde tillade mig, at sige fra hvilket Land ethvert Træe, som endog vo rer i Hauger, er kommet, Denne historiske Kundskab og Frugttræernes første Oprindelse, og deres Forflyttelse til os, vilde ganske vist blive ligesaa underholdende som Kundskaben om disse Træers Opelskning og Behandling vilde blive nyttig. Hvor meget kunde ikke fortælles om det, som jeg selv har læst og Haugernes Anlæg og om Folkeslægternes forskiellige Smag i denne saa nyttige Videnskab. Vi see her i vore Lande, meest efter det fornøielige og nyttige og i de andre Verdens Dele lægge de Vind paa det og verordentlige. I de Deele af Verden, hvor Edens Hauge laae, i Asien, er de Østerlandske Folkes Smag ganske forskiellig fra vores. Vi dyrke her Kunsteens Regler med mere Flid, som ofte blive tillige meere tvungen, men disse følge den frie og stærke Natur. Disse have tillige den stærkeste Jndbildings Kraft og de stærkeste Følelser, som i alle deres Handlinger, Indretninger og Anlæg spøres. ( Ræsten følger.)