Ribe Stifts Adresseaviser, 1815-08-18
Vor af Fædrelandet saa høit fortjente Knudsen har nu, for at forevige den til Bedste for de i Krigen Qvæstede, og de Faldnes Efterladte og Enker d. 12 Marti 1814 paa den Kall. Skueplads opførte Sørgehøitid, udgiver et Kobber, Fædrenelandsk Kirkegaard kaldet. Ved dette Kobber giøres denne Sørgefest beskuelig for alle dem, der i og uden for Hovedstaden ikke have kunnet overvære den. "Vandrer Øiet her, hedder det i den trykte Beskrivelse derover: fra Venstre til Midten, hvor hiin Aftens Hovedmonument kneiser, og derfra til det yderste Mindemærke til høire Haand; de vil Patriotismen overske en rig Høst af sørgelige men hæderfulde Erindringer. Den første Søile hædrer de, der 6te Juli 1812 paa Naaden faldne Krigere, og nævner især Grotschilling, Buhl og Rolssen. Den anden minder os om det faare ulige Slag, der forefaldt den 22de Marti 1808 imellem Orlogskibet Prinds Christian paa den ene, og tvende engelske Orlogskibe, samt tvende Fregatter paa den 2den Side, hvor Heltene Willemoes, Dahlerup. og Soland faldt. Den tredie henviser paa den 20de Octbr. 1808, hvor Hovedstadens Kanonbaade med Hæld kæmpede imod det engelske Orlogskib, Afrika, og Liutenant Gjedde fandt en hæderlig Grav. Den fjerde sees ikke uden Taarer; thi den nævner den 26de August 1807, de Lieutenant Zeuthen blev skudt paa en Kanonbaad og 15 Mand saaredes; medens paa samme Tid Kanonskalluppen Stubbekiøbing sprang i Luften, hvorved 31 Mand bleve dræbte, 12 qvæstede. Om Aftenens for dengang vigtigste Mindemærke i Midten behøver man neppe meere Forklaring, end Danneborgeren (Theaterdirecteur, Professor og Ridder) Rahbek i ovenstaaende har meddeelt os. Og det næstfølgende Minde, hvo erindrer ikke Aaret 1801, dets 2den April, og dens foregaaende og følgende Hædersdage: Den fjette Støtte, beregnet med September 1807, gienkalder os vore brave, faldne Brødre, Restorf, Endorff. Bruhn, Qvistgaard, Vich, Rømiche, Cold, Holm, Boll og de øvrige trofaste Dannemænd, der stode, streed og faldt, som de. Støtten med Jndskriftet 1811, sattes forde paa Anholt faldne Krigere, især for Major Melsted, Capitain Prydtz og Lieutenant Holsteen. De tvende følgende Søiler minde Fædrelandsvenner om den 23, 25, 28 31 August 1807. Tilsidst seer Norge, (hvis Borgere de danske Brødre aldrig glemme, her en Bautasteen til Hæder for fine i den fælleds Kamp mod Sverrig i Aaret 1808 faldne Krigere, der især fremviler Navnene Dreier, Blax og Sæter. - Midt for Sørgehøitidens Hoved=Monument, staaer et Fædrelands Alter med Blomsterkurven, der gjemte hin Aftens rige Beviis paa ægte Fædrelands Kiærlighed. Danmarks Døttre, selv omkrandsede, omringe og omkrandse Alteret, ligesom alle Mindemærker. Ogsaa denne kobberstukne Forestilling af Sørgehøiriden tilligemed den trykte Beskrivelse, over Festen har Hr. Knudsen udgivet til Bedste for Krigerstanden. De fyndfulde Ord i Prologen. Ved Maalet stander jeg, vort Danmarks Sønner, Her - skiøndt utrættet - lægger jeg min Stav, Den Vandringsmand, som Eders bifald lønner, Paa ingen Bane modløs stønner, Og . . . . . førte den til egen Grav! caractiserer ganske Hr. Kundsens mangeaarig Hædersvandring paa Fædrenelandskierligheds skjønne Bane. Hvad han med Opoffrelsen af sin Sundhed nu i en Række af Aar har virket til at lindre Lidendes Smerte og dæmpe Enkers Fa Faderløses Taarer, kan ingen paa Jorden noksom erstatte ham. Sin største Belønning bør han søge i sit eget Bryst, og i den Selvbevidsthed, at have virket stort Gavn i en Stilling og under Omstændigheder, som maaskee havde tilbageskrækket enhver Anden i hans Sted.