Aalborg Stiftstidende, 1837-05-25
Bayern. Den bayerske Grev Armansperg forlod, som vi have seet, for nogen Tid siden Kongeriget Grækenland, hvor han havde beklædt en Erkecantslers Post. Han havde to Aars Permission, som, det hed, han vilde nytte til Reiser og meest til et Ophold paa forskjellige Steder i Jtalien. En Skrivelse fra München af 10de Mai har, ham angaaende, en Beretning, der indeholder adskilligt Mærkeligt. Han indtraf nemlig ganske uventet i Bayerns Hovedstad den 7de Dennes med sin hele Familie. Hoffet, dets hele Omgivning, alle høie Statsembedsmænd, det hele diplomatiske Corps, kort, alle høiere Classer af Samfundet kom i Bevægelse over dette Skridt fra Grevens Side, paa hvilket man aldeles ikke havde gjort Regning. Vel havde Folk, der kjende Greven nøiere, ladet sig forlyde med, at det vel kunde være muligt, ja endog sandsynligt, at han kunde komme, men, hvorlidet man havde troet derpaa, beviser en Yttring af en høi Person, som, paa første Efterretning om Grevens Komme, udbrød. Nei, en saadan Frækhed havde jeg dog ikke tiltroet ham. Dette Udbrud forklares deraf, at det i Grevens Permission udtrykkelig var betinget, at han skulde tilbringe de 2 Aar udenfor Bayern og Grækenland, og dernæst af hans Fremfærd paa fin Post kort for Kongens Ankomst og indtil sin Afreise, til hvilken han maatte tvinges. Denne hans Fremfærd vare af den Art, at han for den vilde kunne drages til strængt, Ansvar. Greven maatte selv vide, at man ei i Bayern, kunde være uvidende om den, thi hans Eftermand har været nødsaget til at gjøre Jndberetninger om de uendelige Vanskeligheder, Greven havde lagt ham i Veien, før han forlod Athenen. Endelig er Greven, baade hos Hoffet og Embedsclassen, saa ilde lidt, for ikke at sige forhadt, at der neppe gives noget lignende Exempel i hele Bayern. Hans pludseligen Ankomst har derfor al Udseende af Trods, men han maale da ogsaa taale, at alle de Fiender, han under sin Forvaltning har gjort sig, tage Bladet fra Munden ved at omtalet ham. J Almindelighed har det derfor frembragt en ubehagelig Stemning, paa eengang at see en Mand træde frem, som man havde troet at være qvit, idet mindste for rum Tid. Nogle ville sige, at han er indbuden, men det kan da kun være af dem, der have gjort fælles Sag med ham i Græneskenland og nu kalde ham til München, for at see, hvad I Virkning hans Nærværelse vil gjøre. Maaske har man ogsaa havt andre Planer, men disse ere da strandede paa den te Maade, paa hvilken han blev modtagen af Kongen. Audietsentsen blev nemlig bestemt til den Time, da Kongen, efter Taffelet, drikker Kaffe med Hoffet og sine Gjæster. Marschal, Fyrst Wrede og General, Grev Pappenheim vare de tilsagte til Taffels og til Begge havde Kongen yttret, at det nifornemmelig var skeet, for at lade dem være Vidne til den 3 Maade, hvorpaa han vilde modtage Greven. Denne blev stindladt i hele Hoffets Nærværelse; Kongen gik ham med Dronningen imøde med de Ord: "Jeg har ikke ventet Dem her, De har Tilladelse at leve to Aar udenfor Bayern!" af Greven begyndte at tale, men ved det første Ord vendte Konølgen ham Ryggen og forlod med Dronningen Gemakket. Ex=Erkecantsleren fjernede sig hurtigt og man saae ham, i fuld Galla, tilfods, at ile igjennem Gaderne til sit Hotel.