Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-01-23
(Fortsættelse) J nogle Aar have Underhandlingerne imellem Storbrittannien og de Forenede Stater, og som ere af den største Vigtighed for vor fælles Jnterresse været i Gang, som fra de F. St. Side ere stedse blevne førte med Aabenhiertighed og i en forsonlig Aand. Meget vanskelige og vigtige Forhold blive afjevnede ved Conventionerne af 1815 og 1818, imedens Conventionen af 1822, som blev bragt i Stand under den afdøde Keiser Alexanders Mægling, lovede en satisficerende Afgiørelse af de Fordringer, som de F. St. Regiering var forpligtet til at giøre af Agtelse for en talrig Classe af deres Medborgeres Rettigheder. Men angaaende Handelsforholdet. imellem de F. St. og de Brittiske Colonier i Amerika, har man hidintil ikke formaaet at bringe en Overeenskomst tilveie, som kan være tilfredsstillende for begge Parter. Den geographiske Beliggenhed, og de Naturprodukter, som den menneskelige Flid frembringer paa begge Sider, udgiøre Elementerne til en Handelsforbindelse imellem de F. St. og det Brittiske Amerikas Fastland og Øer, som er vigtig for begge Landes Beboere; men denne blev forbudt af Storbrittannien ifølge en Grundsætning, hvorefter de Europæiske Colonialmagter fordum pleiede at rette sig; nemlig at de beholdt Handelen paa deres Colonier, som et udelukkende Monopol for sig selv. Da den sidste Krig var tilendebragt, saa traadte dette Forbud paanye i Kraft og den Brittiske Regiering vægrede sig ved at indlade sig paa vor Handel med deres Colonier i Forhandlingerne angaaende Conventionen af 1815. Dengang blev Handelen ført med Brittiske Skibe allene indtil Congresacten af 1818 angaaende Skibsfarten og Supplementaracten af 1820 modsatte dette Forbud en dertil svarende Forholdsregel fra de F. St. Side. Paa disse Forholdsregler, som ikke vare en Følge af nogen Hævn, men blot af et nødvendigt Selvforsvar, fulgte snart en Parlamentsact, som aabnede nogle Coloniehavne for de F. St. Skibe, naar de kom directe derfra og for Jndførselen af visse Artikler af vore Frembringelser, dog under høie Afgivter og med Udelukkelse af nogle af vore kostbareste Udførsels Artikler. De F. St. aabnede derpaa deres Havne for de Brittiske Skibe, som kom fra Colonierne under Betingelser, som svarede saa nøie til dem i Parlamentsacten, som det var muligt ved Parternes relative Forhold. Begge Magter indvilgede i, at en Underhandling blev aabnet, hvorved vi nærede det Haab, at en giensidig Forsonligheds Aand og en fælleds Følelse af denne Handels Vigtighed for begge de Landes Jndvaanere, imellem hvilke den skulde finde Sted, vilde tilsidst bringe Parterne til en Udsoning, hvormed begge kunde være tilfreds Derfor havde de F. St. Regiering besluttet at give noget efter i den totale Reciprocitet, som den holder sig berettiget til at paastaae ved alle Handelsregulationer med udenlandske Magter, og hellere lade sig gefalde nogle for os skadelige Uligheder end at opgive Fordeelen af en desinitiv og varig Udsoning af dette Anliggende, som maatte være til Gavn for Storbrittannien selv. Denne Underhandling blev afbrudt fleere Gange ved tilfældige Omstændigheder; dog blev den efter en giensidig Tilstaaelse og udtrykkeligt Samtykke betragtet som blot opsat, og som at den snart paa nye igien skulde foretages. Jmidlertid aabnede en anden Parlamentsact, hvis Jndhold er saa tvivlsomt og tvetydigt, at de Embedsmænd i Colonierne, som skulle exeqvere den, have misforstaaet den, atter fleere Colonialhavne under nye Betingelser og Jndskrænkninger, og under den Trudsel at disse Havne skulle tillukkes for enhver Nation, som ikke vilde antage de Betingelser, som den Britiske Regiering har foreskrevet. Denne Parlaments act af Juli 1825, som ikke er bleven meddeelt de F. St. Regiering, og som ikke er bleven for staaet af de Toldembedsmænd, som skulde handle efter den, er dog bleven forelagt Kongressen til Overveielse i den forrige Session. Da man vidste, at en Underhandling har længe været i Gang om denne Gjenstand, og man havde lovet at ville snart begynde igjen paa den, saa holdt man det for tienligt hellere at oppebie Resultatet af denne Underhandling end ubetinget at underskrive Bestemmelser, hvis Jndhold ikke var tydeligt, og som de Brittiske Embedsmænd i vor Jordens Halvdeel selv ikke formaaede at forklare. Strax efter den forrige Congres Sessions Slutning blev een af vore meest udmærk de Borgere afsendt som overordentlig Gesandt til Storbrittannien, og forsynet med saadanne Jnstructioner, at vi sikkert haabede, at de vilde føre til at der blev afsluttet en Forening om denne saalænge omtvistede Gienstand og under betingelser, som kunde være antagelige for Storbrittannien. Vedhans Ankomst og endnu førend han overleverede sti Creditiv blev ham bragt en befaling fra det Brittiske Geheimeraad, hvorved de Forrenede Staters Skibe bleve fra den 1ste Decbr. 1826 udelukkede fra alle Havne i de Brittiske Colonier med Undtagelse af dem, som umiddelbart grændse til vort Distrikt (dem i Canada) Paa hans Forespørgsel angaaende en saa uformodet Forholdsregel, fik han til Svar, at ifølge de gamle politiske Marimer hos de Nationer, som besidde Colonier, bliver Handelen paa dem betragtet som Moderlandets udelukkende Eiendom, at al Andeel deri af udenlandske Nationer kun maatte betragtes som en Gave eller en Begunstigelse, som ikke kan blive en Gienstand for nogen Underhandling; men maatte allene reguleres ved den Magts Love, som Colonien tilhører; at den Brittiske Regiering derfor vægrer sig ved at at underhandle om denne Gienstand; og at da de F. St. ikke strax havde ligefremt og ubetinget antaget de Betingelser, som vare tilbudte dem i Parlaments acten af Juli 1825, saa vil Storbrittannien nu ikke engang tillade de F. St. Skibe at indløbe i Coloniernes Havne under de Betingelser, under hvilke de have aabnet dem for andre Nationers Skibe. Vi vare vante til at betragte vor Handel paa de Brittiske Colonier meere som en Tudsk af giensidige Velgierninger end som en modtaget Begunstigelse og formeene at have i ethvert Tilfælde givet et rigeligt Æqvivalent. Vi have seet alle andre Nationer, som ere i Besiddelse af Colonier, at underhandle med andre Nationer og tractatmæssigt at indrømme dem frie Adgang dertil, og de øvrige Colonialmagter i Europa ere saa langt fra at afslaae Underhandling om Han det paa deres Colonier, at vi ved Tractater have skaffet os Adgang til flere end een Colonie. Den fra Storbrittanniens Side afslaaede Underhandling lader ingen anden Udvei blive tilovers forde F. St. end at de paa deres Side regulere Handelen eller aldeeles forbyde den, eftersom den eene eller den anden af disse Forholdsregler maae svare til vort Fædrenelands Jnterresse, og kun med Hensyn dertil anbefaler jeg Dem denne hele Gienstandtil en roelig og samvittighedsfuld Deliberation. Vi maae haabe, at vore mislykke de Bestræbelser for at tilveiebringe en venskabelig Forstaaelse om denne Gienstand ikke vil have nogen ugunstig Jndfldelse paa de øvrige vigtige Gienstande for Underhandlinger imellem begge Regieringer. Vore nordøstlige og nordvestlige Grændser ere endnu bestandigt uberigtigede. De Commissarier, som ere udnævnede ifølge den 7de Artikel af Tractaten af Gent, ere næsten færdige med deres Arbeide, og vi kunne ikke opgive vor Forventning, saa sog den endog er, at de efter deres Beretning ville træffe en Overeenskomst til begge Parters Tilfredsved eller Overeenstemmelse. Commissionen angaaende Liqvidationen af Fordringerne for Godtgiørelser for Slaver, som ere borttagne efter Krigens Tilendebringelse, har holdet sine Møder med tvivlsomme Udsigter til et heldigt Udfald; dog ere Forslag til Sagens Bielæggelse blevne udvexlede imellem begge Regieringer, hvoraf Resultaterne ville blive, som vi haabe, tilfredsstillende. Vort Sindelag og Stemning mod Storbrittanniener aldeeles venskabeligt og forsonligt, og kun med megen Modbydelighed opgive vi den Troe, at man tilsidst ikke vil giengielde det ved Gunstbeviisninger, hvilke vi hverken forlange eller ønske men ved Reciprocitet og giensidig Velvillie. (Fortsættes).