Viborger Samler, 1814-07-16
London, den 1ste Juli. J begge Parlamenterne ere leverede d. 29 Juni mærkelige Betragtninger og Debatter angaaende Freden med Frankrig. - (De ere alt for vidtløftige til at leveres ordlydende i dette Blad, og da Meningernes Ulighed fylder et stort Rum og Freden dog bliver den samme, nøies man med et Uddrag af det vigtigste Anførte). Sir Newport sagde, at han ikke billigede den 13 Artikel, hvorved Frankrig fik sin gamle Andeel af Newfoundland-Fiskerierne, der i den senere Tid beskjeftigede 1500 brittiske Skibe og 120000 Søefolk. Den ædle Wilder forre, efterat have roest Lord Castlereaghs varme Bestræbelser for Freden, anmærkede, at i Spanien forfølges Personer for deres politiske Meninger tvertimod Fredstraktatens Jndhold, og foreslog en Bøn til Prindsregenten om, ved den store Kongres at faae Slavehandelens almindelige Afskaffelse iværksat i den allerkorteste Tid mulig. Han udviklede tillige det Ufordeelagtige for Engelland i at indvikle sig for dybt i Fastlandets Politik. Hr. Baring fremførte den bemærkning, at det var Pitts interesserende Politik der var Aarsag til Tvedragten paa det faste Land, hvorved det frygtelige Krigsuhyre blev til. Han ønskede, at Frankrig havde beholdt Jsle de France, da det maaskee nu vilde sætte sig fast paa Madagascar, og Engelland for sin Deel havde nok i St. Helene og Kap. Canning talede saaledes: "Parisertraktaten er den ærefuldeste, som Engelland nogensinde har sluttet. Frankrig maatte bringes til at træde tilbage i sin naturlige Kreds og meddele Lys og Liv i sin egen Sphære. Vi have sluttet Fred, ikke af Egennytte og for Erobringers Skyld, men til Fordeel for selve vore Fienders Ro og Sikkerhed. De gamle Forfatninger og Regjeringer ere igjen indsatte; ogsaa Neapels Skjebne er ikke endelig bestemt; men staaer aaben for Underhandlinger. Denne Verdens Redning er fremfor alt andet det alvise Forsyn at tilskrive. Forhen kaldte man mig den evige Krigs Forsvarer, men hvor nødvendig og velgjørende har ikke vor Regierings Udholdenhed og kraftige Anstrængelse været, "Hr. Hammersley sagde, at hvis Kongen af Sicilien, Engellands troe Allierede, ikke fik sit Tab godtgjort, var det en undslettelig Skamplet for Staten. Ponsonby spurgte, hvordan Polens Skjebne skulde blive; thi blev dette Land atter deelt, vilde saadant ligesom forrige Gang blive det første Tønder til en ny stor Krig. Whitsread sagde: "Tænker jeg paa Moskaus Ødelæggelse, da maae jeg beundre Russernes rolige Jndtog i Paris. Derimod billiger jeg aldeles ikke, at Kongen af Sardinien har mistet noget af sit Land, især hvis han skal holdes skadesløs paa det frie Genuas Bekostning. Afholde de store Magter sig ikke fra Delingsystemet, da er det ude med Europa, og snart ville Nationerne atter udgyde hinandens Blod, Rygtet om at stille Tydskland under fore Protektorater, hvoraf Hannover skulde være eet, vil jeg ikke troe, da saadant vilde være ufordeelagtigt for Engelland, som derved vilde indvikles i alle Fastlandets Krige, Han spurgte tilsidst, om Frankrig, fordi det faaer Gundeloupe tilbage, skulde ogsaa garantere Norges Afstaaelse til Sverrig? - Til alt dette svarede nu Castlereagh i saadan Tale: "J Lidelsernes og Farernes Dage udstroede vi Triumsens Sæd. Den retfærdige Sag seirede: Havde Underhandlingerne i Chatillon endet med en Fred, saa vilde denne have været Engellændernes Følelser imod, og dog vilde jeghave sluttet en saadan Fred med Bonaparte; thi jeg var overbeviist om dens Nødvendighed. Vi havde ellers givet Anledning til den store Konforderations Opløsning! Og dog, hvor ufuldstændigt vide Udfaldet have været, uden den gamle Kongefamilies Gjenindsættelse. De Allieredes Fredsforslag i Chatillon overgaves paa en Tid, da Bonaværte havde været seierrig i 5 store Fægtninger, og de Allierede alt begyndt at fortvivle eller dog svæve i Uvished om Feldttagets Udfald. Jmidlertid sluttedes Konventionen i Thoman, hvorved de Allerede forpligtede sig til a 600000 Marken, den vigtigste Kontrakt, som den europæiske Dipiomatik maaske, nogensinde har leveret. Havde imidlertid Bonaparte ikke fiernet sig saa langt fra sin Hovedstad og gjort saa mange Skin=Bevægelser, og havde Schwartenberg ikke ved en afgjørende Manøvre ladet som om han lod sig lokke i Fælden og derved afvundet Fjenden 5 Marscher, saa vare de franske Tropper komne ganske mellem ham og Paris. Hine Underhandlinger afbrødes blot, fordi de Allierede havde overtyder sig om, at det ikke var Bongpartes Alvor med Freden, og at vinde Tid; men ikke paa Grund af nogen Efterretning om det i Bourdeaux forefaldne, som man dengang ikke vidste. Men strax efter Underhandlingernes Ophør, fik man i Chatillon Meddelelser fra nogle anseete Personer, i Paris, som underrettede om Tingenes sande Sammenhæng. - Jeg gaaer nu over til at udvikle de Grundsætninger, som ledede England ved denne Freds Afsluttelse. Holland, denne gamle og troe Magt, maatte restitueres. Aftrædelsen af saa mange Kolonier er skeet, for at give Frankrig desmere Middel til fredelige Beskjeftigelser; thi det er meget berdre for England, at Frankrig er en handlende og rolig, end en militær og erobrende Stat. Jsle de France i de Franskes Hænder har den sidste Krig viist at være yderst ufordeelagtig for Englands Handel; derfor fik vi den. Frankrig eiede de 4 bedste Havne i Vestindien; vi fik deraf Tabage- og St. Lucie. Fra Newfoundlands-Fiskerierne kunde Frankrig ikke ganske udelukkes, naar man ikke strax vilde opvække Uvillie og Jversyge, National badet mellem England og Frankrig maae nu aftage.