Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-05-18
Blandede Efterretninger. Thorvaldsens Monument over Hertug Eugen af Leuchtenberg har siden 12 Marts d. A. været aabnet i den St. Michaelske Hofkirke i München. Dets Historie er korteligen følgende: Da Hertugen var død i Febr. 1824 gav den udmærkede Architekt Hr. v. Klenze et Udkast til et Mindemærke over ham, paa hvilket den Afdøde skulde fremstilles, hvorledes han, staaende for Gravens Port, havde aflagt al Verdens Værdighed og Herlighed, saaledes at han nu kun havde den Hæders Laurbærkrands han ved mandig Dyd og Heltesind havde erhvervet sig, hvilken han overrakte Historien, der nu begyndte at optegne hans Daad. Enke-Hertuginden, som befaldt Udkastet, overdrog Hr. v. Klenze i Henseende til Udførelsen at træde i Forbindelse med Thorvaldsen. Endskjøndt denne Kunstner ikke var vant til at arbeide efter fremmede Udkast, var han dog, efterat nogle af ham foreslagne Forandringer bleve antagne, villig til at udføre Monumentet paa den Maade, at Figurerne vel i Almindelighed efter hin Jdees Angivelse, men i det Enkelte frit bleve udkastede og udførte i Marmor af ham, men de architechtoniske Dele forfærdigedes i Munchen, efter Hr. v. Klenzes Tegninger. Ogsaa underkastede han sig den Betingelse, naar de i Rom udførte Statuer, vare oversendte, da selv at komme til München, og være nærværende ved Monumentets Opstilling. Efterat Thorvaldsens Andeel af Arbeidet var tilendebragt i Sommeren 1829, og Statuerne i Efteraaret ankomne til München begyndtes strax paa Opreisningen af de architechtoniske Deele. Da dette var fuldendt, kom Thorvaldsen til München i Febr. d. A., men han ønskede nu nogle Forandringer ved Anordningen af Staterne; og nogle Uger henrandt førend Afdækningen kunde finde Sted. Hertugens Figur er staaende og af 6 Fods Høide. Bag ved samme er en Gravder. Paa høire Side noget dybere og længere fremad er Historiens Sindbillede, siddende. Paa venstre Side af Hertugens Figur har Thorvaldsen tilføjet en liden Gruppe, Livets og Dødens Genier. En udførlig Beskrivelse og Kritik er af Hr. Schorn givet i "Kunstblaat, for April d. A., – paa dansk i Kjøbenhavns Posten Nr. 110, 11 og 12. Deri tillægges den efter Thorvaldsens egen Jdee tilføiede Gruppe den meest ubetingede Ros, og nævnes som en Gjenstand for alles enstemmige Beundring; hvorimod forskjellige bemærkninger gjøres over de efter en fremmed Jdees Tvang udførte Deele. Georg Victor Keller, den antagne og sandsynlige Forfatter af Stunden der Andacht, til hvilken han selv dog kun for en Deel vedkjendte sig som Forfatter, er født i Aaret 1760, var en Søn af en Smed i Vaihingen, i det Würtembergske, som var fattig, men from og retskaffen Den første Undervisning erholdt han i Stedets Skole, kom derfra til Benediktiner=Klosteret i Vit tingen, senere til Freiburg i Breisgau, og endelig paa Høiskolen i Wien, hvor han især studerede Philosophie og Theologie. Han udmærkede sig ved rosværdig Flid, og var, trods den ringe Understøttelse fra Hjemmet, stedse i det gladeste Lune; da han 1778 reiste hjem, traadte han ind i St. Blasii Stift, hvor han allerede som Novigerholdt Lærestolen i Philosophien. Senere blev han i Stiftet Professor i Mathematik, Diplomatil og Numismatik, og efter Præsteordinationens Holdelse, Professor i Kirkeretten og Kirkehistorien. Keller var tilfreds med sin Stilling. Han benyttede med Jver og Klogskab Stiftsbibliotheket, som indeholdt 36,000 Bind, og som han gjennemgik i de 25 Aar han opholdt sig i Stiftet. Af denne Virksomhed fremkom flere Arbeider. Senere kom han til Sognet Schluchsen, i den vildeste Egn af Schwarzwald, hvor han levede i syv Aar. Her var det, at han skrev sit Hovedværk, det saa vidt udbredte og ofte forkjættrede Værk, som vi ogsaa har paa dansk, Stunden der Andagt." Senere forflyttet til Vislicon, og 1806 kaldet som Præst til Aarau, udkastede han sit Værk: "Jdeal für alle Stande." - Hvor lidet han i sine Kalds arbeider som katholsk Geistlig var indtaget af Blindhed for sine Troesbekiendere, beviser blandt andet det, at han vilde tilvende en Protestant et Stipendium, fordi denne anbefalede sig ved Kundskaber og gode Forhold. 1814 blev Keller Decanus og Præst i Jurzach, men Forfølgelser, som han for sin Frimodighed og aabne Charakter maatte taale, foranledigede ham til at nedlægge denne Post. Han blev nu Præst i Pfaffenweiller, hvor han udarbeidede sin Katholikon, og begyndte sit ikke fuldendte – moralischreligiøses Lexicon."- 1823 tabte han pludseligen Hukommelsen paa Ord, og det var først efter nogle Aar samme vendte tilbage, hvorpaa han senere fik en Lunge svindsot, og efter haarde Lidelser døde den, de December 187. Liter. Miscellen.) Opløsning paa Gaaden i forrige Nr. Ploven.