Aalborg Stiftstidende, 1840-08-04
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 2den August. Den fra Stænderforsamlingen i Roeskilde afsendte Adresse til Hs. Majestæt Kongen, sluttede saaledes: "Vi vide, at Folkets Øine hvile paa vor Gierning, og vi ere os Tidspunctets Alvor og det Ansvarsfulde i Virksomheden, der forestaaer os, tilfulde bevidste. Men Stænderforsamlingen skal ei heller svigte Kongens og Folkets Tillid, eller forglemme den Regel, som Jnstitutionens ophøiede Stifter selv har foreskrevet: at Enhver i sin Virksomhed alene haver at rette sig efter sin samvittighedsfulde Overbeviisning om, hvad der kan fremme det almindelige Vel." Det er ei andet muligt, end at der om flere Foranstaltninger kan til en Tid bestaae en Meningsforskjellighed imellem Folkets Udvalgte og Regjeringen; men ved gientagen uhildet Overveielse og Drøftelse fra begge Sider, ved uforbeholden Tilkjendegivelse af Folkerepræsentanternes Overbeviisning vil - det haabe vi tillidsfuldt saadan Forskjellighed paa tilfredsstillende Maade vorde hævet, og Samstemmen tilveiebragt af Regjeringens og Folkets Anskuelser."- Om Tilblivelsen af Contra Petitionen imod Skattebevillingsretten meddeler en Correspondent til Randers Avis (i danske Samfunds Locale); Grundtvig var ikke nærvælende; men Lindberg teg Forsædet uden Valg. Den vare kanskee halvandet Hundrede Mennesker tilstede; men Fleertallet af disse syntes ikke at være stemte for Lindbergs Andragende. Magisteren aabnede Forhandlingerne med en Tale, hvori han i særdeles spagfærdige og sagtmodige Udtryk udtalte sin Misbilligelse af Skattebevillings Petitionen, som nu circulerede til Underskrift iblandt Kjøbenhavns Borgere. Da Sagen nylig med temmelig Udførlighed er bleven debatteret i Bladene, da Bangs Grunde, eller Skin=Grunde ere til Overflødighed gjendrevne - og da Lindberg ikke ved sin Behandling gav Sagen nogen ny eller interessant Skikkelse, saa vakte hans Tale saare liden Deeltagelse. Man fristes til at troe, at hele Foretagendet var hendøet af lutter Mangel paa Modstand, dersom ikke Orla Lehmann og Hr. Barfoed havde ynkedes over Hr. Magisteren, analyseret hans Tale og viist dens Tomhed, hvilket Begge gjorde med Talent, men den Første især med ægte talerisk Kraft, Kunst og Snildhed: ja et saadant Jndtryk gjorde Lehmanns Tale paa Magister Lindberg, at skjøndt han havde begyndt med en ubetinget Forkastelse af Skattebevillings=Retten i alle Tilfælde, saa fandt han det, efterat Lehmann havde talt, tjenligst, at forkaste den kun for Øieblikket: "Tiden til at indføre den var ikke den rette, den gunstige, den passende &c. &c. Lindberg forelæste sin Petition eller Adresse til Stænderne, hvori hans Anskuelse er udtalt; inviterede Ligesindede til at underskrive den og sagde, at den vilde næste Dag fremlægges til Underskrift paa Adressecontoiret. Jdag (den 3die Dag efter Fremlæggelsen) vare Underskrifterne paa dette Sted stegne til tyve, og iblandt disse saae man ikke bekjendte Navne. Forties bor det dog ikke, at Lindborg har faaet to Deserteurer fra Modstandderne: to Skomagere, som havde underskrevet Skattebevillings=Petitionen, lode sig omvende og have nu taget deres Navne tilbage og underskrevet den Petition, som begjærer, at Skattebevillingsret ei maa blive tilstaaet, - Man taler stærkt om, at en Collegie-Reform er under Arbeide og at en ny administrativ Forfatning skal træde i Kraft fra 1ste Januar 1841. Denne nye Administration vilde vel beholde endeel af de nærværende collegialt Former, men dog i flere væsentlige Henseender nærme sig den ministerielle Bestyrelse.