Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-07-03
Pairsrettens Møder den 22de og 23de udmærkede sig ved lignende Scener som de foregaaende. Den før omtalte Anklagede Carrier bliver meer og meer ved høiere og lavere Vidners Udsagn sat i et yderst fordeelagtigt Lys, ligesom han ogsaa under Forhandlingerne vedligeholder megen Værdighed. Til hvert Møde har Man slæbt nye Anklagede, som næsten Alle iagttoge dyb Taushed. Ligesom Man for har anvendt Magt for at bringe dem til at sidde, har Mani disse Møder med Magt tvunget flere af dem, deriblandt Dibier, til at staae op, naar Præsidenten befalede det, hvilket først lykkedes, efterat deres Kræfter vare aldeles udtømte. En Mængde Vidner bleve afhørte, hvilke næsten Alle tilbagekaldte deres tidligere, for de Anklagede ugunstige Udsagn, med den Paastand, at de Embedsmænd, som havde ledet den første Undersøgelse, havde ved Trusler og Mishandlinger tvunget dem til hine Udsagn, som desuden ofte skulde være førte falskt til Protokols. Advocaten Favre benyttede disse Erklæringer, der bare meget Præg af Sandhed, med megen Dygtighed. - Da Touren d. 23de kom til den Anklagede Caussidiere den Ældre, en Mand paa 51 Aar og forhenværende Militair, forelæste han følgende Protest: "Jeg har forlangt Hr. Raspail - (den bekjendte Chemiker og Republikaner) - til Forsvarer; De have uden Grund afslaaet min Begjering; thi De have kort derefter hørt ham for en anden Anklaget. Forsvaret er saaledes ikke frit. Dersom dette var Tilfældet, vilde jeg afsløre Kjendsgierninger, som i ethvert menneskeligt Hjerte vilde vække Afskye, som vilde anklage Regjeringen og befrie os Alle fra Brøde. Jeg vilde have viist Dem Soldater af denne saa høitpriste Armee, som have udtømt deres Raserie paa en af mine Sønners Liig, og gjennemboret det med 64 Bajonetstik og 3 Kugler. Jeg, en gammel Soldat fra Pyramiderne, tør sige det: Napoleon maa fra sin Søile være geraadet i Forbittrelse, ved at see Mennesker, som myrde Fanger, skrive frem under den trefarvede Fane. Alt dette vilde jeg have viist; men Forsvaret er ikke frit, og jeg tier, jeg undertrykker min Smerte. Fuldender Soldaternes Værk, Tager i min Søn og mig Alt, hvad der endnu er tilbage af Mit; mit Legeme er her, men min Sjæl andensteds!" – Derpaa vægrede han sig, som de Øvrige, ved at give Præsidenten, nogetsomhelst Svar, saalænge Forsvaret ikke er frit. Den 24de og 25de skulde Retten have fortsat Forhandlingerne; men Man har maattet udsætte disse til den 26de, som det hedder paa Grund af Præsidentens, Hr. Pasquiers Sygdom. Sagens Sammenhæng skal imidlertid være følgende: Jblandt de Anklagede, som efter lang Modstand vare slæbte til Luxemburg, hvor Retten holdes, var en af Lyoneserne, Reverchon, som bragtes af et heelt Kompagnie Municipalgardister. Da nu Touren kom til ham at træde indi Retssalen, satte han sig atter til Modværge, og det paa en saa utrolig kraftig Maade, at Man indsaae det var umuligt at bringe ham ind, uden ved at binde og kneble ham og slæbe ham ind ved Benene. Dertil torde dog Municipalgardisterne ikke beslutte sig paa egen Haand, hvorfor Manvilde indhente Hr. Pasquiers Befaling; men han vovede heller ikke at give Retten og Publikum dette Skuespil. Ovennævnte Opsættelse blev derfor besluttet, og den officielt syge Præsident havde næste Morgen en Konference med Kongen og Ministrene, hvis Resultat imidlertid endnu ikke var bekjendt. - Foruden de 82 Pairs, som manglede strax ved det første Møde, er efterhaanden Antallet formindske med 29, hvoraf 2 ere døde. Retten tæller nu ialt kun 135, Medlemmer, hvis Antal formodentligen vil vedblive at formindske sig. Det hele Antal af Pairs er 244.