Viborger Samler, 1783-01-02
Den ædelste Fuldkommenhed, hvormed Skaberen beskiænkte Menneskeet, er Eftertænkningsevnen; Formedelst den adskiller Mennesket sig fra Kræet. Det er ved Anvendelse af denne høie Kraft at Mennesket efterforsker og opdagende skiulteste Ting, i deres Natur, Aarsager, Virkninger og Jndflydelser paa hverandre. Fornuften. ten giver Mennesket Ret at kalde sig den eneste sande Tilskuer af Guds Gierninger paa Jorden; ved fornuftig Eftertanke over dem bliver han deres Kiender, Bedømmer og Beundrer. Hvor høit bør derfor ikke Eftertænkningsevnen agtes, skatteres og hvor flittig bør den ikke anvendes af dem, som ere begavede med samme! Hvor elskværdig ber ikke hver Anledning til Eftertanke være i den fornuftige Skabnings Øine, men har den virkelig saa mange Elskere blant Menneskene, som den burde have, Gid man kunne besvare det Spørgsmaal med Ja, men beklageligt den store Siælevne ligger hos mange enten ubrugt eller den anvendes til de Ting, som ere ikke værdige nok for den. Eftertanke, synes at være i endeels Øine et besværligt Gede, man flyer fra det, man hader det, og, saa ofte de opfordres til Eftertanke, troer de, at man af utidig Selvmyndighed vil lægge dem et utaalelig Aag paa Skuldrene. Kuns den Eftertænksomme bliver de ulyksalige Følger vaer, som Menneskets liden Kierlighed og den almindelige Utilbøielighed til Eftertanke og stille Overlæg drager efter sig. Denne herskende Sandsesløshed er det, som giver Fordommene, Vildfarelserne, Lasterne og de onde Vaner det selv Fornuften og vor oplyste Verdens Alder vanærende Hævd. Det er useilbarlig Mangel af Eftertanke og denne Evnes rette Anvendelse, som giør det, at de evig klare og indlysende Fornuftens Os og Aabenbaringens Lyksalighedsfulde Sandheder, tilspærres Indgangen og Virkningen paa det Menneskelige Gemyt. Dersom man eftertænkte Dydens og Lastens indvortes Værd og deres Forhold til Menneskets Tilstand, mon man ville da være saa sørgesløs i sin Siæls Uddannelse, til at elske Dyden og afskye Lasten. Hvor, uden den uoplyste og ueftertænksomme, skulle ofre paa Rangsygens, Trettekiærhedens, Uretfærdighedens, Vellysternes og Giærrighedens afgudiske Altere? Mon jeg, Medborgere, anpriser Dem Eftertanke, og den flittige Overlæg meere, end den fortiener, Nei, vi skylde den utallige Opdagelser til Folkenes Vel og Livets Fornøielse. Den medfører store, herlige og ubeskrivelige Fordeele. Dersom enhver i sit Fag ville anvende den ham betroede Eftertænknings= og Overlægsevne, hvor meget skulde han ei biedrage til sine Medmenneskers sande Lyksalighed, – Ja mine Høistærede, giører en værdig Brug af den omtalte Siælevne! De skal formedelst den opdage uudtømmelige Kilder, hvorfra De skulle hente Viisdom, sand Viisdom og sand Sinds=Fornøielse. Eftertænker enhver nyttig Sandhed, som Fornuft eller Aabenbaring frembyder; den samme skal til Belønning for Deres Eftertanke opklare og anprise sig selv for Dem. Eftertænker hver Dyd fra alle dens Sider, den skal forskiønnes i Deres Øine og dens Udøvelse blive Dem let; Lasterne skulle under. under Eftertankens Prøvesteen miste deres falske Glands og blive røbede som en Gift, fra hvilken man gaaer langt afsides. Eftertænker, af hvor stor en 9. Lærdie Fornuften er, og de nordentlige Sinds=Lidelser skulle tæmmes. Ved Eftertanke og Overlæg skal man kunne giøre sig løs fra syndige Vaner og forfængelige Skikke, som fængste og hendrage os, vi veed ei hvorhen, fordi man i Blinde og uden Eftertanke skiænker dem en ufortient Agt, og fordi man ikke prover deres rette Beskaffenhed og deres Jndflydese paa os; Ja, Eftertanke over os selv skulle giøre os kloge, bevare os fra Fald og ikke siælden betryge os mod de snedigste Efterstræbelser. Seer da, Medborgere, jeg anpriser Dem ikke et tomt eller ufrugtbart Gode. Den Allerhøieste gav os Eftertænkningsevnen, lader os bruge den, følge dens Veiledning! den skal føre og trygt, udbrede Dag og Lys, hvor det synes os Nat og Mørke. Den fører os paa Veien til Lyksalighed. Man veed det af Erfarenhed, at det til Eftertanke saa utilbøielige Menneske undertiden har saaledes Forstand og Hierte aabent for Opmuntringer til Eftertanke, at man gjorde Mennesket en uforsonlig Uret, dersom man ei betiente sig af hver heldig Leilighed, at komme, det til Hielp i saa vigtig ja guddommelig en Øvelse. Store Forandringer pleier, at opvække til meer end almindelig Eftertanke. Aarverlingen, Med Medborgere, hører til det Slags Forandringer, ved hvilke den meest Sandsesløse og Ueftertænksomme kan ikke være ligegyldig. Et nye Aar er en nye Scene af kommende men skiulte, forviklede Hendelser, onde og gode, glade og før gelige, saa mange, som hilse Nye=Aarets opgaaende Soel, hilse deres Skjæbnes Gudinde, som uddrager, snart Medgangs, snart Modgangs, Sorgs og Glædes, Livs og Døds skiulte Lodder. Ved et gammel Aars Ende og et nye Aars Begyndelse er meere end nok af alt det, som er eftertænkeværdigt. Alle sædede Nationer, alle Kristelige og Borgerlige Selskaber ville det eenstemmigen, at deres første Handlinger paa Nye=Aarsdag og i Begyndelsen af det nye Aar have Præg af Eftertanke, og være geleidede med saadanne Høitideligheder, som kunde vidne derom, at man ikke uden Eftertanke giør Skridtet ud af det gamle ind i det nye Aar. J Templerne og i de Huse, som ere helligede til Guddommens Ære skulle de evangeliske Freds Herolder paa den første Dag i det nye Aar opvække et sammenkaldet Folk til Eftertanke over Guddommens Gierninger, Religionens Ære, det Menneskelige Kald og Pligter. De, som tænke eller skrive for Publicum, begynde deres Arbeider, med Jndledninger af noget læse, høre, og eftertænkeværdigt. Sam og Samleren har gjort sig det til en Lov, at hver Nummer af hans Ugeblad skal indeholde nogen Fortælling, som hans Høigunstige Velyndere kunne finde værdigt at læse og eftertænke. Den store Agt, han bærer for sit Publicum, befaler ham, at bruge Eftertanke over Valget af de Stykker, som han nedlægger for sine Læseres Øine. Skulde nogen blant hans Velyndende Læsere havt Anledning, at mistænke hans Flid i at vælge Materier, troer han ei bedre, at kunne udslette saa ufordeelagtige Tanker om sig, end ved at aabne denne Aargang af sit Ugeblad med et Stykke om Eftertanke.