Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-11-14
Redigeret af Pastor og Ridder Bastholm. Trykt ogforlagt af Peter Magnus, No. 137. 2. Aarg. Av i 8 for ti Kjøbstæder. Korsøer, Kallundborg, Holbek, Slagelse, Sorøe, Ringsted, Vordingborg og deres Omegne. Nykjøbing, Restved, Skjelskjør, Maanet af Master - Mk. - Et afsat af Batar Maane Slagelse, Torsdagen den 14de November 1816. Med Kongl. allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten til Dannemark og Hertugdømmene. (Jndt.)(Slutning. Mis Golwigh havde værnet sig til at pønsee paa nemme og simple Midler til sine gode Ønsker, og saa lidt bekostelige som mueligt; og havde deri naaet en Færdighed, ved hvilken mangen en Ting blev hende let og kjær, der syntes Andre umuelig, i det mindste neppe overkommelig eller alt for besværlig. Hun kjendte sin Kreds, talte med Fire først af hendes sikkreste Veninder; disse antoge sig To og To Omsorg i otte Sogne hver To, i alt Sexten, eller som det her ville blive, to smaa Herreder. Disse Fire ville her kunne kaldes Herreds Fruer, Districts Damens Hielperinder. Disse valgte en Veninde eller To i hvert af de antagne Sogne; hvilke da kjendte enhver Kone i deres Kreds. Nu talte disse med een og anden af de flinkeste Huusmødre, bragte disse let til at erkjende Gavnet af mere Hørsæd det hialp, at just Hørmøllerne vare i med at komme i Gang; Frygten for Arbeiderne blev derved afhjulpen, Konerne formaaede deres Mænd til at faae det ene Aar mere end det andet: Huuskonerne fik noget faaet for Høstarbeider. Talhaspen kom i Brug og Toteensrokken paa adskillige Steder, under saa stille Udvikling, alt ved Leilighedsviis at tale med hinanden og opmuntre til at begynde nogle med een Ting, andre med en anden: under bestandige Hensyn deels til Mængden, deels til Fiinheden. Mis G. bad sig underrettet om de meest udmærkede Bleegepladse, eller hvilke blant Konerne eller Døttre der havde det meeste og det fiineste paa Blerg; Engang, i Sommerens behageligste Tid, tog Hun Selv, med een eller To af ne Veninder, nogle af Bleegene i Øiesyn, i Førstningen saadanne, som havde 100 a 150 a 200 Al. Lerred og Dreiel, siden gik det op til 300, 400 og indtil 500 Al. paa enkelte Steder hos Gaardkoner, hos Huuskoner forholdsmæssigt mindre. Om disse Besøg og hvilke bifaldsyttringer saavelsom hvilke bemærkninger for Fremtids Forædling Damerne havde fundet Anledning til paa ethvert Sted, blev indrykt i Edinborg Avis, og Aaret efter, bemærket, hvor man da havde funden de Anviisninger benyttede, som Aaret forud vare givne, og den deraf kjendelige Forædling i en Kones Arbeider, eller Daatterens i et Huus: ligesom og hvor en Madmoder fandt udmærket Anledning til at yttre Tilfredshed med Tjenestetiende i Henseende til dette Slags Arbeider. Af dette Blad, hvori dette var indrykt, lod Mis S. (dette var den eneste Udgift, og denne gjorde hun Selv) aftrykke saa mange Exemplarer, paa smukt Papiir, at hun kunde sende gjennem Sine Herreds- og Sogne-Veninder Tre Exemplarer deraf til hver af dem, hvis Navn fandtes deri. Nogle syntes den første Gang vel, at en Medaille ville været den kjærere, men de Fleeste havde større Fornøielse af, at de kunne i dette Blad læse meere udførligt om Andres Arbeider tillige, og havde derhos enhver især Lærdom af det, som var anmerket paa ethvert Sted i Særdeleshed. Skade for Skotland, at hun døde for tidlig. Hun havde ellers Tanke, at have gjennem fleere Veninder virket fremdeles videre. Men hendes Omegn skal endnu være den fremme ligste i disse Frembringelser, baade i Mængde og i Godhed, som Følge af nogle Aars Opmærksomhed og Omhu paa foranførte Maade. Der, som allevegne, gav formeret Hør forøget Fortjeneste for Enhver, som ville nyde Got deraf. Paa adkillige Steder i Districtet brugte man den Maade, ved nogle af de største Gaarde at faae nogle Tønder Horsæd til at sælge ved Auction, lidt for Lugningstiden, skjeppeviis, og gav Udsættelse med Betalingen, indtil den halve Kjøbesum kunne betales i Garn til bestemt Stræng, i Førstningen ikke høiere end Konen var vant, efterhaanden, ved Talhaspens meere Brug, til høiere Fiinhed, og det andet halve, naar Konen solgte selv Lerred. Herved fik ogsaa selve Huuskonerne meere Hør, og droges efterhaanden til bedre Bearbeidning. Dersom Manden lod sig lære at væve, og saaledes fik Gavn af de dertil beqvemme Tider og Vinteren, men ellers arbeidede ved Landbruget, da kunne det blive ham overladt at tjene selv Væverlønnen, endog i de tre første Aar med nogle Fordeele i Betingelserne, naar han iagttog visse givne Forholdsregler: Saaledes kom endeel af Huusmændene i Vane med visse hensigtsmæssige Bestemmelser, til mere Liighed i Forarbeidningerne, og selve Huus konernes Lærreder bleve finere og jevnere, Aar forAar. For at rense Sæden vel, fik man de brabantske Solde igang, og i hele Behandlingen fik de, der ønskede det, Hjelp og Anviisning først af en Mand som vidste at behandle den vel, og som Mis G. havde boesat i sit Naboelaug, siden bleve der efterhaanden flere saadanne. Ved Hørmøllen mødte enhver Mand med sin Karl, til at tage Deel med i Arbeiderne ved Behandlingen, derved blev baade Arbeidslønnen mindre, og Manden selv Øievidne til dens omhyggelige Behandling samt opmærksom paa hvad der nærmeste Aar nøiere ønsktes iagttaget, som Hosbonderne gjorde enhver opmærksom paa. Paa lignende Maade sørgede de Velgjørende for Havernes Sag, vel især med Hensyn til Huus konernes, men droge sig dog ikke tilbage, naar een og anden brav Gaardkone ønskte Veiledning herudi: Ogsaa til de fremmeligste blant disse gjorde Districtsdamen Besøg og mod Sommerens Slutning derom en offentlig Anmeldelse, med tilføiede Bemerkninger, paa ethvert af de Steder, hun tog i Øiesyn. Og ved lignende Fordeling af ligeledes 3 Aftryk til hver Jndbenærmet, baade opmuntrede hun og tildeelte Anviisninger, nøie indrettede efter ethvert Steds Beskaffenhed og Omstændigheder.