JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1838-10-29
- Et Andragende, som det Borgerrepræsentanterne i Roeskilde have begjært af Magistraten, nemlig ved en Raadstueforsamling at erfare Borgernes Mening, om hvorvidt Afskaffelsen af Krammarkeder maatte være ønskelig, da det i saa Fald er paatænkt til den nærværende Stænderforsamling derom at indgive en Petition, vil sikkerlig finde den almindelige Mening for sig, da Markedernes Skadelighed for de Sælgende sikkert paa Øerne ligesaameget er folt som i Jylland, hvor der om Krammarkedernes skadende Følger kun høres en Stemme. At disse Markeder i sin Tid have medført store Goder, medens man kun paa visse Markeds pladse i Provindserne kunde af de langveisfra reisende Handlende tilkjøbe sig Varer, som vore egne Kjøbstæder manglede, dette er indlysende, men nu da vore Byer overalt ere forsynede med Boutiqver og Varer af alle Arter da at bebyrde Sælgerne med at kjøre rundt med Varer, hvilke overalt kunne faaes, er i alt Fald kun et Gode, der tilflyder Fuskeren, som ved sammenjasket bedragerisk Markeds kram for Spotpriis kan falbyde Varer, hvorved den Ukyndige narres og den reelle Sælgers bedre Varer blive underbudte og tilsidesatte og denne gjort Afbræk i hans lovlige Næringsvei. Den gunstige September og første Deel af forrige Maaned kom Landboerne til største Gavn ved Jndbjergningen af den sidste Sæd, hvorved Markerne først for nylig ere blevne aldeles ryddeliggjorte. Med Jndhostningen af Havremarkerne paa Herregaardene og Boghvedemarkerne hos Bønderne trak det især meget i Landdrag; sidste befindes almindeligviis meget rige paa Kjerne, hvilket overalt er Sandmarksbeboerne til stor Fordeel, som nu i saamange Aar, saagodtsom ingen Boghvede have avlet. Næsten overalt er man tilfreds med Markernes Udbytte i Henseende til Qvantiteten, men mange Klager hører man udgaae om Kornets maadelige Qvalitet. Som Følge af Rugens Spiren paa Marken stadfæstes saaledes den almene Klage, at man iaar ingen Sigtebrød kan erholde af Rugmeelet, hvilket Onde dog afhielpes ved derimellem at blande Meel af andre Kornsorter. Hos flere Landboere erfares det, at Bygget, som af al Sæd afkaster den største Damp i Laden, ved sine varmende Dunster, paa adskillige Steder iaar i den Grad er sammenbrændt, at det foruden at være aldeles muggent endog ved det øverste Lag i Laden, har slaaet ei alene lange Spirer, men endog grønne Blade. Jntet er derfor af større Vigtighed iaar for den Handlende, end nøie at sortere Sæden, thi ved Siden af det meget ringe Korn gives der ulige større Qvantiteter sunde og gode Kornvarer, til hvis Undersøgelse Kornvægten afgiver den paalideligste Prove.
Jyllandsposten, 1838-10-29
De, som ønske at abonere paa dette Blad, vilde henvende sig til een af dets Commissionairer, som ere nævnede ved Foden af dette Blads Nr. 37, hos hvilke ogsaa de foregaaende 2de Qvartaler kunne erholdes. Den sidste Halvdeel af 2det Qvartal, med hvilken Udtoget af Stændertidenden begynder, faaes særskilt for 48 s. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1838-11-05
Da det alene er vor Hensigt ved dette Referat at lægge for Dagen, hvorledes Hovbondens Stilling, endog i Nutiden er, saa ligger enhver Undersøgelse af disse Domme naturligviis udenfor vor Bestemmelse hvilke vi desuden maae antage som rigtige, saalænge de ei ere underkjendte af en høiere Domstoel; men betragtes disse efter offentlige Retsacter fremstillede Facta, saa vil det ikke kunne nægtes, at Hovbonden i Særdeleshed i det forstomhandlede Tilfælde, befinder sig i en saare mislig Stilling, naar han nemlig skal mulkteres, fordi han vægrer sig ved at forrette en Transport, hvorfra selve Lovgivningen efter hiin i denne Annonce indrykkede § fritager ham. Det er en Selvfølge, at enhver Hovbonde, som læser denne § antager, at han trygt kan udeblive, naar hans Herskab i Høsten fordrer andre Præstationer, end dem, den omhandler, da Lovgiveren udtrykkeligt har erklæret, at Herskabet dertil er uberettiget. Dette maa dog - mener Hovbonden - have nogen Betydning for ham, siden det staaer paa Prent, og den simple sunde Fornuft lader ham derfor slutte sig til, at han maa være berettiget at nægte, hvor Loven med klare Ord siger, at Herskabet er uberettiget til at fordre. Han tænker naturligviis som saa er denne Slutning ikke i Reglen rigtig, saa seer det visselig ringe ud med vor Selvstændighed, med vore Rettigheder og med den Smule Frihed, vi troe at besidde lige med andre Landets Børn. Tusinde Chicaner kunne vi da være udsatte for til vor største Skade, om ikke ganske Ruin, naar vi skulde have den Skjæbne at falde i vort Herskabs Ugunst, og, ligesom Rosenvold i flere Aar lod bortrydde en Deel Skov, og indlagde dette Skov areal under Hoveriets Drift uden at efterkomme de Regler, der i saa Maader ere foreskrevne, og uden derfor at give Hovbønderne noget Vederlag, skjøndt Arbeidet blev besværligere og længere fraliggende, hvilket ogsaa er oplyst under hine Politiesager, saaledes kan mange Urigtigheder opstaae; thi Hovbonden i Almindelighed tier og lider hellere, end han klager over Forurettelse eller Vilkaarlighed.
Jyllandsposten, 1838-11-05
Man har Exempel paa, at en Fæster af et Fiskerhuus er af sit Herskab forbudt at fiske i Havet eller en Fjord af samme, for Strandbredden, som grændser til Herskabets Grunde (Stampes Erklæringer 4de Deel Pag. 281 og 5te Deel Pag. 509, samt en Cancellie Resolution af 3die Octbr. 1829 viser, at Strand, og Vandbred ere res communes, hvorpaa man frit kan opdrage sit Garn, ja vel endog sætte Fiskerboder) og, at Fæstemanden hellere vil frasige sig sit Fæste og flytte andetsteds hen end derover føre Klage mod sit Herskab, skjøndt han derved sandsynligen lider et med Hensyn til hans Stilling betydeligt Tab. Nei, saadanne Vilkaarligheder bør ikke finde Sted, og mindst i vort Fødeland, hvor den modsatte Aand udtaler sig igjennem Regjeringen og Folket. Hvorledes vil Almeenaanden, som vor landsfaderlige Konge paa alle mulige Maader søger at opvække, kunne trives under disse Forhold, Vil ikke Trældomsaanden under saadanne Omstændigheder længe entnertung komme til at paa hvile Hovbonden, dersom det trællende Hoverie, ei gaaer sin Afløsning imøde? Alt Folket med os anraaber derfor om, at saadanne Lovbud, som de her omtalte, ved Regjeringens Foranstaltning foreløbig maa vorde underkastede en Revision og saa tydelig blive fremsatte, at ingen Proces derved foranlediges, paa det Hovbondens Rettigheder ved dem hævdes og blive ham ubeskaarne. - Dog ønske vi, at den Time snart vilde slaae, da alt Hoveriearbeide for stedse maatte ophøre, thi ved Løsningen af dette Baand vil først vor Bondestand vorde modtagelig for den Almeenaand der mere end Alt vilde indvirke kraftigt paa Danmarks største Folkeklasse, som bærende Landets Tyng der og Byrder ogsaa nøie burde kjende eget Værd og egen Bestemmelse. Offentligt Tilsyn.
Jyllandsposten, 1838-11-05
For nylig kom Underskrevne paa en Reise gjennem en Kirkebye og saae i samme en nye Bygning under Arbeide. Da den saae mig ud til noget mere end slet og ret, reed jeg derhen, bandt min Hest ved et Træe og tog denne Bygning i Øiesyn. Af det der saae udtil Stuehuus fandt jeg Underdelen at være Grundmuur, men kun en Steen tyk, uden Piller mellem Vinduerne. Stenene vare daarlige, saae ud som halvbrændte, men kunde ikke taxeres høiere end som vindtørre Steen. Det hvori de vare murede, svarede til Stenene. Tømmeret i samme Gaard var egentlig kun Pindeværk. Jeg kigede ind af Vinduerne og saae, at Stuehuset var inddeelte i mange smaae Lukaser, og Mellemskjellene vare tynde. Jeg troede nu at denne Bygning skulde være et Fattighuus. Thi Arresthuus duede det ikke til, da en maadelig Tyv kunde brække ud, hvor han vilde. Men da jeg reed bort kom Arbeidsfolkene og sagde mig, at det skulde være en Præstegaard, at Præsten ikke selv forestod Opførelsen, men havde overdraget samme til een af hans Sognefolk, som derfor skulde tage Assurancesummen, jeg synes han sagde 4600 Rbd., thi den skulde være afbrændt, sagde han. Jeg har selv bygget meget og forstaaer mig noget paa saadant, og jeg tykkes, jeg kunde sætte saadan en Bygning for det Halve. Det er besynderligt, at Præsten, som denne Ulykke er overgaaet, skal have en Præstegaard, som kan blæses ned over ham, og Andre derved melle deres Kage. Jeg veed ikke hvem det tilkommer at syne og taxere, men saa meget veed jeg, at dersom jeg var med, da skulde Bygmesteren faae Lov til at rive den ned, og bygge den forsvarlig op igjen. Gid dog vedkommende Øvrighed maatte gjøres opmærksom paa dette Sprinkelværk, og sørge for den stakkels Præst og hans Eftermænd, at sige om dette Fuglebuur staaer saalænge til der kommer en anden. P. L. Svar.
Jyllandsposten, 1838-11-05
paa Anmeldelsen i Nr. 41 af Bladet, "Jyllandsposten."
Jyllandsposten, 1838-11-05
Bekjendtgjørelsen i Jyllandsposten Nr. 41 om et for Barnefødsel i Dølgsmaal og Fostermord mistænkt Fruentimmers Anholdelse i Fredericia indeholder selv Beviset for dets Urigtighed, idet man ved den mindste Eftertanke letteligen vil indsee, at en Trøie løs anlagt og som efter Lægens Udsigende, ei videre kunde genere, end forhindre Hændernes Brug, ikke kan være afbenyttet som Tortour. Skulde der endog kunde findes en Politievrighed, som dristede sig til ved Tvang at ville indvirke paa Arrestanten, kan han dog ei antages fornuftigviis hertil at ville vælge et saadant Middel. Hvad Factum betræffer, da er Trøien anlagt efter Stadsphysikus Doctor med. Uldall udtrykkelige Forlangende, for at forhindre Tilintetgjørelsen af det lægevidenskabelige Beviis. Ligesom Politiemesteren har været nødsaget til at efterkomme dette Lægens Forlangende, saaledes er Arrestantinden forøvrigt paa det Humaneste bleven behandlet, som sig Embedsmanden egner, og som hun selv erkjender. Hun har en engang været hensat i de almindelige Arrester, men i et lyst og stort Værelse, som afbenyttes til Gjældsarrestantere og tilføier jeg, at Afskrivt af Forhørene og Lægernes Stadsphysikus Doct. med. Uldall, Regimentschirurg Ridder Nielsens og Gjordemoderens Erklæringer, der have foranlediget Arresten og Omgangsmaaden med Arrestantinden, ere indsendte til det høikongelige danske Cancellie. At den af Lægen endvidere forlangte Bevogtning har fundet Sted ved en Mandsperson hidhører fra, at Opsynet maatte overdrages en betroet Mand, og maa ved denne Leilighed ei lades ubemærket, at Fruentimmeret var berygtet, og havde fremkaldt Mistanke ved hendes hemmelighedsfulde Omgangsmaade med hendes sidste nægte Fødsel.
Jyllandsposten, 1838-11-05
Ligesom dette Svar bedes indrykket i Jyllandsposten, saaledes turde jeg forvente, at det ogsaa indføres i de øvrige offentlige Tidender, der have taget Bekjendtgjørelsen af denne, da det Offentliges Omdømmere bør være Embedsmanden ligegyldig. Fredericia Byfoged-Contoir, d. 17de Octbr. 1838. Rhabek. Til Redactionen af Jyllandsposten.
Jyllandsposten, 1838-11-05
(Jndsendt.) Jndsenderen af det utidige Flagornerie, indrykket i Skanderborg Amtsaviis Nr. 127, opfordres til, ved anden lignende Leilighed at ville give tilkjende, at slige dissonante Toner hidrøre ene fra et enkelt Jndivids plumpe Jnstrument, og betænke vel, at en slig væmmelig Smiger, af enhver Fornuftig, bliver betragtet, som en Uartighed mod den Paagjeldende, og er saaledes en Fornærmelse mod den Bye i hvis Navn den er bragt. Vi ære og agte vor Amtmand og hans blide Hustrue, som vi hidtil kjende dem, og ønske dem Begge at henleve blide Dage i vor venlige lille By, hvor Deeltagelse i Vee og Vel oftest fandtes i aabne Hjerter og ikke i søgt Sqvalder. Skanderborg, d. 8 1838. Flere af Skanderborgs Jndvaanere. at Nyheds Post.
Jyllandsposten, 1838-11-05
De fremkaldte bemærkninger i Anledning af Artiklen om Skolelærernes Kaar i Jyllandsposten Nr. 41 og 42 skulle med det første heri Bladet finde Optagelse.
Jyllandsposten, 1838-11-05
Rettelse. J Stykket om Nationaldragt, staaer paa sidste Spalte "Stettin læs "Sletten".
Jyllandsposten, 1838-11-05
Hermed følger Tillægsblad Nr. 21. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader. Flad Tillæg til Jyllandsp. ren. Nr. 21. Mandag den 5te Novbr.
Jyllandsposten, 1838-11-05
Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1838-11-05
Udtog af Forhandlingerne ved Provindsialstænderne for Nørrejylland. Af Stændertidendens anden Række.
Jyllandsposten, 1838-11-05
(Slutningen af Sagen om Foreningen af begge de danske Provindsialstænder=Forsamlinger.)(See d. Bl. Nr. 20.)
Jyllandsposten, 1838-11-05
Det er sagt, at Nørre-Jylland har særegne Jnteresser. Dog finde vi ved nærmere Undersøgelse, at den østlige og hele den nordlige Deel have samme Jnteresser som Øerne, og at der i Henseende til dem ikke kan opstaae større Conflict af Fordele, end mellem de forskjellige Egne i hver Provinds for sig. Saaledes er i nogle Egne af Jylland Sandflugt, i andre ikke, nogle af dets Kjøbstæder havde Fordeel for deres Skibsfart ved at Aggerkanalen ikke blev tilstoppet, andre troe at have Tab for Fiskeriet; den Kjøbstad i Danmark har Fordeel af en Havns Anlæg og af at erholde Toldsted ret, medens en anden taber derved; men dog falder det Jngen ind, at ville have særskilt Forsamling for hver særskilt Egn eller Bye. Der er i Stænderforsamlingen meget sjelden Conflict i Jnteressen imellem Sædegaards eier og Sædegaardseier, Bonde og Bonde, een Byes Kjøbmand og en anden Byes; men imellem Sædegaards eier og Bonde, Landmand og Kjøbstædmand. Hvad angaaer Noget af det vestlige og af den midterste Deel af Landet, da kan vel derfra yttre sig nogle fra det almindelige afvigende Ønsker, naar Talen er og Fattigen og enkelte Politieforanstaltninger: væsen, Skov men disse kaar ikke mindre frit give sig tilkjende i den forenede Forsamling, og vi kunne ikke see mindste Sandsynlighed for, at de ei med Opmærksomhed skulde høres og agtes, saa at i Henseende til saadanne Ønsker særskilte Jndstillinger ville skee. Skjøndt Forsamlingen, i Tillid til Regjeringens Viisdom og Folkets Overeensstemmelse i Charakteer, ikke just kan deele deres Mening, som have skildret Følgerne af de særskilte Provindsialstænder med de mørkeste Farver, kunne vi dog ikke finde Beroligelse i den nuværende Overeensstemmelse, som just er følge af de Love, Jndretninger, Foranstaltninger, der have været fælleds, saaledes at vi aldrig have kjendt nogen Adskillelse, for den ved Provindsialstænderne indførtes. Det forekommer Forsamlingen, at der er meere end Sandsynlighed for, at hvor nu særskilte Jnteresser ikke finde Sted, kunne de i de særskilte Forsamlinger opfindes, Jdeen derom danne sig og blive constant; at de, det virkelig ere, ville erholde meget større Styrke, idet Landets Deputerede ei kunne nærme sig hinanden; og at der, naar de da ei af Regjeringen tages i den Consideration, som den ene af Provindsialstænderne meener at de fortjene, vil vise sig Misfornøielse mod den anden, Meningernes Forskjellighed vil tiltage, Provindsialisme, antage en bestemt Charakteer, og da Afsondringen virkelig indtræde.
Jyllandsposten, 1838-11-05
Naar det maatte behage Deres Majestæt allernaadigst at bestemme Provindsialstændernes Forening, synes det som om en Forandring maatte foregaae med Valg distrikterne, og de Deputeredes Antal indskrænkes, men da derved saa mange Hensyn maae tages, har Forsamlingen ikke dristet sig til at gaae ind paa Undersøgelser, herom, og maa ansee det ønskeligere, at først et Lovudkast maatte blive udarbeidet og dette allernaadigst forelagt Provindsialstænderne. Saadant mene vi rettest skete i en fælleds Forsamling af Nørrejyllands og Øestifternes Provindsialstænder, at det der overveiedes af samtlige Deputerede, saa at hvert enkelt Medlems Mening og Jndvendingerne derimod kunde fremsættes og prøves, og at naar denne vigtige Sag i fælleds Møde discuteret, de to Provindsialstænder, tilstrækkelige. for, hver for sig, uafhændige af kunde afsonhinanden at tage endelig Beslutning og afgive særskilt Betaovereensstemmelse med de saaledes lykkede. har Forsamlingen vedtaget allerunderdanigst at petitionere Deres Majestæt om: 1) At Nørre-Jyllands og Østifternes Provindsialstænder maatte forenes paa en til samtlige Provindsers Tarv svarende Maade. Antaget med 31 Stemmer mod 23.2) At det desaarsag maatte behage Deres Majestæt, at lade udarbeide et Lovudkast i saa Henseende. Antaget med 35 Stemmer mod 19.3) At dette Udkast derefter maatte allernaadigst forelægges begge Forsamlinger til Overveielse, i et fælleds Møde, men hver Forsamling derpaa afgive sin særlige Betænkning. Antaget med 34 Stemmer mod 20. Nr. 31.
Jyllandsposten, 1838-11-05
Sagen angaaende Prokurator Ostenfeldts Forslag om, at det nye Veiarbeide for det Første maa stilles i Bero. Da det nu derfor ikke kan paatvivles, at Byrden, med Chausseearbeidet betydeligen vil blive lettet ved den forventede nye Veianordning, og mange af de dermed forbundne Ulemper derimod ville blive hævede, saa tillader Forsamlingen sig med 30 Stemmer mod 18 allerunderdanigst at indstille, At Chausseearbeidet paa samtlige Veie i NørreJylland med indeværende Aars Udløb maatte stilles i Bero, indtil Deres Majestæt har taget den i den allernaadigste Bekjendtgjørelse af 9de Mai d. A. bebudede allerhøieste Beslutning, og en Anordning i denne Anledning er udgiven, efterat Udkastet dertil har været Provindsialstænderne forelagt. Nr. 32.
Jyllandsposten, 1838-11-05
Sagen betræffende Examinatus juris Schyttes og Tobaksfabriqueur Funders Forslag angaaende Danmarks Finantsvæsen. Forsamlingen holdt det for en af dens vigtigste og første Pligter, gjentagende i Nationens Navn at nedlægge en Bøn for Deres Majestæts Throne, idet den allerunderdanigst andrager om: At Deres Majestæt allernaadigst vil foranstalte, at der, uden Hensyn til den mellem Finantserne og Banken verserende Sag, snarest muligt tages de kraftigste Forholdsregler, for ved Besparelser, formindske Statens aarlige Udgifter. Med Hensyn til Maaden, hvorpaa Besparelserne kunne indføres, da antager Forsamlingen, at en Reduction procentviis i alle Udgifter vilde være nødvendig, idet den formener, at en Fremgangsmaade som den, der blev fulgt ved Normalreglementernes Udgivelse ifølge Deres Majestæts Resol. 28de Febr. 1824, ligeledes nu kunde ansees fornøden. Naar det altsaa, som fortiden er Tilfældet, er nødvendigt at bespare circa 1 Million, da turde det muligt være anvendeligt, strax at foretage betydelige Besparelser paa de Steder, hvor det bedst uden Skade lod sig gjøre, og dernæst at reducere nogle Procent i alle Udgiftsposter, hvilken procentvise Formindskelse i Udgifterne efterhaanden maatte tiltage, indtil den Sum var indvunden, som skulde bespares. gaae over til
Jyllandsposten, 1838-11-05
Jdet Forsamlingen nu tillader den bemærke, at omtale Finantsregnskabets Form, at Regnskaberne for Aarene 1835 og 1000 paa enkelte Tillæg nær ere affattede paa samme Maade Denne.
Jyllandsposten, 1838-11-05
calculatoriske Oversigt for det førstnævnte Aars Regnskabsform tillader ikke at gjøre sig et tydeligt Begreb om de enkelte Jndtægter og Udgifter, nogle Poster ere ganske summarisk anførte, og Oplysning om Kassebeholdningerne, Activernes Bestanddele og de betydelige ældre Restancers Størrelse savnes aldeles. Dernæst ere de seperate Fonds under de forskjellige Collegier og Kongelige Administrationer ikke optagne i Finantsregnskabet, og Efterretninger herom haves ikke. Dette bemærkes ingenlunde, fordi Forsamlingen sætter mindste Tvivl til de forskjellige Administrationer, men den troer, at til en velordnet Finantsbestyrelse hører det, at alle Jndtægter og Udgifter undersøges og optages i Finants regnskabet. Der turde vel heller ikke være Tvivl om, at naar, som nu, hvert Collegium har sine separate Fonds, da kunde det Tilfælde indtræffe, at den ene Administrationsgreen havde Overflødighed, medens den anden ikke havde det Fornødne til gavnlige Anliggenders Fremme. Ei heller bør det oversees, at naar et Collegiums Fond er i god Stand, og Capitalen aarlig kan forøges, da turde Collegiet snarere være tilbøieligt til at gjøre Forestilling om mindre nødvendige Udgifter, end naar Overskuddet tilligemed Regnskabet aarligt afgaves til Finantserne. Ligesaalidet sees det at være fornødent, at saadanne Fonds bestandigt stige. Naar de have naaet den Størrelse, at de med Renterne af Capitalen, i Forbindelse med de aarlige Revenuer, kunne bestride de dem paahvilende Udgifter, da er der ingen Grund til, i vor nærværende finantsielle Forfatning yderligere at forhøie disse Fonds. Da Jntet om de forskjellige og mange betydelige Fonds er bekjendt, seer Forsamlingen sig ikke i Stand til at bedømme, hvorvidt og i hvilken Grad de kunne komme Finantserne til Hjælp; men denne Omstændighed, tilligemed de fornævnte, bevæger Forsamlingen til at gjentage sit allerunderdanigste Andragende om: At fuldstændige og detaillerede Beretninger om samtlige Stats=Jndtægter og Udgifter aarligen maatte blive ved Trykken bekjendtgjorte.
Jyllandsposten, 1838-11-05
Stænderne have endvidere, da de sidste Gang vare forsamlede, nedlagt en Bøn for Deres Majestæts Throne om, at en Commission, som ikke udelukkende bestod af Embedsmænd, maatte vorde nedsat for at undersøge Finantserne og Statsgieldens Tilstand og derhos at udarbeide en Plan, hvorledes ved Besparelser og andre Midler Ligevægt kunde tilveiebringes imellem Statens Jndtægter og Udgifter. Af den allernaadigste Bekjendtgjørelse af 9de Mai d. A. sees, at en Commission allerede forinden Stændernes Petition modtoges var nedsat; dog bestaaer den, saavidt vides, blot af Collegial Embedsmænd, og ei heller vides det, at der senere er tilkaldt Andre. Forsamlingen tvivler ingenlunde om, at de Mænd, til hvem denne vigtige Gienstand er betroet, jo dertil besidde fortrinlig Jndsigt og Dygtighed, ligesom at de ogsaa fortjene Nationens Tillid, men den troer ogsaa, at der i denne Sag udfordres den nøieste Kundskab om Landets Tilstand og Kræfter, og at det er ønskeligt, at de forskjellige Jnteresser blive drøftede og overveiede paa den meest alsidige Maade; ei heller tvivler Forsamlingen paa, at der blandt Landmænd, Handlende og andre Mænd i forskjellige Stillinger ville findes Saadanne, som uden Vanskelighed kunne gjøre sig fortrolige med denne vigtige Sag, og ved deres Kundskaber medvirke gavnligt til dens heldige Tilendebringelse. Forsamlingen anseer ogsaa dette Anliggende at være af saa stor Vigtighed, at den bør gjentage sin tilForn indgivne allerunderdanigste Begjæring, og bønfalde Deres Majestæt om: At Mænd, ikke udelukkere af Embedsklassen, maatte vorde udnævnte til at tage Deel i den nedsatte Commissions Forhandlinger. Fortrøstningsfulde nærme Stænderne sig til Deres Majestæts Throne med dette allerunderdanigste Andragende, hvis Jndstillingspunkter Forsamlingen med 53 Stemmer eenstemmigen har antaget. Nr. 33.
Jyllandsposten, 1838-11-05
Sagen angaaende Prokurator Ostenfeldts Forslag om Ophævelse af Hoveriet paa de Kongelige Godser.
Jyllandsposten, 1838-11-05
Da Committeens Jndstillinger sattesunder Afstemning, bleve de alle forkastede: den føl og anden med 83 Stemmer mod 17, den tredie og fjerde med 34 mod 16. Ligeledes blev Committeens Henstilling under Litr. a forkastet med 34 Stemmer mod 16, hvorved Henstillingen under Litr. b. bortfaldt. Paa Grund af dette Udfald af Afstemningen blev i Anledning af nærværende Sag ingen Petition at indgive. Nr. 34.