Københavns Adresseavis, 1763-05-13
Historisk Moralsk Fortæling for Børn. S. Nr. 44, den hvor mange Børn ere ikke dødelig syge, og ere dog Vi saa haardnakkede, at foragte og forkaste de herlige Med camenter, som Gud har skabt til Menneskers Frelse i deres Sygdomme. De vil heller udstaae en smertefuld Sygdom, end tage nogen Medicin til sig. Mange af disse Haardnakkede tage altsaa Livet af sig selv. De ere deres egne Mordere, og en Selv Morder bliver ikke salig. Gustav, sagde Moderen: i Dag er Søndag, kom, lad os læse Morgenbønnen, lad os helligholde denne Dag, og takke Gud for de os beviste Velgierninger. -- Da de havde læst Morgenbønnen, befalede Moderen, at Gustav skulde klæde sig paa og gaae i Kirken. Gustav undskyldte sig, efterdi hans beste Klæder vare brændte, altsaa skammede han sig, at gaae med de forslidte om Søndagen i Kirken, Gustav, Gustav, sagde Moderen, hvad tænker du Synder du saa modtvillig imod den Almægtige, som har saa underlig frelst os af al Fare, Vil du ikke gaae i Kirken, fordi dine Klæder ere gamle, Vil du ikke høre paa Guds hellige Ord i de Frommes Forsamlinger, førend du faaer nye Klæder, – Gaaer du i Kirken for at Folk skal see at du er pyntet, Veed du ikke, at Gud allene seer paa Hiertet og forkaster den Hoffærdiges Bøn, Hoffærdigheden er Dievelens Jndstydelse. Den Fattiges og den Ringes Stolthed og Pragt er en Vederstyggelighed for Gud. Det er at beklage, at saa mange Mødre indprænte deres Børn denne Forfængelighed saa længe, indtil Børnene finde selv Behag i Pragt og Stolthed. De pynte Børnene saa længe, indtil de faa Jndbildninger om sig selv endskiønt de ere fattige. Somme Forældre glæde sig ydermere, naar de see, at deres Børn ere stolte og ligne dem i Hoffærdighed. Mange Børn bryste sig af prægtige Klæder, endskiønt de veed, at Forældrene ere fattige, at Klæderne ere ubetalte, og at den Pragt er over deres Stand. Endogsaa den Rige begaaer stor Synd, naar han af Vellyst klæder sig alt for prægtig. - Kom den rige Man ikke i Helvede, endskiønt han kunde betale alle de Klæder, som han klædte sig i, følgelig vil den Fattige, som klæder, sig prægtig og over sin Stand ikke være fri for Fordømmelsen. David siger: En Ugudelig tager til Laans og betaler ikke. Jeg slutter: er en Riig foragtet for Gud naar han er hoffærdig, hvor slet vil ikke den Fattige og den Ringe befalde Gud og Verden, naar han af Vellyst og Hoffærdighed forøder sin Fattigdom i Fløyel og kostbare Klæder. Pragt og Hoffærdighed forvolde Rigers, Stæders og mange Familiers Ødeleggelse, og dersom hoffærdige Mennesker, ikke omrende sig og bede Gud i Tide om Naade, saa er Helvedes Pine deres Løn. En Fornuftig klæder sig aldrig over sin Formue, langt mindre over hans Stand, det er kun de Ufornuftige, som ere i Vildfarelse, som elske Pragt og Stolthed, men den fornuftige Rige giør heller for liden end for meget af Pragten. Det er den Fattige og Nedrige anstændig, at han har en reen endskiønt ingen prægtig Klædning paa; thi han veed, at Gud staaer de Hoffærdirer. ge imod, men de Ydmyge giver han Naade. Jndvaanerne i vores Stad har forsyndet sig imod Gud, med deres Overdaadighed i Pragt og Stats, derfor er Staden ødelagt, de prægtige Huse ere forvandlede til Steen=Hobe og de kostbare Klæder til Aske. De Hffærdige af QvindeKiønnet har mist, som Esnias siger, deres Hals=Klæder, Arm=Span og Hoved=Klæder, Ringe og Ansigtets Smykke, Helligdags Klæderne, Kaaberne, Speylene og fine LinKlæder N. Jndvaanerne i vores Stad vare misfornøyede med deres Stand, og jo mere deres Hierter tragtede efter Rang og Æres=Beviisninger, jo mere tog Hoffærdighed til, at endogsaa den Fattige klædde sig som den Rige og den Nedrige som den Fromme. - Gustav, du har bedrøvet mig, fordi du sagde, at du ikke vilde gaae med de forslidte Klæder i Kirken Forfalder dit Hierte allerede til Hoffærdighed, fordi du er bleven mæt, fordi du har i Nat sovet roelig i en Seng, og fordi vores Spise=Kammer er opfyldt med Forraad? Jeg er forsikret, at du i Gaar, da du ikke havde en Mundfuld Brød, ikke havde veigret dig at gaae i den gamle Klædning i Kirken, om du kunde have fortient et halv Pund tørt Brød dermed. Jeg er forsikret, at du havde faldet paa dine Knæ og bedet om Brød; men i Dag vil du allerede have en bedre Klædning end den Gamle er. O du Utaknemmelige, forglemmer du saa hastig den skyldige Tak imod Gud, Gaae i Kirken, fald ydmyg ned for Gud og bed ham, om dine Synders Forladelse. Propheten Jeremias raadede Jerael dette, han sagde: Om binder Sække, græder og hyler, thi Herrens grumme Vrede er ikke vendt tilbage fra os. Hvorledes kand du tænke paa Stats, da Staden endnu rygger af de forbrændte Huse, da Hungers Nøden er større i Dag end den var i Gaar. Hvor mangen en burde ønske, at han havde det Hvede=Meel tilbage, som han har slaaet i Perukker og i Haarer, saa kunde han stille Hungeren dermed. De, som i Dag leve, burde strøe Asle i Steden for Pudder paa deres Hoved og giøre Poenitentse, maaskee Herren den Almægtige kunde forbarme sig over dem. - Allerkiereste Moder, sagde Gustav, tilgiv mig min Forseelse! jeg har gjort Uret at jeg veigrede mig at gaae i Kirken. Jeg vil gjerne tage de Klæder paa, som jeg har: Jeg vil bede og synge med dem, som i deres Elendighed raabe til Gud, og jeg vil ligeledes bede for hende og for mine syge Sødskende. Giør det Gustav, svarede Moderen. - Jeg vilde ikke forsømme at komme til det hellige Sted, om disse to Børn ikke vare syge. Jeg begaaer ingen Synd dermed, at jeg bliver hos disse Syge; thi vores Frelser hialp ligeledes de Syge om Sabbaten. Gud har befalet, at holde den syvende Dag hellig. Den kaldes Kabbat eller HvileDag, fordi vi skal hvile os efter 6 Dages Arbeyde. Vi har lige saa megen Tid om Ugen til Arbeyde, som til Hvile, thi naar vi i 24 Timer arbeyder 14 Timer, saa arbeyder, vi 84 Timer i sex Dage, og naar vi i 24 Timer hviler os 10 Timer, saa giør det 60 Timer i sex Dage. (Fortsettelsen følger.)