Aalborg Stiftstidende, 1836-02-20
Professorer Guldberg, Heiberg og Dyssel, samt de fire Herrer Capitainer v. Ræder, v. Steenstrup, v. Kellner og v. Ramlau. Men dette lille og nye Krigspuds af Kjøbenhavnsposten, for at bilde sine Læsere indat alle Lærerne holdt med Hr. Fibiger, og alle vare mod Hr. v. Abrahamson, hvilket sees nu at være aabenbart urigtigt, kunde end, hvis en Beretning, der er kommet os for Ørene, er grundet, gives alvorligere Commentair. Der fortælles nemlig, at de syv misfornøiede Lærere skulle, uden at have talet derom til den syv andre, have afsendt en anden Deputation af to Lærere til allerhøieste Sted, for at bede om, at Hans Majestæt vilde tage det til Høiskolen allern, givne Regulatir af 29de Marts 1835 i nøiere Overveielse. Der siges, hvilket næsten er utroeligt, at ogsaa disse to Herrer skulle har ve talet i Lærernes Navn, medens de fuldt vel vidste, at de vare der fra syv af fjorten, det er fra det halve Antal. Man siger, at denne Deputation skal have bevirket at Hans Majestæt virkeligen tog Regulativet i nærmere Overveielse og at Allerhøistsamme lod et kgl. Rescript faa Dage efter, der fortælles den 29de December f. A., høitideligen oplæses for den forsamlede militaire Høiskole, hvorved Hs. Majestæt paany og paa det Fuldstændigste end yderligere approberer Regulativet af 29de Marts 1835, allern. befaler det nøiagtig gen efterlevet, og bestemmer, at hver Den, der maatte vove ikke at adlyde det, kan vente at blive øieblikkeligen fjernet fra Høiskolen. Beretningen herom savnes aldeles i Kjøbenhavnsposten. - Vi komme til et andet Punct, der er af samme Art. Kjøbenhavnsposten fremfører, at i Parolbefalingen anføres: at Hr. v. Fibiger efter Ansøgning er bleven Land= og Sø=Krigscommissair, og at dette Udtryk ikke sees om Hr. v. Abrahamson. Vi troede, at, naar Kjøbenhavnsposter, tænkte paa at fremhæve dette Udtryk, da vilde den først søge Oplysning om der ikke var nogen almindelig Grund dertil og denne vilde da findes deri, at de fleste høiere Embeder (de tre første Classer, ikke søges, men af Kongen uden videre gives bort, de mindre derimod ikke. Vi have kun faa Ord at tilføie, vi ere traadte sammen, oprørt, ved den uhørte Maade, hvorpaa hiint Blad har tilladt sig at behandle en høist fortjenstfuld Mand. Vi ønske Fred og indskrænke os alene til ovenstaaende bemærkninger, saameget mere, som Publicum har Mandens Løfte, at give det factiske Oplysninger, et Løfte, han vist vil holde. Vi ansee det for Pligt, at oppebie disse Oplysninger, tvinger man og ikke forinden til videre Meddelelse. Vi have nær net de høist nyttige, tildeels yderst vigtige Jnstitutioner: som han har gjort saa meget for, flere blandt os kjendepersenligen paa det Nøieste, de herlige Frugter, hans Arbeid har baaret ved de to af disse Jndretninger, og vi skulle, om behøves, vide at skaffe os nøiagtige Efterretninger om de andre. Men Hr. Generalkrigscommissair og Oberstlieutenant v. Abrahamson ville modtage Udtrykket. af sand Høiagtelse, der foranledigede dette Stykke, deels fra Medarbeidere og Venner, deels fra fjernere Bekjendte, og være vis paa : at et stort Antal paaskjønnende Medborgeres og Medembedsmænds bedste Ønsker følge ham til den nye hæderlige Virkekreds, han gaaer til. 11.