Viborger Samler, 1848-05-01
En Parlamentair ankom den 25de om Eftermiddagen til Hovedqvarteret med følgende Brev, affattet paa Tydsk, fra Overlæge Dr. Thune, som her meddeles i Oversættelse "Brigadelæge Dr. Thune, Overlægerne Dr. Bertelsen, Eschricht, Lanng, Gottschalck og Feveile, Ambulancelægerne Dhrr. Reck, C. Fibiger og Windsløv ere preussiske Fanger i Slesvig, blive godt og venskabeligt behandlede og ere friske vore Familier kunne være rolige for vor Skjæbne. - Oberstlieutenant v. Krabbe er let saaret, Lieutenanterne v. Høst, v. Schønning, v. Hansen og Capitain v. Mecklenborg ere saarede, Capitainerne v. Hveberg, Obel og Bonnichsen er døde. – Den preussiske commanderende General v. Wrangel tillader, at disse Linier maae tilsendes vore Landsmænd, og vi bede Enhver, der læser dem, at give vore Familier Efterretning fra os. – Ligeledes anmode vide offentlige Tidender om snarest muligt at optage disse Efterretninger. – Slesvig, den 24de April 1848. Thune, Dr. med., Brigadelæge, Af et Privatbrev i Fædrel." fra Sønderborg den 25de optage vi Følgende. – – Omtrent ved Middagstid (den 24de) ankom vore Soldater til Flensborg. Bataillonerne vare vel blevne endeel tyndere, men det var en Fornøielse at lægge Mærke til deres Holdning. JnteSpor af Modløshed, Udmattelse eller Forsagthed! Man skulde have ondt ved at troe, at det var de samme Tropper, der den foregaaende Dag havde kæmpet uafbrudt i ni samfulde Timer, bivokeret under aaben Himmel og derpaa foretaget den meest anstrængende Dagmarsche. Det var som om man kunde see paa Enhver af dem: "Jeg har gjort hvad jeg kan. Have vi ikke seiret, er det ikke min Skyld. Ogsaa modtoges de af Borgerne i Flensborg som Venner og Brødre; men inden disse endnu havde faaet Tid til at vise Gjæstevenskab mod dem, der havde vovet Livet for deres Sag, var hele Byen som paa engang forvandlet. Generalmarschen blev slaaet, enkelte Dragoner rede i Carriere gjennem Gaderne, overalt løb man omkring i den vildeste Bevægelse, Borgere og Soldater imellem hverandre. Ligesom Fordum: "Samson, Philistrene, ere over Dig!" saaledes lød det nu fra alle Kanter: "Frels Jer! Bort Preusserne ere i Byen, Preusserne have omringet Jer!" Disse forvirrede Raab, blandede med Trommernes Hvirvel, Jægerhornenes Signaler, Ammunitionsvognenes Rumlen, Officierernes Commandoraab og Støien, Hujen og Larmen af tusinde og atter tusinde Mennesker, frembragte et Ensemble, som ikke lader sig beskrive. Det var umuligt strax at bringe Orden i denne Forvirring, og Retraiten, der maatte antages for uundgaaelig, hvis man ikke vilde prisgive en dansksindet By for de grueligste Rædsler, kunde derfor ikke foregaae med den samme Orden og ypperlige Holdning, som tidligere fra Slesvig. Jmidlertid vendte Orden og Mandstugt lidt efter lidt tilbage; Tropperne stillede sig og rykkede ud i Colonner, og de enkelte Deelinger, som vare blevne skilte fra deres Batailloner eller Regimenter, søgte efterhaanden til dem af sig selv. Aarsagen til denne Forstyrrelse var ganske simpelt den, at Preusserne og formodentlig Hanoveranerne virkelig havde angrebet i Terrainet ved Overs, hvor en overlegen Mængde af Jægere og Cavalleri havde omringet et Detaschement bestaaende, af et Par Compagnier af 2det Jægercorps tilligemed en Eskadron af 5te Dragonregiment under Oberst Astrup, der cantonerede i deres Nærhed. Vore Jægere gjorde udmærket Modstand, skjøndt de saae sig truede fra alle Sider, og det lykkedes dem endogsaa at faae en Deeling fjendtlige Cavallerister manoeuvrerede ud i et Morads, hvor Hestene sank i, og Dragonerne væltede sig iblandt dem og bleve et Rov for Flinteskud og Bajonetter. Det øvrige Cavalleri, der fra de omliggende Høider havde været Vidne til deres Kammeraters Nederlag, begyndte nu at sætte sig i Bevægelse mod den Haandfuld Jægere, der endnu vare tilbage. Oberst Astrup stødte nu til med Dragonerne, men blev tagen tilfange. Andet Jægercorpses Tab har været overordentligt. Af 16 Officerer ere kun sex, og af et Compagni paa 200 Mand kun nogle og fyrgetyve tilbage. - Hovedqvarteret blev nu forlagt til Crusau, og tidligt imorges indtoge vore Tropper en ypperlig Stilling ved Bau, for at møde Preusserne med Artilleriet, saafremt de skulde nærme sig. Dertil syntes de dog ikke at være meget tilbøielige, men i Stedet for have de moret sig med imorges Kl. 9 at kjøre deres Artilleri op paa Høiderne ved Kobbermøllen og derfra beskyde Geiser og nogle Kanonjoller, uden dog at tilføie dem nogen Skade. De besvarede Jlden med Raskhed, og da Steen Bille lidt efter kom til med "Hekla" og begyndte at beskyde deres Batterier, demonterede han en halv Snees af deres Kanoner, hvorefter de formodentlig meente, at det hermed kunde være nok for denne Gang, thi de fortsatte ikke Jlden.