Kiøbenhavns Postrytter, 1795-01-19
London, den 3 Januarii. Den sidst ommeldte Tale, med hvilken Kongen aabnede Parlamentet, lyder Ord til andet som følger: Mylord og Ædle! Efter den sig stedse liig blivende Erfaring, som jeg har havt om Deres ivrige Bestræbelser for mit Folks sande Vel, henvender jeg mig atter med stor Tilfredshed til Deres Raad og Bistand i en Tidspunct, som giør Fordring paa den fuldkomneste Anvendelse af Deres Virksomhed og Jndsigter. Jeg er endnu gandske overbeviist om, at vi, uagtet den i forrige Feldttog havte Vanlykke, paa det eftertrykkeligste bør fortsætte den retfærdige og nødvendige Krig, i hvilken vi ere indvikklede. De ville uden al Tvivl være af een Meening med mig, at vi, blot ved at bygge Freden paa en sikker og ærefuld Grund, og med Hensyn til Sikkerhed og Haandhævelse af alt hvad der er os det kiæreste, kunne vente vor vedholdende Standhaftighed belønnet. Ved at betragte vore Fienders Forfatning, ville De uden Tvivl have lagt Mærke til, at de Anstrængelser, de have at takke for deres Lykke, og de mageløse Middeler, der eene kunde give disse Anstrængelser Varighed, have blant dem selv frembragt de skadeligste Virkninger, man kunde formode, og at alt det, der er foregaaet i det Jndre af deres Land, alt for kjendeligen viser deres Hielpekilders daglige Aftagelse, og hvor ubestandig enhver Deel af deres voldsomme og unaturlige System, der er ligesaa ødelæggende for Frankerige som skadelig for andre Nationers Rolighed, endnu er og fremdeles maa blive. De forenede Nederlandske Provindsers Generalstater have ikke desmindre, ved Følelsen af de nærværende Besværligheder, ladet sig bevæge til at træde i Fredsunderhandlinger med det nu i hiint Land herskende Partie. Jngen vel ordnet Regiering, ingen uafhængig Staat kan, under nærværende Omstændigheder, af slige Underhandlinger vente nogen sand Sikkerhed. Vi, fra Vor Side, kunde ey indlade os deri, uden at give Vor Ære og Sikkerhed til Priis for en Fiende, hvis største Forbittrelse, efter hans egen Bekiendelse, sigter mod Vort Kongerige. Jeg har derfor stedse anvendt de kraftigste Midler til min Krigsmagts Formeerelse, og jeg skal ikke forsømme nogen Leylighed til at aftale Operationerne for næste Feldttog med de Magter i Europa, hvilke, ligesom jeg, ere fuldeligen overtydede om Nødvendigheden i at anstrænge alle Kræfter for at naae Maalet. Min største Tillid sætter jeg til min Krigsmagts Tapperhed, til mit Folks Kierlighed og fælles Sindelav, for hvis Bedste jeg strider, og hvis Sikkerhed og Velfærd er Hovedgienstanden for min uafladelige Omsorg. Corficas locale Vigtighed og denne Øes Jndvaaneres modige Bestræbelser for at afkaste det franske Aag, have bestemt mig til, ey at afslaae dem den forlangte Understøttelse. Jeg har derfor modtaget dette Lands Krone og Souverainitet, og vil lade Dem nærmere forelægge det i denne Anledning udfærdigede Jnstrument. - Med stor Fornøyelse melder jeg Dem, hvorledes jeg med de foreenede americanske Staater har sluttet en Venskabs, Handels-, og Skibsfarts-Tractat, ved hvilken jeg fornemmeligen, saavidt mueligt, har søgt at rydde al Anledning til Misforstand og Avindsyge af Veyen, og imellem begge Lande at oprette en fordeelagtig Commerce. Saasnart Ratificationerne ere udvexlede vil jeg ogsaa lade Dem forelægge en Udskrivt af denne Tractat, paa det De kunne føye de fornødne Jndretninger og Anstalter til sammes Opfyldelse. Med største Tilfredshed forkynder jeg Dem end videre den lykkelige Begivenhed, at der imellem min Søn, Prindsen af Wallis, og Hertugen af Brunsvigs Datter, Prindsesse Caroline, er sluttet en Formælingstractat. Deres bestandigen viiste Hengivenhed for min Person og Familie overtyder mig om, at De tage Deel i de Følelser, af hvilke jeg besiæles ved en saa vigtig Anledning til mit Huses Lykke; og at De sætte mig i Stand til at indrette en saadan Hof staat, som De maatte ansee passende for dette Riges sandsynlige Kronarvings Rang og Værdighed. Ædle af Underhuset, "De Betragtninger, som vise, hvor nødvendig Krigens alvorligste Fortsættelse er, ville uden Tvivl bestemme Dem til, betimeligen og tilstrækkeligen at sørge forden offentlige Tienestes forskiellige Greene, over hvilke jeg nærmere skal lade Dem forelægge Beregninger. Visseligen maa jeg beklage den Nødvendighed, at paalægge mine Undersaatter nye og store Byrder, men det er formig en stor Trøst og Beroeligelse, at erfare vor Credito vor Handels, og vore Hielpekilders gode Tilstand, som er en naturlig følge af vor Vindskibeligheds fortsatte Bestræbelser under en frie og vel indrettet Regierings Beskyttelse. Mylord og Ædle! En velgrundet Følelse af de vort Land i saa lang Tid, forundte Velsignelser ville uden Tvivl opflamme Dem til at anvende Alt, for ubeskaaret at forplante disse Velsignelser paa Deres Efterkommere. Jeg har derfor den faste Tillid, at den selskabelige Ordens Grundsætninger, Sædelighed og Religion, ville under Forsynets Varetægt, og med vedholdende Standhaftighed fra vor Side, tilsidst triumphere, og at mine troe Undersaatter ville see. deres nærværende Anstrængelser og Opoffringer belønnede med en sikker og varig Nydelse af Rolighed i deres Land, og med Europas Redning fra den største Fare, hvormed det nogensinde, siden de civiliserte Selskabers Oprettelse, har været truet.