Berlingske Tidende, 1818-02-16
Hs. Majestæt Kongens almene naadige Kundgiørelse til Rigets samt lige Jndvaanere om hans Antagelse af Rigets Bestyrelse som Sverrigs, Norges, de Gothers og Venders Konge. Given paa Stockholms Slot, den 5te Februar 1818. Vi Carl Johan, af Guds Naade Sverrigs, Norges, de Gothers og Venders Konge, tilbyde Eder, samtlige Vore troe Undersaatter, som bygge og boe i Sverrig, Vor synderlige Yndest naadige Bevaagenhed og gunstige Villie med Guds, den Almægtig ges Hjælp! Da Vi ifølge Vor høisalige kiære Faders, den stormægtigste Konges og Herres, Carl den 13des Proposition til Sverrig Riges Stænder af 21de August 1810 eenstemmig udkaaredes til hans Eftermand paa den Kongelige Svenske Trone, og Vi, kalde baade af Kongens og Folkets samstemmende Røst paatoge Os dette ærefulde, men ansvarlige Kald, bleve vi ledede af den vægtige Betragtning, at Eders frie og selvstændige Beslutning var fremkaldet ved Omstændigheder, som vare Os aldeles fremmede og slet ikke havde afhængt af os. Denne Beslutning bragte Os til at giøre Aftald paa et roeligt Liv, som allene var Vore Ønskers Maal. Vi modtoge ved Vor Ankomst til Sverrig det største Beviis paa Eders Konges Tiltroe og Ømhed ved den Act, hvorved han adopterede Os til sin Søn, og denne Adoption forhøiede endnu mere Vore Forbindelser og Vore Følelser for Vort nye Fædreneland, ved at sætte et høiere og helligere Stempel paa Eders Verk. J de Aar, som ere henrundne siden denne Vort Hierte saa dyrebare Begivenhed, have Vi altid søgt at opfylde alle en tro Undersaats og en om Søns Pligter mod denne altid elskede og savnede Fyrste, og Vi have til alle Tider i hans faderlige Kiærlighed fundet den skiønneste Løn for Vore Bestræbelser. Dette Held kunne Vi ikke længer nyde; Døden har røvet Os den som havde givet Os hele sin Hengivenhed. Bortreven af Vor Favn, fra en utrøstelig Gemalinde, fra Hans sørgende Families Kreds, berøvet et Folk, som Han to Gange havde ræddet er Han død med den Vises Rolighed, med den Fred, der ifølger af en reen Samvittighed; og ledsaget af Religionens Trøst og Erkiendt lighedens Taarer er Han gaaet sin evige Belønning imøde i en bedre Verden. Vi have modtaget til Eder Hans sidste Velsignelse, som ved Enden af Hans Bane var ligesaa inderlig, som i hans kraftfuldeste Tid. Vi have nedlagt i Hans døende Haand den hellige Eed at arve tillige med Hans Krone ogsaa Hans ømme Omsorg i for Fædrenelandet, og Hans brændende Ønsker for Eders Lykke. J det Vi, som en Følge af denne sørgelige Hændelse, bestige Sverrigs og Norges Trone, for at styre disse tvende Riger i Overeensstemmende med deres Grundlove og Rigsacten, besluttet og samtykket af det svenske Riges Stænder den 6te August, og at det Norske Riges Storthing den 31te Juli 1815 - have Vi afgivet den Kongelige Forsikring, som er fastsat af Kongen og Rigets Stænder i Rigsdags=Beslutningen af 2den Mai 1810. Fra det Øieblik, da Vi første Gang betraadte Sverrigs Grund, har Vor høieste Omhu gaaet ud paa, at forsvare Eders Frihed, Eders Rettigheder og Eders Selvstændighed, Forsynet har kroner Vore Bestræbelser med Held. J denne sørgelige Anledning har derfor Vor første Pligt saavel som Vor første Tanke været, at paa kalde dets mægtige Beskyttelse for Held til Vore fremtidige Bestræbelser. Vi vente, at vorde kraftigen understøttede af Eders Enghed; og Fædrenelands Kiærlighed. Fast forenede med Eders constitutionelle Konge skulle J vedblive at være frie og uafhængige, paa denne Maade ære J værdigst Erindringen om den Første, som Vi nu begræde med Eder. Gid hans beskyttende Aand altid maa vaage over det Folks Skjæbne, som blev lykkeligt ved hans Bestræbelser, og som med taknemligt Hierte kan sige paa hans Grav: "Ulden ham eiede vi ikke de Love, som Vi selv have givet Os, eller denne frie Jord, som dækker Vore Forfædres Aske, eller de Udsigter i Fremtiden, som hans Dyder og Opofrelser have forskaffet Os Vi forblive Eder alle, og Hver især med al Kongelig Naade og Yndest vel bevaagen, befalende Eder i Øvrigt til Guds den Almægtiges særdeles Naade." Carl Johan. G. af Wetterstedt.