Berlingske Tidende, 1826-08-11
Petersborg, den 1ste Juli. Undersøgelses=Commissionens Rapport. (Sluttet.) Uagtet den Uvished og de Ængstelser, som piinte ham, fra sagde Fyrst Troubetzkoy sig dog ikke aabenbart udøvelsen af sin Dictatorialmagt, og der blev bestemt, at han den følgende Dag skulde begive sig til Senatspladsen, for at sætte sig i Spidsen af de Tropper, som vægrede sig ved at aflægge Eed til Deres Majestæt; Capitain Yakoubowitsch og Oberst Boulatoff skulde commandere under ham. Boulatoff en svag Mand, men ikke fordærvet, var endnu faae Dage forud uvidende om Tilværelsen af et hemmeligt Selskab, men man havde anseet ham for nødvendig, fordi han havde tjent i Gaardens Grenadeer-Regiment havde efterladt sig en hæderlig Erindring, og fordi mange af Soldaterne nærede en sand Hengivenhed for ham. Den 6te December indbød Panoff, Lieutenant i samme Regiment, ham til at spise med nogle andre Officerer. Der, overvældet med Smig rerier, ophidset af Viin og Strid (man havde med Forsæt i hans Nærværelse holdt en Lovtale over een af Rigets første Embedsmænd imod hvem han nærede et dybt Had) aflagde Boulator den Eed, at opoffre Alt for Fædrelandets Vel, strax tilstaae, man ham, at et Selskab havde dannet sig, for at foretage nyt tige Forandringer i Staten; man forestiller ham, at hans Fædre landskjærlighed gjorde ham det til en Pligt at slutte sig til dette Selskab, og den Ulykkelige udsiger næsten uden at forstaae det det Løfte, at hielpe Sammensvorne, som han neppe kjendte. Nyleieff aabenbarede ham deres Planer: Boulatoff vedblev at sporge, ten hvor er da Fædrelandets Vel, Jeg seer ikke Andet: end en Forandring i Regjeringen, istedetfor en Keiser, vilI have en Dictator i Fyrst Tronbetzkovs Person." Jmidlertid gav han Haab om sin Medvirkning, og, som havde han forudfølt sin Undergang, sagde Farvel til sine Børn i Vuggen, med Taarer i Øinene; men han afslog bestemt at begive sig til Gardens Grenadeer-Regemints Caserner, for der at bringe Soldaterne til Oprør. Da han i Aftenforsamlingen den 13de havde bemærket at Yakoubowitsch paa Ryleieffs Udraab, idet han talede om Troubetzloy: Er det ikke sandt, at vi have valgt en beundringsværdig (admirable) Chef, med et ironisk Smil havde svaret, Jo han er smukt skabt, (il est d'une belle taille), gik har bort med Pakoubowitsch og sagde til ham paa Veien: "Hvad tænker De derom, Er vore Collegers Plan virkelig nyttig? Er den vel lagt, ere de selv stærke nok?" "Jeg indseer ikke Nytten af deres Plan, svarede Yakoubowitsch, og de er mig næsten Alle mistænkelige." "Nu vel, vedblev Boulatoff, da Alt vil vise sig imorgen, ville vi love hinanden, ikke at forene os med dem dersom deres Midler ikke svare til deres Foretagende, og dersom deres Plan ikke gjør en virkelig Nytte." Yakoubowitsch var enig heri. Saaledes beredte de to, som de Sammensvorne havde bestemt til deres Anførere paa den bestemte Dag, sig forud til at forlade dem. For at begynde Operationerne, sendte Ryleieff Lieutenant Arbouzoff til Garde-Marine=Bataillonens Caserner, og denne havde den 12te December søgt, ved Hielp af Sergeantmajor Bobrof- og Underofficeer Arkadieff at udsprede adskillige Rygter: at man vilde fordre en ulovlig Eed af Tropperne, at H. K. H. Cæsarowitsch nærmede sig med den første og den polske Armee, for at udrydde Alle, som vilde aflægge Eed til Deres Majestæt, at han allerede befandt sig paa den fierde Poststation ved Narva; og endeligen, at de andre Garderrigementer ganske sikkert vægrede sig ved at aflægge Eed. Men Bobroff og Arkadieff havde ikke udført hans befalinger, og havde svaret ham, at Matroserne ikke troede disse Efterretninger. Da har den 13de December forlod Ryleieff, gik han ligge til BrødrenBelaieff, begge to Fændriker; der traf han begge Bodiscoerne, Divoff og Underlieutenant Goudimoff, af Garderegimentet Jzmaalovsky. "Mine Herrer," sagde han til dem, da jeg kjender Deres Tænkemaade, troer jeg at kunne tale med Dem uden Omsvøb. Jmorgen vil man fordre vor Eed. Vægre Dem derved, og forbered deres Compagnie paa at følge Deres Exempel Vi ville føre dem til Peter den Stores Plads, hvor de andre Regimenter forsamle sig, og vi ville nøde Senatet til at sanctie onere et Udkast til en Constitution, alt længe forberedt, for at sætte Grændser for Reiserens Magt." Han tilføiede, idet han henvendte sig til Lieutenant Bodisco: "Jeg haaber, at De ogsaa vil komme. "Neil" svarede denne, jeg bringer ikke mit Compagnie. Er det mig muligt at handle, uden at kjende Deres Plan og Deres Staldbrødre, Med Dem er det anderledes; De kommer ofte til Ophavsmændene for Complotten, og maaskee er De selv overbeviist om et heldigt Udfald." Arbouzofsøgte at overbevise ham om, at i denne sidste Henseende var det ikke nogen Tvivl; han forsikkrede ham, at han ikke selv var aldeles fortrolig med Hemmeligheden, og indbød ham paany til at komme, imidlertid gik han bort, uden at modtage det forønskede Løfte. Da besluttede disse unge Officerer, med Undtagelse at Goudimoff, der allerede var gaaet bort, strax at tage Deel i Oprøret, næste Dag at begive sig til deres Compagnier, og hos Soldaterne at nære Tvivl om Virkeligheden af Storfyrst Constantins Renonciation. Henimod Midnat kom Yatou bowitsch og Alexander Bestoujeff til Arbouzoff. Da han gjorde Bekjendtskab med Belajefferne, sagde Yakoubowitsch til dem "Jeg tvivler ikke paa Deres Kjækhed, men de har endnu ikke været i Jlden; ret Deres Foretagender efter mine. Jøvrigt er der intet Uheld af befrygte; hele Garden er for os." Disse Officerer og adskillige Andre 1) kom om Morgenen d. 14de December til Matroserne; den ældre Bodisco sagde til dem: "Aflæg Eed eller aflæg den ikke, jeg har hverken befaling eller Raad at give Jer hører blot Eders Samvittighed. 2) Nicolai Bestoujeff og Kahovsky, forenede sig med dem. Den Første foreslog at tilsidesætte al Egenkjærlighed og at udnævne Arbouzoff til Chef: Man kan have Tiltro til ham, sagde han, vi ere alle her samlede for et almindeligt Foretagende. Kahovsky sagde: Hellere døe, end ikke tage Deel deri, og spurgte og Jngen havde en Dolk nødig. Arbouzoff foreslog, at man skulde begive sig til Senatspladsen; Bodisco svarede han: Jeg gaaer ikke uden med hele Bataillonen. - Min Herre, De er ikke liberal uden i Ord, svarede Arbouzoff. Ved Generalmajor Schipoffs, Brigadechefens, Ankomst, vægrede Matroserne, allererede forledte af deres Officerer, sig ved at aflægge Eed. Generalen lod Compagnie-Commandeurerne arresteres; men Nicolai Bestonieff opmuntrede Belajefferne, Bodisco, Divoff og Speier til at befrie Officererne. dette Øieblik lød et Raab: Soldater, Hører J denne Skyden; Det er Eders Kammerater man skyder ned! og hele Bataillonen iler ud af Casernen, uagtet Capitain Katchaloffs Anstrængelser for at standse Matroserne i Porten. 3) De Officerer 4, som endnu ikke havde taget nogen Deel i Uordenerne, sulgte Bataillonen, da den var kommen ud. Paa Veien mødte Matroserne ved Ridebanen Lieutenant Tebrikoff ved Hestgaarden, at Regimentet Finland; han tilraabte dem. J Carre imod Cavalleriet.