Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-09-24
Da vi i Aaret 1817 meddeelte vor sidste Oversigt deraf, saa kunde vi overlade os til den glade Udsigt, at vor Jordensdeel vilde nyde en langvarig Rolighed og vilde komme sig af den Rystelste, hvori den var bragt ved det Napoleonske Verdens Dictatur. Janustemplet var blevet tillukket i Enropa, denne Jordensdeels Nationer vare blevne givne tilbage til deres gamle Beherskere og kunde nu af deres Hænder med Sikkerhed forvente at modtage de Forandringer, som Tidens Aand næsten afgiørende forlangte i Henseende til Statsformerne. Alle Grene af Videnskaberne og Konsterne, som nu ikke længere vare betyngede med Lænker, lovede at udbrede sig, selv over de fierneste Jordensdele og at nærme sig til Menneskene under alle Zoner. Saa godt blev det ikke i Europa, Vel vare de udvortes Jnterresser bilagte, som Staterne havde at udjevne med hinanden. Den hellige Alliance havde paa det nøieste forbundet alle christelige Magter med hverandre, for at vaage derover vare Magterne Frankerige, Østerrige, Preussen og Rusland, traadte i Spidsen for den. Den femte Magt, som svinger sin frygtelige Trefork over alle Have, har vel i Overeensstemmelse med sin Constitutions Grundsætninger ikke udtrykkelig forbundet sig med den hellige Alliance, dog synes dennes Grundsætninger ogsaa at være dens egne. Disse fem Magter, som fortrinligen kalde sig de store Magter, bestemme i Forening med hinanden Jordens Skjebne og hvo formaaer ogsaa at modstaae deres Villie, da meere end 1/5 af Jordens kultiverede Overflade og meere end 1/4 af alle Jordens Beboere staae direkte under deres befalinger. Antallet af deres Krigsfolk og Mængden af deres Krigskibe overgaae langt alle de øvrige Nationers paa Jorden (saalænge disse fem Magter ere enige med hinanden eller holde hinanden i Balance maae Europa nødvendig forblive i Fredstilstand; hele Politiken beroer saaledes derpaa, om der ikke kan møde nogen Begivenhed, som kan bringe dem ud af denne Balance, at forebygge, dette maae være Formaalet for alle dens Bestræbelser).Men i Henseende til Staternes indvortes Tilstand, saae det i mange Henseender mere indviklet ud Nogle af Europas Nationer, istedet for at forvente med Tillid af deres Fyrsters Viisdom de Forandringer, hvorpaa deres Vel skulde bygges, forsøgte egenmægtigen at indgribe i Tidens Hjul, som bevægede sig alt for langt som for dem; i Jtalien, i heele det sydøstlige og vestlige Europa opstode Uroeligheder (disse vare vel for en Deel en Følge af den Franske Revolution og af de friere Jdeer, som ved de Franskes Ophold i disse Lande vare blevne udbredte iblandt disses Jndvaanere; men for en stor Deel vare de vist ogsaa en Følge af det Baand, som den Catholske Religion lægger paa Menneskeslægten og den Opposition, hvori den staaer med Menneskeslægtens fremskridende Cultur; derfor er det ogsaa mærkeligt, at disse Revolutioner ikke gik ud fra den ringe Almue; men fra de cultiverede Borgerclasser og for endeel ogsaa fra Adelen. J Jtalien yttrede sig overalt Misfornøielse; Opstanden i Neapel og Turin maatte undertrykkes ved Østerrigske Armeer og Roligheden og Tillid synes endnu ikke overalt at være vendt tilbage. Man kan maaskee forklare sig de indvortes Forhold i Jtalien saaledes: J det østerrigske Jtalien synes ikke Regieringen og det regierede Folk at forstaae hinanden endnu, især ikke hiin at være forstaaet af denne.