Aalborg Stiftstidende, 1840-01-18
Bladet, Lollandsposten, indeholder endeel velskrevne Betragtninger i Anledning af Aarskiftet, hvoraf vi hensætte følgende Slutning: Et fordomsfrit Tilbageblik paa det den: rundne Aars Begivenheder i vort Fædreneland kan ikke andet end indgade os Beroligelse, Mod og Tillid, og med Ønsket og Fredens Opretholdelse inden, og udenfor Rigets Grændser forbinde vi vort faste Haab om en stadig fremskridende og rolig Udvikling af Landets indre Anliggender. Med Glæde hilse vi derfor det nye Aars Morgenrøde, og fortrøste os til, at hvad den svundne Tid ikke gav, og maaskee ikke kunde give, vil blive os skjænket i de nærmest kommende Dage. De store Forhaabninger, som det hele Folk fastknyttet til vor nuværende Konges Personlighed, og som gjentyde trindt om i Landet fra dets ene til dets anden Grændse; de opmuntrende og betydningsfulde Henblik, som ikke alene i Tankens Stilhed, men ogsaa paa Prent kastes til tidligere og høist mærkværdige Begivenheder i denne ophøiede Fyrstes Liv, og endeligen den hes Nationens intelligentere Deel allerede døbt rodfæstede og umiskjendelige Trang til det folkelige Livs Bevægelse under friere Former: alt dette lader os abne de vigtigste og meest afgjørende Reformer til Danmarks Velstand og Hæder. Ogsaa ved afvigte Aars Udgang feiredes Julefesten i Asylet i Odense den 24de Decbr. 1819. Etter holdt Bøn og Sang bespistes de forsamlede Børn med et qvægende Middagsmaaltid. Herpaa uddeeltes Gaver til ethvert af Asylets 100 Born. Atter iaar var der af mange ædle Givere skjænket saadanne Gaver, som for fattige Børn ere saa passende og velgiørende. Disse bestode i Uldgarn, UloHvergarn og Klæde, Kjoler til Pigebørn, Veste, uldne Tørklæder, Huer, Livlinned til Piger og Drengebørn, Skjørter, Tørklæder, Forklæder osv. Desuden havde 2 Bagere atter iaar viist den Godhed at skjænke saameget Hvedebrød, at hvert Barn kunde bringe Noget med til Hjemmet. J Aarets Løb havde Asylet selv indkjøbt endeel Uld, som for en stor Deel var bleven kartet og spundet af de ældte Pigebørn, som have forladt Asplet, men som af Læremoderen ere blevne privat underviste i Haandgierning, især Spinden, udenfor Asylets Underviisningstid. Bestyrelsen er betænkt paa, om muligt at kunne ved et eget, rummeligere og hensigtsmæssigere indrettet Locale sikkre Communen Varigheden, af en Anstalt, som allerede nu bærer saa skjønne Frugter. Prof. Wilsters Død er i Hemp. Avis" anmeldt med følgende Old: Diese Welt ist nicht die beste, Søll auch nicht die beste sein; Diese Welt lud ihre Gaste Nur auf wenig Stunden ein 22 Et sørgeligt Budskab er indtruffet fra Sorø, den geniale, vittige, dybt følende Christian Wilster er ikke meere han udaandede i Løverdags Morges, efterat han i lang Tid, paa Grund af sine Kræfters Aftagen, havde været fritaget for at holde Forelæsninger. Hans Constitution har altid været svag, men det er rimeligt, at hans rastløse Arbeidsomhed har bidraget til at undergrave den skrøbelige Natur og fremskyndet hans tidlige Død. Den Hedengangnes smidige Aand omfattede ikke alene den skjønne græske Oldtid, den levede ogsaa i Göthels og de nyere britiske Digteres Verdener; med lige Færdighed tumlede den sig paa Theologiens, Jurisprudentsens og Æsthetikens Enemærker den Afdøde var saavel theologisk som juridisk Candidat med bedste Charakteer, hans Sprogkundskabet vare udmærkede. Hans vigtigste Arbeider ere: "Bøgetræer, en Novelle; Geniefeberen, en ypperlig satirisk Afhandling i Ottos medicinske Tidsskrift; Smaadigte og endelig de fortrinlige Oversættelser af Jliaden og Odysseen. Hans elskværdige Personlighed vil aldrig gaae Nogen af Minde, der har været saa lykkelig eengang at have staaet i Berørelse med ham.