Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-17
Den urigtige Jdee og Betydningen af det ældgamle Skak Kongen d. e. Konge, forsvar dig, eller jeg tager dig 1 har forført de Nyere, at paastaae, at man burde vise Dronningen den samme Høflighed, som Kongen. Men kan denne Paastand, ansees for en Regel, da Spillets Udfald ikke beroer paa Dronningens, Taarnets, o. s. v. men blot paa Kongens Skjebne? Hvorfor skulle vi da advare Dronningen, Taarnet og andre Fjender, som vi efter Spillets samtlige Regler have Lov til at tage, og som vi fornuftigviis bør tage, fordi de ei alene kunne forhindre og vanskeliggjøre vor Seier, men ved en og anden gunstig Vending for Modstanderen endog forberede vort eget Fald? For sildig vilde vi da angre vor utidige Ædelmodighed. Vel indvende Adskillige, Mesteren vilde vise sig desstørre, om han gav en tabt Dronning tilbage, og alligevel vandt Spillet, og jeg tilstaaer gjerne, at den Fornøielse, at overvinde Modstanderen, endskjøndt han har Overvægten af en Dronning, hører til de største Nydelser, just fordi dette Tilfælde er yderst sieldent. Men en Regel skal jo gielde for Alle, og hvad Mesterens frivillige Godhed tilstæder os, ere vi ikke beføiede til at forlange af Begynderen, og den mindre Øvede. Overalt har jeg stedse givet mine Disciple det velmeente og velgiørende Raad, aldrig at forlange en taget Brikke tilbage. Thi det Vigtigste for dem er, ved ethvert Træk at overlægge i Forveien, og fra Begyndelsen af at vænne sig til en uafbrudt Opmærksomhed. Jkke saa sjeldent endda indtræffer jo desuden det Tilfælde, at man, Modstanderens store Overmagt uagtet, kan redde sit Spil ved et Schec perpetuel, eller forceret Patt: og Skakspilyndere kunne ikke for kraftigt opfordres, til betids at erhverve sig en Færdighed i den Kunst, med Hæld at betræde disse Udveie, der sidt lede os ud af en truende Labyrinth. Thi væbnet med denne Færdighed, behøver man ei at forlange noget Stykke tilbage, eller at frygte for nogen Overmagt, Anmærkning til 2. Min Ven, Herr Jtaliender paa Christianshavn, een af Skak spillets fortrinligste Kiendere og Yndere, har meddeelt mig saare interessante Jdeer over adskillige Regler, der i sin Tid offentlig skulle bekjendtgjøres. Blandt andet siger han over det sædvanlige garder la reine Følgende: Enten burde man ikke tage et eneste Stykke uden Advarsel, eller ogsaa nægte Dronningen dette Fortrin. J Grunden vinder Jngen ved at forlange en Brikke tilbage. Den svage Spiller mister derved lidt efter lidt den Kraft, at kunne beherske sin Opmærksomhed; og den Stærkere al Glæde over sin Triumph, da den Overvundne ikke vil undlade, at bebreide ham det tilbagegivne Stykke. Det hændes desuden ofte nok, at man for en større Fordeels Skyld, enten for at redde sig ud af en farlig Stilling, eller for at giøre Modstanderen, forceret matt, forsætligen opofrer sin Dronning. Vel kan man nu have gjort enten et rigtigt, eller et falsk Bestik. Men i begge Tilfælde bør det gjorte Træk være igienkaldeligt. bifalder Læseren ikke min Vens Mening? J det mindste have de bedste Spillere i alle Lande stedse været eenige deri, og de fortrinligste Skakspillærere byde ligeledes: piece touchee, piece jouse, døe, den eengang rørte Brikke bør trækkes!