Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-01-14
Mit Familienavn har hidtil været mig ubekjendt, og Himlen maa vide hvor jeg er kommen fra. Som en Drøm kan jeg erindre, at jeg indtil mit femte Aar blev opfødt hos en Kone i Slippen, som jeg kaldte Moder, og at der hos denne Kone pleiede at komme et gallant Fruentimmer i Atlaskes Pelts, som jeg ogsaa kaldte Moder, og som andre Folk kaldte Jomfru. Min Fader har jeg aldrig kjendt, og naar jeg imellemstunder spurgte den Moder, jeg var i Huset hos, om hun ikke kjendte ham, svarede hun, du dumme Tøs, Du har jo ingen Fader, At man vel kan have to, ja endog flere Fædre, det har jeg ofte hørt, men at man kan have to Mødre og ingen Fader, det har jeg aldrig kunnet begribe. Noget derefter blev jeg sendt ud paa Landet, og der kom jeg i Huset hos en Bondekone, som jeg ligeledes maatte kalde min Moder, og som altsaa var den tredie Moder, jeg forefandt i denne syndige Verden. Bondekonens Mand maatte jeg kalde Fader, i hvorvel jeg nok kunde indsee, at saadan en Bondeklods umuelig kunde være min Fader. Jeg maatte arbeide med i Marken og gik klædt som Bondepige. Jeg var sund og karsk og glad, og følte mig lykkelig i min Stand. Det gik mig næsten som skjøn Sigrid, indtil mit sextende Aar kunde jeg sige: Som Bækken i Engen det blomstrende Skjød, Saa stille, saa klare de Dage henflød. Men nu kom Engelskmændene hertil, og blandt dem, som tog sig selv Qvarteer hos os, var en Tydsk Corporal, som kaldtes Hr. v. Eisenfresser, en Pokkers Karl til at snakke og endnu værre til at drikke. Han fortalde, at hans Konge - jeg veed ikke om det var Kongen af Engelland eller Tydskland, - havde sendt ham og hans Kammerater herind for at hielpe os. Vel kunde jeg ikke indsee, at det var noget Venskab, at de slagtede vor Moers Ko og det sidste Lam hun havde, uden at give hende en Hvid for dem, men da jeg en Dag spurgte Corporalen, om det var venskabelig handlet, saaledes at skielle Folks Qvæg, forsikkrede han mig, at ingen er en større Hader af Tyverie end den Engelske Regjering, ja at den, der i Engelland skjeler for en Rigsort, bliver uden Pardon, hængt, men uden for sit eget Land bryder en Engelskmand sig intet om mit og dit, især hvorhan kommer som Ven. Desuden paastod han, at Kongen af Engelland har Penge som Græs, og sikkert vilde betale vor Moer baade Koen og Lammet, naar det af Generalen rapporteres ham. Han gav mig at forstaae, at jeg skulde reise med ham til Engelland, hvor han for sin udviste Tapperhed i Sjælland kunde vente at blive Major. Han snakkede bestandig godt for mig og sagde tilsidst reent ud, at han nok havde Lyst til at givte sig med mig. Hvor jeg gik, hvor jeg stod, var han i Hælene paa mig, og naar han ikke var paa Kroen eller spillede Kort med sine Krigskammerater, var han bestandig hos mig. Han hialp mig i Kjøkkenet, gik mig allevegne til Haande, og anstillede sig reent forlidt. En Dag, da Soldaterne i vor By skulde bryde op, kom han løbende ud til mig paa Marken, hvor jeg just var i Færd med at malke, og spurgte ganske forpustet, om jeg vilde følge med ham. Jeg lod Malkebotten staae, og fulgte med min lille Tydske Corporal. Det var rigtig nok lidt ubesindigt. Men jeg tænkde som saa du er fattig, der er ingen der tager sig af dig her tilLands. J Engelland kan du blive Majorinde v. Eisenfresser, og Kongen af Engelland har jo Penge, som Græs. Malkebotten kan du gjerne lade i Stikken, tænkde jeg, naar du først er kommen til Engelland og er bleven Majorinde, kan du jo altid sende vor Moer Betaling baade for Bøtten og Melken. Vi traskede nu afsted, og jeg drømte allerede, hvorledes man i Engeland vil kalde mig Fru Majorinde v. Eisenfresser. Underveis fortalde min tilkommende Ægtemand mig syv lange og syv bredde om alle de Herligheder, jeg kunde vente mig hos ham og de store Godser, han havde i Grubenhagen, som rigtig nok Franskmændene havde taget fra ham, i hans Fraværelse, men som han nok skal vide at forjage dem fra, naar han kommer hjem. Som et Beviis paa vor Kierlighed forærede jeg ham nogle gamle Danske Kroner, som jeg havde sparet paa i adskillige Aar, og da han just lod sig mærke med, at han behøvede Penge, laante jeg ham 3 Rdlr. i Sedler, som jeg havde indsyet i mit Livstykke. Men da vi kom til Kjøbenhavn, forsvandt Corporal Eisenfresser, og med ham mine Kroner og mine 3 Rdlr. Der var ingen Udsigt mere for mig at blive Engelsk Majorinde, og jeg saae nu desværre for seent, at Hr. Corporalen havde skammelig bedraget mig. Nu var jeg kjønt deran. Jkke turde jeg komme hjem igjen, og i Kjøbenhavn kjendte jeg ingen Mors sjel, der vilde tage sig af mig. Men i min store Nød var jeg dog saa heldig at træffe paa en Pige, fra vor By, der om Vinteren tjente som Amme og om Sommeren som Enepige, og som skaffede mig en Plads hos nogle Folk, hun kjendte. Forleden Dag, da jeg stod i Kjøkkenet og vaskede op listede en gammel Kjerling sig ind til mig, leverede mig en skreven Seddel, og smuttede derpaa bort igjen. J denne Seddel stod, at jeg inden Kl. 7. skulde komme ud i Adelgaden Nr. 599 paa første Sahl, hvor man havde noget at tale med mig, angaaende mit eget Vel. Jeg gik derud og blev paa det venskabeligste modtaget af en aldrende Kone, som jeg næsten kunde kalde min fjerde Moder, for hun var Godheden selv. Efterat hun havde tracteert mig med Caffe, fortalde hun mig, at en rig og agtbar Mand her i Staden havde under Haanden erfaret min Skjebne, og eftersom han er en stor Menneskeven, der søger at gjøre Vel i Løndom, og især er en Ven af unge, hielpeløse Piger, saa vil han tage sig af mig og befordre min Lykke. Men da han af Natur er meget beskeden, saa ønsker han helst, at Sagen maatte blive en Hemmelighed endog for hans egen Kone. Jeg var næsten ude af mig selv af Glæde, jeg vilde kysse den gode Kone paa Haanden og velsigne hende som min Moder. Men hun sagde, der behøvedes ikke. Hun gjorde sig en Glæde af at tjene trængende Mennesker, og har gjort saa mangt et Fruentimmer lykkeligt, uden engang at forlange Tak derfor. Hun førte mig derpaa ind i Salen, hvor jeg traf er heelt Selskab af saadanne lykkeliggjorte Fruentimmer. Det eneste jeg fandt forunderligt var, at jeg ogsaa traf her to rige Fruer fra vor Gade, der vare af al for fornem Stand til at de ogsaa kunde trænge til saadan Hjelp. Men jeg tænkte som saa maaskee de ogsaa engang have været fattige ligesom du, og at de nu blot komme, for at bevidne deres Velgjørerinde den skyldige Taknemmelighed. Lidt efter lidt indfandt der sig ogsaa Mandfolk, unge og gamle imellem hinanden. Hver tog sin Dame, og Tjenestepiger, Madamer og Fruer, satte sig, uden Forskiel paa Stand, til Bord. En gammel Peer Nittengryn med puddret Paryk og Merledon i Nakken, kom til at sidde ved min Side, anstillede sig ganske forlidt og viste megen Omhyggelighed for mig. Man drak Viin og sang Bord viser, og var meget glad. Da vi havde afspist kaldte Madam Lafour – saaledes hedder min Velgjørerinde – mig ind i et Sideværelse, og sagde mig, at den lille Peer Nittengryn, som havde taget mig til Bords og underholdt sig med mig, var min ubekiendte Velgjører. Dersom jeg vilde forlade min Condition, saa vilde han leie Værelser, for mig, give mig Klæder og Stas, og sørge formig som for sit eget Barn. Jeg takkede den rare Kone for hendes gode Tilbud, men betydede hende, at jeg ikke førend Skiftetiden kunde forlade min Plads. "Ogsaa det er det samme, svarede Mad. Lafour: "nu kan De jo sige mig nøiere Besked i Morgen. - Da jeg kom hjem, fik jeg just fat paa den Avis, hvor De, Hr. G. R., søger om en Tjenestepige. Nu tænkte jeg som saa, dersom jeg kunde faae en skikkelig Condition, hvor jeg er mindre sjeneret og hvor det kunde blive mig tilladt at benytte mig af min Velgjørerindes Tilbud, uden saa ligefrem at ligge paa min egen Haand, saa vilde det ikke være saa galt; for jeg er desuden vant til Arbeide og vilde ikke saa godt kunne finde mig i at lægge Hænderne i Skjødet. Madame Lafour, som jeg har sagt mine Tanker herom, mener ogsaa, at det gaaer ret godt an. Jeg er derfor villig at tage Condition hos Dem paa følgende Vilkaar, 1) Fra Kl. 7 om Aftenen til Kl. 1 om Natten maa jeg have fuldkommen Frihed at besørge mine egne Forretninger og besøge Mad. Lafour. Portnøglen og Kjøkkendørsnøglen maa blive i min Forvaring.