JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-28
J Aaret 1822 blev han valgt til Medlem af de Deputeredes Kammer, hvor han stedse viiste sig som en tro Tilhænger af det constitutionelle Parti. J Aaret 1824 gjorde han en Reise til Nordamerika, og nød overalt den meest smigrende Hylding. Denne hans Reise er beskreven af Levasseur, og sammes Skrift haves af Fransk oversat paa Tydsk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-28
Paa en senere Reise, nemlig igjennem det sydlige Frankrig i Aaret 1829, nød han af sine Landsmænd ogsaa overordentlig mange Beviser paa den høje Agt og Hengivenhed, de vare besielede af for denne udmærkede Mand, hvis fortjenstlige Virksomhed for Deden og Deel i det gunstige Udfald af den sidste Revolution, er alt for bekjendt til at vi her skulle dvæle derved. J. Marmont, Hertug af Ragusa. Marmont, Hertug af Ragusa og Marschal af Frankerig, født ved Aar 1770, nedstammer fra en adelig Familie og erholdt en god Opdragelse. Man lod ham lægge sig efter Artillerietjenesten. Han tjente ved Armeen i Jtalien, da Bonaparte valgte ham til sin Generaladjutant. Mod og Indsigt erhvervede ham Overfeldtherrens Tillid, og han udførte med Held dennes ofte vanskelige Ordrer. Han var endnu Bataillonschef, da han 1796 blev sendt til Paris, for at overgive Directoriet 22 Østerrigerne under Wurmser fratagne Faner. Ved denne Leilighed roste han i en lang pathetisk Tale den italienske Armees Bedrifter og dens Anførers Genie. Da den cisalpinske Armee stiftedes overbragte han Bonapartes Beslutninger til Kongressen i Regio; han befandt sig og ved Expeditionen imod Rom. EfterFreden i Campo Formio vendte han tilbage til Paris og giftede sig med den eneste Datter af den ved Rigdom og Retskaffenhed lige udmærkede Banquiet Peregaux. Da Bonaparte gik til Ægypten fulgte Marmont ham. Ved Indtagelsen af Malta commanderede han en af de landede Colonner, slog Maltheserne tilbage, erobrede Ordens fanen og blev derfor udnævnt til Brigadegeneral. Ved Angrebet paa Alexandria og paa Marschen til Cairo gjorde han væsentlig Tjeneste. Under Expeditionen til Syrien afløste han General Kleber i Commandoen i Alexandria. Her maatte han ei alene besørge Kysternes Forsvar mod ethvert Landgangsforsøg af Tyrkerne, men og Correspondencen med Frankerig og hemmeligen Forberedelserne til Bonapartes mulige Afreise. Denne sidste Forretning er et Beviis paa den store Fortrolighed, som dengang herskede mellem begge. Efterat han var vendt tilbage med Bonaparte til Frankerig, befordrede han paa det virksomste Revolutionen af 18de Brumaire. Han erholdt af den første Consul Commando over Militairskolen, blev udnævnt til Statsraad for Krigsdepartementet og til Divisionsgeneral, og erholdt Overcommando over Artilleriet ved Reservearmeen, der var bestemt til Jtaliens Gjenerobring, forsamlede sig ved Dion og i Begyndelsen af Marts 1800 indtraf i Genf. Ved Overgangen over Bernhard udviklede han ligesaa mange Kundskaber som Bestemthed. Han ledede den høist vanskelige Transport af Skytset og Munitionen over dette Bjerg, viste sig personlig overalt, hvor Vanskelighederne vare størst, og udførte lykkeligt et af de overordentligste Foretagender i den nyeste Krigshistorie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-28
J Slaget ved Marengo understøttede Marmont Desair's afgjørende Angreb paa det kraftigste, da han lod sit Artillerie paa Musketvidde rykke frem mod den fiendtlige Linie. Han bivaanede Feldttoget med samme Virksomhed til dets Ende. Der paa blev han General-Inspectør for Artilleriet og General en Chef for Armeen i Holland; men nu viste sig og en stor Forandring i hans Characteer. Stolt og overmodig som een af de rigeste og af den første Consul meest begunstigede Feldtherrer i Armeen, gjorde han sig ligesaa forhadt af sine Soldater som af Hollænderne, der takkede Himlen, da han 1805 blev kaldt til den store Armee for der at anføre det andet Corps. Han tog Deel i Begivenhederne ved Ulm; under Slaget ved Austerlig havde han sin Post i Steiermark for at forurolige Erkehertug Carls Armee i Ryggen. Efter Freden blev han udnævnt til Hertug af Ragusa. Han blev staaende med sit Corps i Øvre Jtalien. Ved Krigens Udbrud 1800 stod Marmont i Dalmatien og syntes tabt, da Østerrigernes Uheld i Bayern nødte Erkehertug Johan i Jtalien til Tilbagetog. Han kunde derpaa forene sig med den italienske Armee, med hvilken han seierrig trængte frem til Donau. J Slaget ved Wagram befandt han sig med sit Corps i Centrum.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-28
Indenlandske Efterretninger. i Meddeelt.) Kornhosten er begyndt. Vaarsæden staaer særdeles godt, saaledes Byg, Havre, Ærter, Vikker, Hør, det er meest kjendeligt paa lette Jorder paa lerede Jorder gives mange Pletter i Bygger formedelst Vandstade. Vintersæden staaer tynd og maadelig paa lavtliggende Jorder, saaledes i Lolland, ligeledes i Holsteen, og flere Steder, fordi Jorden en var beqvem, da den blev saaet. Paa Sæbygaard i Holbeks Amt har man, da Jorden var brakket og gjødet til Vinterhvede, og den var for vaad, i dette Foraar besaaet Marken med Vaarhvede, den staaer fortreffelig, men den er ei saa lang i Hvipperne eller saa stor i Kjærnerne som Vinterhvede, i øvrigt meget god og Halmen ei saa grov og stiv. Kleveren staaer fortreffelig, men Frøklever vil formodentlig ei lykkes. Ligeledes gaaer det med Havesager; de som kan taale megen Væde er lykkedes godt, saasom Kaal, Gulerødder. Af Æbler og Pærer kan ei ventes med get. Frugttræer paa vaad Grund ere paa flere Steder gaaet ud, Roden er raadnet af den megen Væde. Stikkelsbærene ere hos Flere mislykkedes, da Orm har fortæret Bladene, og Bærene ere slette af Smag. Da Tørven er vanskelig at faae tør, stige Brændepriserne, 6 Rbd. for Favnen i Skoven, i Kjøbstæderne 8 Rbd., i Kjøbenhavn 13. Rbd. Smør bliver et saa overflødigt som man Fulde vente, da Qvæget var maadelig fodret sidste Vinter, og den megen Regn har gjort Græsset kraftløst. Det Samme skriver man fra Holsteen. Det vil og have Indflydelse paa Fedeqvæg, det er kjendeligt paa Lammene, de ere magre og smaae.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-28
Angaaende Mejeriet forventes med Begjærlighed et Skrift af Hr. Martens i Angeln, som snart vil udkomme, under Titel: Ueber die Viehaucht und den Meyereybetrieb im Holsteinischen, det skal være bedre end hvad hidtil er udkommet. Man roser die Anleitung zur Rindviehucht von Pabst, Lærer i Hohenheim, den udkom 1829. Af Iversen i Angeln er udkommet et læseværdigt Skrift om Magelæg af Jord, som nu gjøres vanskeligt, da det dog er nødvendigt for at samle Lodderne i Nærheden af Gaardene, hvor de ligge adspredte, en Følge af en ufuldkommen Udskiftning. Sagen er sat i et godt Lys. Bogens Titel er die Nothwendigtet der Vermagschiftungen mit Land, Apenrade 1830, 6 Ark 80. Hansens nylig udkomne Dagbog, en Landvæsens Calender, er den eneste her i Landet, og ligesaa nyttig for Landmanden, som en Havecalender; det var godt at han efter Evne søgte afhielpe den Trang. Den Fuldkomneste, man har, er the Farmers Calendar by A. Young, den 6te Udgave er af 1805, den er oversat paa tydsk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-28
Jmellem Callundborg og Slagelse udbrede sig Tærskemaskiner til billig Priis, som tærske reent, og optage liden Plads. De gjøres af Mølleren Lars Madsen i Vedbye, boende paa Asses for Neergaards Gods Vedbyegaard. En Tærskemaskine til 1 Hest, som kan tærske om Dagen 6 Tdr. Rug eller 12 Tdr. Byg og af Havre noget mere, koster hos ham 165 Rbd. i Sedler. Den er af Egetræ med Jernbeslag og Malmbøsninger, med den følger 2 Borde og 1 Rist, den er bygget som de sædvanlige engelske, som haves her i Landet. Paa Bierbyegaard er i Sommer anskaffet een til to Heste, gjort af anførte Møller; paa Grevskabet Lerchenborg ere flere anskaffede; Præsten Mathiesen i Kirke Helsinge har bestilt een hos ham.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-28
J Sorø Amt lægge flere store Gaarde Flid paa Schweitzerost, men sædvanligen ere de ikke gamle nok, naar de sælges. Den Feil har Major Mylius paa Kattrup, nu død, undgaaet; han lod sin Ost være Aar gammel, førend de solgtes, de ere paa 1 1/2 Lpd., og betales paa Stedet med 12 s. Pd., de ere meget gode. Nogle have begyndt med at gjøre Engelske Oste, og at efterligne den røde Gloucester Ost. Vil man lave fremmed Ost, vil enhver Efterligning mislykkes, bedst derfor at forskrive et Menneske dertil fra England, fra det Grevskab, hvor god Ost gjøres, saasom Gloucester, Chester; det samme er Tilfældet med Hollandsk Ost, at tage et Menneske fra Holland, ligeledes med Thyboe Ost, norsk gammel Ost, eller Myse-Ost. Derfor kom Schweitzer-Ost i god Gang her i Landet, fordi Conferentsraad Bruun forskrev til sin Gaard Antvorskov kyndige Folk fra Schweitz. Saaledes have flere Godseiere forskrevet Mejersker fra Holsteen til deres Mejerier, derved er den bedre Smørbehandling, bleven kjendt og udbredt. Priis paa Jordgods har noget forbedret sig. Bødstrup ved Slagelse var til Auction d. 9 August, der blev budt ved Auctionen 130,000 Rbd. Sølv, men den blev et solgt, den opraabtes for 165,000 Rbd. Sølv. Gjordes ingen Vanskelighed med Udparcellering, vilde Priserne være bedre, nu ynder man at sammenlægge nedlagte Bøndergaarde. Der bør være Frihed med at sammenlægge og udstykke efter Folks Evne og Beqvemhed, allerede haves en Mængde jordløse Huse, det er ikke gavnligt, i dyre Kornaar, naar Arbeide ei gives, hvoraf skal disse Mennesker leve? J det nordøstlige Sielland er tilvisse 40 jordløse Huse i hvert Sogn. Det kunde afhielpes ved Bøndergaardes Nedlægning og Udstykning. Bedst er det at følge fremmede Landes Exempel, ei at bekymre sig om Eiendommene ere smaae eller store, enhver vil jo vide bedst, hvad der er ham tjenligt. Derfor findes den Tvang, som hviler paa Godserne i Hertugdømmene, at være for stor, at nedlægge et Huus, straffes der med 500 Rdl. Courant, see Fordn. af 19 Dec. 1804.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-28
Rapsæden har ei været heldig i Aar, ei heller i Holsteen, derfor er Prisen 11 til 12 Rbd. Tønden. Grev Bernstorff paa Aakier i Jylland, skal i Aar have avlet 1000 Tdr., ligeledes Grev Lerche i Sielland, men hos Andre har den givet Intet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-28
Blandede Efterretninger. Fra Christiania skrives under 6te August: En lige saa ulykkelig som mærkelig Begivenhed fandt Sted i den saakaldte Sætersbergbakke i Nærheden af Modums Blaafarverværk om Eftermiddagen Kl. 2 1/2 den 2den dennes, idet 2de Mennesker og 1 Hest bleve ihielslagne af Lynilden paa den offentlige Landevei. En gammel Bondemand af Modums Sogn, der med sig yngste Søn, 12 Aar gammel, kom kjørende med en Kjærre, søgte Skjul mod den stærke Skylregn under et tæt ved Veien værende højt Grantræe; men denne Uforsigtighed kom dem desværre dyrt at staae. Lynilden slog ned i Grantræets Top, fulgte Stammen nedav i flere Krydsninger og Slange gange, splittede Barken og enkelte Grene, og ophørte - som det syntes - just der, hvor hine ulykkelige Mennesker frembøde en ny Ledning for Lynstraalerne. Baade Manden og Drengen bleve rammede og faldt strax døde ned ved Træets Fod; hvilket ogsaa var Tilfældet med den i Nærheden staaende Hest, efterat den først yttrede nogle convulsiviske Bevægelser. Kjærren befandtes ogsaa at være søndersplittet paa nogle Steder. Saavel foran som bagud befandtes flere Kjærrelæs, men lykkeligviis kom ingen flere Folk eller Heste til Skade. Den gamle Mand syntes at være rammet i Hovedet, Halsen, nedad Brystet og Lænderne. Paa Legemets Overflade havde Huden paa nogle Steder en blodsprængt blaaagtig Farve og Udbredelse. J begge Øregange fandtes lidt Blod af de brustne Blodkar. Drengen var fornemmelig rammet paa Halsen, Brystet og langs Siden af Legemet. Det syntes som han i samme Øieblik har villet fremstamme nogle Ord, thi Munden var aaben og Læberne noget fordreiede. Blaafarverværkets Læge, som tilfældigviis ikke var tilstede paa den Tid, men kom hjem 2 1/2 Time senere, fik Leilighed at besigtige de Afsjelede. Han fandt strax deres Tilstand ugienkaldelig til Liv men anstillede dog, skjøndt uden Nytte forskjellige Redningsmidler. Den dræbte Hest syntes at være truffet i det venstre Øre, da i sammes Øregang opdagede en liden blodig sønderrevet Plet. Den var ogsaa blodig i Munden, men som dog kan have hidrørt af Faldet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-28
Kjøbenhavns Børs d. 27 August 1830. Hamburg 2 M. - a vista 20 Species 209 1/2 Specier solgtes til 12 Rbmk. 93. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler. 4 Rbd. Sal. pr. 100 Specier Svenske Sedler 49 1/2 49 1/2 Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgield. 4 Rbd. Sedl. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.)- Rbd. Sedler. Dito over 2000 Rbd. Stk. Dito Dito. . . ..... i Banco. Nationalbank-Obligationer. (af Laanet 4 Febr. 1820) 103 Rbd. r. S. i Sedler. Dito Dito. ........ 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar 102 108 r. S. 6 pCt. norsk Laan, ved Hambro & Søn. 102 3 100 i Banco. 4 pCt. nye norske Obligat. ved Dito lydende paa r. S.k. S. 4 pCt. Dito Dito. . . . 100 1/2 i Banco. 4 pCt. uopsig, norske Statsobligat. 66 Rd. Banco. 3 pCt. nye danske Obligationer L. Sterl. Asiatiske Compagnies Actier . . 87 1 – i Sedler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-31
Nyeste af Skilder. jøbenhavn. Havannamme nogen Syvogtyvende Aargang. No. 70. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Om naturlig Magie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-31
(Jndsendt.) ogsaa og med hvilken barnlig, eller Naar man seer, rettere sagt, barnagtig Beundring, visse Folk omtale Taskenspillere, og stundom kalde dem de Ubegribelige, saa finder man det ikke mere besynderligt, at uoplyste Nationer i mørkere Tider meente, at saadanne Tusindkunstnere stode i Forbund med Diævelen. Fordum kaldtes saadanne Konstnere Gjøglere, siden Taskenspillere, fordi de førte en Taske med sig til at udføre deres Konster - Prestigateurer eller Præstigiatorer. jøgler, eller det tydske Gauchler eller Gauckler kommer aabenbart af det latinske joculari. thi da Gi mange Egne af Tydskland udtales som, saa er det naturligt, at Jaukeler (istedet for Joculer) var meget almindeligt, og selv det ældgamle danske Kogler synes at have sin Oprindelse fra hint latinske Ord. Taskenspillerie beroer paa to Ting: Behændighed og Øjenbedrag. Men det er ikke nok, at en Taskenspiller besidder den fornødne Behændighed og Fingerfærdighed, men det er ogsaa nødvendigt, at han bortdrager Tilskuernes Opmærksomhed ved underholdende Tale, der ikke allene beskytter Konstneren mod at blive røbet, men tillige bidrager til at more Selskabet. Mundens Brug er derfor ligesaa vigtig for Taskenspilleren, som Hændernes, og medens Tilskuerne fæste deres Tirsdagen den 31 August 1830. Opmærksomhed paa hans Tale, glemme de, at lægge Mærke til hans Fingerspil, og medens Øret vaager, sover Øiet. Men uden Medhielp vilde Taskenspilleren kun meget slet kunne udføre sine Konster. De tilsyneladende meest ubegribelige ere netop de simpleste, fordi de udføres ved Hielp af Personer, han forud har gjort Aftale med. Saaledes erindrer jeg, at den saakaldte nordiske Herkules, ved en Forestilling, han for endeel Aar siden gav paa Hoftheatret, tilbød sig, at trække een af Tilskuerne Skjorten af, uden at denne behøvede at trække Kjolen og Vesten af. Han havde neppe yttret dette Tilbud, førend en ung ubekjendt Person i Forsamlingen traadte frem, og erklærede sig villig til at lade udføre paa sig dette i Overværelse af et heelt Publicum, vist ikke behagelige Experiment. Men en Taskenspiller har ikke allene Medhielpere, der blande sig i Tilskuernes Hob og lade, som de aldeles ikke kjendte noget til ham og hans Forretninger, men hele Skuepladsen er ogsaa indrettet, overeensstemmende med hans Øiemed. Belysningen bidrager meget til at forøge Forblindelsen og gjør det f. Ex. umueligt, at see et Hestehaar, hvorved en Ting drages i Veiret eller holdes svævende i Luften.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-31
Denne latterlige Kundgjørelse lokkede hele Publicum, som betalte Billetterne meget dyrt. Man kan ikke beskylde Engellænderne for en taabelig Lettroenhed; men Lysten til at see det Vidunderlige virkede paa dette Folk, som den vilde virket i Paris, i Madrid, i Wien. Enhver tænker ved sig selv, det er ikke mueligt, at dette Menneske vil bedrage hele Verden, da han med Bram indbyder et heelt Publicum; da de paa Murene opslagne Placater kundgjøre dette Vidunder saa kraftfuldt. Konstneren befinder sig i en talrig Forsamlings Overværelse, som man ikke trodser ustraffet, og der maa stikke noget Overordentligt derunder, som ikke lader sig gjette. Dersom denne Charlatan havde sagt til enhver især, kommer til mig, jeg vil putte mig ind i en Tønde saa havde man leet ham lige op i Ansigtet; men ved Hielp af den opslagne trykte Placat; ved Hielp af den uforskammede Forsikkring, med Hensyn til Publicums Tilløb, Billetternes Pris, Hoben og Offentligheden, siger enhver hemmeligen til sig selv, man vil ikke i den Grad spille Gjek med et agtbart Publicum. Saaledes er Folket; det troer, at man ikke kan skuffe det samlet. Den Tanke, at en Person kan tage Flugten med de Nysgjerriges Penge, og lade Flasken blive staaende tom paa Skuepladsen, falder ingen ind. Dristige Løvter vinde altid Folkets Tillid.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-31
Hvorvidt Kielheden i saa Henseende kan gaae, det saae man et Exempel paa for endeel Aar siden i en saakaldt Professors Tilbud, at ville skjære et levende Menneske Hovedet af og sætte det paa igjen. Forfatteren af nærværende Stykke var selv tilstede paa Vesterbroes Theater, da Professoren med største Selvtillid tilbød sig at udføre denne Konst paa enhver af Tilskuerne, som maatte ønske det, men med det kloge Tillæg, at der vel neppe fandtes nogen, som var villig dertil. Jmidlertid fremstod der i Adresseavisen en ung Person, der tjente hos Maler Jerovitz fra Leipzig der paa den Tid foreviste Panoramer i Kjøbenhavn, og paastod, at Professoren smykkede sig med fremmede Fjere og havde lært af ham den Konst, at skjære Hovedet af levende Folk og sætte det paa igjen, hvilken han mod en billig Godt gjørelse ogsaa vilde lære Andre. Professoren tog det kloge Partie, og taug, hvormed Striden var endt. Siden berettede offentlige Blade, at et Experiment, foraarsagede en af de Deeltagendes Død. Tungt er det, at Øjenforlystelse skal betales saa dyrt, og jeg kan ikke nægte, at jeg altid med Skræk har bortvendt Øine fra Konster, der skulle overraske ved deres Farlighed. Hvergang jeg seer en Liniedandser eller Konstberider, var han end nok saa stor en Mester i sin Konst, gjøre et Saltomortale, gyser jeg derved. Det er altid en bitter Følelse, at see et Menneske sætte Liv og Lemmer paa Spil, for en liden Vindings Skyld. Jkke er det min Hensigt at ville nægte denne i sig selv høist underordnede Konst ganske sit Værd. Alt hvad der kan more et Publicum paa en anstændig Maade har stedse sit relative Værd. Livets Bane er alt for meget begroet med Kiedsomhedens og Bryderiets Torne, til at man ikke skulde ønske den hist og her prydet med Adspredelsens Roser, vare disse end kun simple Maaneds eller Hybenroser uden Lugt. Kun vogte man sig for at overvurdere saadanne Konster, og at sætte en Taskenspiller i Rang med en Paganini og Sontag, der ikke allene udmærke sig ved en høist sielden Naturgave, men ogsaa ved en beundringsværdig Konstudvikling. Enhver ercellerende Konstner er al Ære værd, stod hans Konst end paa nok saa lavt et Trin, men ikke ødsle man sin Virak paa ham i den Grad, at der næsten intet levnes mere for det sande Konstgenie. Bartolomeo Bosco.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-31
Denne udmærkede Kunstner, som eenstemmigen erkiendes for den ypperste i sit Slags, gav i Søndags sin fjerde, men forhaabentligen ikke sidste Forestilling her i Staden). Om det overordentlige Bifald, som Hr. Bosco ogsaa hos os har erhvervet sig, vidner blandt andet det ualmindeligt stærke Tilløb til hans Forestillinger, og det uagtet de høie Priser. De tre sidste Gange have Billetterne været udsolgte et Par Dage i Forveien, og mange Skuelystne have maattet vende tilbage, uden at faae Kunstneren at see. Det er derfor høist rimeligt, at Hr. Bosco vil føje sig efter et talrigt Publikums Ønsker, ved at give endnu flere Forestillinger, inden han forlader Kjøbenhavn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-31
Vi vilde gjerne her have leveret vore Læsere en almindelig Udsigt over Hr. Boscos Liv, Skjæbner og præstigiatoriske Talenter, men deels er Mangfoldigheden i samme for stor, til letteligen at kunne sammensattes i Korthed, deels ere allerede andre danske Blade i denne Henseende komne os i Forkjøbet, saa at vi nødsages til, at indskrænke os til et Par Træk af denne fortrinlige Præstigiators Kunstnerliv. Pavillonen Marr, en yndet Restauration i Hamburg, beliggende lige over for Theatret, hvorfra ofte et elegant Publikum indfinder sig, for at nyde en legemlig Vederqvægelse oven paa Skuepladsens aandelige, var en Aften i dette Foraar stærkt besøgt. Den agtbare Vært, som stedse veed at sørge for sine Gjæsters Underholdning, havde denne Aften ved ganske usædvanlige Foranstaltninger beredet dem de behageligste Overraskelser. Saaledes havde han f. Ex. sørget for, at endog 2) Efter at dette allerede var leveret i Trykken, erfares, at Hr. Bosco Onsdagen d. 1ste Sept. næstkommende agter med sit Talent at understøtte Jomfruerne Lewin ved deres Beneficeforestilling.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-31
det daglige Brød indeholdt ganske særdeles værdiefulde Ingredientser. J det mindste var en Mand i sort Klædning, med blonde Knebelsbarter, saa lykkelig, da han brak sit Franskbrød, at finde en Mængde Dukater deri. Skielmen forførte den ene efter den anden til ogsaa at undersøge, hvorledes det for ham liggende Brød maatte være beskaffent i sine inderste Lønkamre, men alene den Sorte var det forbeholdt, at have faaet guldfyldt Brød. Det var i Førstningen ikke til at begribe, hvorfor Værten just havde viist sig saa gavmild imod den Sorte, der oven i Kjøbet syntes at være en Fremmed; dog med Tiden løse sig vel vanskeligere Gaader. Det varede ikke længe, førend den Sorte var saa høilig at byde sin Nabo en Prise Tobak. Men da denne udstrakte Fingrene, var baade Daase og Prise forsvunden, og den Skuffede sagde halv høit, Den Sorte synes at staae i Pagt med en anden Sort, Nu var det klart, at den Sorte selv havde indbagt sig Dukaterne i sit Franskbrød, og Værten var ganske retfærdiggjort. Jmidlertid lod den Sorte det slet ikke blive derved, men viiste nu Forvandlinger, som vilde have sat endog den dueligste Maskinmester i Forhavselse. Dukater bleve til Louisd'orer (en misundelsesværdig Metamorphose,), Kugler til Viin, og hele det forsamlede Selskab, som fra alle Borde havde trængt sig hen til Tryllebordet, til Billedstøtter, af Forhavselse nemlig. Men da nu oven i Kjøbet den Sorte forsikrede, at han ogsaa kunde gjætte Tanker, vovede ikke en Eneste i Selskabet at tænke det Mindste, førend han var den Sorte ude af Syne. Det højeste, nogen turde tænke paa, var Kort, som da ogsaa af Bosco - Ej, der have vi jo paa een Gang, og det sort paa hvidt, forraadet den Sorte! – som da ogsaa af Bosco (thi hvem skulde Hexemesteren vel ellers kunne være, bleve rigtigen gjættede.