Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-12-18
Udlandet. Spanien. Det begynder atter at see sørgeligt ud paa den politiske Himmel, idet Partisygen pludselig paany viser sig i al sin Heftighed. J Anledning af de sidste Begivenheder med Olozaga have store Folkesværme viist sig paa Gaderne og raabt: "leve Espartero! ned med Narvaes!" saa at Tropperne have maattet fyre paa dem, for at adsplitte dem; muligt, at det er disse Excesser, der have fremkaldt det Rygte i Paris, at Dronning Jsabella med det Første saae sig nødsaget til at anmode om en fransk Jntervention. J Cortes har Man i to Dage udelukkende beskjæftiget sig med at høre paa Olozagas Forsvar, hvilken Tale mindre gik ud paa at forsvare ham imod de gjorte Beskyldninger, end paa at angribe Dronningens Omgivelser, de Moderate med Narvaet i Spidsen, Olozaga begyndte sin Tale med at bemærke, at han som Dronningens Lærer stedse havde indprentet hende den constitutionelle Grundsætning, at hun til Raadgivere i politiske Anliggender ikkun maatte bruge de ansvarhavende Ministre; men disse Grundsætninger fandt ikke bifald hos det tjenstgjørende Hoff personale, hvis Antipathier derimod stege i den Grad, at han nødtes til at erklære for Dronningen, at han af hendes Omgivelser maatte fjerne Enhver, der misbilligede eller handlede imod de constitutionelle Principer, som han havde lært hende. Valget af Congressens Præsident (den Moderate Hr. Pidal) forekom ham at være af saa stor Vigtighed, at han forelagde Dronningen Opløsningsdekretet, (men uden iforveien at raadføre sig med sine Collegaer, hvilken Egenmægtighed strider imod Constitutionen). Jo længere Olozaga talede, desto meere bevæget blev han og han kaldte Himmelen til Vidne paa, at de imod ham hævede Beskyldninger vare et nedrigt Opsvind af de Moderate, hvis Hensigt det var, at kalde Exregentinden Marie Christine tilbage og ved hendes Hjelp gjenindføre den gamle forhadte Tingenes Orden (or han erklærede inddirekte Dronningens Anklage for usandfærdig). J det næste Cortesmøde forklarede Olozaga videre, at Dronningen uden Jndsigelser havde underskrevet Decretet og havde taget Afsked med ham paa sin sædvanlige graciøse Maade. (Pariserblade bekræfte dette og sige, at Dronningen, da han vilde gaae, kaldte ham tilbage og gav ham nogle Bonbous med de Ord: giv Deres Børn dette!" hun talte hverken den Aften eller den paafølgende Morgen et eneste Ord om Dekretet, men Rygtet om dets Udstædelse udbredte sig i Staden, og nu indfandt Narvaet sig, hvorpaa Anklage acten imod Olozaga conciperedes). Fremdeles bemærkede den anklagede Expræsident, at en saadan physisk Magtanvendelse, som den i Anklageakten omtalte, er aldeles utænkelig i Palladset; efterat Dekretet var underskrevet, havde han i flere Timer arbeidet i det udenlandske Departement og først den følgende Dag udbredtes Rygtet om det foregivne Attentat. Men hvo var den Første, der bragte dette Rygte i Omløb, Og sæt, at Attentatet virkelig havde fundet Sted, skulde saa alle Ministre afsættes, fordi Een havde begaaet en Forbrydelse? Han fandt, at Anklageakten i stillistisk Henseende aldeles ikke harmonerede med Dronningens sædvanlige Udtryksmaade, han ansaae derfor Dokumentet for uægte og meente, at det var affattet iforveien og at Man havde tvunget Dronningen til at underskrive det. Tilsidst forlangte han selv at blive sat under Tiltale; ved sin uforfærdede Holdning under hele sit Forsvar vandt han et stort Parti og syntes at forbløffe sine Modstandere. Samme Dags Aften var det, at der var Opløb paa Gaderne: Man hørte endog Raabet, ned med Dronningen!" og Man var meget bekymret for Stemningen hos Tropperne, af hvilke flere vægrede sig ved at fyre paa Folket. - Man kan ikke nægte, at den unge Dronnings Debut paa Tronen just ikke hører til de heldigste.