Berlingske Tidende, 1829-07-31
Paris, den 22de Juli. Medens andre Blade kappes om, med daarlig Strategie at bortraisonnere Vigtigheden af de Følger, som Russernes Seier den 11te Juni høist sandsynligen maa have, findeholder Constitutionel følgende Artikel af en russisk Kilde, hvis Paalidelighed selv Gazette de France tager i Betænkning at nægte. - Jkkun Halvdelen af General Diebitsch's Tropper er hiinsides Donau, den anden Halvdeel endnu bag Pruth. To Grunde synes at have forhalet den sidstes Marsch, først den nu udførte Plan, at erobre Silistria og Giurgevo, inden Marschen over Balcan begyndte, for at føre Krigen hen til Adrianopels Sletter; dernæst Vanskeligheden af Levnetsmidlers Tilførsel. Disse Grunde bestemte General Diebitsch til at lade den til egentlig Invasion bestemte Deel af Stridskræfterne blive i Bessarabien. Efter dette System maatte General Diebitsch først ikkun beskæftige sig med at styre og beskytte de begyndte Beleringer, og med at vedlige holde Kommunicationerne mellem de forskjellige russiske Positioner, og især med General Roths Korps, der dannede hans venstre Kolonnespidse. Men paa samme Tid truede Storvezieren Beleiringshæren ved Silistria og General Roths Positioner. Den første af hans Demonstrationer havde til Hensigt, at maskere er Detaschements Marsch, som han sendte mod Pravodi, hvor det indsluttede nogle russiske Regimenter. Modstanden var heftiger, lend man havde ventet; Storvezieren besluttede, selv at understytte Bevægelsen, og drog i Spidsen af 40,000 Mand imod 1 Pravodi. Hans Marsch var dristig og vel beregnet. Var det lykket ham, at erobre Pravodi og gjøre de der indsluttede Regimeneer til Fanger, saa vilde han have isoleret og svækket General Roth. Denne maatte da have mislet Varna og Sizeboli- og med begge disse Fæstninger sin Position, eller i det mindste være bleven gjort uvirksom for hele den øvrige Deel af Feldttoget. Var den russiske Linie bleven gjennemskaaren, saa vilde Storherrens disponible Stridskræfter lagt Silistrias Beleiring mange Hindringer i Veien og dens Erobring vilde da ikke være bleven saa vigtig. Russerne havde altsaa maattet opoffre alle det første Feldttogs Fordele, dersom Storvezierens Plan var lykket. Men General Diebitschs forstandige og kraftfulde Combinationer. - Selv efter ahmuds Militærreformer forstaae Tyrkerne aldeles likke, at beskytte sig ved lette Tropper; mod en regelmæssig Hær kunne de paa aaben Mark ikke holde sig. Storbezierens Armee bestod af de tyrkiske Kjærnetropper, som tidligst vare øvede paa europæisk Viis. Den blev aldeles tilintetgjort, de Flygtede, som man har opfanget, ere modløse, afvæbnede, og skjælve for den haarde Straf, der venter dem. Silistrias Erobring vil have adskillig Donaufæstningers til følge. Snart vorder altsaa det tyrkiske Riges Forsvar indskrænket til de Grændser, som Bjergkjæder, Hæmus danner. Var det russiske Angreb blevet udkastet og ledet efter det System, som fulgtes i den store Armees seierrig, Feldttog, saa vilde de Hindringer, der omsider vege for de russiske Vaaben, ikke have forhindret Udførelsen af hiine store Maøvrer, der maatte hurtigen have ført Invasionsarmeen ind i den fjendtlige Magts Middelpunkt og givet Fiendens Hovedstad i i dens Vold. Med Anvendelse af tilstrækkelige Stridskræfter, som Rusland er i Stand til at tilvejebringe, havde dets Generaler da i sidste Feldttog kunne indskrænke sig til at maskere de faste Pladser, for, omgaaende Balcan paa to modsatte Punkter, i Adrianopel at støde paa samtlige Sultanens Reserver. Her kunde et afgjørende Slag have overhugget Knuden, og ufeilbarligen vilde man have faaet et nyt Beviis paa, at Seieren ikke vorder Mahmuds Lod, naar Slaget holdes paa aaben Mark. Dette System, mod hvis Antagelse enkelte Kabinetters foruroligende Stilling, til Rusland virkede, vandt ikke almindeligt bifald i det russiske Conseil. Der besluttedes en Beleiringskrig. Dens heldige Udfald er tilfulde bekjendt. Hvilke ville dens Følger vorde? Ophører den pestartige Sygdom, som hærger Wallachiet, saa kunne de i Bessarabien stationerede Corpser uden Hindring rykke frem- og træde ind i Linien. Er hele Armeen da forenet, - saa vil denne Krig snart endes. Cherrins videnskabelige Antagonist, Dr. Pariset (see sidste No.), som reiste herfra til Ægypten, har skrevet hid, at han den 30te April d. A. forlod Damlette og drog til Syrien, hvor Pesten nu raser, for at anstille Forsøg med Pestbefængte og undersøge Pestsmittens Udbredelsesmaade. Sielden føres en videnskabelig Strid med en saa meget opoffrende ædel Jver, men den vil ogsaa føre til gavnrige Resultater.