Berlingske Tidende, 1834-04-09
Den berygtede Demagog, Parlamentsmedlem Cobbert har gjort et nyt Forsøg paa at sætte Regjeringen i Forlegenhed, da han foreslog fuldkommen Afskaffelse af Maltafgiften, der nu, som bekjendt, indbringer Meer end fem Millioner Pd. Sterl. Uden denne Afgift, mener han, vilde enhver Landmand igjen kunne brygge sit Øl selv, som i den gode gamle Tid, hvilket vilde forskaffe ham en bedre Drik og tillige holde ham fjernet fra Øl huset. Da der saaledes i Almindelighed vilde blive drukket langt mere Øl, saa kunde Landmanden sælge mere Byg, og saaledes vilde Alle, der have at gjøre med Landeiendom og Agerdyrkning, være hjulpne. Alt dette var allerede tilforn bleven beviist, om end ikke i et saa kraftigt overbevisende Sprog; men da Jngen veed at angive et practisk Middel, hvorved endnu fem Mill. Pd. St. kunne spares i Statshuusholdningen, og da Jndførelsen af en Formueskar er høist forhadt af vore Lovgivere, saa blev der Jntet tilovers for Underhuset, uden atter at forkaste dette Forslag, hvilket skeete denne Gang med en langt mere afgjort Majoritet end forhen, da Forslaget blev gjort af Andre. – Hr. Buckingham vil snart indbringe det Forslag, paa hvilken Maade den hele Statsgield, ved et aarligt ubetydeligt Afdrag, kunde vorde afbetalt inden Eet hundrede Aar. Skulde Parlamentet føle sig tilbøieligt til at give en saadan Overeenskomst med Nationens Creditorer sit Samtykke, da turde man i Sandhed haabe, om nogle Aar at blive befriet for adskillige Byrder, som Malt afgiften, ellers maae vi beslutte os til at bære dem lige indtil Dommedag, da der ei længere er at tænke paa betydelige Besparelser. - Det er bleven bemærket, at man i Underhuset har formeligen foreslaaet: at fritage Biskopperne for den Byrde at sidde i Overhuset. Man kan ikke nægte, at Valget af Biskopper vilde i Gjennemsnit have et langt fordeelagtigere Udfald for Kirken, dersom man ikke forbandt politiske Fundtioner med deres Embede, og følgeligen ingen politiske Her syn kunde komme i Betragtning ved deres Valg; ligesaalidet kan der være Tvivl om, at det vilde staae bedre med den herskende Kirkes aandige Liv, og at der maaskee ikke fandtes saamange fra den Dissenterende i Landet, dersom Hierarchiets Overhoveder forbleve i deres Bispedømmer og udelukkende offrede sig til deres vigtige Kald. Ja selv, dersom man for Legislaturens Charakteer, saavelsom for at sikkre Cleristets timelige Jnteresser, skulde holde det for at være nødvendigt at Biskopper havde Sæde og Stemme i Overhuset, kan der endnu altid indvendes, at nogle Deputerede for Prælaterne, som nu er Tilfældet med den Jrlandske Kirke, kunde ligesaa tilstrækkeligt opfylde begge disse Fordringer, som alle To og Tyve Engelske Erkebiskoppers og Biskoppers Nærværelse. Naar Alt kommer i Betragtning, kan dog kun deres Jndflydelse, og ikke deres Antal, virke afgjørende; thi dersom et Forslag imod Religion og Moralitet, eller Kirkens timelige Fordeele blot kunde forkastes ved Majoriteten af de tilstedeværende Biskopper, da vilde deres Kirkes Herredømme vistnok være sin Ende nær. Denne Mening er almindelig hos mangfoldige oprigtigen religiøse Medlemmer af denne Kirke; ingenlunde er det disse, der indbringe og understytte Forslaget og Biskoppernes Udstødelse af Overhuset, men derimod Kirkens Modstandere, dissenterende Protestanker og Catholiker, Fiender af Aristoeratiet og Overhuset, efter sammes nuværende Forfatning. Dette Fiendskab kjender man, hvorledes det end søger at besmykke sit Forslag, og derfor holder enhver Ven af Kirken sig forpligtet til at modsætte sig dets Bestræbelser, for den offentlige Roligheds og Statsconstitutionens Skyld. Catholikerne synes og at føle, at de komme i Modsigelse med deres Eed, saa ofte de stemme mod den protestantiske Kirkes Rettigheder og Fordeele. Derfor har O'Connell nyligen gjort Forsøg paa at bevæge Parlamenter til, enten at afskaffe den Eed, som nu ethvert Parlamentsmedlem maa aflægge: at han Jntet vil foretage til denne Kirkes Skade – eller at lade hans Udtydning af Eden gjelde, hvorved han blot troer sig bunden i Henseende til denne Kirkes Dogmer og Ceremonier. – som om hine og disse, i Særdeleshed Dogmerne, kunde paakjendes af Parlamentet. Hans Forslag, saavelsom de Anskuelser, hvilke han og adskillige af hans Tilhængere ved denne Leilighed lagde for Dagen, bleve strængt tilbageviste. Billighed fordrer imidlertid, at vi maae tilføje den bemærkning: ikke alle Catholiker dele denne Jrlandske Demagogs Anskuelser,