Berlingske Tidende, 1836-11-30
En bekjendt duelig Landmand i Jylland har sagt: at hvem som bruger Hjul under Svingploven, giver Krykker til den Sunde." Han syntes den Gang at have Ret, og vistnok troede Mange med ham, at Sving plovenes Moderland ikke vilde begynde med, paa en Maade at forandre dem til Hjulplove, og dog skal dette nu i England være almindeligt, at de nyere forbedrede Svingplove forsynes med Hjul, hvorved ikke alene Træk linien gives den ønskelige Stadighed, men Ploven ogsaa i det Hele arbeider bedre. Det er imidlertid ikke ene England, som dermed har begyndt, men ogsaa i Frankrig tænker man paa samme Forbedring, hvorom læses i Professor Moll's nylig udgivne Reise i det nordlige Frankrig, 1836. Lemaris er den, som der har opfundet nedenstaaende Forbedring, hvorved han troer at have raadet Bod paa, at Ploven nu bedre kan betroes til uhielpsomme og ligegyldige Hænder, ogsaa naar Forspandet bestaaer af ulige gode Heste, som ellers vilde lide for meget. Fig. I. de af Lemarie's Forbedring bestaaer deri, at i Enden af Plovens Aas, der hvor Stillebøjlen ellers anbringes, er gjort et lodret Jndsnit, saaledes som Fig, 2 udviser, af omtrent 10 Tommers Længde. J dette Jndsnit bevæger sig en Jernarm, af tykt Stangjern, 5 Qvarteer lang, Paa den ene Ende af denne Arm, eller rettere: forlængede Aas, er bøjet et Knæ, som Fig. 1, ved at udviser. Dette Knæ er forsynet med en Rad Huller, der svare til et Hul i den spaltede Aas. Omtrent 8 Tom. derfra findes paa Jernarmen endnu et Hul, der ligeledes svarer til Hullet hi Aasen, og som ved Hjelp af en Bolt gjøres til et Bevægelsespunkt, medens man ved Hjelp af en anden Bolt i Hullet a (Fig. 2), stiller Knæet og derved Jernarmen højt eller lavt, efter Behag, og som Plovens Gang fordrer. Omtrent 1/2 Alen fra den anden Ende paa Jernarmen er ved Hjelp af et Dragebaand anbragt det Jernhjul, 1 Alen højt, som Fig. I udviser. J Enden af Jern armen findes en Trækkekjede, der ogsaa undertiden erstattes ved en Stillebøile, som paa andre Plove, hvorved man kan faae Ploven til at gaae til eller fra Landsiden, og derved bestemme Furens Brede. Fordelen ved under en Svingplov at have et Hjul, der, som Lomariel's, kan stilles, bestaaer egentlig deri, at paa den Maade kan Plovmanden uden Smed og mange Omstændigheder bøde paa den Mangel, som, blandt Andet, f. Ex. en for nedgaaende eller en foropadstaaende Skjæreretning maatte føre med sig, i det han ved at stille Hjulet lavt eller højt, tvinger Ploven til kun at gaae saa dybt eller saa fladt, som han vil have det. Trækkelinien bliver ved denne Lejlighed altid eens, og hvormeget det vil sige til Lettelse for et Par Heste, veed den, som ofte har været Vidne til en maadelig Plovmands Arbejde, naar han faaer en Svingplov i Hænderne, den han ei forstaaer hverken at stille eller at regjere. Jntet udmatter et Par Heste mere, end et ulige og stødeviis Træk, hvilket ufeilbarlig opstaaer der, hvor Ploven snart gaaer dybt, snart overfladisk, og følgelig krøier med Aasens Spidse snart tæt mod Jorden, og snart igjen i lige Linie. Det Tryk mod Jorden, som nu Hjulet bærer, maa jo ellers Hestene bære i Hammelrebene, saa at derved følgelig Trækket forøges med et Tryk, der altid bliver en fremmed og unødvendig Byrde. Gaaer Hjulet let over Jorden, eller det undertiden endog svæver derover, kan Jndretningens Metal-Tyngde ikke besvære Trækket, og er følgelig uskadelig, medens et saadant Hjul er af megen Nytte og til stor Lettelse for Heste og Karl, naar det bruges. At herved Svingplovens mange Fordele bliver forenet med de særegne enkelte Fortrin, som Hjulploven virkelig afgiver, troer jeg er saa indlysende, at en nøiere Udvikling deraf sikkert er overflødig. Man skulde tro, at den her beskrevne Indretning ikke er stærk nok; men Erfaringen i Frankrig har viist, at den af godt Arbejde aldrig svigter, hvilket ogsaa lader sig forklare deraf, at Trækket stedse skeer i lige Linie fremad, og ej brydende til Siden. At der omkring Gaflen i Aasen maa lægges nogle Jernbaand, for en at svaltes, veed enhver Smed.