Berlingske Tidende, 1791-03-28
Paris, den 14de Martii. I Gaar erklærede Ministeren, Grev Montmorin, offentsig, at hverken Kongen af Preussen eller Keiser Leopold tænk te paa noget Angreb imod Frankrige, at 3 tydske Fyrster havde paa Rigsdagen i Regensborg erklæret sig fornøiede med en Erstatning i Penge, og at kun 3 vare hermed utilfreds. J Forgaarshedte det atter, at Hr. Antichamp havde overumplet Landau, men dette Rygte blev i Nationalforsamlingen er klæret for en Usandhed, som Aristocraterne blot havde udspredt, for at bringe Folket til Allarm og at udplyndre Palæet Bourbon, hvor Antichamps Boe var forseiglet. Da samme blev i Forgaars aabnet, fandt man iblandt Papirerne en Oplysning om et i dette Palais skiult Forraad af Gevæhrer, der ere blevne tagne bort. - J Forstaden St. Antoine var i Gaar paa adskillige Steder slaget op: "Fayette maae tages af Dage." Ogsaa dette skal være en Maneuvre af Revolutionens Fiender, for at bringe den ene Deel af Hovedstaden, Harnisk imod den anden. Aristoeraten Foucauld vilde i Forgaars atter gaae ind paa Slottet med et Dolk=Røhr, og under Paaskud at han var en Deputeret af Nationalforsamlingen, ikke lade sig holde tilbage; men man bragte ham i Vagten, fratog ham Dolk=Røret og lod ham gaae med den Advarsel, at han for Eftertiden ikke maatte bringe saadanne Vaaden med sig. Han klagede over denne Behandling i Nationalforsamlingen, men fandt, endog hos sine Venner, ingen Trøst. - Den nye Biskop af Strasborg er ankommen hertil, og allerede bleven indviet. Talen, som denne værdige Geistlige har holdt ved Borgeredens Aflæggelse i Strax borg, læses her med Fornøielse, og følgende er et Udtog deraf "Opfordret af Loven til den hellige Handling, at sværge Borgereed, besluttede jeg at adlyde, efterat jeg forhen med Evangelium i den ene og Historien samt den canoniske Ret i den anden Haand, havde undersøgt de Geistliges nye borgerlige Forfatning. Hvorledes kunde man af en Mand, som, svækket af mangfoldige Arbeider og Sygdomme, staaer paa Gravens Bredde, og seer det Øieblik for sig, da den for bestandig skal indslutte ham; hvorledes kunde man af en saadan Mand formode, at han vilde beskiæmme et ulasteligt Liv ved en Handling, som stred imod hans Samvittighed, og hans Religion, Jeg vidner for Gud, at jeg har fundet de Geistliges nye Forfatning overeensstemmende med Evangelium og Kirkens oprindelige Beskaffenhed. Den Paastand, at Religionen derved løber Fare, er Gudsbespottelse. Den indeholder ikke et Ord, som strider mod Religionen. Paven, den hele catholske Christenheds Fader, taber ingen af de Rettigheder, der ere forbundne med hans Primat. Han bliver Kirkens Hiørnesteen, de Troendes Middelpunkt og den høieste Lovgiver i Religionssager, Vel er Bispedømmenes og Kirke sognernes nye Indretning ikke gjort af Biskopperne, som i nogle Aarhundrede har været brugeligt; men den er saa viis, saa god og saa passende med Religionen, at denne Betragtning burde bevæge alle værdige Biskopper til at give samme deres Sanction. Vist nok skal Paven ikke meere confirmere Biskopperne; men dette er er tilfældig verslig Rettighed, som Petrus og hans Efterfølgere ikke i 9 Aarhundrede have udøvet, og gives nu Erkebiskopperne som den tilhører, igien tilbage. Biskopperne vælges vel at Folket; men de bekomme ingenlunde deres geistlige Magt at Folket; ligesom Paven vælges af Kardinalerne, men har sin Magt umiddelbor af Christo &c. Jeg erklærer mig for lykkelig, at jeg ved denne Eeds Aflæggelse kan paa det nøieste for binde Religionens Pligter med Pligterne for Staten. Men det reeneste Hierte, med den inderligste Andagt er det derfore at jeg herved aflægger denne Eed, som en hellig Religions handling, o. s.v.