Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1746-12-01
Den Tale, som Hans Stor-Brittanniske Majestæt den 29 Novembr. med sædvanlige Ceremonier holdt udi Parlamentet: Mylords og Ædle! Jeg haver kaldet Eder tilsammen saa snart som den a sidste Slutning af den sidste Parlaments=Session og den offentlige Sags Beskaffenhed saadant vilde tillade. Jmidlertid haver Jeg i Særdeleshed været betænkt paa at udrødde alt det, som er bleven tilbage af den sidste Rebellion, og, saa vidt som det haver været mueligt, at restituere vores indbyrdes Rolighed, og giøre samme sikker. Det øvrige haver Jeg Aarsag til at vente af Eders Jver og Eders forstandige Overleggelser, og, da Grunden dertil allerede er lagt, haver Jeg det best grundede Haab dertil. Jmidlertid er den udvortes Kriigs Beskaffenhed temmelig bleven forandret. Omendskiønt Frankrig haver gjort fremdeles Progresser i Nederlandene, saa ere dog de foreende Provincier, hvis Jnteresse saa nøye er forbunden med Vores bleven befriet fra den Fare, som ved Campagnens Aabning truede dem, og der bliver ogsaa endnu en temmelig Armee til deres Forsvar. Det haver behaget Gud at velsigne Mine Allieredes, For December Maaned. 37. Feyserindens, Dronningens af Ungarn, og Kongens af med en god Success i Jtalien. De ExoGardinien Vaaben. bringer, som Vore Fiender der havde gjort, ere Dem igien fratagne; Deres Magt er brudt og nesten gjort til intet; De er blevne nødte til at forlade Landet, og der skeer nu virkelig et Jndfald i Frankrig, hvorved dette Kongeriges slette Tilstand, saare meget bliver formeeret, og en Diversion maa blive gjort som kommer Nederlandene til Beste. Jeg haver ofte forsikkret Eder, at Mit eneste Øyemerke ved en saa retfærdig og nødvendig Kriigs Fortsættelse er intet andet end at naae en sikker og anstændig Fred. Udi denne Hensigt haver Jeg viist en oprigtigJnclination til en almindelig Freds Verk. Jeg haver givet Min Villie til en Kongresses Holdelse til Breda, for at forsøge, om Vores Fiender ved Udgangen vilde indgaae saadanne Terminos og Conditioner, som kunde bestaae med Min Crones Ære, Sikkerhed og Mine Kongerigers sande Nytte, og med Mine Forbindelser med Mine Allierede, som Jeg fast haver besluttet ikke at forlade. Men da Vi saaledes handle for Freds Skyld, saa udfordrer Fornuften og en sund Stats Forstand, at Vi i For veyen berede Os til Kriig. Jeg bestræber Mig derfor i Gierningen, med Mine Allierede at bestemme de beste Mesurer, for udi tilkommende Campagne at forsætte Krigen, i Fald Vort Fienders Haardnakkenhed skulde giøre saadant nødvendigt. Min Begiæring er, saa snart som mueligt, at bringe saadanne Mesurer i Stand, paa det at Vores Forberedelse kand skee i Tide saa at den Allierede Armee i Nederlandene i Tide kand blive formeeret og at Operationerne ved den Side af Jtalien kand skee med Eftertryk. Jeg skal iligemaade særdeles drage Omsorg til Mine Kongerigers og Min Besiddelses Forsvar, til Mine linderdaneres Handlings Beskyttelse, og til Mine Fienders Skaaat lade Vores Magt til Søes agere paa det eftertrykkeligste Ædle af Underhuuset, Jeg haver givet Befaling til at giøre Regning for tilkommende Aar, og lægge Eder den fore, hvorved Jeg maa sk. Aar 1746. Eder, at rekke Mig den Hielp, som udfordres til Eders egen Siklerhed og til at befordre saadanne Mesurer, som Stor Brittannien ved nærværende vigtige Conjuncturer nødvendig maa tage Det gjør Mig saare ont, at Jeg til samme Tiid maa give Eder tilkiende, at de uforbigængelige Tilfald, som følge af Krigen, mine Jndkomsters Fonds, som ere bestemte til Min Borgerlige Regiering, hvilke Mig paa nogle Aar ere blevne bevilligede og givne af Parlamentet, saare have aftaget. Jeg forlader Mig derfor paa Eders bekiendte Kiærlighed til Mig, at J skal udfinde et Middel, som kand erstatte denne Mangel. Mylords og Ædle! Jntet er Mig saa kostbart og væsentligt som Eders kraftige Bistand; paa denne forlader Jeg Mig, og Jeg haver den Fortrolighed, at J ved Eders Jver, Enighed og Eders forehavendes hastige Befordring skal bevise saadant.