JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-18
Blandede Efterretninger. J Engelland er opstaaet en ny Sect, som kaldes af nogle the new lights (de nye Oplyste, men som endnu intet egentligt Navn har. Kun een af dens betydeligste Bekjendere har ladet trykke en Præken, hvori han erklærer sig selv for en Frafalden (Seceder) af den engelske Kirke, men da Prækenen selv ikke indeholder nogen af hans Troessætninger, saa maa man gjette sig til, hvori dette Frafald bestaaer. Secten skal bekiende sig til antinomianismus, som den driver til det Yderste, thi den betragter sig selv som løsnet fra al Lydighed mod Loven, og har virkeligen intet at gjøre med Syndere. Derfor stiler den ikke sine Prædikener til dem, som andre Geistlige betragte som Syndere. Nogle af dem nægte ogsaa Læren, om Treenighed, og have bekiendt sig til Sabellignismus. Men deres egentlige Religionsgrundsætninger ere endnu ubekiendte. J nogle Dele af Engelland, navnligen i Susser, have de bygget Kirker, men af deres Prækener kan man ikke spore hvori deres Lære strider mod den engelske Kirke. Sectens Stiftere eller Ledere ere 6-8 rige unge Mænd. Een af dem var nyligen Parlamentslem, og forpligtede sig til at bestemme sin Tid til Præken og sin Formue til Kirkebygning. Han har aldrig været Geistlig, og præker derfor under Beskyttelse af Act of Toleration. Andre, og deriblandt en umaadelig rig Baronets Søn, have været af geistlig Stand, men givet Slip paa deres Beneficeer. Alle, paa den førstnævnte nær, have underkastet sig Omskjærelsens eller en ny Daabs Ceremonie. Stifternes Ægtefæller ere alle af hø Rang og heldige i at udbrede deres Tro blandt Qvindekjønnet. Adskillige andre rige Damer af de første Familier ere blevne omvendte af dem, og ere nu lige saa ivrigen sysselsatte med at udbrede den ny Sect. Den har havt sit Udspring i Susser, og Brighton er dens Hovedsæde. Dog har man i andre Dele af det vestlige Engelland, kjøbt og bygget Capeller og ansat Præster. J London gives et Par af dens Kirker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-18
J Leipzig føres nu, ligesom i Kjøbenhavn, lydelig Klage over Selvmords Hyppighed. Jkke færre end 22 indtraf der i Aaret 1817: et Antal, som man kun eengang i hele det henvundne Aarhundrede havde Mage til, i Aaret 1812, da der taltes 20. Lægges dertil de i Stadens nærmeste Omgivelse mistænkte eller overbeviste Selvmordere, saa beløber deres Tal sig ialt til over 40. Den ved Nicolaikirke i Leipzig ansatte Archidiaconus, Dr. K. G. Bauer, har i den Anledning holdt en Præken, som nu er udgivet i Trykken, der fører den Titel: "om de fornemste Aarsager til de nu saa hyppigt indtræffende Selvmord." Han finder disse Aarsager i den almindelig udbredte og trykkende følte Nød, i Sandselighedens tøileløse Magt, der bebuder sig ved ubegrændset Nydelses= og Glimresyge, ved et ubesindigt, kun for Øjeblikket beregnet Levnet, og ved tidlig Overpirring og Kraftudtømmelse, i Mangel paa gjensidig Tillid og Velvillie &c., som flyder af en Selvsot, der gjennemtrænger alle Livsforhold. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-18
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet No. 144. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. ade anzostaaFemtende Aargang. No. 67. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 22 August 1818.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
Reisen til Frederiksværk. (Fortsat, see forr. No.) En Eremit af Gerhard Dow. Et skjønt Stykke. Eremiteens Hoved er fuldt af Udtryk. - Et Bacchanalstykke. Efter Juels Formodning af Lairesse; men derpaa tvivler Ramdohr. Optrinet er noget slibrigt, men Udførelsen fuld af Lune og sandt Udtryk. J Tegningen ere nogle Urigtigheder. Belysningen, Coloriteen og Anordningen ere meget gode.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
J et andet Værelse: Et smukt Landskab af Saftleven. Rhinegn, Holdingen i det Hele og Afstandenes Vigelse er uforlignelig. Den varme Luft, der hersker i Stykket, er fremstillet med megen Sandhed. - To Stykker af Fablen med Cadmus, i Salvator Rosa's Maneer. - En nordisk Egn af Everdingen; meget skjønt. - Et Bonde selskab af Moliner. - To Jldebrande af van der Poel. Et Kjøkkenstykke, Figurerne i halv Legemsstørrelse. Sandsynligviis af Bassano. To Batailler af Hughtenburg. - En Læges Stue, af Beza. - En gammel Bonde, der afkjøber en Pige en Hane, af en ubekiendt Haand, men skjønt. - To Qvægstykker af Begyn J et tredie Værelse, hvor tilforn Dronningens Bibliothek fandtes, en Piazetta, en Poelemburg, et Par smukke Hundekotters, Fasaner og Duer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
J et fjerde Værelse: To Stykker af Palamedes, et Qvægstykke af Heinrich Roos, en Ostade. – Simon og Delilla, et stort Malerie af den nederlandske Skole, som har Fortjeneste. - En flamsk Fest med mange Figurer af Viekenboom. Jnteressant er Frederik den Fjerdes Kronning i Frederiksborg Kirke. Man seer hele Hofstaten, der lader til at være Portræter, og ikke langt fra Kongen staaer hans tro Hund, som en Neger passer paa. Kongen og Dronningen sidde paa Tronen og lige for Alteret de tre Bisper, alle i colørt Ordensdragt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
J et Cabinet findes alle Væggene behængt med Dronning Juliane Maria Slægtningers Portræter i forskjellig Størrelse, og midt paa den ene Væg Arveprinds Frederik i halv Legemsstørrelse. Sex Lænestole og et Skjærmbrædt, smagfuldt broderede af Dronning Juliane Maria. Jeg fik ikke Tid til at opholde mig længer her end i nogle Timer, men enhver, som har Konstsands og Konstsmag vil her i adskillige Dage finde tilstrækkelig Næring for sin Mand, ved at betragte denne Samling af for det meste nederlandske Arbeider. Göthe mener, "at Øjet danner sig efter de Gienstande, det fra Ungdommen af seer, og at derfor den venetianske Maler maa see Alting klarere og lysere end andre Mennesker. "Vi, siger han, der leve snart paa en smudsig, snart støvet, farveløs, Gjenskinnet formørkende Grund, og maaskee endog i snevre Værelser, kunne ikke udvikle af os selv et saadant Froblik. Men, kunde man spørge ham Nederlænderne see jo fra Ungdommen af Alt ikke klarere og lysere end andre Mennesker, og alligevel, hvor klart vide de udmærkede Malere af den nederlandske : le ikke at anbringe deres Farver, og hvor afgjort vil ikke Kappestriden, mellem dem og de italienske Mestere i mange Punkter endnu længe blive?
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
Om Capellet i Fredensborg Slot er ikke stort at sige. Det er saare simpelt. Paa Stolene findes meget omhyggeligen anbragt, for hvilke Hofofficianter de ere bestemte. Capellet blev indviet 1726 af Biskop Hersleb, altsaa sex Aar efter Slottet var bleven færdigt. Hoffet maa altsaa indtil den Tid have søgt Asminderød Kirke, hvor Dronning Sophia Amalia pleiede at høre Præken.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
Fra Fredensborg toge vi langs med Esremsøen til Esrom Kloster. En mere paradisisk Egn kan man ikke tænke sig, og man kan næsten ikke forundre sig over, at Valdemar i sin Henrykkelse foretrak dette jordiske Paradis for det himmelske, og ønskede evigen at leve paa sit Gurre, som ligger ikke fuldt en Miil herfra. Esromsø er omtrent en Miil lang og en halv bred. Paa alle Sider er den omgiven af smilende Kornagere og nydelige Boliger. Overalt sporer man en frodigere Natur, og det græssende Qvæg har her en Friskhed, Munterhed og Trivelighed, der hentryller os i de sydlige Landes skjønneste Egne. Man kjører næsten uophørligen igjennem Skov, som ingen Øxe, endnu har ødelagt, og i det man beholder Søen til Venstre, kan man paa en temmelig lang Strækning endnu øine det yndige Fredensborg, der, ligen stolt Svane, dukker sin hvide Hals op og ned imellem den Skov, som omkrandser den. Paa hiin Side Eskomsøen er en saadan Afvexling af Naturskjønheder, at Øiet ikke er istand til at overskue dem. Jgjennem tæt begroet Skov nærmer man sig nu Esromkloster. Melankolsk skjult i det grønne Mørke indbyder det til alvorlig Eftertanke. Forflytter man sig i Tankerne sex Aarhundreder tilbage i Tiden, hvilken ganske anden Skueplads finder man da ikke her. J denne ensomme Skov, hvor man nu neppe træffer et Menneske, hvilken Færsel, hvilket ganske andet Liv maa man ikke have mødt her i Middelalderen, Af det fordum saa berømte Klosters Bygninger er nu intet andet tilbage end Levninger. Vel hedder det, at den nu værende Amtsforvalter Bolig er en Fløi af det gamle Kloster, men da der temmelig langt nede paa Muren er anbragt Aarstallet 1669, saa synes det, rimeligt, at ma paa den Tid har indrettet den hele nærværende Bygning og kun benyttet sig af Murene. Paa den høire Fløi finder man imidlertid i Kjelderet svære Hvælvinger, og tæt ved, et Slags Bryggers der skal have hørt til Klosteret, og hvis Massiv hed ogsaa med Vished lader det formode. Kielderhvælvingen findes en Aabning, som indtil for nogle Aar siden har været tilmuret, og hvor man, da den blev brækket op, skal have fundet adskillige forbrændte Menneskebeen. Man har heraf villet uddrage adskillige Gisninger om levende brændte Syndere o. s. v. Det er eengang bleven Skik at troe, at Munkene skulle have gjort sig skyldige i alle muelige Afskyeligheder, men den gamle Regel, at man ikke bør nale Lucifer selv sortere end han er, gielder ogsaa her, og jeg veed ikke, hvorfor man uden videre Bevis skal gjøre Klosterdespotismen saa skrækkelige Beskyldninger. J Bryggerset eller Kjøkkenet staaer en stor Jernrist, ligeledes en Levning fra Klosterets Tid, men hvortil den egentligen er bleven brugt vides ikke. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
Om en passende Regulering af Priserne paa Livets Fornødenheder. Jngen Klage er i denne Tid almindeligere, end den over de første Fornødenheders uforholdsmæssige Priser. Men kun faa ere saa blinde mod deres egen Fordeel, at de jo, efter Pengenes betydelig Forbedring siden i Fjor, med Glæde vilde nedsætte Priserne paa de Fornødenheder, deres Flid leverer, naar de fleste andre Artiklers Priis rettede sig derefter, og enhver i sin Kreds medvirkede til, saa meget mueligt, at føre Alting igjen tilbage til Tingenes gamle Orden. Jngen tabte i Grunden, men alle vandt tvertimod ved en saadan giensidig Nedsættelse, da den vilde bringe nyt Liv i denstore Stilhed, der nu hersker i de fleste Næringsveie. Men gjensidig maatte en saadan Nedsættelse være, naar den skulde bringe os hiint ønskelige Maal nærmere, og det nytter kun lidet, at Enkelte indseende og paaskjønnende Pengeforbedringen, nedsætte Priserne paa deres Varer eller Arbeider, naar ikke een Aand besjeler Alle. Ei blot nytter det kun lidet, men det skader og meget, som ethvert Misforhold i Samfundet, og den Forvirring, der foraarsages derved, giver kun Anledning til Utilfredshed og Klage. Alle de Artikler, som kunne forskrives udenlands fra, blive billigere af sig selv, som en Følge af Concurrencen; thi vil den ene Kræmmer ikke nedsætte sine Vare priser, saa vil den anden, og for ikke at miste sin Næring, maa enhver saaledes rette sig efter Tiderne. Derfor er det omvendte Tilfælde nu indtruffet, som fandt Sted under Krigen. Den Gang var alt det Jndenlandske billigt mod det, der kom udenlands fra, nu er det, der kommer udenlands fra, for største Delen billigere end det, der forfærdiges indenlands. Det er det Jndenlandske, som trænger til Nedsættelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
Indenlandske Efterretninger. Den nyligen afdøde Biskop V. K. Hjorth var født paa Gunderslevholm i Sjælland, hvor hans Fader var Forpagter, den 13 October 1765, og deponerede fra Odense Skole 1783. 1791 blev han Capellan til Taarnby paa Amager. 1726 blev han ansat som anden, 1797 som første Capellan, og 1804 som Sognepræst ved Holmens Kirke, samt Provst ved Holmens Provstie. 1811 blev han Biskop i Ribe og Ridder af Dannebrogen. Han har fordeelagtig udmærket sig som populær Digter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
Forrige Veiermester ved Veierboden her i Staden, Andreas Thomsen, som den 26 Juli d. A. ved Døden afgik, havde, tilligemed hans tidligere afdøde Broder, Raadmand Hans Thomsen, i Fridericia, paa Grund af dertil allernaadigst forundt Facultas testandi, oprettet et gjensidigt Testament, hvorved var fastsat, at den ene Broder skulde arve den andens Formue, imod at efter den Længstlevendes Død skulde udbetales endeel ved Testamentet og senere Tillæg bortskienkede Summer. Raadmand Hans Thomsens Formue tilflød saaledes Veiermester Andreas Thomsen, som ikke allene forøgede de fælles med Broderen bortskiænkede Capitaler, men veldædigen fremdrog flere offentlige Stiftelser til at nyde Godt af den Formue, han nu har efterladt. Legaterne bestaae i følgende: I. Til meest trængende Borger-Enker i Fridericia. 9000 Rd. Spec. til den tydske Michaelis Kirke. sammesteds. til den tydske Kirkes Skole 5500 - 4, til Fridericia almindelige Fattigkasse. hvilke 4 Capitaler Testator har anviist i Speciesfonds. til Trinitatis Kirke i FriN. V. dericia . . 2000 Rbd.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
Til Frederiks Hospital her i Staden. til Tugt- og Forbedringshuset.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
For at forebygge, at de Udgaaende, naar deres Straffetid er udløben, ei formedelst Mangel paa Livets Ophold skulle forledes til at begaae flere Laster, skulle Renterne af de 10000 Rbd. anvendes til høist nødvendige Klæder, og noget til deres Ophold, i Særdeleshed de, som første Gang have været i Forbedringshuset, saavelsom og til de derværende syge Lemmer. til det Kongelige Jnstitut for Blinde til Jnstitutet for Døvstumme, 10. til Frue Kirke i Kjøbenhavn, hvortil er anviist en PanteObligation, hvorpaa Debitor skal afdrage noget aarlig. 11. til St. Hans Hospital. . .
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
Almindelig Hospital. til hvilke 2de sidste Capitalers Udredelse er anviist 20 Species=Actier. 13, til Landhuusholdnings=Selskabet. St. Petri Kirkes Pleiehuus. Helliggeistes Fattigskole. Frue Trinitatis . . . . . Nicolai Christianshavns . . 20. til Skolen paa Blegdamsveien, 1000 Rbd. Trøstens Bolig - den af Testator for Saltmaalernes Enker oprettede Kasse 23, til Søndagsskolen i Kjøbenhavn. Skolen i Forbedringshuset Kassen for tro Tjenestetyende 500 - Helliggeistes Kirke . . . Herforuden er bortgivet nogle Summer til private Personer og derhos fastsat, at ifald noget skulde blive tilovers, efterat samtlige Capitaler saavelsom Skiftcomkostninger m.v. vare udredede, skal dette Overskud tilfalde den tydske og danske Skole i Fridericia til lige Deling. Buffo-Sangeren Hr. Röeppke, der engang morede saa meget ved sin skjønne Udførelse af Capelmesteren i Venedig, har faaet Tilladelse til, den 30 August at give een Forestilling paa det Kongel. Theater. Det bliver den Tydskland, saa meget yndede Operette: Der Dorfbarbier. Hr. Dr. Rüge som Dorfbarbier Lux, Mad. Rind, Hr. Zink, Hr. Haa og Hr. Rosenkilde viser Konstneren den Velvillighed at understøtte ham.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
Commerceraad Marstrand har nu begyndt at forfærdige Drasiner af en hensigtsmæssig Jndretning. Adskillige ere allerede afsatte, og ikke Faa øve sig nu hjemme at løbe derpaa; thi da de ere et Slags Landskøiter, saa kunne de ikke bruges med Nytte uden foregaaende Øvelse. Frygt for, at Synets Nyhed skal gjøre al for megen Opsigt, synes hidtil at afholde de Fleste fra at gjøre offentlige Forsøg dermed. Men en skal jo dog være den første, paa Efterfølgere vil det ikke mangle, og naar man først er bleven lidt vant til Synet, vil man kunne løbe paa sin Draisine, uden at et eneste Menneske vil lægge Mærke dertil, eller finde noget Paafaldende deri. J Tydskland, skulle Draifinerne allerede være meget almindelige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
J Leipzig og flere Stæder løber man ideligen derpaa, og paa Poststationerne findes de til Reisendes Afbetjening. Der betales ordentligen Bompenge, deraf. En saadan Løbemaskine kan komme paa 40 til 50 Rbdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
J Nakskov er nu al Begravelse inde i Byen aldeles afskaffet. Fornemme og Ringe, Rige og Fattige blive alle jordede udenfor Byen. Hverken Stand eller Formue formaae her længere efter Døden at forskaffe den ene Borger et indbildt hæderligere Hvilested end den anden. Denne længe ønskede og med Hensyn til Sundheden saa gavnlige Indretning have Nakskovs Jndvaanere deres agtede og virksomme Borgmester Hr. Cancellieraad Pontoppidan, og sammes almindelig yndede Collega i Magistraturen, Hr. Cancellieraad Schwensen, fornemmelig at takke for, der for flere Aar siden først begyndte at interessere sig fordenne saa saare vigtige Sag. Ved nærværende Kirkeinspections Medlemmers forenede Bestræbelser har Nakskov nu faaet sin Kirkegaard udenfor Byens søndre Port, hvilken smukt indhegnet, afdeelt i Qvarterer og beplantet med Gran- og Lindetræer, yder et behageligt Syn for Alle, der passere Landeveien til og fra Byen. Kirkens Værge Hr. Reebslager Løv, en ligesaa dristig som hæderlig Borger, har fra sin Side gjort Alt forat pryde og forskjønne dette hans Opsigt og Bestyrelse anbetroede Sted. At Nakskovs nye Kirkegaard om en føie Tid vil blive et blandt de smukkeste Begravelsesteder, der haves i Provindserne, tør man med Vished haabe af den roesværdige Jver og ufortrødne Flid, hvormed denne brave Mand stadig vedbliver at virke til dens Forskjønnelse. (Mariboe Av)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
Aalborg, d. 15 August. J Torsdags Eftermiddag den 13de August passerede Borgerbevæbningen under Hr. Stadshauptmand Kruuses Commando, og det borgerlige Jægercorps under Hr. Capitain N. Wigelsens Commando, Revne for Hs. Excellence Hr. Geheimeconferentsraad og Stiftbefalingsmand v. Moltke. Hver for sig udførte sin Manøvre med Nøiagtighed og Hurtighed, hvorved de erhvervede sig Hs. Excellences opmuntrende bifald.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
Viborg. Snedker Schermer i Rind, der ved Jldebranden blev saa forbrændt, at han siden ikke har kunnet gaae fra sit Hjem, har med Bedrøvelse erfaret, at en Bedrager, af godt Udseende, 64 Tommer høi, klædt i blaa Matrosbuxer, har i hans Navn, begjært Brandhielp i Frisenborg Grevskabs Byer. Han skal have havt en falsk Præsteattest for, at være Snedkeren.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
Blandede Efterretninger. Göthe beskriver den offentlige Forhandling af en Proces i Venedig, som han med Rette kalder en Comoedie. Den fandt Sted i det hertugelige Pallads. Den ene Advocat var Alt, hvad en overdreven Buffo kun kan være. Af Figur, tyk, liden, men dog vever, en uhyre fremragende Profil, en Stemme som Malm, og en Heftighed, som om han af Hjertets dybeste Grund alvorligen meente, hvad han sagde. Jeg kalder dette en Comoedie, siger S., fordi Alting sandsynligviis allerede er færdigt, naar denne offentlige Fremstilling skeer; Dommerne vide, hvad de skulle sige, og Parterne, hvad de have at vente. Jmidlertid hver mig denne Maade bedre end vore Stue- og Cancellie-Optøier. Angaaende Omstændighederne derved, hvor artig uden Prunk, hvor naturligt Alting gaaer til, vil jeg søge at give et Begreb om. J en rummelig Sal i Palladset sadde paa den ene Side Dommerne i en Halvcirkel. Lige over for dem paa et Catheder, som kunde rumme adskillige Personer ved Siden af hinanden, begge Parters Advocater, umiddelbar foran samme paa en Bænk: Anklageren og den Anklagede. Klagerens Advocat var steget ned fra Cathedret; thi Dagsmødet var ikke bestemt til nogen Controvers. Alle Documenterne for og imod skulde, skjøndt allerede trykte, oplæses.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
En mager Skriver, i en sort ussel Kjole, med et tykt Hefte i Haanden, lavede sig til at opfylde sin Pligt som Oplæser. Sahlen var propfuld af Tilskuere og Tilhørere. Fideicomisser nyde i denne Stat stor Beskyttelse; en Eiendom, som eengang er paapræget denne Characteer, beholder den for evigen, og er den end, af hvilkensomhelst Vending eller Omstændighed, for adskillige Aarhundreder siden gaaet igjennem mange Hænder, beholder den første Families Efterkommere, naar Sagen paatales, Ret, og Eiendommen maa udleveres. - Denne Gang var Sagen høist vigtig, Klagen førtes mod Dogen selv, eller rettere mod hans Gemalinde, der ogsaa sad paa en liden Bænk, kun ved et ringe Mellemrum skilt fra Klageren, indhyllet i sin Zendal. Venetianerne gjøre sig meget til af, at Fyrsterne maa i deres eget Pallads møde med dem for Retten. - Skriveren begyndte at læse op, og nu blev det mig først begribeligt, hvad en ligefor Dommerne, ikke langt fra Advocaternes Catheder, bag et lidet Bord, paa en lav Skammel siddende lille Mand, men især det Sanduhr, han havde liggende for sig, havde at betyde. Saalænge nemlig Skriveren læser, ligger Uhret, men Advocaten er i det Hele kun forundt en vis Frist at tale i. *) Skriveren læser, Uhret ligger, den lille Mand har sin Haand paa det. Aabner Advocaten sin Mund, saa staaer ogsaa Uhret allerede opret, og det synker strax ned igjen, saa snart han tier. Her er nu den store Konst, at læse ind i Opløsningens Flod, at gjøre flygtige bemækninger, vække og fordre Opmærksomhed. Nu kommer den lille Saturn i største Forlegenhed. Han er nødsaget til, hvert Øieblik at forandre Uhrets horizontale og vertikale Stilling. Oplæsningen skeer hurtigen, eenstonigen, men dog articuleret. Den konstrige Advocat veed nu ved Skjærd at afbryde Kjedsommeligheden, og Publicum morer sig med ganske umaadelig Latter ved hans Løier. En Spøg, den meest paafaldende af dem, jeg forstod, maa jeg anføre. Advocaten bad ham, at læse langsommere, og da han udtalte de Ord, jeg giver, jeg testamenterer, gik Taleren heftigen løs paa Skriveren, og raabte: "hvad vil du give, hvad testamentere, du fattige, forsultne Diævel! du eier jo ikke det mindste i Verden. Dog, (vedblev han, i det han syntes at betænke sig), var hiin ophøiede Eier i samme Forfatning: han vilde give, vilde testamentere, hvad der hørte ham ligesaalidet til som dig." Man opslog en uendelig Latter, men strax antog Sanduhret igjen den horizontale Stilling. Oplæseren vedblev at brumme, gjorde Advocaten et suurt Ansigt, men alt dette er aftalte Løier. *) En herlig Jndretning, der i flere Lande maaskee fortjente Efterlignelse; thi naar der var Advocaterne tilmaalet en vis Tid, at tale i, saa ville Adskillige, hvis Væv saaat sige er en Guldvæv, ikke faae saa megen Leilighed til, med Sarcasmer, flane Vittigheder, Byanecdoter &c. at bortsnakke Tiden, paa deres Principalers Bekostning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
J Engelland forfærdiges nu Resonnansbunde for Claverer og Pianoforter af Oxehund, tilberedet som Pergament. De skulle give en renere Tone og være meget skikkede til at anbringe Accompagnement af Pauker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-22
Den berømte Huseland sammenligner i eet af de nyeste Hefter af sin Journal det nærværende Hav af critiske og Dagblade, hvoraf det ene stedse fortrænger det andet, med en literarisk Conversationscirkel eller stort Theeselskab, hvor enhver taler ligesom det falder ham ind, uden at tage det saa nøie med Tingen, heller ikke forsmaaer at indblande Anecdoter, Personligheder og Spøg, imellemstunder ogsaa lidt Ondskab og Gemeenhed, netop saaledes som det pleier at gaae til i Selskaber. Som critiske Domstole kan nu naturligviis en saadan Literatur ikke betragtes, og som saadan har den intet Værd. Men paa den anden Side yder netop denne brogede Blanding af Stemmer, denne evige Frem- og Tilbagesnakken, en uskatteerlig Fordeel, nemlig en Gjenstands frie, offentlige og mangesidige Undersøgelse. Publicum hører nu en Mængde forskjellige Meninger og Domme, og seer Gienstanden, fra alle Sider belyst for sine Øine. Derved maa nødvendigen Sandheden vinde, og efterhaanden den rigtige Mening, den rigtige Synsmaade udvikle sig hos selve Publicum - i Aandens usynlige Rige.