Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-06-29
Fædrelandet. Da Ole Kirks Andragende om Udskrivningsvæsenet og almindelig Værnepligt (see Gaarsavisen) angaaer en Sag af almindelig Jnteresse, vil det vist ikke være Læserne ukjært at erfare, hvorledes den er bleven optaget i den Viborgske Stænderforsamling. "Mange og gjentagne Anmodninger - siger den agtede Bondemand fra Beboerne af det Districder har valgt mig, om at forestille for den ærede Forsamling den Røst, der lyder fra hele Landets Egn angaaende almindelig Udvidelse af Værnepligten, bevæger mig til at fremkomme med et Andragende, hvis Udfald har saare megen Jndflydelse paa de hellig Følelser, der maa besiæle enhver retskaffen Huusfader og Huusmoder for sit Barns Fremtids Held og Lykke saavel i moralsk som i statsborgerlig Henseende. Saa længe som Bondestanden er den Klasse i Borgersamfundet, der i egentlig Forstand allene er pligtig at gribe til Vaaben for Fødelandet, da maa han sygne og hans Følelse som god Borger trykker hans Mod som Kriger; thi han veed det er ikke Konge og Fødeland, det er ikke hans Arne, Viv og Børn for hvilke han allene skal opoffre sin Tid, ja i fornødent Fald si Blod, men han veed tillige, at han desuden skal træde i Kampen til at værge for Mænd, hvis Pligt til at staae i Krigernes Rækker efter Naturens Lov ikke kan eller bør taale nogen Undtagelse, naar det gielder og Fædrelandets Hæder og Forsvar, forudsat af Kraften til at føre Vaaben dermed er forenet. Der imod naar ogsaa de andre Klasser i Forening med Bonden vil erkjende og opfylde denne saa naturlige Pligt, finder Bonden sig ikke længere tilsidesat, men da føler han sin Kraft; hans Mod bliver fast, og hans Tapperhed bringer ham Ære, og foruden den Opmuntring, en saadan Grundsætning vil skjænke Bonden, bliver han end ydermeere sikker mod de Misgreb, der stundom finde Sted ved de aarlige Sessioner, deels med Frilodder, deels i andre Henseender, da Erfaring har viist, at de mere Velhavende blandt selve Bondestanden ofte vide at unddrage sig fra Udskrivningen, hvorved Byrden end haardere lægges paa den Uformuende, der meest behøver den Fortjeneste, hans bedste Aar vilde skjænke ham. Det var meget at ønske, at Militairstanden kunde indrettes saaledes at den betragtedes som Ærens Stand, saavel for den Simple som for Officeren; en Stand, hvori enhver retskaffen Mand i Landet med Glæde maatte see sine Sønner indlemmede; en Stand, der tillige kunde være Statens Styrke, uden at den derfor skulde befordre Landets Ruin ved yderligere Paalæg og Byrder. Proponentens Forslag gik slutteligen ud paa en allerunderdanigst Petition til Kongen om en saadan Udvidelse af Værnepligten, at hver vaabendygtig Mand indtil en vis Alder maa være pligtig at bære Vaaden til Landets Forsvar, samt at det allern, maatte behage Hs. M. at lade næste Stænderforsamling forelægge et Lovudkast desangaaende. Blandt de Medlemmer som talte for og imod denne Sag sagde En iblandt andet: Vist er det, at enhver Stat bør forsvare sig, og ligesaa vist er det, at det vilde være en Nation uværdigt at antage en anden Mening. Vidner Historien om, at Danmarks Forsvarsvæsen ei var tilstrækkeligt, da synes dette kraftigt at tale for en mere hensigtssvarende Organisation deraf, hvilken især vil kunne erholdes ved en almindelig Værnepligt. Naar der endelig er gjort den Calcule, at en fjendtlig Occupation af en Provinds ikke vilde koste Lan ten saameget som Forsvaret til at afværge den, da har denne Beregning allerede fundet Modsigelse i Forsamlingen." Taleren opfordrede sluttelig Forsamlingen til at udtale sin Mening, om den anerkjender det Princip, at enhver Statsborger bør forsvare sit Fødeland, eller modsat. Et Medlem understøttede Andragendet som en vigtig Sag for hele Samfundet. To Andre erklærede sig derimod. Den kgl. Commissarius kunde ikke nægte, at det i sig selv er overeensstemmende med naturlig billighed, at alle Statens Borgere bør tage Deel i Landets Forsvar, men naar man tager Hensyn til de virkelige Forhold er det dog umiskjendeligt, at Værnepligten som den nu er, vil de blive ulige byrdefuldere for de øvrige Borgerklasser end for Bondestanden. Bonden er bedst skikket til at udholde de Anstrengelser som Armeens Vaabenøvelser medføre og kan nogenlunde leve af den Lønning som ydes Soldaten, hans Uddannelse for si fremtidige Kald lider heller Jntet ved Tjenesten, hvorimod denne endog har en meget fordeelagtig Jndflydelse derpaa. En stor Deel af Kjøbstædbefolkningen vil derimod være lidet skikket til at udholde hine Anstrengelser og vil paa ingen Maade kunne leve af Soldatens Tractement, men fremfor Alt vil det gjøre dem et altfor stort Afbræk i Uddannelsen for deres tilkommende Syssel. Heller ikke maa det forglemmes, at Kjøbstædindvaanerne, skjøndt uden at tjene i Armeen, maa forrette borgerlig Krigstjeneste, o. s. v. Et Medlem yttrede, at den Frihed for Værnepligt, der er tilstaaet enkelte Klasser af Samfundet, er erhvervet i Medfør af Lovene, og derfor ikke kan fratages, uden at derved gjøres et Jndgreb i lovbegrundede Rettigheder. Kommer Fødelandet i Fare, vil nok Enhver med Glæde værne om den fædrene GrundEt andet Medlem meente, at Bonden ikke vilde være tjent med at faae andre Klasser ind i deres Rækker, Mange ere mere kjælent opdragne, og den unge Studerende, Contoiristen og Haandværkeren tilbringer den største Deel af sit Liv under Stillesidden, saa deres Helbred bliver mindre stærkt &c. Herimod bemærke, de Ole Kirk, at det var haardt at høre udtalt i Forsamlingen at de høiere Stænder her i Landet skulde være saa forfinnede og svage, at de ikke skulde kunne udholde de Strabadser, som ere forbundne med Krigstjenesten, eller at der skulde være Fare for at de skulde fordærve Sæderne iblandt Almueklassen. - Et tredie Medlem yttrede, at en Sag af saadan Betydenhed som denne burde ikke afvises, allermindst paa samme Dag man havde nedsat en Committee om Amtsforvalternes Skriverpenge. Her handledes om Pligten at værne for Fødelandet, en Pligt, der efter sin Natur maatte paaligge enhver vaaben for Mand, men som her i Landet ved Tidsbegivenhederne er bleven indskrænket til en enkelt Borgerklasse, og da Pluraliteten af Forsamlingens Medlemmer hører til de Klasser som ere frie for Værnepligten, saa maatte en Afviisning uden Drøftelse end ikke ansees sømmelig. Sagen kom derpaa til Afstemning med Kugler, og med 33 St. mod 18 besluttede Forsamlingen at en Committee skulde nedsættes for at tage Ole Kirks Andragende under Overveielse. Ogsaa to andre høistvigtige og almeen interessante Gjenstande ere nu bragte paa Bane i den Viborgske Stænderforsamling: Stænder=Forhandlingernes Offentlighed og Danmarks Finantsvæsen, hiin andraget af Auditeur Roulund, denne af Agent Nielsen. Begge have givet Anledning til meget interessante Discussioner. Sagen om Offentligheden havde 48 Stemmer for sig og 3 imod, den om Finantserne 52 for og een eneste imod. Til Medlemmer af den for hiin udnævnte Committee valgtes: Assessor With, Procurator Otterstrøm og Grev Frys, og til den anden. Justitsraad Nyegaard, Auditeur Roulund, Procurator Otterstrøm, Tobaksfabr. Funder og Propr. Hastrup. - (Et Andragende fra en Deel Borgere i Aarhuus angaaende Danmarks Finantsvæsen er gjennem denne Stads Deputerede, Justitsraad Fleischer, bleven tilstillet sidstnævnte Committee.) Hvis man kan fæste Liid til de omløbende Rygter hedder det i Kieler Correspondent: saa ville Staden Altonas samtlige Deputerede sandsynligviis blive forhindrede fra at bivaane den næste Aars Stænderforsamling, og Suppleanterne Hr. Kjøbmand Sommer og Køhler samt Senator Gæhler indtræde i deres Sted.