Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-04-10
Fædrelandet. Tidligere har det nævnte Collegium - hedder det i bemeldte Blad – viis den samme Gunst imod afskediget Præst Peder Ditlev Faber, Oberst Conradt og Amtmand Stemann, og desuden har det høie Collegiunbeordret en Sagfører til at være Actor imod os paa den schleswigholsteinske Majoritets Vegne i den slesvigske Stænderforsamling. Det høie Collegium, hvorunder Oplysningens Udbredelse for en Deel ogsaa henhører, har, for ikke at tale om de reent offentlige Sager, det har paafort os, saaledes for 4 Personer, der følte sig ubehagelig berørte ved vore Artikler, gjort det overordentlig let, eller rettere fritaget dem for enhver Uleilighed og Udgift med at føre Proces imod os, og desuden har Collegiet ladet det Offentlige optræde som Anklager imod os i en Sag, hvor Jngen var fremtraadt som fornærmet; vi i det mindste have aldrig hørt et eneste Ord ymte om, at nogen af Schleswigholsteinerne, der ellers som bekjendt ere af et meget iltert Temperament, have meldt sig paa den schleswigholstein ske Majoritets Vegne. J og for sig bryde vi os ikke saa overordentlig meget om Processen med Hr. Schrader, komme vi ud af hele den øvrige Hærskare af Processer, faae vi vel ogsaa Bugt med denne, men vi troe i den Anledning, at det er paa Tiden, at Cancelliet gaaer i sig selv og spørger sig ret alvorlig, om det vil eller ikke vil, at her i Danmark skal existere en Oppositionspresse. Cancellie eller Justitsraad Reiersen har nu i længere Tid ikke fundet Anledning til at ansee det Offentlige for fornærmet ved nogle af vore Artikler, og viere overbeviste om, at alle Fornuftige have den Tillid til Cancelliets Opmærksomhed for den liberale Presse, at der virkelig heller ikke har være den fjerneste Anledning; derimod har Collegiet anlagt eller gjort det muligt at anlægge 5 privat Processer, og Følgen bliver den samme: det vil i Tiden blive en Umulighed for en Oppositionspresse at bestaae, naar enhver Embedsmand eller afskediget Embedsmand, der føler sig stødt over en Bladartikel, naar han ansøger derom, erholder fri Proces imod vedkommende Blad. Placaten af 1ste November 1837 om Mangel paa pligtskyldig Opmærksomhed og den Fortolkning, som Cancelli og Domstole have givet deraf, har allerede gjort det overordentlig vanskeligt, ja næsten umuligt, med nogen Frihed at berøre flere Regjeringsanliggender; den har saaledes skaffet Regjeringen, eller rettere sagt Bureankratiet paa et høiere Standpunct, en Slags Frihed for Omtale. Enhver seer let, at den uprivilegerede og ucensurerede Journalistiks Terrain derved er særdeles meget indskrænket, om den ogsaa selvfølgelig er bleven fri for Processer i Anledning af de Gjenstande, som den ikke berører, og skal denne Tryghed for Omtale nu ogsaa udstrækkes ikke blot til Amtmænd og Oberster, men ogsaa tilByfogeder og afskedigede Præster, saa kan Oppositionspressen snart ikke vove sig høiere, end med dybeste Beskedenhed og sømmelig Frimodighed udhæve hvad der muligt kunde være at udsætte paa en eller anden Vægter eller maaskee Gadecommissair Men dersom Cancelliet tænker – naar det saaledes har gjort en Oppositionspresse til en Umulighed her i Danmark. – at de Meninger og Anskuelser, som derigjennem skaffede sig Luft, ville forsvinde og døe hen, troe vi, at det høie Collegium tager meget feil, da komme tvertimod de hemmelige Selskaber, og deres Følger. Derfor meente vi, at det var paa Tiden, at Cancelliet saae sig vel for, inden det (Fædrel.) gik videre. Lovpriserne af det uindskrænkede Enevælde have tidtnok fortalt, at denne Regjering skulde være kraftigere og stærkere til at sætte sin Villie igjennem end de frie Forfatningers. Det turde være en af de mange Jndbildninger, hvormed man har skuffet sig selv og Andre, vort Enevældes Historie opviser i det mindste mangfoldige Exempler paa, at den absolute Konge har budet og befalet, og gjentaget sine Bud og befalinger, men det har Altsammen Jntet hjulpet, hans Embedsmænd have enten ikke villet eller ikke kunnet udrette hans Ærinde, Tingene ere forblevne i deres gamle Folder, og tilsidst ere Lovene og Anordningerne blevne gamle og forglemte. Dette har allerede Fortidens Historie viist, og den er dog saa bunkel og indhyllet i Hemmelighedens og Taushedens Mørke. Hvor mange Kongebud, Resolutioner og Rescripter vil Eftertiden ikke finde i Archiverne, uden at de ere komne videre, eller have havt anden Følge, end at vedkommende Autoritet har om Sagen enten taus ved sig selv eller maaskee ved en Paategning vedtaget: henlægges eller stilles i Bero indtil videre." Det er forgeligt, men det er desværre sandt, at mange velvillige og hensigtsmæssige Beslutninger af de enevældige Konger ikke ere naaede videre, og naar Embedsmændene ikke have villet eller ikke have kunnet, saa har den enevældige Konge staaet ene, og man har kunne tilføie - forladt. Dersom derfra Enevældets Jndførelse af var blevet ført et Register over Kongernes udgivne Beslutninger, vilde en Historieskriver, som nu gjennemgik det, visselig ved en stor Mængde af dem være nødt til at gjøre Vedtegningen ikke udført. Nutiden har lært Kongerne at betroe deres Beslutninger ikke blot til Embedsmændene, men ogsaa igjennem Pressen til Folket. De have derved opnaaet en noget større Garanti for, at deres Villie udføres, men en Følge deraf er det ogsaa, at det bliver mere kundbart og ikke saa let glemmes, naar det sees, at Embedsmændene enten ikke kunne eller ikke ville sætte det igjennem, som den enevældige Konge har paalagt dem. Vi ere nu inde i den fjerde Maaned af Aaret 1843, og endnu er Budgettet for 1843, der ifølge sit Begreb som et Overslag for et kommende Aars Udgifter og Jndtægter skulde udgaae, førend Aaret begyndte, og som Hs. Majestæt Kong Christian den Ottende gjentagne Gange offentlig paa det Jndstændigste og mest Jndtrængende har befalet sine Embedsmænd skulde udkomme førend Aaret begyndte, endnu er dette Budget, sige vil ikke udkommet. Vi beklage af Hjertet Hs. Maj. der ikke hos sine Embedsmænd har kunne finde tilstrækkelig villie eller tilstrækkelig Evne til at udføre sin allerhøieste befaling, og vi vente, at der vil blive statueret et Exempel. Deri vil Hs. Maj. finde Sympathi hos Folket, thi alle oplyste og dannede Mænd sætte stor Priis paa en stærk og kraftig Regjering. Som bekjendt vidste man her i Januar Maaned Udfaldet af det engelske Finantsregn skab for det sidste Qvartal af 1842. (Fædrel.)¬