Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1807-10-17
Om Barbersvenden, Sygehusets og Daaretistens saakaldede Jnspecteur Belling kunde være smittet af Paroxysme, eller Deelire, maae de bedst kiende, som have den særdeles Ære at profitere af hans daglige og natlige Omgang; men jeg ikke kan bestemme; dog derimod, at han maae besidde en sort Siel, vil vel ingen Veltænkende tvivle om, som har læst hans uforskammede og mig paa Æren graverede Avertissement, i Anhauget til Adressecontoirs Efterretningen No. 41, hvorudi han forekommer, som Spystuen, der udgyder sin Forgift paa de reneste Steder. Visselig skulde jeg ikke have nedladt mig til at besvare hans Usandfærdigheder, saa stærk Skygge end hans brutale Aand derved søger at kaste paa min Reputation, dersom det ej var for de iblandt Publicums Lettroende og endnu flere Pøbeltæntendes Skyld, hvilke gribe kiærkommen enhver opdigtet Usandhed, for igiennem Udspredelser at forvandles til Byerygte, der forøges, ligesom Snebolden bliver større ved at omvæltes Først ham saaledes indsæbet, strider jeg til høitideligen at barbere ham, ved at meddele Tingenes sande historiske Sammenhæng, denne nemlig: Forinden Mad. Elsner afreiste i Junimaaned d. A. til Kiøbenhavn, bortleiede hun selv til Mad. afg. Jan Elertsens Overværelserne i Huset i Langerækken, nu Mikaelis almindelige Fløttetid at tiltræde; Sønnen Skibsstyremand Christen Elsner, efterlod hun, tilstaaede ham Værelsernes Disposition og Afbenyttelse, endog at kunne indtage andre til Beboelse i fornævnte Tidsrum. Dette fik jeg Hændelsesvis at vide, talte til ham, og blev af ham tilladt at indflytte: dog forbeholdt han sig det lidet Kammer øverst oppe paa Loftet til Opholdsted, om han skulde tiltrænge samme, itilfælde hans engagerede Reise med et i Sandvigsholmen liggende Skib som han da formodede snart seilfærdig, ikke gik for sig Nøglerne den til ommeldte Kammer undtagen) nedlagde han hos i Under værelserne tilleie boende Mad. Geelmuyden, for, paa Anfordring at leveres mig, da han for det meste var ombord. Jmidlertid hørte jeg, at Billing paa sin Kones Vegne i Fam lie med Mad. Elsner skulde passere for en Espece af hendes Commissionair, og at hun, til skyldige Renters og videres Bestridelse, hvorunder een Sønnen tilstaaet Rdlr.; ugentlig imedens han her var hiemme uden Empløi, havde sendt Belling endeel Meubler for at realisere i Penge, og deraf giøre sig betalt. Det te syntes at give mig Anledning som jeg siden hiertelig fortrød) første Gang at gaae til ham, da han svarede mig ingen Myndighed at have, henseende bemeldte Værelser; men, som maatte ankomme paa Styremand Elsner, hvis skriftlige Tilstaaelse jeg ogsaa strax fik, overleverede Belling samme; hvorvel han ikke troede, at Mad. Elser fordrede nogen Betaling, monverede han derom, paa foregivne Grunde af sine mange Byrder og Udgifter for hende, som han dog havde Sikkerhed for under sin Værge. Jeg fik hans Samtykke til Elsners Jndvilgelse, dog med Betingelse, formig at flytte ud igien saa betids, at Mad. Elertsen ikke hindredes til rette Tid at indflytte, noget som faldt af sig selv, og gav jeg ham Bevis for at betale en Kiendelse af 2 Rdlr. ved Udflyttelsen. Næste Dag den 3die August) kom han til mig i det Logi hvor jeg endnu var, fulgte mig til Mad. Geelmuyden, hvor jeg modtog Nøglerne, gik op og viste ham Værelsernes Forfatning, som han sagde sig ikke forhen at kiende, han forlod mig, ønskede mig til Lykke i Værelserne. Efter et Par Dages Forløb flyttede jeg ind; Elsner kom siden i Land, tagende paa Kammeret, hvorhen han havde opflyttet sit Tøi, saasom Reisen blev ei af. Fiorten Dage før selve Mikaeliddag, hørte jeg fra mine Værelser en høirøstet Karl nedenunder hos Mad. Geelmuyden, han kom strax derpaa op til mig og det var Belling. Paa hans Tilspørgsel, naar jeg vilde flytte, blev mit Svar: betids for Flyttetid, og da jeg ophævede min Husholdning, samt frafaldt min første Tanke at indlogere mig paa Landet, formodede jeg at tage til Mad. Feiss paa Markeveien, hvor jeg allerede hentede min Middagspise. To Dage derefter sendte han sin Tienestepige med Regning og lod mig kræve de 2 Rdlr., disse jeg nægtede at betale forinden jeg udflyttede; men Løverdagsaften den 3die October var jeg gandske udflyttet, og Søndags Formiddag leverede jeg Styrmand Elsner Nøglerne tilbage, da jeg i det samme lod min havte Tienestepige tilbringe Belling en Billet med Betydning herom, og hvor jeg nu logerede, samt at de 2de Rdlr. skulde betales imod Bevisets Tilbagesendelse, om min Udflytning og Nøglernes Tilbageleverelse til Elsneer, sen; men som i sit mundtlige Svar til Pigen, forekom at tage Parti med Belling. Ensin, Beviset kom ej tilbage, ligesaalidet som noget Svar fra Belling; men nedrig nok er han offentligen i Avisen den 10de sidstleden, iblandt de flere hans fornærmelige Udladelser, at foregive sig uvidende om mit havende Opholdsted, og det, som endnu mere mørker hans Træk, at benægte for de af mig til ham udskikkede Beskikkelsesmænd med 2 Rdlr., at han havde faaet nogen Billet fra mig; truende at ville kaste Styrmand Elsner ud fra sit Kammer, for kan jeg tænke at giøre dette unge Menneske uden Empløi, hvilken han har tilbageholdt (efter dennes sigende) de resterende Ugepenge, endnu meere ulykkelig ved at blive husvild til overhængende kritiske Vinter. Efterat jeg saaledes har demasqveret Karlen, lader jeg alle rerskafne Læstre jugere imellem os, skulde han endnu, som det kaldes paa tysk, bellen imod mig i Aviserne, svarer jeg ham aldeles intet mere; men forbeholder min lovlige Ret og Anke imod ham til Tid og Sted; imidlertid efter Ordsproget: skinner Maanen ligefuldt ihvormeget Hunden giver imod den. Bergen den 15de October 1807. Gyldenkrantz.