Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-07-26
Anna Jürgens bekiendte, at mange af hendes Moders, Lena Jürgens onde Gierninger vare blevne hende ubekiendte, og at hun kun veed, at Esta Andersen, og Kay Møllers Kone, eiede et af Vox forfærdiget Barn, som Joh. Breda i Flensborg havde døbt førend han blev brændt, og at hun med dette Barn kunde tilføje Folk Ondt, naar hun i deres Navn stak Barnet. Mette Fushen vilde i Begyndelsen intet bekiende og da hun stærkt blev pinet, anstillede hun sig død. Byfogden spurgte Andre, hvad han skulde giøre, og fik det Raad, at han skulde iføre Hexen en Serk, som var gjort af en gammel papistisk Alue (?). Da dette var skeet, bekiendte hun, at hun med benævnte Lena Jürgens havde nedgravet Potten, og at hun desforuden havde givet Thomas i Nübel noget af hans Hovedhaar at spise i et Stykke Ost, hvor paa han døde. - Klagerne paastode efter disse Bekiendelser deres Ret og Fredag efter Qvasimod, blev Dommen afsagt. De Anklagede bleve paa et af 40 Dragter Ved bestaaende Baal, bundne til Pæle, brændte. - 2) Cathrine Eggerds, berette Acterne var en berygtet Troldqvinde, men i Betragtning af hendes Broder Byfogden, blev hun ikke offentligen anklaget, uagtet hun havde stiftet megen Ulykke, indtil omsider Himlen selv blev fortørnet over hende. Da Broderen overbevistes om den Fare, hvori hun svævede, raadte han hende, at tage Flugten, men hun undslog sig derfor. Hun blev paagreben og af Borgere bevogtet. Under hendes Fangenskab bestræbte hendes Broder sig, at overtale en Borger, mod en Belønning af en Thaler, til at forgive hende. Klagepunkterne mod dette efter Acterne at dømme, sandsynligviis forrykte Fruentimmer, vare: a) at hun havde foræret H. Tøffelmagers Kone en Pude, forderved at bevirke, at hendes Mand skulde blive veed paa den af ham frugtsommelige Tjenestepige og igjen holde af hende selv; b) at hun er mistænkt for, at have paadraget Hans Bundtmager en langvarig Sygdom. Den Syges Kane gik til Eckernførde, for at raadspørge den berømte Doctor Christopher Smyt, og da den Anklagede hørte dette, sagde hun d. 6 Mai 1551 i Overværelse af adskillige Indbyggere, at det vilde være forgjeves om ogsaa ti Læger kom. Doctoren forlangte af den foregivne Troldqvinde, at gjøre den Syge Afbigt, paa det han kunde blive sat istand til at hielpe ham, men Qvinden nægtede det, udstødte skrækkelige Skjældsord, mod Doctoren og spaaede ham stor Ulykke, hvilken ogsaa begyndte at indtræffe dermed, at hans bedste Hest samme Nat kreverede. c) At hun adskillige Gange var løben hen til H. Plattenslagers Dør, for at udstøde Trudselsord, hvorpaa stor Ulykke rammede ham; d) at hun et Aar førend sit Fangenskab havde været nogen udenfor Jørgen Maeses Huus og blæst ind igjennem den halvaabne Dør. Over lignende Ulempe klagede Naboerne, og navnligen, at hun for Hans Dreiers Huus, uden Klæder paa var redet paa en Bjælke. e) At hun havde været med et Hjul udenfor Anna Pantsermagers Huus og sagt; du skal ikke trives paa Liv og Gods, og din Mand skal ikke komme levende til Slesvig, hvilket ogsaa indtraf. - Hun nægtede mange Kjendsgierninger, men paastod, at det ikke havde været hende, men Fanden, der antog hendes Skikkelse. - Pinebænkens Ovaler tvang hende omsider til fuldkomment at bekiende sin Brøde d. 16de Juni 1551. Den paafølgende Dag blev hun, som Troldqvinde, dømt til Jlden, og samme Dag hendes døde Legeme brændt. - 2) Efter C. Eggerds Død blev Abelke Steenbrygger taget i Forhør, for at erfare af hende om den Første har havt Medskyldige. Den sidste nævnte Gelbarsches fra Angeln og Mette Framen, og forklarede, at C. Eggerds og M. Framen havde fyldt en Potte med alle Slags Pulvere i alle Diævlers Navn og derved dræbt den Gottorfske Tolder og Vicarius ved Domkirken Luchts Kjøer. Da Gelbharsches hørte til Jurisdictionen Roest, saa blev A. Steenbrygger sendt med hende derhen til Confrontation. Det der afholdte Forhør indeholder endnu adskillige Udsagn af samme Slags, blandt andre, at hun har slaaet Melk paa hede Stene, at 18 Troldqvinder havde nedgravet Potter med Dødningebeen under den Slesvigske Port, paa det Staden skulde forarmes; at hun havde forvoldet den hæderlige HemkeRumor en Skade paa Skuldren, og holdt ham et Aar i Sengen o. s. v. Vicarius N. paastod derpaa sin Ret og de Anklagede bleve d. 28 Juli 1551 dømte til at brændes. Da M. Framen styrtede i Jlden, raabte hun, at hun var uskyldig. Lectoren ved Domkirken sagde derpaa til den hosstaaende Lucht, skulde denne Kone være uskyldig, saa vilde jeg ei for al Verdens Gods være i dit Sted, og Gud vil vidunderligen straffe. Strax derpaa mistede Tolderens Kone det ene Øje, og denne ellers rige Mand døde i største Fattigdom.