Aalborgs Stifts Adresseavis, 1827-01-01
Ved atter at vende et Blad i Krønikens Bog ville vi, efter forrige Aars Skik, kaste et Tilbageblik paa de vigtigste, siden sidste Aarskifte indtrufne, Begivenheder, skuede fra en historisk-politisk Synspunkt. Rigt paa blodige Optrin i ødelæggende Ledingsfærd, eller paa store Statsomveltninger og Throners Kuldkastelse, eller andre slige store Begivenheder, som staae tegnede med udmærket Skrift i Aarbøgerne, var Aaret vel ikke, men nogle af dets Tildragelser kunne dog fortjene Opmærksomhed, deels for deres vidtudseende Tendens, skjønt samme valtes i Fødslen, deels for de uberegnelige Følger, som muligen i sin Tid kunne spire af det Sædekorn, som lagdes iaar. Først vende vi Opmærksomheden hen mod Nordosikanten af vor Verdensdel, til Rusland, hint mest kolossale af alle Keiserriger, og vi mindes da, at der allerede ved forrige Aar skifte var indløbet Tidende om Keiser Alexanders dødelige Afgang i Taganrok den 2den December, men vi vidste den Tid ikke andet, end at den ældste af hans efterlevende tre Brødre, Storfyrst Constantin, skulde være hans Efterfølger paa Ruslands Keisersæde. Saaledes troedes i selve Residensen, indtil i Julen, da der kom Efterretninger fra Keiserinde Moderen, Ypperstepræsten og fra Constantin selv, at Thronfølgen, efter Testament af den for tige Keiser og efter Constantins givne Frasigelse, ej skulde tilfalde ham, men den næste Broder Storfyrst Nikolaus. Men da Tropperne i St. Petersborg den 26de December skulde sværge denne ny Keiser, opstod et Oprør iblandt mange Regimenter af dem, ledede for det Meste af Fyrster og Adelsmænd af de høieste Slægter, under Paaskud af at Constantin skeete Uret og at han burde være Keiser; men ved et rask Angreb af de tro forblevne Tropper og kraftig Brug af Kartætsker adsplittedes Mængden og nogle at Hovedmændene bleve tagne og forvarede. Vel indtraf denne Begivenhed nogle faa Dage før Udgangen af 1825, men den maatte tages med her, deels fordi den ved forrige Nyaar her var endnu ukjendt, og deels fordi Ruslands Historie her hensigtsmæssigere deles efter Keiserskifte end efter Aarskifte. Forhørene i denne Anledning bragte for Lyset, at der allerede i flere Aar, efter de Russiske Hæres Hjemkomst fra Frankrig og Tyskland, havde over hele det Russiske Rige udbredt sig en mægtig Sammensværgelse, som havde til Formaal ikke mindre end at myrde Keiseren og hans hele Æt og, som det synes, deele hele Riget i flere aristokratiske Føderalstater. For at bevirke Troppernes almenere Deltagen, begyndte vel Oprøret under Paaskud af at udraabe Storfyrst Constantin til Keiser, men Hensigten hermed var ene at bringe Revolutionen i fuld Gang. Efter skeete Undersøgelser bleve nogle af Sammenrottelsens første Ophavsmænd henrettede, Andre, som imidlertid vare paagrebne, sendte til paa Livstid at arbeide i Siberiens Malmgruber, atter Andre straffede paa anden Maade efter Sagens Lejlighed; og saaledes blev dette Oprør, hvortil Planen var af de mest omfattende, som den nyere Historie har at opvise, kvalt just i sit Udbrud, og de mange fornemme Herrers Henrettelse eller, hvad der er næsten ligesaa slemt, deres Forviisning hen i Siberiens Bjergværker, vil i lang Tid efterlade et advarende og afskrækkende Jndtryk hos deres Paarørende, næsten i enhver af Ruslands mægtigste Ætter. - Bidrag til Døgnets Historie i Rusland afgive iøvrigt Keiser Alexanders og hans ikke længe ham overlevende Enkekeiserindes pragtfulde Begravninger samt Keiser Nikolauses højtidelighedsfulde kostbare Kronning i Moskov, samt den store Jldebrand, som ødelagde Magasinerne med Skibsforraad i Cronstadt. og efter al Sandsynlighed var paasat. - J Henseende til sin politiske Vandel synes den nuværende Keiser ganske at ville vandre i sin hedengangne Broders Fodspor og ikke allene selv holde Fred med alle andre Nationer, men endog, saavidt muligt, opretholde den imellem disse indbyrdes. Men som Jngen kan have Fred længere end hans Nabvil, saa har han heller ikke kunnet undgaae at see sine Kavkasiske Grændseprovinser hæriede ved et uventet Jndfald fra Vestpersien under det Riges Kronprinds Abbas Mirza, som æggede nogle Folkestammer til Affald fra Rusland, men den der værende Russiske Armee under General Yermoloff trængte snart med bekommen Forstærkning Perserne, tilbage over Grændsen og bragte Grændseprovinserne og disses Jndvaanere igjen tilbage til Orden, og da det ikke synes rimeligt, at Russerne ville lægge an paa at gjøre Erobringer eller vinde nye Lande paa den Kant, er det at formode, at bemeldte Perserkrig vil endes uden væsentlig vigtige Følger. - Mod Tyrkiet antog Rusland en meere bydende Stilling, hvilket havde til følge, at de fra Tyrkisk Side i Langdrag trukne Underhandlinger nu endtes ved Tractaten i Akjerman, hvor Porten indvilligede i alle Ruslands Fordringer med Hensyn paa Fornyelse af Moldavs og Vallakiets Privilegier under Russisk Garanti, Servi ernes Religionsfrihed, samt Afstaaelse af nogle Kubanske Forter ved Sortehavet.