Aalborg Stiftstidende, 1838-06-23
Et høiaatet Publicum bedes venligst undskylde, at jeg haver tøvet saalænge med at svare paa de ni Præsters gjentagne hadefulde Angreb udi denne Tidende; men det haver for mig og Flere været et meget vanskeligt Foraar at skrive udi, thi midt udi den travleste Saatid befatter man sig ikke gjerne med deslige allatria. Da jeg imidlertid nu haver faaet tilsaaet (D. F.) vil jeg ikke længere holde mig tilbage, og det saameget destomindre, som jeg underhaanden erfarer, at mit Svar sees med Begjerlighed imøde her og der udi de danske Provindser, hvilket endogsaa de offentlige Blade udvise. Thi den Lykke haver jeg havt fra første Begyndelse, at mine Udarbeidelser have huget mange brave og fornuftige Mænd omkring i Landet, saa at de endogsaa ere eftertrykte i flere adskillige Blade med tilføiet Berømmelse over autor, medens derimod de ni Præster have maattet taale, at man haver peget Fingre ad dem ligefra Skagen indtil Colding, fra Øresund indtil Ringkjøbinafjord. Mig kan Enhver forstaae, saavel den Lærde, som den Ulærde; dem derimed kan Jngen blive klog paa hvem de er, hvad de vil, hvad de farer efter, hvad de fægter efter. Det Bedste, de endnu have gjort, var, da de i to Aar taug gandske stille. Men saa kom denne Ussing, og saa hang de sig strax ved ham. Siden maatte Dr. Hald holde for- og tilsidst kastede de sig som i Glenter over trende gandske uvedkommende Mænd, 80. Dr. Frost, Provst Nannestad og Sognepræst Steen Blicher, hvilke de ligesom have sat Kniven paa Struben, for at tvinge dem til, at sammenskrive hvad de ikke selv gider gjort. Et nydeligt Comportamento af geistlige Mænd. Men Tiden skal vise, at de have gjort Regning uden Vert Thi med Kirkens Reform indvendignd vil Ussing aldrig befatte sig, allene af den Grund, at han er en Jurist og en Assessor; Dr. Hald vil heller ikke gjøre det, eftersom det Hele kan være ham ligegyldigt, da han haver det største Sognekald paa chersonnesus cimbrica udi Besiddelse; Dr. Frost vil ligesaalidet gjøre det, da der udi den ganske Kirkehistorie ikke findes noget Exempel paa, at en gammel Stiftsprovst, som ogsaa er Ridder, haver bemænget sig med Nyheder; Provst Nannestad kan ingenlunde gjøre det, da han saa gandske nylig er kommen til Provsteværdigheden, og Steen Blicher gjør det partout slet ikke, da man af hans sidste Avertissement erfarer, at han haver Nok med sine egne Vilkaar at skaffe og desformedelst kun kan føle sig lidet genegen til at melere sig i disse Affairer. Alting hos disse ni Præster skal nu lade saa helligt. De tænke slet ikke paa sig selv, men ene og allene paa den stakkels Kirke. De bryde sig slet ikke om Offer og Accidenttier - Gud bevares, Nei, de bekymre sig bare om det Aandelige. De spørge hverken om Præsteoste eller om Yde gjæs, men kun om det Overjordiske. Ja naar Nogen vilde troe dem, de hellige Skalke! Men kunde man læse i deres Hjerte, vilde det snart vise sig, at Forskjellen paa deres og min Færd er, at hvad jeg siger høit, det tænke de i al Stilhed og Geheimhed. Jeg haver aldrig kunnet med at hykkehverken med Værdighed eller uden Værdighed; som jeg er, saadan giver jeg mig. Det er min oprigtige Mening, at den gandske ikke haver nogen Nød med Kirken, og det skal aldrig forvolde mig noget Hovedbrud, hvorledes hun skal komme udaf det. Hun hytter sig nok, det er min mindste Sorg. Det er ikke i alle Lande hun haver det saa godt som her. Den bør være Maade med alle Ting; est modus in rehus. Naar hun haver sin ordentlige Betiening, bør hun dermed lade sig nøie Men her ligger Nerven udi det Hele. Hvorledes faaer hun Det er, Jmod hine i Præster." sin ordentlige Betiening, naar vi Præster ere saa slet aflagte som vi ere, hvorledes faaer hun sin ordentlige Betiening, naar vi dagligen med Smerte maae komme ihu alle de Herligheder, som, udi Løbet af de vantroe Tider ere gangne fra vore Kalde; Oldenflesket haver jeg allerede vedrørt udi en af mine forrige Opfatter; men det er kun en liden Deel af det Hele. Hvad er der blevet af vore Anner- og Mensal-Gaarde? Hvad er der blevet af vor Qvægtiende in natur, Min Formand i dette Kald fik 95 levende Gjæs - hvad er der blevet at dem, 95 Par Kyllinger, hvad af dem, Et Læs Hø af hver Mand - hvad er der blevet af det: - Infandum re novo dolorem. De ni Præster ere saa hidsige paa en Reformation; men der er altid noget Ængsteligt ved enhver Reformation, og de skulde betænke, at det var ved den herudi, Landet for circula 300 Aar siden stedfundne Reformation, at Geistligheden mistede sine største Herligheder. Det kan gjerne være, at den gjorde adskillig Nytte i andre Henseender, men os Geistlige satte den paa en simpel Fod. Og i den følgende Tid haver man vedblevet at tractere vore Levebrød som et Slags offentlige Divisions- og Subtractions=Øvelser; men de tvende andre Species (sc. additio & multiplicatio, haver man gandske ladet af Sigte. Saasnart noget Nyt kom op, og der spurgtes: hvor tage vi Penge fra dertil, blev Enden paa Visen, at vi Præster nok kunde rykke ud dermed. Saaledes bleve vore Kalde beskaarne snart af Seminarierne, snart af Amtsprovsterne, snart af Banken. Den Eneste af den nyere Tids Kjepheste, som man ikke haver tvunget Geistligheden til at lægge Bidsel paa, er den indbyrdes Underviisning, hvisaarsag vi ogsaa altid have anseet denne uskyldige Jndretning med gunstige Øine, hvilket vore i sin Tid indgivne Rapporter noksom udvise.