Aalborg Stiftstidende, 1843-10-09
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 7de October. Efter Fædrelandet er en af de nylig til Medlemmer af det islandske Althing udnævnte Personer, Provst Jon Petersson allerede ifjor ved Døden afgaaet. Da "Berlings Tidende paa ingen Maade vil anerkjende dette Dødsfald, eftersom Provsten ikke er officielt død eller Collegiet skal have erholdt nogen Anmeldelse heraf, stadfæster Fædrelandet, nu sin Beretnings Rigtighed ved Uddrag af Breve fra Syssel manden, Lægen og Provstens i hans Provsteembede constituerede Søn, der alle berette det islandske Althingsmedlemsforudgangne dødelige Afgang. Fædrel." bemærket i sin Slutningsartikel herom: "Man har iøvrigt allerede længe været kjed af Berl. Tidendes paalidelige Kilder", denne Historie viser noksom, at for Grossereren er Kildetiden forbi. Det udkomne ellevte Hefte af "Pantheon, leverer Statsminister Stemanns Portrait, og en kort Biogrophie, hvoraf vi meddele Følgende. – Familien Stemann er fra Westphalen, der i Begyndelsen af det 17de Aarhundrede, over Hamborg, hvor den første os bekjendte Stemann var Kiøbmand, indvandrede til Hertugdømmerne. Familien tilhørte her i flere Generationer fornemmelig Embeds- og Præstestanden, og paa den sidste hentyder det Vaaben, der senere tildeeltes den. Statsminister P. C. v. Stemann er født den 14de April 1764, undervistes privat under den strænge Faders ombyggelige Tilsyn, blev Student, da han var 14 Aar, og manuduceredes af Edvard Colbiørnsen, til fuldstændig juridisk Examen, som han 1781 underkastede sig med bedste Charakteer, udnævntes samme Aar til Kammerjunker, og fortsatte 17811783 sine Studeringer i Kiel, hvor han omgikkes fortrolig med Rahbek. J dette Mellemrum foretog han sin eneste egentlige Udenlandsreise, en Udflugt til Nordtydskland, Berlin og de sachsiske Lande, sandsynligviis for at gjøre praktisk Bekjendskab med Bjergværksdriften. Strax efter Hjemkomsten blev han Auscultant og 1784 Committeret af det daværende Bjergværks-Directorium. J Aaret 178384 bereiste han de norske og svenske Bjergværker, og blev ved denne Leilighed optaget som Medlem af det norske Videnskabers Selskab. Han indtraadte i Ægteskab 1788 med en formuende Kjøbmands Datter, Jomfru Wasserfall, blev samme Aar Auscultant i Høiesteret, og kjøbte Gaarden Bentzonslund ved Holbek, hvis Drift han selv ledede, og hvor han i en Række af Aar tilbragte Sommeren. 1789 blev han Assessor i Høiesteret, skal her have sluttet sig til den liberale Fraction, og forblev yngste Assessor indtil han 1798, da den bekjendte Omorganisation af Amtmandsposter var foregaaen, udnævntes til Amtmand over det saakaldte nye Sorø Amt. Hermed forenede han fra 1802 Jnspectionen over Sorø Akademies Jordegods, og fra 1803 Bestyrelsen af Overhofmesterembedet ved samme Akademie. Det var i denne Stilling hans store administrative Talent i en lang Aarrække udviklede sig med en saadan Energie og Omraade, at det skaffede ham en virkelig Navnkundighed, ikke blet i hans nærmeste Omgivelse, men over hele Landet. Han indskrænkede sig ikke her til en ny Ordens Jndførelse og mangfoldige specielle Forbedringer i hans egen Embedskreds, men deeltog jævnlig i Foranstaltninger, der vare af Vigtighed for det Hele. En af de første Gjenstande for hans Opmærksomhed var det forsømte Veivæsen, og Reglementet for Sneekastning (Ocbr. 1799, var i det Væsentlige hans Værk. Forordningen af 1801) for Befordringsvæsenet skal være conciperet af Stemann. Han havde væsentlig Andeel i den provisoriske Organisation af Fattigvæsenet paa Landet i Sjælland, der i 1809 blev udvidet ogsaa til de øvrige danske Provindser. Ligeledes havde han vistnok megen Andeel i Anordningerne om Skolevæsenet, hvis Udførelse i Sorø Amt han senere kraftig ledede, i Forening med Amtsprovst Mønster, der døde som Biskop i Aarhuus. J Krigsaarene var hans Virksomhed for Landeværnets Organisation saa bekjendt, at Engelskmændene, skjøndt de havde adsplittet Hovedcorpset ved Kjøge, efter Sigende dog ikke uden en vis Forsigtighed nærmede sig Skovegnen omkring Sorø, som de ansaae for det Middelpunct, hvorfra hiin Folkevæbning var udgaaet. Hos den Øverstcommanderende over de hannoveranske Tropper, der besatte denne Egn, Linsingen, en ædel og brav Mand, vandt dette Stemanns Forhold saa megen Agtelse, at der dannede sig et Venskab imellem dem, der blev til Fordeel for Egnens Beboere. Under den engelske Occupation meddeelte han over Agersø hemmelig Kronprindsen stadige Efterretninger og Sagernes Stilling. Ogsaa vandt hans kloge og patriotiske Færd i den Grad Regjeringens Tillid, at kostbare Gjenstande hemmelig bleve førte fra Kjøbenhavn og betroede til hans Varetægt. Ved Afvæbningen af de oprørske spanske Tropper omkring Ringsted og Sorø (1808), viste Stemann sig atter særdeles virksom. Samme Aar blev han Storkors af Dannebrog. Sagernes uheldige Gang i 1814, og navnlig de i Fyen sammentrukne danske Troppers Uvirksomhed, græmmede ham dybt, og han lagde da saa lidet Dølgsmaal, paa sine Følelser, at han derved i nogen Tid paadrog sig Kongens Ugunst. Vel blev han ved Kronningen (1815) udnævnt til Geheimeconferentsraad, men der overdroges ham ingen Andeel i Reorganisationen af den øverste Statstyrelse. Hans bekjendte ubøielige Selvstændighed gjorde ham næsten mere frygtet af hans Overmænd end af hans Undergivne, og hans strænge Administration gav ham et Udseende af Haardhed, der formodentlig af Kongens Omgivelser benyttedes som et Paaskud til at holde ham fjernt fra denne. Jmidlertid undlod man dog ikke at anerkjende hans Dygtighed. For Provindsialstændernes Jndførelse vare Amtmændenne de Eneste, med hvilke Collegierne kunde raadføre sig; man pleiede ved vigtigere Leiligheder "at høre nogle Amtmænd, og Stemann var da fornemmelig den, hvis Erklæring blev indhentet. Ogsaa havde han væsentlig Andeel i Nationalbankens første Virksomhed, og er udentvivl Ophavsmanden til den store Seddelindragelse i 1829, fra hvilken Fastheden i Pengevæsenet begyndte, skjøndt han kun ugjerne skred til dette Middel, efterat andre Forslag af ham vare blevne forkastede. (Sluttes.)