Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1824-09-06
Flere Kongelige Forordninger ere i denne Tid udkomme, deriblandt en om Statsraadets Organisation; ved en anden er Departementet for de geistlige Anliggender og den offentlige Underviisning, henlagt under en Minister=Statssekretair, hvortil den hidtilværende Universitetets Stormester, Grev Frayssinous, er udnævnt, der tillige vedbliver sin Funktion som Universitetets Stormester, med Undtagelse af det protestantisketheologiske Fakultet, som er overdraget Baron Cuvier. Til de øvrige Udnævnelser og Omfløtninger hører, at Statsministeren, den Deputerede Hr. v. Martiignag er bleven Medlem af det nye Statsraad og Hr. Siriensde Mayrinhar General-Tolddirektør i Hr. v. Castelbajaes Sted. J nogle Betragtninger og Censurens Gjenindførelse, forsikres, at samme ingen Forandring vil medføre i Frankerigs politiske Forhold, da den, sandt at sige, er en blot Personlighed, eller med andre Ord en Følge af, at Hr. v. Labourdonnayes Aristark blev frikjendt ved, Retten og snart igjen skal udkomme. Af denne Aarsag har General=Advokaten ved Kassationsretten, Baron de Peuy, ogsaa allerede faaet en Eftermand. Hr. v. Labourdonnaye - hedder det videre - vil være Minister; han er en afgjort Roialist, og har ved Gemytternes nærværende Stemning imod Hr. v. Villele et stort Tilhæng i Kontra Oppositionen; han besidder Talenter og Smidighed nok til at øve en Ministeriet ufordeelagtig Jndflydelse paa den offentlige Mening; der for bleve alle Aviser, følgelig hans med, Censuren underkastede. Hertil kom efter Forlydende heel beleligt, skjøndt af ganske andre Grunde, Tilraadelsen fra en fremmed Side, hvorfor Man til en anden Tid havde maattet undslaae sig. Underligt nok har ellers dette i Skridt af Hr. Villele voldt Glæde hos hans Fiender, og Bekymring hos hans Venner, da de Første der see en Tilstaaelse af Ministeren om, at han ikke føler sig stærk nok imod Hr. de Labourdonnaye, hvorhos de gjøre Regning paa den franske Karakteer, som, naar den ikke kan faae Luft ved at tale offentlig, saa meget mere henfalder til hemmelige Jntriguer; de Sidste, som tilforn i Journalernes Frihed saae et talende Beviis for, at Ministeren holdt sin Magt for grundfæstet, og haabede stedse meere at vinde den af ham selv ærede offentlige Mening for ham, see ham nu i aabenbar Krig med denne, og finde alle de paa Journalernes Opkjøb anvendte Penge spildte, hvorved Troen paa Ministerens Forudseen - Kjernen af al Politiker rystet &c. Hr. v. Chateaubriand hielper ved sin kraftige Pen til at nære denne Misnøie, og udbryder i Anledning af det i sit nysnævnte Skrift optagne Stykke af Konstitutionel (hvor det af Censuren var udslettet), saaledes: maa det altsaa ikke meere være tilladt at tale om Armeens Gjenopretter (Hertugen af Angouleme), som nyder hele i Europas Agtelse? Maa hans Navn udstryges af nogle obskure Censorer i et Politie=Bureau? Sandt er det, at med sin kristelige Tænkemaade er hiin Fyrste dog mistænkt for at være det konstitutionelle Charte hengiven; sandt er, det, at han har prædiket til Samdrægtighed i Spanien og betvungen saavel Frihedens som den vil kaarlige Magte Udsvævelser, modsat sig enhver Privathævn, og ikke taalt, at hans Vaaben vanæredes ved Proskriptioner, eller at Jnqvisitionens Baal bleve Altere for hans Triumph.