Berlingske Tidende, 1834-05-03
Leipzig, den 16de April. Den 13de d. M. har den egentlige Messe begyndt. Fandtes ligesaa mange Kjøbere paa denne Plads, som der ere Sælgere, da vilde det blive den bedste Capitalsmesse i Mands Minde. Alle Landeveie vare allerede for 3 Uger siden opfyldte med lange Rækker af Fragtvogne, der førte Varer hertil. De underordnede Toldbetjentes Personale ved det provisoriske Pakhuusmagasin ved Halle=Porten – hvor henved 80 Kamre ere satte i Beredskab til midlertidigt Oplag, stiger til 80 Jndividner, hvoriblandt ogsaa findes Adskillige, som ere requirerede fra Preussen. Overopsigten, der føres ved den af Sachsen og Preussen sammensatte øverste Toldautoritet, er vel stræng, men yderst høflig i Messegjæsternes Behandling; de underordnede Toldembedsmænd og Modtagere have erholdt de strængeste befalinger, at underrette paa det Høfligste de herom Uvidende. Taalmodigheden vorder vel haardtnok prøvet ved den uendelige Trængsel, i Særdeleshed, af de utallige Jøder, hvilke dennegang ere indvandrede som Sælgere fra de Preussiske Provindser, fornemmeligen fra Breslau og de østlige Egne. Velunderrettede Expediteurer forsikkre, at allene fra Berlin ere 18 til 20 Gange saamange Varer, som forhen, ankomne hertil. At Huusejerne og Udlejerne af Messe=Localer og Oplagsteder befinde sig meget vel under disse Omstændigheder, at de mindste Værelser ere drevne op til ublue Priser, og at der, allerede er skeet Aftale angaaende Forberedelserne til mange nye Bygningers Opførelse, at Alle, som speculere paa Talrig heden af Messefremmede, hemmeligen glæde sig eller yttre lydelig Jubel herover – er Noget, der forstaaes af sig selv. Men alt dette indestaaer os imidlertid endnu ikke for nogen god Messe. Jnd kjøberne ere fordeelagtigst. Men hertil er Udsigterne just ikke indbydende. Landhandelen vil faae et maadeligt Udfald. Thi mange Smaahandlere have, førend Toldforbindelsen, overflødigen forsynet sig med Varer. Bøhmerne kunne ikke kjøbe, fordi de ikke kunne lade skrive paa Regning, men maae betale med rede Penge. Overhovedet ville alle de, der blot handle paa Credit, komme meget tilkort ved det ny Told system. Fra Fyrstendømmerne ved Nedre-Donau kom vel Jnd kjøbere, men i Wien, hvor en Banquier Cohn hidtil gjorde dem de nødvendige Forskud, kunde de denne Gang Jntet erholde, da den syge Mand ei vilde indlade sig herpaa. Den Russiske Douane er strængere end nogensinde, og i Brody have derfor atter nyeligen adskillige Jødiske Huse ophørt at betale. – J det sydlige Rusland var stor Hungersnød og denne fordærvede hele Kjøbelysten. J Grækenland med hvilket Rige vel med Tiden vil kunne foretages over Bayern mangen Forretning med saadanne Varer, som vorde fabrikerede indenfor Toldforbindelsen, er Alt forarmet og endnu i megen Gjæring. Man taler her Meget om det Ønske, der stedse lydeligere yttrer sig i Bøhmen: at slutte sig til den Tydske Toldforbindelse. Men vilde Dette ogsaa lade sig forene med Salt- og Tobaksmonopolet og med Arvestaternes Stilling med Hensyn til Ungarn, Vi maae derfor endnu meest gjøre Regning paa Bayerske, Würtembergske og Hessiske Jndkjøbere, og virkeligen have alle Jilposter og Diligencer paa Nürnberger og Frankfurter Hovedlande vejen hvor mange Hindringer ere ophørte ved de nye Jndretninger - været opfyldte af Kjøbelystne (Sælgerne følge med deres Varer tildeels selv, i særegne dertil indrettede Calescher); og Afsætningen til det sydlige Tydskland, der hidtil var aldeles standset, indgyder os endnu det meste Haab. Vore Silkehandleres Forbindelse med Lyon og andre udenfor Toldlinien beliggende Fabriker maa blive svagere, efterdi de Berliner og Westphalske Silkevæverier allerede ere i Stand til at tilfredsstille mange Fornødenheder. De raae Materialiers overordentligen høie Priser kunne ikke Andet, end have en standsende Jndvirkning paa selve Varernes Priis og Salg.