Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1804-01-06
Til Publikum, Foranlediget ved Benævnelsen af mit Navn saavel i Hr. Jversens fyenske Avis No. 156, som forhen i No. 10 i Hr. Wersels, saakaldte, Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn grundet i mit Forhold imod min forhenværende Deditor, Oldingen Amsel Wallie, af den jødiske Nation og Hr. Grosserer, Peschiers noksom udbasunede Mealing, finder jeg mig beføiet. at bekiendtgiøre følgende: Min Fordring paa Amel Wallich, der seenere foranledgede hans Arrest, reiste sig fra en Vexelobligation stor 800 Rdlr., som han ikke inditette men derefte, havde under 29 Mai 1795 udstædt til min Formand i Ægteskabet: afg. preussisk Lieutenant Pierre Prince de Clotto. Førend dennes Død anmeldte Wallich sit Boe som Fallitboe og saaledes henlaae denne Vexelobligation tilligemed Wallichs Boe i den skiønneste Roe af Verden, indtil jeg ægtede de Clottos Enke, min nuværende Kone; hvad var altsaa mere tilgiveligt, end at jeg som hendes Mand, og ifølge heraf, hendes nærmeste Værge, paa enhver Maade, saaog ihenseende til denne Vexelbligation, søgte at giøre hendes Ret gieldende i hvad var rimeligere, end at jeg imod Slutningen af Aaren 1802, da Wallichs Fallitbo=Saa syntes at blive langvarig, antog mig en Lovkyndig, for at faae en Ende paa Tingen førend Oldingen drog heden, hvad var endelig billigere, end at leg, efter at have nedstemt min Fordring til 400 Rdlr. da den med Renter og Omkostninger, allerede beløb sig til og ver 1000 Rdlr., søgte paa enhver tilladelig Maade, at tvinge ham til, i det mindste, at betale Noget, saa meget mere som jeg troede, at have mine gode Grunde for, at Wallich vel kunde, men ikke vilde betale: Endelig gik Deelingen af det lidet Wallich havde indgivet Skifteretten til Beste for fine Kreditorer, for sig, hvorved mig isteden for 1090 Rdlr. blev tilkiendt 13 Rd. 3 Mk., fortrydelig over denne uhyre Afkortning, foranstaltede jeg ham den 11te Aug. f. A. arresteret i Stadens civile Arresthuus hvorfra han, efter egen Ansøgning, faa Dage efter, blev forflyttet til det saatte te Blaataarn, hvor han forblev indtil der, for hans Friedeelse, mig blev tilstillet 230 Rdlr. siger og skriver Tons undrede og Tredive Rigsdaler, efter Rygtet, fra Hr. Grosserer Peschier, hvorom dog intet bestemt kan erklæres; denne Sum har jeg for Wallichs Frigivelse imodtaget; men meere ikke. Enhver indseer let, at jeg de 13 Rdlr. iberegnet jeg imodtog af Skiftet, ikke engang har faaet Renterne, meget mindre de paa en saa lovlig Maade, efter Vexelobligation tilgodehavende 800 Rdlr. Langt fra, at jeg vil fradømme Hr. Grosserer Peschiers Handling, om ellers han er befrieren, dens Værd, men jeg troer dog, uden Fornærmelse for Velgiøreren, at kunde paastaae, at have lige saa stor, om ikke den største Deel i Wallichs Løsladelse; til havde jeg været saa haard og ufølsom, som somme har villet give det ærede og høistærede Publikum et Vinkomjeg skulde være, havde jeg vist nok ikke eftergivet Wallig, 247 Rd. ikke at regne Sagens Omkostninger; Wallich var det endnu Gields=Arrestant; Hr. Jversen havde da svaret Bekiendtgiørelsen af en Nyehed, der aldrig kan have det mindste Jnterressante for det svenske Publikum, for hvilket han dog nærmest skriver og Hr. Wersel sin Lovtale over Peschier til en anden Gang. Et Raad har jeg eller til Hr. Werfelat naar han i sit saa kaldte Skilderie vil berette os Nyheder. han da ikke lader sig gribe i saa beviisligge Usandheder, som de, det Stykke i hans No. 3 indeholder, hvor han første Gang melder om denne heri tilstrækkelig omhandlede Gields saa; thi ellers kunde man let falde paa at tænke: at hans Nyeheder fortælles paa en Maade, gandske forskiellig, fra den, paa hvilken de virkelig ere passerede og dette vilde dog nok neppe tiene til Anbefaling for hans Blade. Det skal i øvrigt meget glæde mig, om jeg ved Fortælling gen af denne Gjeldsags sande Sammenhæng - at den er sand trøster jeg mig til til at bevise - er for Publikums Dom steel bleven friefunden for al Mistanke, enten for nedrig Vindesyge, eller ubøielig Haardhed imod mit Medmenneske thi aldrig kan mine Samtidiges Dom være mig ligegyldig : saameget mindre som Erhvervelsen af mit og Mines Udkomme, ikke allene herver paa, at være, men og paa at ansees for at være : en Mand, hvis største Fortieneste bestaaer i et gat Navn, og ustraffelig Vandel. Kiøbenhavn den 2den Januarii 1804. Underdanigst og ærbødigst Hans Christian Schilling, Borger og Kommissionair.