Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-12
Det Selskab af europæiske Kiøbmænd, som i Levante ere bekiendte under Navn af Franker, er i Cairo meget anseeligt. Venetianerne have allerede for lang Tid havt Handelshuse i Cairo, hvorhen de føre Sadler, Silketøi, Speilglas, Kramvahre o. s. v. Englænderne have taget Deel i denne Handel, de sendte Klæde, Vaaben og smaat Jsenkram derhen, som fandt stærk Aftræk. Men de Franske, som solgte slige Sager til ringere Priis, have i en Tid af 20 Aar erholdt Fortrinet, og udelukt deres Medbeilere. Da den Caravane, som i Aaret 1779 vilde gaae fra Sue til Cairo, blev udplyndret, fik de engelske 1) Turtelduerne, hvoraf der ere en utallig Mængde i Catro, bygge Reder i Husene, hvor ikke engang Børnene røre dem. Kiøbmænd derved det sidste Stød, og fra den Tid har man i begge disse Stæder ikke seet nogen Faktor. Grundlegget til de Franskes Handel i Ægypten bestaaer, som i det heele Levante, i tynt Klæde fra Langvede, hvorfor dette har faaet Navn af Fransk, men hiint af Londonsk Klæde. De afsætte, et Aar beregnet imod det andet, henimod 900 til 1000 Baller heraf. De vinde 25 til 30 Procent herpaa; men da de ved det Afdrag, som de giøre, lide et Tab af 10 til 15 Procent, saa bliver den reene Gevinst 15 Procent. De andre Vahre, som indføres, ere Jern, Blye, Specerier, 120 Fade Cochenille, nogle Galoner, Silketøi fra Lyon, adskillige Arikler Kramvahre, Piastre og Zechiner. De tilhandle sig derimod arabisk Coffer, Gummi fra Africa, grove i Manonf forarbeidede Kattuner, som sendes til America, raat Læder, vild Safran, Salmiak og Riis J. Disse Vahre ere sielden tilstrækkelige til Betalingen, og man er derfor stedse i Forlegenhed for at faae Ladning tilbage. Dog ligger Skylden hertil ikke i Mangel paa allehaande Produkter, thi Ægypten frembringer Korn, Riis, Doura, Hirse, Sesamum, Bomuld, Hør, Sennisblade, Cassia, Sukkerrør, Salpeter, alcalisk Jordsalt, Salmiak, Honning og Vox. Man kunde og have Silke og Viin, men der mangler Flid og Virksomhed, efterdi de som beflittede sig herpaa, dog ikke torde nyde samme. Man regner, at de Franske indføre, det ene Aar beregnet med det andet, aarlig Vahre for Tre Millioner Livres. Frankerig har indtil 1777 holdt en Consul i Cairo, men formedelst de Bekostninger, som han for) Udførselen af Korn er forbudet, og Pocock har anmærket, at dette skader Agerdyrkningen. aarsagede, lod man dette Embede gaae ind, eller man forflyttede ham til Alerandria, og de Kiøbmænd, som lode ham brage bort, uden derfor at forlange Skadesløsholdelse, bleve paa deres egen Fare, Tab og Gevinst i Cairo. Deres Tilstand, som ikke siden har forandret sig, er næsten den samme, som Hollændernes i Nangazaki, det er, de leve for sig selv, indspærrede i en stor Gade, hvorpaa er ingen Udgang, og have ikke megen Omgang med andre. De frygte sig endog for dem, og gaae saa lidet ud, som mueligt, for ikke at udsætte sig for Mishandling af Folket, som hader Frankernes Navn, eller for Voldsombeder af Mamelukerne, som tvinge dem paa Gaderne til at stige ned af deres Æseler. I denne Art af Fængsel, som er bleven til en Vane, leve de bestandig bekymrede for, at enten Pesten skal nøde dem til at indslutte sig i deres Huuse, eller at deres Vaaninger skal blive plyndrede i et Oprør, eller at Commandanten skal fordre Penge af dem 3, eller og Beyerne tvinge dem til Leveranceer, som stedse ere farlige. Deres Anliggender foraarsage dem ikke mindre Bekymring. Da de maa sælge paa Credit, saa erholde de sielden til den aftalte Tid deres Betaling. Endog i Henseende til Vexel breve kan man ikke henvende sig til Retten, efterdi Retten er værre end en Bankerot. Betalingen forhales heele Aar omkring. Undertiden skeer den ikke, og næsten altid giøres deri Forandringer. De Christne, deres fornemske Correspondente, ere i denne Henseende meere utroe, end Tyrkerne selv, og det er særdeles merkværdigt, at en Christens CharakDer er beregnet, at slige Afpresninger have, det ene Aar mod det andet, udgjort aarlig 6 3000 Livres Tournois. ter er i det heele Rige slettere, end en Musel mands; ikke destomindre er man dog saa vant, til at lade Alting gaae igiennem deres Hænder. Hertil kommer endnu, at man ikke kan realisere sine Fond, efterdi man aldrig faaer sit Udestaaende betalt, den at give paa nye Credit paa langt større Summer. Formedelst alle disse Aarsager er Cairo det usikkerste og vanskeligste Oplagssted i heele Levante. For femten Aar kunde man tælle der 9 franske Handelshuse, i Aaret 1785 havde de taget af indtil 3, og maaskee vil snart neppe et eneste findes der. De ægyptiske Christne, som for nogen Tid have boesat sig i Livorno, tilføie formedelst den umiddelbare i Correspondents, som de underholde med deres Landsmænd, de franske Handelshuuse i Ægypten stor Skade, og Storhertugen i Toscana, giør Aalt, hvad der staaer i hans Magt til at udbrede deres Handel.