Viborger Samler, 1849-05-23
Fra Køln haves under 17de Mai om Eftermiddagen den Efterretning, at Opstanden i Jsurlohn og Elberfeld er i Begreb med en fredelig Udjævning, og at man allerede har begyndt paa at bortrydde Barricaderne. Kongeriget Preussen. Efter Efterretninger fra Berlin af 14de Mai havde man grundet Haab om at Urolighederne i Rhinpreussen snart vilde dæmpes. Courerer, der ere reiste igjennem Berlin, forsikkre at have seet Keiser Nicolaus i Warschau, hvorfra han vilde begive sig til Kalisch og derfra videre imod Vesten. Berlin, den 17de Waldecks Papirer ere beslaglagte. Manteuffel har yttret, at man er i Besiddelse af Documenter, der vidne om, at der ogsaa har været paatænkt en Opstand i Berlin. Jblandt Tropperne hersker den Mening, at den vil udbryde den 20de Mai. J diplomatiske Kredse omtales et Forbund imellem England og Preussen, et Forbund, der skal være Afslutningen temmelig nær. Kun saa meget synes sikkert, at den øieblikkelige Ende paa den danske Krig hører til Tractatens Betingelser. Kongen af Preussen har under 16de Mai udstedet en Proclamation til Liniemilitairet og Landeværnet, Thronens og den lovlige Ordens faste Støtte. Frankfurt am Main. J Rigsdagsmødet den 16de Mai antoges Wiedemanns Andragende: "at den constituerende tydske Forsamling, i Betragtning af, at ingen Regjering er beføiet til ved Tilbagekaldelse af de valgte Deputerede at tilintetgjøre Virksomheden af de af den tydske Nation foretagne Valg til den tydske constituerende Forsamling, og derved middelbart opløse Nationalforsamlingen, beslutter: "Den erklærer den kgl. preuss. Forordning dat. Charlottenburg d. 14de Mai 1849, ved hvilken de preussiske Deputeredes Mandater ansees som endte, for ugyldig og ikke forbindende for de preuss. Deputerede, og venter af de Deputeredes Patriotisme, at de ei ville unddrage sig fra Nationalforsamlingens Forhandlinger." Andragendet hvis Vigtighed var eenstemmig anerkjendt, antoges ved Afstemningen med 287 Stemmer, imod 2 (v. Køsteriz og Treskow.) Et andet Andragende, af Gross om at erklære Tilbagekaldelsen af de østerrigske Deputerede for ugyldig m. m. antoges ogsaa Præsident Reh oplæser fra v. Gagern en Skrivelse, ifølge hvilken Rigsforstanderen har foreløbig udnævnt Geheime Justitsraad Gravell til interimistisk Præsident i Ministerraadet. Førend Oplæsningen af denne Skrivelse fandt Sted havde Reichensperger og Grävell udmeldt sig af Forsamlingen. (Begge ere preussiske Deputerede.) Grävell, der kort iforveien havde givet Anledning til Latter ved at tage Sæde paa Ministerbænken, tog nu Ordet: "Naar De kaste Øinene paa mine graae Haar, da ville De vel troe, at Forfængelighed ikke bestemte mig til at overtage et saa stort Ansvar. Om Ministeriets Jstandkomst kan jeg allerede melde Dem, at Detmold (stor Latter) overtager Justits departementet, General Jochmus de udenrigske Anliggender og Merck Finantserne. Krigsministeren er fraværende; da han har stillet betingelser, tager jeg i Betænkning at tage ham. (Man nævner Fyrsten af Wittgenstein. Det af Krigsministeren billigede Program vil jeg meddele i Morgenmødet. Som Deputeret maatte jeg nedlægge mit Mandat for ikke at optræde fjendtlig imod en Regjering, med hvilken der skal underhandles. (Hør, Hør, det er Programmet!") Jeg veed, at jeg ikke vil forblive længe paa denne Post, (Ja vel!) jeg anbefaler mig til Deres Velvillie." – Simon af Trier spørger om Ministeriet vil gaae med Forsamlingen og udføre Forfatningen. Grävell svarer, at dette er bestemt saa tydeligt i Programmet, at han maa bede om Henstand, til den 17de Mai. – Et Andragende om at Nationalforsamlingen skulde erklære, at det nye Ministerium ikke havde Husets Tillid, anmeldtes (af hvem, kunde ikke høres paa Grund af den permanente Uro i Huset), men toges strax tilbage. De utsche Reform er veemodig stemt. Den udbryder: "Forbundsfæstningen Landan trues, og den allervigtigste Fæstning - Rastadt, er occuperet. Disse Facta ere ligesaa vigtige, som sørgelige. Allerede for længe siden vilde General Penker, at Østerrigere og Preussere skulde besætte denne Fæstning; han gjorde Forestillinger derom til Berlin. J Rastadt commandere polske Officierer, og denne Plads, der under andre Omstændigheder vilde have reist en Dæmning imod Mytteriernes Omsiggriben, frembyder netop nu den bedste Leilighed for Oprørernes Operationer. Den i sin Tid bekjendte Zitz har i Spidsen for et Tog af Friskarer forladt Mainz og begivet sig til Pfaltz. Nu tør Jngen forlade Mainz. J Frankfurt hersker Gravens Stilhed; kun høres ængstelige Raab om Hjælp fra Pfalz. Pfalzerne ere bange for sig selv og for de tilstrømmende Skarer, som ville æde Alt op, Pfalz's egne Deputerede (den yderste Venstre) besværge Rigsministeriet om dog for Guds Skyld at komme dem til Hjelp." Vil det franske Ministerium ikke drage Fordeel af Anarchiet i Rhinbaiern, og kan det opretholde Neutraliteten, om det vil endog samme, Prinds Frederik af Baden er saaret ankommen til Frankfurt, ligesaa den preussiske Gesandt i Karlsrube, Grev Arnim. General Miller, der truede Freiburg, skal have vendt sig imod Rastadt. Man antager, at Storhertugen af Baden er flygtet til Elsas; Andre paastaae, at ogsaa han er i Frankfurt. Ved Darmstadt, samles et Corps af 9000 Mand Jnfanterie (Hesser og Nassauere) samt Artillerie under General Wachter.