Berlingske Tidende, 1780-06-01
Den Japanske Nation var Europæerne ganske ubekiendtTindtil i Aaret 1542, da et Portugisisk Skib blev fordreven til dette Riges Kyster. Japaneserne havde til der Tid ikke vidst, at der vare andre Lande paa Jorden, end deres og Sina, men bleve nu af Portugiserne underrettede om Jordkuglens Størrelse og flere Rigers Tilværelse. De forsynede sig og med disses Europæiske Vare, hvilke de beundrede Strax derpaa antoge de den christelig Religion, og tillod deres nye ankomne Giæster at sætte sig ned hos dem. De modtoge disse med et dem naturligt Venskab, tillode dem en frie Handel, og lode dem i Rolighed udbrede deres Lærdom indtil Portugisernes utaalelige Stolthed nødte Regieringer til at sætte Grændser for deres umættelige Gierrighed. -De asiatiske Folk lade sig i Almindelighed ikke saa meget henrive af Moden, som Europæerne, og forandre derfore ikke lettelig deres Klædedragter og Skikke; men Japaneserne, som beboe de allerøstligste Øer, overgaae endnu deres Naboer denne Standhaftighed. De bare allerede i de allerældste Tider, og bære endnu stedse en dem egen og med Rette saa kaldet Nationaldragt, hvilken bestaaer i een eller flere langt Slafrokker, som bindes fast med et Belte omkring Livet, Fruentimmerne bære den i Almindelighed længere og ofte slæbende efter sig. Disse Slafrokker ere om Sommeren ganske tynde, og om Vinteren udstoppede med tykke Silke= eller Bomulds=Vatter. Haarpynten er hos dette Folk ligesaa besynderlig som forskjellig fra alle andre Nationer; hos Mæn den er Forhovedet og Jssen ligge til Nakken ganske raget, ligesom Skiægget. Det øvrige Haar i Tindingerne og i Nakken kommes ned, og bindes med en hvid Traad sammen overJssen; oven for denne Traad lader man være en Finger lang Haar, hvilket derpaa afskiæres, endnu eengang bindes fat med Traaden, og bøies ned imod Hovedet. Denne Hovedpynt er saa almindelig for hele Nationen, at der i samme ei er nogen. nogen Forskiel imellem Keiseren og den ringeste Fisker. Lægerne og Præsterne, hvilke i Almindelighed maae rage at Haaret af, og Børn, som endnu ei ere komne til deres mandlige Aar, adskilles derved noget fra de andre. Det smukke Kiøn beholder sit Haar, stryger samme i Veiret op imod Jf sen, og dreier det sammen i en Knude, saa at der paa Siderne hænge to Lokker ned. Bag ved Knuden stikkes en Kam og derimellem adskillige Prydelser af alle Slags Skikkelser og Materier. Jngen Japaneser bærer Strømper; thi deres lange Slafrokke skiule og varme Beenene, meget mindre bære de Skoe, men allene Tøfler, som ere flettede af Riis. Huusene bygges af Bielker, som saaledes føies i hinanden, at der bliver et Rum imellem hver, hvori der flettes flækkede Bambosrør. Den yderste Side overklines med Leer, og hvittes derpaa, saa det seer et Steenhuus ganske ligt. Den ere 2 Stokværker, men de øverste bruges sielden til Beboelse. Gulvet, som altid er en Alen høit over Jorden, belegges med Matter, hvori flettes Straae 4 Finger tyk. Heele Huuset bestaaer af et stort Kammer, hvilket siden kan afdeeles saa mange smaa Kamre, som man vil have, og det allene ved Skiærmer, som sættes paa dertil passende Piller, hviltegiøres faste ved Loftet og Gulvet. Vinduerne bestaaer af Rammer, som ere inddeelte i smaa Fiirkanter og beklinnede med tyndt hvidt Papiir. Heele Nationen elsker Reenlighed. De bade sig daglig, og holde baade Huus og Klæder meget nætte; derimod er al Pynt og skinnende Prydelse usædvanlig hos dem. Deres Guld og Sølv bruge de kun til Mynt, og deres Fruentimmer pryde sig ei engang med Juveler og Edelsteene. Deres Maade at sidde paa er følgende: De legge Fødderne under sig paa det rene og bløde Gulv, saa at de bruge Beenene i Steden for en Stoel. Saaledes sidder man ogsaa til Bord. Ved deres Maaltider faaer hver Giæst sin egen Ræt, hvilket sættes for ham paa et lidet Bord, der neppe er 3 til 4 Tommer høit. I Almindelighed leve de meget maadelige. Deres meste Spise bestaaer af Urter og Frugter, og de spise meget lidet Kiød. Det eneste som de nyde af DyreRiget, bestaaer af tamme og vilde Fugle, Fisk og andre Søe Kreature. De faa Heste, som de have, bruge de allene til at bære Byrder, og det ringe Antal Hornqvæg til at pløie, uden at de nogensinde benytte sig af disses Melk og Kiød. bres sædvanlige Spise, saa og adskillige Slags Bønner, Ka Faar, Gieder og Sviin findes et her i Landet. Riis er detjang, Ærter, Potater og andre Jordfrugter. Aldrig nyde de Kryderie, Viin eller destillerte Vande, og de ville neppe engang prøve dem, naar Hollænderne byde dem samme. Kaffekiende de neppe af Navnet, og Tobak, som dog væsten har faaet Jndpas hos alle Nationer i Verden, bruges kun sielden hos dem Saa lidet have de ladet sig forføre at Europæerne, som komme til dem, og saa reen have de beholdt deres ældgamle Levemaade, at de enten aldeles ikke, eller i den ringeste kun meget sielden antage noget fra andre, hvis det Endog virkelig var nyttigere og beqvemmere, for ei derved uformærkt at indføre en Sædvane, som med Tiden kunde blive dem unyttig eller skadelig. Handelen og Manufacturerne ere endnu er drevne ret vidt hos Japaneserne; de arbeide allene meget got i Jern og Kobber, og giøre smukke lakerte Sager. Agerdyrkningen er hos dem i største Priis, saa at man overalt seer dyrkede Lande, ja Biergene ere endog gjort brugbare lige til det øverste. Udenlands Handel drive de allene med Hollænderne og Sineserne. Japaneserne ere guulagtige af Farve, endskiønt man og finder nogle, som ere hvide nok Fra alle andre Nationer, Sineserne og Tartarerne undtagne, særskilles de ved deres dybt liggende langagtige Øine og høie Øienbryne. Næsen er ikke plat, endskiønt den er noget tykkere og kortere end paa en Europæer. Saavel indbyrdes, som imod Fremmede, ere de meget venlige, tienstfærdige og høftige, i deres Handel oprigtige og ærlige, imod deres Ør righed og de Fornemme meget ydmyge; men ogsaa tillige meget stolte, langmodige, uforsagte og ganske uforsonlige imod deres Fiender. Jngen Nation i Jndien er mere aarvaagen for sin Frihed, end den Japanesiske, og ingen har saa meget undgaaet den Vold, det Bedragerie og Slaverie, som Europæerne saa almindelig udøve imod Jndianerne, som de. Efterat de i deres eget Land lærte at kiende Portugisernes Trækker, Hovmod og Gierrighed, og erfarede af deres Søefarere, paa hvad for en grum, Slavisk og ubillig Maade adskillige østerlandske Nationer vare blevne behandlede og undertvungne, saavel af Portugiserne, som andre Folk, hvorledes man berøvede dem deres Lande, og gjorde sig til Mestere af deres Eiendomme, saa have Japaneserne fattet en Beslutning, som intet Folk enten for eller efter dem vovede at fatte. Regieringen fordrev, og lod til den sidste Mand udrydde en Nation, hvilken opblæst af sin Rigdom, og drukken af en dum Religions Jver, hadede og forfulgte dem, som ei antogederes Lærdom, ansaae de store i Landet med Foragt, og ved List søgte at bemestre sig en Regiering, som de allerede havde undermineret. Japaneserne toge herpaa tilstrækkelige Forholds Regler, for stedse at forebygge saadanne Farligheder. Det blev forbuden alle Japanesiske Søefarere under Livs Straf, nogensinde at forlade deres Kyster, deres Fahr tøier bleve gjorte aabne bag til, paa det de ei uden Fare for at gaae under skulde gaae i den rumme Søe; og det blev forbuden alle Nationer i Verden, Hollænderne og Sineserne undtagne, at handle paa Japan, men imod disse tog man saadanne Forholds Regler, at de ei vare i Stand til at bruge den ringeste Magt, eller drive utilladelig Handel. En liden Øe ved Staden Nangazacki er deres Boepæl; den er omgivet med Vandgrave og Mure, og forsynet med to Porte, hvilke af Japaneserne selv aabnes, tillukkes, forsegles og bevogtes. Saasnart et Skib ankommer sammesteds, maae det aflevere alle Slags Gevær, Krudt og Kugler; alle Vare, som indføres, blive paa det nøieste undersøgte. Hollænderne, som gaae i Land, blive 2 gange visiterede, og man har saaledes forsynet 4 De til Forsendelse med Posten allene priviforsynet sig imod Ind= og Udførselen af forbudne Vare, at der ei er nogen Udvei endog for den allersnedigste til at drive den ringeste contrebande Handel. Dette afskrækkede mig strax i Begyndelsen, og betog mig siden alt Haab om at bringe nogle Sieldenheder, saasom Bøger, Carter, Mynter, Tegninger a. fra dette besynderlige Land; thi dette er her paa det strængeste forbuden. Jkke destomindre har jeg med stør 1ste Fare bragt nogle Mynter paa Skibet, ved at legge dem under mine Fodsoler. Jeg skatterer deres Værdie desto høiere, eftersom der saavidt mig er bekiendt, ingen af samme ere at faae i Europa, jeg veed ei heller af nogen Beskrivelse eller Tegning af dem foruden de saa, som forekommer hos Kæmper. J Almindelighed ere de Japanesiske Mynter prægede lige frem, mestendeels uden Rand og uden Jndfatning, som de Europæiske have. De fleste af dem have ingen fastsat Priis, og veies derforre. Man har dem af Guld, Sølv, Kobber og Jern, og af adskillige ganske ulige Figurer og Skikkelser. J Handel og Vandel ere kun følgende gangbare, nemlig de saa kaldede nye Kobang, 2 Slags Jtijib af Jtaganne, de fleeste Slags Kodama, Nandiogin, Simonsen, o. s. v. Kiøb. Maanedlige Stats=Tidender &c. Jupplement til Kong Christian den Tredies Historie, indeSholdende 142 af hans Forordninger og aabne Breve, samt andre hans Regiering og Danmark da værende Tilstand oplysende Dokumenter, har nyelig forladt Pressen, og sælges hos Godiches Arvinger, boende paa Gammel-Torv No. 141, til de Høye og respective Herrer Subskribenter paa Trykpapiir for 4 Mk. 8 s., og paa Skrivpapiir for 1 Rdlr. 12 s.; men til andre Liebhabere paa Trykpapiir for 5 Mk. 8 s., og paa Skrivpapiir for 7 Mk. 12 s. Herudi indeholdes, foruden mange hidindtil utrykte og saa got som ubekiendte Anordninger, ogsaa endeel sieldne Stykker til Historiens Oplysning, saasom en tydsk Relation om Slaget paa Øxnebierg, N. Meiers og D. Pallad i Beretninger og Kongens Død, Land=Dags Acterne af 1544, nogle Dokumenter angaaende de franske Gesandter legt du Fresne og Christopher Richer, nogle hidindtil utrykte Statuter for Kiøbenhavns Academie, to Stamtavler over Kongens og Dronning Dorotheals Forfædre af to originale Malerier o. s. v.