Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1832-12-29
Spanien. Madrider Hoftidende af 4de December publicerer et Circulaire fra den ny Premierminister Zea Bermudes til de spanske Diplomater ved de udenlandske Hoffer, hvoraf det Vigtigste er: "Den Bane, som Kongen vor Herre har valgt for sin Regjering, saavel med Hensyn til den indre, som den ydre Politik, har allerede for Riget frembragt flere Fordele, og indgydt Europa en velfortjent Tiltroe. Disse Grundsætninger hengivne, saavel af Pligt, som Overbeviisning; har jeg, som hele Verden veed, altid fulgt dem, som en Norm for min Embedsførelse; men da Dronningen, vores Herskerinde, har erfaret, at der i den senere Tid ere i fremmede Lande falske Begreber i Omløb om Tingenes nærværende Tilstand i Spanien, at man tillægger hendes Regjering Hensigter, som han aldrig har havt, og at man har tillagt hende en Plan til Forandring i Regjeringsystemet; saa har Hs. Majestæt, for saameget som muligt at berigtige disse Vildfarelser og at forekomme de fordærvelige Følger de kunne have, bemyndiget mig til tydelig at betegne den uforanderlige Vei, som hun, med hendes ophøiede Gemal Samtykke, bar fast besluttet at følge, saavel med Hensyn til Kongerigets Bestyrelse, som i vore Forhold til de forbundne og venskabelige Magter; Blandt Regjeringens nyere Handlinger er den, som just beviser allermeest vor dyrebare Herskers medfødte hulde Naade, Gjenstanden for falske og overdrevne Udtydninger; sine Herrer veed vel allerede, at jeg mener Amnestie Decretet af 15de October. Dog, det er ikke allene forblevet ved Udtydninger; men Critikken har ogsaa udstrakt sig til andre Forholdsregler, som Hds. M. eene har taget, for at befordre dendes Folks Lykke. Det kunde ikke undgaae Hs. Majestæts Opmærksomhed, at den bedste Regjering for en Nation, er den, som bedst passer sig til dens Caracteer, Sæde og Skikke, og Spanien har allerede forskjellige Gange vist paa en ubetydig Maade hvad der passer sig bedst for det. Dets Religion i dens hele Herlighed, dets retmæssige Konge i Nydelse af dets Magtsfuldkommenhed, dets fuldstændig Uafhængighed, dets gamle Grundsætninger den gode Retspleie og indre Rolighed, som bringer Agerdyrkning, Handel, Jndustrie og Kunster til at blomstre – dette ere de Goder, som det spanske Folk inderlig forlanger. Hs. M. Dronningen beholder de Grundsætninger, som Kongen vores Herre i sin Viisdom har bestemt for sit Regjeringsystem, og overbeviist derom, at Spanierne sætte en ædel Stolthed, i Troskab mod deres Beherskere, og Lydighed mod Lovene, erklærer hun sig for en uforsonlig Fjende af enhver religiens eller politisk ny Forandring, som man vilde foretage i Kongeriget, eller som man af Fremmede ville indføre samme, for at omstyrte den nærværende Orden; under hvilken Forevending, og under hvilken Maske, ogsaa Partieaanden matte skjule sine forbryderiske Hensigter. Men derfor maae manikke troe, at Hs. Majestæt vil vægre sig for at foretage de Forbedringer i Statsbestyrelsens forskjellige Grene, som en sund Politik og Raadførsel af de Fædrenelandet virkelig hjertelig hengivne Mænd Raad, betegne som nyttig. Ligesaalidet vil Hs. M., anerkjendende at Fuldkommenhed, kun boer hos det høieste Væsen, og at alt hvad der udgaaer fra menneskelige Hænder er mangelfuldt, nogensinde tage i Betænkning at gienkalde, eller modificere hendes Anordninger og befalinger, saasnart Erfaring har beviist deres Utilstrækkelighed eller Fare. Disse ere de Grundsætninger, som Dronningen vores Herskerinde vil følge ved Kongerigets Bestyrelse. Strængt iagttagende afsluttede Tractater, og ærende fremmed Uafhænvighed, forlanger Spanien kun at fremmede Magter ogsaa skulle troligen mod det opfylde Tractaterne, og at dets Uafhængighed agtes, saaledes haaber det ogsaa at de Beviser, som det erholder for sin Loyalitet og sine Anstrængelser for at fortjene deres Tilfroe, maae tilbage. Den eeneste politiske Qvæstion, som i nogen Tid har foruroliget den spanske Regjering, er den beklagelsesværdige Kamp mellem begge Prindserne af det kongl. Huus Braganza. Hs. M. vil i ingen Punct afvige fra den Bane, som der hidindtil er fulgt; den fuldkomne Neutralitet, som er lovet skal blive opretholde. Ærende andre Folkeslags Uafhængighed, vil Spanien heller ikke blande sig i denne Kamp, saafremt de andre Magter iagttage det samme Forhold mod Portugal; endelig giver det spanske Cabinet de andre Nationer den Forsikring at de stedse i Spanien skulle finde en uafhængig Magt, som er fast og bestandig i dens Venskab, og som stedse vil vise sig tilbøielig til af alle Kræfter at medvirke til den almindelige Fred, som er Gjenstanden for alle Fyrsters Ønsker og Bestræbelser." Om Hr. Zea Bermude yttrer en Privatskrivelse fra Madrid, at det skal være, en høist fornuftig liberaltænkende Mand, der grundig har studeret, saavel den franske som engelske Statsforfatning, og er en udmærket Statsmand, Kongen og Dronningen have skjænket ham deres hele Tiltroe, og han vil benytte den, for at sikkre Spaniens Lykke; dette er fleertallet af Madrids Beboeres Mening; ingensteds ønsker man hæftige rystende Begivenheder; men man vil Tid efter anden fremskride til en Frihed, overeensstemmende med de Fremskridt Opdragelse og Sæder ville giøre. Hans Tilbagekomst har allerede hævet mange bekom ringer og tilintetgjort mange Cabaler. Medde Apostoliske er det forbi, deres yderste Oppositionspartie er bragt til Tanshed. Vi befinde os nu under et Lovmæssighedens System, som er rigtig og frugtbringende, og hvis Følger for os ere uberegnelige. Alle Øine ere nu henvendte paa Jndustrien, franske og engelske Frembringelser begynde nu at blive mere gængse i vore Stæder, og derfra trænge de ind i vore Provindser. Er Jmpulsen først given, vil forhaabentlig Jntet hemme dens Fremskriden, og vi begynde da atter en Æra, som igien vil stille Spanien i de første Nationers Række, hvorfra det aldrig havde behøvet at nedstige.