Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-11-20
Recensentens vidtløftige Recension kan jeg ei indlade mig paa, da det kun blev at udskrive mit eget Skrift igjen. Den Kjøbenhavnske Skole methode har jeg ikke seet. Den Lankasterske Methode, som den Kjøbenhavnske er dannet efter, har jeg fulgt efter hans Bog. Dersom den Kjøbenhavnske Skole er saa meget om dannet i Skrivning, Regning og flere Ting, just i Overeenstemmelse med mit Skrift, saa er det saa meget bedre og viser at mit saakaldte Flyveskrift ikke er saa vidunderligt &c. &c., som Recensenten angiver det for. Men det tør jeg endnu sige, og tvivler ikke paa, at jo hver Fornuftig vil bifalde mig i: Erden Lankasterske Methode mechanisk, er den Kjøbenhavnske i dette Stykke ligesaa, saa er den upassende for fornuftige Væsener. Jntet bør læres Børn, som fornuftige Væsener, mechanisk eller fornuftløs hen. Det er at begegne deres fornuftige Væsen uværdigt og forvendt. Jeg vil nu kun anføre deels nogle Oplysninger, deels nogle Uartigheder, som ikke pesse sig for Sandhedsøgende Mænd. 1., Pag. 4. Methoden behøves ikke i Danmark. Her lærer Børnene hjemme Bogstaver, at stave, ofte at læse inden i Bog. Herved siger Recensenten: "Kjøbenhavn er og Danmark, af 200 kjendte ikke 10 Bogstaver." Det er just ikke Kjøbenhavnernes Roes, om de ere saa ligegyldige for deres Børn, eller saa vankundige. Jmidlertid har jeg ikke fremsat dette som en saa almindelig Regel, at derfra var ingen Undtagelse, hvilket sees Pag. 15, Lin. 1, 2, 3. Ligesaa Pag. 5, naar maaskee kan undtages et meget enkelt Sted." Overalt sees strax efter, at jeg fornemmelig har haft Hensyn paa Landet. 4., S. 5, erklæres Methoden i Danmark for anvendelig. Herved siger Recens.: "Hvordan Aarsag og Virkning her hænger sammen, maa Himlen og Hs. V. vide." En Lankastersk Skole oprettes, for ved Drengelærere at oplære saa mange flere Børn, som ei ellers kunde oplæres og der paa 1/2 Miil eller paa 1/4 Miils Skolevei ei gives flere Børn end een Skolelærer i Almindelighed godt kan bestride, saa seer jeg dog ikke at det kan være saa ubegribeligt for ethvert andet Menneske, at den Lankasterske Methode baade er overflødig og anvendelig. S., S. 6, finder Hs. V. "at Forstandsøvelser, aldrig burde være nogen særdeles Syssel i en Skole, men at de kun ere unyttig Sinkelse og Tidsspilde. Men der staaer umiddelbar tæt ved disse Ord: "Men enhver Læregjenstand maa være Forstandsøvelse, og bliver det, naar enhver Videnskab og Afdeling i den læres grundig, naar Jntet meddeles Disciplen, uden han tillige forstaaer det tilgavns". Læser, tænk nu selv, hvad du maa dømme om denne Recensent, som trækker en Forfatters Ord saaledes ud af sit Sammenhæng, at de nødvendig maa ansees urigtige, ja latterlige. Mig skader Han ikke. Jeg appellerer kun til de Fornuftiges Dom. 6. S. 8, tung, langsom, usikker." Jeg henviser ligeledes til mit Skrift, naar man læser det i Sammenhæng. 7., S. 9. "Hs. V. erklærer: "Hug og Slag giør Barnet ondskabsfuldt og skadefro, og S. 10, at der undertiden maa Straffe til." Kjære Læser. Læs kun Stedet i Sammenhæng. Det er let at see for Enhver som vil see: "At Hug og Slag, ene og bestandig brugt, uden ethvert andet Virkemiddel, gjør ikke et Barn godt, men ondskabsfuldt og skadefroe, thi ligesaa slet man omgaaes ham, ligesaa ond giør man ham. Skal et Barn blive godt, saa maa Kundskab, Overbeviisning, Forestillinger og Grunde gjøre det, og kan ikke det gjøre det hos allerede forvendte Børn, som beherskes af onde Vaner og slette Øvelser, saa maa undertiden Straffen dertil (og den kan være meget andet end Hug og Slag, f. Ex. Mangel paa Seeværdigheder, Spadseretour, eller de Fornøielser, Barnet meest ynder, Jndspærring &c.). At Vanerne ikke skal bemestre sig Mennesket og gjøre ham til sin ulykkelige Slave, og at Grunde af Forestillinger kan blive anførte og virke. Jeg veed nu dog ikke, hvad Urigtigt heri kan være, uden at Manden skal synes at have Noget at laste. 10., S. 1617, laster Recens, at bruge Kridt, som ureenligt, ligesom ikke Tavleskrift ligesaa vel maa slettes ud, som Skrift paa Bordet, og ikke det Ene kan blive ligesaa reent og ureent som det Andet; saa skal det og være Usammenhæng, og hvilken Jdee, at Læreren fra sin Plads skulde kunne staae og rette Alt, Ja, det i øvet her mange Gange, og kan meget godt lade sig gjøre; med mindre Læreren er kortsynet, og saa duer han kun lidt til at være Skolelærer. 11., S. 1820. Endelig mit det Vidunderligste (som Recens. siger) vil jeg blot bede at maa læses i sit Sammenhæng, mit det Vidunderligste vil da nok tabe sin Vidunderlighed, og mine af Ham fremstillede Forkeertheder, vil nok blive til Retheder, ligesom og Enhver vil lære at kiende Manden til hans Jnderste, da Han i det Hele kun har malet sig selv; men hvorvidt Han har Ære af sit Skilderie, vil den Fornuftige vide at skjønne, hvis Dom alene fortjener Agtelse. T. M. B. Galskiøt.