Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1809-05-16
Den tiske Recensent der i den nye Leipziger Literatur=Leitunge St. 21 af 17de Februar 1808 S. 34. o. f. saa høist fordeelagtigt recenserer dinse Digte, har ei fundet noget Saadant at bemærke. Professoren erklærer endvidere at han aldrig har saat, at han foragter Alt, hvad der er ikke danskte, og opfordrer Altonaeren til at opgive Sted og Ord. Men tillige spørger han meget rigtigt om ikke dank og udansk, ikke dansk og ikke dansk vel er eet og det samme, Nu erklærer han Udgiveren, at han altid med Ærbødighed har omtalt de Tyskes høie videnskabelige Værd i sine Skrifter, og at han er stolt af at tælle mellem sine kjereste Venner mangen en tysk Mand, der sikkert bedømmer ham ganske anderledes; men at han ligefuldt er var og stedse bliver af den Mening, at de Udglændinger, der, efterat hans Fædrelandvengligen haroptaget dem i sit Skjød, forsmaae vort Sprog, ste med Haanned paa alle vorte hvidenskabelige og politiske Jndretninger og pringeagte Alt, hvad danskter, fortjene hver sken Agtelse, eller Skaansel. Da det vilde giøre ham ondt, at see sig miskjendt af en Mand som Udgiveren, sender han denne hine sine patriotiske Digte, sit Regnskal over Anvendelsen af de for samme indkomne Penge samt sin Tale, Patrioten, og beder Udgiveren deraf bedømme: om han fortjener Agt eller Ringeagt af hæderlige Mænd. Endeligen endes Professorens Brev med de Ord: modtag af den ærlig dansk Mand, der ei foragter andre Nationer ford i han ikke gad tilhørt nogen Nation hellere, end den danske, der ingen Frygt kjender til og altsaa ei fornedrer sig til Smigrerier, Forsikkringen omkosv. Herpaa svarer Udgiveren S. 145 saaledes: "Redacteuren af N. T. Merkur gjør sig det til en Pligt, at lade dette Brev aftryk ske aldeles uforandret, og glæder sig over at kunne i Hr. Prof Guldbergrække en ægte patriotisk Mand Haand. Det smerter mig meget, at min Ukyndighed i det danske Sprog berøver mig Nydelsen af, at kunne læse Hr. Profesforens Skrifter, Taler og Digte i deres oprindelige Kraft og Fylde. Om hans metriske Oversættelse af de tibulliske Elegier og Terentses Lystspil, som ere udkomne i Kjøbenhavn 1803 og 1805, fældte sagkyndige Kunstdommere en meget fordeelagtig Dom. Hvor dandrask han greb til, for at lindre Nøden i Kjøbenhavn efter det morderske Bombardement 1807, beviser hans i Trykken udkomne Regnskab over Beløbet og Anvendelsen af Subskriptionspengene til Bedste for de i Kjøbenhavn Ødelagte, og hans nyligen paa Kongens Fødselsdag den 29 Januar 1809 holdte Tale, Patrioten hvoraf jeg har den trykte Oversættelse for mig, aander aldeles den reeneste og dadelløseste Patriotismus. De i denne med dyb Følelse udtalede Formaninger, om at holde Fædresprog og Fædresæder i hellig Hærd, maa i hver nædel Mands Bryst vække en gladelig Gjenklang. Vel gives der og en vatriotisk Fanatismus, der, som den Religiøse imod sin næste Kirkefrænde kan være høist intolerant selv mod Den, der med den spiser af et Fad, og altid har sit Udspring fra en sneverhjertet Jndskrænkning. Den danske Nation er en af de meest oplyste og høihjertede. Hvor uven ter maae da ei den, endog med paafaldende enkelte Exemopler bilagte Misorenie hos de Danske være, som vi nyligen, og ei uden Ærgrelse læste i 6 Deel af de viidtlæste hverstrauten Briese i 7de Brev S. 250 o. s. Der meldes endog der om Hunde og Aber, hvormed den Tyske temmeligen uvenligt stilles undertiden i Parallele i Kjøbenhavn. "Saa haarde Beskyldninger fortiene rigtig nok den strænge 1ste Prøvelse og Modbeviselse, hvis en saadan ermual i P. Muligheden maa man haabe, at Redacteurerne af den Kielske Zeitung for Literatur und Kunst a., i hvis 6, 7, 8, 11, 12. 13, 14 og 15 Nummer 1809. hine fortrolige Breves ene Brevs Synder imod Dannemark saa drøit ere drøftede, ville gjøre Udgiveren beviislig, det nemlig at meddele ham omtalte Recension, der da vil bringe ham paa bedre Tanker. Hvi læse de gode Tyske dog ikke, inden de vilde dømme os, hvad der saa ganske egentligen skrives til deres Underretning: