Norske Intelligenssedler, 1810-02-13
herved bekjendtgjøres: at den 28de og 29de December forrige Aar fandtes langs hele Jedderens Land under Stavanger Amt, i Land drevet og bjerget nye Planker, formodentlig af et norsk forulykket Skib. Plankerne bestaaer af Fyrre og Gran, og beløb i alt til 176 Tylter 6 Stokke, fra 6 til 12 Fods Længde, 8 Tommer brede, 3 Tommer tykke, har intet Mærke, uden forsaavidt, at een eller anden enkelt Planke har en Streg eller Kors af Rødkridt i Enden, som paa ganske faa er synbart. Amtet foranstaltede strax Bjergningsforretning optaget, og Retten skjønnede at disse Planker, for at undgaae Tyvehaand, eller for ei at bortsvinde ved Omkostninger til Vagthold, strax maatte realiseres, og derfor bleve de bortsolgte ved offentlig Auction den 12te og 13de denne Maaned. Dette anmeldes offentligen 3de Gange i Christiania og Christiansands Ugeblade, paa det at om nogen kan legitimere sin Eiendomsret til disse Planker, samme da inden lovbefalet Tid, vil fremkomme med sin Legitimation, da Pengene, som tilkommer Kongens Casse eller Eierene, er deponeret hos Fogden Hr. Krogh i Jedderen og Dalernes Fogderie. Egersund den 25de Januar 1810. U. W. Koren, Amtmand over Stavanger Amt. Ved denne Urne græde Venner, Frender og Medborgere; Thi den skjuler Levningerne af en Hædersmand, Hvis Vennesind, hvis utrættelige Virksomhed lange og belig skal savneROSSEREROHN COLLET T. Ridder af Dannebrog, Føde i Christiania den 23de Septbr. 1758. Han bestemte sig tillig til Handelen, og prydede sin naturlige gode Forstand Med Kundskaber baade i og udenfor sit Fag. Efterat have paa Reiser beskuet Verden og Menneskene, Knyttede han Ægteskabsbaand, Med. Martine Christine Sophie Fliesen, Som med Omhed omsvævede ham og med fjelden Omhu pleiede han Indtil hans Livs sidste Timer. Som Handelsmand bosatte han sig først i London, Stiftede og bestyrede der længe Det Nordiske Selskab, og viste sig under et Ophold af 10 Aar I mange Ting som sine Landsmænds Ven Efter beldigen förte Handelsforretninger Gik han tilbage til Norge, til det Fædreland, Som med ubegribelig Ynde drager os alle til sig, Her deelte han sig mellem Stadens og Landets Sysler, det han snart med Klart Overblik og en mageles Orden Styrede en udbredt og indbringende Groshandel, Snart med Driftighed og betydelige Opofrelser prøvede Hvad Agerdyrkningen kan fremlokke af Norges Jordbund, og gjorde den Norske Landmand bekjendt med Baade selvudtænkte og andensteds opfundne Redskaber og Fordele i Jordbruget. Til Naboers og Segnemænds Opmuntring Stiftede han og indtil sin Död med hver forestod Selskabet for Aggers Sogns Vel(Et fölgeværdigt Exempel for Andre, Hvis Hovedgjenstande er Jorddyrkning, Huussid- og derved Almuens Velstand og Sædelighed. Saavel Kongen som Nationens Mænd Kjendte og brugte hans Duelighed; Han var Medlem af Kongelige Commissioner og Medbestyrer af mange offentlige Indretninger, Hveriblandt Christiania Söe Assurance-Selskab, Var grundlagt af ham, Den sidste Levning af fine Kræfter Svarede han end ikke for det Almindeliges Vel Ved hans Carmilched levede mange, Ved hans vidtudstrakte Virksomhed endnu flere, og Tusinde vil föle hans Savn. ikke uden Bekjendtskab og Kjærlighed for det SkjönneOpn untrede han ogsaa Konsterne, Hvorom især vidner det rigeligen udsmykkede Ullevold. Han nød ikke den Glæde at see og opdrage sig AskonMen bidrag til Manges Opdragelse Ved hensigtsmæssige Skolers Oprettelse Udmærkede sig især de sildigere Aar af hans Liv Heri deeltog hun, hans Livs Ledsagerinde, Som saa flittig i hialp ham at udøve det Gode, Hans Huus var Armods Tilflugtsted, Var Gjæstfrihedens stedse aabne Tempel, Hvor selskabelig Glæde var ligesom hjemme Hans Död var Sorgens Budskab For Enhver der elskede ham, Men det var ligesom et Lynslag, der gjör det Almindeliges Smerte til sin egen For Patrioten, Midt paa sit virksomme Livs Bane Maatte han bukke under for et forhen svagt følt Sygdoms Tilfælde, Uden voldsomme Lidelser, Slumrede han rolig hen i Dödens Favn, Den 3die Februar 1810. N. W. Mista senum ae juvenum den santur funera, nullum Den 3die Februar 1810. N. W. Mista senum ae juvenum den santur funera, nullum Sæva caput Proserpina fugit. Horat. Grusomme Död, End viste du din frygtelige Vælde blandt Norges Klipper, Da dit tunge Slag (d. 3die Febr. 1810) rammede Herr Wincentz Thurmann, Sognepræst for Waale Menigheder i Jarlsberg Grevskab. Han var den redeligste, den nidkjereste Embedsmand, Den ömmeste, den huldeste Ægtemage, Den bedste Fader for fire umyndige Børn. Ak! dette sjeldne Gode agtede du ikke, Han maatte, end i kraftfuld Alder, falde for din dræbende Lee Men hindre skal du ikke, at hans Navn Lever velsignet og hædret af hans værdige Efterladte, Hædret af enhver, som hylder Embedsiver, Forenet med usminket Redelighed, frimodig Sandhedskjerlighed, urokkelig Standhaftighed. Dette simple men sande Eftermæle, Satte dig Forklarede, oprigtigt Venskab. C. F. Teilman, 1 Aaledning af Herr Sorenskriver Juells Död, ædle Juell i Döden segnede. I hans det lyse milde Öie Norge sörger ved hans Död, Man faae Tilfredsheds blide Smiil, farven har de Læber tegnet, Skjöndt han tidt føelte Livets Möie Ord saa mange Trøst indgad. og saaredes af Smertens Pill. a varm hans ædle Hjerte lued Velsignet skal hans Minde være Konge og for Födeland, Saalænge Norges Klipper staae, mpens Tid, da Faren trued Og ved hans Grav skal mange lære viiste sig som Hædersmand. At Dyd kun varig Lön kan naae. Hans Jacob Schmidt.