Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-12-17
Nyeste Post-Efterretninger. Ministeren for den indvortes Statsbestyrelse i ning om de sidste Oprørsscener i London bekiendt England, Lord Sidmouth, har ladet en Efterretgiøre i Riget for at forebygge Udbredelsen af falske og overdrevne Rygter, hvori han gav tilkiende: at Regieringen skulde udvise samme Kraft og Virksomhed i Provinserne, som i London, dersom man ogsaa i dem vilde begynde paa slige Uordener. Den withs Huus, er ikke død, men i Bedring; hans Morder er en ung Chirurg, ved Navn Watson, som har taget Flugten og er endnu ikke heftet; han blev skudt, fordi han vilde standse Oprørerne. Han blev derpaa bragt hen paa en Stoel, og sagde: J. har skudt mig, og jeg har dog ikke gjort Jer noget Ondt; Watson svarede: det giør mig ondt, og tilbød selv at ville forbinde ham, da han var Chirurg. Denne Watson, som ogsaa kaldes den yngre War søn, var en af Hovedmændene ved Forsamlinger: paa Spasields og ved Tumulten; desuden er ogsaa hans Fader, kaldet den ældre Watson, blandt Formændene, han blev fængslet om Aftenen udenfor London. Secretairen i Forsamlingen var en Skoemager, ved Navn Preston, men som i lang Tid ikke har arbeidet, men blot drev om paa Ølhusene; og Casseren var en anden Skomager, ved Navn Cor per, som Lordmajoren greb i fuld Bevæbning; desuden vare alle Formændeneforgieldede og forsvirede Mennesker. For at undersøge Sagen rigtig, skulle, efter Lordmajorens Forslag, Forhørene holdes offentlige. Da saamange ledige Matroser sværme omkring paa Gaderne, saa vil Regieringen ufortøvet udsende et Par Skibe, hvortil der kan bruges en 5 til 600 af dem. J Sheffiels har ogsaa været Spektakler, men som ere blevne snart dæmpede. Det var den unge Watson, som havde tiltalt Folket fra Kulvognen førend Hunt ankom; han og hans Følge vare forsynede med Pistoler; han havde sagt: at de rige Borgere, de Londonske Kiøbmænd og Bankerer havde udplyndret Folket. Oprørernes Plan var at overfalde pludselig Banken og bemægtige sig dens Skatte, dog vovede de intet Angreb paa den, da de kom den nær, da de fandt Dørrene lukkede, og de fik at vide, at et Detaschement af Fod Garden altid holdt Vagt i dens Bygninger Børsen var tom, og nogle af Oprørerne strømmed derind, men Lordmajøren lod Dørrene pludselitillukke, og Krabaterne bleve fangne. En af dem tog en Pistol frem og truede at skyde Lordmajoren; men denne, som desuden udviste megen Kiækhed, rer ham den ud af Haanden. Forgiæves forsøgte Pøbelen at brække Dørrene til Børsen op, men da det ikke vilde lykkes den, saa strømmede den hen til Fæstningen Tover, plyndrede paa Veien enSværdfeger Brandets Boutik ud, og da den fandt i denne to smaae Svingbasser, saa gjorde den et Experiment med at beskyde en fire til fom Gange Fæstningens gamle og tykke Muure med dette svage. Værktøi. Men nu kom Cavallerie-Patrouillerne efter dem, strax vare alle til Beens, nogle af dem, som førte Vaaben, bleve grebne, og to Vogne, besatte med saadanne Helte, gjorte til Fanger og escorterede af 8 Dragoner, nu var hele Oprøret forbi. Forsamlingen paa Spafields blev holdet imedens Allarmen forefaldt, 30,000 Mennesker vare tilstæde derved; deres Concepter bleve lidt forstyrrede ved en uvan Ko, som var kommen imellem dem, gav sig stærkt til at brøle, og stødte med Hørnene til alle Sider. To Timer efter at Oprøret var dæmpet opløste Forsamlingen sig først; en uhyre Mængde Mennesker ledsagede Hr. Huns med Hurraraab hiem til sit Logis. Hele Natten patroullerede Militaire, 500 anseelige Vorgere har besuden ladet sig inddroullere som overordentlige Constabler. Hvor godt Pøbelen forresten var instrueret, sees af, at den nu bestandigt modtog Militairen, hvor den faae dem, med et Hurraraab, istedet for, som den pleier, at overvælde den med Skieldsord. Hr. Hunt havde dog været saa klog, at formane Forsamlingen paa Spafields til at afholde sig fra Optøier. Der paastaaes: at han ikke har forløbet sig saaledes, at han kan straffes.