Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-06
Det er en skjøn Indretning, som i adskillige Stater er indført, at der leveres et Budget hvert Aar, som giver en god Oplysning og Veiledning for Finantsetaten, men besynderligt er det, at man ikke søger Indtægten paa en simplere Maade, hvormed baade Skatkammeret og Undersaatterne vare vel tjente. Af anførte Budget erfares, at de directe Contributioner udgiøre 44315 Fl. og de indirecte 415441 Fl. tilsammen 459756 Fl.; thi Indtægten af Domainer vedrører ei denne Sag, da det er en Indtægt Staten har af sine egne private Godser og Rettigheder. Naar nu den Sum, Skattebeløbet udgjør, fordeles paa Folketallet, udgjør det 1 1/2 Fl. pr. Menneske. Simplere vilde det være at sige, at i Dalmatien er under een Benævnelse de offentlige Statspaalæg 1 1/2 Fl., som indkræves med 1/2 Deel maanedlig af hvert Sogns og Steds, Rodemester Skattekræver) og af ham indbetales i Districtets Ærarium (Amtstue, Vahlkammer). Da Alle ikke have lige Evne til at betale, har hver Skatteydende at svare saa meget som stemmer overeens med hans Formue, Fortjeneste og øvrige Forhold. Staten siger, saa meget vil den have, Fordelingen skeer af Stedets selv udvalgte eligerede Mænd. Saaledes hos os paa Øerne Føhr og Amrum, og det har saaledes været der fra de ældste Tider. Skatterne blive paa denne Maade ligere fordeelte, koste intet at indkræve, og ingen Revision behøves; thi saa mange Mennesker, efter sidste Folketælling, giver den Indtægt. Forhøies Skatterne, lægges saa mange Skilling til, formindskes Skatterne, drages saa mange Skilling, fra, at regne pr. Menneske. Beboerne ere da aldeles fri med Hensyn til deres Næring; thi Statsbyrden fordeles af dem selv i Communen, uden Regjeringens eller dens Embedsmænds Deeltagelse. Skulde Nogen troe sig fornærmet, da appellerer han fra Repræsentanterne for sin Commune til Repræsentanterne for sit District. Denne Skattemaade kan finde Sted i ethvert Land, men Skatten for hvert Jndivid, eller per caput, blev i enhver Stat heel forskjellig. Den for Dalmatien, 1 1/2 Fl. pr. Menneske, er en saare lav Ansættelse; den vilde for andre Stater blive meget høiere, især for Engelland og Holland, som ere høiest beskattede. J det Budget, som ved Rigsdagen i Stockholm, senest er fremlagt, ere Statsudgivterne der 8,121,357 Rdlr. Sv. Bco., d. c. 3 Rdlr. svensk Bco. pr. Menneske, thi Folkemængden er der 2,640,000 Mennesker. Det er ogsaa en saare lav Ansættelse. J Kongeriget Norge var Statsindtægten, efter Budget af 1817, 1,985,085 Spd. 75 s., deraf var den egentlige Statsskat 1,705, 159 Spdlr. 19 s.; fordeles den paa Befolkningen, efter Folketællingen af 1801, stor 883028 Mennesker, gjør Stats skatten paa hvert Menneske 1 Spdlr. 111 s., eller med et rundt Tal henved 2 Spd. pr. Menneske. Skulde det ikke for Finantserne, som og for Landets Beboere der, være gavnligere, at der paabødes en almindelig Statskat af 2 Spd. pr. Menneske, end at inddrage Statens Jndtægter paa den sædvanlige Maade ved Told, Consumtion, Landskat, Brændeviinsafgift, Kjøbstædskat, stemplet Papir, Departements= og Rets sportler, Rangskat m.v., Den Maade at inddrage Skatterne paa er indviklet og vidtløftig, og kan ikke rette sig efter Beboernes Evne og Leilighed, da Statens Fordringer ere de samme, enten den Skatteydende besidder sin Eiendom med Gield eller uden Gield, enten han handler med egen Formue eller med laante Penge, enten han har en stor Familie at ernære, eller ingen. Dette er tilvisse urigtigt; men det kan afhielpes, naar Staten siger: det vil jeg have til at dække Udgifterne; det gjør saa meget pr. Menneske efter sidste Folketælling. Deel nu denne Sum paa Beboerne, i Commune eller Stad, efter eders Folketal, ved eders Repræsentanter, som kjender Enhvers Evne og locale Stilling. Den sidste Folketælling ansees som uforanderlig, thi i det Forhold den tiltager, bliver det lettere at udrede Paalæggene. Til Exempel Christiania; den havde d. 1 Febr. 1801. 11940 Mennesker a 2 Spd. pr. Menneske, gjør 22080 Spd.