Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-24
Kammerherre 17, fik af Keiser Alex inden en meget smuk Andreasstierne af Brillanter til Foræring; den vurderedes for 30,000 Rubler. *** satte den strax derefter paa Assistencehuset. Jmidlertid indtraf en stor Hoffest, hvor denne Stjerne ikke turde udeblive. Hvilken Forlegenhed! Penge mangler man og Assistentehuusforvalteren, en ubøielig Mand, vil ei udlevere Stjernen, ikke engang paa et eneste Qvarteer, uden at den indløses. Her er ingen anden tilbage, som kan hielpe, uden Keiserens Kammertjener, der har to brillante Stierner i Forvaring, hvoraf den ene ganske nyligen var blevet færdig og havde kostet 60,000 Rubler. "tager hen til ham, og efter mange Protestationer lader Kammertjeneren sig, ved uophørlige Bønner og Forsikkringer om, strax efter Festen, at tilbagelevere Stjernen, sig overtale til at udlevere den." indfinder sig dermed ved Hoffet. - Alexander mærker snart paa fire store Diamanter i Hjørnerne af Stiernen en stor Lighed, mellem denne og hans nye Stjerne. Han fæster adskillige Gange sit Blik paa " og siger til ham: ge suis Stonne, vous porter la une etoile, qui a infiniment de ressemblance over celle, que je viens de recevoir des mains du jouaillier. tier forlegen, under nogle intetsigende Complimenter og Bøininger. Keiseren, gjort end mere opmærksom ved den ham bestandig meere paafaldende Lighed, siger endelig: je ne sais ou d'en suis, mais il fant que je vous dise la verite; je crois, que cest præcisement mon Etoile, laressemblance en eest frappante."**) Nu tilstod ydmyggen, hvorledes det var tilgaaet, underkastede sig enhver Straf og bad inderligen om Naade, for Kammertjeneren, der havde ladet sig overtale. Den blide, godmodige Alexander svarede: "Rassurez vous, le crime N'est paa trop grand, pour que je sache le pardonner; cependant gene pourrais desormais porter momme cette decoration, il fant don, que je vous en fasse cadeau, af condition qva Pavenir je sois en suret contre de pareilles appropriations." 277). Mange have hidtil troet, at Billetprangerie var noget, som kun fandt Sted i Kjøbenhavn, men som var aldeles ubekiendt i andre Hovedstæder. Man seer imidlertid af Bogen St. Petersburg, o. s. v. af Dr. Chr. Müller, 1813, at samme Prangerie drives i den russiske Keiserstad. "Med *) Det undrer mig at see Dem bære en Stierne, som har overordentlig Lighed med den, jeg nyligen har faaet fra Juvelereren."**) "Jeg veed ikke hvad jeg skal sige, men jeg maa sige Dem reent ud, jeg troer, at det er netop min Stierne; Ligheden er paafaldende." Fat Dem! Brøden er ikke større end at jeg jo kan tilgive den; imidlertid kan jeg selv fra nu af ikke bære denne Decoration; jeg faaer at forære Dem den, paa det Vilkaar, at jeg i Fremtiden er sikker mod slige Tilegnelser. Salget af Billetter til Stole og Loger, siger Fork., drives de Dage, hvor der er stort Spørgsmaal derom, en skjændig Handel, jeg veed, at en Billet til en Plads allerede er blevet betalt med 28 Rubler, da den dog egentlig kun skulde koste 1 Rubel50 Copek. Men denne Handel er især gjængse ved det tydske Theater, hvis Jndskrænkethed end mere forøger Aagreriet naar der gives yndede Stykker. Men den finder ogsaa Sted ved det franske Theater. Da den yngre Jomfru Georges første Gang fremtraadte som Junie i Britannikus, og hendes Søster som Aggripina, vare allerede om Morgenen Kl. 6 ingen billetter mere at faae, fordi man - det strænge Forbud uagtet – allerede havde Aftenen i Forveien just ikke solgt dem, men bortlovet dem. Siden Begyndelsen af Aatet 1813 har man maattet betale 10 Rubler for en Billet, naar man vilde have den.