JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Almuevennen, 1844-12-04
Kammerherre Neergaard: Formedelst Sagens Vigtighed skal jeg tillade mig nogle bemærkninger. Jeg troer, at det vilde være uhensigtsmæssigt og unyttigt at nedsætte en Landbo-Commission, og jeg troer ogsaa at den Motivering, som indeholdes i Andragendet, er aldeles utilstrækkelig til at begrunde et Forslag derom. Allerførst skal jeg protestere mod Ordet Emancipation, som bruges heelt igjennem Det vil vist være dem, der ikke have studeret bekjendt, at dette Ord betyder Frigjørelse for Slaveri; men jeg vil overlade til Enhver i Forsamlingen at bedømme, om der her i Landet findes Slaveri eller Trællesind. Jeg troer altsaa, at dette Ord er et afde forhadte Ord, hvorved man søger at gjøre et Foredrag interessant, og som ikke høre hjemme her. Jeg anseer det meget meere for at være i høi Grad en Fornærmelse mod vor Bondestand, at man vil troe, at det skulde være muligt at emancipere den. Man begrunder Andragendet paa talrige Petitioner; men Enhver, som boer paa Landet, vil vistnok erkjende, hvor lidet de talrige Underskrifter paa saadanne have at sige. Man veed saaledes, at Folk gaae omkring og gjøre sig en lille Fortjeneste af, at samle slige Underskrifter, og den enfoldige Bonde – thi der er jo naturligviis mange af hans Stand, om hvem det kan siges, ligesaavelsom ogsaa om Mange af de andre Stænder – anseer det Hele for et Lotterispil, hvorpaa han sagtens kan spendere 12 seller 1 Mk., og saaledes underskriver han Petitionen. Der er ogsaa fra det Amt, hvor jeg er Embedsmand, fremkommet Andragender til den sidste viborgske Forsamling; men jeg er overbeviist om, at en Mængde af Underskriverne ikke have klar Kundskab om deres Jndhold eller Hensigt. Jeg troer, at de Petitioner, som i talrig Mængde ere indkomne til Proponenterne selv, kunne have ligesaa megen Værd som de andre. Man beraaber sig paa, at der er en stor Misstemning paa Landet; men da jeg selv boer paa Landet og kommer i daglig Berøring med de Folk, hvorden Misstemning skulde findes, maa jeg erklære, at jeg ikke kjender den. Jeg har meget ofte med Fæstebønder at gjøre, og jeg kommer ogsaa ofte i Sogne, hvor der er Fæstegods, men jeg seer ligesaa mange glade Ansigter der som i blandt Selveierne. Jeg maae endog paastaae, at mangen en Fæstebonde har et bedre, meere sorgfrit og roligt Udkomme end mangen en Forpagter paa de større Gaarde, hvis Stilling er meere precair, ja hans Tilstand er ofte meere sorgfri end Godseierens. Jeg har saaledes ikke kunnet finde det begrundet, at en saadan Melancholiskulde være paakommet vor hele Fæstebondeclasse.
Almuevennen, 1844-12-11
Nr. 6-8. 3die Aarg. Amnesennen. Udgiver: J. A. Hansen. Redaktor Frederik Varfod.
Almuevennen, 1844-12-11
Onsdagen d. 11te December 1844. Stænderne i Roeskilde. 4. Landbosagen.
Almuevennen, 1844-12-11
Etatsraad Neergaard. De Par Ord, som jeg vilde have svaret Proponenten ere allerede optagne af de foregaaende Talere, og jeg skal derfor dertil kun føie at heller ikke jeg har hørt et eneste Medlem yttre sig imod en offentlig og alsidig Undersøgelse af Forholdene, ligesaalidet som jeg selv har gjort det. Jeg har ikke modsat mig Andragendet, fordi Jndstillingen er ubestemt, men jeg har modsat mig det, fordi Motiveringen er en Rullitet og et ubrugeligt Stof for yderligere Behandling. Med Hensyn til den Yttring, som er faldet og Classificationen af de Deputerede, som her ere tilstede, maa jeg henholde mig til den næstforegaaende Taler, og kun tilføie, at, hvis vi Godseiere nogensinde skulde, hvad jeg haaber aldrig vil blive Tilfældet – lade os ved Stemmegivningerne her i Salen utilbørlig paavirke af vor Valgelasses Jnteresser, da ere vi kun 16 mod 20 mindre Landeiendomsbesiddere, vi ville altsaa aabenbart være i Minoriteten, men jeg haaber, som sagt, at det aldrig vil skee, at der saaledes skulde stemmes afsondret efter en Classeinddeling. (Dhrr. glemme bestandigt at Kongen har foruden 3 adelige Godseiere valgt en Biskop Mynster, en Borgemester Stenfeldt, at mellem Bondens Deputerede findes en Etatsraad Bang, en Justitsraad Povelsen, mellem Hovedstadens Deputerede en Ussing, en David, en Sager, en Haagen; mellem Kjøbstædernes : en Byfoged Bang, en Byfoged Harhoff, en Herredsfoged Knudsen, alle meere eller mindre ivrige Forsvarere af Godseiernes Rettigheder.)
Almuevennen, 1844-12-11
Nu bede vi i Bondestandens Navn om, at der ved en Commission maatte anstilles en Undersøgelse af Forholdene; hvorledes kunde vi bede, om mindre, og hvorledes in der ligge noget Ubilligt eller Eiendomsretten Krænkende deri, at vi bede om en Undersøgelse? Hvis Undersøgelsen, naar den var fuldført, endog maatte føre til det Resultat, at Bondestanden intet har at klage over, saa vilde den dog være tilfredsstillet ved den Tanke, at man i alt Fald var villig til at gjøre Noget for den. Det forekommer mig saaledes, at de fleste Angreb, man har gjort imod vort Forslag, ei kunne have anden Betydning, end at man derved har erklæret, at man vil have Jndstillingen afviist, fordi man ikke ønsker en Commission af den Natur, som vi have andraget paa. Præsidenten: Jeg troer at burde bemærke, at en Misforstaaelse vist ligger til Grund, for en Deel af hvad den Deputerede har fremført. J det Mindste har jeg ikke hørt Noget yttre, der kunde indeholde Bebreidelser eller Beskyldning imod Andragendet for, at det skulde gaae ud paa Krænkelse af Eiendomsretten.
Almuevennen, 1844-12-11
Til Dhrr. Stænderdeputerede Kammerraad Drewsen og Landsoverretsprokurator Christensen. Efterat være bleven bekjendt med det Andragende, som af Dem er indsendt til den Roeskildske Stænderforsamling om Nedsættelse af en Commission, som skulde undersøge de Forhold og Vilkaar i det Hele, hvorunder Bondestanden befinder sig, og derefter indkomme med Forslag, sigtende til, at Standen erholder virkelig Frihed og Lighed for Person, Eiendom og Virksomhed med Statens øvrige Borgere, have vi folt den alvorligste Opfordring til at bringe Dem vor meest uskrømtede Tak for, at De saaledes have forebragt Landbosagen i Stænderne; da vi maae erkjende, at Andragendet netop angiver den rette og maaskee eneste Vei, – nemlig en alsidig og offentlig Undersøgelse, – ad hvilken Landboforholdene rettelig og retfærdig kunne bringes fremad og ordnes. Det har smertet os at Andragendet faldt i Stændersalen i Roeskilde, omendskjønt dette ingenlunde er os uforklarligt. Vi billige fuldkommen den i Andragendet givne Fremstilling af Forholdene, og vi føle os opfordrede til, navnlig med Hensyn til hvad deri indeholdes om den i Landalmuen herskende Stemning, - og hvad derimod af enkelte Deputerede er anført, – at bemærke, at Bonden, saavidt vort Bekjendtskab strækker sig, – og det er ikke saa ganske kort, – er i en stor og spændt Forventning angaaende Udfaldet og Ordningen af de Spargsmaal Andragendet vedrører, og at det er blevet til en bestemt og fast Formening i Standen at der maa gjøres Noget. Vi indsee tilfulde, hvormeget det beroer paa en heldig og snarlig Ordnen af Manglerne i vore Landboforholde, og hvormeget man bør paaskjønne de Mænds Jd, som dertil med Dygtighed og Frimodighed virke. Modtag derfor vor bedste Taksigelse for Deres uforbeholdne og folkelige Færd i denne Henseende, ligesom vi ogsaa tillade os at bede Dem om, at bringe de ærede Deputerede, som understøttede det af Den indbragte Andragende, vor hjerteligste Paaskjønnelse. Holbek Amt den 20de Novbr. 1844. (Underskrevet af 336 Landboere, og 5 Borgere, af Holbek)
Almuevennen, 1844-12-11
Falsters Landboforening. et Møde den 26de November var Formanden forhindret fra at være tilstede, hvorfor Viceformanden, P. Steffensen, ledede Forhandlingerne.
Almuevennen, 1844-12-11
Som Referent for den Comitee, bestaaende af Pastor C. E. Hansen, Adjunkt Hansen og Borcher Skytte, som efter den Sidstnævntes Forslag i forrige Møde, blev udvalgt og bemyndiget til i Foreningens Navn at foretage Skridt, som maatte findes hensigtsmæssige og passende, for om muligt at bevirke, at Nykjøbings Hospitals rige Midler meere end hidtil kunne komme Stiftelsens Landcommuner og navnlig Bondestanden til Gode, oplæste Adjunkt Hansen et Andragende, som Comiteen har indgivet til Stiftsøvrigheden som Hospitalets Direktion, og hvori man udbeder sig, at Samme vilde forsøge gjennem det kgl. danske Cancelli at bevirke den Forandring i den bestaaende Fundats, at Pengeunderstøttelse udenfor Hospitalet kan tilstaaes værdige Trængende, navnlig af Bondestanden. For det Tilfælde at denne Anvendelse af endeel af Hospitalets Midler ikke lader sig bevirke, anholder man hos Directionen om, at den ved Besættelsen af det forøgede Antal Pladser, som ville fremkomme ved en paatænkt Tilbygning til Hospitalet, ogsaa vil tage Hensyn til trængende Fruentimmer af Bondestanden. Dette Andragende fandt Forsamlingens udeelte bifald. Comiteen for en høiere Bondeskole paa Falster fremlagde Opgjørelse af de tegnede Bidrag, som ikkun beløbe sig til 89 Rbd. een Gang for Alle, 48 Rbd. 3 Mk. aarlig i 5 Aar og 4 Rbd. aarlig indtil videre, af hvilke de 88 Rbd. een Gang for Alle, og 45 Rbd. aarlig i 5 Aar, alene vare tegnede i Waalse Sogn, som ogsaa herved hæderlig har udmærket sig. Sagen maa altsaa stilles i Beroe indtil muligviis det af de brave Mænd i Waalse givne Exempel, som viser, hvad Manges forenede Virksomhed formaaer, maatte finde Efterligning over det øvrige Land, hvortil de Tilstædeværende opmuntredes at virke hver i sin Kreds.
Almuevennen, 1844-12-11
Foreningens Gjæste Medlem, Peder Hansen fra Lundby var tilstæde og oplæste et Forslag om at indgaae til Hans Majestæt Kongen med et Andragende om, at Allerhøistsamme vilde lade Stænderforsamlingerne i Roeskilde og Viborg i Aaret 1846 forelægge et Lovudkast om: "At der skulde udnævnes en Landbocommission - hvoraf Halvdelen maatte bestaae af Bønder, udvalgte af Sognebeboerne – for at undersøge og bedømme Forholdet mellem Godseier, Fæster og Leier, og bevirke saadanne Forandringer i dette Forhold, som maatte ansees fornødne for Bondestandens Vel, navnlig Jndførelse af Selveiendom eller Arvefæste." Dette Forslag var fornemmelig motiveret ved Landbosagens Behandling i den nærværende Roeskildske Stænderforsamling. Sagen selv fandt megen og udeelt bifald, men deels tvivlede man om i Foreningens Midte at finde den fornødne Sagkundskab og Dygtighed til Udarbeidelse af et saadant Andragende, deels ansaaes det i ethvert Tilfælde for rigtigst at oppebie Udfaldet af Stændernes Forhandlinger over de forskjellige Landbosager, hvorom Petitioner ere indgivne til dem. - Heraf toge flere af Foreningens Medlemmer Anledning til at foreslaae en Adressetil Falsters Lands Deputerede, Kammerraad Drewsen, og den Deputerede for Lollands Nørre- og Sønder=Herred, Landsoverretsprocurator Balthazar Christensen, hvori Forsamlingen skulde udtale sin taknemmelige Anerkjendelse af disse hæderlige Deputeredes utrættelige og nidkjære Bestræbelser for Landbosagen. Dette Forslag blev modtaget med levende Glæde og eenstemmigt bifald, og en Comitee udnævnt til at forfatte Adressen. Til personlig at overbringe den, valgtes Foreningens Viceformand, Stænder=Sup pleanten Peder Steffensen og Sognefoged Hans Rasmussen i Egense.
Almuevennen, 1844-12-11
Af et Brev fra Nykjøbing paa Falster, som læses i Kjøbenhavnsposten Nr. 267, optage vi følgende: Fribefordringsvæsenet er, hvad der vistnok vil være Dem bekjendt, søgt lettet ved Frong, af 26de Juni d. A., men da dens Bestemmelser først skulle træde i Kraft fra 1ste Jan. 1846, gjelder endnu alle de ældre trykkende Regler i deres fulde Omfang. Hvad der imidlertid lod sig vente, var, at man allerede nu vilde lade sig det være magtpaaliggende, saavidt mueligt at handle i Forordningens Aand, saaledes som den navnlig er traadt frem t Forordningens § 8, hovr det hedder, at Kongen vil "have alle de Autoriteter, under hvis Bestyrelse de Anliggender henhøre, som gjøre Reiser af fornævnte Slags fornødne, paalagt, fremdeles nøie at paasee, at ikkun de i ethvert Tilfælde høist nødvendige Befordringer reqvireres, hvilke Yttringer, paa Grund af Ordet fremdeles, synes at tyde hen paa, at man ogsaa nu er forpligtet til at anvende den fornødne Oekonomi med Hensyn til Dispositionen over Landmandens Tid og Kræfter. Hvorvidt denne Oekonom iagttages, vil det Efterfølgende vise. Onsdagen den 30 Octbr. ankom til vor By Landsessionens Deputerede med 14 Vogne, tilsagte fra Waalse Sogn. Af disse 14 Vogne transporterede de hver en Sessionsmand, de 2 hver et Fruentimmer og en Sessionsherre, og de øvrige 5 hver en Kuffert eller Kasse. Selv om man regner Sessionsdamerne med, kunde alt dette meget mageligt været transporteret paa 5 almindelige Vogne med 5 Kudske og 10 Heste, i Stedet for at man nu fandt det fornødent, at anvende 14 Vogne, 14 Kudske og 28 Heste. Frederiksberg og Hvidovre Sogneforstanderskab.
Almuevennen, 1844-12-11
J et Forstanderskabs=Møde den 3die de fremlagdes følgende Amtsraads=Resolution. "At Raadet, med Hensyn til det ærede Forstanderskabs behagelige Jndstilling af 6te dennes betræffende Lodtrækningen m.v. i Forstanderskabets Møde den 1ste Octbr. sidstl., eenstemmig har antaget at bemeldte Akt efter Kapt. og Forstander Plockrofs der mod nedlagte Protest maa ansees som ugyldig, og at følgelig forsaavidt mindelig Overeenskomst om Udtrædelsen ikke eenstemmig kan vedtages, Lodtrækning blandt samlige Forstanderskabets valgte Medlemmer vil være fornøden for at afgjøre hvem af dem der skulle afgaae og hvem ikke, dette undlader man ikke herved tjenstlig at meddele til behagelig Efterretning og Jagttagelse i Overeensstemmelse med Anordningen. 13de August 1841 66 og 89 in fine.
Almuevennen, 1844-12-11
Kjøbenhavns Amtsraad d. 30te Novbr. 1814. Knuth. Til Frederiksberg og Hvidovre Sogneforstanderskab.
Almuevennen, 1844-12-11
Jfølge heraf fandt en ny Lodtrækning Sted, hvorefter Secretair Frost, Etatsraad Povelsen, Procurator Christensen, Ole Pedersen, Capt. Bruun, og Procurator Klein udgaae, hvorimod Jens Mortensen, Ole Larsen, Capt. Jacobser, Jens Larsen og Capt. Plockross vedblive. Præsto Amts Landcommunalforening.
Almuevennen, 1844-12-11
Den ifjor stiftede Communalforening for endeel af Præste Amts Beboere afholder et Møde hos Gaardmand Niels Jensen ved Rønnede Kroe Løverdagen den 4de Januar 1845. Mødets Forhandlinger, der især ville gaae ud paa at vinde flere Medlemmer for Foreningen, begynde Kl. 10 Formiddag, hvor da de, der nære Lyst til at indtræde, ville møde.
Almuevennen, 1844-12-11
Kjøbenhavns Torvepriser. Løverdagen den 7de December. Hvede, . . . pr. Td. 4 - a 50 1 - Rug, . . . . Byg, 2radet . 3 – 1 – – – 3 – 3 – - Byg, Gradet . . 2 – 5 – – – – 3 – Havre, . . . 2 – 2 – 8 – - 2 – 5 - 4 - Ærter, gule 4 – – - - - 5 – – Ærter, graae 2 – – – – – Kartofler, . . 2 – 1 – – – - 4 - - Smør, . . . . Fdg. 12 – 4 – 8 – 13 – 4 – – Smør, . . . 1 Pd. - - 1 – 6 – - 1 – 10 Flesk, røget pr. Lpd. 2 – 1 – 8 – - 2 - 2 - - - Flesk, grønsaltet. . . 11 – 4 – 8 – 2 – – – 4 –. . . pr. S. – – 2 – – . - - - 2 - 4 Æg, Bøgebrænde, et Bondelæs 3 – 3 – 2 – 4 – 3 – Torv, . . . dito 3 – 3 – – 4 – 5 - Talg, ... pr. Pd. – – – – – – – – – – – –- Af dette Blad udgaaer 10 a 2 Rummere i Qvartalet, og som Følgeblad dertil udgaaer Kjøbenhavns Amts LandCommunal-Tidende", med omtrent 6 Nummere. Prisen er 4 Mark hvert Qvartal. Man tegner sig for Bladet paa Postcontoiret i Kjøge, hos Dhrr. Boghandlere Meulengracht i Næstved, Bertelsen i Holbeck, Vosbein i Hillerød, Wagner i Helsingør, Milo i Odense, Jessen i Svendborg, Thjerry i Nakskov, Gjegengack i Maribo, Berggreen i Nykjøbing paa Falster, den Jessenske Boghandling i Aarhuus, Holm i Horsens, Smith i Randers, Termansen i Ribe, Dhrr. Bogbindere Mehl i Roeskilde, Hansen i Slagelse, Møller i Skjelskør og Thune i Veile, Hr. Skolelærer Jensen i Ringsted, Hr. Komd. Gjørup i Storeheddinge, Hr. Gartner Boetmann i Sorø, Præsto og Vordingborg Omegn hos Huusmand Peder Hansen i Lundby pr. Præsto, Gaardeler N. Ottesen i Fredericia og Skomagermester N. Hansen i Rudkjøbing. J Kjøbenhavn hos Udgiveren, Hjørnet af Hausergade og Aabenraa, Nr. 222 3die Sal, hvor Bidrag til Bladet ogsaa indsendes. Trykt hos J. G. Salomon, Pilestrædet Nr. 110,
Almuevennen, 1844-12-18
3die Aarg. Nr. 63 66. Alvennen. Udgiver: J. A. Hansen. Redaktor Frederik BarfodDusdagen d. 18de December 1844.
Almuevennen, 1844-12-18
Stænderne i Roeskilde. 4. Landbosagen.
Almuevennen, 1844-12-18
Naar vi i Nr. 46 udtalte vor Glæde over Grev Knuths Valg, fordi han skulde være høit ophøiet over sine Standsfællers almindelige aristokratiske Grundsætninger, saa maa vi desværre nu - i Anledning af denne Tale, der er den konservative ske Aristokrat fuldkommen værdig - bede vore Læsere om, ikke at forhaste sig altfor meget med at underskrive hiin vor yttrede Formening om Greven.) Godseier Tutein. Ogsaa jeg er iblandt dem, som antage at vore Landboforhold indeholde en Deel som trænger til Omordning og Tildannelse efter Tidens Fordringer, men jeg antager ogsaa, at der er Meget i Landboforholdene, som bestandig er og maa være saa, og som ogsaa vil findes i mange andre Lande. Naar derfor Andragendet synes at gaae ud fra, at der i Landboforholdene skulde findes saa store Uretfærdigheder, at det af denne Grund skulde være nødvendigt at tage disse Forhold under Overveielse, saa er dette for mig et Hovedmoment mere til at stemme imod en Comitees Nedsættelse over nærværende Andragende. Ogsaa jeg havde tidligere ønsket, at det maatte bringes under Forhandling her, hvorledes Landboforholdene maatte kunne ordnes bedre, end for Tiden er Tilfældet, og jeg havde tænkt paa selv at indgive et Andragende, men da jeg vidste at et andet Forslag herom vilde fremkomme, holdt jeg mig tilbage. Naar derhos Andragendet selv gaaer ud fra den Forudsætning, at det ikke vil blive vel optaget af Forsamlingen, ligger der ikke blot noget Anstødeligt mod Forsamlingen selv, men det har derved ligesom forlods fremkaldt Lidenskabelighed her i Forsamlingen, da det synes at gaae ud fra, at det, selv om det blev forkastet her, vilde blive til Gavn for Sagen; thi hvis Andragendet forkastedes, vilde Agitationen i Bondestande finde ny Næring; man vilde da sige: Vi have forgiæves henvendt os til Stænderforsamlingen, vi have der ikke fundet nogen Understøttelse for vor Sag. Jeg skal endnu blot tilføie, at der var saa meget mindre Grund for Proponenterne til at gaae ud fra den Forudsætning, at de ei her vilde finde Medhold, som det var bekjendte at en stor Deel eller maaskee alle Godseiere ønskede Sagen fremmet, og som det vidst var dem bekjendt, at disse havde yttret, at de ønskede at fremme den. Derfor maa det glæde saa meget mere, at der ligger andre Andragender for, hvorved Forsamlingen vil faae en Leilighed, og som jeg haaber vil blive benyttet, til at vise, at den paa ingen Maade har ønsket, at Landboforholden ikke her skulde komme under Forhandling, men, at den, af de Grunde, som anført, ei har troet at burde understøtte et Andragende som nærværende, der, som det forekommer mig gaaer ud fra, at Landboforholdene ere baserede paa Uretfærdighed, og fra en Forudsætning om, at Forsamlingen ikke vil tage sig af Sagen.
Almuevennen, 1844-12-18
Den kgl. Commissarius. Det er mig kjært, at de Forhandlinger, der have fundet Sted i Anledning af det foreliggende Andragende, gjøre det overflødigt for mig, at yttre mig saaledes derover, som jeg ellers vilde have fundet mig forpligtet til. Jeg skal altsaa blot gjøre den bemærkning, at det efter mine Tanker ikke mindre er den totale Mangel af virkelige Præmisser, end Beskaffenheden af de Præmisser, der findes i Propositionen, som maa bestemme Forsamlingen til ikke at nedsætte nogen Comitee. Der er i Andragendet ikke udhævet en eneste Mangel i Landbolovgivningen eller yttret den allermindste Tanke om Maaden, hvorpaa denne Deel af Lovgivningen kunde være at forbedre, og det savner altsaa al Begrundelse. Synderligt vilde det dog være, om Stænderne, hvis Landbolovgivningen i det Hele var saa mangelfuld, som der foregives, ikke skulde være istand til selv at udvikle Manglerne og gjøre bestemte Forslag til deres Rettelse. Ganske synderlig maa en Sammenligning forekomme imellem den Landbocommission, der blev sat i 1786, og den, der nu bringes i Forslag. Der er en himmelviidForskjel, imellem Forholdene, som de da vare og som de nu ere, og imellem den Maade, hvorpaa hiin ældre Landbocommission blev indledet, og den, hvorpaa den nu foreslaaede Commission indledes, er der en ligesaa stor Forskjel, som imellem den Literatur, der kunde siges at indeholde en Forberedelse for Landbocommissionen af 1786, og den Literatur, hvortil den foreliggende Proposition nærmest slutter sig Jeg troer at man vilde feile meget, hvis man antog, at den foregivne Misstemning vilde kunne rettes ved Forslag, som netop gaaer ud fra den Forudsætning, at der er nogen væsentlig Grund til en saadan Misstemning, og jeg troer ogsaa, at slige almindelige Forslag kun vilde aflede Forsamlingens Opmærksomhed fra, hvad der virkelig kunde være at gjøre til Rettelse og Forbedring i Landboforholdene.
Almuevennen, 1844-12-18
Et mærkeligt Exempel paa en Embedsmands Trods mod Loven.
Almuevennen, 1844-12-18
J vort Nr. 28 oplyste Huusmand Jørgen Pedersen af Allersløv, at Præsten fordrer Huusmændene skulle leie Vogn, for at befordre ham til Kirken naar han paa Søgnedage skal udføre kirkelige Forretninger for dem; at 77 af dem havde klaget herover til Amtsraadet; at Amtmanden et Fjerdingaar, derefter, paa Opfordring underrettede dem om, at deres Besværing var tilstillet biskoppen, og at de siden intet meere havde hørt om den. J Nr. 33 meddeelte vi disse Huusmænd til Underretning, at Frudg. af 30 April 1824 § 17 paalægger Præsten selv at befordre sig ved Brudevielse, hvis de Vedkommende ikke godvillig vil yde ham Befordring; vel havde Cancelliet bifaldet Biskoppens Formodning om, at dette Lovsted skulde have paabudt det Modsatte, og at det kun var ved en Feiltagelse i Affattelsen, at det var kommet til at paalægge Præsten denne Pligt, men vi oplyste dem om, at en Lov maatte gjælde og dens tydelige Ord respecteres saalænge den er Lov, og at Cancelliet ikke kan forandre en gjældende Lov, men saadant kan alene skee ved en ny Anordning. Hvad angik Barnedaab og Begravelse, da sagde vi dem, at der var intet Lovbud som befaler dem at afgive Befordring. Vi berettede derhos at et Lovudkast var forelagt Stænderne som gik ud paa at Præsterne skulle nyde Fribefordring af Vedkommende, naar Brudevielser og Barnedaab foregaae udenfor de sædvanlige Gudstjenestedage, men til Sygebesøg og Jordpaakastelse kun forsaavidt de Paagjældende selv holde Heste og Vogn. De Forhandlinger der have fundet Sted i Stænderne i Anledning af dette Lovudkast vise tilstrækkeligt, hvor lidet ønskeligt eller billigt det vilde være at ophøie det til Lov. Naar Biskoppen og Cancelliet vil have den saakaldte Feiltagelse rettet ved en ny Lov, og paaberaaber sig, at man paa Landet almindeligt befordrer Præsten til Brudevielser, saa siger Committeen i Viborg, at det er saa langt fra, at Præstens Ret til en saadan Befordring er almindelig antaget, at Comiteen netop har en modsat Erfaring at støtte sig paa, og formener derfor at Frang. af 30 April 1824 § 17 bør fremdeles at staae ved Magt, uden Hensyn til "Feiltagelsen. Biskop Tage Müller siger at baade i Jylland og i Sielland, hvor han har været geistlig Embedsmand, var det almindeligt antaget, at Præsten burde befordre sig selv ved slige Leiligheder. Provst Møller siger, at han i sine mange Embedsaar har befordret sig selv, og det samme er Tilfældet saavidt hans Bekjendtskab strækker sig. Flere andre Deputerede bekræfte dette, og ikke een modsiger det. Commiteen i Roeskilde bestod af et Medlem fra Sjælland, et fra Fyen og et fra Langeland, antog det som almindeligt, at Præsten selv overtager sin Befordring til Brudevielser og Barnedaab, og flere andre Medlemmer yttre det samme uden at nogen modsiger det.