Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-07-27
Fra samme Kilde have vi modtaget en Beretning om en Forsamling i Neumünster, der egentlig var berammet i communale Anliggender, men som af Agitatorerne blev givet en aldeles politisk Vending. Den bestod af omtrent 3–4000 Mennesker, ikke, som enkelte flesvig-holsteenske Blade have angivet, af 7000 Mennesker, og den af Dr. Carl Lorenzen forfattede og af Forsamlingen til de holsteenske Stænder indsendte Adresse, der indeholder en i de voldsomste Udtryk affattet Protest mod Arveerklæringen, blev underskrevet af omtrent 1500, altsaa ikke engang Halvdelen af de Nærværende. Forsædet var tiltænkt Redacteuren af Corresp. Bl., Olshausen, men Fanatikerne fik udvirket, at det blev overdraget Advocat Beseler. Vi maae beklage det; Olshansen er vel en gedigen Holstener, og det gjør ham Ære, men han har aldrig viist sig, hverken som religiens, politisk eller national Fanatiker. Om Talernes Jndhold ville ved henvise til de offentlige Blade, men aldrig have vi seet uslere Argumenter anvendte, end de, Advocat Sammer betjente sig af mod Arveerklæringen: at der var en Trykfeil i den af 1721 i Stedet for 1720, og at den russiske Renunciationsact er udstedt af Thronfølgeren, og ikke af en Czar, ligesom om han ikke maatte vide, at her ikke er Spørgsmaal og Czar eller Jkke-Czar, men kun om Personens Habilitet, og den afgjøres ved Storfyrst Pauls Egenskaber som myndig, og som Hertug til HolsteenGottorp. Men for at characterisere bemeldte Sammer behøver man kun at vide, at han, saavelsom Dr. Carl Lorenzen, ere ligefrem leiede af en durchlauchtig Person, og man maa kun beklage, at det ikke kan forhindres, at slige Personligheder skulle vildlede den ukyndige Mængde, der hverken har Tid, Lyst eller Evne til at undersøge Sagen, men tager selv de jammerligste Argumenter for gode Varer, naar de blot fremføres med Suffisance. Collegialtidenden Nr. 31 af 22de Juli indeholder Resultaterne, som den Commission, der har været nedsat til at undersøge Arveforholdene, er kommen til, forsaavidt Hertugdømmet Slesvig angaaer. Vi finde det meget besynderligt, at man hverken i Arveerklæringen eller i Coll. Tidenden har nævnt denne Commissions Medlemmer, da dens Sammensættelse dog netop var saaledes, at Hertugdømmenes Beboere der maatte finde al mulig Garanti for Sagens redelige og upartiske Behandling, Hvis vi ellers ere rigtigt underrettede, skal den have bestaaet af een Dansk og tre Holstenere, nemlig Ministeren for de udenlandske Anliggender Grev Reventlow-Criminil, Ministeren ved den tydske Forbundsforsamling, Baron Pechlin, Geheime-Etatsraad Adeler, Conferentsraad Dankwarth, og, som Secretair, Legationsraad Bülow, der ligeledes er en Holstener. Vi antage, at hiint vigtige Actstykke, saavelsom Arveerklæringen, blive tilstillede samtlige udenlandske Hoffer, ligesom det vist ogsaa vilde være ønskeligt, om Regjeringen foranstaltede det indrykket i de vigtigste tydske, franske og engelske Blade. Vi veed ret vel, at man hertillands anseer det under en Regjerings Værdighed at nedlade sig til Sligt, men det ansaaes ogsaa længe – desværre altfor længe – at være under Regjeringens Værdighed at blande sig i den internationale Strid, men den er dog nu tilsidst bleven nødt til at udtale sig.