Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1824-05-11
Fædrelandet. Lovgivning. 30 April 1824. Kongel. Forordning, hvorved Alt hvad Lovene foreskrive angaaende Præsternes Embede med Hensyn til Ægteskab, indskjærpes og i een Anordning samles, samt i Forbindelse dermed tilføies en og anden nærmere Bestemmelse, som ansees tjenlig til at afværge uoverlagte Ægteskaber. Til de særskildte Bestemmelser i dette Lovbud, hvortil Udkastet er udarbeidet af den allernaadigst nedsatte Kommission til Kirkelovenes Revision, hører iblandt andet: at naar Personer agte at indgaae Ægteskab, maa Manden ikke være under 20 og Konen ikke under 16 Aar; at de begge ere confirmerede og have annammet Nadverens Sakrament. En Enkemand maa i det mindste oppebie 3 Maaneder, og en Enke i det mindste 1 Aars Forløb fra den forrige Ægtefælleds Død inden de indgaae nyt Ægteskab. Dog skal det være Bønder og andre Almuesfolk, hvis Tilstand ikke tillade dem længere at hensidde i ugift Stand, tilladt at indgaae nyt Ægteskab inden kortere Tids Forløb, nemlig Enkemanden 6 Uger efter hans Hustrues Død, og Enken 3 Maaneder efter hendes Hrælonds dødelige Afgang; dog en Enke i saadant Fald ikkun under den Betingelse, at der haves Vished, om at hun ikke er frugtsommelig ved sin afdøde Mand. Videre fastsættes at ingen af dem som agte at indgaae i Ægteskab, nyder, eller fra den Tid deres Forsørgelse som Børn ophørte, har nydt nogensomhelst urefunderet Understøttelse af Fattigvæsenet, da, i modsat Fald, Ægteskabet ikke kan tilstædes, med mindre den administrerende Direktion for Fattigvæsenet, naar Mandspersonen er forsørgelsesberettiget i Kjøbenhavn, og ellers Sogne=Kommissionen for det Fattigvæsen, hvori Manden er forsørgelsesberettiget, erklærer, at den, for Fattigvæsenets Vedkommende, intet finder mod samme at erindre. Som Forlovere kan ingen antages, der enten ikke beklæder noget kongel. Embede, eller og ere boesatte Mænd, om hvis Paalidelighed ellers ingen grundet Tvivl haves. Dersom de Personer, der have ladet lyse af Prædikestolen for sig, ikke lade sig sammenviinden 3 Maaneder derefter, skal den skeete Tillysning ansees uefterrettelig, og altsaa nye Lysning iværksættes, hvis de senere maatte begjære at sammenvies. Naar Forbud imod Ægteskab gjøres, bør saavel samme som dets Forfølgning ved Forligelseskommissionen og Retten anmeldes for vedkommende Sognepræst. Jngen Præst maa forrette nogen Ægtevielse, med mindre saavel Brudgommen som Bruder, beviisliggjøre, at de have havt Børnekopper eller ere vare nerede. Forinden en Katholik kan vis til en Person, som bekjender sig til Landets almindelige Religion, bør Præsten paasee, at den første udstæder en Revers: at lade alle Børn der avles i saadant Ægteskab, opdrage i den evangelisk lutherske Kirke. Brudevielser maae i Kjøbstæderne kun forrettes om Søgnedagene; men paa Landet kunne de og tilstædes om Søn- og Helligdagene. Præsten bør og, naar Vielsen foregaaer uden for Gudstjeneste Dagene, selv dertil befordre sig, hvis Vedkommende ei godvillig ville yd ham Befordring. Det skal isærdeleshed være Præstens Pligt at arbeide imod Tvedragt, samt forargeligt og ukristeligt Forhold i Ægteskab, hvor samme viser sig. Naar Ægtefolk, som formedelst vedvarende Uforligelighed attraae enten Afsondring fra Bord og Seng eller fuldkommen Skilsmisse, opholde sig i en Afstand af 4 Mile eller dero, ver fra hinanden, bør hver kaldes for sin Sjælesørger. Ligesom i Almindelighed den Præst, der skal mægle uenig Ægtefolk imellem, er baade berettiget og forpligtet til at fortsætte sine Bestræbelser, for at gjenoprette et christelige Ægteskab, saa længe dette kan skee med noget Haab om godt Udfald, saaledes bør og, i fornævnte Tilfælde, der af de vedkommende Præster, som maatte finde det tjenligt til Øiemedet, træde i Brevvexling med den anden, for derved deels at erholde, deels at meddele de Oplysninger, som kunde bidrage til at gjøre Mæglingen virksommere.