Københavns Adresseavis, 1760-08-29
Hvor mangen en Mand har ikke efterladt sin Enke i anseelig Velstand af 20 til 30000 Rdlr. og meere, og hvor ofte er det ikke skeet, at bande Enken og Børnene formedelst enten uordentlig Huusholdning, Uforsigtighed eller andre ulykkelige Tildragelser ere geraad ne i yderste Armod og Foragt, hvilket ikke havde skeet, dersom Manden havde vidst og søgt Leylighed, at forsyne sin Enke og Børn med en vis aarlig Pension det res Livs Tid og herefter altid kand skee, naar de vil betiene sig af den Adgang dem er givet til denne ypperlige Stiftelse. Mange Forældre leve knap og sparsommelig for at efterlade Midler til deres Børn i den gode Formeening derved at befordre deres Lykke og Velfærd men hvor faa blive lykkelige derved, De anseelige Midler, som efterlades dem, ere som oftest en Snare, tilat vikle dem ind i mange Slags Daarligheder, der omsider for Tiden skiller dem paa engang ved Liv og Velfærd. Alle disse ulyksalige Hendelser og Tildragelser kand enhver Mand og Fader med Guds Hiel og under hans Velsignelse hindre og forebygge ved at indsette i denne Casse for sin Hustrue og sine Børn og ligesom han befinder sine Børn at besidde meere eller mindre Capacite og Forstand til at erhverve Brødet og slaae sig igiennem Verden, kand han indsette for dem flere eller ferre Portioner. Hvor kand en Fader bedre sørge for et skrøbeligt eller vanført Barn end i denne Casse Folk af høy Stand, der have anseelige Midler, kand have Leylighed at oprette Grevskaber, Baronier og Stamhuse til deres Navnes og Familiers Conservation; men monne ikke andre der ligeledes besidde Midler, kand giøre deres Børn lige saa lykkelige ved denne Stiftelse, og forskaffe dem en aarlig Pension af 1, 2 indtil 6000 Rdlr. ligesom de sette ind til for dem: monne ikke en Fader der besad store Midler kunde forfatte saadan Disposition, for saa meget mueligt at conservere sin Familie fra Fattigdom og Undergang, at naar han havde indsat noget klækkeligt for sine Børn denne Casse, de da igien for deres Børn skulde interessere om ikke just for lige saa mange Portioner, saa dog for en proportioneret Deel, ligesom deres Evne og Leylighed kunde være, og jeg er forsikret paa at omend en Fader ikke efterlod sig nogen saadan Disposition, saa ville dog hans Børn, ligesom de havde Evne og Formue til, igjen interessere for deres Børn. Jeg veed vel at mange Forældre ere saaledes sindede, at de allene see paa det nærværende, og det de have Hænde, tænkende, at naar de kand efterlade deres Børn anseelige Arve Midler, har de sørget vel for dem, nogle synes, de ville nok ønske deres Børn Velstand efter deres Død men saa længe de leve, kand de ikke miste den Skilling, som udfordres, omendskiønt de hver Aar legge ugle 1000de Rdlr. op. Andre ville no indskyde for deres Børn i denne Casse dersom de kunde være visse paa at Børnene oplevede den Dag at de kunde komme til at hæve Pension. Den største Deel holde sig op over de Aar Børnene skal bie, inden Pensionen falder, hvilke de synes at være alt for mange raisonnerende saaledes: at naar et Barn var kommen til den Alder, at det havde opnaaet 25 til 30 Aar saa enten maatte det være forsynet med Brød, eller paa saadan en Vey, at det kunde giøre sig Haab om Befordring; og Pigebørn i den Alder maatte ventelig være gifte og forsørgede; men de betænke ikke, at Pensionen kommer altid tilpas naar den kommer, og ere Børnene paa den Tid forsynede og forsørgede, finde de jo alletider Leylighed at kunde bruge den og giøre got deraf, og der kand ikke siges at være tabt noget derved: ellers troer jeg nok at den kommer ingen Tid ubeleylig: thi naar Folk gifter sig, og der bliver Børn, har de som oftest best Hielp nødig, og for Pigebørn i Særdeleshed er den altid en sikker Støtte og Tilflugt, hvor mangen en af begge Kiøn er ikke uforsørget endog i den Alder af 30 til 40 Aar, og bliver som oftest ikke sin hele Livs=Tid forsørget, men maae være sine Venner, og andre til Last og Byrde: mangen en Mand der sidder i et lidet eller maadeligt Levebrød ville det være en stor Hielp, naar han kunde have en saadan vis aarlig Pension af 50 til 100 Rdlr. at tage til. Monne det ikke være en stor Understøttelse for en Officier i de subalterne Classer, naar han havde af saadan en Casse aarlig at legge til sin Gage 50 Rdlr. eller mere? Hvad Hielp og Soulagement kand ikke denne Casse blive for Folk paa deres Alderdom, naar de i Tide vil interessere derudi, Jn Summa: Jeg veed ikke nogen bedre, nyttigere eller ypperligere Indretning af sit Slags end denne Stiftelse; og jeg troer ikke, saa vidt jeg begriber, at der kand udtænkes noget bedre eller sikrere Middel, hvorved man kand sette sig og sine den Allerhøyestes Velsignelse for alle Ting, i den Tilstand, at de ikke skal geraade i Decadence eller yderlig Armod; thi den som har 30 til 40 Rdlr. om Aaret, om det og var mindre, kand aldrig lide Mangel paa det Nødtørftige til Livets Ophold eller have nødig at betie. Min Betænkning og mit Raad gaaer derfor derhen, at min Ven handler meget fornuftig og christelig, naar han i Tide i Proportion af sine Vilkaar indsetter i denne Casse baade for sin Kone og sine Børn, dog altid nogle flere Portioner for Døttrene end for Sønnerne; thi for Sønnerne falder altid Leylighed naar de vil arbeyde at fortiene noget, og komme fort, men Døttrene have flere Vanskeligheder at gaae igiennem, og derfor og behøve mere Understøttelse. Jeg har ingen Børn og derfor ey behøver at sørge for dem, men for min Kone agte jeg at indsette noget klækkeligt, saa at hun efter min Død kand have sit skikkelige Udkomme, hendes Stand, gemæs; og som Gud haver givet mig Velsignelse, at jeg har tilovers, saa vil jeg og indsette for hver af mine Søstres Børn 5 a 10 Portioner, siden deres Fader, ikke har Evne dertil, og dersom de da opleve den Dag at de komme til at hæve Pension hvor vil de da ikke takke mig, Sandelig, der vil mange Børn, hvis Forældre har efterladt dem skikkelige Midler, i Tiden, naar Midlerne ere borte, fortærede og forødte, sukke over deres Forældre, fordi de ikke have indsat for dem i denne Casse, og det samme vil mangen Myndling giøre over sin Formynder, som forbigaaer denne Leylighed. 100 Rdlr. og Aaret af denne Casse, som man er vis paa sin Livs=Tid, er de fleste Tider bedre for et Barn end 5 a 10000 Rdlr. udi Arv, som paa mange Slags Maader kand settes over Styr, spildes og forødes, ja omsider bringe sin Eiere formedelst en og anden Daarlighed han kand henfalde til, i ulyksalige Omstændigheder baade paa Legem og Siel.