Jyske Efterretninger, 1773-10-01
Warschau den 11 Septembr. I Gaar var endelig den for Lukawski og Cybulski saa mærkværdige Executions Dag. Man havde allerede Dagen tilforn, her i Staden under Trompeters Lyd ladet udraabe, at, i Følge det i Kongemordernes Sag bekjendtgjorte Decret, vare Pulawsti, Strawinski og alle de, som ikke havde indstillet sig for Retten her, erklærede for infame og fuglfrie. Samme Morgen havde ogsaa Officialen begivet sig i Procession med det Høyværdige til Fængselet, for at lade Lukawski og Cybulski communicere. Paaden Plads bag ved Cordonen, hvor igiennem Kongen var bleven ført i den ulyksalige Nat, var opført et Chafor 5 Alen høyt, og en Galge derhos. Pladsen var meget beqvem dertil, saasom den er en Slette, hvor der ved Executionen befandt sig over 20000 Tilskuere. Om Morgenen Klok. 8, bleve begge Delinqventerne under Bedækkelse af den heele Krongarde og et sterk Detaschement Ulaner forte fra Fængselet til Chaforet, og paa samme Vey som de i den gruelige Nat den 3 Novembr. havde tvunget Kongen til at gaae. Enhver af dem var hvid paaklæd, og sad hver paa en Bondevogn med 2 Capucinere hos sig. Efter dem fulgte Kuzma (Koczinski), Offenberg og Peszinski paa den 3die Vogn, hvilke tilligemed Lukamskis Kone skulle see paa Executionen. Ku ma holdt heele Veyen og paa Retterstedet stedse sit Tørklæde for sine Øyne. Chaforet blev omgivet af den heele Krongarde, som tilligemed Ulanerne, der omringede Skrankerne, havde udførDelinqventerne. Stadsvagten slog Kreds om Baalet, som var anlagt nogle 100 Skridte derfra; man havde ogsaa hist og her plantet Kanoner. Lukawski steeg allerførst med stor Frimodighed tilligemed begge Capucinerne op paa Chaforet, og holdt hvorover man meget forundrede sig, med største Sinds Rolig hed en meget mærkværdig Tale til Folket, hvori han i de mees rørende Udtryk gav tilkiende sin Fortrydelse over sin Forbryde, se, og derfor offentligen bad om Forladelse. Man vilde bind for hans Øyne, men han vilde ikke tillade det; han satte sig derpaa, efterat han først nogle Gange endnu havde skriftet, godvillig ned paa Stoelen, holdt Hovedet ret stivt, og ventede saa paa det sidste Hug, som og strax skeede. Derpaa bleve begge Hænderne afhugne, Kroppen opskaaren, Jndvolden udtagen og stukken i en Sæk, hvorefter Kroppen blev parteret i 4 Parter og kas paa Baalet. Cybulski, der havde maattet see paa alt dette traade nu frem. Han havde ikke skiftet Farve herved, og syntes meget standhaftig, men holdt dog ingen Tale; han sadte sig strax paa Stolen, og lved binde for sine Øyne, hvor paa Hovedet strax blev afslaaet. Skarpretteren, som man havde forskrevet fra Er meland til denne Execution, hvilken han forrettede med stor Færdighed, holdt en Tale til Folket i det polske og tydske Sprog hvorudi han i Særdeleshed formanede Forældre til at opdrage deres Børn saaledes, at de ikke engang i Tiden skulle komme i hans Hænder. Derefter blev Cobulski begraven; de 2de Forbryderes, Tubalowiz og Stegejewski, som vare døde i Fæng de paa Galgen. Paa saadan Maade fik de af Kongemorderne, selet, deres Navne bleve skrevne paa 2 sorte Brætter, og hæfte som man hidtil har kundet faae fat paa, deres fortiente Løn. Kongen af Preussen conditionaliter underskreven. Til at fastsætDen 15. Septembr. Nu er ogsaa Tractaten med Hs. Majest. te Grændserne ere fra begge Sider udnævnte Commissarier, og miss bestemmes og fastsættes af de andre 2de Magter. hvad disse ikke ere i Stand til at udrette, skal ved en ComproI Dag har man igien begyndt Rigsdagen; men man har udsat denne Dags Session til i Morgen. Audience hos Hs. Majest Kongen, og overlevered ham den af nogle De 3 foreenede Magters Hr. Gesandtere have i Dag havt Om denne Plan bliver fulgt saa heel eller ey, maae Tiden lære. Delegerede udkastede Plan til den tilkommende Regieringsform. Nogle Puncter deri ere saaledes: 1) Kongeriget Polen bliver, som forhen, et Valg=Rige. Alle Konger skal være af den Romersk Katholske Religion, og ikke Ud lændere. 2) Naar en Konge er død, kan ingen af Familien og hans Navn, være gyldig til igien at vælges, førend i det 4de Led 3) Riget skal regieres af et stedsevarende Raad, hvori Kongen, ler Præses, men har ikkun et Stemme, og er Kongen efterdags ikke i Stand til, uden dette Raads Bevilling, at bortgive den ringeste Naades Beviisning, ja ikke engang Ordenen af den hvide Ørn.