Aalborg Stiftstidende, 1828-07-19
Det tyrkiske Manifest. (Fortsat.)¬ J Tractaterne er det stipuleret, at den russisk Toldtarif skulde fornyes hvert 12te Aar. Medens al andre med Porten venskabelige Magter, tractatmæssig have beqvemmet sig til at fornye deres Tariser, dette med den Russiske bleven efterladt i 27 Aa Da den fastsatte Frist var udløben, blev der gjent gen gjort Anmodninger betræffende denne Gienstand i de russiske Gesandte og Chargs d'Affaires i Constannopel, men altid forgieves, i det Rusland idelig var rede sig ved at bevilge Portens grundede Fordring, og anerkjende dens uomtvistelige Rettigheder. De Fo handlinger og Skridt, som have været gjorte om disto Puncter, nemlig Tilbagegivelsen af de asiatiske Fat ninger og Tarifen, ere allene tilstrækkelige til at vises hvorledes Rusland gaaer til Værks og underhandler hvorledes det tænker over Tractaters Hellighed og hvor ledes det er beskaffent med de Redeligheds Grundsat ninger, til hvilke det for Verden bekjender sig. Bilskyldningerne imod Porten at have krænket og und get Tractaternes Bud ere saaledes altfor ubillige, i at kunne gaaes forbi med Taushed. Hvad det Løft om Amnestie angaaer, som var bleven givet den sexvisk Nation, efterat den i sidste Krig havde gjort fælles Sag med Rusland, saa er dette Løvte efter Fredaikke allene samvittighedsfuldt bleven holdt af Porten men stedse tilbøielig til at lade sine Undersaatter for dens Mildheds Virkninger, har Porten endog bevilge Servierne andre Begunstigelser, i den Hensigt, sted at bidrage mere til deres Roe og Velfærd. Da Si vierne senere forbrøde sig i den Grad, at de, m. Tilsidesættelse af deres Pligter som troe Undersaattet paa nye og paa deres egen Haand begyndte oprørsk Bevægelser, havde vel Porten den nomtvistelige Re imod sine skatskyldige Undersaatter at gribe til de Strænheds eller Mildheds Midler, som den ansaae nødve dige, og da den Straf, de Skyldige lede, kun hav Nationens Vel til Formaal, saa er det klart, at di Forholdsregler intet indeholdt, som kunde betragte som en Fornærmelse imod Rusland eller en Overtrædelse af Tractaten til Bucharest. Desuagtet tog de russiske Hof Anledning, saavel af Serviens Anligge der, som af andre lignende og Tractaterne aldeles frer mede Gienstande til at yppe Strid med Porten, ja de brugte endog de ubetydeligste Ting, de tilfældigste Begivenheder som Paaskud til de ubehageligste Tvistigder. Jkke destomindre har Porten stedse behandRusland som sin Ven og gjort sig al optænkelig Umasaavel for samvittighedsfuldt at iagttage Capitulationene, som for intet at forsømme, som kunde bidrage Opretholdelse af den gode Forstaaelse. Før Udbrud af den græske Jnsurrection drev den russiske GesandBaron v. Stroganaf, under det Paaskud, at Port nest paa at der skulde holdes Conferenzer ifølge denne Tractat. Porten, som virkelig til fastsatte Tid og Hasnart det var gjørligt aldeles havde fuldbyrdet Tracten, og beskieftigede sig med Fuldbyrdelse af de endnu ei opfyldte Artikler, gav denne Gesandt gjentagne Hauge ligesaa grundede som klare Svar og Oplysninger, med den bemærkning, at det tvertimod var Rusland, som imod Conventionen havde opsat eller brsømt at fuldbyrde forskjellige Punkter og altsaa havde Pligter at opfylde, som Tractaterne og aabent og ært Venskab paalagde det; at Porten følgelig ikke indstae, hvortil Underhandlinger skulde aabnes. Da Enne Minister desuagtet, beraabende sig paa sit Hofs stemte befalinger stod fast ved sit Forlangende, indAlgede Porten endelig i at aabne Conferentserne. Det blev aftalt, at man vilde indskrænke sig til de staaende Tractat-Artikler og at deres klare Bogstav gen Forandring maatte lide. J Conferentsernes Løb sagte Baron Stroganof uden Ophør at bringe lige saa passende som ugrundede Discussioner og Spørgmaale paa Tapetet. Jmedens man alligevel beskjæftigede sig med at gjennemgaae Bucharest-Tractatens Artikler en Efter den anden, paafulgte Udbrudet af den græske Jngrection og Underhandlingerne standsede naturlig ved Omstændighedernes Magt, hvilket er Enhver bekjendt. Oprindelsen til Jnsurectionen er aabenbar; man veed, i Flygtningen Ypsilanti, efterat han paa eengang og fentlig fra Rusland havde begivet sig til Moldau og mmlet en Hob Rebeller omkring sig, revolutionerede Fyrstendommerne, ophidsede den hele græske Nation som umindelige Tider havde været Portens skatskyldige Undersaatter, ved at vise dem et Phantom af det gjenAdte gamle Grækenland, udbredte oprørske Proclamatioder, hvori alle Græker bleve opfordrede til at træde res undersaatlige Pligter under Fødder, og dristede sig til overalt at udbrede Forvirring og Uorden. Da et staaer enhver Magt aldeles frit for at tage de Forholdsregler, den holder for passeligst til at opretholde Roligheden i sine Stater, at straffe Rebeller, som skibes paa dens Gebeet og overhovedet at treffe saa Enne Foranstaltninger, som angaae dens indre og ene En angaaende Anliggender, og da Jnsurrectionen havde bredt sig overalt, ilede den høie Port med at føie Anstalter til at slukke Oprørs=Luen, rense Landet for lebellerne og derved som snarest at skaffe Roe og Sikerhed tilveie. Til denne Ende saae Porten sig nødt Al at lade Tropper bryde op imod Rebellerne og at teffe andre uundgaaelige Anstalter, som, langtfra at ænke Fyrstendømmernes Privilegier, meget mere vare gnede til at vedligeholde og befæste dem, da Forstyr ærne af den offentlige Orden derved bleve fjernede. dette var aldeles nødvendigt; Øieblikkets Omstændigheder fordrede det bydende; Opsættelse var umulig og Jngen kan fornuftigviis gjøre Porten Bebreidelser for sandt gav Sagen en ganske anden Vending, og under de svære Trængsler, som trykkede den ottomanske Regjering søgte han paa en for en venskabelig Magts Minister lidet sømmelig Maade uden Ophør at oprippe en Mængde ugrundede Stridigheder og at begynde Uenighed med Porten. (Fortsættes.) Politikens Tilstand ved denne Maaneds Begyndelse. J America er Alt i en udvortes og indvortes Gjerings- og Udviklingskamp; Brasilien og Plata=Unionen synes med fornyet Forbittrelse at ville gaae løs paa hinanden, uagtet Storbrittanniens Bestræbelser for at mægle Fred. Brasilianerne lade høre om Fordele, de have havt, men efter æyresiske Efterretninger er en stor Deel af Brasiliens Rytterie, som bestaaer af Eventyrere fra alle Lande, gaaet over til Ayreserne, under Anførsel af en Peter Schwind fra det nordlige Tydskland, som kalder sig Marquis de Via deel Norte. - Peru og Columbien ere aabenbare Fjender; i Columbien, Guatimala og Mexico hersker deels Borgerkrig, deels heftig Partikamp om det store amerikanske Spørgsmaal om Central-Systemets eller Føderativ Systemets Herredømme, i Peru blev i Enden af Januar opdaget en stor Sammensværgelse, som igjen vilde have General Santa Cruz i Spidsen. J Bra lien var Borgerkrigen udbrudt, i Chili herskede Uroligheder og Platastaterne laae i Krig med Unions-Regjeringen. J de forenede nordamerikanske Stater, drager man til Feldts imod Storbrittaniens Manufacturvasen og søger at angribe denne Stat paa dens ømmeste Steder. - Canada er i en aabenbar spendt Stilling imod Moderlandet. Asien, denne den ældste Histories Verdensdeel frembød, foruden den russisk tyrkiske Krig, som ogsaa der har sit Theater, Scener i Mængde af udvortes Krige og indvortes Uroligheder. Persien beredte sig til at erstatte sit Tab i sidste Krig paa Tyrkiets Bekostning, med Paschalikket Bagdad; i Afghanistan kæmpede flere Partier om Herredømmet, en Stempel act havde i Jndien, ligesom engang i Nordamerica, vakt en Utilfredshed, som torde have farlige Følger. - Birmanerne og Pegueserne førte endnu en blodig Borgerkrig; paa de nederlandske Colonier vaie en farlig Opstands-Fane; China har ikke allene at kæmpe med Jnsurgenterne i Buchariet, men ogsaa med andre Rebeller, og nyelig har Keiseren i Pekinger-Tidenden officielt erklæret sin Broder for en Døgenikt. Afrika er ikke roligere; Algier er i en Slags Krig, med Frankrig; Paschaen af Ægypten fører Krig med Wechabiterne; Keiseren af Marocco gjør truende Bevægelser imod det spanske Ceuta, og i vor egen Verdensdeel: Europa har det siden Freden til Paris aldrig seet saa uroligt og krigerisk ud som nu. Portugal befinder sig i en aldeles anarkisk Tilstand og frembyder det selsomme Skuespil af en constitutionellegitim og en absolutistisk-illegitim Regjering i Oporto og Lissabon; de spanske Agraviodas have seet sig bedragne i deres Haab om de Sidstes afgjorte Seir, som skulde have været Signalet til en ny farlig Rebellion i Spanien, men de fortsætte Forfølgelsesystemmet og det demokratiske Anarkie under monarkistiske Navne, som nødvendigt tilsidst maae føre til Borgerkrig; i Frankrig synes det liberale Partie i samme Grad at faae Overvægten, som det ved den sidste Ministerial-Forandring i Storbrittanien blev fortrængt ud af Regjeringen. J Norge, gav Constitutionsfestdagen Anledning til nogle Uordener, i Bergen og Christiansand, og det heed, at Storthinget pludseligt skulde opløses. Og hvormegen Stof til Tvist og Uro, hvormange under Asken glødende Gui ster ulme der ikke endnu paa mange Puncter, baade i vor Verdensdeel og i de andre, ikke at tale om det tyrkiske græske Spørgsmaal og dets Jndflydelse paa Verdens Rolighed. - Sandelig! der behøvedes en hundredhændig Skildrer til at levere et treffende og fuldstændigt billede af denne store Krisis, af denne Menneskehedens mægtige Udviklingsperiode. Men slige Bevægelser ere nødvendige Fødselsveer for den nye Tid, som skal fødes; de ledsagede ogsaa Fødselen af den nuværende i Begyndelsen af det 16de Aarhundre. de, hvis nødvendige Resultatet den nu begyndende maatte vorde; thi alt hvad det 19de Aarhundrede har seet og vil see modnes, blev saaet i Enden af det 15de og Begyndelsen af det 16de Aarhundrede. Man har Grund til at tvivle om en vis Grad af politisk Bevægelse virkelig i det Hele skulde være ufordeelagtig for Nationalvellet. - Roms stormende Frihed, de indre Rystelser i de gamle helleniske og nyere italienske Republiker, selve Englands Tilstand efter Carl den 1stes Borgerkrige og de forenede Staters efter deres Uafhængighedskrig, indeholde ingen Symptomer til at virkelig Kraft og Civilisation under dem skulde have aftaget. Modsætninger have vi i Spanien, China og andre Stater, som i en lang indvortes Roligheds Tilstand under deres Despoters Scepter, lignede det stillestaaende Vand, tabte deres Kraft og bleve tilbage i deres Civilisation. De sidste Krige i Sydamerica have vel endnu ikke kunnet have Rolighed og Orden til følge, men dog er der i disse faa Aar gjort uendeligt meget mere til Forbedring af den selskabelige Tilstand, end i alle foregaaende Aarhundreder under det fredelige spanske Herredømme. Men alle hine partielle Bevægelser staae tilbage for den store altomfattende Jnteresse, som hænger ved Spørgsmaalet og Grækenlands Anliggender og Jndflydelsen af den russisk tyrkiske Krig paa Europas Rolighed. Det russiske Keiserdømme blomstrer frem i sin hele Kraftfylde og med endnu større Forhaabninger for dets Fremtid; en ung Alerander og en ung Constantin modnes frem imod en stor Fremtid. Alle politiske Gjeringer i Rusland, som Lediggang, Utaalmodighed eller Sværmerie have fremkaldt, ere forsvundne, de ædlere og vigtigere Formaal beskjeftige begge Nationer De forskjellige store Magters Anskuelser over det vi tige Spørgsmaal, som skal afgiøres, ligge for Dagen ikkun over Frankrigs eiendommelige Disposition, hviler i Slør, omendskjøndt mange Symptomer tyde hen paa at naar det kommer til Handling, vil Frankrig visse lig ikke være den sidste Stat til at paatage sig en betydelig Rolle med al sin nu paa ny erhvervede Energ- Det tyrkiske Divan hører ligesom de apostolisk Bander til de Tigre, som den europæiske Diplomat forgiæves søger at tæmme og Følgerne af deres Haard nakkenhed, som mere end alle revolutionaire Forsøg, bidrage til at fremkalde en ny Tingenes Skikkelse paa Jorden, ere ikke at beregne. En Cannings Aan fattede til sit Fædrenelands og Verdens Held den stor Tanke, at anerkjende et nyt Verdensstatsystem, og en vis Forstand kaldte han sig i sin berømte Tale om de portugisiske Anliggender, ikke med Uret dets Skaber; den europæiske Politik maae give Slip paa af smaalig Egennytte, stille sig paa et lige høit Stand, punct og gjøre det andet Skridt fremad, som blive en nødvendig følge af hiint første. - Et nyt Amerie maae erobres paa den classiske Jordbund, som i 3 Vedensdele ved Middelhavets Kyster sukker under mahmedansk Herredømme. - Var det ikke et synderlig Misforhold at see europæiske Erobrere gjennemseilfjerne Verdenshave, smedde uskyldige og fredelige Folkeslag, som Europa ei engang kjendte af Navn, trykkende Lænker, og for en stor Deel udrydde den af Jorden; befeide hinanden blodigt i Canada Jisørkener, imedens man ikke allene taalte den over modige Trods, den vilde Rovgierrighed af de mahmedanske Horder, som, leirede for vore Øine, gjen tagne Gange truede det christelige Europa med Sl. veri og endnu brandskatte dets Skibsfart, men end ængstelig sørgede for deres uforstyrrede Opholdelse? Kunsternes og Videnskabernes, Historiens og Relitionen, classiske Jordbund, for hvilken den raae Middelalde viste en saa ivrig og levende Følelse, beboet af Mill. oner undertrykte Christne, Jordens skjønneste og rigest Lande, hvis Forløsning fra deres Beherskeres Barbar vilde være den største Velsignelse for deres Beboere, de nærmeste og bedst beliggende frugtbareste og productrigeste Egne, til hvilke Europa saa let kan førOverflodet af sine Natur= og Kunstproducter, saave som af sin Befolkning, overlades til alle Gruelighederne af et Blodherredømme af Tyranner, hvis Letimitet er grundet paa Brodermord og Soldateropstande - for at bringe en feig Frygt og smaaliJversyge, som skjuler sig bag Navnet af den europæ ske Ligevægts Opretholdelse, et Offer. - Men for den offentlige Menings stedse voxende Magt, denne i Sandhed stærke usynlige Allierede for den nordiske Ørn, som hæver sig i sin Kraft, for at betvinge den smanniske Drage, og hvis Flugt vil sønderrive alle en sneverhjertet Politiks Spindelvæve, maae dette lendige Luftbillede, som var Kilden til utallige Ulykter, og over hvilket Verdenshistorien vil fælde en stræng Dom - aldeles forsvinde.