Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1839-12-01
Tyrkiet. Afgjørelsen af Stridighederne mellem Porten og Vicekongen af Ægypten er endnu tkke kommen nærmere end forhen; derimod berettes saavel fra Constantinopel, som fra Alexandrien, at den franske Jndflydelse, nu paa begge Sider er den prædominerende. – J Constantinopel har der fundet en saare vigtig Begivenhed Sted. Samtlige Medlemmer af det diplomatiske Corps havde nemlig faaet en Jndbydelse at samle sig den 3die dennes om Formiddagen Kl. 10 i en i det Jndre af Seraillet beliggende Kiosk, hvor til samme Tid alle de fornemste af Embedsmændene og en utalligMenneskenasse havde samlet sig omkring en pragtfuldTribune, Klokken 11 traadte Riza Paschaud af Storherrens Kivst og overrakte Storviziren et med rødt Atlas overtrukken Hattischerif, som denne atter leverede til Reschid Pascha, der besteeg Tribunen. Efterat have ventet indtil Stjernetyderen gav Tegnet til at Timen var heldig, oplæste Reschid Pascha Jndholdet, der gik ud paa, at da i de sidste 150 Aar en Række af Begivenheder havde bevirket, at man ikke længer holdt sig den hellige Skrift (Koranen) efterrettelig, og Riget tillige var kommen i Forfald, saa havde Sultanen besluttet at gjenoprette Rigets Velstand ved nogle nye Jndretninger. Ved disse Jndretninger vilde man fornemmelig have for Øie: 1) at indføre Garantier hvorved Undersaatterne kunde nyde fuldkommen Beskyttelse paa Liv, Ære og Gods, 2) ved at indføre Regelmæssighed i Maaden, hvorpaa Skatterne skulde paalignes og indkræves, samt endelig 3) ved Jndførelsen af en regelmæssig Udskrivning af Soldater, der skulle tjene en bestemt Tid. Fordelene ved disse Jndretninger bleve derpaa udviklede, i de nemlig Hattischeriffet gjør opmærksom paa, at først da, naar Undersaatternes Liv, Ære og Eiendomme, ere dem sikkrede, knyttes de med faste Baand til Fædrelandet, samt at naar denne Sikkerhed skal nydes, er det tillige nødvendigt, at ingen vilkaarligt tvinges til som Skat at yde mere til Staten end Andre, eller at Nogle tvinges til at tjene som Soldater længere end andre, ligesom og, at Jndustrie og Agerdyrkning aldeles ødelægges naar der ikke ved Udskrivninger til Armeen tages Hensyn til Livsforholdene. Som en Følge heraf lover Sultanen alle sine Undersaatter, uden Hensyn til Religion, at ingen herefter skal straffes uden foregaaende Undersøgelse og Dom, at alle hemmelige Henrettelser skulle være afskaffede, at ingen ustraffet maa krænke en Andens Ære, at enhver maa raade over sine Eiendomme aldeles frit, som ham selv lyster, og endelig at ingen Confiscationer skal finde Sted. For nærmere at bestemme Reglerne for disse Jndretninger, vil Sultanen sammenkalde saa mange af Dommerne, som han anseer fornødent, til i Forening med Rigets øvrige Notabler at udarbeide de fornødne Love. Ligesom Sultanen selv, ved Eed, forpligtede sig til, ikke at overtræde de her givne Bestemmelser, saaledes fastsattes og, at enhver anden Overtræder, uden Hensyn til Stand, skal straffes for Overtrædelser, og til den Ende en Straffecoder udarbeides. Da alle Embedsmændene tillige i Fremtiden faae fast Gager eller bestemte Jndtægter, saa forbydes det dem at modtage Gaver. Efterat Oplæsningen af disse Bestemmelser var endt, hilsedes Sultanen med et almindeligt Fryderaab at alle Tilstædeværende, hvorefter der blev holdt Bøn af Scheichen ved Sophie-Moscheen og 120 Kanonskud forkyndte nu Hovedstadens Jndvaanere denne betydningsfulde Begivenhed. Efter det i Hatticheriset givne Tilsagn, begav Sultanen sig derpaa, fulgt af de øverste Embedsmænd og Ulemaer hen til den Sal, hvor Propheten, Muhameds, Kappe gjemmes, og her aflagde han Eed paa trolig at overholde de givne Bestemmelser.