Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-12-10
Forlangt Jndrykkelse. J Kjøbenhavnsposten Nr. 301, for i Gaar, læser jeg i Aften følgende Anmeldelse: Odenses Deputerede, Cancelliraad Hempel, har i sin Avis for 29de f. M. indført følgende mærkelige Kundgjørelse: "At det tjenstfærdige Rygte lyver, naar det tillægger mig mindste Lod eller Deel i den Petition om StænderForsamlingens Offentlighed, som i denne Tid ombæres i Odense, finder jeg det min Pligt, herved at erklære. S. Hempel, Roeskilde d. 26de Novbr. 1835. Deputeret for Kjøbstædernes 6te District." Vi ville ikke i mindste Maade bestride Hr. Cancellieraadens Ret til at yttre sin Mening, hvor han troer at kunne have en saadan, og da Odenses Vælgere have troet at burde betroe ham det hæderlige Hverv, at repræsentere deres By i Stænderforsamlingen, ville vi ikke engang bestride hans Competents til, om denne Qvæstion at have nogen Mening; – ja, vi ville indrømme ham endnu mere, vi ville erklære det for aldeles naturligt, at han for sit Vedkommende ikke kan ønske nogen Offentlighed, – men vi kunne dog ikke tilbageholde vor Forundring over, at en Deputeret paa denne Maade har yttret en saa umotiveret Mening, til hvis Udtalen han i Stænderforsamlingen vilde finde en langt sømmeligere Leilighed. Om et saadant Rygte, som det, han bestrider, har existeret eller ei, vide vi ikke; men saa Meget er ialtfald indlysende, at det ikke kunde være saa graverende for ham, at det maatte være ham en moralsk Nødvendighed, at fralægge sig denne beskyldning. Vilde han fraraade sine Medborgere et Skridt, som han ansaae for urigtigt, da stod ogsaa dette ham frit for, men at ville gjøre sin Autoritet gjeldende, for ved sit blotte Navn at indvirke paa deres Forehavende, synes os ligesaa upassende, som det - derom ere vi overbeviste - vil være uvirksomt. Det Gode har imidlertid denne ubetimelige Annonce, at Odenses Borgere nu vel ville opsøge en bedre Depositarius for deres Petition, end Hr. Cancellieraad Hempel." For ikke at forstyrre Læserne i Nydelsen af denne Lækkerbidsken, opsættes det Par Ord, der fra min Side kan være at bemærke derved, til næste Gang. S. Hempel. Roeskilde d. 8 Decbr. 1835. Ferdinand Phister, fød 1811, død 1835. Kraft og Sundhed og et ædelt Hjerte, Fuldt af Ømhed, blødt ved Brødres Smerte, Ferdinand, Algodheds Gud Dig gav. J din Aand var Tænksomhed tilstæde; Du var Faders, Du var Moders Glæde, Og Du sank, i Vaaren, i Din Grav. Herlig var Din korte Vei Herneden; Sæd Du strølde ud for Evigheden; Dybt Du granskede i Bog og Skrift, Høit var Maalet, som Du stræbte efter; Ak! da sank, berøvet Dine Kræfter Du for Koppesoctens fule Gift. Brækket blev Din Ungdoms faare Stængel, Og Du blev paa Lysets Kyst en Engel, Alt ifølge Verdeners Skabers Bud. Endt for Dig er Jordelivets Trængsel; Verden er dog stedse kun et Fængsel; Fri er Aanden ikkun hos sin Gud. Bil Til Din Broder Friz Du er opsteget. Døden kun har Dine Kinder bleget, Slukt Dit blide Øies stille Glød. Meget vandt Du, da Du Livet tabte. Du er hos Alherren, som Dig skabte, Ferdinand, Din Sjæl er ikke død, Hisset, over Skyens dunkle Zone, Der hvor alle ædle Døde throne, Hvor der aldrig føles Sorg og Savn, Skal, Forklarede, jeg fro Dig møde. Der skal de, hvis Hjerter for Dig bløde, Jle, Ferdinand, udi Din Favn, Johannes Wildt.