Berlingske Tidende, 1795-05-29
(Slutningen af Kongen af Preussens Erklæring til Rigsstænderne. See No. 41.) Ogsaa det tydske Rige havde Hs. Majestæt sørget for, da i hans Fredsslutning med den franske Republik udtrykkelig indeholdes en gunstig Bestemmelse for alle de Rigstænder, som inden 3 Maaneder gjorde Republiken Fredsforslage og for hvilke Hr. Majestæt i den Henseende vilde interessere sig. Tillige var der i en særskilt Overernekomst bleven bestemt en viNeutralitæts=Linie for det hele nordlige Tydskland, og de fangne rigstændigske Tropper, som havde staaet med den Kongelige Armee i Felten, vare blevne udleverte. - Disse ere de Fordele, som Hs. Majestæt for nærværende Tid kunde tilbyde sine høie Rigmedstænder. Høistsamme smigrer sig med, at de, i Besynderlighed hiin første Punctes almindelige Vigtighed, ikke skulle forfeile deres Jndtryk. Dem alle tilbydes deri Haanden til stred og Forsyning, og skulde de da uforsøgt ville forsmaae samme. - Hs. Majestæt giver hermed det høitidelige Løfte, at han med en oprigtig og hiertelig Velvillighed ville paa det kraftigste understøtte alle dem som umiddelbar ville vende sig med Fredønsker til Frankrig, og derhos forlange Høistsammes Understøttelse, og overhovedet at ville giøre sig det til en patriotisk Forretning, at bestyrke paa det bedste den franske Republik i dens gunstige Fredsstemning. - Hs. Majestat skulde føle sig meget lykkelig, Hans va meste Ønsker blive opfyldte, og Hans mange Slags hidtil gjorte Opofringer for det almindelige Vel skulde naae den herligste Løn, naar det ikke mislingede disse Bestræbelser og denne Tildragelse, at udbrede snart videre Fredens Velsigne ser, naar en saa lidels suld Krigs Gyseligheder og Ødelig, gelser snart ganske bleve skaffe de bort fra den hele sædrenelandske Grund, og de gode tydske Borgere bleve givne Rolighed og Sikkerhed til en lykkelig Udøvelse af deres fredelige Pligter: ja naar de øvrige Nationer i Europa lode paa en saa blodig Uenighed snart følge Forsyning, for i deres Borgeres Rolighed, og Velfærd fuldkommen igjen at kunne opnaae alle Staters, store og eeneste Øiemærke. - Men hvilken Gang disse store Anliggender end maatte tage, og om end en ulykkelig Skiæbne skulde have beskiæret Riget en længere Krig; saa kunde Hans Majestæt bestandig fra sin Side kun erklære bestemt og udtrykkelig det Eneste, at Han ved sin Fredsslutning saae sig forbunden til, at lade al videre Deeltagelse i Krigen og al Medvirkning ved Contingent-Stilling, og Rommermaaneders Ellæggelse ganske fare og holde sig til den nøieste og punctligste Neutralitet. Høistsamme havde alt for vist ved sine umaadelige Opofringer i de hidtil værende 3 Felttoge, topmaalet opfyldt sine rigsstændigske Forbindelser, som Han aldrig miskiender og aldrig skulde unddrage sig fra, og gjort ulige meere, end samme for mange og endnu for flere følgende Aar skulde have beløbet sig til og i Giærningen mere, end der er bleven præsteret, af alle de høie Rigstænder, saa at Han med reen Overbeviisning vidste sig ogsaa fra denne Side ophøiet over Frygt for nogen Bebreidelse. - Overhovedet havde Hs. Majestæt den beroligende og belønnende Selvbevidsthed, at Han, til det tydske Fadrenelands Velfærd og til dets Forfatnings og Roligheds Vedligeholdelse og Sikkerhed, havde saavel i en treaarig eftertrykkelig Krigsførelse bidraget Sit i Sandhed lige indtil Graden af physisk Umuelighed, som nu ogsaa med paa triotisk Omsorg hans Veien til Freden. Paa denne Vei at opnaae Kampens Maal, Rolighed og Sikkerhed, hertil at benytte sig af de aabnede gunstige Udsigter, Kongens tilbudne Understøttelse, og den franske Republiks moderate og billige Tænkemaade og Grundsætninger - dette maae Hs. Majestæt tillidsfuld overlade til fine Høieste og Høie Rigsmedstænders eget oplyste Gotbefindende. Berlin den 1ste Maji 1795.