Berlingske Tidende, 1815-11-24
- Jgaar holdt den over Marschal Ney nedsatte Krigsret sit første Møde. Allerede om Morgenen Klokken 7 havde en Afdeling af hver af Nationalgadens Legioner og adskillige Piqvetter af Gensdarmer posteret sig i og ved Justitsvalladset. Paa St. Michaelisbroen stod en Piqvet Sappeurer og Arbeidere med Sprøiter og andre Slukningsredskaber. Tienesten i Retssalen selv forrettede Nationalgarder og Veteraner. At Menneskestimmelen var overordentlig er let at indsee. Mødets Aabning blev noget forsinket ved, at Marschal Massen ikke holdt det for overeensstemmende med sin Følelse, at træde frem i denne Sag, som Marschal Neys Dommer, da der i Spanien mellem ham og Marschal Ney var opstaaet levende Tvistigheder, hvortil hel Armeen havde været Vidne. Men Krigsretten antog ikke de angivne Grunde, og Marschal Massen indtog sin Plads blandt de øvrige Dommere. Efter at adskillige Breve, som angik Sammenkaldelsen af denne Krigsret, vare forelæste, paalagte Præsidenten i Marschal Jeurdan) Rapporteuren (Grev Grundler, at oplæse de til denne Proces henhørende ældre Actstykker. Dette skete. Blandt Andet forelæstes Protocollen over General Reys Arrestantion den 4de August d. A. i Aurillac. Til denne Protocol var tillige føiet en Beskrivelse over de Papirer, som man havde fundet i den Heftedes Brevtaske. Med Undtagelse af adskillige Reisepasse under opdigtede Navne, og en Fuldmagt fra Krigsministeren, ifølge hvilken General Ney skulde begive sig til Lausanne, ere disse Papirer af liden Vigtighed. J det første Forhør, som af Politiepræfecten anstilledes med Ney, forekomme blandt Andet følgende Spørgsmaal og Svar: "Siig mig Deres For= og Binavn, samt de Poster, De har beklædt. - Jeg hedder Michael Ney, er Marschal og Pair af Frankrig &c., født den 10de Januar 1769 i Sarrelouis. - Har De i forrige Marts Maaned tilbudet Kongen Deres Tieneste. – Nei, jeg en den 8de Marts afreist fra Paris til mit Gouvernement over den 6te Militairdivision, for det at oppebie videre befalinger, som jeg ogsaa erholdt fra Krigsministeren. (Herpaa protesterede Ney forming imod en Krigsrets Beføielse til at dømme ham. - Har De ingen befaling modtaget af Kongen, og har De itte givet ham gientagne Forsikkringer om Deres Troskab: - Kongen sagde mig, at Bonaparte var landet; herpaa troer jeg at have svaret, at Bonapari var en Nar, og naar man havde ham, fortiente han at føres omring i et Jernbuur. Da jeg siden talte med Bonaparte derom, loe han meget deraf. Jeg ryssede Kongens Haand, som han ratte mig; men jeg havde ikke nødig at forsikkre ham om min Troskab, da jeg havde ifinde at tiene hans Sag efter bedste Evne. Da jeg den 12te April ankom til Lons le Sautnier, samlede jeg de derværende Officerer, og opmuntrede dem til ivrigen at forsvare Kongen. Natten mellem den 13de og 14de erholdt jeg en Proclamation, som paa Bonapartes Befaling var bleven udfærdiget i mit Navn. Den 14de, om Morgenen, meddeelte jeg Generalerne Lecourke og Bourmont denne Proclamation. Den første bevægede mig til at læse den, og tilføiede, at Bourbonernes Sag var tabt. Den 14de, om Eftermiddagen, læste jeg den endelig paa Torvet i Løns le Sautnier, og lod den derpaa trykke; men den var den Gang allerede bekiendt. Til Bonaparte skrev jeg først den 15de. Den 12te havde jeg sendt to som Borgere forklædte Generaler til Saone, for at udspeide Bonapartes Marsch og give mig Efterretning derom. Den 13de, endnu førend jeg havde modtaget Proclamationen, samlede jeg Officererne, og talte til dem i Kongens Navn, hvorhos jeg forsikkrede, at jeg, for at give et godt Exempel, vilde fratage den første den bedste Grenadeer Geværet, og gaae foran. Hvor var det mueligt at De saa ofte kunde forandre Deres Sindelag og Adfærd. - Jeg havde Uret, det tilstaaer jeg; men jeg blev henreven, og frygtede for en ny Børgerkrig; jeg overlod mig til den Forsikkring, man giorde mig, at de allierede i Magter vilde understøtte Bonapartes Pian. Siden den 13de Marts var min foregivne Proclamation bleven udbredt i Schweiz, hvorhen Bonaparte havde sendt den til sin Broder Joseph. Da jeg i Auxerre traf Bonaparte, sagde han selv til mig, at han havde kunnet lade Kongen og hans Familie arrestere; men han var forvisset om Paris. Han fortalte mig, at han Dagen iforveien havde spiist Frokost og bord paa et engelsk Skib. Siden Proclamationen af 14de var Liv mig til Byrde; jeg søgte Døden overalt, og fandt den ingensted, ofte var jeg i Begreb med at skyde mig en Kugle giennem Hovedet, 4 kun Haabet om engang, at retfærdiggiøre mig, og Hensyn paa me Børns Ære, holdt mig tilbage. I det andet Forhør, som Politiepræfecten holdt over ham den 23 August, blev han heftig opfordret til at erklære sig over Aarsager, til sin Sindsforandring den 14de Marts. Han svarede: jeg ligne en omkastet Dæmning; jeg kan selv ikke rigtig forklare mig dens ulykkelige Omstændighed. Derpaa forelæstes over 40 Vidners Udsagn. Marschallerne Su og Regio erklærede, at de paa den Tid kun stode i ubetydelige Tiene forholde med Ney, Prindsen af Poix og Hertugen af Duras udsagt at de havde været tilstæde ved den Scene, da Ney lovede Kong at fore Bonaparte hertil i et Jernbuur. General Marnet erklæret at han af Ney var bleven sendt i Arrest, fordi han havde givet Befalinger, som angik Kongens Tieneste. Grev de la Jennetiere saaat Neys Forhold havde havt stor Jndflydelse paa Armeen, og bidre get meget til at drage den fra Kongen. Ney havde sagt: Sagen me Napoleon var allerede arrangeret over for tre Maaneder siden. Meren fra Dole, Hr. Garnier, sagde: den 15de Marts havde Ren hans Nærværelse udstødt de meest oprørske Forhaanelser mod Boubonernes Familie, og om Aftenen ladet Dole illuminere. Ney havde endnu i et Forhør anført, at Bonaparte havde bedre, get ham med Hensyn til Proclamationen, at han allerede før havde brugt lignende Kunstgreb, og iblandt Andet, paa den russiske Krig Tid ladet et Brev og Russerne i Neys Navn indrykke i Moniteurer, og Dagen efter sagt til ham Ney) "Marschal, jeg har ladet Den skrive ret aandrigt. Prinds August af Preussen, Lord og Lady Castlereagh, Fyrst Meternich og mange andre fornemme Fremmede bivaanede dette først Jmorgen vil, som man troer, Marschallen selv træde frem, for med sin Forsvarer at protestere mod Krigsrettens Competence. Processen kunde maaskee tage en anden Vending, og ende sig med Marschallens Landsforviisning.