Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-09-13
Foruden disse Nyheder er der een, der i disse Dage saagodt som udelukkende beskjeftiger det herværende Publicum, det er Kjøbenhavnspostens forcerede Angreb paa Cfr. Collin. Jeg kjender Din Ærbødighed for denne Hædersmand, saa at jeg kan see hvor forstenet Dy vil staae ved at læse, hvorvidt den saakaldte liberale Presse allerede er kommet i at tilsidesætte Liberalitet - ikke at tale og Retfærdighed –, naar det gjelder og at angribe en, Regjeringen nærstaaende Mand. – Du vil vel spørge, hvem er det, der opkaster sig til Dommer over en af Landets første Mænd, og læser Lectier, som var det for en Skoledreng, for den Mand, der i een Uge maaskee har gavnet Landet meer, end alle Kjøbenhavnspost-Leverandeurer i deres hele Liv, den Mand, hvis Dage og Nætter stedse have været helligede Fædrelandets Tjeneste, hvis Virksomhed har de skjønneste Mindemærker Landet rundt og hvis Liberalisme, skjøndt ikke gandske af det Slags, Kjøbenhavnsposten prædiker, har den ægte sande Kjærne; Jeg veed det ikke, men det vilde ikke være forunderligt om det var en ung Person, der nylig har børstet Støvet fra Skole= eller Collegiebænkene af sin Kjole, thi det er jo Tidens Tone, at vor Ungdom, der af franske Journaler har slugt al Verdens Viisdom, opkaster sig til Lærere, for vore ældre, i Statens Tjeneste provede Mænd. – Da jeg veed, hvor magtpaaliggende det er Dig, at komme paa det Rene med denne Sag, vil jeg give en lille Commentar dertil. Historien er i Korthed denne. Collin var med 4 andre, uden Gage, Directeur for Theatrets Enkekasse, er gandske privat Anstalt, der, saavidt mig bekjendt, skylder hans Virksomhed sin Tilværelse. Prinzlau havde som Theatrets Hovedkasserer denne Anstalts Obligationer paa circa 42000 Rbd. i Bevaring, af hvilke han ved de listigste Bedragerier og Falsknerier har tilvendt sig for circa 36000 Rbd. Paa samme Tid besveg han Theaterdirectionen, hvis lonnede Embedsmand han var, og til hvilken indgaves ugentlig Rapport om Kassen, for meget betydelige Summer paa flere forskjellige Maader. Ved Enkekassen var han derimod Casserer uden Emolumenter. Det lægges nu Collin til Last, at Obligationerne ikke da Prinzlau blev formelig ansat som Hovedkasserer ved Theatret, bleve ham formeligt overleverede, og at Colli i mange Tilfælde ikke har ladet Paategningen, at Obligationerne tilhørte Enkekassen, notere i Statsgjeldsdirectionen. Det sidste kan imidlertid ikke sees af Dommen, der tvertimod tydelig viser, at næsten alle de i den nævnte Enkekassen tilhørende Obligationer vare noterede, navnlig den paa 16000 Rbd.; kun og et Par mindre siges dette ikke udtrykkeligt. Det første er gandske naturligt, da han allerede for hans Ansættelse som Theatrets Hovedkasse, rer havde modtaget Enkekassens Obligationer. - Det maa nemlig vel bemærkes, at det dengang, forinden man havde faaet den ved de prinzlauske Bedragerier dyrkjøbte Erfaring, af alle og enhver ansaaes for saa fuldkommen Betryggelse, som mulig, at have Obligationerne noterede. Først af Prinzlau har man lært, at noterede Obligationer kunne forfalskes og atter noteres uden Eierens Vidende. Men Retfærdighed fordrer, at Collins Forhold bedømmes efter det dengang almindeligt Antagne, og ikke efter hvad man senere har lært. Som en Følge af de prinzlanske Bedragerier udkom ogsaa Pl. 4de April 1835, ifølge hvilken alle de, offentlige Stiftelser tilhørende Obligationer indføres i de ny indrettede Indskrivnings=Protokoller i Statsgjeldsdirectionen, og derpaa tilintetgjøres, da Prinzlau havde lært Regjeringen, at der ingen Sikkerhed var, saalænge de forbleve i vedkommende Casserers Hænder. Det var vistnok denne Overbeviisning om Obligationernes fuldkomne Sikkerhed som noterede, der gjorde, at Prinzlau, denne som Theatrets Hovedkasserer i Pengesager meget betroede Mand, om hvis Redelighed der dengang ikke var mindste Tvivl, ikke blev bevogtet som en Kjæltring. Jeg kan ikke fortænke nogen Mand i, at han ikke anseer nogen for Kjæltring, for han har Aarsag dertil, vor Tids Liberalisme mener anderledes. Der lægges Collin endvidere til Last, at han ikke saae Prinzlau paa Fingrene, efterat der var opdaget en Kassedefect den 11te April 1834. Denne Kassedefect opdagedes imidlertid ved Theaterkassen, hvormed Collin intet havde at bestille, og den kom aldrig til hans Kundskab. Dette er med Bestemthed forsikkret af flere Mænd, hvis Paalidelighed er saa almindeligt erkjendt, at der ingen Tvivl er om dette Punkt, hvorved Kjøbenhavnspostens Hovedanke falder bort, men formodentlig udkræver dens velbekjendte Liberalisme, at der derfor skal føres juridisk Beviis ved et Tingsvidne, for den vil troe det. At den bygger sit Beviis paa, at der upaatvivlelig maa være afgaaet Notits herom til Finantsdeputationen", altsaa paa noget, den ikke veed, er jo sin Orden. - Tillige faaer Collin Lection, fordi Obligationerne vel vare paategnede som Enkekassens Eiendom, men ikke forsynede med Navns Underskrift. Det er af det Slags velkomne Anker, som have den gode Egenskab, at de kunne fortsættes i det Uendelige. Naar En er betroet en Kasse, og har forsynet den med en forsvarlig Laas, kan man jo dadle ham for, at han ikke heller har brugt to, er dette Tilfældet, skulde han have brugt tre, og saa fremdeles. Havde Collius og de andre Directeurers Navne staaet under Paategningen, kunde Kjøbenhavnsposten have forlangt deres Titler, med, det havde naturligviis været vanskeligere at radere ud. Da Prinzlaus Bedragerier ere skeete ved Radering, Afklipning af Noteringen o. a. d., havde det naturligviis ikke givet større Sikkerhed, om de to Ord Holstein og Collin ogsaa skulde udraderes eller afklippes. Mod en listig Bedrager kan intet fuldkomment sikkre, og Paategningen paa Obligationerne tilligemed Noteringen indeholdt altsaa alt hvad der dengang ansaaes fornødent; men for at give dette et antageligt Udseende faaer Dommen Skyld for at have sagt, at denne Mangel paa Navnes Underskrift gjorde det let for Prinzlau, naar Paategningen ei var noteret, at faae Obligationerne afsat. Dommen siger imidlertid noget gandske andet: "Befandtes Paategningen paa sidste Blad, afrev Arrestanten dette og tilklistrede et andet, og kunde nu, naar Paategningen ikke var noteret, uden Vanskelighed faae Obligationen afsat: Derpaa opregnes de Obligationer, hvormed han har brugt denne Fremgangsmaade, hvoraf dog kun tre tilhøre Enkekassen, og om den ene af disse siges udtrykkeligt, at den var noteret. Deraf seer Du Paalideligheden af Kjøbenhavnspostens Referater, og paa hvilke jammerlige Grunde den beskylder en af Landets meest agtede Embedsmænd for at have sveget sine Pligter og forsømt alle Forsigtighedsregler. Kjøbenhavn, den 4de Septbr. 1837.