Berlingske Tidende, 1834-06-11
Udenlandske Efterretninger. Det Tyrkiske Riges Stilling og Forhaabninger. (Af en i Athenen levende, sagkyndig Phanariotisk Græker.) Athen, den 15de Marts. – Nyere Forfattere, i Særdeleshed Reisende, have i den sidste Tid skrevet Meget om Tyrkiet; men for at kunne rigtigen bedømme dette Land, er det nødvendigt, at betragte samme fra alle Synspunkter, baade i Henseende til dets indvortes og udvortes Forhold. Tyrkiets Folkemængde har allerede i lang Tid ikke været saa stor, som man almindeligen antager, og har i 30 Aar været i bestandig Aftagende, der er bleven anlediget ved forskjellige politiske Aarsager og Slag i Slag følgende Begivenheder, endvidere ved Landfarsot, men i Særdeleshed ved Pesten, der ofte forvoldte de største Ødelæggelser. Jndvortes Krige i Asien, endnu meer i det Enropæiske Tyrkie, Portens Krige afvexlende med Rusland, Servien og Grækenland, siden atter med Rusland, tilsidst med Ægypten, Usurpation af Magten i Provindserne, Forvirring, Rov, Plyndring, Jldebrand og andre Slags Ødelæggelser : Alt virkede i Forening til at fremkalde den føleligste Formindskelse i Folkemængden, og bleve Aarsager til at hele Stæders Grundbesiddelser, ja endog hele Provindsers Sletter henlaae udyrkede. Til disse mangehaande Aarsager til Folkemængdens Aftagende kom endnu Udvandringer paa alle Kanter, i Særdeleshed til Rusland, der yder disse al muelig Lettelse. J denne hele Periode af 30 Aar indtraadte imidlertid ogsaa Tabet af Provindser for Tyrkiet, i en stedse voxende Udstrækning. Ruslands BesiddelsesErhvervelser i Asien og ned imod Donau, Serviens Befrielse, Moldaus og Wallachiets Asyl, Grækenlands Uafhængighed, Occupationen af Algier og Ægyptens ny Magt adskilte utallige Jndbyggere fra Porten; og ved Sammenvirkningen af begge disse mægtige Aarsager, den indvortes saavel som den udvortes, af Ødelæggelserne i Landet og hele Stammers og Landes Fraskillelse – indtraadte saa store Tab af Land og Folk, af Rigdom og Erhverv Midler, at endnu andre og værre Følger maatte udvikle sig af hine Aarsager og den derved fremavlede almindelige Svækkelse. Sultanen, som med Bestemthed har begyndt en total Omdannelse af sit Rige, befinder sig uophørligen i den største Kamp og opoffrer Mennesker og Skatte, fordi det er den vanskeligste og farligste Opgave, at omdanne forældede Sædvaner, og, hvad der endnu er det Sværeste: Fordommene ved Cultus. Sultanen er allerede af denne Grund nødt til at underholde en stor bevæbnet Magt, for at tæmme sine Troesforvantes Ulydighed, uden at tale om Arabernes Overmagt i Ægypten. Hans regulaire Hærskarer fordre overordentlige Bekostninger. Agerdyrkning, Jndustrie og Handel ere standsede; Sultanen er tvungen til at beskatte Provindserne langt over Forholdet af deres Formue og deres Beboere, saa at han styrter disse i den største Mangel og i den yderste Haabløshed. Alle Tyrkiets rede Penge gaae over til Europa, fordi det maa kjøbe Alt, lige indtil det Allermindste, af Europa, og da de Producter, som Tyrkiet kan byde, ikke ere tilstrækkelige til en Tusthandel, er det tvungent til at dække denne Mangel med rede Penge. Derfor vorde ogsaa rede Penge sjeldnere, Mynterne mere og mere slette, og Staten synker stedse dybere i en fuldkommen financiel Uformuenhed. Jndvortes er altsaa Tyrkiet truet af Opløsning, udvortes af Farer. Jmidlertid er det mueligt, ja det er endog sandsynligt, at det i alle sine Forhold saa høist blottede Tyrkie endnu kan vorde reddet og uddannet til en ingenlunde foragtelig Magt. Trang er en stor Læremester, og det fattes heller ikke paa andre Læremestere, som af egen Jnteresse drives til at gaae oprigtigt til værk. Jmidlertid ville vi ikke forglemme, at Tyrkiet – geographisk betragtet ligger i et skjøntblandet Clima, at det saavel i Asten som i Europa omfatter de frugtbareste og yndigste Lande, seilbare Floder, store Skovstrækninger, metalrige Bjerge, yppige Sletter, smykkede med alle Naturens Yndigheder, og har desuden af Naturen Adgange og Grændser, der ere faste og let kunne forsvares. Dersom de Magter, der mene det alvorligt med Sultanens Opretholdelse, ville vinde hans Fortroelighed, ved Hjelp af deres ved ham ansatte Gesandter og Agenter, og bestræbe sig for med Raad og Hjelp at staae ham bi paa den Vei til Forbedringer, som han har betraadt, saa var det at ønske, at de vilde gjøre ham Nødvendigheden af følgende Forholdsregler begribelig, og ved disses Udførelse yde ham al muelig Bistand med Europas Hjelp, Kræfter og Jndsigt: Det er nemlig nødvendigt, 1) at Sultanen lægger en Grund til og af all Magt udbreder Almuens Underviisning, og for de velhavende Classer derimod de Europæiske Sprogs Studium, et Middel til at opnaae en fuldkommen Omdannelse i Ottomanernes Forestillinger og Liv dennes Magt vil vorde uimodstaaelig og virke hurtigt, hvilket man allerede kan see af de Resultater, som man har erholdt med faa Anstalter og svage Læremidler; 2) at han erklærer, at ville ikke allene tillade, men endog paa samme Maade beskytte, enhver Form i den religiøse Cultus, og at han gaaer frem i Overeensstemmelse med denne Grundsætning; 3) at der udstedes en Lov angaaende den personlige Sikkerhed, i Kraft af hvilken Jngen kan vorde forstyrret i sine Forretninger, kastes i Fængsel, eller straffes paa Gods, Legeme og Liv, uden en formelig og motiveret Dom af en anordnet Domstoel; 4) at han kraftigen understytter Agerdyrkning, Jndustrie og Handel og efterhaanden indfører Fabrikvæsenet, ved at indbyde og begunstige fremmede og indfødte Fabrikherrer og Arbeidere; 5) at han – efterat der fra de samme Magters Side er givet ham tilstrækkelig Garantie for en eftertrykkelig Hielp ved nye Fiendtligheders Udbrud og for hans fremtidige Sikkerhed vorder sat i Stand til at indskrænke sine Rustninger ved Land- og Søe-Militairet og at sætte dem i Forhold til sine Jndkomster, i det han lader sig nøjes med de til Vedligeholdelsen af den indvortes Rolighed nødvendige Stridskræfter; 6) at han med Hensyn til den umaadelige Mængde af udyrkede og frugtbare Landstrækninger, som ingen Eier have, drager Colonister til sig imod den Forsikkring, at han uden Betaling vil overlade dem den fornødne Grund og tilstaae dem Skattefrihed for flere Aar; 7) at han erklærer alle Grundeiere, Kjøbmænd og Capitalister ligeberettigede med Tyrkerne, og forandrer den Rajaherne betegnende Kopskat, til en mindre trykkende, iblandt alle Jndbyggerne paa lige Maade fordeelt, indirecte Afgift, og herved gjør Begrebet om et Borgerskab mueligt i det ny Rige. Dersom Sultanen, enten ved udvortes Nødvendighed eller ved gode Raad, nu beslutter sig til virkeligen i Sammenhæng at optage og standhaftigen at følge disse Forholdsregler, for hvilke han allerede tilstrækkeligen har forberedet Folket, da vil Verden see, at hans Rige vil hæve sig i faa Aar og vorde omdannet til en agtværdig Magt.