Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-07-24
Hempels Avis begynder sin Beskrivelse af Festlighederne i Fyen med følgende bemærkning: Aldrig maaskee er noget dansk Kongepar her i Provindsen bleven modtaget med den Enthusiasme, som i disse Dage Christian den Ottende og Caroline Amalie, en Kjendsgierning, som netop i dette Øieblik ikke maa forbigaaes med Taushed." Grunden til at denne Enthusiasme netop i dette Øieblik ikke maa forbigaaes med Tanshed har Redactionen ikke angivet, men seer man hen til, hvad der tidligere er yttret gjennem de fyenske Aviser om, at Kongens Person har været udsat for nærgaaende personlige Krænkelser, da kan man vel ikke nære Tvivl og Grunden til denne Yttring, og da ogsaa Lollands-Falsters Stift venter at blive gjæstet af Kongeparret, og Beboerne ogsaa her berede sig til at modtage D. M. paa den Maade, det sømmer sig danske Mænd, er det maaskee ikke upassende forinden at undersøge, hvorledes Stemningen er her, for at ikke senere Commenteringer skulle fremkalde Misforstaaelser. Det er oftere bleven bemærket at vi leve i en Gjæringsperiode, i en Overgangs tilstand, og denne Sætning er vistnok aldeles rigtig; men urigtigt er det derimod efter vor Formening at ville paastaae, at denne Tilstand er nye eller særegen for vor Tid; thi denne Gjæring har bestaaet siden Verden blev til, og vil bestaae indtil Dagenes Ende, men det, der fremkalder Gjæringen, Stoffet, har været og vil være forskjelligt eftersom Forholdene vexle. Hvad der nu er Gjæringsstoffet, det er Ordningen af de sociale Forhold, Statsorganisationen. Men heller ikke disse ere, eller kunne være os fremmede, thi Historien viser, at i denne Retning have Principer fortrængt Principer for atter at vende tilbage med fornyet Kraft, og naar nu Jdeen og friere Statsforhold atter søger at gjøre sig gjældende, da er det intet Nyt, der søger at trænge sig frem, men det er noget meget Gammelt der i en forædlet og luttret Skikkelse søger at hævde sin Plads og ene Formen for Gjæringsprocessen, eller Maaden, hvorpaa Kampen føres, er ny; thi den er eiendommelig for vor Tid. Gjennemlæse vi med Besindighed det, der i den senere Tid er skreven mod de liberale Jdeer, der søge at gjøre sig gjældende, da ville vi og finde, at dette meere har dreiet sig om Maaden, Formen hvori Striden er ført (Tonen i vore liberale Blade) end og Stridens egentlige Formaal. Vi vide og Alle, at ligesom Kjøbenhavn var, og ifølge Forholdene har maattet være Udgangspunctet for den Kamp, som i den her antydede Retning begyndte, saaledes er det og der, hvor Kampen endnu stedse føres med meest Varme. Vi have oftere udtalt det som var Overbeviisning, at vi ikke kunne billige den Maade, hvorpaa de liberale Blade har behandlet Dagens store Spørgsmaale, men Modstanderne ere heller ikke frie for samme Dadel, og vi tage neppe Feil, naar vi paastaae, at i Kjøbenhavn føres Striden, for Øieblikket kun af begge Partiers Ultraer og naar man derfor vil bedømme Stemningen i Kjøbenhavn efter den Strid, man seer i Bladene, fri ler man vistnok storligen. Men Striden har derfor ikke været uden Nytte, thi den roligere og sindigere Deel af Nationen saavel i som udenfor Kjøbenhavn har imidlertid benyttet Leiligheden og Tiden for at danne sig en selvstændig Mening om Nutidens Fordringer. Vel har denne Deel af Nationen endnu ikke offentlig udtalt sin Mening, og sligt kunde man heller ikke vente; thi gjennem de Kjøbenhavnske Blade talte kun Ultraerne, og Provindsialaviserne har man endnu ikke lært at bruge som Modvægt mod den fra Kjøbenhavn udstrømmende Radicalisme; men dog har der i Provindserne dannet sig en fast og selvstændig Mening om hvad Tiden, hvad Danmarks Vel fordrer, og for hver den, der med en redelig uhildet Villie vil søge om denne, vil den heller ikke blive skjult, thi den har paa flere Maader bestemt yttret sig. Og i det vi ere overbeviste om med Redelighed at have søgt at erfare denne Stiftets Mening, tage vi ikke i Betænkning at sige, at vi hos den stemmeberettigede Deel af Stiftets Beboere have fundet den Anskuelse gjældende, at Danmarks fremtidigede Vel bedst sikkres ved statsretlige Garantier, og at man ikke uden dyb Smerte vilde see sig berøvet Troen paa at Nationen er moden til værdigen at benytte disse Garantier. De Anskuelser, som den herfra sendte Petition udtaler, deles derfor unegtelig af et langt større Antal end dem, der have underskrevet den, skjøndt forskjellige Hensyn maaskee have afholdt disse andre fra at medunderskrive. Men foruden disse Anskuelser og Statsforholdene her i Landet, nære og Stiftets Beboere en fast Overbeviisning om at Kongens Bestræbelser alle sigte til at fremme Landets Tarv, og derfor ere Tillidens og Hengivenhedens Baand endnu lige usvækkede hos os. Naar Kongeparret derfor gjæster Stiftet vil vistnok hver Mand og Qvinde bidrage Sit til, at berede dem en Modtagelse, der ligemeget passer sig for længe ventede kjære Gjæster, som for Danmarks Kongepar, og neppe vil Stiftets Beboere i Loyalitet staae tilbage for Danmarks øvrige Borgere. Men vil man af en saadan Modtagelse udlede den Slutning at Lollænderne og Falsterboerne misbillige Nutidens reformatoriske Bestræbelser, eller ikke med velberaad Hu have underskrevet den nu fremsendte Petition, da ville vi paa det bestemte erklære, at man ved denne Slutning skuffer sig selv og Andre, og indtil man fra alle Sider tilraabe os, at vi have Uret, ville vi protestere mod en saadan Slutning som falsk: thi vi gjentage at det er vor Overbeviisning, at Tillid og Hengivenhed til den Mand, der nu fører Sceptret over Danmark her er forenet med en dybt følt Trang til en med Tiden stemmende Udvikling af vore Statsforhold.