Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-01-05
Ved Siden af denne Kjæmpestat staaer en anden Colos, mægtig paa havet, som hiin paa Fastlandet. Engelland, som siden Elisabeths Tid har stræbt efter Enevælde paa Havet, har deels ved uretfærdige, deels ved snedige Midler bragt sin Flaade til den uhyre Styrke af 1000 Skibe. Det har sat sig fast paa Maltha og udvidet sine Colonialbesiddelser overordentlig ved at indvikle Fastlandsmagterne i Krig. Men hvad det har vundet paa den ene Side, har det tabt paa den anden. Medens Frankrige har forvandlet alle sine Fiender til Venner, har Engelland forvandlet næsten alle sine Venner til Fiender. Dets Guineer have nu mistet deres Tryllekraft, og ingen vil bide mere paa dets Guldkrog. Det maa nu anvende sine egne Kræfter, og kan ikke mere betjene sig af Andres Hænder til at rage Castanierne ud af den gloende Ovn. Dets Kamp er den Fortvivledes, dets Midler den Ryggesløses. Ved et uhørt Manifest har det reent ud erklæret sig for Havets Tyran og givet al Handel og Skibsfart sit Banesaar. Det synes at have besluttet, at tillade sig Alt, for at hevne det ubodelige Stød, Frankrige har tilføiet det ved at udslukke det næsten fra alle Fastlandets Havne. Begge disse Colosser har Naturen lykkeligviis adskilt ved et smalt Sund, og det synes at have forudseet, at dets Forening maatte drage Verdens Undergang efter sig. - Rusland, der efter sin Dyst, synes at have villet hvilet sig lidt lig den trætte, men langt fra ikke matte Løve, er vaagnet op ved de Jammerskrig, som Engellands Rædselsdaad har opvakt i Axels fredelige Stad Endnu har denne Løve kun ladet sin Tordenstemme høre; Fremtiden vil lære om den ogsaa vil bruge sin Manke. - Østerrige søger, som en Reconvalescent, at samle Kræfter igjen. Skjønt det endnu har Stater og Undersaatter nok, er dets Magt dog for liden i Forhold til Frankriges, Siden den ulykkelige Dag ved Ansterlitz har det blandt Staterne kun spillet den Fortroliges Rolle, End ikke dets Forslag til at mægle Fred ere blevne ændsede. - Preussen har med Halvdelen af sine Lande mistet at sin Jndflydelse, og kan nu kun betragtes som en Magt af anden Rang. - Sverrig er den eneste Stat, som mellem skibbrudne Riger vel ikke har undgaaet Skibbrudets Følger, Pommerns Forlis, men, som desuagtet, dog trolig holder sig til sin Bundsforvandte Engelland, og beviser ved sit Exempel, hvor ugrundet det Ordsprog er at kun lige Børn lege bedst. Men betænker man, at Rusland altid har været den Stat, som Sverrigs Statsinteresse først og fremmest maatte raadføre sig med, saa falder det af sig selv, at de nuværende Forhold imellem Sverrig og Rusland umuelig længe kunne vedblive, saalænge Sverrig staaer i saa nøie en Forbindelse med Engelland. J Norden af Europa maa nu enten en almindelig Fred befæstes, eller en Krig, langt blødigere end nogen af de foregaaende. agende, udbryde i Porten svæter imellem Haab og Frygt, og har alt for mange indbyrdes Uroligheder at kjæmpe imod, til at den ikke med Glæde skulde vilde afværge enhver udvortes Krig. Ængsteligheden, hvormed den nylig lod afstraffe de Slavonier, der havde fornærmet nogle Franskmænd og Jtalienere, viste noksom hvor meget den frygter Frankrige. Den Artighed, som den derimod bevidnede den Engelske Minister Paget, viser hvor hange den er for Engelland. Portugal er nu en Fransk Provinds, og uvist er det endnu, om Frankrige af Venskab vil overlade Spanien nogle Deele deraf. Har end Engelland mistet her en gammel Bundsforvant, eller rettere Vasal, i Europa, som det især i denne Tid just ikke har mange at miste af, saa har det derimod faaet i Linieskibe og det rige Brasilien i sin Vold. -