Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-01-01
nu i en Række af 40 Aar har beriget vor Litteratur med. Overalt skulle saa lidet muligt verdslige Sysler paalægges Geistlige, som, naar de opfylde deres nærmeste Bestemmelse, kunde have nok at varetage. Hvad fordum Munkeklosterne vare Videnskabernes Reservacion – bør vi anse vore geistlige Embeder for, om de end alt for ofte ere i deres Værge, som ikke selv anse dem derfor. Den Geistlige være derfor ikke længer Regnskabsfører. Revisor - eller sligt Verdsligt. Amtsprovsten, vil da som ene geistlig Embedsmand fuldelig kunne fyldestgjøre en Biskops geistlige Forretninger, ja han vil som levende paa Landet mellem Amtspræsterne lettere kunne vinde deres Fortrolighed, lettere altsaa kunne styre, raade og lede dem og deres Menigheder, end den som Skandsperson i Stifts skaden levende Biskop Naar jeg allene anslaar den aarlige Jndkomst af de vore danske Biskopper tillagte Tiender til 40,000 Rdlr., thi dertil ved jeg med Vished at de endog uden Auksion kunne udbringes, saa ses let den betydelige Vinding for Statens Kasse ved disse heel undværlige Embeders Ophævelse. Men desuden ere endnu Bispestolene tillagte deels Jordegods dels andre Jndkomster, ej at tale om Biskopernes store og tildels smukke Gaarde. Hertil kommer endnu de norske Biskopers vel ikke saa betydelige Jndkomster, dog betydelige nok, til at jeg tør paastaa, at det meste af en Tønde Guld om ikke den fulde Tønde Guld – skulle kunne aarlig udbringes af begge Rigernes bispelige Jndkomster. Disse aarlige betydelige Jndkomsters Anvendelse vedkommer ikke mig. Kun ønskede jeg, at en aarlig Sum maatte bestemmes til Amtsprovsternes Lønning, og derved forebygges en saa odiøs som for Videnskaberne og Religionen lige skadelig Beklippelse af Præstekaldene. Gustav Ludvig Baden. Glæde. Hvor finder Du den hulde Glæde, Og seer dens Liv med salig Lyst? Naar tændte fra dens Himmelsæde En Straale Luen i dit Bryst? Seer Du dens Glimt i Brødres Øie Dens Glimt i trofast Elskovs Smiil, Seer Du bag Taarer Glæden bøje Sig over Nød Du lindre vil Og hører Du i Fugles Taler. Dens Stemme, som i Jublers Klang, Og, som i Tonen fra Pokaler. Den i en Sølvbærs stille Sang, Og foler Du dens Guddoms Vælde J Skjønheds Pragt og Ædles Fred Paa Pynten af de stolte Fielde Og i Din Hyttes Eensomhed Ja, oste Du af Glædens Kilde Et Haab som ei at svigtes veed, Og kjender Du i Længslens Fylde En Røst fra Glædens Evighed; Da Held Din Fryd, den blidt forsøder Dit skyldfrie Hjertes trygge Held, Og hver Naturens Glæde møder Et venligt Gjensmiil i Din Siel Ja Held din Fryd, den klare Himmel Skal mildt omgive Glædens Ven J huslig No. i Samfunds Stimmel Du nyde, deele, give den. Saa fat hver Fryd og Gud har givet, Hver Hjertets Fryd med salig Lyst, Forfød Dig selv og Andre Livet, Hav Fredens Himmel i Dit Bryst, Ovenstaaende Sang blev for lidt over en Maaned siden forfattet til et Selskab, men den manglede det tredie Vers fra Enden, og Slutnings Verset var anderledes. Dette var een af Aarsagerne hvi Forfatteren ønskede at faae denne Sang offentliggjort, og det nye Aars Begyndelse syntes ham en passende Anledning. Slutningsverset af hin Sang, som havde til Titel, Glædens Skaal, var saaledes: Saa tag Dit Glas, og tøm med Glæde En Skaal for Glæden i Din Kreds, Og, Brødre froe vi sammentræde! En Skaal for Hver som er tilfreds. M. H. Bornemann.