Berlingske Tidende, 1830-01-11
Et af vore Blade beretter Følgende, der vidner om, at vor ædle Keiser haandhæver Retfærdighed uden Persons Anseelse. - Da Broen over Nevafloden nyelig var bleven nedbrudt og Jsen endnu ikke kunde bære, bleve de, som vilde fra den en Side til den anden, førte over med en Færge. Denne vilde just støde fra Land, da en Greve, Capitain ved den keiserlige Garde, kom og forlangte, at tages med. Færgen var allerede saa opfyldt, at det var umueligt, at føje sig efter ham. Fær manden bad ham derfor at tøve, indtil den om faa Minutevendte tilbage. Derover blev Greven vred, og da han i Færgen blev en gammel Lieutenant ved Invalidregimentet vaer, besilede han denne paa en høist usømmelig Maade at stige ud og udrømme ham sin Plads. Den gamle Jnvalidofficeer svarede havde De høfligen bedet mig derom, saa skulde jeg gjerne have fyldt Deres Begjæring, men nu bliver jeg her. - Harmfuld sendte Greven nu sin Tale til et Par Garderofficerer, som ogsaa vere i Færgen, og opfordrede dem til at jage Invaliden bort For at undgaae Klammerie, gik Oldingen i Land, men begav sig ufortøvet til Gouverneuren i Petersborg og anklagede Greven Denne blev kaldet og nægtede ikke, at Sagen forholdt sig saa ledes som Jnvalidlieutenanten havde fortalt den. Da Jnvaliden og adspurgtes hvad Salisfaction han forlangte, svarede han Naar Greven giør mig Afbigt, saa er jeg dermed tilfreds." - Det skeer aldrig raabte Greven, thi det strider imod min Ære Og til denne Erklæring føiede han nye Forhaanelser imod Invaliden. Saa nødes jeg til at søge min Ret hos Keiseren selv, svarede denne. Jeg følger med Dem, erklærede Gouverneuren, og begge gik nu op paa Slottet. Gouverneuren underrettede Hs. Vi stæt om Sagen, 1 da Høistsamme paa det nøieste havde erkyndiget sig om alle dens Omstændigheder, lod han hiin Grev hente, og Invaliden tøve. Da Greven kom, sagde Hs. M. til ham: "De har groveligen fornærmet denne gamle Officeer; hvorfor vilde De ikke gjøre ham Afvigt? – "Fordi min Ære ikke tillod der, svarede den Formastelige. Keiseren spurgte nu Jnvaliden: "Hvorfor har De ikke udfordret Greven, det har han ved ventet." - Af tre Grunde, Deres Majestæt, svarede den gamle Krigsmand ærbødigen. Først, fordi Deres Majestæt Selv, ved en Allerhøieste Ukas, strængelig har forbudt Duel, og stemplet den, som en æreløs Niddingsdaad. Dernæst for Følgernes Skyld, een havde jeg dræbt Greven, og maatte da lide den Straf som Loven fastsætter, eller jeg var falden, men ogsaa i dette Alfælde vilde min Kone og mine Børn stædes i den størst Mod. Og endelig, fordi jeg kun har Mod til at slaaes med Deres Majestæts Fjender. - Keiseren befalede, at disse to Officerer skulde gaae ind i to Sidepærelser, hver for sig. Fremdeles lod han dem ved en Adjutant befale, at de skulde trække deres Kioler af, naar dette var skeet, skulde Garderofficerens Uniform bringes til Invaliden og dennes til hiin. Begge maatte iføre sig den ombyttede Uniform og saaledes fremstille sig for Monarchen. Nu erklærede Hs. Majestæt, at han udnævnte Jnvalidofficeren til Capitain, men at Gardecapitainen derimod skulde degraderes til Under=Lieutenant ved et Invalidcompagnie. Høistsamme tilkjendegav Oldingen sin Tilfredshed med hans retsindige Tænkemaade og forstandige Adfærd; Greven derimod fik en alvorlig Bebreidelse for hans raa Sæder, hans uforstandige Begreb om Ære, og uanstændige Forhold. "Jkkun for Deres agtværdige Families Skyld - tilføiede Hs. Majestæt - skaaner Jeg Dem for den haardere Straf, som De tilfulde har fortjent. Jngen russisk Uniform maa fornærmes; Mærk Dem det. J mine Øine er en Garderofficeers Uniform ikke meere værd end en Invalids.