Berlingske Tidende, 1790-12-31
London, den 14de December. Lord Kinnoul fore, og i Gaar i Overhuset, at alle de i Anledning af Tildragelsen i Noorkasund vexlede Papirer imellem vores og det spanske Hof maatte blive forelagte; men Hertugen af Montrose var der imod, og Forslaget blev forkastet. Hertugen foreslog en Taksigelse til Kongen for alt det, som af Regieringen var gjort i den Anledning. Lord Glasgow understøttede Forslaget, og Lord Conventry roste Ministeren, fordi han med 4 Millioners Krigsrustninger havde i det mindste sparet 50000 Menneskers Liv og Nationen for en Udgivt af 40 Millioner Pund Sterling. Lord Rawdon var af den Mening, at Krigsrustningerne vare overflødige, og at de, Millioner kunde giærne have været sparede. Spanierne havde ikke fornærmet os. Han yttrede tillige den Tanke, at Hensigten af disse Rustninger, med hvilke vi havde true Spanierne, var egentlig stillet imod Norden, for at agere i Østersøen, hvilket dog blev hindret ved den uventede Fred imellem Rusland og Sverrig. - Lord Sidney fandt disse Tanker latterlige. - Herpaa stod Marqvis Lansdovn op- og holdte en lang og interessant Tale, hvis Hovedindhold var denne: Han erklærede nemlig, at den lovgivende Magt burde paa alle Maader understøtte den udøvende; men Ministre, ne, som Kongen havde anfortroet den sidste, burde giøre den lovgivende Magt Regnskab for Brugen deraf. Han undrede sig derfore meget over, at man vægrede sig ved at fremlægge de forlangte Papirer. Han forsikrede, at have være meget vel tilfreds med de nærværende Ministres Opførse, indtil Aaret 1787, han havde roest og forsvaret dem. Men i Steden for at gjøre vores Allierede, Kongen af Sverrig, Bistand, havde man allene lagt sig efter Underhandlinger og vore Courerer havde uophørlig været at see paa Europat Landeveie. Siden den Tiid havde han draget vort nærve rende Ministeriums Duelighed og Mod i Tvivl. Han paa stod, at vi ingen Ret havde til de med Spanien omtvistede Kyster. Siden Dronning Elisabeths Tider havde man erkiendt at de tilhørte Spanierne, og en af de største Ministre, som Engeland nogensinde har eiet, nemlig Sir Robert Walpole, havde gjort det samme i Aaret 1741. Han indlod sig derpaa i de Omstændigheder, der havde givet Anledning til Tvistighederne med Spanien, og forestillede Tildragelsen i Nootkasund saaledes, som om al Skylden for det Passerede hvilede paa os. Vor Minister havde strax i Begyndelsen villet bilægge Sagen ved Underhandling, men da Spanierne ingen Lyst havde til at føre sig efter hans Fordringer, truede og tvang han dem ved Krigsrustninger til at give efter Jmidlertid var dermed ikke det Saar lægt, som vi havde givet Spaniens Stolthed, da samme ved en indtræffende Anledning vilde visselig igien begynde at bløde. Den beste Leilighed, som under disse Omstændigheder havde viist sig til at ophæve Familieforbundet imellem Frankrige og Spanien, havde Ministeren paa den uforsvarligste Maade ladet gaae sig af Hænderne, og Frankrige, som giærne havde rækket at Haanden til en bestandig Fred og et varigt Venskab, var nu stærkere end før bleven forenet med Spanien, der vilde gribe den første gunstige Leilighed til at hevne sin af os fornærmede Æregierrighed. Hvad vi havde tvunget Spanierne til at udrømme os, vilde i et Tidsrum af 40 Aar ikke erstatte de Bekostninger, som vi havde anvendt paa de sidste Krigsrust, ninger. Nationen kunde aldrig vendte nogen sand Fordeel deraf, og enhver, som brugte sin Forstand, maatte let ind fee de Omkostninger, hvilke et Establissement, der ligger saa mange tusinde Mile borte, maae foraarsage, og hvor vi desuden have de frieblevne Amerikanere samt Russerne til Meddeilere. - Han igiennemgik derpaa Conventionens 5te Artikel og spurgte tilsidst, hvad Ministrene havde udrettet med alt dette, hvilket han saaledes besvarede; Frankrige, som vi paa det nøieste og venskabeligste burde have forenet og med, er undgaaet os paa en uigienkaldelig Maade. Spanien, som nu har maattet give efter vil ved første gunstige Leilighed søge at hævne sig. Rusland er i Steden for at bevæges til en billig Fred, bleven endnu mere opbragt imod os. Sverrigs Venskab have vi for bestandig tabt, da vi have forladt det i Nøden.