Københavns Adresseavis, 1779-12-20
Segeberg. Den 10 November: J Middags Kl. 12. blev her en Arbeidsmand reddet af en 37 Fod dyb Brønd, hvori han for 2 Dage siden af indfaldende Jord og Sand var bleven bedækket indtil Halsen. Han var tillige med en Brøndgraver den 8 Novbr. gaaet ned i Brønden, for at forskaffe Vandet Luft, som heele Sommeren over havde været forstoppet. Ved det første Forsøg at optage den underste Kam, faldt nogle Bræder neden i Brønden ind, og den derved holdte Jord fulgte efter. Brøndgraveren blev strax med Jord bedækket. Hans Medarbeidere raabte om Hielp. Et ungt modigt Menneske løb til, gik ned at Stigen og rakte den sidste, som endnu mestendeels var frie fra Jord, Haanden, men denne svarede: bag ved mig ligger en som er i større Fare, hielp den først. Han var og saa lykkelig at han med ubeskriveligt Arbeide bragte Brøndgraveren op paa Stigen og i Sikkerhed. Han ilede ned igien, men blev holdt tilbage, af hans Moder, som var kommen dertil. Jmidlertid blev den som var bleven tilbage saa vidt bedækket med Sand, at han ikkun beholdt Munden frie, og noget af Haanden, som han havde rakt op i Veyret. Nu kom flere hid, en gik med Livsfare ned, men havde Amage for at holde Munden frie paa den Forulykkede, hvilken han allerede nogle Gange havde faaet fuld af Sand. Efter meget Arbeide var man tilsidst førende Natten begyndte saa lykkelig, at befrie Manden fra Jord indtil Underlivet, og at faae Tove under hans Arme for at vinde ham op. Men 10 stærke Karle vare ikke i Stand til at løfte ham det ringeste ud af Jordens Tyngde, som fra alle Sider trykte ind paa ham Enten maatte altsaa den Fornlykkede omkomme, eller Jorden maatte rund og Brønden opgraves, for at redde ham. Saa vanskeligt dette ogsaa var, begyndte dog alle strax med den største Iver at arbeide, endskiønt det allerede var Nat, koldt og Regnveyr. Men da Aabningen maatte være dyb og stor, og for at imodstaae den løse Sand allevegne forsynes med Bræder, kom man først den tredie Dag om Morgenen tidlig saa vidt, at den Forulykkede sik noget meere Luft. Dog vare endnu 6 til 7 Fod Jord tilovers, som ikke kunde borttages uden største Livsfare for de Arbeidende, man maatte altsaa holde op med at grave. Manden begyndte, nu selv at bruge Armene, og anvendte alle Kræfter for at giøre sig løs, ved at rydde Sanden og nogle Bræder som saae ved ham af Veyen. Man forsøgte herpaa atter at hidse ham op, men forgieves, siden et af Tovene gik i Stykker og Mandens Beene endnu sad for fast i Jorden. Den Forulykkede arbeidede bestandig med nye Mod, og da man raabte ham til, at Jorden over ham havde faaet en Rift, og at der var ingen Tid at tabe, vinkede han, at man skulde hidse ham op, hvilket denne Gang ogsaa lykkedes, saa at han kom op uden Skade paa Helbred og Lemmer, dog yderligen mat og halv besvimmet. Til Lykke blev Vandet forstoppet saa længe han var i Brønden, han bekom ogsaa af og til noget at lædske sig med, og i de 2 Nætter var altid en behiertet Mand tilstæde, som talte med ham. Haandværksfolkene, især nogle stærke Tømmermænd, og overalt alle og enhver, saa vel Fornemme som Ringe have gjort alt hvad dem var mueligt, og hans Redning foraarsagede en almindelig Glæde. Ulykkelige Tilfælde.