Viborger Samler, 1832-01-02
J Secler havde den christne Verden med liden Undtagelse sukket under Aristocratiets og tildeels under Hierarchiets Jernaag. Det var et Folk i den anden Hemisphære forbeholdt først at afryste dette, og Nordamericas Modstand seirede efter en lang og blodig Kamp. Dette Exempel fandt Efterlignelse i Europa og 6 Aar efter Americas Friheds Anerkjendelse brød den høihjertede og tappre franske Nation sine Lænker. Borgerfrihed og Lighed for Lovene proclameredes, og Aristocraten og Klerken maatte enten frasige sig sine Prærogativer og finde sig i Tingenes nye Orden eller udvandre. Dette skeede skareviis, og de priviligerede Stænder i det øvrige Europa, der indsaae det Farlige for deres Existence i en sligt Exempel, opbode Alt, for igjen at bringe Frankrig under Aaget. Men forgiæves vendte det forenede Europa sine Vaaben mod dette Land, der med Kraft og Held forsvaredes af sine frie Borgere. Da kom Anarchie i det Jndre, Uduelighed i Statsbestyrelsen, og Demoralisation blandt Tropperne Fjenden til Hjælp, og Frankrig var paa Randen af sin Undergang. Men i Farens Øieblik greb vor Tids Heros Regjeringens Tømme, og eet Aars Feldttog aftvang Fjenderne paa Fastlandet en for Frankrig hæderlig Fred og sikkrede det gjenfødte Jtalien sin Existence. Han gjenindførte den monarchiske Regjeringsform, der i Tidens Storme var gaaet tabt, og besluttede nu at befrie Continentet fra det tyranniske Herredømme, som England udovede paa Havet. Jmidlertid afvendte dettes Politik og Guld Faren; Frankrigs ydmygede Naboer vare let ophidsede til Krig, og gjentagne Erfaringer lærte Keiseren, at kun et fuldkomment Herredømme over Continentet kunde sætte ham istand til at angribe England. Dette gigantiske Værk strandede, og en russisk Vinters Strænghed udrettede, hvad det forenede Europas Hære ei havde formaaet. Det hos Fastlandets Nationer ved de mange Krige vakte Had mod Frankrig brød nu ud i lys Lue, og hvad Elementerne havde begyndt, uhyre Overmagt fortsat, det fuldendte Forræderie ved Montmartre og senere ved Waterloo. Følgerne af disse Seire vare for Europa Grundfæstelsen af Aristocratiets og Hierarchiets Vælde og Oprettelsen af et Forbund mellem Monarcherne til at vedligeholde denne Tingenes Orden. For Frankrig i Særdeleshed medførte de Paatrængelsen af et foriaget og forhadt Dynastie, Tabet. af skiønne Provindser, Udredelsen af uhyre Summer og en flereaarig Occupation af fremmede Hære. Ludvig Kl III indsaac Nødvendigheden af, under slige Omstændigheder at komme den ydmygede og harmfulde Nation forsonlig imode, han skjænkede den Chartet, og dettes temmelig ordentlige Overholdelse sikkrede ham Thronen til hans Død. Hans Eftermand derimod, i sin Ungdom en udsvævende Vellystling, i sin Manddom en samvittighedsløsJntrigant og i sin Alderdom en bigot Despot, begyndte strax sin Regjering under uheldvarslende Auspicier. Man aftvang det haardttrykte Folk en Milliard til Skadesløsholdelse for den Sværm af Dues, Marqvis, Vicomtes a., der havde tilbragt sit Liv med at opflamme det øvrige Europas Had mod Frankrig, og nu var vendt tilbage, for at høste sin Løn. Senere samlede Carl et Ministerium om sig af de meest erklærede Ultras, og, da de Deputeredes Kammer gjorde Modstand, prøvede han paa, til en fræk Krænkelse af den indgangne Pagt at benytte et Øieblik, da han troede hele Nationen beruset af den Seier, som Rømningsmanden ved Waterlod uden Tvivl meere havde tilkjøbt end tilfægtet sig. Men denne Regning slog feil, og med det Pennestrøg, hvormed Carl underskrev de berygtede Forordninger fraskrev han sig og sin Familie Frankrigs Krone. Paris reiste sig under den tilbedede trefarvede Fane, og tre Dages Kamp var tilstrækkelig til at tilintetgjore Bourbonnernes Herredømme i Frankrig. J Farens Øiebliralgtes Ludvig Philip af Orleans af Kamrene til Rigets Generalstatholder, og strax derpaa tilbøde de ham Frankrigs Krone, som han modtog. Et nye Charte, liberalere end det forrige, gaves; i dette bestemtes, at Pairskammerets Stilling nærmere skulde fastsættes, og saaledes opgave Julimændene det beqvemmeste Øieblik til Arvendelens Afskaffelse. Den nye Konge havde nu Valget mellem tvende Veie, enten at kalde Nationen i Masse under Vaaben, at benytte Gjæringen i Europa, og med Vaaben af forplante den skeete Omvæltning til Udlandet, eller at lempe sig efter de bestaaende Forhold og fremskynde sin Anerkjendelse af de øvrige Souverainer. Ludvig Philip valgte det Sidste, og Europas Monarcher anerkjendte meget snart Frankrigs nye Hersker, enten af Lyst til Fred eller af Hensyn til den næsten overalt herskende betænkelige Stemning. Jmidlertid havde Frankrigs Exempel virket. J Brussel udbrod den 25de August et Oprør, forgiæves forsøgte Prindsen af Oranien og Prinds Frederik at berolige Borgerne og den 21de Septbr. angreb den Sidstnævnte Staden med en anseelig Magt og bemægtigede sig en Deel af den, men maatte efter fem Dages Kamp og et meget betydeligt Tab atter rømme den; en provisorisk Regjering for Belgien oprettedes og den ene Stad og Fæstning efter den anden gik over til Jnsurgenterne. Brunsvigerne havde imidlertid fordrevet deres Hertug og Sachserne tvunget deres Konge til at antage Thronfølgeren til Medregent. J flere tydske Stater, f. Ex. Churhessen, ja selv i Preussens Rhin provindser herskede den betænkeligste Gjæring. Jmidlertid vare Hollænderne fordrevne fra hele Belgien med Undtagelse af Antwerpen og Mastricht og Prindsen af Oranien erklærede i en Proclamation fra Antmerpen af 16de Octbr. Belgierne for uafhængige og indgik en Vaabenstilstand med dem; men ogsaa dette sidste Forsøg paa at sætte sig i Spidsen for Revolutionen og lede den mislykkedes. Den 27de Octbr. erobrede Belgierne Antwerpen; men den i Fæstningen commanderende General Chasse ødelagde en stor Deel af Staden ved et Bombardement. Den 10de Novbr. aabnedes Nationalcongressen, der voterede det belgiske Folks Uafhængighed under en af det selv valgt Konge, fra hvilket Valg det nassauiske Huus udelukkedes. En saadan Fremgang af en lidet talrig Nation, hvis første Forsøg betragtedes som Afsindighed, gjorde et dybt Jndtryk paa de store europæiske Cabinetter; men den franske Udenrigsminister Grev Mole havde allerede ved den belgiske Revolutions Udbrud opstillet det siden saa fameuse Jkke-Jnterventionsprincip, som Frankrig lavede sig til at opretholde med Vaabenmagt, Stemningen i den største Deel af Tydskland var betænkelig, og en for Frihedsvennerne høist gunstig Begivenhed indtraf paa samme Tid. Den mellingtonske Administration, forhadt af Nationen og uden Agtelse i Udlandet, maatte vige for et Whigministeriuer, i hvis Spidse Kongen satte Oppositionens mangeaarige Styrer Grev Grey, der strax erklærede sin Beredvillighed til at foretage hensigtsmæssige Reformer i Landets Administration, hvilken hidtil de Jacto var aldeles i Aristocratiets Hænder. Jubelen var ligestor i Frankrig og England. Man forsøgte nu at standse de revolutionaire Fremskridt i Europa ved at lægge Afgjorelsen af det belgiske Spørgsmaal i Hænderne paa de som store Magters i London samlede Diplomater, og Afslutningen af en Vaabenstilstand mellem de stridende Magter bevirkedes. Jmidlertid rustede Rusland, Preussen og Østerrig, sig frygteligt, og Alt lod formode et forenet Angreb paa Frankrig, da aldeles uventet den polske Revolution udbrod. Den frygtelige Forbittrelse mod de fremmede Herrer uagtet, viste Polakkerne den største Moderation, og Constantin og hans Russere fil fri Afmarsch. General Chlopick i udnævnedes til Dictator, hvilken Værdighed han dog den 18de Decbr. igjen nedlagde. I det indre Frankrig havde den ved Julirevolutionen frembragte Gjæring ikke lagt sig; især yttrede Nationens Harme sig ved den lemfældige Dom, hvilken Pairskammeret fældede over Carl X. Ministre, hvis Liv skaanedes. Saaledes var Sagernes Stilling ved Udløbet af Aaret 1830. J Frankrig havde flere Ministre hurtigt afløst hinanden og Marschal Soult, der var traadt istedet for Gerard, arbeidede med Utrættelighed paa den franske Hærs Organisation og Bevæbning. Som det hed, havde Udenrigsministeren Grev Sebastiani gjort de alvorligste Forestillinger til Hofferne i Berlin og Wien mod al Jndblanding i den polske Sag og den revolutionaire Propaaganda i Paris drømte allerede om Forplantelsen af dens Ideer over hele Europa, inden det da begyndende, nu forløbne, Aars Udgang.