Norske Intelligenssedler, 1811-04-02
(Jndsendt.) Norges Echo lydende fra saa forskjellige dets Kanter, angaaende den egentlige Aarsag til nærværende grusomme dyre Tid i Landet paa dets egne Producter. Da Krigen med Nabo Riget brød ud, skulle der til deels skee Jndkjøb for Magazinerne. Man forstod da at aagre med sin Overflødighed af Levnetsmidler, men solgte dem for omtrent de forhen gangbare Priser. Men det varede ikke længe, førend en uretfærdig Handels Begjærlighed og Vindelyst opvakte Handlende Tid efter anden under saa adskillige Masqver, hvilke benyttede Leiligheden, kappedes om at sælge og kjøbe; hine ved falsk Forestillinger, grundede paa selvopdigtede og udspredt, Rygter om dyrere Priser paa andre Steder, og Nødver digheden af at kjøbe, medens det endnu var at faae, førgeligen for de Priser, som deres Vindelyst bestemmede og disse igjennem saa utallige Kunster, iblandt andre og saa ved at melde sig som Magazin-Jndkjøbere eller den Agentere, ved at tilaccordere sig 10 Skjepper pr. Tønistedetfor 8, ved at overbyde og gaae hinanden i Forkjøb, Korn, fra Foraaret 1808 til Høsten 1809 til det dob deelte og derover: 1 Tønde Rug blev bragt til 17 a 18 Rdlr., 1 Tønde middelmaadigt Byg 14 Rdlr., 1 Tønde caracteriseret Blandkorn 11 Rdlr., 1 Tde. samfængt, Havre til 9 a 10 Rdlr.; og herved opflammedes Handels Begjærligheden og Vindelysten alt meer og meer, og lev almindeligere. - Da nu Krigen med Sverrig i Efseraaret 1809 havde Ende, og Jndkjøb for Magaziner ge ophørte, da man haabede, men forgiæves, at nu naatte Priserne falde, begyndte man paa en ny HandelsArtikel, nemlig Heste, som i en utrolig Mængde bleve Tid efter anden bragte ud af Landet, saa at en alminde sig Arbeidshest, som før Krigen gjældte en 30 til 40 Rd., maae nu betales med nogle hundrede Rigsdaler, og Heste, af det smukkere Slags lige indtil 1000 Rdlr. pr. Stk., og derover. - Forarbeidet Sølv var da ogsaa en Handels-Artikel, og er formodentligen gaaet den samme Vei, som Landets Sølvpenge og anden klingende Myndt, hvorpaa der ved Krigens Udbrud aldeles ingen Mangel var, men nu ere de næsten ikke at see. - Efterat nu Landet; ogsaa var skildt ved de formeentligen overflødige Heste, men det var at ønske, at de høistnødvendige dog overalt existerte i Landet, eller herefter udi ethvert Tilfælde kunne existere, saa har Begjærligheds-Luen end videre grebet om sig, og bragt Landets Fæcreature og deres Frugt, saasom Smør, Ost, Talg &c. &c. til uhyre Priser, deels ved at føre Creature ud af Landet, deels paa saa mange andre Maader, som en Følge af en uindskrænket vederstyggelig, Handel. Høsten 1809, da Krigen med Sverrig var forbi, og Hestehandelen continuerede paa det bedste, fik man kjøbt Kjød, leveret i større og mindre Partier til Magazinerne for 1 Rdlr. 28 sk. til 1 Rdlr. 36 sk. pr. Bismerpund; Smørret gjældte vel da 4 Rdlr. Bismerpundet, istedetfor forhen imellem 1 og 2 Rdlr., og Talgen noget ringere, men nu tør man endog paa Landet forlange 4 sk. 5 Rdlr. for 1 Bismerpund fersk Kjød, 12 a 14 Rdlr. for Bidmerpundet af Smør, og ligesaa meget for Talg; 10 a 12 Rdlr. for Bismerpundet af Flesk, o. s. v. - Fiskevare, som søværts komme fra Norges Kyster, lader Handelen endog landværts passere ud igjen af Landet i store Partier, saa at 1 Tønde Sild, som forhen gjældte en 6 Rdlr., maae nu betales en 6 til 8 Gange dyrere. Og saaledes angriber Handels-Begjærligheden enhver Nødvendigheds-Artikel, for at bringe den til muligste Jnteresse. - Man seer altsaa, at blot Vindesyge hos endeel af Landets Jndbyggere, et Onde, der ihenseende til dets Følger vil kunde sættes i Ligning med Krig og Pest, er den sande Aarsag til den nærværende og destoværre dagligen tiltagende dyre Tid; thi Jngen sælger noget af Livets første Nødvendigheder, uden af sin Overflødighed, men ikke for at kjøbe samme igien; altsaa bør en ulykkelig Leilighed ikke gribes som en Dolk, hvorved at aftvinge Medborgerne deres Velfærd. Himmelen har ikke straffet Landet i nogen Henseende med noget Uaar under Krigen, men tvertimod, naar undtages en mislig Høst i Tronhjems Stift i 1810, velsignet det i Almindelighed som forhen med rigelig Frugt af enhver Ting. Hvad synderligen forøgede Bekostninger, men denne Forøgelse er ogsaa en Følge af Handelen. Folkemængden er ikke større nu, end den var før Krigen, men heller mindre, hvoraf mange endog underholdes af Magazinerne; men alligevel stige Priserne paa enhver Nødvendigheds-Artikel af indenlandske Produkter, endog den allermindste, til det jurimelige, ret ligesom at disses Existence dependerede af Prisernes Forhøielse. Landet havde Krig med England, førend Krigen brød ud med Sverrig; Tilførselen var da ogsaa spærret, eller Skibsfarten ligesaa usikker, som i den senere Tid, men det manglede derfor ikke af Livets første Nødvendigheder, eller disse bleve bragte til nu værende syndige Priser. - Norge er uden Tvivl ikke det Land, hvis Produkter, saasom Kornvare, Heste, Fæe, Fiskevare &c., bør drives almindelig Handel med, og det allermindst til udenrigs Steder, thi det haver ikke meer af disse Ting, end det selv behøver, og Priserne bør derfor heller ikke dependere af tøileløs Begjærlighed efter Vinding, og Varene saaledes passere igjennem flere Handels-Hænder, forinden de Trængende kan faae fat derpaa. - For at besmykke en vederstyggelig Handel, beraaber man sig paa, at de udenrigs Vare ere dyre; men Landmanden, qva Landmand betragtet, trænger dog ikke til meget af det Slags; men de, som Jntet have at sælge, der udgjøre den største Deel af Landets Jndbyggere, skulde da altsaa hungre ihjel, thi de behøve ogsaa udenrigs Vare, men maae dog betale de indenrigske Livets første Nødvendigheder efter de Priser, som bestemmes af ubændig Vindesyge. - Saaledes beraaber man sig ogsaa paa Vexel-Coursen i Hamborg som Aarsag til den dyre, Tid, hvilket endog enhver Handlende paa Landet veed at paaskylde, uagtet de indkjøbe og drive Handel med Landets egne Produkter for de i Landet gjældende Penge ef efter deres fulde paalydende Værd, betale ligeledes disse Penge udi Kongelige Skatte, sikkre deres vundne Capitaler udi mere end tilstrækkeligt Pant i Jordegods; udi deslige Tilfælde høres ikke til nogen Vexel-Cours, men blot naar det gjælder at tiltrække sig ugudelige Fordeele. - Men J saaledes Handlende, J maae være, hvem J være ville, Mon ikke følgende Tanker skulde kunne bringe Eder til at handle anderledes, eller at handle nogenledes overeensstemmende med Landets Tarv og dets nærværende Stilling, overeensstemmende med Pligter mod Konge, Fødeland og Medborgere, I maae samle Eder Tønder Guld, hvad Godt have J da vundet, Jntet. J leve i Dag, i Morgen ere J døde. Saadan Eders Vinding kan ikke gavne Eder enten i Grav eller Evighed; thi J kan ligesaa lidet medtage noget deraf, som den paa enten af Stederne er anvendelig. Nøgne ere J komne indi Verden, og nøgne skal J gaae ud derfra. Eders Arvinger høste aldeles ingen god Frugt af hvad J have samlet paa en uretmæssig Maade, til Skade for Fødelandet, og ved at aarsage saa utallige Eders Medborgeres Nød, Hunger, ja Død; de takke Eder ikke engang for saadan Arv, men tør tvertimod ønske, ja paaskynde Eders Fort gang til Graven, for at faae fat paa Eders uægte Skatte. Eders Siæle overgaae til et andet Liv, afhængige diger: var have J da vandet? Men hvad have J tabt? Rettelser og Tillæg til Tiden No. 98. 1810. For at afværge mulige Mistydninger og Jrettesætrelser i Anledning af hvad jeg i bemeldte No. har ladet indrykke, maae jeg, foruden nogle andre Oplysninger i herved tilføie. 1) Ved Noten S. 364. Jeg er nu bleven underrettet om at Prisen paa den kongelige Magazin-Rug i Tromsøe, er den samme, som ved Hundholmens Magazin. En Skrivfeil i bemeldte Note er det, at der ansættes kun 16 Mile fra Tromsøe til Hundholmen. Efter gamme, Regning er det 21 Mile. Men hvor mange Postmile, der regnes, er mig ubekjendt. 2) S. 366. L. 15, er indløbet en Trykseil, formodentlig voldet ved min ikke allevegne tydelige Skrift. For: nyligen skal læses: rigeligen. 3) J Henseende til det af mig gjorte Forslag, at endeel af den kongelige Magazinrug med Skibene strax maatte vorde transporteret til de sydligere Distrikter af Landet, uden først at udlosses paa Hundholmen, maae jeg erindre, at Russerne maaskee ei vil lade sig beqvemme til at fortsætte Reisen sønden for sidst nævnte Sted. Men i dette Tilfælde kan dog endnu gives en Udvei at forskaffe hine, og andre fraliggende Distrikter Rugen, for lettere Kjøb, end det nu skeer. Kan det nemlig kun vorde betimelig kundgjort, hvor stort Qvantum Magazinet til ethvert Fogderie eller til ethvert Sogn kan afgive, maatte samme med større Fartøier, iste den for med smaa Baade afhentes. Derved vil Omkostningerne vorde mindre, og Prisen for Almuen lavere. At dette ikke skeer, kan ene tilskrives Vedkommende, der ere opnævnede til at modtage og udsælge Rugen, thi deels findes her dog mange saadanne passelige Fartøier, deels kan jo flere Sogne slaae sig sammen om et større, naar dette for et enkelt Sogn var alt for stort. Det kan bevises, at paa visse Handels steder, hvorhen man nu med Baade har ladet Rugen, hente fra Hundholmen, er den bleven udsolgt pr. Vo til 4 Rdlr., der udgjør i det mindste 22 Rdlr. 3 Mk. pr. Tønde, og altsaa 6 Rdlr. 3 Mk. over MagazinetsPriis. Om ei ved saadant Udsalg Høkeraanden, som sædvanligt, har spillet Gjæk med Patriotismen, derfor indestaaer jeg ei. Men ved denne Afhentningsmaade finder man lettere Midler til at besmykke sin Egennytte, og ved quodlibetariske Beregninger at gjøre det vanskeligere at opdage dem. Jmidlertid lider den Trængende end mere, og vorder graadig Vindesyges Rov. Le er de la nature nest pas Scoute: Dans le temps du malheur, la tendre parents, Des secours mutuels doit refferrer les chines. Mettre en communses biens, ses larmes Efes peines. Mais non; á Pinteret tour eft sacrisie, Tout lien est rompu, tout devoir est oublig. Jeg vil ei tale om den Hasard, der er ved at hente med Baade. Tvende saadanne ere afvigte Høst toral forliiste. Det ene Menneske er jo det andets Forvandte. Et Spørgsmaal fortjener her at overveies: BaHandlerne betragte den til Udsalg afhentede Magazinrug i som en Handelsvare, lig den, de for egen Regning for skrive, og efter arbitrær Priis udsælge, Uden Tvil betragtes den saaledes af dem, der, som forhen meldt, 5 have udsolgt den efter 22 Rdlr. 3 Mk. pr. Tønde. Hvor 5 vidt dette er rigtigt, overlader jeg andres Bedømmelse i Men findes det urigtigt, tvivler jeg ingenlunde om, at i vor aarvaagne Øvrighed jo drager Paagieldende til ved børligt Ansvar. En sand Velgierning for Almuen er den Dilation i med Betalingen indtil Høsten, Amtet nu har tilstaaet.