Norske Intelligenssedler, 1793-06-12
(At følge Jnteligentz-Sedlen Nr. 24.) Aldrig glemmer jeg den ret indfule Qvæstion jeg i Aaret 1741 fik til Depositz, nemlig: Quot sunt Academiæ in Dania et Norvegia, ikke saa meget for Qvæstionen i sig selv, thi den var let at besvare efter Holbergs Geographie saaledes: Utrique regno Daniæ er Norvegiæ una sola est Academia sc: Hafni, som for den ret spodske Mine, med hvilken den blev fremsat, da man kunde læse af Professorens Ansigt, skiønt han var dansk, ligesom han vilde sige: J gode Normund ere et godt taalmodigt Folk, som lader eder saaledes behandle, og da jeg siden blev underrettet om, at han idelig gav de Norske og aldrig de Danske denne Qvæstion, gjorde jeg mig den Slutning, at det egentlig var for at opvække Normanden af sin Døsighed. At Holberg ogsaa med sit una sola har peget derhen, er ej usandsynligt. Manden var en sterk Satyriker. Denne Sag har siden den Tid ofte faldet mig ind, indtil i Aaret 1788 ved Hans Kongelig Høyhed Kronprindsens Nærværelse her i Norge, da jeg tænkte at lade komme for Lyset nogle Materialier did henhørende, men min naturlige Beskedenhed eller rettere Undseelse har bestandig holdt mig fra at blive Forfatter, hvorfor Fosteret den gang blev qvælt i sin Fødsel og maaskee det endnu kun er et Misfoster. Men da denne Materie nu synes at være kommen paa sin høieste Spids ved Hr. Professor Wilses kjække og mandige Opfordring, og jeg finder, at det paaligger mig som Normand at bidrage til et saa nyttigt Formaal, om ej i Daad, saa dog i Raad; Saa vover jeg nu, at meddeele nogle Stumper af mine da udkastede Tanker. De bestode først i underdanigst Taksigelse for den Norge bevilgede frie Korn-Handel, derefter yttrede jeg mine Tanker hvorledes den anden Hovedpunct for Norge billig burde afhielpes, paa hvilken den Norske Ungdoms sande Velfærd beroer og hvori der findes ligesaa stor Collision imellem Norges og Kiøbenhavns Jnteresse, som der i henseende til Korn-Handelen fandtes imellem Norge, og de danske Jordbrugere, jeg mener, et Academie. Hvor skammeligt er det ej foret heelt Rige, at det ej skal have et eget Academie, Hvor besværligt er det ej forNorges Ungdom, at reise saa lang Vei bort? Hvor farligt er det ej, at sende unge erfarne Mennesker til det forforiske Kiøbenhavn, hvorom kan læses den Piece: Undersøgning om Aarsagerne til Hinder i et Norsk Academie. Brev fra en Ven i Tronhiem indført i December Maaneds Minerva 1788. Hr. Rector Andersens Tale i Januar Maaneds Minerva 1793. Men om end og ei Sæderne forderves, er dog Levemaaden saa kostbar, at en Fader af maadelige Vilkaar kan ruineres ved der at underholde en Søn 3 a 4 Aar end sige, om han havde fleere, og om det ei altid opstiger til den af Hr. Doctor Møller angivne Sum, behøves der ei altid saa eget for at giøre et betydeligt Skaar i en Faders Velfærd. Jeg har selv for Tiden en Søn der ved Academiet, som med al Tarvelighed koster mig 4 til 500 Rdlr. aarlig, hvilket i en Tid af 4 til 5 Aar ej efterlader at blive trykkende. Men om end og Sæderne løb ingen Fare, om end og Levemaaden var billigere, er dog Kiøbenhavn ej det rette Sted for et Academie. Hvor mange Adspredelser forefalde ej, hvorpaa Tiden spildes, Baller, Komedier, Kluber, Parader, Maneuvreringer med meget meere, som drager den studerende Ungdoms Sind fra det, som bør være hans Hovedsag, hvilket end og indsees og beklages af de Danske selv, som maae sende deres Ungdom fra Provintserne, hvorpaa foranførte Hr. Rector Andersens smukke Tale tiener til Beviis, men de ere dog der lykkeligere end de Norske, at som de ere nærmere og have almindelig Bekiendte paa Stædet, kan de dog før erholde Underretning om deres Børns Forhold end de Norske om deres, til Exempel, en Præst eller anden Embedsmand højt op i Nordlandene eller op til Fields, hvor end og Brevvexlinger medfører stor Vanskelighed. Hovedknuden vilde vel blive, hvorfra saadan Fonds skulle tages, at Professores deraf kunde lønnes og Bygningerne oprettes, Jngen Tvivl er det, at om her havde været saadan Stiftelse, adskillige Bemidlede, saasom Angel, Holter og fleere jo ved Legata havde understøttet den, som allene i en Tid af 20 til 30 Aar kunde udgjort en anseelig Kapital og hvo veed hvad der endnu i de næste 50 Aar kunde skee f. C. af en Anker, en Colbiørnsen, en Wessel, en Larsen og fleere. Foruden dette var det vel billigt, saa lenge borgerlig Liighed og Apartiskhed skal iagttages, at ligesom Norge i mange Aar har været skatskyldig under visse Stiftelser i Danmark, maatte nu disse Benaadninger giensidig tilfalde en Stiftelse i Norge, hvilket kunde blive et Academie, saaledes skulle herefter alle de Bøder, som ved Høieste-Ret tilfalde Christianshavns Kirke, samt den Tribut, som erlægges til Frue Kirke i Kiøbenhavn af alle civile Caracterer, lige ved Papiiret, henlægges til et Norsk Academie, og hvo kan nægte, at dette jo var bedre anvendt end til at opreise uhyre Bygninger i Luften, som for at bestorme Himmelen? Er det ogsaa ikke en Skat paa Norge, at betale 6 s. i Afgift af hver Spil Kart til at underholde et Hospital i Kiøbenhavn, da Norge, selv har saa stor Mangel paa Hospitaler, især for den fordervelige Radesygdom og bør denne Afgift ej herefter komme en norsk Jndreening til Gode og vice versa af Danmark erlægges, Hvorfor skal Norge underholde en Jndretning den heele lærde Verden til Nytte, naar Lærdom inden dets egne Grendser saa yderlig forsømmes eller i det mindste giøres besværlig, Jeg meener den Afgift Auctions-Forvalterne søndenfields ved Rescript af 2 Martii 1770 er paalagt at udreede, som der siges, til at underholde et Observatorium i Finmarken eller hvad anden Stiftelse det end maatte være At dette er en Skat paa Norge i Almindelighed og især paa den Klasse af Betiente er upaatvileligt, saa længe det gaaer ud af Landet og især af disse Betientes, Kasse. Bil Billigt var det, at de nøde denne deres Embeder annecterede Sportel ubeskaaret, ligesom deres Ordens-Brødre de Nordenfieldske, men skal de endelig deele deres Mundpection med nogen, burde det skee til Fordeel for deres eget Land, hvoraf deres egne Børn kunde høste Frugten og hvorved Pengene bleve i Landet, da de nu derimod forevig Tid ere forlorne for Norge og maae efter kort eller lang Tid bidrage til dets Udtømmelse. Hvad om man bragte i Forslag, at Auctions-Forvalterne i Danmark blev paalagt, at udreede Halvparten af deres Salarier til et Norsk Academie, det vilde ej klinge synderlig godt i deres Øren, men det er ej sagt, at det skulle paalægges de nu værende, hvilket skulle være den største Ubillighed, men allerne de efterkommende, og skulle dette end og synes ubilligt, da er Faldet det samme og Ubillighed mod Ubillighed gaaer op. Tager jeg ej fejl, blev for nogle Aar siden den saa kaldte Lægds=Kasse inddragen i den Kongelige, hvor den egentlig ej hørte hiemme; Ligeledes skal og for nogle Aar siden de Sengeklæder, der vare forskaffede paa Byernes Bekostning til Baraqverne paa Aggershuus, være solgte, da Jndretningen gik ind igien, og Beløbet inddragen i den Kongelige Kasse. Har begge Deele sin Rigtighed, hvilket nærmere kunde undersøges, var det billigt, at samme kom Norge igien til Fordeel ved et allernaadigst og forholdsmæssig Tilstød, hvorom maatte giøres allerunderdanigst Ansøgning Hvad det Kiøbenhavnske Academie trækker af Norge under Navn af Cathedraticum, Studii-Skat eller Tiender, saasom Leutens, Romedals og Stange Sogners Konge-Tiender paa Hedemarken, maatte ligeledes vende tilbage til Moder-Landet og anvendes til dets egen Nytte. Studii-Skatten af Norge er efter det Tronhiemske Brev 3000 Rdlr. og Cathedraticum allerne af Aggershuus Stift 500 Rdlr. aarlig. Til Kiøbenhavns Renovation har Kongen skiænket 10000 Rdlr. Til det almindelige Hospital og Opfostringshuuset i Kiøbenhavn betales aarlig af den Kongelige Kasse 25000 Rd. og ligesaa meget til Bibliotheket. Maler- og Bildhugger-Academiet nyder aarlig 5000 Rdlr. af Zahl, det er Rigernes almindelige Kasse. Kan da Norge i henseende til vores milde Regiering ej giøre sig et grundet Haab om at nyde Kongelig Understøtning til et Academie,