Viborger Samler, 1837-01-24
Udenlandske Efterretninger. Frankrig. Mødet i de Deputeredes Kammer den 13de d. M. udmærkede sig ved tvende vigtige Tildragelser. Først foreslog Hr. OdillonBarrot følgende Tillægsartikel til Adressen: "Enropas Rolighed kan ikke bedre sikkres end ved den hellige Opretholdelse af alle, af indgaaede Tractater fremspringende, Rettigheder og blandt disse tractatmæssigen erhvervede Rettigheder vedbliver den gamle polske Nationalitet, nu som forhen, at indtage den første Plads. Da Afstemningen ved at reise sig, eller blive siddende, tvende Gange forblev tvivlsom, skred man tilBallottering, ved hvilken Tillægsartiklen antoges. med 189 mod 181 Stemmer. Den anden Sag af Vigtighed i dette Møde var Discussionen over den forrige Difference med Schweitz, hvorved paa den ene Side et Medlem af det nærværende Cabinet, Hr. Gasparin blev i den Grad compromitteret, at man venter hans Udtrædelse af Cabinettet, medens paa den anden Side Hr. Thiers heraf tog Anledning til ganske at afskjære sig selv enhver Udvei til et Tilbagetog og at bryde ei alene med det nærværende Cabinets Medlemmer, men med Kongen selv. Han erklærede nemlig, at hverken han eller Gesandten, Hertugen, af Montebello havde vidst, at Conseil var Spion for det franske Politie og tilføiede de mærkelige Ord: "Det er sandt, som Cabinetspræsident burde jeg have vidst Alt, hvad der foregik, men man har ingenlunde meddeelt mig Alt. Man burde have sagt mig Alt; men man fortang mig Meget, saa at jeg, navnligen i den conseilske Sag, maa bede mig fritaget for ethvert Ansvar. Kun ugjerne anklager jeg Andre, og kun ugjerne har jeg derfor indblandet Hr. Gasparius Navn i denne Sag." Efter denne Yttring af Hr. Thiers antog Hr. Odillon-Barrot, at Sandsynligheden for, at Conseil havde været fransk Spion og at Understatssecretairen i det udenlandske Departement desuagtet havde fordret ham udjaget af Schweitz som politisk Flygtning, var saa stor, at en videre Undersøgelse af Sagen var Pligt, for at den, der havde indledt denne ærerrige Handel, kunde blive dragen til Ansvar. Een maatte dog være ansvarlig, om det end ikke var en af Kongens daværende Ministre. (Da Hr. Barrot betonede disse Ord som en Beskyldning mod Kongen selv, opstod her nogen Larm.) Han bad nu Sagen udsat til den næste Dag, da man kunde gjøre Regning paa at see Hr. de Montalivet i Kammeret, naturligviis modsatte Centra sig; men Oppositionen drev Forslaget igjennem. Den næste Dag erklærede Hr. Gasparin, at ikke han, men Hr. de Montalivet var ansvarlig for, hvad der dengang var skeet. Da Hr. B. Delessert bemærkede, at man maatte omgaaes skaansomt med aftraadte Ministre, raabte Hr. Thiers høist forbittret: "Jeg forlanger ingen Skaansel, enten for mig eller mine forhenværende Colleger, jeg veed, at man har gjort os til Gjenstand for et systematisk Angreb, men jeg veed ogsaa, at vi af Ugennyttighed have trukket os tilbage fra Regjeringen, og hvis man endeligen vil udførligen forhandle hvad der dengang skeete, da skal jeg sørge for, at Kammeret skal fuldstændigt vorde underrettet om Alt." Efterat Grev Mole derpaa havde forelæst et Brev fra Hr. de Montalivet, hvori denne paatog sig Ansvaret for alle Ministeriets Forholdsregler fra den 22de Febr. til den 6te Octbr., gik man over til Dagens Orden. Denne var Forholdene til Spanien. Efterat Hr. Mole herover havde holdt en lang Tale, betraad Hr. Thiers Tribunen for at forsvare sin Administration. Hovedindholdet af hans Tale var, at Frankrig under det nuværende Ministerium havde brudt sit Ord til England og Spanien, og at en Jntervention under nærværende Omstændigheder var aldeles nødvendig. "Jeg har - saa sluttede han - saa ofte rost mig af at høre til le juste milien. Jeg har betegnet dette som moderat hjemme og fredeligt mod Udlandet. Men hvis jeg ogsaa har bestridt en Jntervention til Fordeel for Polen eller Jtalien som ugjørlig, saa har jeg dog stedse erklæret mig for en Jntervention i Spanien, fordi den er udførlig. Jeg har villet, at man med Maadehold skulde forbinde Fasthed, at man skulde holde fast ved den Politik, der har besat Ancona og Antwerpen. Den nærværende Regjerings=Politik vilde neppe have vovet sig til Antwerpen." En lang Gjæring fulgte paa denne Tale, der ofte afbrødes af de Mininisterielle.