Berlingske Tidende, 1827-08-20
Warschov, den 23de Junii. (Slutning.) Efter Pestels Udsigende skal man være kommen overeens om at Polakkerne vilde gaae frem paa samme Maade med Hs. Keiserlige Høihed Storfyrste Constantin, som Russerne med de øvrige Storfyrster, og efter hvad Fyrst Wolkonskis har anført, skulde der af den Polske Forening være truffet hensigtsmæssige Forholdsregler, for at sikkre sig de Medlemmer af den Keiserlig Familie, som ved Revolutionens Udbrud maatte befinde sig i Polen", hvilket imidlertid alt paa det bestemteste bliver modsagt at Fyrst Jablonowski, som paastaaer, at man kun havde forlangt, at Polakkerne ved Revolutionens Udbrud ikke maatte benytte de Løfter, som maatte blive gjorte af Storfyrsten Cesarewitsch. Conferencens videre Fortsættelse blev man enige om, at i de respective Foreninger skulde hverken Polakkere optage Russere eller disse giensidig Polakkere; ligeledes: at det var godt, at udbrede Foreningen i det Litthauiske Armeekorps, der tæller saavel Russere som Polakkere, hvortil man havde tænkt sig Grev Morzynskis og Oberst Szweykowskis Virksomhed. Man fandt det fremdeles nødvendigt, at underholde en vedvarende Communication imellem begge Foreningerne, og, efter Fyrst Jablonowskis Ønske, hertil at beskikke et Jndivid i Warschov, blev giensvaret af Pestel, at Oberstlieutenant Lunin skulde paatage sig det. Conferencen blev sluttet dermed, at man gjensidig aftalede paa Ny at træde sammen i Kiow i 1626 ved sædvanlig Tid. Communicationen skulde imidlertid ved Grodesckis Mellemhandling vedblive over de Forhold, som Grev Moszynski og Oberst Szweykowski vilde fremføre. Ved Tilbagevendelsen fra Kiow underrettede Fyrst Jablonowski Grev Mozynski om det, hvortil han var udvalgt, men denne, som kun endnu hørte til Foreningen, fordi han ikke vidste, hvorledes han skulde skille sig fra den, søgte aldeles ikke at udføre det Overdragne, og tæntte heller ikke derved at komme i Forbindelse med det Lithauiske Korps, endskjøndt han sildigere kom sammen med Oberst SzwrykowskiNogle andre Medlemmer af den patriotiske Frrening i Volhynien, som Karwicki, Majewski, Worcell, Tarnowski og Jmaskiewitz, der havde Kundskab om Krzyzanowskis og Jablonowskis Forhandlinger med de Russiske Deputerede, og tildeels kjendte dens Gjenstand, undgik Alt, der kunde give Anledning til at nærme sig samme. Karwiski, dreven af Rysgjerrighed, vilde gjerne lære at kjende det nærmere ved de med de Russiske Delegerede stedfundne Forhandlinger, og da dette ikke vilde lykkes ham, kom han igjen frem med sin Yndlings=Jder, den patriotiske Forenings=Fordindelse med Tempelherrernes Forening. For at at bevæge Krysanowsti til at samtykke i denne Forbindelse, udlod han sig pralende over Medlemmernes store Antal og de betydelige Fonds, som Foreningen havde at disponere over, og om ogsaa Krøyza, nowsti ikke var for denne Forbindelse, saa sagde han dog til Karwiski, ligesom for at stille ham paa Prøve, at naar han indsendte 10000 Gylden til Udgifterne, og anviste et Medlem at Tempelherrernes Forening, som man kunde bruge som Mægler, saa skulde Communicationen finde Sted, hvilke Karwoski samtykkede i. Det besynderlige deri at den Sidstnævnte søgte at indskyde slige Betingelser, selv uden at træffe Aftale derom med Majewski, hæver sig derved, at den sidste - formedelst de daværende slette Omstændigheder for Selskabet, ikke vilde gielde som Forstander for samme, og lod denne Stilling gaae over paa Kawiski. Endskjøndt hiin i lang Tid havde været imod Forbindelsen af den patriotiske Forening med Tempelherrernes, forandrede han dog fine Anskuelser i dette Tilfælde, og medvirkede selv til Anskaffelsen af de nødvendige Midler, hvoraf det endelige Resultat var, at den blev sammenbragt 1000 Rubler, hvilke Carkowski, som ogsaa en skeet, skulde bringe til Warschau, og her tilkjendegive den patriotiske Forening, at Karwickt og Malewski vilde underholde nøiag tige Forbindelser imellem begge Foreningerne, en Forsikring, som Grev Soltyk gientog, der endelig modtog Pengene, med hvis Modtagelse ellers Jngen vilde befatte sig. Da Krzyzanowski erfarede, at den inddragte Summa ikke bestod af Fonds fra Tempelherrernes Forening, men at den kun var indkommen ved nogle Medlemmers frivillige Bidrag, gjorde han opmærksom paa, hvor lidet man kunde lægge Vægt paa Karwickis overdrevne Skildringer, og hvor betænkelig det var at bygge derpaa, og at man derfor maatte fordre en bestemt Underretning om vor mange Mennesker, Heste og Geværer Tempelherrernes Forening kunde levere. Carkowski gjorde derpaa Brug af den ham af Majewski givne Bemærkning, at der foregik Myrterier i Armeen, hvorpaa GrevSoltyk skal have gjermælet, lad Russerne gjøre hvad de ville, Capitain Majewsk, skulde ikke befatte sig dermed, hvilket var overdreven uklogt fra vor Side.