Berlingske Tidende, 1827-04-02
Det skal med Hensyn til Kjøbstæderne være Amtmændene tilladt at bevilge Forening af flere Næringsveie hos een Person, naar Næringerne hver for sig ere saa ubetydelige, at de ikke derpaa Stedet kunne ansees tilstræklige til en Families Underholdning. Ligeledes bør det for Fremtiden være overladt Amtmændene at meddele Tilladelse til at drive Brændeviinsbrænderier i Kjøbstæder, naar disse ikke ere nye Anlæg, men allerede forud indrettede. Det bliver iøvrigt herved at iagttage, at slig Tilladelse ikke meddeles Nogen, der tillige driver en anden Næring, hvormed Brænderie er maa forenes, og at den Paagieldende paa anordnet Maade bør godtgjøre at han besidder den fornødne Duelighed til at bestyre et Brænderie, hvorhos det maa paasees, at Dækselet, med eller uden Mellemstykke, er fastnettet til Kjeddelen, og en Muur opført omkring denne indtil Dækselets øverste Rand. Endvidere bemyndiges Amtmændene til at meddele Personer af Qvindekjønnet Bevilling til at handle med Modepynt, som de selv have forfærdiget eller ved Hielp af andre Fruentimmere have ladet forfærdige. Dog bør slige Bevillinger kun forundes Personer, som paa Grund af deres Alder og øvrige personlige Stilling, ikke lettelig paa anden Maade kunne finde Udkomme, og som derhos med paalidelige Attester have godtgjort, at de føre en sædelig Vandel. Ligeledes bør det paasees, at de ei meddeles i større Antal, end at det staaer i et til ethvert Steds Beskaffenhed passende Forhold. Saa bør det og i Bevillingen paalægges den, som erhverver samme, at indkiøbe Materialierne hos berettigede Handlende der paa Stedet, og ei selv forskrive samme; ligesom Bevillingen og bør indeholde, at hun har at svare Næringsskat. Ligtsom oftnævnte Øvrigheder, i Overeensstemmelse med Forordningen af 23de Mai 1800, §. 7, kunne udstæde Bevillinger for Qvinder til at sye Klæder for Personer af deres eget Kiøn, saaledes kunne de og, efter Omstændighederne, en videre til staae de Personer, som ere fundne værdige til saadan Bevilling, Tilladelse til herved at benytte andre Fruenummers Hielp, samt til at give saadanne Underviisning i Skrædersyening. Ogsaa skulle Amtmændene være berettigede til at meddele Fremmede af den mosaiske Troesbekjendelse Tilladelse til midlertidige opvad er de i Ammem af 2de Mars følt, 9 og ar stemte 14 Dage. Herved bliver at iagttage: 1) at den Paagieldende med behørigt Pas legitimerer sin Reises Lovlighed, og paa antagelig Maade godtgjør Hensigten, hvorfor han ønsker at erholde Tilladelse til forlænget Ophold her i Riget; 2) at han ligeledes godtgiør, at have Midler til sin Underholdning i den Tid, han agter at opholde sig her, saavelsom til Tilbagereisen, uden at behøve at søge Næring ved Handel, Skakkerie, Betlerie, eller andet lovstridigt Forhold; 3) at Tilladelsen ikke gives paa længere Tid, end Overøvrigheden skjønner virkeligen at være nødvendig til den opgivne Hensigts Opnaaelse, og i intet Tilfælde længere, end at den ophører 6 Maaneder fra den Dag af at regne, da den Paagieldende først ankom til Danmark; 4) at Tilladelsen kun bør gielde for den Overøvrigheds District, der har meddeelt den og for derfra at begive sig den lige Vei ud af Landet, uden andetsteds videre at opholde sig; hvorimod der, naar den Paagieldende vil tage Ophold i en anden Overøvrigheds District, dertil, af denne bør erhverves Tilladelse, under Jagttagelse af forommeldte Regler, og saadan Tilladelse dog kun meddeles for saalang Tid, som der endnu maatte mangle i de fulde 6 Maaneder fra den Dag at regne, da han føst ankom til Danmark, og 5, at, naar nogen har erhvervet Tilladelse til saadant forlænget Ophold, dette af den Øvrighed, der udsteder eller paateaner Reise passe, udtrykkelig bør anføres i eller tegnes paa den Paagieldendes Pas, med Opgivelse af Tilladelsens Datum og Stedet, for hvilket den har været gjeldende.