Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-07
Mon nogen Patriot vil ønske, at det skulde gaae med dette Bibliothek som med adskillige af vore Skove, Og hvilket Nationaltab vilde det ikke være, om en stor Deel af denne Bogsamling skulde paa denne Maade blive et Offer, Jeg siger en stor Deel, thi jeg veed fuldkommen vel, at den største Deel af de Bøger, der, efter deres Jndhold, først og fremmest henhøre til det Slags, som egentlig kunde stifte reel Nytte ved at udlaanes, staae urørte og ulæste. Vel hedder det, at Morskabsbøger ikke skulde udlaanes; men, saa vidt jeg veed, forstaaer man derunder ikke andet end Romaner. Gives der imidlertid ikke mange andre Fag, f. Ex. Reisebeskrivelser, æsthetiske og historiske Skrivter a., som vel i stræng Forstand ikke regnes til denne Classe, og dog baade udlaanes og læses i største Antal til Morskab, Og til hvor mange formuende Folk udlaanes de ikke, til hvor mange, som, uagtet de ere rige, ikke gjøre det mindste for Videnskaberne? Er det ikke at beklage, at saadanne Folk skulle have Leilighed til at befordre et saadant Bibliotheks Opløsning? Man see engang, hvorledes de fleste historiske og æsthetiske Bøger i Leiebibliothekerne efter faa Aars Udlaan ere tilredte. Det gaaer med Bøger, der udlaanes, som med Leieheste, jo ældre de blive, desmindre taale de Strabads. - Der gives kun to Ting, der kunde betrygge dette Bibliothek mod Ødelæggelse: enten at bære sig af dermed som omtrent med den gamle Viin paa Nosenborg, d. c. bestandig at anskaffe nye istedet for dem, der tilsøles, gjøres defect eller blive aldeles borte, eller og kun at udlaane saadanne Bøger, som ere omgjængelig nødvendige for Lærde, Konstnere &c. Reisebeskrivelser, historiske og æsthetiske Skrivter og Bøger, som bruges til Embedsstuderinger, burde vel neppe udlaanes. Den Uformuende a. kunde jo læse saadanne Skrivter paa Læsesalen. Andre, som havde Lyst til at læse Morskabsbøger, kunde henvende sig til Bogudleiere, hvoraf Kjøbenhavn i denne Tid har en velsignet Mængde. Den reelle Nytte, der stiftes ved Bøgers Udlaaning fra det Kongelige Bibliothek, vilde derved ikke ophøre, og Litteraturen i det Hele vilde neppe lide noget derved. Man kunde maaskee indvende: at saadanne Bøgers Bestemmelse dog vel ikke kan være andet, end at de skulle læses. Men derpaa kan man svare, at en saadan kostbar Bogsamling, som der maa samles paa i Aarhundreder og som ved utilbørlig Medhandling kan ødelægges i en langt kortere Tid, vel bør være en Kilde, der staaer aaben for enhver, som vil øse sande og nyttige Kundskaber deraf, men at det aldrig bør tilstedes enhver at gjøre den grumset for vore Efterkommere, at den aldrig bør være et Laanebibliothek in Folio. Jeg kjender intet Middel til ganske at forekomme Bøgernes utilbørlige Medhandling af visse Folk. Thi er det mueligt, altid at eftersee Bøgerne saa ganske nøie, naar de tilbageleveres, Hvormangen en Bog tilbageleveres maaskee ikke defect, uden at man strax kan opdage det? Man tilgive Forfatteren, at han, imod Sædvane, har foreslaaet Jndskrænkninger i en Frihed, som vor Hovedstad kan være stolt af; men den nedslaaende Forestilling om dette Bibliotheks Skjebne i Fremtiden har aftvunget ham disse Tanker. Han vilde af sit ganske Hjerte ønske, at han maatte have Uret i alt, hvad han her har sagt, og at hans Frygt ikke allene maatte findes, men ogsaa maatte være aldeles ugrundet. Bidrag til Hans Nielsen Hauges Caracteristik.