Viborger Samler, 1849-12-29
Paa given Anledning af en Annonce i Viborg Stiftstidende Nr. 205 finde Jndsenderne heraf, paa Grund af nogle Yttringer deri, sig beføiede til at gjøre nogle bemærkninger. Hvad Nørgaards almindelige Agtelse angaaer, da staaer det vist ikke i Vedkommendes Magt at forandre den efter Deres Velbefindende; men hvad angaaer den udtalte, saa vidt skjønnes, stinkende Selvroes om P. Lydersens almindelige Agtelse da trænger det til Berigtigelse, og det skeer vel bedst ved en simpel men sand Fremstilling af det Passerede ved sidste Valg i Skive den 4de Decbr. Først efter Nørgaards temmelig udførlige Tale, fremstod Hr. Øllgaard med et meget pænt Foredrag, hvormed han anbefalede Kammerjunker Willemoes til Rigsdagsmand til Folkethinget; og maaskee for at give sin Anbefaling større Eftertryk, ligesom med en fingerende Føielighed, lagde vælgerne paa Sinde, at han (W.) var for ung til at komme i Landsthinget. Men ikke nok hermed, den bekjendte P. Lydersen havde ogsaa beæret Forsamlingen med sin høie Nærværelse; – hvorvidt han buden eller ikke den Gang skulde forrette naadige Herrers Tjeneste, eller Kammerjunkeren troede at det var godt at faae P. Lydersens Attest for sin Duelighed – eller Propors mødte ganske som Snyltegjest, det gjør aldeles ikke noget til Sagen; thi det hele Sammensurium af P. Lydersens respectable og smidige Væsen, gjorde et saadant Jndtryk paa Vælgerne, at vist ingen misunder Kammerjunkeren hverken Rytten eller Fordelen deraf, thi uden at kunde indlade sig paa een eneste Gjendrivelse af Nørgaards Tale, foer L. frem med en Gjentagelse af sine daglige historiske Agitationer, og med et Foredrag som i alle sine Figurer var saa godt udstaferet, at det aldrig kunde andet end faae Jndflydelse paa Enhver som slet ikke bryder sig om Meningen – da det gik gandske udpaa at bevise, at det var meest Personen der paa Rigsdagen kom i Betragtning, idet han tydeligt udhævede: "at paa Rigsdagen kunde aldeles ingen Bonde være paa sin Plads, og som han til stor Kjedsommelighed for den talrige Forsamling vilde bevise med Kammerjunkerens udenlandske Reiser, og med hans Fortjenthed i Districtet, som vistnok enhver uden L. Veiledning kjendte, samt enovidere udhævede som reen naragtig, at Kammerjunkeren stod i alle Deele saa høit over Nørgaard i Kundskaber, at Nørgaard ikke engang var værdig at opløse hans Skoetvinge", fortsagt hans hele ituslagne historiske Reise omkring Jordkloden gik bestandig ud paa, med en saa stærk Træk af den lavere Aand og til hans egen Beskjæmmelse at laste Nørgaards Virksomhed i den sidste Rigsforsamling og hvortil han til syvende og sidst ikke fandt andet eller bedre Middel, end at udbasune for Forsamlingen (det som han bestandig har søgt at skrække den ligefrem Bondemand med "at Nørgaard var een af Dem der havde stemt for den Valgret, som nu er vedtagen i Grundloven; hvilket han endvidere udhævede som Noget, hvormed han ligesom vilde skræmme den talrige Forsamling, og at denne Valgret og denne Forfatning kunde maaskee her som andre Steder bringe Strømme af Blod. Vi skulle nu ikke længere opholde os herved, thi nu hørte vi jo tydeligt hvad Maal L. sigtede til, og at Sort var det samme for ham som Hvidt og at han slet ikke erindrede Kjøbstad Næsen fra i Fior. Der seer man hvad Rævselse er god for, og hvor ypperlig en Mand paa en saa kort Tid kan dresseres næsten til alle Ting; thi i Fior spillede han Kammerherre og i Aar Kammerjunker; ja han kan bedømme en Mands Kundskaber paa et Haar, men isærdeleshed, hvilket ypperligt Thermometer, der hvert Øieblik steeg og faldt i et bestemt Forhold til Pøbelens Kulde og Hede - og nu kan det ikke længere forundre os, at han saa ofte fik paa Hovedet i Stænderne at han talte som den Blinde om Farverne. Men hvad skeete: da Kammerjunkeren kom til at tale, havde vi paa Grund af tidligere given Leilighed fra Nørgaards Side (see Viborg Stiftstidende Nr. 177) som og paa Grund af hans Tale den Dag, ventet en langt klarere Afbildning af Forholdene, ja vi havde vel og troet at see Modbeviser i enkelte Stykker; thi hvem kunde have troet, i Henhold til L. Citation, at disse lærde Herrer havde puttet det altsammen i deres Lommer, som om det var den kosteligste Lækkerbidsken; men det viste sig tydeligt og klart, at Kammerjunkeren ganske holdt sig til Nørgaards Foredrag heelt og holden, idet han uden videre Udvikling gandske i alle væsentlige Punkter sluttede sig til Nørgaards Udtalelser.