Aalborg Stiftstidende, 1834-11-29
Udnævnelsen af et Tory=Ministerium i et Øieblik, da den r. møisommelig tilkæmpede Reform vinder flere og flere Til sig hængere i Landet, har vakt en almindelig Forhauselse, der endnu vil tiltage, hvis det virkelig viser sig, at denne overordentlige Forholdsregel har sin Oprindelse fra det Haab, 1, at bringe et heelt, fremad skridende, Folk til at standse paa Halvveien, eller vel endog til at gjøre nogle Skridt tilbage. J denne hartad almindelige Bedøvelse kunne Journalerne ikke blive enige om, hvo der egentlig skal have Skylden, men e de fleste tillægge dog Kongen den personlig, og selve Tory bladene holde for et Øieblik op med at juble, for at beskjæftige sig med at forsvare Kongens intimeste Raadgivere (Caemarilla), og forsøge endogsaa paa at frikjende Dronningen, skjøndt hun, efter deres Udtryk, er opdraget i Udlandets Jdeer a som Fyrste=Almagt. Fra de endnu tvivlsomme Aarsager til den vigtige Bevivenhed, vende vi os altsaa til dens rimelig Følger. Den første vil uden al Tvivl være en Opløsning faf det nærværende Parlament, thi, om ogsaa Folke=Repræsentationen langt fra ikke er efter Almeenhedens Ønske, om ogsaa Antallet af Tories i Overhuset har Overvægten, og i Underhuset ikke er ubetydeligt, om der ogsaa i det sidste findes en Deel Stemmer, der ere tilfals, saa har dog det af trædende Ministerium havt en altfor stor Majoritet for sine Principer til at det nye skulde kunne vente at blive fri for hyppige Nederlag. Det er derfor ogsaa den almindelige Mening, at Parlamentet vil blive opløst i de næste 14 Dage, og da er det nye Ministeriums Skjebne afhængig af de nye Valg, ligesom det Polignaske i Frankrig i sin Tid, om man end ikke vil bringe overordentlige Begivenheder med i Beregning, hvilke dog ikke høre til Umulighederne. Til disse hører det dog vel ikke heller, at Hertugen kan lempe sig efter Omstændighederne; det har han jo viist før, navnlig i Catholikernes Emancipations=Sag, og allerede nu paastaae, hans Tilhængere, at han har erklæret en stor Kirke=Reform for nødvendig og uundgaaelig, og sig selv for en Ven af alle gavnlige og virkelige Forbedringer. Det feiler vel ikke heller, at han vil tage Hensyn paa de advarende Raad, som Bladene ere opfyldte med. Morning-Croniele er dennegang det bjærveste. Det kalder det et Vovespil, at ville forsøge paa at standse eller aldeles hemme Reformen i Staten og Kirken. J en saadan Crisis ville Whiggerne og Reformerne af alle Klasser retfærdiggjøre den Tillid, man har til dem, og alle uenige Partier ville forene sig om at bekæmpe Almeenhedens Fiende; Reformens Sag vil vinde nye Kræfter, og efter Tory=Ministeriets eventuelle Opløsning vil en ny liberal Administration føle sig stærk nok til at thi i sin fortvivlede Stilling vil han gjøre vidunderlige Anstrængelser. Det første, vi altsaa have at gjøre, er at sammenkalde Forsamlinger i hele Landet, og at indprente os, at det er en Kamp paa Liv og Død, som nu forestaaer. Morning-Cronicle slutter sin Artikel med de Ord, med hvilke Nelson signalerede Begyndelsen af Slaget ved Trafalgar England venter, at hver Mand vil gjøre sin Pligt. Dette Opraab har ikke været uden Virkning. Allerede den 17de om Eftermiddagen Kl. 2 havde en betydelig Forsamling af en privat politisk Forening Sted i Hovedstadens Kron= og Anker=Tawerne. Den bestod af udmærkede Medlemmer af Reformisterne fra alle Egne af London, og vedtog efter temmelig lange Discussioner, følgende Bestemmelse: "Det forrige Ministeriums Oplysning synes at bebude den Hensigt hos Regjeringen, at standse Reform Principet i dets videre Fremskriden. Vi constituere os derfor til en permanent Committee, for at iagttage Begivenhedernes Løb, og i Nødsfald, at tage Forholdsregler, for at opretholde og beskjærme Folket Rettigheder, saavelsom til at befordre Reformens Sag. En ny Sammenkomst skulde finde Sted samme Dags Aften Kl. 8. Hvo ledes ikke, ved at læse Ovenstaaende, uvilkaarligt til at erindre sig, hvad der foregik i Frankrig, kort for Julirevolutionen, -