Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-03-28
Hvor meget end Kartoffelavlen har tiltaget hos os i de senere Aar, er den dog langtfra ikke bleven saa almindelig, som denne vigtige Frugt fortjener. Skade er det, at man ikke noksom benytter sig af denne, som en vis Forfatter kalder den, den gemeene Mands Manna, under alle de Skikkelser, de ere istand til at antage. Man nævne mig et Product, der saaledes, som Kartofler, kan benyttes paa saa forskjellige Maader, Man kan ikke allene nyde dem kogte til Kjød og Fisk, men de give ogsaa grovt og fiint Meel, Klid, Puder, Stivelse, Grød, Smør, Ost, og meget godt Brændeviin. – Britterne, der ere høist kræsne, naar det kommer an paa at tilfredsstille Mavens Fordringer, ynde dog i høi Grad Kartofler. Naar en Engelskmand har Oxesteg, Potatos og Pudding, og derhos en Flaske Porter, saa synger han God save the King, lader fem være lige og Ministerne raade som de ville. At disse Kartoffelædere befinde sig vel ved denne Føde, vise deres røde og trinde Kinder. – Hos os anseer man, som Tode siger: "Kartofler endnu bestandig som en Pis aller, som en Spise, der kan være god nok forden gemeene Mand, naar han ikke har andet at fylde sig med, man holder dem for ikke meget bedre end Mave-Baglast." - De formuende Stænder burde foregaae Almuen med et godt Exempel. Naar det først kom ret i Brug hos os, at see Kartoffelbrød og Kartoffelbudding paa de Formuendes Bord, ville de fattigere Stænder snart følge deres Fodspor. – Tak skee Provideringscommissionen, at den for Alvor har taget sig af denne vigtige Sag, og Held og Velsignelse krone dens værdige Bestræbelser. Men een Gjenstand synes hidtil at have undgaaet denne Commissions Opmærksomhed, uagtet den udgjør een af Livets første Fornødenheder og saa ganske synes at kunne henregnes under dens Bestyrelsesgrene, det er nemlig Øllet. At det Øl, vi siden Ligningens Ophævelse have faaet, tildeels er høist maadeligt, og dets Priser, i Forhold til Kornpriserne, intet mindre end billige, det er Gud og hver Mand bekjendt. Jkke uden al Grund kunne Bryggergaardene være stegne saa meget i Prisen siden Krigens Udbrydelse, og at man den 21de Martii har betalt 2470 Rdlr. for en Bryghuusactie, som man tre Maaneder forhen kunde kjøbe for 1800 Rdlr., en i sig selv allerede overdreven Priis, vidner i det mindste om, at Udbyttet maa være nu langt større end for Krigen, en Omstændighed, som, hvor fordeelagtig den kan være for Bryggerne og Actie eierne, dog umuelig kan stemme overeens med det Almindeliges Bedste. Man synes aldeles ikke at kunne anføre nogen Grund, hvorfor Øllet nu skal være slettere og i samme Grad dyrere end før Jeg haaber, at Providerings-Commissionen vil tage denne Sag i nærmere Overveielse, og med ligesaa stor Nidkierhed sørge for, at vi faae Øl af bedre Beskaffenhed og til billigere Priser, som den hidtil har sørget for Stadens Forsynelse med Kjød og andre Fornødenheder. Men ligesaa megen Aarsag jeg har til at rose Provideringscommissionens utrættelige Virksomhed, saa lidet seer jeg mig istand til, efter Deres Begjering, at meddele Dem noget om det til indenlandsk Konstflids Opmuntring oprettede Selskab. Det er mueligt, at dette Selskab allerede i Løndom har virket meget til sit store Maals Opnaaelse, men bekjendt er endnu ingen af dets Virkninger bleven. Skal det nogensinde bidrage til indenlandsk Konstflids virkelige Opmuntring, saa skal det være nu, da denne Opmuntring, kan være frugtbringende; men forsømmes dette vigtige Øieblik, saa frygter jeg meget for, at det vil hensynke i en Dvale, som det siden vil blive dobbelt vanskeligt at vække det fra. Men meest undrer det mig, at Selskabet ikke, efter den Franske Regjerings Exempel, endnu hidtil har brugt Æresdrivten, som et Middel til Konstslidens Opmuntring. Allerede længe har man offentlig yttret det Ønske, at der ogsaa hos os maatte foranstaltes aarlige Udstillinger af Konstflidens fortrinligste Frembringelser, saaledes som Tilfældet allerede længe er i Frankrige, men hidtil synes dette offentlig yttrede Ønske, ligesom saa meget andet, kun at have været en Stemme i Ørken. Og hvad kunde der ikke allerede have været udrettet ved saadanne offentlige Udstillinger. "Den Franske Regjering, siger Campe, der meget vel veed, hvad der hos Mennesket overhoved og hos de Franske i Særdeleshed kan udvirkes ved Æresdrivtens Opvækkelse, har vidst at sætte denne Sielens mægtige Svinger i Bevægelse ved et Middel, der er ligesaa ensformigt og ubekosteligt, som beundringsværdigt og velgjørende i sine Virkninger. Disse ere de aarlige Udstillinger, ikke blot af de egentlige Konstværker af høiere Art, men af Konstflidens og Haandværkernes fortrinlige Frembringelser af hvad Navn nævnes kan. Enhver, som i Løbet af et Aar har opfundet noget nyttigt, eller troer at have forbedret noget allerede opfundet, fremkommer dermed i Slutningen af Aaret. Her bliver der henimod den Tid paa det gamle Louvres rummelige Slotsplads oprettet nydelige Boder, prydede med Søiler, hvor alle hine Frembringelser fremstilles til offentlig Prøvelse og Bedømmelse, og tillige danne et nyt Slags Marked, hvor kun Udvalget af fortræffelige Konstflids Frembringelser falbydes. Hundrede Tusinde trænge sig efterhaanden frem, forat betragte det Udstillede af hvert Slags, og yde de hæderværdige Opfindere eller Forfærdigere den Beundring, som deres Værker, og den Agtelse, som deres Person fortjener. Dette er den første store Løn. En anden venter dem, hvis de fortjene den, ved Enden af Udstillingen. Der sidder nemlig en saakaldt Jury, de. en eedsvoren Ret, bestaaende af Konstnere og Konstkjendere, og især duelige Haandværksmestere af hvert Slags, for at undersøge og bestemme, hvilke Værker der udmærket sig meest fremfor andre i deres Art, og fortjene at belønnes med en Hædersmynt. Den eenstemmige Dom eller en Stemmeflerhed gjør Udslaget heri.