Berlingske Tidende, 1836-04-26
Kjøbenhavn, den 26de April. (Slutningen af den Kongelige Commissarius Tak Ogsaa de Sager, som hiin raadgivende Forsamling. uden foregaaende Opfordring fra Regjeringen, har taget under Overveielse, ligge for Dem. Jkke saa af disse ere fremkaldte ved Forestillinger og Ønsker, som længe have rørt sig i Folket eller dog i enkelte Classer af samme, og dog har Forsamlingen fundet sig beføiet til at lade adskillige saadanne Sager falde, og i andre at indskrænke den Bøn til Kongen, der blev det endelige Resultat, inden langt snævrere Grændser end man efter den Maade, hvorpaa Ønsket først traadte frem, skulde have ventet. J Særdeleshed har Man i mange Tilfælde, i Stedet for at gjøre endelige og indgribende Forslag, kun rettet sin Bøn paa, at Kongen vilde tage Sagen under nøje Overveielse og lade den gjennemarbejde, forat den derpaa atter kunde komme under Omhandling i Forsamlingen. Alt dette er sjelden skeet, fordi Forsamlingen fandt hine Forestillinger og Ønsker uden Grund. Men ved den fleersidige, grundige Prøvelse, som en i det borgerlige Liv indgribende Gjenstand finder i en slig Samling af Landets bedste og meest oplyste Mænd fra forskjellige Egne og i forskjellige Stillinger, viste det sig ikke sjeldent, at det Onde, som man vilde afhjælpe, ikke af den nærmeste og beqvemmeste Vej lod sig afhjælpe, uden at træde lovlige Rettigheder for nær. Snart fandtes det, at det Formaal, der anpristes som ubetinget godt og gavnligt, kun var det under visse Betingelser, at det uden disse vilde være en Fordærvelse, og at de dog for Tiden ey lode sig tilvejebringe. Snart indsaae man, at inden det Bedre lod sig saaledes indføre, at det virkelig blev noget Godt, vare saamange Forhold at undersøge og veje mod hinanden, at man ikke inden selve Forsamlingens Kreds og i den begrændsede Tid, der kunde tilmaales den til samtlige sine Arbeider, saae sig i Stand til at frembringe et Forslag, der kunde tjene til et sikkert Grundlag for den endelige Afgjørelse. Det er langt fra, at Forsamlingen har arbeidet forgiæves, der hvor saaledes intet eller kun et mindre betydende Udbytte er traadt frem. Netop ved flere af disse dens Arbeider vil der blive givet Anledning til Forbedringer, der, om de end komme noget sildigere og blive mindre indgribende, end Mange, der vistnok mene det ærligt med deres Fædreland, havde ønsket, dog netop derved ville blive desto modnere, desto sikkrere, desto sandere Forbedringer. Men ogsaa hvor Forsamlingen omsider har bestemt sig for, i det mindste for Tiden, aldeles at opgive en Reform, hvorfor en stor Deel af Folket er stemt, er det en sand Vinding at dets betroede Mænd have havt Leilighed til at overbevise sig om hvad der var i Vejen for denne Reform. Disse Mænds Mening maa unægtelig allerede som saadan gjælde meget for deres Medborgere, og de ville derhos være i Stand til hver i sin Kreds at udbrede det Lys over Sagen, som under dens Prøvelse er gaaet opfor dem selv. Og denne velgjørende Virksomhed vil ikke indskrænke sig til de enkelte Gjenstande, der saaledes have været overveiede af Landets meest oplyste Mænd. Disse ville i det Hele have erfaret, at offentlige Jndretninger ofte miskjendes, fordi man blot henvender sit Blik paa de enkelte Ulejligheder, som vise sig, uden at overskue det meget Gode, som fra andre Sider ved dem udrettes, eller det Onde, som ved dem afværges. De ville have overbeviist sig om, at ikke alle Ufuldkommenheder i borgerlige Jndretninger, som ere nedarvede fra vore Fædre, lade sig øjeblikkelig eller let hæve, men at man udsætter Samfundet for de største Farer, naar man, uden behørig Forberedelse og behørigt Overblik over Alt hvad der er at betænke, vil omstøde slige Forhold. De ville derfor overalt være stemte til en varsommere Dom over offentlige Anliggender, end den, der saa ofte, af Mangel paa tilbørlig Overskuelse af Forholdene, afsiges, og denne gode Aand vil fra dem gaae over i det hele Samfund. Saaledes vil den nye Jnstitution, Kongen har givet sit Folk, i Sandhed knytte de Baand desto fastere, som forene det med Thronen. Medens den vil lette Kongen i sine Bestræbelser for at erfare hvad der stemmer med hans kjære og tro Folks Ønsker og dets Tarv, og for at forberede det for gavnlige Forandringer, vil der, paa den anden Side, fra de Folkets Udvalgte, der tage Deel i at overveje dets Anliggender, udbrede sig en Overbeviisning om Regjeringens Omhu for at rette Mangler og indføre Forbedringer i de forskjellige Dele af Lovgivningen og Statstyrelsen, der vil gjøre, at Enker saameget klarere erkjender det Gode, som Folket nyder, og beroliger sig ved det mindre Fuldkamne, som ikke uden overveiende Ulempe kan afskaffes, at man desto villigere lyder Lovene og bærer de Byrder, som ikke kunne undgaaes. Virkelige Forbedringer ville saaledes blive Kongen lettere og af Folket blive modtagen med behørig Paaskjønnelse, og dette vil tillige blive oplyst om, at andre Forandringer, der ogsaa have været Gjenstand for almindelige Ønsker, ikke ville være sande Forbedringer, eller at de dog ikke kunne iværksættes paa den Maade, i det Omfang, til den Tid, som disse Ønsker betegnede.