Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-09-28
Stænderforsamlingen i Roeskilde. Fem og fyrretyvende Møde den 8 Septbr. Foreløbig Behandling af Sagen om Modificationer i Provindsialstændernes Jnstitution og om Skattebevillingsret. (Forts.) J Etatsraad Steenfeldt's Foredrag forekomme følgende Yttringer: Et Spørgsmaal ligger her saa nær, at jeg, da jeg nu er kommen saa dybt ind i Sagen, ikke kan gaae det forbi; det nemlig, om Grundloven er uforanderlig, og hvorvidt vi, Medhold af Lovene i det Hele, kunne indlade os paa denne Sag. Det er nu i sig utænkeligt, og strider imod al sund Forer nuft at tillægge Grundloven en virkelig Uforanderlighed, og der ligger heri en Urimelighed, som vistnok endog har været fremmed for selve Grundlovens Stifter; thi Formerne for Stats- og Folkelivet forandres jevnlig efter de vexlende Culturforhold, saa at hvad der til een Tid var passende, ei længere vil være det til en anden, og end mindre for alle Tider i al Evighed. Naar der nu ikke destomindre med saa skarpe Lovbud er værnet og Kongelovens Stabilitet, da turde Hovedgrunden hertil netop være at søge i den folkelige Charakteer, som udmærket den Revolution, i hvis Spidse Frederik den Tredie i sin Tid stillede sig og under hvilken Kongen og Folket forenede sig imod Adelsmagten. Man frygtede dengang en mulig Reaction i aristocratisk Tendents, og søgte et Værn derimod i skarpe og strænge Bestemmelser mod hver den, som dristede sig til endogsaa blot at tilraade en Forandring i Souverainiteten; Bestemmelser, hvorved der vistnok aldeles ikke har været tænkt paa Forhold, som kunne sættes ved Siden af de nu existerende. Man misforstaae ikke disse Bemærkninger, som en Jndledning til, at jeg skulde erklære mig for et Constitutionsandragende. Tvertimod, jeg antager ikke, at en constitutionel Forfatning for Øieblikket vilde bringe Danmark Lykke og Velsignelse. Enhver Udvikling, det være sig nu i politisk eller i moralsk Henseende, er i sin Natur ubegrændset, imidlertid kan der dog for den politiske Udvikling sættes visse Formaal, og det er netop ved Erkjendelsen, og Fastholdelsen af bestemte Formaal, at det reformatoriske System adskiller sig fra Bevægelsesystemet; dette har intet egentligt Formaal, men det tilsigter bestandigen Reformer i al Evighed uden nogensomhelst Grændse, medens den reformatoriske Stræben fastholder et bestemt Formaal. Jeg for min Deel erklærer, at bekjende mig til Reformsystemet og det endelige Formaal, Man, efter min Overbeviisning, i den politiske Udvikling bør have for Øie, er - en Constitution, en Forfatning, hvor de forskjellige Statsmagter ere saaledes deelte, at de indbyrdes holde hinanden Ligevægten; men naar et Land gaaer rolig frem paa Reformens Vei, da kan eller bør Constitutionsspørgsmaalet ei behandles som en Hastværksag, og Man griber ikke til saadanne Experimenter, som høre hjemme i en Omvæltningsperiode. Danmark befinder sig, Gud være lovet, er i en saadan, der var i Statsrevolutionen i 1660 noget saa Folkeligt, at den folkelige Jdee siden den Tid saaledes har gjennemtrængt Kongestammen, at ingen Regent af det oldenborgske Huus kan siges egentlig at have misbrugt sin kongelige Myndighed, men at de meget mere alle indtil en vis Grad, have heldet til Folkets Side. Den sidstafdøde Monark gav os, efter en lang og skjæbnesvanger Regjering, Stænderinstitutionen. Han døde og en ny Konge besteeg sine Forfædres Trone, en Konge, hvem Folket kjendte som Tidens Søn, en Mand, der havde modtaget hele den nyere Udvikling, og som af Alle maatte erkjendes for den nyere Tids Repræsentant. Naar da siden hans Tronbestigelse Stemmer ere blevne lydelige, som tolkede Trangen til en constitutionel Forfatning, da kan jeg ikke tilegne mig den meget materielle Opfatningsmaade, som i hine Ønsker ikke see Andet, end at Folk ville have Garanti for den hensigtsmæssigste Anvendelse af Skatterne og de andre offentlige Midler. Der ligger vistnok noget Dybere, til Grund; en Trang til en større Udvikling af Samfundsforholdene, og Ønsket om at benytte det tilsyneladende gunstige Øieblik til at gaae raskere og hurtigere frem, end der ellers var Udsigt til. Tidligere har Stænderinstitutionen unægtelig staaet temmelig isoleret, og ihvorvel jeg aldeles erkjender den væsentlige Nytte, som Jnstitutionen alt har stiftet, maa jeg dog ligeledes erkjende, at den ei har havt den fornødne Støtte i de øvrige Statsinstitutioner. Den sande Basis for det offentlige Liv er Communalforfatningen, men denne er endnu i sin Barndom. Fremdeles føles i høi Grad Trangen til Reformer i Statsbestyrelsen. Navnlig maa det Ønske ansees velbegrundet, at deels i visse Administrationsgrene Collegial formen maa vige for den ministerielle Bestyrelse, deels at under alle Omstændigheder de eensartede Gienstande samles under een Bestyrelse. Betydningen af det sidste Moment vil allerede sees deraf, at, efter hvad et indsigtsfuldt Medlem af et Collegium for mig har yttret, udgjør den Deel af hele Correspandancen, som i det enkelte Collegium er nødvendig paa Grund af den unaturlige Udstykning af sammenhørende Gjenstande mellem forskjellige Administrationer, 20 pCt. Det kan fremdeles ikke nægtes at være en Skyggeside ved den nuværende Tingenes Orden, at den eminente Dygtighed ikke let kan gjøre sig gjeldende: den Dygtige kan deels ofte ei trænge igjennem, deels maa han være ansvarlig for det, han i det Væsentlige enten ei har deeltaget i, eller dog ei været enig i Endvidere bør Overbestyrelsen fritages for megen Detail, som nu paaligger den, og hvorved de Mænd, der i samme have Sæde, deels hindres i at erhverve og vedligeholde fra et friere Standpunkt det fornødne Overblik over de vedkommende Bestyrelsesgrene i det Hele, deels berøves den nødvendige Tid til videre personlig Udvikling og Fremskriden. Endelig savnes en Melleminstants mellem Departementerne og Kongen med det geheime Conseil, et fuldkomnere organiseret Statsraad, bestaaende ikke blot af ordentlige, men ogsaa af extraordinaire Medlemmer, en Jnstitution, der, saalænge Stænderne kun ere raadgivende, indtil en vis Grad kunde træde i Stedet for et Overhuus, idet Regjeringen i Landets høieste Raad concentrerede al den ypperste Jntelligents og Dygtighed. Alle disse Betragtninger lede mig da til det Resultat, at der for Bie blikket ere mange Udgangspunkter til en friere Udvikling af Samfundsforholdene indenfor Forfatningens Grændser, gjennem hvilke vi kunne føres nærmere henimod Maalet : en egentlig constitutionel Forfatning; et Maal, som for Tiden visselig ikke er naaet, men hvorom Jngen kan (J Slutningen af sit sige, hvor fjernt eller nær det ligger." Foredrag erklærede Steenfeldt, at han vel erkjendte Hensigtsmæssigheden af en Forandring i Repræsentationssystemmet, men at han ikke billigede den foreslaaede Valgbarhed for (Forts.) Geistligheden.)