Københavns Adresseavis, 1777-09-17
Den 17 Sept. 1770 kom vi til denne Øe. Vi saae Huse og Cocostræer paa den, og til vores største Fornøyelse saae vi ogsaa store Hiorde af Faar der græssede. Vi besluttede altsaa at gaae for Anker, siden vi efter en saa lang og besværlig Reise havde mange Syge paa Skibet, og Folket i Almindelighed begyndte at blive gandske misfornøyet. Vi sendte en Officier i Land, som skulde søger at komme i Handel med Indvaanerne. Saasnart denne var roet bort, saae vi to Mænd til Hest, som reed paa Biergene, og tidt holdt stille, for at betragte Skibet. Heraf sluttede vi, at her maatte boe Europæer, hvilket var os meget kiært, da vi herved kunde haabe med mindre Uleilighed at blive forsynet med den Proviant vi behøvede. Vores Officeer gik imidlertid i Land i en liden Bugt, hvor nogle Huse stode, og vi saae at 8 til 10 af Jndvaanerne kom ham i Møde, vi sluttede saavel af de res Klædedragt, som ellers af Anseelse, at de vare Malayer, og de havde heller ingen andre Vaaben, end Kniven, som dette Folk pleyer at bære i Beltet. De indbøde vores Officeer ved Tegn meget venlig at komme i Land Da han kom tilbage til os, fortalte han os hvad vi selv allerede havde seet, og berettede tillige til vores største Misfornøyelse, at her ikke var noget Sted, hvor Skibet. 3) Savn er en af de Øer som regnes til de Moluciske Eylande, og ligger i det sydlige Hav ved Asien. blings Contoirs Auction, Fredagen den 19 September. kunde kaste Anker. Vi sendte Officeeren desuagtet tilbage med Penge og Vahre, for i det mindste at kiøbe noget til Forfriskning for vores Syge, og Sollander fulgte ham i Land. Førend Baaden naaede Landet, saae vi to andre Mænd til Hest, af hvilke den ene var gandske europæisk klædt, men de kom ey til Baaden. Da vores Officeer kom i Land, saae vi at mange Folk, hvoriblant nogle vare til Hest, samledes omkring ham, nogle af dem bare Cocosnødder i Baaden, det sidste var et meget behageligt Syn for os, siden vi ansaae det som den første Begyndelse til Handel og Venskab. Efterat Baaden havde været omtrent halvanden Time i Land, gave vores Folk os ved et Tegn tilkiende, hvor vi skulde seyle hen, for at komme for Anker. Kort derpaa kom Baaden til os igien. Vores Folk havde seet nogle af de fornemste paa Landet, som havde Klæder af fiin Cattun og Guldkjæder om Halsen. De havde ikke kundet kiøbe noget, siden Manden, som var Eyere af Cocos=Nøderne, ey var hiemme, dog fik de tø Dosin, som en Foræring, i hvis Sted de skienkede Jndvaanerne noget Lærret. Officeren fortalte os, hvorledes de havde underrettet ham om Stedet, hvor der fandtes en Havn for Skibet, de tegnede nemlig et Slags Landkort i Sanden, hvor Havnen og en Kiøbsted ved samme var at see, og gave ham ved Tegn at forstaae, at vi paa samme Sted vilde finde Faar, Sviin, Høns og Frugter, Mængde. Nogle af Jndvaanerne talte nogle faa portugisiske Ord, men da en af vores Matroser som var en Portugiser, talte portugisisk til dem, saa viiste det sig, at de ikkun havde beholdt disse Ord uden ad, de maatte altsaa behielpe dem med Tegn. Kl. 7 om Aftenen kom vi ind i den Bugt, hvor Jndvaanerne havde viist os hen, og saae en stor indiansk Bye. Da vi kom den nærmere, hissede vi et lidet Flag, ikke længe derpaa saae vi til vores første Forundring i Byen hollandske Flag ophidsede, de affyrede tillige 3 Canonskud.