Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1829-05-11
Fra Warschau ventes Keiser Nicolaus atter til Armeen Til Rygterne hører, at General Diebitsch vil flytte sit Hovedqvarteer til Krajowa, i det lille Wallachie, for at begynde Operationerne imod Servien og forekomme en stor Nabomagt i denne Provindses Besættelse. General Geisman og Oberst Lepranto have oprettet Frikorps under Benævnelse af Pandurer og Heidukker. Det hvervede Mandskab faaes Føde og Vaaben, men ingen Sold, den de altsaa maae skaffe sig selv. Nøden er iøvrigt saa udbredt i Wallachiet, at Bagerne i Bucharest kun havde Meel endnu til 2 Dage og den nye Præsident, Grev Zeltuschin, skal have bedet om sin Afsked. Grev Paskewitschs fuldstændige Beretning om Tyrkernes Angreb paa Achalzik (S. 230) er det bedste Vidnesbyrd, om disses her udviste Tapperhed og overordentlige Anstrængelser, da Sultanen havde befalet dem at erobre Fæstningen tilbage, det koste hvad det vilde. Trods den raae Aarstid og dybe Snee, havde de tilveiebragt det fornødne Skyts, hvormed de Natten til den 4 Marts trak ind i Forstæderne og forsøgde ved anlagte Stiger paa flere Steder at komme over Fæstningsmuren. Først om Morgenen blev Stormen afslaaet, hvorpaa de iværksatte en formelig Beleiring med udmærket Duelighed, og deres Bomber anrettede følelig Skade i Fæstningen. Natten mellem den 10 og 11 Marts anlagde de Skandser hiinsides paa Flodbreden, hvorfra de beskjød Vanddragerne. Besætningen forsvarede sig med koldt Blod og tilføiede Fienden megen Skade. Jblandt andet udsendtes hemmeligt Folk til Forstaden, for at anlægge Jld, som dog ikke ganske lykkedes. Uden at ændse deres betydelige Tab, lode Tyrkerne ikke Modet falde, men traf Anstalter til en ny Storm. Allerede vare flere Aabninger anbragte i Muren, og baade den 13 og 14 lod Achmed Pascha Garnisonen opfordre til Overgivelse; men den omsider tilføiede Forsikring, at et Korps, som ventedes til Fæstningens Undsætning, var slaaet af hans Broder, gjorde den modsatte Virkning, da Besætningen derved fik nyt Mod til at holde ud, indtil Hjelpen virkelig indtraf den 16 Marts Vicekongen af Egypten har faaet gjentagen befaling til at sende de forlangte Hjelpetropper, og siden Man i Konstantinopel fik Tidende om Tildragelsen i Ceheran, er Haabet vakt om en Diversion fra denne Side. Paa Efterretning og Russernes Landgang i Nærheden af Burgas=Bug. ten er Chosrew=Pascha opbrudt med et Troppekorps til Ka ra=Burnu, imellem Midja og Konstantinopel. En forhenværende kongelig bayersk Ritmester er ansat ved hans Generalstab. Nu venter Man ogsaa, at Sultanen selv ufortøvet vil opbryde til Adrianopel, efterat det er lykkedes ham at sikre Roligheden i Hovedstaden, da ikke allene flere Ladninger Korn ere ankomne hertil, saavel fra de asiatiske Havne som paa europæiske Skibe fra Archipelagus, men Dyrtiden har endog havt den gode Følge, at Regjeringen til ubeskrivelig Glæde har ophævet sit Monopol og frigivet Handelen med Levnetsmidler. Siden kommer der betydelige Forraad til Torv, og sælges for godt Kjøb. J de foregaaende Dage var Sultanen selv næsten daglig Vidne til de tumultuariske Optrin, især af de fattige Qvinder, udenfor Bagerboderne. Men saasnart Hungeren var stillet, fandt Folket sig rolig i det usædvanlige Optog paa Bairamsfesten, da Sultanen med sin Hofstat i den nye militaire Dragt begav sig til Moscheen i Forstaden Ejub. Den røde Hue, han selv bar, udmærkede sig fra de Andres ved en Jndfatning af Brillanter. Det diplomatiske Korps var ogsaa inkognit Tilskuer ved dette høitidelige Tog. Ulemas allene have Tilladelse til, fremdeles at bære Turbanen. Foruden dem gives der endnu et Korps, som tør vise sin Utilfredshed med det nye System og hidtil har undslaaet sig for at bære de røde Huer, nemlig de saakaldte Kumboradschis (Bombarderere) hvorfor heller Jngen vilde undre sig over, om Regjeringen foretog en lignende Kuur med dem som med Janitskarerne.