Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1773-07-19
Jndsendt. Min Herre! Da jeg sidst havde den Ære at være i Sælskab med dem hos Hr. M., blev der talet, om hvad enten det var nyttig eller skadeligt :at i Hytter og Boder, paa Torvet, paa Almindingerne og paa den contoirske Brygge bleve falholdte Kramvarer og tildeels Drikke-Varer. De fleste vare saa retsindige og fornuftige at ansee dett skadeligt og i den Henseende at ønske stedse den nøieste Overholdelse af det höikongelige Reskript af 15de Januarii 1768. Nogle saa, jeg maa sige det til Sælskabets Ære, vare kun saa indtagne af deres og deres Paarörendes, og Tilhængeres Fordeel, at de talede anderledes. Jeg talede intet i Sælskabet, og dette var det just, (. som De selv gav mig den Ære at sige mig, da vi skilledes ad:) der gav Dem Anledning til at bede mig ved Leilighed herom, skrivtlig at aabne Dem mine Tanker. Dette Deres Forlangende er det jeg, som beder om Forladelse for at det ei för er skeed, vil give mig den Ære nu at opfylde. Jeg er, som De selv veed, ikke föd i Bergen, men har dog over 30 Aar her opholdet mig. Ved Praxin har jeg ikke erhvervet mig nogen Indsigt i Bergens Handel, men vil dog overlade til Dem, min Herre! der Kiender mig saa vel, om De tiltroer mig derom (jeg vil forbigaae Kueb ligesaa megen Kundskab, som een og anden at dem, der uden at være oplært ved Handelen, dog drive den. I Förstningen jeg kom til Bergen og en rum Tid derefter, saae man paa ingen af de fornævnte steder hverken Øll- og Bræn evin eller Kram Hytter. De som vilde have Øll og Brendevm maatte søge det i, Husene hos de Borgere, som vare berettigede til dermed at handle. Nordfarer og Bönder maatte komme i Borgernes Huse, naar de vilde kiøbe Kram-Varer. Naar Drikke-Varer, kand faaes nær ved Haanden for de ved de fornævnte Steder arbeidende Dragere, Fløtmænd, Dixelmænd o. s. v. er vel een Skilling af alt for mange ikke snarere fortient end den bliver opdrukket. Kone og Börn tilligemed Mændene selv blive alt for ofte derved Betlere, ja Bedragere, Tyve o. s. v. De, som falholde Drikke-Varerne, vinde vel ved denne dets større Aftræk. Men mange andre Menneskers timelige ja tit ævige Velfærd er vel mere end nogle saa Personers Fordeel. Hvad er vel fordeelag rigst for en Bye, enten at dens Almue er ædru, skikkelig, arbeidsom, eller at den er doven, fordrukken, tyvagtig, betiende o. s. v. Mor ikke større Anledning til Drukkenskab gjör Tallet paa den af et sidste Slags dagligen større og større, Enhver Kræmmer kand ikke falholde fine Kramvarer uden for sit Huus, om han end og vilde. Naar en Nordfarer, indenstifts Bonde, o. s. v. finder Varer i Boder og Hytter ligefor sin Jægt, saa söger han dem neppe paa StrandGaden i de det boende Borgeres Huus-Kramboder. Disse sidste maa altsaa have deres Varer usolg, te, naar Hytte-Kræmmerne faae deres solgte. Sælger en Kræmmer fine Varer baade i sin inddeenhuus- og i en udenhuus Krambod, saa kand man jo vel sige, at han alene har den Næring, hvoraf andre med ham kunde og burde leve. Det, som een i Sælskabet sagde, nemlig at slige Hytter og ere Aarsag til vore Huuses ringe Priis og dertil at mange Huuse staae öde, det kand jeg ei andet end bifalde. Resten følger næste No. Heraf udkommer hver Mandag et Blad fra det bergenske Adresse-Contoir hos O. Bros¬