Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1838-05-31
Indenlandsk. Stænderforsamlingen i Viborg. Cfr. Ørsteds Tale (fortsat fra No. 60).De Anordninger, hvortil de Kongelige Udkast blev Dem forelagte, da De sidst vare forsamlede, ere nu storstedeels udkomne. De ville i de fleste finde Forandringer eller Tilføininger, hvortil Deres Raad har givet Anledning. Det maa være Dem er tilfredsstillende Folelse, at see disse Frugter af Deres Bestræbelser, og det ikke blot med Hensyn til det Enkelte, som De have udrettet, men i Særdeleshed fordi der gives Dem en ny Forviisning om den Betydning, den Jnstitution allerede har erhvervet, som De bleve udkaarne til at sætte i Liv og Virksomhed. Det var ikke forgiæves, at Kongen kaldte sit Folk til Raads; det har viist, at det var i Stand, til at give gode sunde Raad, og Kongen har viist, at han med Opmærksomhed lytter til disse. De ville af hvad der allerede tidligere er bleven offentlig meddeelt have erfaret, hvor nøiagtig alle de bemærkninger, som Stænderne have fremført ved de dem forelagte Lovudkast, saavel de mere som mindre indgribende, ere blevne overveiede. Selv hvor de ikke ligefrem ere blevne fulgte, have de dog jævnlig givet Anledning til nærmere Bestemmelser eller Forordninger i Udtrykkene, hvorved de Betænkeligheder, som bleve udtalte, ere blevne hævede. Ved at overskue det Hele ville De klarlig see, hvor meget Kongen har agtet den Mening, som hans troe Provindsialstænder have udtalt, hvor meget det har ligget ham paa Hjerte at bringe Lovene i den muligste Samklang med de almindelige Ønsker og Forestillingsmaader; De ville uden Tvivl og finde, at i de enkelte Tilfælde, hvor Stændernes bemærkninger ere blevne uden Følge, har Kongen derfor havt vigtige Grunde; og jeg tør troe, at Deikke mindre i disse Tilfælde end i de modsatte ville erkjende Lovgiverens Omhu for Landets Beste. Sikkert ville De og erkjende, at Deres Mening og Raad ikke har gjældt mindre end Deres Brødres paa hiin Side det lille Belt, hvilke dengang bleve stedde til først at lade deres Stemme høre saaledes som De nu. Af de to Dem i Udkast forelagte Anordninger, som ikke endnu ere udkomne, gaaer den ene ud paa at ordne en saavel for Statsindtægterne, som for Handel, Søfart og al Slags Vindskibelighed sær vigtige Afgift. Denne Anordning vil snart komme for Lyset, og De ville i den uden Tvivl finde nye Beviser paa den omhyggelige Pro velse og villige Opmærksomhed, som Kongen har skiænket Deres Raad og bemærkninger. Den anden Anordning, der kun var af underordnet Vigtighed, havde endnu ikke været forelagt Provindsialstænderne for de danske Øer. Af den Kundgjørelse, hvormed Kongen, idet han bevidner sin naadige Erkjendelse af den Jndsigt og det priselige Sindelag, som De havde lagt for Dagen, har meddeelt Dem en samlet Underretning om Resultaterne af alle de Betænkninger og øvrige Andragender, som De ved Deres forrige Samling indgav, ville De erfare hvorledes ogsaa de Bønskrifter, som De have dragt for Thronen, ere blevne prøvede af Landsfaderen, og at mange af Deres Begjæringer ere gaaede i Opfyldelse, deels ved endelige Foranstaltninger, som i Overeensstemmelse dermed allerede ere trufne, deels ved Lovforslag, som efter Deres Ønske ere blevne udarbeidede og nu ville blive Dem forelagte til yderligere Overveielse. Naar enkelte af Deres Petitioner enten aldeles ikke, eller ikke i deres fulde Strækning ere blevne opfyldte, saa er det dog ikke fordi Kongen jo heelt vel har erkjendt Værdien af de Grunde, hvorved de have været fremkaldte; men andre vigtige Betragtninger, som Kongen selv i hiin Bekjendtgjørelse har antydet for Dem, have stillet sig i Veien for Deres Ønsker. Nogle af disse Betænkeligheder vare dog af den beskaffenhed at de kun for Øieblikket ikke tillade Ønskets Opfyldelse; dette vil derfor vel til en anden Tid kunne faae Følger. Den store Mængde af Arbeider, som Stændernes Petitioner have fremkaldt, har gjort, at nogle faa, hvorpaa der dog har været lagt virksom Haand, ikke endnu er komne saavidt, at de allerede have kunne været Kongen forelagte til Prøvelse; men dette vil dog i det mindste for en Deel kunne skee saa betimelig, at De endnu, medens De ere her forsamlede, ville faae Leilighed til at tage dem under Overvei Af de nye Lovudkast, som i denne Deres Samling, ville blive Dem forelagte, ere flere blevne fremkaldte ved Petitioner enten fra denne høitagtede Forsamling eller fra Provindsialstænderne for Østifterne, eller fra begge tilsammen. Men adskillige ere der og, som Regjeringen uden saadan Tilskyndelse har fundet sig opfordret til at fremkomme med, ligesom der og ere nogle, med Hensyn til hvilke Stændernes Andragende har mødt en tidligere tagen, allerede for en Deel udført Beslutning. De Lovarbeider, der saaledes kommer under Deres Overveielse, ere mange og tildeels af et betydeligt Omfang. De udbrede sig over de forskjelligste Grene af Lovgivningen og ere for en stor Deel af en høist indgribende Vigtighed. Saaledes ere der tvende, som gaae udi paa at bringe større Eenhed og Forholdsmæssighed i Straffen for nogle af de betydeligste Forbrydelser. Andre have den egentlige Civillovgivning til Gjenstand, og de turde indeholde ikke uvigtige Forbedringer i de Love, der skulle lette og betrygge Borgernes indbyrdes Samqvem. Ogsaa sigte enkelte til at afbjælpe Ufuldkommenheder i de Regler, der angaae Rettergangsordenen. Adskillige gaae ud paa Forbedringer i offentlige Indretninger, der ere af hei Jnteresse for Statsborgerne. Det Hele vil vise Dem, hvilken særdeles Virksomhed der siden De sidst vare forsamlede har været i Regjeringens Organer. Men hvad der herved især fortjener Erkiendelse, og hvad De mine høi agtede Medborgere, rist med Glæde ville erkjende, er Kongens personlige Deeltagelse i Arbeiderne. Hvor, som har havt Leilighed til at gjøre sig bekiendt med de lange i flere Maaneder næsten daglige Statsraadsamlinger, hvori hine betydelige, forud af Kongen gjennemgranskede Arbeider paa det omhyggeligste bleve drøftede; hvor som har været Vidne til den Udholdenhed, det Liv, den Jnteresse, hvormed Kongen efter flere Timers foregaaende Sysselsættelse med andre Statens Anliggender, ofte gjennem 6 a 7 Timer har ledet disse Overveielser, han har fundet en ny Bekræftelse paa den glade Erfaring, at Kongens Sundhed og Kraft ikke mindre end han Kjærlighed til sit Folk er usvækket. Mig randt idelig og idelig de Ord i Minde, som Digteren i hans Manddoms blide Morgenrøde." Kongen har nu i de 54 Aar, der siden ere førte bort af Tidens Storm, dagligt givet Vidnesbyrd om denne Sandhed, men hans Virksomhed i dette nyeste Afsnit af hans daadrige Liv turde endnu give dette Vidnesbyrd ny Styrke. Sandelig den, ihvis Loddet er faldet at see denne Virksomhed og hvis Opmærksomhed det ikke er undgaaet, hvor aldeles Kongen betragter alle hine Anstrængelser som noget, der ligefrem bør være, uden at ville vide noget aff, at der heri er noget Særdeles, han har ret maattet indsee og fole, hvorledes Kongen i sin inderste Bevisthed er gjennemtrængt af Forestillinger om sin Kongemagt som et helligt Pligt kald til at arbeide for det Folk, hvortil han af den Herre, der over alle Ting, er sat til en Fader; men hvad kan være glædeligere og tillige meere opofrende for Enhver til trofast Nidkjærhed i det ham betroede Kald, end i Kongen at finde et saa lysende Mønster paa det Sind, der giver enhver menneskelig Virksomhed, hvad enten denne saa træder frem paa Samfundets Høidepunkt, eller er indskrænket til Livets snævreste Forhold, sit rette Værd, sin fulde Betydning. Det er heller ikke nogen ringe Opgave, Kongen stiller Deres Arbeidsomhed, ædle Medborgere, naar han forlanger, at De i en Tid af 3 Maaneder skulle saaledes giennemgaae og overveie saa mange og betydelige Lovgivningssaget, at De derover kunne meddele ham Deres vel overlagte Mening og Raad. Men han veed, at her findes Rigdom paa god Villie, og han har fra Deres forrige Samling erfaret, at De ogsaa ere i Besiddelse, af gode Kræfter; han tager vist heller ikke feil, naar han forudsætter, at den Erfaring, som De nu have erhvervet paa den forhen uvante Bane, har sat Dem i Stand til endnu bedre at benytte alle de Kræfter og Jndsigter, der ere til Deres Raadighed. Det blev desuden fornødent, saaledes at begrændse Tiden for Deres Virksomhed, dersom der skulde levnes behørig Tid til siden at gjennemarbeide de mange forskjellige Sager, som efter alle 4 Stænderforsamlingers Tilendebringelse skulle nyde endelig Afgiørelse og forberede hvad der skal forelægges de tilkommende Forsamlinger. Det vil endvidere bidrage meget til at spare Deres Tid, naar alle der her ville bringe Noget i Bevægelse, vide det forud, at de betimelig bør komme frem dermed, og at her kun er Tid for saadanne Forhandlinger, hvorved noget Gavnligt kan ventes udrettes. Dog jeg forestiller mig, at Kongen gandske har mødt Deres egne Ønsker ved at sætte hiin Tids grændse. Han havde endog ønsket at have kunne spare Dem en Deel af den for Manges egne Anliggender kostbare Tid, som er bestemt til denne Forsamling, men der maatte dog gives saa rum Tid, at De med de Anstrengelser, som han venter af Dem, blive i Stand til modent at overveie og tilendebringe de Sager, hvori han har opfordret Dem til at meddele Deres Raad, og ved Siden deraf endnu at kunne sysselsætte Dem med de Anliggender, hvori De iøvrigt maatte finde at Deres Deeltagelse kan være til sandt Gavn De ville nu snart komme til at lægge Haanden paa det Værk, som er Dem betroet. Jeg tvivler ikke paa, at De ville udføre det med Held, og at den nye Jnstitution, til hvis Tjeneste den offentlige Tillid har kaldet Dem, nu vil gjøre et Fremskridt til yderligere Udvikling og Modenhed, der vil svare til den hæderlige Maade, hvorpaa den saavel her som i Roeskilde først traadte frem; at denne Stænderforsamling vil indeholde en ny Bekræftelse paa Kongens Tanke, at en aaben Meddelelse, og giensidig Forklaring over Landets Anliggender mellem Regjeringen og Folkets udkaarne Mænd vil være den sikkreste Borgen for, at Konge og Folk stedse ville forestaae hinanden og elske hinanden; og at saaledes Kongens Magt til at fremme sit Folks Hæder og Held vil befæstes, medens hans derpaa rettede uafladelige og vel overveiede Bestræbelse stedse ville finde fuldere og fuldere Erkjendelse. Efter Evne at medvirke til Opnaaelsen af dette skjønne Formaal er ogsaa Gjenstanden for den Tjeneste, som er mig anviist, og saa langt end det, jeg kan udrette, vil blive tilbage for mine Ønsker, saa frygter jeg dog ikke for at arbeide forgiæves. J det jeg dybt føler Svagheden af mine Kræfter, foler jeg mig dog stærk ved Bevistheden om Kongens og Folkets Tillid.