Politivennen, 1804-01-01
Forslag af H. Eller til nogle Jndretninger ved Brandvæsenet paa Landet foranledigede af en i Nye Sorøs Amt indfort nye Jndretning, i Aaret 1804. S. 1. Saa beroligende som Sikkerhed er for Jldsvaade, der maatte komme enten fra skiødesløs Omgang med dette ligesaa velgjørende som farlige Element, eller fra uforsynede og uhensigtsmæssige Jndretninger til at holde det inden sine tilbørlige Grændser, saa velkommen vil altid hver den Foranstaltning være, som lover denne Sikkerhed, om den end skulde blive noget mere end almindelig kostbar. Men den maa og kunne udholde den skarpeste Prøve, om den snarer til saadan Hensigt og da først bliver at anbefale til almindelig Jndførelse. Fra denne Grundsætning vil jeg gaae ud, i det at jeg, foranlediget af en Jndretning, som neppe fuldkommen svarer til saadan Hensigt, fremsætter nogle Forslag til at forekomme den hyppige Jldsvaade paa Landet, hvor Vaaningernes Antændelighed og enhver Families Trang til selv at bage deres Brød og egen Maltgjøren saa ofte kan forvolde Ødelæggelse. S. 2. Jndretningen, som har givet Anledning til Forslagene er denne: Øvrigheden har paa Grund af en Resolution fra Oeconomie og Commeree Kollegiet (da den ikke er bekjendtgjort Gejstligheden paa Landet. veed jeg ikke rettere, end at den skal være af 28 Januar dette Aar bemyndiget Skorstenfejere, enhver over et vist Distrikt i Nye Sors Amt, hvorved Proprietærer Bræster, Degne og alle udenfor BondeStanden ere forpligtede til, at lade deres Skorsteen feje af disse, nemlig de, som bruges daglig, 4 gange om Aaret, og de, som kun have et eller flere Kakkelovns Rør 2 gange aarlig, hvorfore de skal betale hver gog for hver Skorstens Reengjørelse 2 Mk. samt for hver Etage naar Skorsteenen gaaer igjennem flere Stokværk tolv Skilling. De øvrige Beboere paa Landet, som ere af Bondestanden, skal, naar de ikke selv vil feje deres Skorsteen, men dertil bruge den indsatte Skorst oftser betale 1 Mk. hver gang for en Skorstens Reengjørelse. Hensigten af denne Jneretning er meget god og falder let i Øjnene, nemlig at betrygge Assuransen, som sædvanlig er betydeligere for de Bygninger hvis Ejere ere uden for Bondestanden, end for dem, hvis Ejere ere af Bondestanden, saasom Gaard og Huusfolk; men dersom disse sidste, som ere langt flere og for en stor Deel boe i Bye tilsammen med de første, enten ere skiødesløse med Jldens Bevogtning eller have forsømte Jldstæder og saaledes forvolde Jldsvaade, da opnaaes ingenlunde den rigtige Hensigt, almindelig Sikkerhed, hvor kostbar den end maatte falde førstnævnte private Folk derfor tillades det mig, til offentlig Bedømmelse at fremsætte nogle Forslag til mere beroligende Sikkerhed for Jldsvaade paa Landet. S. 3. 1ste Forslag. Man taale ikke nogen Landsbye Vaaning med Straatag, at ligge en anden nærmere, end i det mindste 20 Alen, med mindre et Par Huse kunde være sammen yggede og altsaa betragtes som den Vaaning (engang saa langt til var meget at ønske), da troer jeg at i Ulykkes Tilfælde enhver Beboer under S traatag har fuldkommen saa god Sikkerhed f.. sin Naboe, som nogen har, især i de smaa Købstæder, hvor de Steder, som ikke ere sammenbyggede dog støde med Gavl mod Gavl uden mellemværende Brandmuur. Det vilde kun være i Stormvejr med paabærende Vind, naar Folk ikke strax var ved Haande for at midrive og slukke det antændte, eller formedelst Vandmangel, at Jlden kunde tage Overhaand. Da formedelst Udflytningen, som til Lykke i Danmark er bleven temmelig almindelig, at skillige aabne Pladse finde Sted imellem de forhen paa hinanden byggede Baaninger, vilde det ikke foraarsage stor Ulejlighed eller Bekostning, at faae denne, for den almindelige Sikkerhed nødvendige Foranstaltning gjort, og den maatte saasnart muligt udføres, saasom det ingen ugrundet Frygt og deraf flydende Uroe er, for en Husbonde, som selv bruger al Forsigtighed, at have en Nabo, hvis Vaaning støder saa tæt op til hans, at der neppe gives den fornødne Plads til anlæggende Tagstige, og om hvis Forsigtighed han aldrig kan have saa beroligende Forsikkrig, som om sin egen. Dette er Tilfældet med min Præstegaard formedelst et Huus op til den, som tilhører Antvorskovs Ejer. Man har allerede for en J Aar siden anmodet om dette Huses Borttagelse, tilbudet Jord i Magelag for Grunden, og engang havt det Haab, at naae dette varme Ønske, men nogle uheldige indtræffende Omstændigheder har forvoldet, at derpaa nu neppe lader sig tænke med mindre en antoriseret Foranstaltning fremskynder saadant. Ethvert Hegn mellem Naboe Husene i Landsbyerne maatte være enten Steengierde eller Jordvolde besatte for neden med Steen ind til Gaardsrummet, for Kreaturene Skyld især Sviin, endog uden al Beplantning oven paa, for ej paa nogen Maade i Ulykkestilfælde at lede Jlden fra det ene Sted til det andet. S. 4. 2det Forslag. Alle Malt Køller, hvilke saa let give Anledning til sørgelige Jldsvaader, burde med Rette reent afskaffes af Byerne saavelsom enkelte udflyttede Gaarde. Kammerraad Viths Forslag til vindtørret Mins Tilberedning har endnu ikke Erfaring nok for sig til at ventes almindelig indført paa Landet, ej heller kan det saa hastig, som den gode Sag fordrer det, blive almindeligt. Grønmalt er af den Beskaffenhed at det let kan føres til længere bortliggende Steder, og et Køllehuus at opføre i Marken er ikke nogen betydelig Omkostning for en By eller Sogn, da det ikke kræver anden Skorsteen, end i det højeste en Træe Pibe. J saadant et Kølle Huus kunde være 2, 3 a 4 Køller efter Byens og Sognets Størrelse, fra en til fire Tønder Malts Tørring ad Gangen, og en Stue, hvori de, som passede Jlden og vogtede Maltet, kunde opholde sig Dag og Nat, paa disse kunde alle Byens eller Sognets Jndvaanere lade i en vis Orden deres behøvende Malt tilberede, hvilket endog fra Oeconomens Side maatte være at anbefale, naar som helst man ikke tillod Køllerne at blive kolde. (Fortsættes.)