Københavns Adresseavis, 1763-11-11
I dette Lotterie jeg mig har kjøbt en Lod, Og tvivler ikke paa, Gevinsten bliver god. Han havde ladet sig saa yderlig forblinde Af denne Muelighed, en stor Gevinst at vinde, At han sig næsten selv var ikke meere lig Thi han i Tankerne ansaae sig hovedrig. Den første Classe blev af Børn udtrakt i Blinde. Men Skolemesters Lod for denne Gang blev inde. Det var ham ogsaa kiert, som han forsikrede; Thi for det største Lod at faae, det maatte skee. Han sagde: kiere Ven! jeg nu oprigtig taler. Mig stort ey nytte kand halvandet tusind Daler; Thi det er alt for lidt til det, jeg tænker paa Dertil den største Lod allene kand forslaae. For at udforske ham, hans Tanker jeg berømte, Og da at vide fik, han i det mindste drømte Om en anseelig Gaard, som midt i Staden laae, Den han, i Tankerne, som Eiendom ansaae. Hans Søn paa otte Aar, han skulde Doctor blive. Hans Datter, fiorten Aar, en Sum han vilde give, Og kiøbe Compagnie til Stephen Grenadeer, Marikens Kiereste, som laae der i Qvarteer. Det kunde siden vel ey vare meget længe, For Stephen Obrist blev ved Venners Hielp og Penge. Hvad Skolemester selv paa Alderdom angaaer, Han Heste og Carret og gode Dage faaer. Justitz=Raad N. Nr. Kudsk, som han kand got fordrage, Han i sin Tieneste med dobbelt Løn vil tage. Men een Ting støder ham i sær for Hovedet, At Frue=Væsen ey vil klæde Else net. Derover ønsker han af Hiertet, hun maae komme Til bedre Herlighed, før Aaret bliver omme. Den Hr. Svindsottige imidlertid nok døer; Med Enken han igien et Giftermaal da giør. See, saa fornuftigt han har overlagt hvert Stykke. Enhver begriber let, jeg ønskte ham til Lykke. Nu skede Trækningen til anden Classe med, Og Herren tabte her hans Ligegyldighed. Han usædvanlig got og kræsent havde levet, Og mangt et Stykke Tøy for ham var pantsat blevet Her skulde Jndskud til. Det saae kun mavert ud Og ingen laante ham, til hvem han sendte Bud. Han kommer da til mig, og vilde sig raadføre. Jeg maae mig, sagde han, den Tanke næsten giøre, At min Deviis har Skyld, ifald jeg vinder ey Thi ellers Lotterie til Lykken vist er Vey. Han bad jeg vilde ham et Par Rixdaler laane, Til at fornye hans Lod, og lovede at skaane Mig og enhver for Sligt, fra næste TrækningsDag: Thi han var gandske vis endnu paa vunden Sag. Han fik dem, og blev glad, som de kand bedst begribe, Der selv har været i vor Skolemesters Knibe. Han lovede igien, at afbetale mig. Med Skole=Pengene, Tolv Skilling ugentlig. Han mig en Haand=Skrift gav, sit Ord at efterleve. Den første Uge de mig og betalte bleve Den anden Uge gik det noget sværere: Og Else, meget vred, kom selv den tredie. Hvad, sagde hun, J Mand, vil J min Mand bestyrke Udi hans Daarlighed, at han skal Skjebnen dyrke. Den Nar nu næsten troer paa bare Lotterie; Og J ved Penge=Laan bestyrker ham deri. Han slig forbandet Lyst nu ey kand undertvinge. Jeg veed, mit Hoved=Vands=Æg forleden maatte springe; Og den Fortieneste, han kand om Ugen faae, Skal nu fra vores Mund i Eders Lomme gaae.Jeg tyssede og bad, hun skulde sig ey harme; Thi jeg heel nødig er hos Folk, som gider larme. Sid, sagde jeg, Madam, og drik en Koppe Thee Ved denne Høflighed hun blev lidt mildere. Da Else endelig var kommen ret til Sæde, Forsvandt al Hidsighed, og hun tog paa at græde; Af denne Tosse=Mand jeg har kun Skam og Spot. Jeg hende trøstede, det blev med første got. Got! sagde hun: Ney, Ney, vi vist nok nøgne bliver; Thi han hver Skilling ud til Lotteriet giver. Han laaner Penge til, og setter sig i Gield. Er det at bygge paa sin sande Velfærds Held? Da Else reyste sig, og vilde Afskeed tage; Jeg sagde: der, Madam, er Haand=Skriften tilbage. Nu er den Gield betalt. Hun neyede, blev glad, Og om Forladelse for hendes Grovhed bad. Nu lakkede det ad, man skulde atter trekke.