Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-21
Engellændernes Tal tiltager bestandigen. Nyligen hændte det sig, at et heelt engelsk Skibs Mandskab ikke vilde vende tilbage til London, og at Capitainen maatte sælge sit Skib og reise hjem. Baltimore driver nu en directe Handel paa Triest, og Levante, især Smyrna. Derværende Huse have atter sat store Summer i den ostindiske Handel, der nu drives i America med Jver. Den directe Handel paa China drives med lige saa stor Jver, og man troer endog, at det tidligt eller sildigt vil blive Engellænderne umueligt at udholde Concurenten med Americanerne. J Columbian Gazette hedte det nyligen: Vi kunne ikke noksom rose vor Regjerings Jver for at trække alle Slags Konstnere, Haandværksfolk og Fabricanter fra andre Lande herind, at forskaffe dem et rigeligt Udkomme og lade dem nyde al muelig Understøttelse. Paa denne Maade kan det bevirkes, at, ved Siden af Agerdyrkningen, Jndustrien stedse kan gjøre større Fremskridt, paa det vi i Tilfælde af en Krig med Storbrittanien, der tidligt eller sildigt vel er uundgaaelig, saa temmeligen kunne undvære de brittiske Varer og Fabricater. Fra alle Kanter høre vi med Fornøielse, at de mange Fabriker og Manufacturer, der siden saa kort Tid ere blevne ligesom hjemfødte hos os, have havt en saa overordentlig heldig Fremgang, at de ikke kunne tilfredsstille alle Efterspørgsler. Dette vil ogsaa sikkert lokke mange andre Fabricanter fra Engelland og Frankrig hertil; hvilket er nødvendigt; thi de Fabriker, der hidtil ere anlagte her, ere langt fra endnu ikke tilstrækkelige til at forsyne et saa stort Land og en stedse stigende Befolkning med deres Fornødenheder. Særdeles Roes fortjener derfor den Anordning, at enhver, der bringer en i America nu ubekjendt "findelse, til de forenede Stater, anseligen skal belønnes." Vi, see heraf, at ligesom den gamle Verden i en Række af tre Hundrede Aar opslugede den ny Verdens Guld, saaledes er denne nu paa Veie, at drage hele Europas Handel og Konstflid til sig Et Sammenstød af adskillige Omstændigheder sætter America nu mere island hertil end for nogle Aar siden. Fem og tyve Aars næsten uophørlig Krig, har blottet de meest blomstrende Lande i Europa for Sjælen i al Handel og Jndustrie, Penge, og selv dets Repræsentant, Crediten, er i høi Grad svækket. Saalænge Krigen stod paa, vare Forventningerne spændte, og man lovede sig gyldne Frugter af en kommende Fred. Den kom, men Frugterne udeblev. Høsten af den store og blodige Udsæd svarede aldeles ikke til Forhaabningen. Paa en unaturlig Anstrængelse fulgte nødvendigen en unaturlig Slappelse. - Jkke blot Engelland, men næsten hele Europa, har i den ny Verden, en mær tig og farlig Medbeiler. En heel Verdensdeel er i den Henseende udsat for samme Fare som enkelte Stater. Enhver Aftagen og Tilbagegang af den Natur, er umærkelig, men netop derfor desto farligere. Rom, eengang næsten det samme, som hele Europa nu tilsammentagen, sank, uden at det selv anede det. Hvad der hændte denne Kjæmpe stat, maa ogsaa kunne hande Europa. Spørger, man hvad det skal gjøre, for at forekomme denne Undergang, saa kan Svaret ikke blive andet endat det skal befæste Borgerfrihed og Borgerheld; at det skal frivilligen indrømme sine Beboere de Menneskerettigheder, der tilkomme dem: at det skal ved samvittighedsfuldt at holde Tro og Love, søge at gjenvinde den tildeels tabte offentlige Tillid, at det skal søge at gjøre det saa let som mueligt for den stræbsomme Borger, at have sit klækkelige Udkomme; at det skal løsne hvert Baand, der nedker Sielen, og knuse hver Lænke, der gjør den frie Mand til Træl, og dræber Lysten til Flid og Drivtighed, kort, at det skal sørge for, at man kan finde hjemme, hvad man søger i en anden Hemisphære, og det vil da undgaae den Skjebne at blive et andet Rom.