Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1837-07-18
Jndsendt. Om det befrygtede Schisma i Selskabet for Trykkefrihedens rette Brug. Der er i den senere Tid bleven talt og skrevet saa meget om et befrygtet Schisma i Selskabet for Trykkefrihedens reete Brug, at denne Sag sikkert kan ansees for at være en af de vigtigste for det nævnte Selskab, hvorfor den og kan gjøre Krav paa at blive behandlet af enhver, der ikke deeler de hidtil fremsatte Anskuelser. For den, der blot med nogen Jnteresse har fulgt Selskabets Virken, kunne det neppe være paafaldende, at en Meningsforskjellighed tidligt eller seent maatte fremkalde en Deeling af Selskabet, og det saa meget mindre som Alt paa den første Generalforsamling i Kjøbenhavn de meest forskjellige Anskuelser søgte at gjøre sig gjældende. Det, der for Tiden fornemmelig derfor bor komme under Overveielse er, om en Adskillelse, et Schisma, kan forebygges ogsaa i Fremtiden, eller om denne, hvad vi meget befrygte, ikke kan undgaaes, den da ikke hellere bør fremkaldes strax, end opsættes til en Tid, hvor den maaskee kan virke langt meere skadelig, ved nemlig at hemme Selskabets Virken, naar man netop kunne vente sig en gavnlig Følge af denne. Den Omstændighed at Meningerne ere meget deelte om hvorvidt Selskabet ved posttive Handlinger bør søge at fremkalde en større Yttringsfrihed, eller hvilkensomhelst anden Forandring i den bestaaende Presselovgivning, eller det kun bør indskrænke sig til at benytte den saakaldte Trykkefrihed, vi nu ere i Besiddelse af, indeholder i sig alene saa rigeligt Stof til Strid, at en varig Enighed alene ved dette ene Punkt, og uden Hensyn til de andre Stridspunkter, ikke med mindste Rimelighed kan ventes. Er det derfor, som vi formene, indlysende at Enighed ikke i lang Tid vil blive herskende i Selskabet, da kunne vi ikke troe andet, end at det maa være langt gavnligere for de forskjellige Partier at Adskillelsen, skeer nu, end opsættes til længere hen i Tiden. En kraftig En Virken til et bestemt Maal, er ikke tænkeligt af Mænd, der nære saa forskjellig Mening om Midlerne hvorved dette skal naaes, som de, der nu ere fremsatte i Trykkefriheds=Selskadet. Opnaaes derfor nu en øieblikkelig Vaabenstilstand, thi om varig Fred kan der ikke være Tale, mellem de stridende Partier, da vil denne kun bevirke en Vedvaren af den sygelige Existents hvorom Selskabets Ugeblad formeentlig bærer et slaaende Vidnesbyrd, men en saadan Existents kan ingenlunde være Selskabet eller dets Øiemeed gavnlig. At Selskabet i sin korte Bestaaen alt har vundet saa mange Medlemmer, kan neppe tilskrives Selskabets videnskabelige Virken, eller Tilfredshed med dets Ugeblad, skjøndt saadant er paastaaet af Formanden i Generalforsamlingerne i Kjøbenhavn, men maa vistnok ene tilskrives den Tillid Publikum nærede til de Mænd, der stillede sig i Spidsen for Selskabet, og til de Forhaabninger man nærede om bedre Tider, naar Selskabet først ret havde udviklet sig. Denne Tillid og disse Forhaabninger ere imidlertid senere betydelig aftagne, og vil man ikke paa en uforsvarlig Maade ødsle med dem, til ubodelig Skade for andre Foretagender, da er det unægtelig paa den høie Tid, at Selskabet atter viser sig dem værdig, men dette kan, det er vor faste Overbeviisning, ikke skee under de nærværende Forhold. Erfaring har vel lært os, at intet Blad, og intet menneskeligt Værk, har vundet Alles bifald, men den har og lært os, at denne Lempen sig efter Alle, til enhver Tid har havt de sørgeligste Følger og tilintetgjort de gavnlige Virkninger af mangt et stort Foretagende, og det var i Sandhed ikke ønskeligt at Selskabet for Trykkefrihedens rette Brug endnu skulle afgive et Beviis paa Rigtigheden af denne Erfaringssætning.