Københavns Adresseavis, 1770-12-14
1. Om de dyre Tider paa Føde=Vahre og Handelens Svaghed i Dannemark. Lige saa vist som det er, at en stor Maskine, der bestaaer af mange Hiul, geraader i Uorden, naar et eller andet Hoved=Hiul forrykkes, lige saa vist er det, at alle Fødevahrene i en Stat stige til en uordentlig Høyde, naar et eller andet Levnets Middel enten mangler eller bliver umaadelig betalt, lige meget af hvilken Aarsag. Betragte vi Fødevahrenes umaadelige Priser i vort kiære Dannemark, da maa man græde derover; Spørge vi om Aarsagerne, da ere de utallige; De fleste af dem have sin Grund i Egennytte, kun nogle faa i Vanskiebnen, men næsten alle kan forebygges. Vi boe midt i et Kornland, som i mange Aar (Gud være Lov) ingen betydelig Misvært har trykket; et Land, som kan forsyne ey allene Norge, men andre Steder, og dog ere Priserne her saa ulidelige, at man circa 100 nogle og firesindstyve Mile herfra, høyt op i Norge, (et Land, som maa have sit meste Korn af andre) kan kiøbe en Tønde Rug 6 a 7 Mark ringere end her i Kiøbenhavn, hvor man boer, saa at sige midt imellem Korn=Agre, og daglig kan lange til Jyllands og Fyens Sædevahre. Sandt nok er det, en fri Jndførsel forebygger Korn=Vahrenes utaalelige Priser Nordenfields i Norge, men lige saa sandt er det, at en alt for stærk Udførsel har fordoblet Priserne. i Danmark. Man raaber gemeenlig paa Jordegodsernes høye Priser, Vist nok giøre de endeel. Men spørger man atter, hvoraf de komme; saa bliver Udspringet det samme; Thi enhver som eyer Penge, og seer Landproducterne saa umaadelig at betales, legger sine Capitaler i Jordegods. Denne Gevinst danner Proprietairer og Forpagtere, og af dem igien avles Kornpugere. Men den vigtigste Aarsag er denne: At de, som eye de største Godser, have en Tidlang havt for megen Jndfindelse i Landets Regiering. Thi naar Oplage og alt for stor Udførsel have gjort Priser, noumaadelige, og en nødvendig Indførsel instændig er bleven begiert, da have de været mægtige nok, for at hindre dens Tilladelse indtil en saadan Tid, at den har været umuelig, Thi at tillade fremmed Korns Jndførsel paa en Tid, naar Vinteren giør Seilladsen umuelig, og at indskrænke denne Tilladelse just inden de Maaneder, som Jsen lukker Søen, er det selv samme, som at ville mætte en Hungrig med Lugten af Maden. Det er overalt slet bevendt med al Slags Handel i et Land, naar de som ere alt for mægtige, have Fingrene deri; thi da blive Tilladelser og Forbude dannede efter deres egne Fordeele, men det Almindelige maa betale Lavet. Ministre bør være Ministre, og Handelsmænd Handelsmænd; thi ellers blive de Første, Alleting, og de Sidste Staaddere. - Dette er een af de vigtigste Aarsager til Korn Prisernes umaadelige Høyde. Gud være Lov vor vise Konge har sat en Grændse for dem, ved at forbyde Kornets Udførsel. Gud give det maatte behage Kongen at tillade dets frie Jndførsel, den kunde vist ikke skade; Thi foruden det, at Østersøens Korn=Steder, for nærværende Tid, lidet eller intet have at miste, saa vilde Jndførselen forbyde sig selv, naar Priserne i Landet bleve ringe, Man vil nok indvende: at adskillige Jordegods=Eyere ville blive ødelagde ved Korn=Prisernes Nedsættelse. Hertil svarer jeg: En slet Feldskiær, som ey afhugger et lille Lem for at redde det hele Legeme. Men deres Ruin kan gjerne forebygges, thi naar de som have kjøbt Jordegodser til de høyeste Priser, tvile paa at kunde bestaae, da vil jeg give dem et Raad: De kan ikkun uddeele sine Godser i smaa Stykker, og sælge dem, de ville vist ey mangle Kiøbere; derved blive de skadesløse og Jordene ulige bedre dyrkede; Thi en kyndig Bondemand, som selv driver sin Jord, udbringer mere af hver Tdr. Hartkorn, end en Proprietair, som maa see med andres Øyne, og ofte seer kun lidet, fordi han har for meget at oversee. Det var at ønske, at Korn=Magaziner bleve anlagde, enten for offentlig, eller private Folkes Regning. De kunde kraftig hindre Prisernes Høyde, naar de bleve anlagde paa rette Maade og med den fornødne Jndskrænkelse. Naar for Exempel, saadanne Magaziner aldrig oftere maatte aabnes til Udsælgning, end naar Kornet galdt 13 Mark, og igien tillukke, naar Prisen var 2 Rdlr., da vilde man altid holde det i en stipuleret Priis imellem 12 og 13 Mark. Det er egentlig Rugen, jeg taler om. Saasnart den faldt i Prisen, fuldt de andre Sædevahre med. Thi i For høyelse og Nedsættelse trækker gemeenlig den ene Deel den anden med sig.