Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-07-27
Den 7de Julii varen skrækkelig Dag da et frygteligt Blodbad forefaldt i Madrid. Jnden Dagen frembrød vare 700 Mand af de Gardere, som stode i Prado rykkede frem til Sclens Port og fordreve Vagten ved Postgaarden. Derfra trængte de ind i Naboegaderne og vare selv saa dristige at trænge frem til Plaza Major hvor 2000 Militser stode opstillede med 2 Kanoner, men disse giorde en frygtelig Jld paa dem. Flere Fægtninger forefaldt i Gaderne, men overalt laae Oprørerne under. De constitutionelle Tropper udraabte: længe leve Friheden længe leve Constitutionen, og nedsablede deres Modstandere. Oprørerne mistede henimod 100 Mand og Militserne. mistede ligeledes nogle Folk. Resten af Garderne sloge sig igiennem og stødte til deres Kammerater. Jmedens dette passerede midt i Staden, hvorved Generalerne Balasteros og Palarea vare til Hest i Spidsen for Nationaltropperne, lod General Morello giøre et Angreb paa de Kgl. Stalde, som nogle Detaschementer af Garden holdt besat. Efterat Staldene vare indtagne med Bajonetterne, saa blev Slottet beleiret. Man plantede Kanoner rundt omkring og besluttede at bringe Roe og Orden tilveie inden Aftenen. Men nu gavman efter i Slottet, pludselig blev et hvidt Flag plantet over det og en Deputation med et Parlamentair Flag blev afsendt til Morillo hvorpaa Fiendtlighederne standsede. Den vermanente Deputation af de Cortes havde slet ingen Forbindelse med Ministrene, disse vare indsluttede i Slottet, den forsamlede derfor en Junta, som bestod af to Stadsraader, to Medlemmer af Provinsial Doutationen, tre Medlemmer af Municipalitetet og to Generaler for at tage det Budskeb i Overveielse, som Kongen havde sendt til dem og som havde til Formaal at overlægge hvorledes man skulde giøre Ende paa de Myrderier, som de rebelliske Garder havde foraarsaget. Marqvien af Cosa Sarria, tilligemed Batallions Cheferne Heron og Salcedo overbragte et Budskab. De erklærede i Kongens Navn, at Hs. Majestæt vel ønskede at giøre Ende paa al Blodsudgydelse; men han holdt det for at stride imod sin Kongelige Ære, naar Garderne skulde afvæbnes, som man havde isinde. Det kom nu til levende Debatter derom. De Deputerede forsvarede Kongens Budskab med Eftertryk, men man blev enig om at svare Hs. Majestæt: at Høistsamme til Beviis paa at han nyder den Frihed som udkræves for at store Statsanliggenderne, maatte betroe sin Bevogtning til sine troe Undersaattere og ikke til en Garde, som har plettet sine Laurbær med de skrækkeligste Troeløshed. Man fremfatte nu to Betingelser: at de to Batailloner, som holdt sig indesluttede i Slottet, skulde udmarschere med deres Vaaben men uden Munition til to nærliggende Landsbyer. Derimod skulde de fire Batailloner, som støde opstillede i Prado og hvortil de Soldater vare stødte, som havde reddet sig i Fægtningerne paa Gaderne, levere deres Vaaben fra sig ved Slottets Port og personlig overgive sig til de constitutionelle Tropper. Jmedens disse Underhandlinger gik for sig, forlode flere Detaschementer af Garden deres Rækker, og opstillede sig under Frihedens Fane. Nu begyndte man at exeqvere de 10 Artikler, hvorom man var bleven enig. De to Batailloner, som vare i Slottet rykkede ud og marscherede lause giennem Militsernes Rækker. De 4 andre Batailloner opstillede sig nu i Prado, for som man troede at udlevere deres Vaaben; men da Militserne og endeel af den saakaldte hellige Bataillon nærmede sig for at modtage Vaabnene og Mandskabet, som skulde giøres til Fanger saa bleve de modtagne med en frygtelig Salve; men nu styrtede de sig rasende over Garderne og anrettede et skrækkeligt Blodbad imellem dem. De, som kunde, flygtede over en stor Sidetrappe ved Slottet til en Landevei der fører til Estremadura; men der bleve de forfulgte og naaede af Kavalleriet og Artilleriet under Generalerne Morios, Ballasteros og Riegos Commando. De bleve nedhuggede uden Barmhiertighed, indtil en meget mørk og stormfuld Nat giorde Ende paa Blodbadet. Mangfoldige Gardere ere blevne dræbte hvoriblandt deres General Grev de Muy en født Franskmand. Saasnart Garden var rykket ud af Pallastet besatte Regimentet Don Carlos alle Poster deri. Den heele Kongelige Familie henflød i Taarer, indtil Folkemængden, som var trængt ind i Slotsgaarden var bleven adspredet.