Viborger Samler, 1839-06-12
Jfølge de nyeste Efterretninger er Espartero sysselsat med at befæste Ordung. Jndtagelsen af Balmaseda har foraarsaget stor Bestyrtelse blandt Carlisterne. Maroto havde forespurgt sig, om han turde rømme Staden. Man havde svaret ham: kun i yderste Nødstilfælde. Thiers og det venstre Centrum. Man maa vel lægge Mærke til, siger Journ. des Debals, at vi ingenlunde paastaae, at Hr. Thiers ikke skulde være værdig til at anføre og lede et Parti. Hans Aandslivlighed, der især glimrer i Farens Dage, hans sjeldne Forstandsmidighed, den Lethed, hvormed hans Jndbildningskraft formaaer at paatage sig de forskjelligste Røller og Følelser, Alt dette gjør ham til en saare vigtig Mand for det Parti, han vælger. Men det vi betvivle er, at han endnu er det venstre Centrums Chef. For at vise sig i hele sin Styrke behøver han maaskee en Modvægt mod hans Phantaster og Lidenskaber. Han behøver den Holdning og det Tilhæng, som Magten giver. For Tiden gives der kun faa stabile Partier, der udgjøre et Heelt. Vi troe hverken paa det høire eller venstre Centrum Varighed og nære den samme Tvivl om det Parties Bestaaen, som forhen fulgte Hr. Barrots Banner. Der gives ingen andre Partier, end de, som have Principer at forsvare og gjøre gjældende. Paa Grund heraf see vi kun to Partier, nemlig det, som hylder Constitutionen og Dynastiet af 1830, og det, som ikke hylder disse. Man danner intet Parti med Lidenskaber og personligt Nag. Hr. Thiers vil vedblive at være Chef for det venstre Centrum; godt Men vi see ikke, at dette vil vedblive at staae under hans Anførsel. Vil man være General, maa man have en Armee og give den Feldtraabet. Eller hvad skulle vi troe, naar vi see Generalen give een Ordre og Armeen følge en anden, Vel vide vi, at en saa god General, som Hr. Thiers, i saa urolige Dage, som vore, kan skaffe sig en Armee; men det er ikke længere den samme, og det maa han betænke. Sagerne staae saaledes. Hr. Thiers Journaler erklære, at han med Hensyn til det ny Ministerium maa indtage en forsigtig, mistroisk Stilling. Hr. Billaut, en af det venstre Centrums Armees Officerer, en talentfuld Mand, som Constitutionel nyligen roste, rigtignok lidt mindre, end Hr. Du faure, som den nu saa heftigt angriber; Hr. Bil lant erklærer, at man maa understøtte det nærværende Ministerium. Saaledes siger Armeen ja, hvor Generalen siger nei. Et andet Medlem af venstre Centrum, Hr. Bondet, er nyligt bleven udnævnt til General-Justitssecretair, det er sikkert ikke for med Hensyn til Ministeriet at indtage den af Constitutionel anbefalede forsigtige mistroiske Stilling. Det er sandt, hvergang Hr. Thiers seer sig forladt af en af sine gamle Venner, udslynge den venstre Sides Journaler Banstraalen mod den Deputerede, som afryster Aaget. Det er en Forræder, sige de, ret som om dette Ord var nok til at forklare og gjøre Alt godt igjen. Banstraalen er kun en Udvei i Mangel af noget bedre og han tillader kun Jnvectiver mod sine fordums Tilhængere, fordi han ikke kan holde fast paa dem. Paa den ene Side sees dHrr. Pas sy, Dufaure, Teste, Sauget, Bondet, Bil laut og paa den anden Hr. Thiers ganske alene. Hvor er det venstre Centrum. J Tragedien vide vi vel, at Achilles allene forfærder Hæren og adskiller Guderne, men i Kammeret gaaer det ikke saaledes til, og naar man paa den ene Side seer de vigtig ste Mænd af det venstre Centrum, og paa den anden en enkelt, rigtignok udmærket, men dog kun enkelt Mand, naar man forgjeves eftersporer, hvilke Principer Hr. Thiers har beholdt og hans Venner, skulle have afsvoret, veed man i Sandhed ikke hvad det store Ord "Forræder skal betyde, saa veed manikke hvilken af Parterne det tilkommer at betjene sig deraf, enten Hr. Thiers mod sine gamle Venner, eller disse mod ham. Dersom det venstre Centrum havde en reen og klar, af Hr. Thiers udtalt og iværksat, af de Andre forladt Troesbekiendelse, vilde vi ikke længere være i Forlegenhed; men hvor findes en saadan Troesbekiendelse, Vi forlange Principer, og man taler til os om personlige Antipathier. Troer man da virkeligt, at det er et constitutionelt Princip, at paatvinge Kongedømmet den Mand til Minister, som er det den ubehageligste? Er det at mishage Kronen, Nok til at være den meest constitutionelle Minister af alle forhenværende, nuværende og tilkommende, At mishage Kongen er sikkert ingen udelukkende Adkomst, naar man selv har Principer. Men hvor der ingen Principer er, kan det, at mishage Kongen, ikke give noget Retskrav paa Ministeriet. Det er sikkert dette, som det venstre Centrums Medlemmer have indseet. De have seet, at de ikke længere havde Principer at hævde, og at der kun var een Mand at skaffe Seiren; de have uden Tvivl tillige seet, at denne Mand vilde triumphere paa en altfor personlig Maade. De have forladt ham. Den er intet Forræderi, det er en Skilsmisse. Hvad følger af Alt dette At Hr. Thiers, trods alle Constitutionels Jndsigelser derimod, ikke er Chef for venstre Centrum. Hvorfor er han da Chef Maaskee for en levende, skjærende, bidende Presse, og i Kammeret maaskee ogsaa for en kjæk, overmodig, eventyrlig venstre Side, som mindre hylder Principer end Lidenskaber og er høist forskjellig fra den venstre Side under Hr. Odilon Barrots Anførsel. (B. T.)