Jyske Efterretninger, 1771-01-18
Slutningen af Betragtninger over Tiden. Sophistron skal ikke være min Veyviser i Videnskaberne: men han fortiener desuagtet en Slags Opmærksomhed: Hans Udseende er mager, bleg og sygelig, han skyer alle Mennesker, og er den heele Dag til ogsaa den halve Nat saa nedgravet i sine Bøger, som om han egentlig hørte deriblant. Kunde man ret undersøge hans Tænkemaade, saa vilde formodentlig hans Hierne ligne det Bord, han sidder ved. Jeg besøgte ham nyelig, fordi jeg ved en Hændelse var kommen i Erfaring om en Sandhed, som jeg troede, kunde være ham ubekiendt; Men jeg bedrog mig ikke lidet; thi han vidste det alt, jeg troer, endogsaa i Søvne, og da jeg af hans lærde Rasenhed kunde neppe holde mig fra at lee, saa søgte jeg derfor, saasnart mueligt, at komme bort. Hvor længe skal Sophistro. 20 Rd. phistroner og Kleanter leve, til de blive kloge, hver Fornøyelse hos dem er Beviis paa Sielens Tvang, hvorfor vil de da ikke udvælge de allerædelste og nyttigste Forlystelser, Forlystelser, som ere tilstrækkelige at fyldestgiøre den Drift og den Begierlighed, Sielen har at underrettes om Sandheden. Naar du sammenligner dit Liv, Kleant, med hiin Kepser, som sagde: Amici, diem perdidi, kan du da ikke blive rød, Du ønsker dog gierne at være anseet, vil du da ikke søge at ligne en Regent, Og er dette Exempel for gammelt, saa vælg dig en anden, som ved ædelmodige Gierninger viser at have samme Tænkemaade. Ol vilde du betænke, hvad der endogsaa i en eneste Dag kunde udrettes, Skal det regnes for intet, at man erhverver sig nye Jndsigter, at man oppasser sit Kald, forretter sit Embede, giør sig beqvem til Fædernelandets Tieneste, og værdig til en almindelig Høy agtelse? Nogen Tid tager Søvnen bort, noget Sygdommen, og det øvrige - det vil man kaste bort. Tiden er det, Kleant, som kan give os en Rigdom, hvilken endogsaa de prægtige Palladsers Beboere til savne, og dog skiøtte vi intet om den, alle Ting om os ere i Bevægelse, Himmelen og Jorden arbeyder, og vi, vi ere ørkesløse, ligesom et Slags Dyr, der skal sove best, naar man giør meest Allarm. De fleeste Mennesker ere saa lykkelige at beholde deres Sundhed, indtil de giøre sig Umage for at tabe den. Og Tiden tilbyder sig villigen og gjerne at berige os, indtil vi paa en voldsom Maade skyde den fra os; Men kommer Sygdoms Nød, da hører man Mennesket jamre sig, og er Tiden fløyen os forbi, da vaagne vi op. Ja, raaber Clcant, man kan ogsaa giøre Tiden alt for vigtig; Ungdommens Aar maae jo være Fornøyelses Aar, naar man begynder at blive aldrende, saa kan man beregne sin Tid, de fleeste anvende jo deres Tid paa den Maade; Man er jo skabt til at være lyksalig, og hvorfor skulde man finde Smag i saadan Levemaade, om den ikke var god, Den rette Brug af Tiden er ogsaa alt for vanskelig, saa stor en Forandring er snart umuelig, og mig, maae jeg tilstaae, vilde Ensomhed ogsaa bliveutaalelig. Jeg negter ikke, Cleant, at din Ungdom skal være lutter Glæde, det skal din heele Livstid være, men en bestandig Glæde, ikke den, du meener, ikk saadan Glæde, som tilbyder sig med leende Gebærder, og formedelst dine ivrige Ønsker synes delig, forladende dig med nedbøyede Øyne, med Uformuenhed, og med Overbeviisning om dens Ufuldkommenhed, den meener jeg ikke, Ney, saadan Glæde, som er bestandig og uryggelig, som alle Tider bliver større, ja endogsaa skal fortsættes i Evigheden. Skal det være Fornøyelse, er det Lyksalighed, Cleant ikke at være sig selv bevidst, Bestandig at leve i saadanne Forlystelser, som ikkun ere det for en forvendt Smag, og efterat have gjort Vold paa sine Tilbøyeligheder; saa maae jeg sige om denne Glæde, det Horatius siger om Rigdom. Jeg ønsker den ikke. Og, hvor veed du din AlderCleant har et Orakel, ligesom i fordum Tider, sagt dig den Gavner det vel at bruge Tiiden, hvorfor da først i en Alder, som den mindste Deel af Menneskene opnaae, og som endog saa er ubeqvem til det, dine beste Leve=Aar burde have været anvendte til Kan det hielpe dig, at mange ere ligesaa daarlige som du, saa kan jeg intet sige imod; men jeg beraaber, mig paa din egen Overbeviisning, Cleant, har du ingen Øyeblikker, da du føler, at alle Gøglerier ere uformuende til at mætte din udødelige Siel, Vilde du tage disse faa Øyeblikker i Agt, saa kunde det opnaaes, som du siger dig at være skabt til, nemlig Lyksalighed. Nogle have maaskee brugt Fornøyelser, naar de af nyttige Arbeyder vare trætte, de har fundet dem yndige, de har forrelsket sig i samme og omendskiønt Fornøyelserne holdte op at være det, de tilforn, vare, saa har man neppe mærket saadan Forandring. Smagen er altsaa ved saadanne og fleere Lyksaligheder bleven fordervet, dersom det ikke var, dersom uendelige Exempler, ikke beviiste, hvor til vi tage Feyl, saa havde du Ret, Kleant, at, hvad der behagede os, maatte være godt; men nu vidner det allerne om din Elendighed, at du maae tage Tilflugt til saa vaklende Støtter. Den rette Brug af Tiden er ikke saa vanskelig, som du deels troer, deels ønsker at ind vilde os; Forsøg det kun til og ikke paa eengang, alt meere og meere, ligesom du finder, at Videnskaberne lønne deres Elskere. Der har fleere været af de Tanker, men Erfaringen har bragt dem tilbage, de har alleeneste beklaget, at det ey tilforn er skeet. Forandringen holder op at være umuelig saasnart du holder op at forestille dig den saaledes. Sandt er det, vil du ved første Forsøg strax tabe Haabet, saa vildet gaae hermed, som med alle Ting, der ere af nogen Slags Vigtighed. De fleeste Opfindelser, har de ikke deres Aar 4de. sag i Folkes utrættelige Fliid, og hvilken Opfindelse gavner meere end vel at bruge Tiden, Ol vilde du tage det i Agt, Kleant vilde du tit og med Alvorlighed overveye den herlige og ypperlige Belønning, Tidens agtsomme Brug, meddeeler, saa kan skee-- Dog naar du alle Tider raaber, at Eensomhed vilde blive dig utaalelig, og du beskylder den behageligste Tidsfordriv for at være en utaalelig Eensomhed, hvad nytter det da at ville overbervise dig, Kleant, nedsiunken, som du er, under forudfattede Meeningers tunge Byrde og fordervede Sandsers Forlystelser, Er ingen Ting stærk nok til at vække dig. Evighedens Nat skal vise dig, hvad det er at foragte en af Himmelens ypperligste Velgierninger, Sommerfuglen og Myren.