Viborger Samler, 1835-01-08
Udenlandske Efterretninger. J en Skrivelse fra Constantinopel af 11te Decbr. hedder det: "Hvis Gjæringen i Syrien vedvarer endnu længere, saa vil det neppe være muligt at gjenoprette Roligheden uden et afgjørende Skridt fra Portens Side. Dagligt indtræffe Efterretninger, der indeholde den sørgeligste Skildring af hun forhen saa blomstrende Land og forudsige en Catastrophe som uundgaaelig, hvis det skal tillades Jbrahim Pascha at vedblive at husere der uden Jndskrænkning. Sultanen tager sig Syriens betrængte Stilling nær til Hjerte, og han vilde være beredt til ethvert Offer, naar man kunde overbevise ham om, at den overmodige Seierherre ved Konieh vilde forsones og det paa Syrierne hvilende Tryk lettes. Det er ei engang muligt for de mod Porten venskabeligt sindede Magter, at berolige den desangaaende, og saaledes kan det ei komme os fremmed for, uophørligt at høre tale om Krigsrustninger. Endnu i den forløbne Uge bleve atter 19 Escadroner let Cavallerie, 9 Batailloner Jnfanterie og en Artilleriepark af 42 Kanoner overskibede herfra til Asien, for at forstærke Reschid Paschas Armee; paa den anden Side er Jbrahim heller ikke uvirksom, men ruster sig saa stærkt han kan. Hvad Andet skulle slige Anstrængelser af to forbittrede Modstandere føre til, end til alvorlige Begivenheder. Vistnok maa Jbrahim være meget forsigtig, og ikke vove sig langt frem; hans Stilling er critisk og kan let blive fortvivlet, saasnart der hersker større Enighed blandt hans Fiender, og han giver dem Leilighed, til at forsøge deres forenede Kræfter imod ham. Porten alene, med al dens militairiske Kraftudvikling, frygter han vel ikke; men forenet med de adsplittede Jnsurgentskarer i de nyerhvervede Provindser torde den blive ham farlig. At forhindre dette er hans Tactik, og derfor trænger han saa ivrigt paa den ottomanniske Armees Bortfjernelse. Men Porten har gjennemskuet ham; den veed, at dens Troppers Afmarsch vilde give Ægypterne frie Hænder, til uforstyrret i Syrien at kunne qvæle den herskende Aand, uden at udslukke det Had som Jbrahim og hans Fader føle mod den (Porten) og uden at have gjort Fjenden til Ven. En Eftergivenhed fra dens Side vilde kun tjene til, endmere at befæste det ægyptiske Herredømme, og siden gjøre Paschaen endnu fordringsfuldere mod Sultanen. Derfor er det heller ikke sandsynligt, at Reschid Pascha vil forlade sin nærværende Stilling, eller at overhovedet Forholdene vorde gunstigere og de stridende Partier i Fred udsone sig. De europæiske Ambassadeurer synes at føle dette; og man maa ikke undres over, at de aflægge Beretninger til deres Hoffer i en Aand, der lade forudsee overordentlige Begivenheder og fordrer Opmærksomhed. Saaledes synes ogsaa den engelske Escadre, om hvilken det hed flere Gange, at den vilde seile til Nauplion eller Malta, for der at overvintre for det første at beholde sin Station ved Smyrna og at ville oppebie, hvad der skeer i Syrien. At i Øvrigt de store europæiske Magter ere enige om det orientalske Spørgsmaal, er uden for al Tvivl, og de have gjentagne Gange erkjendt, ikke at ville taale nogen ny Forurettelse mod Porten. Den engelske Esca dres Nærværelse kan altsaa kun tjene til Beskyttelse, for de engelske Undersaatter, eller til at afholde Jbrahim fra et afgjørende fjendtligt Skridt mod den ottomanniske Armee, hvis det, efter forgiæves Forestillinger angaaende dens Bortfjernelse, skulde falde ham ind, at angribe den. Efter al Sandsynlighed vil dette ikke skee af de selvsamme Grunde; ogsaa synes efterhaanden de Hjælpekilder at udtørres, der tillode Mebemed Ali, at holde en for hans Stilling saa ualmindelig stærk Armee paa Krigsfod. Man veed, at han er i stor Pengeforlegenhed, og at alle Bestræbelser for at skaffe sig Fonds ved Laan have være, forgiæves, hvoraf man kan slutte til den Grad af Tillid, han indgyder i England og Frankrig, da andre Lande i de meest critiske Tider, og Porten under alle Omstændigheder have fundet beredvillige Contra henter. Dette er imidlertid ikke til Hinder for, at de franske og engelske Agenter i Alexandria vise stort Venskab for Mehemed Ali, skjøndt deres hele Opførsel viser, hvor lidt alvorligt de mene det. Først nylig har den engelske Consul, hvem Mehemed anmodede om at skaffe ham nogle Mønstergeværer af en ganske ny engelsk Opfindelse, ikke alene opfyldt dette Ønske, men i sin Regjerings Navn gjort Paschaen en Foræring af flere tusinde slige Geværer, der strax benyttedes til Bevæbningen af tvende Militsbatailloner. – Den ægyptiske Flaade laae for Størstedelen for Anker ved Alexandria, og Mehemed Ali var ikke reist til det Jndre."