Berlingske Tidende, 1810-02-19
Keiserens Brev til Prindsen af Asturien, datteret Bayonne, den 16de April 1808. Min Broder, Jeg har modtaget Deres Kongl. Høiheds Brev De ville, af de Breve som De har modtager fra Kongen Deres Fader, kunne erfare den Jnteresse jeg stedse har havt for Dem. Deres Kongl. Høihed ville tillade mig at jeg i nærværende Omstændigheder tale aabenhiertig med Dem, Ved min Ankomst til Madrid haabede jeg at bevæge min Kongl. Ven til adskillige fornødne Reformer i sine Stater, samt give den offentlige Mening nogen Fy destgiørelse. Fredsfyrstens Afsættelse syntes mig baade for hans egen og de Undergivnes Skyld, at være fornøden. De nordiske Anliggender have sinket min Reise. Begivenhederne i Aranjues indtraf. Dommer er jeg ikke over det som er forefalder, ei heller over Fredsfyrstens Adfærd; dog veed jeg meget godt at det er farligt for Konger at vænne Folket til at udayde Blod og forskaffe sig selv Ret. Jeg beder Gud at Deres Kongl. Høihed ei engang skulde faae Troen deraf i Hænde. Det er ingen Fordeel for Spanien at skaber en Prinds, der har ægtet en Prindsesse af det Kongl. Blod, og tillige regieret Kongeriget saa længe. Han har ingen Venner meer. Deres Kongl. Høihed skulle heller ingen mere have, naar De engang maatte vorde ulykkelig. Folket hævner sig da gierne for den Hyldest de engang viste os. Hvorledes kunde man deruden paaføre Fredsfyrsten Proces, uden tillige at paaføre Dronningen og Kongen, Deres Fader, den, Denne Proces vil nære Partiernes Had og Lidenskaber. Resultatet deraf vil vorde sørgelig for Deres Krone. Deres Kongl. Høihed har ingen Rettigheder uden dem Deres Moder har overdraget til Dem. Naar Processen vanæret Deres Kongl. Høihed, saa sønderriver De selv Deres egne Rettigheder. Gid De dog vilde tillukke Deres Øer for svage og troe øse Raadgivere! Deres Kongelig Heihed har ingen Re til at dømme Fredsfyrsten. Hans Forbrydelser, hvis samme vorde ham forekastede, tabe sig i Thronens Rettigheder. Jeg bar til yttret det Ønske at fredsfyrsten maatte vorde udelukket fra Regieringsforretningerne. Venskabet med Kong Carl her ofte bevæget mig til at tie og bortvende mine Øine fra de Svaghede, der vare klædede til hans Hengivenhed for ham. Vi Mennesker ere nogle Stakler, Svaghed og Vildfarelse ere vore Særkiender. Dog alt dette kan endnu jevne sig; kuns Fredsfyrsten maatte blive forviist fra Spanien, og jeg tilbyder ham et sikkert Tilflugtsted i Frankrig. Hvad Carl den 4des Redlæggelse af Regieringen angaaer, da har samme fundet Sted, i et Øieblik, da mine Armeer bedækkede Spanien; og i Eurorts og Efterverdenens Øine maatte jeg synes at have sendt en Mængde af Tropper didhen, allene for at styrte min Bundsforvandte, min Ven fra Thronen. Som Naboe=Souverain er det mig tilladt at ville kiende denne Begivenhed, førend jeg erkiender og samtykker i den. Jeg siger Deres Kongelige Høihed det, Spanierne, den hele Verden siger jeg det Har Kong Carl af eget frit Valg nedlagt Regieringen, er han ei bleven tvungen dertil ved Jnsurrektion og Opstanden i Aranjue, saa giør jeg ingen Vanskelighed imod at samtykke i den, og jeg erkiender Deres Kgl. Høihed for Konge af Spanien. Jeg ønsker derfor at tale med Deres Kongl Høihed om denne Gienstand. Den Forsigtighed jeg i en Maaneds Tid har iagttaget, i Henseende til disse Anliggender, maae være Den Borgen for den Støtte de ville finde i min, hvis Faktioner, de være hvilketsomhelst de ville, skulde forurolige Dem paa Deres Throne Da Kong Karl meddeelte mig Tildragelserne i sidste October Maaned, angreb saadant mig smerteligt, og jeg formoder at jeg, ved de Jnstnuationer jeg har gjort, har bidraget til det gode Udfald af Begivenhederne i Escurial. Deres Kongelige Høihed havde Uret; til Beviis derpaa anfører jeg Brevet de skrev til mig, som jeg bestandig har villet ignorere. Skulde De vorde Konge, da ville De komme til at erfare hvor hellige Thronens Rettigheder ere. Ethvert Stride hos en fremmed Souverain fra en Kronprindses Side er strafskyldigt Til udsvævende Snak, til Folk opstand kan Deres Kongelige Høihed, sætte Mistillid. Man kan begaae Mord paa enkelte af mine Soldater, men Spaniens Ruin skulde vorde Følgen deraf. Allerede har jeg med Misfornøielse seet, at man i Madrid har udspredet Breve fra General Kapitainen i Katalonien, samt gjort alt hvad man kuns kunde for at ægge Folket til Oprør. Deres Kongelige Høihed kiender tilfulde mit Sindelag; De see at jeg svæver mellem forskiellige Jdeer, der behøve et Hvilepunkt. De kunne være forvisset om at jeg, i alle Tilfælde, skal forholde mig imod Dem, som imod Kongen Deres Fader. Vær De ligeledes forvisset og min Attraae efter at bilægge alt og finde Leilighed til at give Dem Beviser paa min Velvillie og fuldkomne Høiagtelse! Derhos beder jeg Gud, at han vil tage Dem, minBroder, i sin hellige og værdige Varetægt.