Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1834-05-09
Efter de spanske Coloniallove havde han forbrudt Livet, men han flygtede til Bjergene, og tilbragte. der hele 5 Dage uden Næring; den 6te Dag stødte han paa nogle Sorte, der ligesom ham vare flygtede, og det lykkedes dem at fange en Snees Skildpadder. Men Harvey, som ikke yndede dette vilde Liv, skilte sig fra sine Ulykkeskammerater, og var saa heldig igjen at komme til Havannah, uden der at blive gjenkjendt af dem, der vare udsendte til hans Forfølgelse, 2 Dage efter, indskibede han sig paa et Coffardieskib til Cadix; Reisen gik lykkelig lige til Høiden af Tortona, men her opstod en hæftig Storm, der drev Skibet indi Gibraltarstrædet, og kastede det paa den afrikanske Kyst 4 Mile ovenfor Sale. Harveyreddede sig ved at svømme, men blev, da han var kommen i Land, fangen af Barbareskerne, og solgt til en Daddelhandler fra Bildulgerid, som igjen overlod ham til en Sheik der tog han med til sin Stamme i Tembo i det Sondanske, Han maatte nu tilfods passere gjennem Ørkenen Sarah, og udstaae alle muelige Trængsler og Strabatser, men af de Qvaler han maatte udholde, erklærede han, at den brændende Tørst, var den allerpiinligste, og dette udmavrede ham ogsaa saaledes, at han ikke var andet end Skind, og Been, da han naaede sit Bestemmelsested. Hans Herre havde Medlidenhed med ham, behandlede ham temmelig mildt, og gav ham 14 Dages Frihed til igjen at komme sig i, efter sine Strabatser; da denne Tid var udløben, blev der anviist ham en Kartoffelmark, som han skulle dyrke i sit Ansigts Sved; men han var ikke vant til et saa svært Arbeide, han blev syg, og var Døden nær, dog hans stærke Constitution seirede. Scheiken, der var bange for at miste ham for hans svage Sundheds Skyld, solgte ham til en Beslægtet, der heed Qalaat, denne var af en hidsig Caracteer, og slog løs paa sine Slaver for et godt Ord, disse besluttede for hans Grusom heds Skyld at myrde ham, og Harvey som frygtede for at man skulle antage ham for Deeltager deri, hvis Anslaget mislykkedes; flygtede til en Skov, og fortsatte derpaa Touren ligge til Senegal. Dagen efter hans Ankomst til St. Louis i Gorea, blev han syg, men kom sig igjen ved omhyggelig Pleie, og indskibede sig derpaa til Ostindien, da han følte en uovervindelig Lyst til at gjensee sit Fødeland. Ligesaa fattig, som han havde forladt Bombay, ankom han igjen dertil; han spurgte om hans Ven Leng=Rane endnu boede i Staden, men fik til Svar, at han var flyttet til Calcutta, Harvey begav sig da strax derhen, og blev forundret over at erfare, at han boede i et kostbart Hotel. Han lod sig da melde hos ham, men hiin nægtede at ville i see ham. Harvey erfoer nu, at hiin Elendige, havde beriget sig paa hans Bekostning, og at : denne ved hans Undergang, var bleven stor. Han af svoer nu offentlig den 2den Juni 1833, at han re og ville hævne sig paa sin troløse Ven, og den 15de d, f. M. blev denne tidlig om Morgenen funden død om i sin Seng; Lægerne erklærede, at han var bleven forgivet, og al Mistanke faldt nu paa Harvey, en som ogsaa blev indstævnet den 4de Julii for Cri- og minalretten i Calcutta, han benægtede her gandske de at han var skyldig i Leng Ranes Død, og Vidst, nerne kunne heller intet tilstrækkeligt Beviis fremføre derfor, imidlertid blev han dog dømt til at have sit Liv forbrudt, men indstillet til Benaadd. ning, saa man troer at han slipper med Fængselsstraf paa ubestemt Tid. Naar man i Senegal seiller op af Floden, ne mod Vandfaldene, finder man, ikke langt fra er Kongeriget Galain, en lille Stat, der beherskes af en Franskmand, som der er bleven Konge il denne der for var Officeer ved Landeeneergarden, kom til St. Louis, i Egenskab, som Marine-Officeer, da imidlertid hans private Handelsforretninger havde udvidet sig saaledes at han ikke behøvede de Jndtægter hans Post indbragte ham, nedlagde han samme, seilede op af Senerigalfloden, handlede med Maurer og Negere, lærte deres Sprog, og antog deres Dragt. Saan vel for hans Kundskaber, som for hans Jndflydelse paa flere Folkeslag, vandt han snart alles Kjerlighed og Tiltroe. Ava Demba, Konge af Kasse havde en eneste Datter, paa 16 a 17 Aar, der var Arving til hans Throne, Duranton (saaledes heed vores Franskmand) fandt hende smuk skabt, hendes Næse regelmessig, og hendes Læber af en friskere Farve, end han nogensinde før havde seet – saamegen Ynde formaaer selv en afrikansk Krone at yde en kort, tyk Negerinde - nok han gefaldt hende, ægtede hende, og han blev nu Konge. Duranton indlod sig nu i Forbindelse med Regjeringen i Senegal, og erholder af den, Vaaben, Munition og Alt hvad hans Stilling udfordrer. Hans Politik er den klogeste, han vedbliver at reise, og driver Tuskhandel med Negrene og de omkringboende krigerigske Nationer, med hvilke han, som Fyrste søger at vedligeholde en venskabelig Forbindelse. Forøvrigt forandrer han intet i Landets Sæder og Love, men gaaer klædt, som en Neger. For ikke lang Tid siden besøgte en fransk Marine-Officeer ham, som havde gjort det russiske Feldttog med ham; endskjøndt han nu var Neger og omskabt til Konge, modtog han dog sin Landsmand og Vaabenbroder, med den største Hjertelighed. (L. Bl. der Børsenhalle.)