Aalborg Stiftstidende, 1842-12-16
Aalborg, den 15de Decbr. Stændernes Discussion om stænderske Committeer, fortsat fra Nr. 246). AfFunders smukke Foredrag maae vi her indskrænke os til følgende Brudstykke. – "Jeg indseer tilfulde, at det beroer alene paa Folket, om Jnstitutionen skal blive en Ædelsteen, eller, som en anden æret Deputeret har udtrykt sig, en Glasflus. Vil den offentlige Mening stille sig imod Stændercommitteerne, vil Folket betragte dem med Ugunst, vel endog ansee dem som et Led, der løsrives fra det folkelige Element, for at forenes med det ufolkelige, da ville de staae der som en tids- og pengespildende Jndretning, og de Delegeredes Raad ville kun agtes lidet af Regjeringen, naar selve Jnstitutionen ringeagtes af Folket. Men jeg kan ikke troe, at Folket saaledes vil paralisere, hvad der er i den folkelige Jnteresse, at det vil foretrække Jntet for Noget, Adsplittelse for Eenhed, Splid og Tvedragt for Fred og Udsoning. Jeg kan ikke troe, at Folket vil vende sig bort fra en Jnstitution, der bydes det som en Udvikling af dets politiske Forfatning, og som sigter til at fremme de vigtigste Statsformaal, til at afhjælpe Savn, hvis Afhjælpning er paatrængende nødvendig." Ostenfeldt kunde ikke stemme for stænderske Committeer, da han ikke anseer Bonden for endnu at være dannet nok til at indtræde i Committeerne ved Siden af de større Sædegaardseiere. Hvad Forholde til Hertugdømmerne angaaer, da haaber han, at vor Konge, med sin Forstand og sit gode Hjerte, nok vil vide at udjævne disse uden Hjælp af Stændercommitteerne. Jøvrigt finder han, at Danmark har det saa godt som noget Land, og dette stemmer ogsaa med de Søfarendes (!) Udsigende (den ærede Deputerede øser saaledes sin Kundskab af "Skipverefterretninger"), da disse ere enige om, at Folket, og navnlig den mindre Classe, i intetsomhelst Land, hvortil de ere komne, har det saa godt som her. Lydersen fornyede sin Frygt for at de mindre Landeiendomsbesidderes Valgelasse, ikke skal blive stærk nok repræsenteret i Stændercommitteerne. Paa den anden Side – tilføiede han – har jeg vel fuldt saa megen Tillid til vor nærværende vise Konge, hvis Berømmelse strækker sig over hele Europa, som til de foreslaaede stænderske Committeer, og jeg kan derfor ikke tiltaade Jndførelsen af disse." Schytte maatte ansee det af Nyholm stillede Amendement for fuldkommen begrundet, og antage, at det netop vil give Forsamlingens Betænkning den Afrunding og det endelige Udtryk, som vistnok de Fleste ønske. Benzon antog, at en Constitution i Øieblikket vilde blive en Fordærvelse for Landet." Krieger tiltraadte Committee=Betænknigen. Køster. – – Jeg troer, at en friere Udvikling af vore Samfundsforhold vil finde Sted; jeg troer, at vor vise Konge selv maa være stemt herfor, og jeg troer ikke, at det er ubetimeligt at tilraade en fri Forfatning. At sige, at en saadan Forfatning øieblikkeligen skal indføres, dertil er der ingen Grund; men end mindre Anledning er der til at ønske, at en Forandring skal beroe, indtil den bliver nødvendig, som af en holtagtet kgl. Deputeret er yttret. Naar dette Tidspunct skal oppebies, da vil der vist ikke være Tale om, at indføre en fri Forfatning paa en saadan Maade, – hvad dog maa være magtpaaliggende som stemmer med Kongens og Folkets Ønsker, og Kongen kan da ikke faae den Jndflydelse paa dette Anliggende, som Alle maae attraae."(Sluttes.)