Norske Intelligenssedler, 1814-05-17
Hvorvidt det derimod, saavel med Hensyn til Norge selv, som andre Nationer, kunde lykkes os, at bestaae, som en fri og navhængig Stater qvid secundarium, sive consecutivum, som Skjebnen vil lære og ikke kunde arbeides for, forinden Folket har en Regiering og derved er sat istand, ved samme at kunne virke til sit Ønskes Maal; thi uden Regent og Regjeringsform, kunne vi end ikke siges, at udgjøre en Stat, og vor Stemme og Frihed og Selvstændighed er en tom Lyd. Det var altsaa i Grunden at tergiversere Norges Sag, naar man vilde begynde med Deliberationer, som lagde Hinder mod en ordnet Regjering hastige Fremme, hvorved den gode Sag saa lettelig kunde forraades og Anarkiet indsnige sig - Ad qvæstionem secundam: Dette Spørtsmaal maae efter philosophiske og juridiske Princip besvares med: Ja og Conseqvensen er immedigt i Hensyn til hvad, som er antaget og beviist. Jeg formener, at en Deputeret, der saa aldeles extravagerede sin Pligt og Competence, maatte af Regenten, ja selv af Rigsforsamlingens øvrige Lemmer kunne udelukkes fra den ham ellers tilkommende Stemme-Rettighed, da den Deel af Nationen, der havde valgt ham burde ansees at samtykke i den Regjeringsform, eller Statsret, som at Rigsforsamlingens øvrige Lemmer blev antagen og bestemt. Eller skulde Norge ingen Regjeringsform have - Ad qvæstionem ter tiam: Dette Spørgsmaal maae ligeledes, i Følge af det Foranført og efter et rigtigt Begreb om, hvad en Stat er og hvad der henhører til en Stats offentlige og privare Ret (hvorom flere, end man burde troe, ere uvidende) ubetinget og i sit hele Omfang besvares med: Ja Rigsforsamlingen er saaledes aldeles uberettiget, at befatte sig med Noget som helst, der sigter til, in puncto at udøve, eller sætte i Motion den, af den høieste Magt i Staten emanerende Ret, at give Love, dømme og at fuldbyrde Lovene. Vilde man argumentere til det Modsatte, blev man tillige nødsaget, at antage, at Landets Regjering og sammes Functioner vare av Nationen, forinden Rigsforsamlingen eriste rede, overdragne til de samtlige Deputerede, eller til et, eller flere Jndivider af samme, hvilket staaer i aabenbar Modsigelse med alle offentlige datio, med Forsamlingens Organisation og dens Ærinde til Eidsvold, efter de Fuldmagter, som Folket haver meddeelt Forsamlingens Lemmer. Rigsforsamlingen skulde ingen Regiering udgjøre, den havde kun, at bestemme en Statsret for Norge; et Skridt videre var Misbrug af Folkets Tiltroe og Jndgreb i en Rettighed, som ikke var den given, Saa maatte og enhver ærlig Patriot af Hjertet bede Gud bevare os fra mange Lovgivere under et Firma og Deelagtige i Rigets Regalier, der intet skulde føde af sig, uden, som hos hine Romere, Misnudelse, Herskesyge og Partiaand i Regjeringen, samt indlede til Anark- og Tyranni. - Ad qvæstionem qvartam: Fremsætningen i denne Qvæstion røber megen philosophisk, politisk og historisk Comprehension, der gjorde en Anglyst og adskillige Forudsætninger og betingelser nød endige forinden en fyldestgiørende Besvarelse kunde angives, hvilke Samlet, trykt og forlagt af N. J. Berg og Rum ej tillader mig, om det end stod i min Magt, nogenledes at udtømme Spørgsmaalets Materie, som derforuden ikke synes saa ganske bunden til hvad Spørgeren i de foregaaende Spørgsmaal ønsker besvaret, eftersom dette, men ingenlunde hine kunne isolerede afhandles. Jmidlertid trøer jeg, ogsaa her at kunne henvise til Romernes og deres saa kaldte Bundsforvantes Historie; disse Søcit vare Folk, som endskjøndt overvundne og underlagte den Romerske Regiering, bleve smigrede med dette Navn og ofte tilstaaede egen Regjering, egen Konge, egne Love, med videre, ligesom de meere eller mindre havde viist sig hengivne til Romernes Herredømme. Men de maatte med Tiden suurt bøde for de erholdte Goder og Rettigheder, naar Romernes Skatkammer, deres vidtløftige Krige og Armeernes Underholdning fordrede Penge, Soldater, eller Fødemidler - og hvilket Folk var det vel, som, indlemmede i det Romerske Rige, ikke maatte skatte til Romerne og taale Paalæg og Udsuelser - Da Egypten, dette frugtbare og for Romernes Proviantering saare vigtige Land, kom under Roms Herredømme, blev det tvungen til, aarlig at levere Korn, hvormed Egypterne forhen havde drevet frivillig Handel. Den vilkaarlige Behandling og Undertrykkelse, de maatte taale under Romerne, lader sig slutte av Plinil Lovtale til Traan, hvor det i 31 Cap. blandt andet hedder, - Discat igitur Aegypus, credatqve Experiment, norPulimenta se nobis, ved tributa præstare: sciat, 50 nom esse P. R. necessarium, et tamen Servier."