Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-01-04
Det var den 5te Mai 1821, da krævede Jorden sin Ret og kaldte det Støv tilbage, som det havde laant een af de stærkeste Aander, som havde opholdet sig paa den; hvor lang og daadfuld var ikke Veien fra Corsica og til St. Helene, fra Vuggen og til Graven, nu er en haandfuld Støv og et lidet Rum nok for den, for hvilken Jorden syntes engang ikke at være stor nok. Ocennets Storme bruse nu vilde og tankeløse over den Mands eensomme Leie, der engang gik selv som en Storm igiennem Menneskelivet. Han er ikke mere til; men hans Minde lever og vil bestandig leve og Følgerne af hans Foretagender ere endnu i fuld Virksomhed og fremkalde de store Optrin i det menneskelige Liv, som vi gaae i møde. Hvor det var passende at han fandt sin Grav paa en Klippe i det vilde Hav imellem den gamle og den nye Verden; thi han bevirkede, at de bleve for bestandigt adskildte fra hinanden. Denne Skilsmisse vilde vel alligevel eengang være kommen; men han var dog den, som var bestemt til at opløse Baandet saa hurtigt, da han vilde binde den nye Verden til den gamle ved sit Angreb paa Haiti saa og han feil, og hans Plan lykkedes ikke for ham. Men da han ved at overlade de Forenede Stater Louisiana lagde Magten og Velstanden paa Jorden i de Forenede Staters Hænder, og bød Amerika at indtage Europas hidtilværende Plads i Politikens Rige, og da han ved sit Angreb paa den Pyrenæiske Halvøe gav Stødet til det sydlige Amerikas Uafhængighed; da vare hans Handlinger skikkede til at befordre Albestyrerens Hensigter, og da fik de Fremgang, saavidt de kunde tiene til at befordre dem, men da dette Formaal var opnaaet, hørte han op at være det beqvemme Redskab, og traadte nu af fra sin Collossalske Løbebane. Napoleon udrettede mere ved de af sine Foretagender, som ikke befordrede hans egne Hensigter, end ved de, som befordrede dem. Hans egne Planer faldt i Støvet, Albestyrerens ere blevne staaende. Forhænget er draget op over den nye Verdens Skueplads; vi skue frit og klart alle de nye herligt tegnede Decorationer, som der ere opstillede; men det hviler endnu over den gamle Verdens Napoleon lagde Tønder i Jtaliens Skiød; Jlden er blusset op, den er halv qvalt, men ulmer endnu bestandig under de Grene, hvormed man har bedækket den; han satte sin Fod over Pyrenæerne og rørte om i den gamle Masse; der er nu kommen en Gjæring i den, om hvilken man er tvivlsom om man skal lade den ligge eller søge at qvæle den. - Han har lært det heele Europæiske Fastland at søge sin Velstand i sit eget Skiød, ved sin egen Flid og Anstrængelse, og det har fattet sin Lection saa godt, at Havets Beherskerinde begynder at blive tvivlsom om dets Venskab er at foretrække for dets Fiendskab. – Han blev et Redskab til at opbygge Magtens Tempel i Østen midt imellem Europa og Asien, hvoraf det første skiælver for den Magt, som udgaaer derfra og det andet behøver den. Maaskee vor Tale Du gaadefulde nye Aar, bliver mere gaadefuldt end den Rulle selv, som Du bærer under Din Arm, Men Du ville dog tilstaae, at vi have begrebet, hvad vi skulle spørge Dig om, og hvad det er vi ville vide af Dig. Undre Dig ikke over, at vor Tale til Dig er gaadefuld, thi saaledes har Dine hengangne Brødres Forhold mod os været. Men vi ville nu ogsaa lægge vort gaadefulde Væsen tilside og i en simpel og fattelig Fremstilling forelægge Dig vore Spørgsmaal; vi tvivle ikke heller paa, at hvad Du har at bringe vil blive ligesaa fatteligt og indeligt. Og for at sige med faae Ord, vi giøre Regning paa at Du ikke vil som Dine Forgiængere indhylle Dig i de dunkle Forhandlingers Svøb, men at Du vil bringe de store Begivenheder og de afgiørende Tildragelser med Dig. (Fortsættes.)