JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-03
Den ammoniakalske Vædske, forenet med Lud vand, blev fordampet tørt, den erholdte Masse, stærkt calzineret, har givet Phosphorsyre og lidt Soda. Det sidste er med Kalkmuriat blevet adskilt, efterat først Overskuddet af Phosphorsyren var blevet nedslaget med Kalkvand. Af det erholdte Kalkphosphat har man kunnet bestemme Phosphor syren, ligesom ogsaa, idet man nedslog den tiloversblevne Opløsning, som indeholdt Soda, i Forening med hydrochlorisk Syre med lidt Kalk, først med Ammoniakkarbonat, derpaa for at det ikke mere skulde give Bundfald, og der efter Vædsken bortdampe til Tørhed, lidt calzineret og den erholdte Masse vejet, derpaa opløst i distilleret Vand og deraf ved Sølvnitrat den hydrochloriske Syre nedslaaet, har man kunne kjende Qvantitæten af Soda, som forhen var forenet med Phosphorsyre. Slutningsfølge. Substanzerne altsaa, som i vægtig Qvantitet ere forhaanden i disse undersøgte Been, bestaae i følgende: Kalkphosphat, Kalkflugt, dyrisk Stof, Kalk, som er forenet med Kulsyre, Produktet af Forbrændelsen af den dyriske Materie, Phosphat af Magnesia og Phosphat af Soda; Spor af flurisk Syre, af Jernoryd, af Kiesel, af Allun og Vand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-03
Jndenlandske Efterretninger. Posten bragte fra Aarhuus Efterretning om den lærde og ædle Biskop Birchs Død d. 25 Oct. Denne Mand Andreas Birch var fød d. 6 Nov. 1758 i Kjøbenhavn, hvor hans Fader var Byeskriver og kongl. Mineral-Jnspecteur. Han deponerede 1774. Reiste 1779 udenlands til Tydskland, og Jtalien. Efter sin Hjemkomst 1783 blev han 1789 Præst ved Waisenhuset. 1790 Doct. Theol. og fik 1792 Prædikat af Professor i Theol., blev 1796 Præst ved Domkirken i Roeskilde og Domprovst; 1804 Biskop i det lollandskalsterske Stift; 1805 Biskop over Aarhuus Stift; 1810 Ridd. af Dr.; 1817, 28 Oct. Commandeur af Dr. Hans vigtigste Skrifter ere i det exegetiske Fag, vedkomme det nye Testament og erhvervede ham megen Hæder i den theologiske Verden. - See Lit. Lex og Øst's begyndte Lex.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-03
Blandede Efterretninger. General Paskewitsch's Operations Linie i Asien. Sluttet, (see Nr. 86.) Fæstningen Erzerum bliver af Moslemim kaldet Itsch Kala, det vil sige: Fortet Jtsch. Det er anlagt paa et højt Bjerg og har 12 Taarne, der samtligen ere høiere, end de, som ere i Constantinopel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-03
Fra et nærliggende Bjerg, Topdach (Kanon bjerget) kaldet, – de Christne give det Navn af det hellige Mærke, fordi der ere Ruiner, af en gammel Kirke, – kan Fæstningen letteligen beskydes og stikkes i Brand ved Bomber. Her er ogsaa en Mønt, hvor der forhen, naar Sultanen gav befaling dertil, blev slaaet Penge. Itsch Kalah har kun en Port, hvorved den bliver tilgængelig, udenfor samme ere de Træ-Magaziner, hvor Besætningens Proviant bliver opbevaret. Staden selv er omgivet med en tredobbelt Steen=Vold, den indre, Fæstningen nærmest liggende, kalder man paa Armenisk Nachabaris. (d. c. den første Vold), den yderste Kirkenebaris (d. c. den dobbelte Vold); den tredie (mellemste) bliver af Folket kaldet Hisarbischen. Denne Volds Brede er omtrent 10 Fod, og den har derfor Rum til fem ved hinanden kjørende Vogne. J Krigstider finde Beboerne af de omliggende Steder et Tilflugsted inden for Muren; derfor bliver ogsaa i Stadens Huse og Vaaninger stedse sørget for tomme Pladse. Den første Vold er meget høi, den yderste lavere, men omgivet med en dyb Grav, ogsaa er den fjernet en god Strækning fra den mellemste Hisarbischen. Hver Vold har fire Porte, som ligge gjenstdes skraa imod hinanden, og fra hver Port løber en Bro til Forskandsningen af den anden Vold, Taarnene paa de samtlige Volde beløbe sig til 72. Staden er beboet af Tyrker og Armenier, og tæller, efter den Armeniske Historieskriver Jndschidscheans Beregning, 100,000 Muselmanske og 30,000 Christne Jndvaanere.*) En stor Deel af denne Befolkning bestaaer af fremmede Kjøbmænd, *) Der staaer hos Jndsedschean Ordet: Dun, som betyder Familie, men dette er sikkerligen overdrevet. som for Handelens Skyld opholde sig her. Saavel Staden selv som Forstæderne har fortræffeligt Kildevand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-03
J Erzerums Forstæder ere, temmelig nær hinanden, to Armeniske Kirker; begge kaldes Guds Søns Kirke (asdaaddin, hvilket Navn overhovedet mange Kirker i Armenien have Folket adskiller dem ved Vinavnet den øverste og nederste Kirke, kun den indre, Alteret nærmeste, Deel, hvis Fundament er efter meget gamle Bygninger er af Steen, den ydre er blot af Træ. J den øverste Kirke er Begravelses Pladsen for den Armeniske Menighed, og der skal mange af Nationens udmærkede Mænd være begravede. Ogsaa Grækerne, omendskjøndt kun faa græske Familier boe her, og hvilke alle tale Armenisk, have en egen Kirke, men den er i brøstfældig Tilstand; den bliver kaldet den hellige Theodorus's, Kirke. De fleste Moskeer, som i den hele Stad blive regnet til over 200, vare i ældre Tider Kirker, den berømteste og største af dem alle har syv Indgange og er i Midten af Staden; den bliver kaldt Ulzdschamie, var i tidligere Tider ligeledes en Kirke, og skal have havt den hellige Stephanus's Navn. I Nærheden af Staden ere flere Armeniske Klostre. Erzerum besidder, foruden Paschaens Pallads, endnu mange andre anselige Bygninger; Caravanseray bliver holdt for et af de første i hele Asien, thi her er, som allerede er blevet bemærket, Aar ud og Aar ind, Markedsplads for en stor Deel af Vest- og Mellem sien. Karavanerne fra Tiflis til Erzerum tilbagelægge Vejen i 5 Dage, og herfra kunde let knyttes og vedligeholdes Forbindelser med den Persiske Havbugt og alle andre Egne af Asien. Om end Rusland ikke vil høste alle de Fordele, som Gamba lover det af en direkte Forbindelse til Lands med Indien, om end mange Franskmænds Skildringer maatte være overdrevne, saa meget er sikkert: Handelen med Indien blev i tidligere Aarhundreder ført med stor Fordeel til Lands, og vil høist sandsynligen ogsaa i vore Tider med Fordeel kunne blive fornyet, skulde end Engelænderne, af let begribelige Grunde, maatte udskrige alle Forsøg, til atter at tilvejebringe en Handelsvej til Lands med Indien, som umulig og eventyrlig. Erzerums Omegn er meget metalrig, og der findes desaarsag i denne Stad mange Guld og Sølv-Arbeidere, men endnu flere Jern- og Kobbersmede, hvis Botikker alle, ligesom i det gamle Tydsklands Rigstæder findes i en Gade; alle disse Haandværker blive for største Delen drevne af Armenier. Handelen er næsten ganske i deres Hænder, og de blive holdte for det sparsommeligste og driftigste Folk i hele Vest-Asien.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-03
Alle hertil førte Varer maa give en Toldafgift, dog er der en betydelig Forskjel, om de komme fra det Ottomanniske Rige, fra Rusland eller fra Persien, især bliver der drevet en stærk Handel med den Persiske Provinds Karman. Foruden Tolden ere der endnu andre, efter Handelsartiklerne, forskjellige Acsise-Afgifter, hvorover særskilte Ta riser haves, den Armeniske Geograph Indschidschean har ladet en saadan, over alle indførte Produkter sig strækkende Tarif, trykke, men den har sandsynligen siden den Tid (1806) faaet betydelige Modificationer. Tolden beløb sig den Gang paa Varer fra det Ottomanniske Rige og fra Rusland, til 4 Procent, men af Persiske Produkter, ligesom dette i Persien selv er Tilfældet med fremmede Varer, til 11 af Hundrede. Jorden i Nærheden af Erzerum bærer Korn og Tyrkisk Hvede, men paa Havefrugter er Mangel; de blive bragte hertil fra Paschalikket Achalzich eller Achelzik, hvor de findes i Overflødighed. Folket give dem flere Ordsprog og Riim, som antyde paa disse to Paschalikkers gjensidige produktive Forhold, ogsaa mangler det Erzerum paa Brænde, man bruger i dettes Sted tørret KomøgDen russiske Overbefalingsmands Operations-Linie strækker sig paa den ene Side norvest til det Sorte-Hav mod Trabesont eller Trapezunt, og paa den anden sydøstlig til Søen Wan; vi vilde begynde med den under de nærværende Omstændigheder vigtigste Deel, nemlig med den nordvestlige Linie. Den Slette, hvori Erzerum ligger, er fra alle Sider omgivet med høje Bjerge. Bjergkjeden, som sydlig strækker sig hen næsten lige til Staden, bliver kaldet Thochalan og dennes højeste Spidse af Armenierne Kohannan Bjerget; den østlige Bjergkjede heder Devepoinou, den vestlige og nordlige Bahlan Deoken og Dumly. De to sidste Bjergkjeder maa man passere paa Veien fra Erzerum til Trapezunt; men man finder hverken en større Stad eller en Fæstning, som kan yde nogen betydelig Modstand. Her gives flere Landsbyer, der deels ere beboede af Armenter, deels af Tyrker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-03
Paa Veien til Trapezunt, to Dagreiser fra Erzerum, ved Floden Ticharoch, ligger Sletten Sper eller Jsper.), og hertil vare Russerne efter de nyeste Beretninger allerede fremtrængte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-03
Allerede i det femte Aarhundrede forekommer denne Egn under samme Navn, hos Moses af Chorene, den hørte til den mægtige Armeniske Familie, Bakratuniernes, store Besiddelser; To Disciple af den hellige Miesrop (1441), L ont og Henoch, gave her Underviisning i Christendommen. Denne Slette er yderst frugtbar, der ligger paa begge Sider af Tschar och store Viin og Frugthaver; i de i Nærheden værende tykke Skove ere mange Bisværme i de hule Træer, hvorfra en fortræffelig Honning faaes. – Før Udbrudet af den græske Revolution vare Armenierne og Grækerne her ikke mindre talrige end Tyrkerne. Staden og Fæstningen Sper eller Par ligger ved Tscharoch, i Sletten af samme Navn; Flodens Bredder ere hist og her høje og steile, paa et fladt Sted ere de forbundne ved en Bro. Staden selv strækker sig fra Øst til Syd paa begge Flod-Bredderne, og tæller 900 Familier for største Delen Tyrker. Fæstningen ligger paa et Bjerg, og vil slet ikke kunde gjøre en modig Fjende betydelig Modstand. Kun en halv Dagreise sydlig for Sper ligger Bjergkjedens høieste Bjerg, Tschochalar, paa Vulgar-Armenisk kaldet Kohanan *) ved hvis Fod det Armeniske Kloster, den hellige Johannes's, ligger her boer Archimandriten for den Armeniske Geistlighed i dette Distrikt. *) Bogstavet J, som i denne Egn hyppig findes foran Egenavne, er en Armenisk Præposition og betyder i. Armenierne kalde i deres Vulgær-Sprog de fleste, over hinanden fremragende Bjerge, Kohanan, et Ord, som kan udlades af Kahan, den Første, Præsten.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-03
Den ikke langt fra Sper liggende Stad Ba bert, eller efter den fordærvede Udtale Baiburth, har som bekjendt frivilligen underkastet sig den russiske Overbefalingsmand, den forekommer under samme Navn allerede i 13de Aarhundrede hos den Armeniske Historieskriver Wartan, og er en med Grave og Volde omgiven Hovedstad i det under samme Navn værende Distrikt Babert i Paschalikket Erzerum. Paa en skovrig Høi paa den nordlige Side af Staden ligger Kastellet; Staden selv ligger vel i en Slette, men bliver paa begge Sider indesluttet af to Bjerge. Tscharoch, en bred og stærk Strøm, flyder medt gjennem Byen, og berører Kastellets Fod. Bjergvandet foraarsager her en stedse varende Bragen og Tummel, saa at Ørene blive bedøvede derved; dette Sted bliver derfor ogsaa i Armeniske Folkesange kaldet Helvede. Babert tæller omtrent 2,000 Jndvaanere, der for største Delen ere Tyrker; de beskjæftige sig med Metalarbeider, og med Forfærdigelsen af Tæpper, der ere flettede med Guldtraade, – dette er den bedste Handelsartikel for dette Sted. Den Deel af Staden, der bliver beboet af Armenier, deles i fire Qvarterer, der blive kaldte efter de fire forskjellige Kirker. Kun to Mile fra Babert ligge betydelige Ruiner af en forhen stor Stad, man seer tydelig Spor af Huse og Volde, saavel som tre endnu temmelig godt vedligeholdte Steen=Kirker. Stedet heder nu Varschuhan eller Varzuhan. (Pr. Statz. 24 og 35.) Hvilke Syner Reisendestundum have. Hr. Simond fortæller i sin med en virkelig utrolig Tankeløshed henskrevne Voyage en Italie blandt flere andre Mærkværdigheder ganske alvorligt, at man tæller paa St. Markuspladsen i Venedig ej mindre end 365 Kaffehuse. Sandheden er, at de alle tilsammen udgjøre tolv; og dette Tal har den skarpsindige Reisende multipliceret med 30 1/2. Samme Forfatter, hvis Skrift roses i Blatter f. Lit. Unterhalt., har, som en anden Medarbeider i bemeldte Tidsskrift Nr. 59 beretter, fortalt med sin sædvanlige Tankeløshed, at der i Rom dagligen øves, efter Gjennemsnit, 5 til 6 Mord; det blev altsaa i et Aar omtrent 1800 Myrdede, og i et Tidsløb af ti Aar den liden Hær af 18000, blot i en eneste af Jtaliens Stæder. Eben, jam atis.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-03
Hr. Cheprel Dessandraix paastaaer i et Skrift: La chef des phenomenes naturels, at Menneskeslægten i 6000 Aar har, uden at ahne det, vandret omkring paa et uhyre Dyr, der ikke alene lever selvstændigt, æder, drikker, fordøjer, bevæger sig, veder og aander, men ogsaa tænker, og har Stemme; og dette Dyr er Jorden. Den dybsindige Lærde troer paa denne Vei alene at kunne forklare Storme, Jordskjelv og vulkanske Udbrud. Som Sidestykke hertil har en engelsk Læge nyelig beviist, at et levende og fundt Menneskes Legeme bestaaer af lutter smaae lange Orme, som selvstændigen bevæge sig iblandt hinanden, og forrette alle Livets Functioner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-03
Den store Naturhistoriker Buffon's Søn var et ungt Menneske uden Opdragelse og Sæder. Rivarol siger om ham: "est le plus pauvre chapitre de Thistoire naturelle de son pere(Det fattigste Capitel i hans Faders Naturhistorie.) I Herford i Nordamerika har man nyelig viist det mægtigste af alle Mikroskoper. Det forstørrer, læser man, sin Gjenstand fire Millioner Gange, og en Bies Brod bliver ved samme ikke mindre end 14 Fod lang. Bl. f. I. Unterh.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-03
Om den forhen hos Russerne gieldende Peltsværks-Penge er et lidet Skrift udkommet af Dr. Schøn i Breslau. Novæ qvædam in rem numariam antique Russiæ observationes. Breslau 30 S. 8. Efter denne liden Afhandling har denne Slags Penge havt forskjellige Epocher. J Begyndelsen vare Pengene virkelige Skind af Maar, og Egern. Skillemynten bestod i Strimler og Stumper (Resanen); de mindste vare tagne af de smaa Fødder, og kaldtes Noga ta. Bl. 138. Fængselsvæsen. Siden Waquitz i sit bekjendte Skrift 179122 om Fængsler først i Tydskland hævede sin Stemme om Tydsklands Fængsler og deres hensigtsmæssige Indretning, opmuntret ved sin store Forgænger Englænderen John Haword, er vel mangt et priseligt Bidrag for denne Sag udgivet, men intet af det Omfang, som Skriftet: Borlesungen uber die Gefangnitskunde, oder uber die Verbesserung der Gefangnisse und sittliche Besserung der Gefangenen, entlassenen Straftinge u. s. v., gehalten im Fruhlinge 1827 zu Berlin von Nikol. Hein. Julius. Erweitert herausgegeben, nedst einer En leitung uber die Zahlen, Arten u. Ursachen der Verbrecher in verschiedenen europaischen u. amerikanischen Staaten, u. s. v. Mit 38 Beilagen I. 4 Steindr. Berlin 1828 gr. 8. Saa mange Doctorer, Min Søn er igaar af Universitetet gjort til Doctor, – fortalte en Borgermand i et Ølhuus, og tilføiede: – der ere ni andre, som med ham have faaet denne Værdighed. Saa mange, spurgte en ærlig Skatteborger med Forundring; det er jo kun et halvt Aar siden der blev gjort et Dosin, ere de da alle forbrugte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-03
Kjøbenhavns Børs d. 8 November 183. Hamburg 2 M. - a vista 206 Species 208. Specier solgtes til 12 Rbmk. T. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler 472, 148 Rbd. Sl. pr. 100 Specier. Svenske Sedler. 40. Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgield. 94 1/2 Rbd. Sedl. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) 91 1/2 i Banco. Dito Dito. . . . . Nationalbank-Obligationer 103 Rbd. r. S. (af Laanet 4 Febr. 1820) i Sedler. Dito Dito. ...... 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. 100, r. S. Renter pr. 6 Januar 6 pCt. norsk Laan, - i Banco. ved Hambro & Søn 4 pCt. nye norske Obligat. ved 90 100 r. S. Dito lydende paa r. S. i Banco. 4 pCt. Dito Dito. . . . 62. Rd. Banco. 4 pCt. uopsig, norske Statsobligat. 3 pCt. nye danske Obligationer, 71 1/4 i 71 3/4 L. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-10
Nyeste verie af Kjøbenhavn. TilCabanangaananannSexogtyvende Aargang. No. 90. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 10 November 1829.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-10
Bidrag til den danske Kunsthistorie. (Fortsat fra Nr. 86.) opmunIII. Dahl, Joh. Christian; den udmærkede Landskabsmaler. Professor i Dresden. J May 1818 var en Kunstudstilling i Christiania. Ved samme saaes et Landskab af Dahl, som da opholdt sig i Kjøbenhavn. Det var en Udsigt af Egnen i Nærheden af Vordingborg; i Baggrunden sees Kallehave Kirke, Møen, Falster og nogle mindre Øer. Stykket forestiller en urolig Høstdag, da Høstfolkene haste med deres Arbeide for at undgaae et truende Uvejr. Med Kataloget over Arbeiderne ved hin Udstilling fulgte et poetisk Anhang fra den norske Digter, Hr. Conr. N. Schwach. Deri læses over det dahlske Stykke følgende Digt med Noticeer om den ædle Maler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-10
En Yngling, fød i Ringheds Vraae og arm, Omvanked nys imellem Bjørqvins Fielde: Men Kunstens Jld højt blussed i hans Barm, Og drev til Axelstad hans Hu med Vælde. *) Den unge Malers Fader, en fattig Færgemand, lever endnu tilligemed hans Moder i Bergen. Siden En Vennekreds *) ham rakte hielsom Haand At gjøre første Skridt paa Kunstens Bane; Nu staaer han, fri i Kaar som fri i Aand, Og hædret af hver kunsthengiven Dane.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-10
Blandede Efterretninger. Søreisers Farer. Paa vores Tilbagereise fra Jshavet, fortæller Forfatteren af Tales of Field and Flood, stod vores Skib i Fare for at blive indfrossen af Jis. En pludselig opkommen Vind reddede os, idet den satte os istand til at arbeide os igjennem Jisbjerge og Jissletter ud i den aabne Søe. Da bleve vi paa engang et stort Skib vaer, som synes at være undgaaet den samme Fare, som vi. Synet af et Fartøi i en saadan Stilling er stedse velkomment, og i Haabet om i dette Skibs Selskab at kunne reise Hjem, toge vi vores Retning efter samme, og naaede det efter nogle Timer, men saae til vores Forundring ingen af Mandskabet, undtagen en ved Roeret. Det syntes, som Alle, afmattede af Arbeidet i Jsen, vare gangne til Hvile. Vi kaldte, men Ingen svarede, end ikke Manden ved Roret, som saa ubevægelig paa sin Post. Først da vi lagde an ved Skibet, opdagede vi, at vihavde for Øje det frygtelige Syn af et Skib med fulde Seil uden Mandskab og med et dødt Menneske ved Roret. Han syntes at være frossen ihiel og frossen fast, hvad der var bleven af Mandskabet blev en uigjennemtrængelig Hemmelighed. – En anden Begivenhed hændte sig paa en Hjemreise fra Vestindien. Vi afseilede fra Kingstown i Selskab med et andet Skib til Liver pol og bleve i flere Dage tæt ved Siden af hinanden. Vinden var i den Tid svag. Men paa engang blev den hæftigere; Skibet drev frem foran os; dog saae vi det nu og da komme frem imellem Bølgerne, indtil det tabte sig i Mørket. Omtrent ved Midnatstider hævede nogle Mile fra os et Lys sig pludselig af Havet, som stedse blev større og endelig blev til en Lys Flamme, i hvilken vi kjændte Omridset af det ulykkelige Fartøi. Vi satte alle Segl til, for om muelig at redde Mandskabet, som svævede saa frygtelig imellem Vand og Jld. Jmidlertid tog Jlden fat i Masten, tændte Toug og Segl, og Skibet syntes at fare hen paa Jldvinger. Vi vare komne det saa nær, at vi kunne see Mandskabets Skikkelser, ligesom drevne af Fortvivlelse, te frem og tilbage, da det paa engang som et Træe i Flammer, der oplyste hele Synskredsen, med et rystende Slag foer mod Himlen, fra hvilken de adspredte Jldflokke igjen faldt enkelte ned, slukkede sig og begravede os i et dobbelt Mørke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-10
Vi have stedse en vaarsom Lærer i vores Fiende, som ingen Penge koster os, og som bestandig underretter os om vore Feil, hvilket er meget vigtigt for os at lære at kiende. Disse be luske stedse en Fiende, at til Begjerligheden efter at kjende dem slutter sig stedse Glæden, at kunne gjøre dem bekjendt. Hieron geraadede engang i Strid med en af sine Fjender, som iblandt andet forekastede ham, at han havde en ildelugtende Aande. Da Hieron kom hjem, bebreidede han meget alvorlig sin Kone, at hun havde fortiet ham denne Feil af Skaansomhed. Den dydige Kone havde aldrig nærmet sig nogen anden Mand, og derfor i al Alvorlighed troet, at alle Mænd vare begavede med dette Onde. Et Lykketræf bag fra. (Meddeelt).At blive ilde omtalt paa sin Bag og derved lide saa mangen en Ubehagelighed hændes hver Dag men at blive overrasket af Lykken paa sin Bag hændes vistnok saare sjeldent.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-10
Matrosen Toms var kommen med et Skib til Øen Providence, hvor der sommetider er ligesaa varmt om Aftenen som hos os om Middagen. Toms var ikke vant til saadan Hede og neg sig fra Borde for at forfriske sig i Skyggen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-10
Det var den 15de August 1823 om Middagen Kl. 1, han saaledes havde listet sig bort. Saasnart han fandt et Træe, satte han sig under det og slumrede snart ind. Han drømte, han vilde flyve, men havde noget hængende bag paa sig, som hele Tiden trak ham ned igjen. Nu blev han saa fortrædelig derover, at han vaagnede, vilde springe op, men kunde ikke. Han er ligesom klinet fast til den Steen, han havde sat sig paa. I det samme hørte han, man kaldte paa ham fra Skibet, nu river han sig løs og mange Traade af hans Beenklæder bleve siddende paa Stenen. Capitainen var opbragt, Toms kunde ingen. lunde snakke sig derfra, men maatte finde sig i at modtage 12 eftertrykkelige Paamindelser om sin Feil. Saasnart han havde faaet det første Rap, udbredte den livligste Vellugt sig trindt om ham, som sædvanligen ikke finder Sted ved slige Leiligheder, og jo mere hans Ryg blev smurt, jo bedre lugtede han, Capitainen blev naturligvis saare forundret over denne Vellugt, og lod, som saa ofte hændes i Verden, den stakkels Toms give nogle Slag ovenikjøbet for, om mueligt, at udfinde Aarsagen til denne besynderlige Vellugt. Men, om han end aldrig saa længe lader prygle paa den stakkels Toms, var det dog denne umuelig at give mindste Oplysning. Men tilsidst falder i hans Hjertens Angest den Steen ham ind, han havde sovet paa. Han løber sin Vei, bringer Stenen, og see, det er et stort Stykke Ambra, som en Kjøbmand byder ham 1000 Gylden for. Men eftersom Toms dengang ingen Penge behøvede, tager han Stenen med til England, og her gav en Apotheker ham 25,000 Gylden for den. "Men, siger den Forfatter, der har givet Anledning til nærværende Efterretning om Toms Lykketræf bag fra, paa det at mangen en gunstig Læser ej først længe skal besinde sig paa hvad Ambra er, og tilsidst sætte sig paa enhver Steen for at probere den, maa jeg hielpe ham paa, at Ambra er en Masse, der kun findes i den store Cachelots eller Potfiskes Indvolde, og sælges meget dyrt for sin sine Vellugt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-10
Keiser Alexanders gode Grundsætninger. Man maa, sagde Keiseren 1811 til Grevinde Fisenhaus, – siden Grevinde af Choseul-Gouffer, i Vilna være i mit Sted for at gjøre sig et Begreb om en Souverains Ansvarlighed, saavelsom om, hvad jeg føler, ved Tanken engang at skulle aflægge Gud Regnskab, for enhver af mine Soldaters Levnet. Nei Tronen er ikke mit Kald, og dersom jeg med Ære kunne antage en anden Stand, saa ville jeg ret gjerne gjøre det. Jeg bliver, vedblev han, saa slet understøttet i mine Synsmaader for mine Folkeslags Lykke! J Sandhed, jeg føler saa megen Lyst, til at knuse mit Hoved paa Muren, naar jeg seer mig omringet kun af Egoister, der forsømme Statens Vel og Tarv, for kun at tænke paa deres Formues Tilvært og høiere Rang. Hvorfor kunne ikke alle Europas Souverainer og Nationer, være enige med hverandre, i at elske hinanden og leve som Brødre, idet de kunne understøtte hinandens gjensidige Fornødenheder, Handelen ville da være dette store Selskabs fælleds Gode, af hvilket vel nogle Medlemmer kunne være af forskjellig Religion; dog Fordrageligheds Aand ville forene alle Cultus. Jeg troer den Almægtige ikke bryder sig om, enten man anraaber ham paa Græsk eller Latin, naar man kun opfylder alle sine Pligter imod ham, og i alle Maader er den retskafne Mand; lange Bønner rører ham ikke alletider mest.