Berlingske Tidende, 1780-08-01
Eftersom Frankrigs Alliance med de oprørske Kolonier var et offentlig Fredebrud og den retmæssige Grund til Krigen, saa maatte Hoffet i Versailles naturligviis vente, at saasnart der blev foreslaaet et Forlig imellem begge Kronerne, saa vilde Kongen paa sin Side forlange, at man skulde bevilge ham en billig fyldestgiørelse for en saa vigtig Gienstand, og at Frankrig frasagde sig disse Forbund, som havde tvunget Hs. Majestæt til at gribe til Vaaben. Den tvungne Uvidenhed, som den allerchristeligste Konges Ministre gave tilkiende, angaaende det Londonske Hofs Standhaftighed passer sig gandske got med den Stolthed, der tilsagde dem saadanne FredsVilkaar, som den største Krigs=Lykke neppe kunde have billiget; og det Forslag, som de vovede, nemlig at formaae Kongen til at trække sine Tropper tilbage fra Amerika, og at lerkiende sine oprørske Undersaatters Uafhængighed, maatte nødvendig opvække Forundring og Misfornøielse hos Hans Majestæt. Den liden Fremgang, som Hoffet i Versailles gjorde efter et saa daarligt Haab, nødte samme snart til at fattesig paa en anden Maade; det har ved Hoffets Mægling i Madrit foreslaaet et Forligs=Projekt, der i Henseende til Skikkelsen maaskee er mindre fornærmende, men i Grunden, ligesaa lidet tilladeligt. Den Katholske Konge communicerte Kongens Ministre, med Frankrigs Samtykke, et Forslag til en Vaabenstilland paa mange Aar, eller en almindelig og ubestemt Suspension af alle Fiendtligheder, i hvilken de oprørske Kolonier, de formeentlige Nord=Amerikanske Stater, skulde behandles som uafhængige de facto. Den simpleste Eftertanke er tilstrækkelig til at vise Kunstgrebet i dette listige Projekt, og at retfærdiggiøre Kongens Vægring for Europæ Øine. Jmellem Souverainer der erkiendte hinanden for saadanne, men føre Krig med hverandre, ere en Vaabenstilstand paa mange Aar, Ophævelse af Fiendtligheder &c., saadanne milde og lægende Midler, som rydde de Besværligheder af Veien, der satte sig imod Fredens fuldkomne Slutning, hvilken man uden Vanhæld og uden Fare udsætter til et gunstigere Øieblik, men ved de indbyrdes Ucenigheder imellem Storbrittannien og dets Kolonier er just Souverainiteten, Uafhængigheden, de jure, de facto Gienstanden for Striden, og Kongens Værdighed tillod ham ei, at antage saadanne Forslag, der fra Negociationens Begyndelse tilstode alt det, som kunde tilfredsstille de Amerikanske Rebelleres Ærgierrighed, imidlertid de forlangte af Hs. Majest., at han uden den ringeste Stipulation til Si Beste, i en lang eller ubestemt Tid, skulde afstaae fra sine retmæssige Prætentioner. Hoffet i Versailles behagede, det er sandt, at give sit Minde til, at Hoffet i London, enten directe eller ved Kongens af Spaniens Mægling kunde tractere med Kongressen. Hs. Majest vil visselig ei nedlade sig saa dybt at besvære sig over denne Stolthed, der synes at bevilge Ham den Tilladelse, directe at tractere med sine oprørske Undersaatter, som en Naade; men hvis Amerikanerne ikke selv ere forblindede af Lidenskaber og Fordomme, saa vil de i Frankrigs Opførsel tydelig blive vaer, at deres nye Allierte snart blive deres Tyranner, og at denne ved saa megen Elendighed og Blod kiøbte Uafhængighed turde underkastes et fremmed Hofs despotiske Villie. Hvis Frankrig kunde gotgiøre den Bestræbelse, som samme siger, at det Londonske Hof har anvendt at erholde Spaniens Mægling, saa kunde en saadan Bestræbelse tiene til et Beviis paa, at Kongen har en billig Tillid til sin gode Sag, og bærer tillige Høiagtelse for en ædelmodig Nation, der altid har foragtet Bedragerie og Troeløshed; men det Londonske Hof er tvungen til at tilstaae, at denne Mægling blev det tilbuden af den Katholske Konges Ministre, og at det ikke herved har nogen anden Fortieneste, end denne, at den ved alle Leiligheder har ladet see en oprigtig og bestandig Tilbøielighed. 6. De til Forsendelse med Posten allene priv. lighed til at befrie sine Undersaatter, ja endog sine Fiender, fra Krigens Riis. Hoffets i Madrit Opførsel under denne Negociatian lod Kongen snart blive vaer, at en Meglere, der forglemte sin dyrebareste Jnteresse, for at overgive sig til en fremmed Magts Ærgiærrighed og Følsomhed, ikke var i Stand til at foreslaae et sikkert og roesværdigt Forliig. Erfaring bekræftede denne Mistanke: Det ubillige og utilladelige, nu udviklede Projekt, var den eneste Frugt af denne Megling. Ja endog i det Øieblik, da den Katholske Konges Ministre med de meest uegennyttige Udtryk tilbød deres Hovedstad, deres Tienstvillighed, deres Garantie for at giøre Tractatens Slutning desto lettere, saa lode de i Grunden see mørke og nye stridige Punkter, som i Særdeleshed angik Spanien, men aldrig har de villet erklære sig angaaende disse. Hs. Majestæts Vægring for at tiltræde det Madrit ske Hofs Ultimatum blev geieidet med al Menagement og tilbørlig Høiagtelse; og hvis dette Hof ikke havde tilegnet sig den Ret at dictere en uafhængig og respectabel Naboe FredsVilkaar, saa gik der intet for sig ved denne Conjunctur som kunde forstyrre begge Kroners Harmonie, men Spaniens fornærmende Skridt, hvilke samme aldrig kan beklæde med Kiøb. Maanedlige Stats=Tidender &c. det ringeste Skin af Billighed, viiste meget snart, at dets Beslutning allerede var fattet, og at denne Beslutning var det indgivet af det Franske Ministerio, der havde tilbageholdt det Madriske Hofs Declaration, under Venskabs Maske, for at kunde give Storbrittanniens Ære og Jnteresse et dødelig Stød. Saaledes ere de uretfærdige og ærgierrige Fiender beskafne, som have foragtet Tractaternes Jagttagelse, for at forstyrre den offentlige Rolighed, og imod hvilke Kongen nu forsvarer sin Krones og sit Folkes Rettigheder. Sagens Udfald staaer endnu i den Almægtiges Hænder; men Hans Majestæt, som med en standhaftig, dog derhos ydmyg Forsikring, anfortroer sig den guddommelige Beskyttelse, er overbeviist om, at Europals Ønsker ville understøtte hans retfærdige Sag, og glæde sig over hans Vaabens gode Fremgang, hvilke ei have nogen anden Gienstand, end den, at sætte Folkenes Rolighed igien paa en varig og ubevægelig Grund.