Viborger Samler, 1842-09-20
Man har for nylig havt en moersom Historie med et Gevær, der af en Toldbetjent blev frataget en Skildvagt der var falden i Søvn paa sin Post paa Batteriet ved Esplanaden (vulge Grønningen) ud til Søen. Skildvagten hører til Citadellets Garnison, men Geværet blev afleveret i Toldbodvagten, derfra sendt til Hovedvagten, derfra til Kommandantskabet, derfra til Kommandantskabet i Citadellet, og endelig landede det paa rette Sted i Sjællands Vagt. Det lader sig saaledes ikke nægte, at Formaliteterne bleve iagttagne. – Paa samme Post er der i Fredags Aftes arriveret en anden Historie. En Mand, der stod lidt nedenfor Platfonden eller Batteriet, spurgte Skildvagten, hvad det var for Uordener han taalte paa sin Post, og da denne svarede, at han ikke vidste af nogen Uorden at sige, opstod der en lille Ordvexling, under hvilken Skildvagten satte Spørgeren ind i sit Skilderhuus. Lidt efter raaber denne: "Nielsen – Nielsen!" hvorpaa 3 eller 4 Mænd kom løbende fra Vertshuset "Brokkens Bod, og angrebe Skildvagten forfra, understøttede bagfra af Arrestanten. Geværet frapristede de Skildvagten, men denne brugte sin Hirschfænger saavel, at et Par Stykker af dem bleve saarede. Jdetsamme kom Vagtpatrouillen, og Voldsmændenne toge Flugten, dog blev een af dem greben. Denne er Opsynsmand i Nyboder, og Nielsen er Verten i Brok lens Bod. Ophavsmanden til hele Spektaklet skal være Vægteren paa Toldbodveien. (Thoms. Av.)At man skal lade de Døde med Fred, er en Sætning, der er saa anerkjendt, i det mindste i den offentlige Mening, at den nu langt sjeldnere overtrædes end før, men at man skulde komme til paa en Maade, at vende Sætningen om, og søge anerkjendt, at de Døde skulde lade de Levende med Fred, det havde vi ikke ventet. Og dog er det Tilfældet, i det man seer sig nødsaget til at hendrage vedkommende Autoritets Opmærksomhed paa, at i 11 Roeskilde Domkirke generes de Besøgende meget af en ilde Lugt, som er udbredt over hele Kirken, dog mest paa Damernes Side, denne Ubehagelighed skal hidrøre fra Liget af den for nylig afdøde unge Prinds af HessenPhilipsthal=Barchfeldt, der er hensat i Frederik den 6tes Capel, og som efter Sigende ikke er balsammeret. Hvorledes Kirkens Autoritet med Ligegyldighed kan lade dette forblive som det er, ere vi ikke i Stand til at indsee, da det dog sikkert ikke kan feile, at den selv har fornummet ovenmeldte Gene, eller i modsat Fald dog vist flere Klager, fra Kirkegængere herover ere komne den for Øre; man har derfor troet at maatte vælge denne Vei til sit Ønskes Opnaaelse; thi selv om den nærmest vedkommende Autoritet ikke deraf skulde tage Notits, vil dog maaskee høiere Vedkommende derved føle sig opfordret til at tage Jnitiativet i denne Sag, da det sikkert ikke er i Statens Jnteresse at fjerne Folk fra Guds Huus. (Kbhpsten.) Menageri-Eieren van Dinter opholder sig for Tiden i Odense. Allerede den første Dag var det stærkt besøgt, og vil sikkert fremdeles faae talrigt Besøg, da det er meget seeværdigt. Det indeholder iblandt Andet en stor og særdeles smuk Samling af Fugle, (deriblandt Pelikanen, flere Aras, Selskabsfugle, Papagøier, Nonnefugle, bengalske Fugle osv.); flere Slanger (hvoriblandt en livlig Klapperslange, den store Anaconda eller Land=Kjæmpe slange, den store Boa Constrictor, og den smukke Afgudsslange, af hvilke en daglig fodres med levende Kaniner); en Samling af Pattedyr, (foruden flere Arter af Aber, hvoriblandt de smaa Løveaber, Jchneumon og de to udmærkede Exemplarer af pernanske Lamaer med deres i Kjøbenhavn fødte Unge), samt af Rovdyr en smuk tegnet Panther-Tiger, en kraftfuld Hyæne og to Vaskebjørne. Meget interessant er især Fodringstiden, der begynder Kl. 4 om Eftermiddagen. (O. Th. Av.)