Berlingske Tidende, 1831-09-19
Polen. Fra det Russiske Hovedquarteer i Warschau, den 8de September. Efter to Dages heldige Fægtning, hvori de Russiske Tropper med stormende Haand erobrede Skandsern, omkring Warschau, endtes den Polske Jnsurrection med Jnsurgenternes Underkastelse. Den 5te Septbr. brød den Russiske Armee op fra dens Leire ved Ratzin og ved Nadazin og rykkede om Aftenen til de Punkter, hvorfra Angrebet næste Morgen paa den befæstede Landsbye Wola og de ved denne liggende Skandser skulde skee. Dispositionen bestemte, at General Pahlens Corps først skulde storme den nordlig foran Wola liggende Skandse, derefter denne Landsbye selv, medens General Creutz's Corps angrede mellem Wola og Rakowice anlagte Redouter. Grenadeercorpser, og Gardecorpset skulde følge med; hiint for at tjene General Pahlen, dette General Creutz, til Understyttelse; midt imellem begge skulde General Witts Cavalleriecorps tage sin Position Omtrent 60 Kanoner vare bestemte til at forberede Angrebet mod Wola, næsten ligesaa mange mod de øvrige Forskandsninger, Paa det venstre Fløi skulde General Fyrst Chilkow gjøre en Demonstration med et talrigt Cavallerie; paa det høire Fløi stor General Murawiew med sin Brigade, paa Landeveien til Rain, og General Strandmann med to Batailloner, fire Eskadroner og sex Kanoner paa Chauseen til Piascezno. "Med Daggryet brød Feldtmarstalk Paskewitsch op fra Landsbyen Wlochi, hvor han om Aftenen havde taget Hovedqvarteer, Colonnerne satte sig i Bevægelse; Artilleriet opstilledes, uden mindste Maade at lide noget af det fjendtlige og begyndte en heftig Jld. Efterat Kanonaden havde varet noget over en Time begave Storm Colonnerne sig paa Marschen mod Wola med deres Stiger og Faschiner. Skandsen nordlig foran Wola blev erobre ved det første Angreb, den var ikke lukket bagtil og Fjenden for svarede den ikke haardnakket, men Landsbyen Wola og de Hauger, der omgive den, vare indrettede til et dygtigt Fort, i hvilket Kirken dannede et Reduit. Dette indeholdt desuden adskillige Retranchements, af hvilke ethvert kunde forsvares særskilt. Hele Forskandsningen havde et meget stærkt Profil, i Graven omkring den var en Række Pallisader; og den faste Leerjordbund havde gjort det mueligt, at give Volden en meget steil Contrescarpe, Uagtet Polakkerne holdt denne Forskandsning for saa stærk, at de troede dem ganske sikkre for en Storm, blev den alligevel erobret. De tappre Frivillige kastede sig i Spidsen for Colonnerne ind i Skandsegraven, brøde Huller igjennem Pallisaderne og klavrede oppaa Volden. Den heftige Artillerieild havde gjort Besætningen saa bestyrtet, at de, der trængte ind, ikke lede et betydeligt Tab vel værgede Polakkerne sig i Retranchementerne, men bleve med uforfærdet Mod overvundne. Omtrent Eet Tusinde Mand gjordes til Fanger i Forskandsningen; ikkun faa undkom: fjorten svære Kanoner, de fleste af Jern, bleve fornaglede. Den Wola nærmest liggende Fleche, mellem denne Landsbye og Kakowice, blev af Polakkerne aldeles ikke forsvaret; den syntes ingenlunde armeret. Derimod blev den nærmest perved liggende Redoute, hvis Indgang. tillukket med Pallisader, forsvaredes af en talrig Besætning og som Kanoner, efter tapper Modværge, ikke uden Mennesketab erobret af de tildette Angreb commanderede Batailloner, der hørte til Gen. Creutzs Corps. Efterat Forskandsningen allerede var erobret, dræbte og beskadigede Explosionen af et Krudt= og Munitions=Magazin endeel Mennesker. J Begyndelsen holdt man denne for en Mines Explosion, og den foraarsagede nogen Skræk, men snart erfarede man, at det kun var en tilfældigen opstaaet Jld. Paa disse Skandsers Jndtagelse fulgte en Pause; Artilleriet skred derpaa frem og beskød den anden Række af de fjendtlige Forskandsninger; disse svarede med en heftig Jld. Tre forskjellige Gange syntes det, som om Polakkerne havde i Sinde atter at angribe Wola; imidlertid skeete paa den Dag intet af Betydenhed. Feldtmarskal Paskewitsch begav sig om Aftenen tilbage til Wlochi"Om Natten imellem den 6te og 7de September kom en Polsk Parlamentair til Forposterne og anmeldte Grev Prandzinski, den ønskede at underhandle. Efterat den Polske Rigsdag paa den foregaaende Dag havde drevet sin Uforskammenhed saa vidt, at tale om Polens Anerkjendelse med de samme Grændser, som det havde i Aaret 1772, maatte denne Melding være meget overraskende. En paafølgende Samtale førte ikke til noget andet Resultat, end at en Sammenkomst af Feldtmarskalken og den Polske Regjerings daværende Overhoved, Gen. Krukowieck, blev aftalet til næste Dags Morgen. Denne Sammenkomst fandt virkelig Sted den 7de September. Efter en i Begyndelsen meget heftig Samtale blev bestemt, at et definitivt Svar skulde gives inden Kl. 1 og Riddagen: om Rigsdagen vilde antage Forslaget, ifølge hvilket Amnestie lovedes og Underkastelse fordredes. Armeen skulde marschere til Plock, og der oppebie Hs. M. Keiserens befaling. Mange frygtede, at Hensigten af denne Underhandling fra Polakkernes Side kun var, at vinde Tid, efterdi RomarinosCorps var paa Marschen. Jmidlertid synes det, som om den Forviering, hvori Polakkerne, baade Regjering, Rigsdag og Folk, vare, har fremvirket denne hurtige Omskiftelse og tillige denne Tøven og Vaklen i det afgiørende Øjeblik. Ti Minuter før Kl. 1 kom en Parlamentair til Wola med den Beskeed, at Rigsdagen endnu ikke havde kunnet fatte nogen Beslutning. Den Russiske Feldtmarskal lod svare: "Dersom man kom tilbefindelse, saa kunde Svaret sendes paa Veien, der ligger til venstre Side fra Wola, thi han vilde befale, at Angrebet strax skulde begynde." Neppe havde Parlamentairen naaet Byen, før omtrent et hundrede Kanoner begyndte at tordne mod den anden Række af Forskandsningerne. Fægtningens Begyndelse betegnedes ved et ulykkeligt Tilfælde; Feldtmarskal Paskewelsch blev nemlig berørt af en Kanonkugle, en Contusion paa den venstre Arm, som snart vil være lægt, nødte ham for Øjeblikket til at overdrage Kommanden paa Valpladsen til Gen. Toll. Endnu før det egentlige Angreb skeete, kom Gen. Prandzinsk igjen. Han sagde til Gen. Toll: "Deres befalinger ere fuldbyrdede; men denne erklærede, at han ikke vilde ophøre med Fjendtlighederne, før Capitulationen var underskreven. Henimod Kl. 4 satte Storm Colonnerne sig i Bevægelse: paa Chausseen fra Wolarykkede Sr. Pahlens Corps, understyttet af en Deel af Grenadercorpset, frem imod Skandserne ved Giste; imod Redouten ved Cziste, imellem de til denne Landsbye hørende Møller, og Barrieren, ved Landsbyen Jerusalem, den ellevte Division, nu hørende til General Creutz's Corps, paa den Dag interimistisk anført af Gen Fyrst Galitzin, som havde det Uheld at faae en Contusion inden Angrebet begyndte. Paa det høire Fløi var, ligesom i Gaar Gen. Murawiew med sin Brigade, underflyttet af en Gardebrigade og en talrig Cavallerie-Afdeling. Den Keiserlige Garden Gros fulgte som Reserve. Paa det yderste høire Fløi var GenStrandmanns Detaschement; ved dette, ligesom ved det yderste venstre, hvor Fyrst Chilkow kommanderede, forefaldt Intet af Betydenhed. Stormen mod de oven betegnede Forskandsninger, der syntes at fordre en Beleiring, skeete uagtet en heftig Artillerieild, der gjennemkrydsede sig, med den største Tapperhed. Tropperne kappedes med hverandre, og Alt lykkedes aldeles. Under Angrebet paa Redouten imellem Cziste og Barrieren ved Jerusalem, hvilket Sen. Toll selv kommanderede, bleve de Første, der bestege Brystværnet, kastede ned; alligevel blev Forsøget strax fornyet og lønnet med fuldstændigt Held. Efter Redoutens Erobring, rykkede Tropperne, saasnart de vare ordnede og Understyttelses Corpserne havde nærmet sig, frem imod Stadens egentlige VoldEn Fægtning begyndte, der blev fortsat langt ud paa Natten, i det mindste stedse fornyedes, naar den syntes at være ophørt Polakkerne trak sig tilbage og ind i Byen; Russerne besatte Volden og indrettede Batterier for firesindstyve Kanoner, i den Hensigt at tugte Staden, dersom den vedblev sin Gjenstridighed. Om Natten sendte Gen. Krukowiecki en Parlamentair med den Efteretning: at Rigsdagen var ophørt, og at han, som Dictator, ene regjerede, endskjøndt han selv ikke var sikker paa sit Liv. -Med Dagens Frembrud erholdt alle Tropperne befaling, ikke igjen at begynde Fjendtlighederne, da Hovedstaden, og hele Landet havde underkastet sig Hs. M. Keiseren og Kongen, og Armeen marscherede til Pleck, som Feldtmarskalken havde anordnet, for at oppebie Hs. Majestæts Befalinger. Allerede i Morges tilstillede Gen. Malachowski Feldtmarskalken en Rapport fra den Polske Armee. "Den Keiserlige Garde besatte i Morges Warschau. Ved den Jerusalemske Barriere overrakte en Deputation H. K. H. Storfyrst Nichael Brød og Salt. En Brigade besatte Broehoveder, ved Praga. Feldtmarskalken kommer i Aften til Belvedere; hans Upasselighed hindrer ham fra at stige til Hest. Gen. Witt er beskikket til Gouverneur i Warschau, Gen. Korff til Commandant sammesteds. "De sydvestlige Forstæder ere aldeles opbrændte. I den egentlige Bye har Artilleriet gjort liden Skade; dets Virkning vilde først i Dag være bleven kjendelig. "Den Russiske Armees Tab har ikke kunnet være ubetydeligt man regner det til omtrent 5,000 Mand; dog fattes endnu bestemte Angivelser. (Preussische Staattzeitung.)(Man er naturligviis i spændt Forventning efter at erfare omend det Mindste angaaende den Polske Tragoedie, men den Preussiske Statstidende - igjennem hvilken man ene erfarer Slig- indeholder i sit sidste Numer ikke een eneste Tøddel herom, naturligviis ere de øvrige, i Dag med Posten ankomne, tydske Aviser blottede for alle nyere Efterretninger fra Warschau en den ovenanførte.)