Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-06-08
J Servien er det meget uroeligt, da Jndvaanerne paa ingen Maade ville lade sig afvæbne. – Fra Moldau og Vallachiet hører man vel at de Asiatiske Tropper gaae tilbage over Douan, og have, som sædvanlig, paa deres Tilbagetog begaaet de største Excesser; men man er endnu uvis om Porten derfor og vil trække alle sine Tropper ud af disse Lande. – Jfølge Engelske Efterretninger fremstilles Portens Beslutning om at rømme Fyrstendom merne paa den Maade: at de fornemste Jndvaanere i Jassy og Bucharest have enten af egen Beslutning eller efter de mæglende Magters Jndstydelse sendt en Deputation til Constantinopel, for at foreslaae, at man skulde oprette en interimistiske Regiering i Fyrstendømmerne af indfødte Vallacher og Moldauer, og at udelukke Tyrker og Grækere, fra Regieringen saalænge indtil Sagen er bleven bielagt med Rusland. Denne Plan har behaget Divanet; dette har derpaa udnævnet 18 Personer til at forestaae Regieringen og beholdt 8 Personer af Deputationen tilbage i Constantinopel som Gidsler. Det kommer nu an paa hvorvidt denne Plan vil behage den Russiske Keiser, thi derom kan man endnu ikke gjøre sig nogen rigtig Forestilling, eftersom de politiske Forhold ere endnu ikke blevne opklarede. – Man læser en interressant Betragtning derover fra Odessa under 7de Mai, hvori det hedder, at Reis Effendi har lovet de mæglende Magters Gesandtere, at Porten vil snart rømme Fyrstendømmerne, og at Efterretningerne fra Grændsen melde: at de Asiatiske Tropper ogsaa virkelig begive sig bort. Jmidlertid vil man dog først see det, inden man troer det, at Fyrstendømmerne blive fuldkomment rømmede, da det nu er tredie Gang i et Aar at Tyrkerne have lovet at ville giøre det: begge Fyrstendømmerne ere saa at sige ødelagte med Jld og Sværd, vil man derfore blot holde sig til diplomatiske Former, saa har Porten virkelig gjort et stort Skridt til Forsyning, og overhovedet i disse Forhandlinger, som ere i Historien uden Exempel, udviist en diplomatisk Fiinhed, som vilde giøre den største Underhandler i Europa Ære. De forhen passerede Begivenheder af alle Slags maatte da saaledes forglemmes, og alt anvendes for blot at holde Decerum vedlige. Man kan neppe mere tænke paa en Krig med Tyrkerne, hedder det videre, siden Hr. von Tatitschef har indvilget i, at den berygtede Note af 28de Februarii er bleven sendt tilbage med nye Forslag til Udsoning; allene begriber man ikke hvorfor Hr. von Stroganoff, da han afreiste fra Constantinopel, ikke vilde modtage den Note, som Reis Effendi dengang vilde tilstille ham, imedens Hr. v. Tatitschef nu har foreslaget forsonende Forholdsregler. (Man kunde sige, at det maaskee kunde forklares af, at dengang var den Græske Jnsurrection ikke kommen til Modenhed, som den nu er, hvorved meget kan jevne sig selv). Man troede forresten, at de Liberales Jubel i de Europæiske Stater havde meget skadet Grækernes Sag og at Keiseren lod sig derved afholde fra at tage Deel i Krigen, for at forebygge at ikke Oprørsaanden, skulde videre udbrede sig i Europa, hvorfor man ikke heller i Odessa vilde troe det Rygte, som havde været udbredt fra Petersborg, at de Russiske Trop ver under alle Omstændigheder skulde besætte Fyrstendømmerne. Den Franske Moniteur meddeler en lignende Betragtning om Aarsagen til hvorfor Rusland ikke ønsker Krigen.