Aalborg Stiftstidende, 1827-07-12
Vi tillade os som en Prøve at meddele vore ærede Læsere Forfatterens Yttringer og Fængselsvæsenet. "Af hvilkensomhelst Aarsag en Person og berøves sin Frihed, forudsættes hans Anholdelse og Forvaring; men videre gaaer Begrebet ikke, og enhver Haardhed, der, før Dommen er fældet, vises mod Fangen og forvandler det, som blot er et Sikkerhedsmiddel for den Anhold tes Tilstedeblivelse, til Straf, kan ikke forsvares for den upartiske Forstands Domstol. Thi for den Skyldige begynder Straffen først naar Dommen er afsagt, og den Uskyldige kan Retten ved sin Frigivelse ikke give Erstatning for de lidte Krænkelser og tilsatte Hela) Menneskeslægten paa sin nærværende Standpunkt. bred. Hvor enige endog de lovgivende Theorier i de civiliserede Stater maae være heri, saa afviger dog Skik og Brug og de fra en barbarisk Tidsalder nedstammende Sædvaner himmelvidt fra disse Grundsætninger, og kun lidet har det hidtil frugtet, at, den menneskekjerlige Howart saa ivrig bestræbte sig for at lægge sine Samtidige Fængslernes Tilstand paa Hjerte, til hvis Forbedring han med den ædleste Anstrængelse opofrede sit hele Liv. Vistnok kun i sieldne Tilfælde og for en kort Tid kan det være nødvendigt at binde Fangen, eller lægge ham i Lænker, og faste Gjemmesteder lade sig ligesaavel indrette over Jorden, som i underjordiske Kieldere, hvor Fangen stivner af raa Kulde og næsten ganske mangler det qvægende Sollys. Ogsaa paa en iøvrigt mild, og ingenlunde vexatorisk Fremfærd har Fangen billigt Krav, eller hvor indlysende end denne Paastand maa synes at være for den Fordomsfrie, falder det dog svært for den dømmende og udøvende Magts Tjenere i Praxis at rive sig løs fra den Tanke: at den Hæftede i det mindste allerede kan betragtes som halv fordømt, og at man uden Betænkelighed kan behandle ham som saadann. Af denne falske Anskuelse udspringer hiin Hær af Vilkaarligheder, som Fangen ofte seer sig udsat for, baade før og under Sagens Førelse, og over hvilke vor Tidsalder har Aarsag til at rødme. Thi lad endog være, at den egentlige Tortur er, som Middel til at finde Sandheden, afskaffet i de fleste Stater, anvendes dog i høiere eller ringere Grad Sult, slettere Kost, værre Fængsel, ja selv legemlig Straf til at udpine Tilstaaelser, som man ved lovligt Forhør ikke vilde have erholdt; saaledes giver man Fangerne lønnede Lurere og leiede Forræddere til Selskab, forat forlokke dem ved listige Combinationer og løgnagtige Foregivender, ja ofte ved forstilte gode Raad og Løfter, om hurtig Løsladelse at bevæge dem til Udsagn, som staae i ligesaastor Modsigelse med deres Jnteresse, som med deres indre Overbeviisning. Paa Misbrug af denne Art er den Cöllnske Kjøbmand Forks) Proces saa fuld at den som et mærkeligt Tidens Tegn ikke nok kan anbefales alle menneskekjerlige Retsvenner til Overveielse. Jkke mindre end Proceduren venter det lavere Fængselspolitie med Hensyn paa Sundhedspleie, Reenlighed og de Hæftedes uegennyttige Behandling af Fangevogterne paa de velgjørende Virkninger af de i Theorien, for længe siden fastsatte Grundsætninger, og hvor Fremgangsmaaden kommer til offentlig Kundskab taler den ingenlunde for de Fremskridt i human Tænkemaade og den luttrede Retfærdigheds-Kjerlighed, som Nutidens Lovtalere saa gjerne gjøre sig til af.