Corsaren, 1841-08-20
Uddrag af Redactionens Forhandlingsprotocol. Møde den 16de August. Da Præsidenten udeblev temmelig længe over den fastsatte Tid, begyndte Redactionen at frygte, at han var bleven syg, og spurgte bekymret en af Haandlangerne, hvorledes det var med hans Herre. Denne svarede, at Præsidenten i nogen Tid havde skrantet, men nu var bleven saa vel, at han havde tænkt paa at gaae ud. "Hvorlænge har han tænkt paa det?" spurgte en Medlem. "Aa," svarede Haandlangeren, "saadan en 12, 14 Dages Tid." "Jh. for F-!" raabte Medlemmet, "saa er han maaskee rigtig syg, uden at vi have faaet Bud derom. Hvorfor kom Dit Fæ ikke og bragte os Bud, da Du jo dog veed, at vi ikke kunne komme til ham, for ikke at faae Ord for at være Medlemmer af "Corsarens" Redaction. - Naa, men - i overordentlige Tilfælde griber man overordentlige Forholdsregler: Jeg foreslaaer Eder, at vi in corpore begive os til Præsidenten og holde Møde hos ham. Ville J?" Hertil erklærede Forsamlingen sig beredt, og et Qvarteerstid efter bankede man paa hos Præsidenten. Da man traadte ind, fandt man Præsidenten siddende midt paa Gulvet i en Stol og en af hans Haandlangere beskjæftiget med at trække ham videre frem i Stuen. "Velkommen, mine Venner!" udbrød Præsidenten; "kommer og tager Plads, medens jeg tager mig denne lille Motion. Det unge Menneske, De see her, er saa ædelmodig at være min Eenspænderhest, i Haab om en god Belønning af Redactionens Kasse. Det Første, jeg altsaa foreslaaer, er at votere ham en passende Belønning." Efter en kort Discussion enedes Forsamlingen om, at votere ham tre Tønder Havre. Da Præsidenten gjorde Jndsigelser herimod, erklærede Forsamlingen, at den fandt Belønningen særligt passende til en Eenspænderhest. Naar han havde opædt Havren, kunde han gjerne faae tre Tønder til; thi Forsamlingen elskede sin Præsident og var hver den forbunden, der viste sig deeltagende imod ham. - Præsidenten yttrede hertil, at Forsamlingen ved denne sin Compliment havde glædet ham saaledes, at han fandt sig i Voteringen, hvor lidet den end iøvrigt var ham efter Ønske. Et Medlem udbad sig derefter Ordet for følgende Foredrag: Det gjor mig ondt at maatte bringe en Sag paa Bane, der ikke kan være andet end ubehagelig for os Alle og navnlig for Præsidenten, men som fordrer den strengeste Undersøgelse. - Omkring i Byen er i disse Dage blevet fortalt, at, da den Blikkenslager, som leverede Lamperne til vort sidste Gildeparé, begav sig op til Præsidenten for at faae Betaling, traf han paa en af Haandlangerne, som sagde, at han havde i Commission at betale Pengene, men som dog vilde fradrage Noget i Betalingen. Herover kom det til Uenighed, og Haandlangeren skal da have yttret, at Blikkenslageren nok var en af disse storsnudede kjøbenhavnske Borgere, hvis Hovmod dog ogsaa kunde blive mækket. Herover kom det til Haandgribeligheder og begge Parter bleve ilde tilredte. For os er det imidlertid af Vigtighed at straffe Haandlangeren. Ellers kunde Kjøbenhavns Borgere troe, at vi billige hans Ord, og det vilde, i Sandhed! være meget slemt for os, da det jo er i Kjøbenhavn, at vi have vore fleste Abonnenter, og hvor altsaa vor væsentligste Støtte er. Jeg beder altsaa Forsamlingen bestemme ham en exemplarisk Straf." Der viste sig nu mange forskjellige Anskuelser i Redactionen: Nogle vilde have Haandlangeren halshugget, og det strax; Andre vilde søge at faae ham sat paa Christiansø, atter Andre meente, at han blot burde have nogen Tids Arrest. Denne sidste Mening fik Overhaand, fordi de Andre ved nøiere Overlæg fandt, at det vilde blive vanskeligt at faae ham henrettet eller sat paa Christianss. Præsidenten var imidlertid ikke fornøiet med nogen af Meningerne. Han meente, at Straffen ikkun burde dicteres Vedkommende for et Syns Skyld, og forordnede derfor, at Haandlangeren skulde reise et Par Uger udenlands og Omkostningerne herved udredes af Redactionens Kasse. Et Medlem: Præsident! Mig synes, at Du altid lader det gaae ud over vor Kasse. Præs. (bister). Bryd Dig ikke om det. Kassen er stærk, jeg svarer for den. - Er der flere Klager? Et andet Medl. Jeg har ingen Klage; men jeg har et Forslag, som kan bringe os mange Penge ind - Flere Medl. Bravo! Frem med Forslaget! Den forrige Taler. Det bestaaer i, at vi skulle sælge alle vore gamle Pibehoveder.... De Forrige: Percati Ned med han! Han spotter Redactionen. Taleren: Behager blot at høre mig, før J strige Pereat. Salget af vore Pibehoveder og flere andre gamle Sager skal ikke skee underhaanden, men der skal holdes Auction over dem, og Auctionen skal være saaledes indrettet: Auctionarius sidder inde i Stuen og raaber op, medens Halvdelen af Kjøberne sidde inde i Stuen, Halvdelen staaer udenfor. En Mand leies til at gaae imellem begge Halvdele og sige til dem udenfor: "Nu sælges et smukt gammelt Pibehoved. Maribo har budt 2 Mk.; byder Du, Hans, 3 Mk. 1 Sk.?" - "Ja," svarer Hans. Manden gaaer ind igjen og siger til Maribo: "Nu byder Hans ogsaa 3 Mk. 1 Sk.; hvad byder Du?" Fire Mark." - Og saaledes videre. Paa Grund af det aabenbart Fordeelagtige herved haaber jeg altsaa, at mit Forslag gaaer igjennem. Ved den derpaa følgende Afstemning blev Forslaget dog forkastet, fordi - Redactionen ingen gamle Pibehoveder havde. Derimod erklærede Forsamlingen, at, saasnart den fik en Gaard paa Sorø Academies Godser at fæste bort, vilde den erindre Forslaget. Et Medlem udbad sig dernæst Tilladelse til at vise Forsamlingen et Kunststykke, som selv Døbler ikke skulde gjøre Mage til. "Her," sagde han, "har jeg tre forseglede Flasker. Jndholdet findes angivet paa de paaklistrede Sedler. - Kan nu Nogen sige mig, hvad der er i?" - Man læste paa de tre Sedler: "Spiritus", "Spiritus" og "Spiritus" og gjættede altsaa herpaa; men Medlemmet sagde: "Jngenlunde! Der er der slet ikke i. Der er Vand i alle tre Flaster." - "Men, saa lyve jo Sedlerne," sagde flere Medlemmer. - "Ja, vist lyve de." gjensvarede Kunstmageren, "men det vidste J dog ikke, før I havde faaet at vide, hvad der var i Flasterne, vel?" - "Men, Herregud! er det en Kunst?" raabte igjen flere Medlemmer; "saa er jo næsten Alt i Verden kunstigt." "Hys, stille," gjentog Kunstmageren, "det er en Kunst à la "Berlingske" og "Dagen". Saadanne Sedler klistre de foran hver af deres Artikler for at bilde Folk ind, at det er Spiritus, og Folk troe det, indtil de have læst Ariklerne igjemem og smagt Vandet. Det Kunstige ligger, som J rigtig have bemærket, ikke i selve Handlingen, men i Ideen, og engang imellem skjændes de da ogsaa lidt om Æren for Jdeen." Et andet Medl. Nei, saa kan jeg saamæn gjøre en langt mærkeligere Kunst. - Jeg gjør her i Muren et Hul, og en af Eder skal nu stjære et Stykke Træ til, saaledes at det passer i Hullet. Forsamlingen udvalgte En til denne Forretning. Da han var færdig, overleverede han Kunstmageren Træet, hvorpaa denne uden videre kastede det hen i en Krog, idet han sagde. "Det passer ikke." - Derefter vedblev han. "J see altsaa, at det ikke passer, og dog passer det. Naar En af Eder tager Træet og sætter det i Hullet, saa passer det." Hele Forf. Ja, saa har Du jo narret os; det passede naturligviis allerede før; er det en Kunst? Pereat! Kunstmageren. Stille! Det er en Kunst, og det en meget vanskelig. Den har allerede gjort uhyre Virkninger: Den har været en Pind til Freunds Ligkiste. Jeg har lært den af Conferentsraad Hansen. Efter denne Forklaring erklærede Medlemmerne, at Kunsten var god. Et Medlem henledte derefter Forsamlingens Opmærksomhed paa, at det nu snart var et Aar, siden Corsaren første Gang løb ud, og foreslog, at Præsidenten i den Anledning skulde benaade Forsamlingen med nogle Æresgaver. Dette bifaldt Forsamlingen, hvorefter Præsidenten yttrede. Jeg skal med Fornøielse efterkomme Redactionens Ønske og give den passende Naadesbeviisninger, som endda skulle blive uddeelte efter en høi Autoritet. Forleden holdt Amtmand Faye sit 50-Aars Embeds-Jubilæum, og Belønningen fra Kongen i den Anledning bestod i, at han rykkede en Grad op i Rangen. J feire et Et-Aars-Jubilæum: J rykke altsaa 1/50 Grad op i Rangen, og for at Jngen af Eder skal beklage sig, have J Tilladelse til at deles om dette Stykke Rang. Redactionen besluttede at feire denne Rangforhøielse med et Gildeparé, hvorpaa Mødet hævedes.