Berlingske Tidende, 1836-02-19
Nordamerika. Washington, den 20de Januar. – Fra Washington skrives af 28de Januar: Budskabet angaaende de franske Forhold, som Præsidenten den 18de denne Maaned har oversendt Congressen, fandt levende Bifald, ikke alene i Repræsentanthuset, hvor Majoriteten er for General Jackson, men ogsaa Senatet, hvor Majoriteten baade i Almindelighed og med Hensyn til det franske Spørgsmaal, er ham imod. Rigtignok forsøgte Hr. Calhaun i en lang Tale at skildre Præsidentens Politik som høist fordærvelig og kun egnet til at spille Englænderne alle de forenede Staters Handelsfordele i Hænderne; ja, han erklærede, at en Krig med Frankerig, der, efter det hvad Præsidenten nu havde foretaget sig, neppe var at undgaae, vilde være langt skadeligere for Nordamerica, end en Krig med selve England; men ingen af hans Paastande fandt Jndgang; de bleve meget mere overdøvede af andre Medlemmers Erklæring, at der nemlig nu handledes om Nationalæren, og at Eftergivenhed nu vilde see udi som Svaghed. Senatet saavel som Repræsentant huset besluttede at henvise Budskabet til Committeen for de udenlandske Anliggender. Desuden bestemte Senatet, at lade 3000 Extra-Exemplarer, og Repræsentanthuset at lade 20,000 Extra-Exemplarer, af samme trykkes. – Budskabet lyder saaledes: "Mine Herrer, J mit Budskab ved Deres Sessions Aabning underrettede jeg Dem om, at vor Charge d'Affaires i Paris, var blevet instrueret at forlange den franske Regjerings definitive Beslutning angaaende Betalingen af den Skadesløsholdelses-Sum, der er stipuleret i Tractaten af 4de Juli 1831, og at, naar Beretning over Resultatet af dette Skridt var indløbet, den skulde blive gjort til Gjenstand for en særdeles Meddelelse. Overeensstemmende med dette Øjemeed overgiver jeg Dem nu de med Nummere fra 4 til 13 betegnede Papirer, der blandt Andet indeholder Correspondentsen, over denne Gjenstand mellem vor Charge d'Affaires og den franske Minister for de udenlandske Anliggender, hvoraf det sees, at Frankerig forlanger, som foreløbig Betingelse for Opfyldelsen af en ubetinget ratificeret Tractat og for Betalingen af en Gield, der som saadan er blevet anerkjendt af alle dettes Regjerings Grene, at visse Erklæringer, hvis Affatning det foreskriver, skulle afgives. Denne Affatning er af den Natur, at samme, hvilket allerede af officiel Vei er blevet meddeelt den franske Regjering, ikke kan tilstaaes; og hvis det paastaaes, da maa man betragte dette som en afgjort Vægring fra Frankerigs Side, at opfylde Forpligtelser, der efter Folkeretten ere forbindende, og som den hele civiliserede Verden anseer for hellige. Aanden i den Act, som Frankerig forlanger af vor Regjering, er tydeligt udtalt i det, med Nr. 4 betegnede Brev fra den franske Minister. Vi ville betale Pengene, siger han, naar de forenede Staters Regjering er beredt til fra sin Side at erklære, idet den af officiel Vei og skrivtligt henvender sig til os med dens Fordringer, at den beklager den Uenighed, der har reist sig mellem begge Lande; at denne Uenighed beroer paa en Misforstaaelse; at det aldrig kom i dens Tanke, at drage den franske Regjerings Redelighed i Tvivl, eller at antage en truende Stilling mod Frankerig;" og han tilføjer, hvis de forenede Staters Regjering ikke meddeler denne Forsikkring, saa ville vi (det franske Ministerium) blive nødte til at antage, at denne Uenighed ikke er Resultatet af nogen Vildfarelse.