Berlingske Tidende, 1807-10-16
London, den 29de Septbr. i blaat og af Sir Wilson, som har fulgt Lord Huschinson paa hans Mission til det faste Land, er kommen tilbage fra Petersburg med Depescher, hvori det russiske Hof skal haves tilkiendegivet sin Misfornøielse med Expeditionen mod Kiøbenhavn. Cod paa sion Maadan man De engelske Blade af 8de Sept. indeholdt en Erke ring fra Kongen af England, der lyder som saa: "Hs. Majestæt skylder sig selv og Europa en aabenhiertig Fremstillelse af de Bevæggrunde det have foreskrevet hans seneste Forholdsregler i Østersøen. Hr. Majestæt, har opsat at give denne Forklaring, blot i Haab om en venskabeligere Overeenskommelse med det danske Hof, hvil ten det var hans høieste Ønske og Omhu at opnaae, for hvilken han var rede at giøre store Anstrængelser og store Opofrelser, og som han aldrig tabte af Sigte, selv i den bestemteste Fiendtligheds Øieblik. - Medens Hs. Majestæt føler dybt dette Haabs Glippe, finder han Trøst i den Tanke, at ingen Anstrængelse sparedes paa hans Side, for at vinde et modsat Udfald. Beklagende den grusomme Nødvendighed, som har nødt ham, at tage Tilflugt til fiendtlige Handlinger mod en Nation, den det var hans alvorligste Attraae at have skiftet Forhold af fælleds Tarv og Alliance med, føler Hs. Majestæt med Tillid, at Retfærdiggjørelsen af hans Fremfærd vil, for Europas og Verdens Øine, findes i den bydende og uomgiængelige Pligt, der for en Første overstiger alle andre Forbindelser, den af sørge medens det end var Tid, for sit Folks umiddelbare Sikkerhed. - Hs. Majestæt havde modtaget den bestemteste Underretning om, at den nærværende Frankrigs Hersker havde besluttet, med en Krigsmagt at besætte Lande, Holsteen, i Agt, at udelukke Storbrittannien fra alle dette vante Samfærsels Gange til Fastlandet, at bevæge eller tvinge det danske Hof til at lukke Sundet imod den brittigske Handel og Søefart, og at betiene sig af den danske Søemagt til et Overfald paa Storbrittannien og Jrland. - Uagtet nu Hs. Majestæt var forvisset om Troværdigheden af de Kilder, hvorfra denne Kundskab var kommet, og bestyrkedes i at fæste Troe dertil, saavel ved Fiendens almenvitterlige og gientagne Erklæringer, og hans nylig Besættelse af andre neutrale Staters Stæder og Lande, som ved de virkelig da foregaaende Tilberedelser til at samle en fiendtlig Magt paa Hs. danske Majestæts Fastlands Grændser; vilde Hs. Majestæt dog endnu gjerne have und ladet at handle efter hvad han vidste, indtil den fulde og giørlige Udvikling af Planen havde aabenbaret for hele Verden den uundgaaelige Nødvendighed at modstaae den. Hs. Majestæt overbar, saalænge Danmarks Kræfter eller Sindelag lævnede en Tvivl om, at Faren ei var overhængende, eller om en virksom Modanstrængelse imod samme - Men Hs. Majestæt kunde ikke andet end kalde i Minde, at da det danske Hof, ved Enden af forrige Krig, indløb sig i et fiendtligt Forbund imod Storbrittannien, var den Retfærdiggiørelse, samme Hof fremsatte, for at det saa uforsvarligen forlod en Neutralitet, som Hs. Majestæt aldrig havde ophørt at holde i Agt, grundet paa dets tilstaae, de Uformuenhed til at modstaae fremmed Jndflydelses Virkning og en mægtig Nabomagts Trudsler. Hs. Majestæt kunde ikke andet, end sammenholde den Grad at Jndflydelse, som da bestemte det danske Hof til en Beslutning, den krænkede bestaaende og blot for et halvt Aar siden indgaaede Forbindelser, med den langt større Virkekraft, Frankerig, nu havde Midler til at give hiint Skræmmelses=Princip en det Franteringende Giengiver, lade nedstyrtede, jeg hvis Baansulat af saa mange Nationers Befolkning. - og Faren var ikke mindre overhængende end vis. Den til Holsteens Overfald bestemte Armee samledes paa det neu tralle Hamborgs krænkede Land. Og var Holsteen først besat, da var Øen Sielland aaben for Frankerig, og Danmarks Søemagt til dets Raadighed. - Vel sandt, en brittisk Magt kunde banet sig Vei ind i Østersøen, og for en Tid holdt den danske Søemagts Bevægelser i Tømme, Men den Aarstid nærmedes, da dette Middel ikke længer havde nyttet, da Hs. Majestæts Flaade maatte have truktet sig ud af hiin Søe, og tilladt Frankerig, i uforstyrrer Sikkerhed, at forøge sine Midler til Angreb mod Hs. Majestæts Stater. - Dog selv under disse Omstændigheder, da det maatte forlanges af Danmark, at give den Tilfredsstillelse og Sikkerhed, Hs. Majestæt var nødt til at fordre og det eneste Pant, hvorved hiin Sikkerhed gjordes virkelig, nemlig en midlertidig Besiddelse af den danske Flaade, der var Hoveddrivstederen for Frankerig, til at tvinge Danmark til Fiendtlighed mod Storbrittannien, ledsagede Hs. Majestæt dette Forlangende med Tilbud af ethvert Vilkaar, der kunde virke til at forlige det med det danske Hofs Tarv og Følelse. - Det stilledes til Danmark selv, at opgive ene de Vilkaar og Bestemmelser, det maatte fordre. - Frygtede Danmark, at Overgivelse af dets Flaade vilde ilde optages af Frankerig, som om der spilledes under Dække, da havde Hs. Majestæt udredet en Magt af saadan anseelig Styrke at den maatte selv i Frankrigs Øine gjort Eftergivenhed forsvarlig ved at giøre Modstand aldeles unyttig- Var Danmark virkelig beredt paa at modstaae Frankerigs Forlangende, og at hævde sin Uafhængighed, da tilbød Hs. Majestæts sin Medvirkning til dets Forsvar, Hielp med Skibe, med Tropper, med Penge, Garantie af europæiske Lande og Sikkerhed, og Udvidelse af dets Koloniebesiddelser. - At Sværdet er blevet uddraget til Udførelse af en Tieneste, der var uomgangelig for Hs. Majestæts Landes Sikkerhed, foraarsager Hs. Majestæt den oprigtigste og smerteligste Sorg. At Verdens Tilstand og Omstændigheder ere saadanne, at de fordrede og retfærdiggjorde de Selvbevarelses Forholdsregler, til hvilke Hs. Majestæt har fundet sig nødsaget at gribe, er en Sandhed, som Hs. Majestæt inderlig beklager, men som han i ingen Deel er ansvarlig for. - Hs. Majestæt har længe fortsat en høist ulige Strid af skruplende Overbærelse mod uafladende Voldsonehed og Undertrykkelse. Men denne Overbærelse har sine Grændser. Da det Anslag var aabenbare vedkiendt, og allerede alt for vidt fremmet, at underkaste Enropas Magter en almindelig Anmasselse, og at forene dem, ved Skræk og Magt, i et Forbund imod dette Kongeriges Ret paa Havet og politiske Tilværelse, da blev det nødvendigt for Hs. Majestæt, at forekomme Fremmelsen af et System, der ikke er meere fordærvelig for hans Tarv, end for de Magters, der vare bestemte til at vorde Redskaber til dets Udførelse. - Det var høi Tid, at Virkningerne af den Skræk, Frankerig har indgydet Verdens Nationer, skulde modarbeides mod en ved Øieblikkets Fordring fremkaldet og til Farens Storhed afmaalt Anstrængelse af Stordrittanniens Magt.