Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-11-21
Justitsr. Fleischer: Da saa Mange allerede have udtalt sig, har jeg kun Lidet at sige. Jeg kan vel ikke negte, at efter hvad den høitagtede kgl. Commissarius har oplyst, er den nærværende Sag forbunden med særdeles Betænkeligheder, men da Forsamlingen dog ikke har fuldkommen Vished i denne Henseende, er det formeentlig nødvendigt, at Sagen her bliver underkastet nærmere Overveielse, netop for at det af den kgl. Commissarius Fremførte kan komme i behørig Betragtning, og jeg troer derfor ikke, at det vil kunne skade Sagen, om Forsamlingen nedsætter en Comitee til det nærværende Andragendes Overveielse. Cancelliraad Møller: Jeg skal blot tillade mig at bemærke, at jeg maa stemme imod Nedsættelsen af en Comitee, paa Grund af det Skridt Regjeringen har gjort, og fordi jeg ikke indseer, at det foreliggende Andragende kan føre til noget Resultat. Ritmester Friis. Jeg reiser mig ikke, for at udtale mig imod en friere Udvikling af vore Statsforhold, hvilken tvertimod ligger mig varmt paa Hjertet, ligesom min Jnteresse derfor ikke er formindsket ved de senere Statsbegivenheder; men jeg reiser mig for at være min Stemme bekjendt, naar jeg i dette Tilfælde stemmer imod Nedsættelsen af en Comitee. Jeg kunde end ikke have stemt fordenne, om jeg ei havde hørt den høitagtede kongel. Commissarii Foredrag, men efter at dette har været Tilfældet, er jeg bleven end mere overbeviist om, at det vil være utilraadeligt, at foretage Noget i denne Sag. Jeg skulde tage meget feil, om Oberst Brock ikke har udtalt, at der i de sidste Aar Jntet er skeet, for at fremme Udviklingen af vore Samfunds-Forhold. Jeg veed ikke, hvorpaa denne ærede Deputerede grunder dette, men det forekommer mig, at der kan være skeet saare meget, som ikke ligger klart for Folkets Øie. Der er vist Jngen her i Salen, som tvivler om, at Hs. Maj. jo i Kjærlighed til Folket vil frede og Jnstitutionen, og jeg troer, at vi trygt kunne overlade det til Kongen at stræbe frem til det Maal, han har foresat sig. Oberst Brock. Det være langt fra mig at miskjende alle de uberegnelig store Goder, som Hs. Majestæt har ladet sit Folk tilflyde, og det er kun med Hensyn til Sikkerheden for Fremtiden og med Hensyn til Forfatningen, at jeg mener, at der endnu Jntet er udrettet. Hvad der i denne Henseende skal skee, troer jeg bør udføres af Christian den Ottende, naar det skal skee paa en fyldestgiørende og rolig Maade, og her maa det da betænkes, at Kongen allerede er en Mand til Aars. Vi have seet i et andet Rige en Mand paa 32 Aar pludselig blive bortrevet, hvilket strax har og vist i Fremtiden kan foraarsage en stor Bevægelse, hvis Udstrækning Jngen kan beregne. Der vil vist ingensinde komme nogen Mand paa Danmarks Throne, der vil være saa skikket til at ordne de offentlige Forhold, som Christian den Ottende: hans Evner, Kundskaber og Erfaring sætte ham istand dertil, og hans Opmærksomhed er altid henvendt paa Landets Vel. Det maa ogsaa erindres, at vi allerede have udtalt os for en fri Forfatning, og hvis vi nu ikke atter gjøre det, vil man troe, at vi have tabt denne Gjenstand af Syne. Den forrige Comitee var meget heldig i den Maade, hvorpaa den udtalte sig, og jeg haaber, at den, der kan ventes nedsat i den nærværende Sag, vil være ligesaa beskeden. Vi ville blot minde om, at hiint Ønske endnu lever i Nationen, men jeg troer ikke, at der bør gjøres nogen bestemt Jndstilling. Jeg stemmer saaledes for en Comitee, ikke fordi jeg miskjender det meget Gode, der er skeet under vor nærværende Konges Regjering, men fordi denne Forfatnings sag er saa vigtig, at der bør arbeides for den paa enhver Maade. Det er vel muligt, at Stændercomiteerne kunne udrette noget i saa Henseende; men det er dog vist, hvad der vil komme ud af den nævnte Sag, og jeg troer derfor, at Comiteen i den nærværende Sag kunde sætte sig i Forbindelse med hiin Comitee, hvis Betænkning da kunde tjene til en Ledetraad ved Afgjørelsen af den nærværende Sag. Jeg maa derfor henstille til Proponenten, om han ikke vil sætte sit Forslag i Forbindelse med hiin Sag og henvise det til den i Anledning deraf nedsatte Comittee; thi at det skulde falde reent bort, gaaer dog ikke an, hvis de stænderske Comiteer ikke komme istand, vil dette Forslag give Forsamlingen Anledning til at yttre sig i den Retning, den maatte finde nødvendig. Kammerraad Aagaard. Jeg skal ikke nu indlade mig paa Sagen selv, men alene erklære, at jeg ikke agter at stemme for en Comitee. Forøvrigt og for at undgaae Gjentagelser, maa jeg henholde mig til de af den ærede Vicepræsident og af Ritmester Friis holdte Foredrag, med hvilke jeg i det Væsentlige samstemmer. J den i 1840 afholdte Forsamling stemmede jeg for den i Dag omtalte vigtige Sag, men for den nu foreliggende har jeg ikke kunnet komme til den Erkjendelse at burde stemme, og den høitagtede kongl. Commissarii Foredrag har nu givet mig fuld Overbeviisning i saa Henseende. Proprietair Juel bemærkede, at ogsaa han maatte stemme for Nedsættelsen af en Comitee, efterdi han maatte formene, at det var aldeles upassende at lade en Sag af den nærværendes Vigtighed falde, naar den engang var bragt paa Bane.