Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-05-17
(Af en Veterans Dagbog. August, September og October Lokket af det Løfte, at Disciplin og Reglement skulde være ganske det samme for det Mandskab, som traadte i Dronningen af Spaniens Tieneste som ved de brittiske Linietropper, lod jeg mig den 18de Juli 1835 indskrive paa Isle of Dogs, og aldrig har vist Nogen sluttet sig til en mere buntet Hob; Fallstaff paltede Regiment kunde tiene til et Forbillede derfor, Folkene fik forresten deres Rationer, Halm, som engang havde været reent, til at sove paa og 4 1/2 Pence om Dagen; dette, og at de havde Lov til at dovne Dagen igiennem i Solens Skin, holdt dem nogenlunde roelige. Den 22de s.M., blev slaget Reveille Kl. 4 om Morgenen, og de maatte uden videre Forberedelse lade sig bringe paa Baade hen til et Skibskrog, som ellers var brugeligt til Fængselskib, og hvormed flere af dem vare godt bekiendte. - Hvor meget man end havde holdt det hemmeligt naar Jndskibningen skulde gaae for sig, saa havde dog nogle hørt noget derom, og da de hørte Trommernes Lyd saa usædvanligt tidligt, saa deserterede over 40, maaskee for at spille det samme Spil ved et andet Depot. – Efterat vi havde tilbragt 48 Timer paa dette raserede Skib foran Deptford, saa bleve vi bragte ombord paa Skibet, Lord Lynedoch, en fordums Ostindiefarer og fra nu af begyndte vi egentlig at giøre Tieneste. Overreisen var overmaade uheldig og ubehagelig; vor Kaptain faldt pludselig død omkuld paa Dækket, da vi laae foran Deal. Ved de Saints foran den franske Kyst kom Skibet paa Grund og Mandskabet blev rebelsk, fordi det erholdt ikke ordentlig sine Rationer. Efterat Kaptain Keewill, en fortreffelig Officeer, havde sendt 50 af de meest uroelige til England, paa et Dampskib, som var ilet efter os med Provisioner, saa ankom vi endelig til Santander uden nogen anden Ulykke, end at tre af vore Folk styrtede ned af nogle Falddøre og brak Benene. Skibet var forresten sendt ud i Søen med den utilgiveligste Skiødesløshed, saa at Mandskabet leed Mangel paa alle Fornødenheder og Beqvemmeligheder; man havde hverken sørget for Køier eller Sengklæder eller Dækkener. Vi landede i Santander en Søndag Morgen og bleve modtagne med nogle Vivas af Jndvaanerne, som havde forsamlet sig af Nysgierrighed for at be gloe deres nye Allierede. Da vi havde været to Timer under Vaaben (vi vare godt forsynede med Vaaben og Krigsfornødenheder) saa maatte vi marschere 1 1/2 engelsk Miil til en stor Klosterbygning, som tilforn havde været brugt til Kaserne, og som nu var for en Deel besat af det 7de eller irlandske Jnfanterie-Regiment. Her fandt vi kun nogne Vægge og en Deel Ureenlighed, som vore Forgiængere havde efterladt. Nationerne bleve uddeelte samme Aften, men dem brød man sig ikke stort om: thi ved Udskibningen havde hver Mand faaet en Gratification af to Souvereigns; Pengevexlere fulgte os Hælene, og Patio Klostergaarden) blev snart opfyldt af Sælgere, som tilbøde os Frugter, Melk stegte Fiske og Aqvaardente til Salg. Nu toge Saturnalierne deres Begyndelse, inden 4 Timers Forløb efter Jndrykkelsen i Kasernen vare de tre Fierdedele af Folkene blivfulde eller i Slagsmaal med hinanden; Sidegeværene forbleve ikke i Skeden, og det lykkedes kun Officerene med megen Møie, og ikke uden Fare at faae Vaabnen fra Folkene og henlagte under Bevogtning i Appel-Salen. To Dage gik hen uden Exercits; man slog kun Tappenstreg Morgen og Aften; men den tredie Dag tog den sin Begyndelse. Den kommanderende Kaptain syntes at troe, at det var lige saa let at giøre den simple Mand til Soldat, som at slaae en Adelsmand til Ridder; thi han begyndte at exerceere med Geværet inden Folkene havde lært at holde deres Krop lige, og at lade dem fuske med at skyde enkelt og pelotonviis inden de havde lært at stille sig 7 Mand op og at formere en sluttet Qvarre. Soldaterne bleve ogsaa underviiste i at pudse Bandelere og Gevære, at pakke deres Tornister til og at snøre deres Vadsække. De ledige Timer anvendte de naturligviis til at spadsere omkring i Egnen; mange af dem viiste sig som lidenskabelige Fuglefængere; the ikke en Hane kunde med Sikkerhed gale i en Afstand af en Fierdingvei fra Kasernen, og Grisene savne des ofte i deres Huse, uden at Jndvaanerne kund begribe hvor de vare blevne af, men som deres udenlandske Naboer kunde let have givet dem Oplysning om, foruden de mange Fag af Krigskonsten, hvori de bleve underviste syntes de ogsaa paa egen Haand at ville lægge sig efter den Konst af fouragere. Kortsagt alt det Pak, som var bleve optaget i Westminster-Regimentet, syntes ganske at overlade sig til sine naturlige Tilbøiligheder; de lode sig efterhaanden ikke nøie med at røve Fierkreature og Frugter fra de stakkels Landbeboere, men begyndte ogsaa paa at røve fra deres egen Kammerater, Tornisterne blevne tømmede, Lommerne afskaarne, Støvler stiaalne af Fødderne paa de Sovende og det med en saadan Duelighed at de kunde have maalet sig med den berygtede Lommetyv BarringtonMan anvendte nu al muelig Flid paa at bibringe disse Folk nogen Disciplin; Patrouiller droge omkring Nat og Dag, Profos=Vagten var altid paa sin Post, og Enhver som blev greben paa frisk Gierning kunde giøre sikker Regning paa Straf uden mange Omstændigheder.