Ribe Stifts Adresseaviser, 1795-07-03
Da Familiens Overhoved kunde i sit Huus udøve en uindskrænket Overmagt, saa erkiendte han ingen anden Rettesnor for sin Opførsel, end Smag og Tilbøieligheder; han tog og bortgav Eiendomme uden billighed, uden Retfær 7) Uddraget af Volneys franske Skrift, Ruiner de kaldet. dighed, og den huuslige Despotisme blev Grund den for den politiske. Ligesom Tid og Møie frembragde Rigdomme i de oprettede Selskaber, blev Gierrighed, som ved Lovene holdtes i Tømme klygtigere uden at være mindre virksom. Under Skin af Enighed og borgerlig Fred avledes i Skiødet af enhver Stat, en indvortes Krig, hvori Borgerne, deelte adskillige Forsamlinger af Ordener, af Stænder, af Familier, nophørlige arbeidede paa, under Navn af den høieste Magt at rive Magten til sig, at berøve og undertvinge Alting efter Lidenskabernes Tykke, og denne Jndgrebsaand har aldrig ophørt at qvæle Nationerne under tusende Gestalter, endskiønt den stedse har været den samme i sin Hensigt og sine Drivefiere. Snart satte den sig imod selskabelig For ning, eller kuldkastede den allerede værende, eller overgav Landets Jndvaanere til alle Tvistigheders Tummel, og de opløste Stater bleve under Navn af Anarchie qvalte af alle deres Lemmers Lidenskaber. Snort naar et over sin Friehed nidkiere Folk havde udnævnt offentlige Anbetroede til Statsforvaltningen, tilegnede disse Betroede sig den Magt, som de ikkun skulde bevare. De anvendte Statens Penge til at bestikke Vælger, ne, til at skaffe sig Tilhængere, og til at sætte Splid imellem Folket. Ved dette Middel forlængedes deres Embeds Vedvarelse, endskiønt de ikkun vare valgte for en bestemt Tid. Siden bleve af de Udvalgte arvelige Betroede, og formedelst de Ærgierriges Kappen, de oprørske Riges Formue, den ledige Armees Falholdelse, Talernes Erfaringekundskab, forvendte Menneskers Dristighed, og dydige Menneskers Svaghed, blev Staten foruroliget, og overvældet med alle Ulykker af et Democratie. I et Land stiftede de Fornemste, der vare lige i Kræfter, men dog frygtede hinanden, ryggesløse Foreninger og skiendige Forbindelser; de deelde Magt, Rang og Æresposter imellem sig, og tilegnede sig Forretter og Frieheder; de indrettede særdeles Forsamlinger og Stænder, undertvang i Fælledskab Folket, og under Navn, af Aristokratie blev Staten qvalt, formedelst de Stores og Riges Lidenskaber. I et andet Land misbrugde hellige Bedradere uvidende Menneskers Lettroenhed, da de ved andre Midler stræbde efter at opnaae de samme Hensigter. I Templernes Mørke og bag Alterne lode de Guderne tale og handle, uddeelde Orakelsprog, viisde Under, anordne de Offere, paalagde Gaver, foreskreve Stiftelser, og under Navn af Theokratie og Religion bleve Staterne qvalte ved Præsternes Lidenskaber. Undertiden antog en Nation, der var kied af sine Uordener eller Tyranner, en eneste Herre, for at formindske Kilderne til dens Ulykker. Naar den indskrænkede Fyrstens Magt, saa havde den intet andet Ønske end at udvide samme, lod den Magten være ubestemt, saa misbrugde han den ham betroede Skat, og under Navnet Monarkie bleve Staterne qvalte formedelst Kongernes og Fyrsternes Lidenskaber. Nu benyttede Oprørere sig af Folkets Misfornøielse, smigrede for det med Haab om en bedre Herre, uddeelde Gaver og Løvter, styrtede Despoten for at sætte sig i hans Sted, og deres Tvistigheder formedelst Arvefølgen eller Delingen qvalte Staten med Uordener og borgerlige Kriges Ødelæggelser. Endelig opnaaede den trædskeste eller lykkeligste af disse Medbelere Overvægten, og bragde al Magten til sig. Ved et besynderligt Særsyn herskede et eneste Menneske over Millioner af sine Lige imod deres Villie eller uden deres Samtykke; og Gierrighed avlede ogsaa herforuden Tyranniets Kunst. Den Ærgierrige forstod trædskeligen at benytte sig af Egenkierlighedsaanden, som uophørligen adskiller alle Menneskeer; han smigrede for den enes Forfænge, lighed, forbittrede den andens Skinsyge; smig rede for den enes Gierrighed, ophidsede en andens Hevn, pirrede alles Lidenskab; stillede Fordomme og Egennytte imod hinanden; saaede Uenighed og Had; lovede de Fattige de Riges Bytte, og de Rige de Fattiges Undertvingelse, truede det ene Menneske med det andet, og den ene Stand med den anden; adskilde alle Borgere fra hinanden ved Mistroe; skabde sin Styrke af deres Svaghed, og paalagde dem et Aag af Meninger, hvis Knuder de vexelviis snørede tættere tilsammen. Formedelst en Krigsmagt forskaffede han sig Skatter og Paalæg, formedelst Skatter indrettede han store Armeer, formedelst det i hinanden virksomme Spil af Rigdomme og Embeder lagde han et heelt Folk i uopløselige Baand, og Staterne faldt i Despotismens langsomme Fortæring. Paa saadan Maade greb det samme Drivehiul, som under alle Former forandrede sin Bevægelse, uophørligen Statens Bestanddeele an, og en evig Cirkel af Afvexlinger opstod af en evig Cirkel af Lidenskaber. Denne stedsevarende Aand af Egenkierlighed og Usurpation avlede tvende Hovedvirkninger, som vare lige fordervelige, først i det den adskilde Selskaberne i alle deres Jnddeelinger, svækkede dem og befordrede deres Opløsning; andet, i det den uophørligen ardeidede paa at bringe Magten i en Enestes Haand, foraarsagede den en paa hinanden følgende Bortsmelt ning af Selskaber og Stater, som var deres Fred og deres fælles Tilværelse skadelig.