Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-09-05
Nogle Raad til Bondealmuen, med Hensyn til dens Børns Opdragelse. Enhver, som kjender noget til Almuen, vil indrømme, at den ingenlunde gjør hvad den burde og kunde for dens Børns Opdragelse. Almuemanden seer især paa at faae sine Børn opfødte og sørger saaledes meget vel for, at de ikke skulle savne Mad og Drikke, eller varme Klæder, skjøndt det derfor ikke bør forties, at han, selv ved denne fortrinlige Omsorg, ofte bærer sig baqvendt nok ad; thi det er ikke sjeldent at see, at Bønderbørn fra den spæde Alder af proppes saaledes med Mad og Drikke, at de blive saa tykke som Uldsække, gustne og blege af Ansigtsfarve, og derved vantrives, og at de, selv om Sommerdage, ere saa indhyllede og tildækkede paa Hovedet, som om de vare skrøbelige Mennesker, medens de løbe med bare Fødder og Been. Overalt troer han, at det med hans Børns Opfødelse især kommer an paa at røgte vel som han kalder det. Men paa den aandelige Dannelse, den egentlige Opdragelse, anvender han i Regelen aldeles Jntet, og det er dog netop denne Dannelse, der er aller allervigtigst for hans Børn, baade for Tid og Evighed Hvad nytter det Eders Børn, J gode Forældre i Almuestanden, at J efterlade dem Penge og Kreaturer, Agre og Huse nok, naar J ikke have sørget for deres Aandsdannelse, deres Sjælevners Udvikling, deres egentlige Opdragelse i Gudsfrygt, Dyd og Sædelighed, Tænker ikke længere, som J hidindtil saalænge have tænkt og sagt: Vore Forfædre kom vel igjennem Verden, og de havde Jntet lært, og vi ere ogsaa komne vel igjennem Verden, hidindtil, endskjøndt heller ikke vi have lært Noget." Den Tid er forbi, da et raat og uvidende Menneske kan komme godt igjennem Verden, og den vil, til Lykke og Velsignelse for Menneskene, aldrig meere vende tilbage. Vor Tid er Menneskeslægtens Guldalder, riig paa Opfindelser, alle Slags nyttige Kundskabers Udbredelse og allehaande Aandens Producter. Tænker blot paa, hvad J maaskee have seet, eller vel Alle hørt tale om, at man seiler ved Damp lige imod Veir og Vind, at man kjører med Vogne uden Heste, at en eneste Dampmaskine trækker over tyve stærkt belæssede Fragtvogne paa Jernbanerne, Veie, som i Hjulsporene ere belagte med Jernskinner, og at de samme Vogne komme mangefold saa hurtigt afsted, som J kunne kjøre med Eders bedste Heste, nemlig 5 a 6 danske Miil i Timen; at man brygger Øl og brænder Brændeviin ved Dampmaskiner, og at man endog kan pløie uden Heste med meget mere, hvilket Altsammen gaaer til uden Hexer, og Mirakler, og alene er opfundet og udtænkt af Menneskene. Og troe J vel, at disse Opfindelser ere, eller altid ville blive Eder vedkommende, Nei ingenlunde. De ville gribe ind i ethvert Forhold, i enhver Stand, og tilsidst paatvinge sig Menneskene til deres Held og Velsignelse. Tænker blot paa alt Dette, og naar vi nu vide, at alle disse Opfindelser ere skeete i de sidstforløbne 20 Aar, tænker da tillige paa, hvad der muligen kan skee i de følgende 10 til 20 Aar, og hvor uhyre mange nyttige Ting Menneskene ville hitte paa, inden Eders Børn døe, og J ville da maaskee tilstaae, at det er sandt og ret, naar det gjentagende siges Eder, at den Tid er forbi, da et Menneske kan komme vel igjennem Verden uden at lære Noget. Ville J altsaa tage Eders Børns Velsignelse med Eder, naar J engang skulle vandre til Eders Fædre, saa sørger for, at de lære Noget, og det er i denne Henseende vi have troet at burde meddele Eder nogle, ikke uvigtige, velmeente Raad, som vi af Hjertet ønske maatte vorde tagne til Eftertanke. Skrivning, Regning, Geographie og Forstandsøvelse maae vel endnu overlades til Skolerne, da kun meget faa Forældre i Almuestanden have lært Saameget deraf, at de med nogen sand Nytte kunne give deres Børn nogen Underviisning heri. Men de kunne dog altid bidrage noget til, at deres Børn med Liv og Lyst tage sig af at lære disse Gjenstande, og om J endog, J gode Forældre, maatte skye den Uleilighed, engang imellem at mønstre Eders Børns Skolegierning, saa ville vi dog lægge Eder paa Sinde, at J aldrig maae tillade Eder at dadle, at Eders Børn skulle lære Sligt. Ved en saadan utidig Dadel skade J meget, da den svækker Lysten hos Børnene til fortsat Flid. Vi have Exempler paa, at Mange iblandt Eder sige: "Hvorfor skulle vore Børn plages med den Regning og Seen paa Landkort; dette er kun Narrestreger, og vi vide, at J have sagt det i Eders Børns Nærværelse. Men Jngen af Eder vide, om Eders Børn skulle bygge og boe i en fjern Deel af Fædrelandet, eller endog i et fremmed Land skulle søge deres Brød, og hvis dette skulde blive Tilfældet, maae J da ikke tilstaae, at det var baade nyttigt og behageligt, at Eders Børn iforveien kunne vide lidt Beskeed om vort eget Fødeland, saavelsom de nærmeste Nabolande; at de, naar de forlade Fædrenehjemmet, kunne skrive Eder til, og underrette Eder om, hvorledes de leve og færdes, og at de gaae ud i Verden med en oplyst Forstand og et Hjerte, fuldt af Gudsfrygt og gode, dydige Forsætter, Vi tør forsikkre Eder, at Eders Børn herefter kun vanskeligt ville faae Tjeneste hos dannede Folk, enten i Kjøbstaden eller paa Landet, naar de ikke kune læse, skrive og regne, end mindre kunne de blive gode Haandværkere, dygtige Borgere, eller endog duelige Landmænd. (Fortsættes.)