Berlingske Tidende, 1764-08-31
Fortsættelse om Convocations=Rigsdagen m. m. Pohlen, angaaende. Junii 1764. 5) Fyrstens Radizwill, Wowod af Wilna, Manifest, da leret 16de Junii, saa lydende: Jeg Carl Stanislaus, Fyrste af Radziwil, Wowod af Wilna, giør nærværende Manifestation og Protest for Gud, som kiender Redeligheden i mine Hensigter, og som dømmen uindskrænket over alle Handlinger; saa og for hele den høye Republik, af hvilken jeg er Søn og Medlem, ligesaa god, som alle de andre Jndvaanere, og for alle de Europæiske Potentater, i sær for dem, som ere vore Naboer, vilke, ved deres næsten eensstemmende Erklæringer, have tilsagt os at Sikkerhed for vores Frihed og Love i Almindelighed, saavel som for Personerne og enhver i Særdeleshed, at, omendskiønt eg mærkede, at nogle Privates Overmod havde opvagt Usamdrægtighed og Urolighed i mit Fædreneland, har jeg ikke des mindre gjort mig forvisset paa, at samme skulde bortfalde uden nogen videre Modstand, følgelig har jeg med et roligt Sind og sen rolig Opførsel bestandig forblevet paa mine Godser, beliggende i Woywodskabet Briesk i Litthauen; men da jeg foretog mig at rense til dem, som jeg har i Worwodskab og hogrod, erholdt jeg, i de første Dage af min Rense, sørgelige og saa nøiagtige Tidender, at jeg ikke længere kunde tvivle paa at jeg blev straffet for min Stillesiddende: Remlig, at en vis Familie (med hvilken min har til alle Tider været lige, og en det i alle Deele endnu, havde faldet an paa mit eget Slot Nieshvitz, for at udjage mig derfra, til hviken Ende den brugte Sor dater, forsynede med Gevæhrer og Kanoner, paa en Tid, dajeg ikke gjorde andet end at nyde min Rolighed; uden i For veyen at være enten tiltalt, eller overtydet ved nogen Slags lovlig Omgang, (som ellers er i Brug iblant vore Medborgere, den mindste Forbrydelse. Saasom jeg tillige blev underrettet om, at den samme Familie og dens Blodsforvandt havde udsat Mandskab, ikke allene for at tage vare paa mig paa min Vey, men tillige for at omringe mig, hvorom jeg siden er bleven overbeviist ved mine enn Øyne, da jeg i Torespol, en Gods, som tilhører Hs. Excellence Græven af Flemming, Stor skatmester af Litthauen, forefandt 100 og nogle og 20 armerede Personer udsatte paa Veyen for mig; har jeg ikke, efter alle Forsigtigheds, og med min Rang og Sikkerhed bestaaende Regler, kundet efterlade mig dem paa Ryggen; men for at afværge den Fare som truede mig, og af hvilken jeg saae mig omringet paa alle Sider, har jeg seet mig nødsaget til at giøre dem Værgesløse, uden mindste Allarm eller Overlast. Gud en mit Vidne, at dette Skridt ikke er steed af mindste Forsæt til at foretage nogen Slags Voldsomhed, men allene af en naturlig Drift til at forsvare sig. Jeg protesterer for hele Reynbliken, hvilken jeg erbyder mig at udsse mit Blod til dens Loves og Friheders Forsvar, jeg erklærer for de høye Potentater, og forsikrer alle mine Medbrødre paa det allerhøytideligste, at jeg intet hellere ønsker, end at forene mig med dem, og at op ofte al min Magt til Forsvar for vore Love, og for Adelens Blod imod al Undertrykkelse, samt for dens Friheder. Forbeholdende mig Ret til at forandre dette Manifest. Saaledes steed i Briesk i Litthauen, den 16de Junii 1764. Carl Stanislaus, Fyrste af Radziwill. (Slutningen følger.)