Aalborg Stiftstidende, 1828-01-24
Med Hensyn paa de Virkninger Slaveriet har paa Herrernes Aandsevner, maa man skjelne mellem dem, som nyde politisk Frihed, og dem, som savne den. J første Tilfælde udvikles de Evner, som tjene til at virke paa Menneskene, medens de, som kun virke paa Materien, forsømmes. J sidste Tilfælde øves hverken det ene Slags eller det andet. Menneskets naturlige Træghed bringer det til at foretrække Styrke for Grunde, befaling for Overtalelse, naar det har Valget. Borgerne i Oldtidens Fristater, der ikke kunde byde over deres Ligemænd, som over deres Trælle, maatte lære den Kunst at overtale dem, men de studerede ikke Naturen, som de kun virkede paa vedderes Slaver. Saaledes seer man ogsaa nuomstundeSlavecierne, især i de Colonier, som savne al politisk Frihed, nedsynke til den følesløse Dorskhed som baade er Slavens og Despotens Særkjende. Med Hensyn paa Slaverne er det en uundgaaelig Virkning af Slaveriet, at Aandsevnerne sløves. Saaledes i de Americanske Colonier, hvor al Haandgierning udføres ved Slaver, maae Herrerne indføre fra frie Lande enhver Artikel, til hvis Frembringelse udfordres meere end almindelig Jndsigt Herren kan saaledes vel bruge sin Slave til at fælde Træe, og til at slæbe disse hvorhen han ønsker; men skal deraf lygges Skibe, maa han sende dem til Lande, hvor der indes frie Arbeidere. Han kan lade sine Slaver bearbeide Jorden og avle Korn, men vil han have dette forvandlet til Meel, maa han sende det til et Land, hvor der findes dulige Møllebyggere. Slavers Udygtighed til Arbeide er let at forklare. Haanden udretter aldrig vel, hvad Forstanden ikke har fattet, og naar Forstanden ikke er udviklet kan den ikke lede de Redskaber, som staae til dens Tjeneste. Men i de Lande, hvor Slaveri er indført, ere Herrerne ei allene ikke i Stand, til at fremme Slavernes Forstands Udvikling, men de søge almindeligen at forhindre den, og Sikkerheden faaer her Overhaand over Vindesygen. Slaverierne i de sydlige af de Nordamericanske Fristater, skjønt de meest oplyste af alle Slaveeiere, gyse imidlertid ved den Tanke, at deres Slaver lære at læse, og ikke mindre skrækkes Slaverierne i de Engelske Colonier, ved Moderlandets Bestræbelser for at udbrede christelig Kundskab blandt Slaverne. Disse ere Virkningerne af Slaveriet paa Menneskets Legeme, dets Virksomhed og Forstand, men Virkningerne paa Sæderne ere endnu sørgeligere. Lyst til Magelighed, Mangel paa Legems og Aands Virksomhed og hurtigen sammenrøvede Rigdomme vakte hos Rommerne Lidenskab for alle sandselige Nydelser og en Overdaadighed, som man nu neppe kan gjøre sig et Begreb om. Naar Mennesker ere fordømte til Arbeide uden Hvile og Fordeel, uden at være Herrer over deres Handlinger, stedse udsatte for Foragt, Haan og vilkaarlig Straf, ophører den simple Aflivelse at være et frygteligt Onde, der maa føies Pinsler til, som overgaae et længere Livs Lidelser. Hos Rommerne beroede saaledes Straffemaaden allene paa Herrerne, da Slaverne betragtedes som disses Eiendom, og den sædvanlige Maade var, at nagle dem til et Kors hvorpaa Misdæderens Lidelser kunde vare flere Dage. At Slaveriet har de samme Virkninger i Colonierne, anfører Hr. Comple mange Exempler paa. Saaledes giver en Colonist sielden de Børn Frihed, som han har med en Slavinde, han fordrer af dem samme Lydighed, samme Arbeide, som af andre Slaver, og sælger dem, om han finder forgodt. Bliver een af hans ægte Afkom Eier af dem, behandler denne sine Brødre og Søstre med samme Haardhed, som sine andre Slaver og deres Legemer mishandles med samme Pidsk, som de Øvriges. Slavinder, der ulykkeligviis udmærke sig ved Skjønhed, ere ikke allene udsatte for at blive en Gienstand for Herrernes og Opsyns mændenes Lyster, og om de gjøre Modstand for haarde Revselser, men ogsaa for de hvide Fruentimmers Skinsyge, thi naar disse lade Slavinderne straffe, søge de ofte at berøve dem deres legemlige Yndigheder. Efter at have anført mange Kjendsgierninger for at bevise, hvormeget Slaveriet fordærver Sæderne i Kolonierne anfører han en Lov, der gjelder i de forenede Stater, som endnu er afskyligere end de Handlinger, som have de der udtrykkeligen en Slavecier, at udvikle sin Slaves Forstandsevner. Den som overbevises om, at have ladet en Slave lære at læse, betaler syv Gange saa høie Bøder, som den der skjærer Haanden, eller Tungen af en Slave, eller paa anden Maade lemlæster ham.