JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-11-30
Ribe, den 26 Nov. Et Selskab af Byens Haandværkstand holdt i Søndags Aftes et Maaltid, hvor Hestekjød udgjorde Hovedretten, og flere Familier her i Byen have i denne Uge spist dette Slags Kjød tillavet paa forskjellige Maader. Til Beviis, at Fordommen mod Hestekjøbs Spisning nu ogsaa hos Almuen i Jylland efterhaanden forsvinder, tjener følgende: efter Aftale med 22 Par andre Mænd slagtede Vidsted Rabech i Borris Sogn i Ringkjøbing Amt, forleden Dag en gammel Hoppe, der vel ikke var feed, men heller ikke ganske mager. Den blev først skudt for Panden og derpaa med Kniven stukket i Bringen, forat lade Blodet udløbe. Eieren havde bekjendtgjort, at enhver, som ønskede det, kunde uden Betaling faae noget af Kjødet; dette havde til Følge, at alt Hestekjødet af det slagtede Dyr blev uddeelt til 10 forskjellige Steder, og er, tillavet paa forskjellige Maader, spist med Velbehag. J Præstegaarden er 2 Gange bleven holdt Maaltid heraf, hvor det af Mange er bleven spist, tillavet som Suursteeg, der synes at være en af de bedste Tillavningsmaader. Ogsaa er heraf bleven meddeelt til alle herværende Seminarister, samt en stor Deel Skolebørn, som ved denne Leilighed ere blevne bekiendte med Smagen af Hestekjød, hvilken er befunden at være god, og har hos de fleste funden megen Bifald. (Ribe Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-11-30
Kjøbenhavns Børs den 30 November. J Gaar solgtes Marylands Tobak 12 til 14 Rbmk. Pd., Saffran 100 til 104 Rbdlr. Pd., Spedelys 5 Rbmk. Pd., Linnede Væger 4 Rbmk. 2 s. Pd., Campechetræ 30 Rbdlr. pr. 100 Pd.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-11-30
J. Handelen hersker endnu bestandig stor Stil Specier solgtes fra 60 til 63 Rbmk. hed. J Dag noteredes Speciecoursen 1020, og er Prisen paa Specier 61 Rbmk. Hittern. (Skrevet i 1800). - (Slutning; see No. 94.) Til saadanne Mennesker skulde man bygste Gaar denne paa taalelige Vilkaar, hvilke, efterhaanden, som Opdyrkningen tiltog, kunde vorde berigende, baade for Grundeieren og Fæsteren; men alt under den strængeligen bestemte Betingelse, at disse Agerdyrkere og Landboer ikke det allermindste maatte under deres Fæstes Fortabelse og Bortviisning fra Colonien, befatte sig med Fiskeriet eller Søvæsenet. Uden Tvivl vilde man til disse Establissementer ikke mangle duelige Subjecter. Uden Tvivl maatte en saadan Colonie, ei svækket i Begyndelsen, enten ved for rigeligen at fødes af Haanden, eller ved for karrigen behandlet at gjøres modløs, meget snart sees at fremblomstre. - Uden Tvivl maatte dens Fremblomstren have den lykkelige Virkning, at Eierne af det øvrige vilde gaae den dem herved fremlysende Vei, til ogsaa at naae Hæderlig hed og Velstand. Havets Rigdomme vil derved ligesaa lidet blive ubenyttede, som de derved vilde aftage. Søbonden vilde tvertimod drive sin Næring til Kap med den hæderlige Landbo. Han vilde af denne lære Ordentlighed og god Huusholdning; Landboen og Søboen vilde finde giensidig Understøttelse af hinanden, begges Næring derved kun trives desbedre, naar enhver blev ved sik. Hittern, nu et usselt Opholdsted for faa Uslinger, vilde komme med Tiden til at vrimle af hæderlige Jndbyggere; de sure kolde Moser bære Græs og Korn, og nære store Flokke af uldrige Faar, store Hjorde af trivsomt Qvæg. Selv Klimatets Raahed vilde, efterhaanden som Opdyrkningen tiltog, formildes. - Vist nok er her i Søbygderne uendelig mange andre Steder, hvor det her foreslaaede ogsaa kunde finde Sted; men, saavidt jeg har seet, er der intet, hvor det kunde skee med den Forviisning om et ønskeligt Udfald. Paa Fastlandet ere Rovdyrene og Frostaarene i Veien. De andre Øer ere enten for smaa, for nær ved Fastlandet, eller endnu vildere og raaere end Hittern. En mindre kostbar, derfor mindre betænkelig Operation vilde det være, om der, da Erfaringen, viser, at Faarene i disse boreale Egne trives meget godt, den paa og kolde Søluft uagtet, søgtes ved Opmuntringer, Lettelser, Tillokkelser, Foranstaltninger, at faae flere af de smaa Øer, i dette Archipelagus besatte med vilde Faar, eller med Faar. som der lodes vilde. Dette var da en en uvigtig bekonomisk Benyttelse af disse smaa Øer. Den lader sig ei anbringe paa den større, allerede mange Lodseiere tilhørende Hittern, hvis brakte Strandbredde derhos for den mindste Deel ere saaledes skikkede, at Faarene paa dem om Vinteren kunde søge deres Føde i Søværterne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-11-30
Postefterretninger. (Af Hamb. Corr.) Paris d. 1ste Nov. Fra Frankfurt berettes under d. 27de Oct.: "Marschal Prindsen af Moskwa, ligesom og Gen. Carra St. Cyr, ere ankomne her i Gaar. En stor Deel af Cavalleriet bivonaquerer uden for vor Stad. Cavallerie og Jnf. Detaschementer have besat Høiderne i voxt Nabolav. Ligeledes besætte Tropperne de forskjellige Steder, der ligge ved Nidda. Denne lille Flod falder i Mayn." – Vi erfare, at Stor armeens Hovedqvarteer var D. 26de i Eisenach, 15 Lieues fra Erfurt. - Man forsikkrer, at Grev Lauriston, om hvem man sagde, at han var druknet, ikke er død. – Efter Storfyrstens Decision befrie de Ægteskaber, der ere sluttede for et Syns Skyld, ikke fra Conscription, og paa Grund heraf betragtes alle Ægteskaber, der ikke ere blevne fuldbyrdede med de religiøse Høitideligheder, som Ægteskaber for et Syns Skyld. - Kongeriget Jtaliens Senat og Statsraad kappes med de franske Authoriteter om, ved kraftfulde Adresser, at bevidne H. M. deres Hengivenhed. Ministerne, de offentlige Embedsmænd, Tribunalernes Medlemmer, have bedet Vicekongen om, efter Behag, at anvende en Deel af deres Løn til Armeens Fornødenheder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-11-30
Windsor, d. 6 Nov. Siden adskillige Maaneder har Kongen uafbrudt været underkastet Jndflydelsen af hans Sygdom. Siden den sidste Beretning har den tiltaget noget, men den traadte snart igjen tilbage i den forrige Tilstand. Kongens physiske Sundhed bærer intet udvortes Præg af Svaghed; den er tvertimod temmelig god. Han morer sig med at spille paa Fløite. Pagerne forrette igjen deres sædvanlige Tjeneste. Dronningen besøger ofte Kongen, og underholder sig med ham i Lægernes Overværelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-11-30
J Anledning af Grosserer D. N. Bügels og Frøken J. C. C. Blicherolsens Ægteforening den 27 November 1813. Ung Bügel sidder ved Havets Bred J Lundens Fred, Og seer paa de rullende Bølger; Han skuer den Snekke der glider i Havn Med mangefold Rigdom i svolmende Favn; Graadplumret hans Øie det følger. Thi at, hvad gavner al Verdens Guld Naar Barmen fuld Af Længfler og underlig Smerte Kun søger og ledder, og finder ej Ro Og neppe sig selv og en Ven tør betroe Et Suk af det bankende Hjerte, Min Daniel, mæler den prude Viv, Der gav ham Liv, Min Daniel, hvad er Din Klage? Hvad mørkner Dit Øje, hvad tynger Dit Sind, Hvi banker Dit Hjerte, hvi falmer Din Kind J Ungdommens favreste Dage? Min Søn, udbryder den Hædersmand, Hvis gyldne Stand, Kun sjelden Bekymringer saare: Hvad hilder Dit fordum saa freidige Bryst, Hvad Grille forgifter Din vanlige Lyst, Og skaber Dig om til en Daare? O Moder, o Fader, med sonlig HuGjenmæler nu Den Yngling, saa kjær for dem baade; Vel Lykken mig vugger i silkene Skjød, Dog ak, i Løndom er Graad mig saa sød Og Livet en vælende Gaade. De Søstre speide ved Dag og Nat J Lundens Krat, J Salenes festlige Sværme, Ved Nattergalsqvad, ved Lærkernes Slag, Kongestads Vrimlen, i Landlivets Mag Hver Sky, der sig synes at nærme. Og Frænder og Venner i Skokketal J Højlofts Sal, J Vangens Fortrolige Hytte, Adspørge hinanden med kjærlige Ord, Hvor dvæler vor Jævning, hvi flyer han vort Bord, Og ligner en vandrende Skytte? O! hisset vandrer hans Fryd og Sorg, Paa Fredens Borg, ad Der svæver den Engel, han savner; Did flyver hvert Suk af hans bankende Bryst; Sin sødeste Løn og sin ømmeste Lyst Kun der han i Haabet omfavner. Vel mangen Mørsmaakurred i Løv Og fandt Dig skjøn, Og ønskeed at vorde Din Mage; Thi dannis og høvisk, ung Bügel! Du var, Og ridderligt Hjerte i Barmen Du bar, Og glimrende randt Dine Dage. Men og Du seer kun Din Fryd og Sorg Paa Fredens Borg, Der vandred Dit Hjertes Udkaarne; Der troned den Engel, som spaaede Dig Lyst, Der væved den Hulde, som fyldte Det Bryst, Der ganded Dit Ønskes Eenbaarne. Thi Held Dig, ung Bügel, Du stred - og vandt Det bedste Pant, Som Himlen sin Yndling forlener! Lev længe, lev fro med Din herlige Brud, Og alle de Signelser skienke Dig Gud, Som Retsind og Manddaad fortjener. G. H. Olsen,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-12-04
Nyeste Skilderie af K. øbenhavn. Hen Tiende Aargang. No. 97. Adgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Løverdagen den 4 December 1813. Søndagen i to forskjellige Aarhundreder. (Sluttet.) Tredie Scene. No. 5 og 8. Foræredelser. No. 16. Fordum. Efter Gudstjenesten, Kl. imellem 11 og 12, er Huusmoderen med sin ræd ste Datter og Tjenestepige i Færd med i Kjøkkenet, at give Maaltidet den sidste Grad af Fuldkommenhed. Hun har den bredstribede Søndagskontuse, paa og det nehvide Kjøkkenforklæde for, begge spundne og vævede hjemme, uden nogen Opmuntring af Guld= eller Sølvmedailler. Med prøvende Kiendermine smager hun Sousen, for at give den, om det gjøres fornødent, den høieste Smag ved Saften af den Citron, hun holder i Haanden. Datteren, som har lagt nøie Mærke til Moderens vise Raadførsler, og ved dette uskrømtede Kjøkken collegium ogsaa lover engang at blive en god Huusmoder, holder stødte Kryderier i en Morter i Beredskab. Den Nethed og Reenlighed, som hersker her overalt, det speilblanke Kobber, Messing- og Tintøi, som i den fortreffeligste Orden er anbragt i Rækkerne, siger os ved første Øiekast, at det er et Kjøkken fra det forrige Aarhundrede, thi i det nuværende er sligt et Særsyn, som i det Høieste endnu kun findes hos Folk of other times. No. 6. Nu. Her er et ganske andet Kjøkkencollegium. Den naadige Frue modtager Frokostgjæsterne. Hun sidder i Divanen med Divan bordet for sig, hvorpaa Frokosten staaer. Selskabet er meget blandet. Geistlige og verdslige Personer gjøre her deres Opvartning. Man taler om alskens Ting - om Hr. A., hvis kjere Ægtefælle, efter tretten Maaneders Fraværelse, i Gaar er bleven forløst med en Søn - om Coursen - om Justitsraad 3, som er bleven bestiaalen af sin skiere Hr. Søn - om Frøken", som har maattet tage ud paa Landet, for at cureres for Mavetilfælde, og flere saadanne allernyeste Nyheder, der hører til Chronique Scandaleuse. Den kjere Ægtemand tager ikke Deel i Conversationen. Formodentlig er han allerede hos sin Dulcinen, hvor han, efter Sædvane, aflægger en Morgenvisit. Ved Siden af Fruen sidder Hr. Spradenfeld, en Ven af Huset, som helst gjør sin Opvartning hos Fruen, naar hendes Hjerteelskede ikke er hjemme. Den lille Fritz, som rider paa sin Tjepbest omkring i Stuen, skal, lige fra Fødselen af, som Jordemoderen udtrykte sig, have havt Hr. Spradenfelds Elmenter. At han ligner ham er vist, men om Ligheden er Tilfældets eller Naturens Værk, kan ingen uden Fruen sige. Paa Bordet hist henne i Krogen ligge endeel aabnede Breve, blandt andre et Brev fra Skræder Mops med ærbødigste Paamindelse om den accepterede Regnings Betaling et andet fra Procurator Snapop med Trudsel af Arrest, som næste Dag vil blive effectueret, saafremt den insinuerede Dom, som man allerede i tre Snese, istedetfor de lovbestemte femten Dage, har biet med at exlqvere, ikke bliver efterkommet, og flere saadanne opbyggelige Skrivelser og Paamindelser. Fjerde Scene. No. 7 og 8. Middagen og Høimiddagen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-12-04
No. 7. Fordum. Efter Aftensangsprædiken, ved hvilken Tyendet og Børnene ikke maatte mangle, staaer vor gammeldags Danneqvinde ved det vel serverede Caffebord, for at beværte sine gamle Veninder og Paarørende med en Drik, som den Gang hørte til de store Sieldenheder. Man var endnu saa langt tilbage i den Konst, at tilberede og nyde Caffe, at man, uden at blive belet, kunde komme Sirup deri istedet for Sukker. Man er ikke kommen sammen her for at dræbe med Tungen og forgifte med Læberne. Jnderlighed og Hjertelighed staaer præget i hvert Ansigt, og her tales kun om Ting, som ere en Danneqvinde vigtige, om Børnetugt, om Fadeburet, om Vinter indkjøbet, om Torvepriserne, om Madlavning; thi den Gang gaves i Kjøbenhavn endnu ingen Pige instituter, hvor Qvindekjønnet lærte Politik, Mimik, Gymnastik, Logik, Physik o. s. v.; den Gang ansaaes det endnu ikke for nogen Fuldkommenhed hos et Fruentimmer, at hun kunde snakke med om Alting, baade om hvad der sømmede sig og hvad der ikke sømmede sig for et Fruentimmer, at tale om, den Gang havde man endnu ingen Bøger om Samleie, om Modom, om Avlingsdriften &c. skrevne for og af Damer. Alt hvad der omgiver os siger os tydelig, at man her befinder sig i Stadsestuen. Foran staaer et Bord med et Messingblad, saa blank at man kan speile sig deri; i Baggrunden, et stort gammeldags Linnedskab paa ibenholtske dreiede Fødder, og ovenpaa samme fire store japanske Lugtekrukker. Dette Skab gjemmer en Skataf Linned, der er mere værd end alt hvad mangen en elegant Familie i vore Dage eier. Det Porcellain, man drikker af, er chinesisk, thi den Gang kjendte man endnu ikke det forgyldte Glasporcellain, som Europa i vore Dage oversvømmes af. Det gamle Costumme er trolig copieret efter ægte Portraiter fra hiin gode gamle Tid, hvilket enhver vil finde, som har reddet en gammel Tipoldemoder eller Tipoldefader fra den alt fortærende Auctions hammer eller fra Marchandiserens Kløer. Mane savne maaskee her de stive Fiskebeensskjørter; men disse vare virkelig endnu ikke komne ned i denne Region. No. 8. Nu. Her er først Middag. Men man er ikke gaaet til Bords førend, henimod Kl. 4. Fruen, klædt i en forførisk Tunika, efter den nyeste Modejournal, er nylig kommen hjem fra en Prommenade paa Volden med Hr. Spradenfeld og nogle flere Huusvenner, og Herren har været med sin Dulcinea en Tour i en Gig. Fruen er i Færd med at dele den første Ret, og Herren har allerede tømt med sine Venner den anden Flaske ubetalt Medoc. Selskabet er meget muntert; man morer sig med at fortælle Bygnecdoter og Bynyt. Den ene Gjæst kappes med den anden om at sige Herren og Fruen Complimenter, og den unge Hr. Laps er især uudtømmelig i at sige Vittigheder, der ere saa meget mere piguante, som man ikke her er saa nøie regnende med Anstændighedens og Blufærdig hedens Forskrifter. Den unge Mand er rig paa Anecdoter fra Grev 8 Huus, og veed at beskrive denne Glædens Bolig med saa livlige Farver, at hele Selskabet betragter ham som sit Orckel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-12-04
Femte Scene. No. 9 og 10. Aften Fornøielserne. No. 9. Fordum. Dagen begyndte med en almindelig Morgenandagt i Familiekredsen. Den endes med en Aftenandagt. Man har gjort en Lystvandring over Volden og befinder sig nu i Nosenborg Hauge. Man spadserer omkring i Blomsterhaven mellem Laurbærtræer og tusinde Slags Vellugt duftende Blomster. Maanen skinner igjennem de høie Castanietræer, og forgylder deres Toppe. Nattergalen istemmer her sin kjelne Sang forde lyttende Tilhørere. Mænd og Qvinder fra hiin gode gamle Tid samles her i medborgerlig Samdrægtighed, for at nyde denne skjønne Aften. Her findes endnu ingen støvet Cavaliergang, hvor den ene er færdig at træde den anden paa Hælene; ingen løsagtige Qvinder, som strippe op og ned, for at lokke Ungdommen i deres Garn, og søge at forgifte Kilden til Menneskets Tilværelse. Alle Gangene have lige Fordring til de Spadserendes Opmærksomhed, og besøges ligemeget. Vor Familie har valgt sig en Bænk i Blomsterhaugen ligefor Springvandet og tæt ved Orangeriehuset. Medens de Smaa hoppe omkring i Buskene, gjør den værdige Huusfader sin ældste Søn og Datter opmærksomme paa det Store og Skjønne i Naturen, levende Vidnesbyrd om Guds Almagt. No. 10. No., Et Aftenpartie i Klubbens Sommerværelser uden for Porten. Vor Dame fra i Morges er taget derud med Hr. Spradenfeld og adskillige andre Middagsgjæster. Man laver sig til at drikke Thee. Opvartningspigen bringer Theemaskinen. Hun er klædt i fiin Musselin, bedækket med Blonder og Silkebaand, og fra Top til Taa saaledes udmeiet, at man snarere skulde antage hende for en fornem Jomfru end en Tjenestepige. Det vilde være vanskeligt at gjette, hvorledes hun for den Løn, hun faaer, kan anskaffe sig saa megen Stad, dersom man ikke vidste, at hun blot er Opvartningspige for et Syns Skyld, at hendes Accidencer beløbe sig til langt mere end hendes virkelige Jndkomster. Hun seer godt ud, og er vel voxen, men endeel Pletter i Ansigtet og paa Armene synes at røbe, at hun har laboreret af et Slags - veroles, som ingen Jenner endnu har opfundet nogen Vaccinations materie for. - Selskabet er i det Hele meget muntert. Man fjaser og gjør Løier, og tumler sig omkring i Buskene, alt med største Utvungenhed. Damerne kappes med Drenge i Overgivenhed, og denne Springskhed, som i gamle Dage hedte Kaadhed, kaldes nu Raskhed. Sjette Scene. No. 11 og 12. En god Nat! No. 11. Fordum. En saa fro og ved tilbragt Dag, fortjener i enhver Henseende at krones med et Aftensmaaltid i fortroligt Vennelag.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-12-04
Den gode Huusmoder har paa Hjemveien fra Kongens Hauge tilligemed sin kjere Ægtefælle seet ind til en gammel Ven, og ikke kunnet undslaae sig for, at give efter for hans indstændige Begjering, at spise der et tarveligt Aftensmaaltid. De ere nylig staaet op fra Bordet, for ret i borgerlig Tid, som den Gang var Klokken ti, at begive sig hjem, thi da var Vægterens Paamindelse: nu er det paa de Tider man føier sig til Seng, Huusbonde, Pige og Dreng!" intet Raab i Ørken, eller Udsagn uden Betydning. Bordet har været dækket efter gammel dansk Skik, ikke med falsk Skildpadde, eller falske Verdener, og andre saadanne forfalskede Retter, men med en god ærlig Sjællandsk Ost, som den Gang endnu ikke havde faaet Navn af Schweizer=Ost, en fortræffelig Pølse, hverken forskrevet fra Brunsvig eller Lybek, men lavet hjemme i Huset; en Flaske godt Dansk Øl, &c. &c. Forskjellen imellem denne og den næstfølgende Scene er saa stor, at ingen vil undres over, at der imellem begge er et Mellemrum af et heelt Aarhundrede. No. 12. Nu. En Afsemblee, hvor man sætter, sig til Spillebordet netop paa samme Tid, som vore Bedstefædre og Bedstemødre forrettede deres Bøn i deres Sovekammer, og derpaa lagde sig til Hvile. Hvorledes det seer ud i en saadan Assemblee veed enhver, og Beskrivelsen synes her overflødig. Vor Dame og hendes kjere Gemal befinde sig i den brogede Vrimmel i fuld Stads. Man er samlet her, for at misunde og misundes, plyndre og plyndres, bagtale og bagtales, hele og belees, kort sagt, her ere alle Lidenskaber i Oprør At dræbe det kostbareste Klenodie, Mennesket paa denne Jordeier, sin egen Tid og Andres gode Rygte, er Hovedformaalet for denne Forsamlings Jdræt. Middel til stedse at have frisk Gjær.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-12-04
Efter Brygningen øses Gjæren i en Serviet eller andet Klæde, ombindes og lægges i et Kar paa Aske, hvilket ligeledes strøes over hele Klædet og pakkes vel til, man lader det nu saaledes ligge 24 Timer eller noget mere, da Asken tiltrækker at Fugtigheden, og Gjæren bliver som en tyk Dei. Denne lægges siden paa et Bræt, for at tørres ved mild Varme i en Ovn eller andet Steds. Den brækkes derpaa itu og gjemmes i en Pose. Naar man skal bruge af denne tørre Giær, tages en Haandfuld eller mere deraf og opløses i varmt Vand. Vil man saaledes efter enhver Brygning gjemme Gjæren, skal man til al Brug have stadig Overflod deraf, baade for sig og Naboer, især da der saaledes lader sig forsende og gjemme frisk og godt. - Enhver som veed, hvor vanskeligt det ofte er at erholde godt Giær, især paa Landet, indseer letteligen, hvilken Nytte denne simple Maade at gjemme frisk Gjær medfører.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-12-04
Jndenlandske Efterretninger. Den 21de f. M. døde paa Godset Gaard i det Holsteenske Baron, Conferentsraad og Overpræsident i Kiel, C. U. D. v. Eggers, Commandeaf Dannebrog. Han var født i Jtzehoe den 1 Maji 1758. Hans Faver var Conferentsraad, og Vice-Landcantzler i Glückstadt. Han nød privad Underviisning hjemme, og siden i Meldorff 1774. Han freqventerede derpaa Gynnaster Altona 1776, indtil han 1776 gib til Kiel. Derpaa studerede han ved Universitetet i Leipzig fra 1778 til 1781, og gjorde imidlertid adskillige Reiser i de Sachssiske, Preussiske, Hannoverske Lande, samt i Franken og Hessen. Ved Umpersitetet i Halle opholdt han sig fra Paaske til Mikkelsdag 1781 og siden ligeledes i Göttingen indtil han i Efteraaret 1782 kom tilbage til Fædrenelandet, og i Jlii 1783. til Kjøbenhavn. 1783 blev han Fuldmægtig i General-Land-Oeconomie- og Commerce=Collegii Tydske og Ostindiske Secretariat. - J Den lærde Verden er han fordeelagtig bekiendt ved sine Arbeider, især i Jurisprudenz og det statistisk historiske. Fag. For adskillige Aar siden nød han den Ære, at blive kaldet til Wien, for der at deeltage i et Lovudkost. Hans seneste vigtigste Værk er hans Udkast til en Criminallov for Hertugdømmerne. Han har havt stor Deel i adskillige Tydske TidsSkrifter, har leveret en hidtil ufuldende Efterretning om den franske Revolution, en Biographie over Bernstorff, en Afhandling om Trykkrihed, og flere interessante og vigtige Skrifter. J de sidste Aar af hans Liv har han været Overprocureur og 1ste Deputeret i det slesvig-holsteenske Cancellie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-12-04
Af Bekjendtgjørelsen fra det Kongel. Danske Videnskabers=Selskab. - Priisspørgsmaale.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-12-04
J Aaret 1814 kan concurreres for følgende tvende Spørgsmaale: a) Med historisk Vished at undersøge, og med passende Exempler at oplyse, af hvilken Kilde det gamle skandinaviske Sprog sikkert kan udledes. 2) At angive Sprogets Character og dets Forhold, hvori det fra ældre Tiver og igjennem Middelalderen har staaet, deels til det nordiske, og deels til de germanniske Dialecter, samt nøiagtigen at bestemme de Grundsætninger, hvorpaa al Udledelse og Sammenligning i disse Tungemaal bør bygges. – b) Ar udvikle Agerdyrkningens oprindelige Tilstand og videre Fremgang i det hedenske Norden, og at vise, hvad Jndflydelse den har havt paa de nordiske Landes Befolkning og Jndvaanernes Cultur – Kritisk at fremstille de forskjellige Theorier om Eiendomsretten, og hvis ingen af dem maatte findes antagelig, da at udvikle en ny Theorie, som er bygget paa faste Grunde, og tillige undgaaer de Vanskeligheder, der synes mere eller mindre at flyde af de hidtil fremsatte. – For Besvarelsen af enhver af disse Opgaver giver Selskabet en Belønning af sin Medaille, i Guld af 50 Ducaters Værdie, naar det befinder Svaret at være grundigt, tilstrækkeligt og fyldestgjørende, efter de i et Programme opgivne Betingelser. Selskabet indbyder alle Lærde og Sagkyndige (Selskabets egne, i de Danske Stater boende Medlemmer undtagne til at besvare disse Opgaver. Afhandlingerne kunne skrives i det Latinske, Franske, Engelske, Tydske, Svenske og Danske Sprog uden Navn, men med et Motto eller Devise, hvilken tillige skrives paa en forseglet Sed deel, som indeholder Forfatterens fulde Navn, Stand, Embede og Opholdsted. - Prisskrifterne eller Eskningerne for disse Spørgsmaale maa indsendes til Selskabets Secretair, Etatsraad og Professor Thomas Bugge, Ridder af Dannebrogen, inden Udgangen af December 1818.