Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-03-06
Videnskabelighed. Ved en snild Vending har "Fædrelandet, nu søgt at besmykke sit Angreb paa Dr. Kalkar. Forsmaaende alle Personligheder, gjør det Sagen til et Principspørgsmaal. Striden - hedder det i Fædrelandet. - angaaer Principet for Embedsbesættelser. Vi havde - siger Red. – den fulde Overbeviisning, at Dr. Kalkar ikke var værdig, endsige den Værdigste til den Post, han attraaede, en Overbeviisning, der var bygget paa de bedste Mænds Vidnesbyrd. Vi fandt det aldeles umuligt, at Kongen personlig kunde kjende alle de Mænd, der have helliget deres Liv til et saa specielt Fag, som den græske Philologie, og vi vidste, at Dr. Kalkar var ham personlig bekjendt; endelig frygtede vi for, at Universitetsdirectionen ikke vilde vide at skaffe sin Mening om Sagen den behørige Virksomhed. Under disse Omstændigheder ansaae vi det for Pligt, bestemt og klart at fremhæve Alt, hvad der efter vor Overbeviisning talede imod hans Valg, og vor egen gode Samvittighed har fundet en god Støtte ogsaa i Andres Mening; thi vilde kun Halvdelen af dem, der personligen for os have udtalt deres Tilfredshed og, vi kunne gjerne sige, deres Glæde over det Skeete, offentligen hæve deres Røst, da vilde vore Vederparters Navne sandelig veie ligesaalidet, som vi troe at deres Grunde gjøre. - Striden siger-Fædrelandet. - dreier sig ikke om Kalkar og Sorø, men disse ere kun blevne Vehiklet for et vigtigt Principspørgsmaal, hvilket sidste er Kampens egentlige Gienstand. J Nærheden af Landsbyen Waterlod - hedder det fremdeles i en commenterende Tone - ligger en gammel Avlsgaard, Hougomont kaldet. Da Napoleons Hær og de allierede Armeer stødte sammen paa den store Slette, som dette Punkt behersker, da reiste der sig en af de største og mindeværdigste Kampe, som Verdenshistorien nogensinde har været Vidne til; da kastede Minerva Seirens og Undergangens Lodder i sin evige Hjelm, og tre Gange svingede hun dem, saa Verden rystedes i sine Grundpiller, og da de fløi ud over de Kæmpende, da afgjordes Menneskeslægtens Skjæbne for lange Tider. Omringet af Slagets vilde Brag, men paa et af de Punkter, som dets brusende Bølger lod uberørt, stod - saa berettes der - en Bondedreng, lænket til Pletten af stum Rædsel, og han saae de gigantiske Kræfter tørne mod hinanden, men han forstod ikke, hvad han saae. Kun saa meget bemærkede han, at de stormede løs, snart fra den ene, snart fra den anden Side, mod den gamle Avlsgaard Hougomont, paa hvis Tinde snart de allierede Bannere, snart den trefarvede Fane vaiede. - Trommerne hvirvlede og Kanonerne brølede; Angreb fulgte paa Angreb, den ene veeg og den anden trængte frem, og naar Kampen sagtnedes, da fornyedes og od da den atter med fordoblet Raseri. Men Drengen tyktes det sært, hvor dog den gamle Avlsgaard kunde være saa vigtig, at saa mange Tusinder offredes, for at forsvare, saa mange Tusinder offredes, for at indtage den, og han troede, at de kun stredes om, hvo der skulde have den gamle Avlsgaard Hougomont. Og virkelig var det saa- hvo der skulde have den gamle Avlsgaard Hougomont, derpaa beroede det, hvo der skulde beherske Verden. Der laae det gyldne Skind, - der var den "hellige Gravl- Som i det Store, saa i det Smaae, Smaae ere hos os Kræfterne, paa den ene, som paa den anden Side, og Stridens Gienstand er ikke stor. Men den er dog altid større, end Spørgsmaalet, om Kalkar bør være Lector i Græsk; - Kalkaar er kun den gamle Avlsgaard Hougomont. Det kan være ubehageligt for ham og hans Venner, men hvad kunne vi gjøre derfor, at netop han ligger paa den Plet, hvor Kampen brød ud. Troer Man, at det var af Had mod den gamle Avlsgaard, at de franske Soldater skjøde Ruderne ind og maaskee ødelagde dens Mure, Eller er det vor Skyld, naar det Princip, til hvis Fane vi have svoret, har commanderet os netop mod Kalkar, eller naar de Fjær, hvormed han er pyntet, blive noget derangerede ved denne Berøring? Hvad har han gjort os, og hvi skulde vi have noget mod ham, Det er, som sagt, ikke om Kalkar, men om et Princip, der strides, og naar vi fuldstændigen skrifte dette, saa er det maaskee, en taktisk Feil, men det er ialtfald meget ærligt."