Ribe Stifts Adresseaviser, 1798-01-30
Den franske Republiks Ambassadeur, ved det Rommerske Hof til den udenlandske Minister, dat. Florenz den 31 Decbe. Borger Minister. Siden 23 Decbr. ere her Begivenheder forefaldne, som ikke tillode mig, længere at e privilegerte. Sles. Coos a 30te Januarii 1798. A. aarlig, hos Elu en ho T. Fridericia. opholde mig her. Den 26 kom 3 Jndividuer til mig, for at sige mig: at i paa følgende Nat vilde en Revolution udbryde da den offentlige Uroe var steget til det høieste, hvilket de vilde underrette mig om, og forlangte mit Raad at vide, om den Franske Regiering vilde beskytte deres Revolution, naar den først engang var gjort. Jeg svarede: at jeg som uvedkommende vilde give Beretning om hvad som forefaldt, og videre kunde jeg ikke giøre. Jeg formanede dem til Rolighed, og yttrede dem min Tvivl, om at de selv neppe havde Kræfter til at udvirke nogen Revolution, og den Franske Regiering vilde vist ikke laane dem nogen; som Fransk Minister bad jeg dem, ikke oftere at komme til mig med saadanne Forslage. - De forlod mig med den Forsikkring, at alt skulde blive stille. Natten var rolig. Den 27de om Aftenen sagde Ridder Agarra mig i Fortrolighed, at det var mulig at uroelige Hoveder snart vilde giøre en Bevægelse her, som, da det feiler dem paa Forstand og Kræfter, nok vilde falde ligesaa latterlig ud, som den i f. M. - Hos Marquise Massimihvor der var Ball, erfarede jeg, at 4 af Hovedpersonerne for Oprøret, vare Regieringens Spioner, som allerede havde fattet de Forholdsregler, at Insurgenterne skulde have deres Samlingsplads i Villa Midicis. Kl. 4 om Morgenen vognede man mig, og fortalte at 80 til 100 Revolutionister vare i Villa Medicis, omringet af pavelige Tropper. Den 28de om Morgenen, tidlig erfarede jeg, at en Patrouille var angreben at omtrent 60 Personer, hvorved 2 pavelige Dragoner, bleve dræbte, Insurgenterne havde derpaa adspredet sig, dog vare nogle af dem arretterte. En stor Deel af gem bare den Franske Nationalkokarde, og hvoraf de i Forvildelse lod en heel Sæk fuld tilbage paa deres Samlingsplads. Jeg begav mig derpaa til Statssecretairen som var ganske rolig. Jeg sagde ham, at jeg ingenlunde modsatte mig deres Arretering som bare den Franske Kokarde, blot de Personers Undtagelse, samme tilhørte det Franske Gefandtskab. Jeg sagde ham ogsaa, at 6 Jndividner vare flygtede til mig, og dersom de hørte til Oprørerne, saa vilde disses Straffeløshed ikke opirtge andre, Kl. var 2 om Eftermiddagen, og Cardinalens Middagstid. Han bad mig tilligemed den spanske Gesandt at komme til ham om Aftenen Kl. 6, hvilken var Aftalen. Jeg gik hiem, og troede at disse Uroligheder, vilde ingen videre Følger have, da Cardinalenvar saa rø lig. Da jeg kom hiem fandt jeg General Duphot; Seneraladjutant Sherkok og 2 Franske Kunstnere hos mig. Vitalede om dette Revolutionsspil, som Statsnyt, og vilde sætte os til Bord, da Dørvogteren i det samme meldte at 20 Personer vilde ind i Pallaiet, som have de Franske Kokarder i Hænderne, hvilke de uddeelte til alle forbigaaende, med det Udraab; Republiken level det Romerske Folk leve En af disse, en Kunstner, som af Minister de la Croix var mig anbefalet fra Paris, forlangte at tale mig. Han kom som rasende til mig og sagde: Vi ere frie, men forlange Frankrigs Understyttelse. Jeg forestillede ham hans gale Forvovenhed, og befalede ham strax med sine Kammerater at forlade det Franske Gesandtskabs Gebeet, da jeg ellers nødsagedes at bruge Strenghed imod dem. De Officierer, som vare hos mig foreholdt ham ogsaa dette daarlige Foretagende Følger, og Sherlok sagde : Dersom Stadsgouverneuren retter Kanonerne imod ader, hvor bliver da eders Frihed. Han gik altsaa bort. Lidet derefter meldte en anden Fransk Kunst, ner mig, at Opløbet blev større, at han havde bemærket adskillige pavelige Spioner deriblandt, som høiere end de andre skrege: Republiken leve, det Rommerske Folk leve, at man udkastede hele Haandfuld Piastre, og at Gadens Passage var sperret. - Jeg befalede ham, paa mine Vegne, at befale Sammenløbet at adskilles. De Franske Officierer tilbøde sig med Magt at adsprede dem. Jeg antog min Embedsdragt, og bad disse at følge mig, for selv at tiltale Oprørerne, i deres Sprog. Da jeg kom ud af Cabinettet, hørte jeg nogle Skud, som var af et CavalleriePikets, der uden mit Vidende var trængt paa mit Gesandtskabs Gebeer, og skiød ind af Palaiers 3 store Indgange, hvorved Folket styrtede ind i Palaters Gaard og paa Trapperne. Paa Veien mødte jeg Døde, forskrækkede Flygtninge og gale kjøbte Folk, til at ophidse Oprøret. Et pavelig Fuselercompagnie fulgte Rytterne. Jeg kom til dem, da de vare færd med at rykke ind i Pallaiet; da de saae mig gjorde de Halt; deres Anfører kunde jeg ikke opdage. Jeg spurgte: paa hvis befaling de vare her komne, og viste dem tilbage, de trak ogsaa nogle Skribt tilbage. Nu gik seg til Oprørerne, som havde trængt ind i Pallaiets indre Gaard, og saade: at den første som vovede af dem at gaae over Midten af Gaden imod Fuseler=Compagniet, vilde jeg med Magt tvinge, og strax trækkede General Duphot, Sherlak og 2 andre Officierer tilligemed min Salen, for at holde disse aroelige i Tømme, Strax derpaa gave Fuselererne en almindelig Salve, som dræbte nogle af Oprørerne. Vi, som stode midt imellem dem, bleve forskaanede. Fuselererne rykkede nu tilbage, for at ladde paa nye. Jeg lod de 2 Officierer, tilbage, for at holde Oprørerne i Tømme, og ilede med Ophot og Sherlok til Fuselererne, for at afværge de ikke meere skulle skyde. Jeg tilraabte dem at trække fra Gesandtskabets Gebert, da Gesandten vilde straffe Oprørerne; og at de blot skulle sende nogle af deres Officierer eller Underofficierer til Vatican, til deres General eller Gouverneuren af Rom, saa vilde den hele Larm, strax være endt. Den brave GeneralDuphot, var ved et Spring midt imellem Fuselerernes Baronetter, og forhindrede den ene i at ladde og den anden at skyde; Han var Ven af begge Partier, og havde man anseet ham som Fiende, var han bleven fangen. Ledet af sit Mod, blev han saaledes ved, og man trak ham til Stadsporten Septiminiano. Her faae jeg en Soldat at skyde ham midt i Brystet. Han faldt, stod op igten, og støttede sig paa sin Sabel, Jeg raabte til ham: kom til og da et andet Skud lagde ham paa Jorden, og endnu over 50 Skud, trax hans afsielede Legeme. Nu blev alle Skud vendte mod mig og Sherlok. Denne viste mig en Gienvei til Pallaiets Have, hvorved vi undgik disse Morderes Skyden. Jeg kom fra Haugen ind i Pallaiet, Gaarden var fyldt af Ondskabsfulde, som havde givet Anledning til denne Seene; 20 af disse ere blevne paa Pladsen; og det lykkedes os endelig at sperre de 3 Dørre af Palaiets Forside til Gaden. General Duphots Kierestes Jammer, min Kones Moder og Broders Fraværelse, som siden Morgenen, havde forladt os, den paa Pallaiet vedvarende Skyden. og det store Tilløb af Mennesker, gjorde disse Omstændigheder til de grusømste Operin. Jeg lod derpaa mine Betiente sammenkalde, hvoraf 3 vare borte og 1 saaret, og lod mig give de Vaaben, hvoraf jeg paa Reisen betienede mig. En af Officiererne tilbød sig at vove det Foretagende, at hente den ulykkelige Duphols Legeme, og det lykkedes ham. Kl. var allerede 6 om Aftenen, og endnu viste sig ingen fra Regieringen; hvorfor jeg strax besluttede at forlade Rom, dog først at skrive Cardinalsecretairen til, med hvilket en troe Tiener vovede sig giennem den skybende Soldateske. Endelig kom en Vogn og holdte som Døren. Jeg troede det var Gouverneuren eller en pavelig General; men Nei, det var en Ven, den Toskanske Gesandt, Angiolitti. Man havde paa Veien anholdt hans Kareth, og spurgt: om han vilde søger Flinteskud, men han svarede modig: at han i det Franske Gesandtskabs Hørel i Rom, troede at have Sikkerhed. Den Spanske Gesandt kom ogsaa strax derpaa, og begge talede længe med mig. Kl. var allerede 13 om Aftenen, og endnu kom ingen fra Regieringen. Jeg skrev det andet Brev til Cardinalen, og fik Svar, og endelig kom 40 Mand fra denne, for at sikkre Brevvexlingen mellem os; men ingen blev mig i Regieringens Navn tilsendt. Endelig besluttede jeg at reise, og fik mit Pas fra Statssecretairen om Natten Kl. 2 og den 29de om Morgenen Kl. 6, efterat have sørget, for de tilbageblevne Franskes Sikkerhed, forlod jeg Rom. Hilsen og Broderskab. Buonaparte.