Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-02-10
Mexico lader sig letteligen spærre for Fremmede, da Strandbredden er grund og Kystlandet kun lidet befolket og dyrket. Adgangen dertil beherskes af Krigshavnen Havanna paa Øen Cuba, hvor ogsaa Sædet for dets Handel er. I Høilandet findes Frugtbarheden i vild Overflødighed, og den har opholdt Landboernes og Jndianernes Liv i Skovene og Bjergkløfterne, medens deres Marker og Boliger stedse paa ny bleve ødelagte. De have nu vel skiftet Herrer, men ikke Undertrykkere, og dog synes de at have formeret sig under Urolighederne, fordi man vel fratog dem hvad de eiede men levnede dem frie Hænder til Erhverv og Handel, og opmuntrede til Agerdyrkning, ved de høie Priser paa Levnetsmidler, hvilke endnu reddede dem, ligemeget om Ven eller Fiende bragte samme til Stæderne og Fæstningerne. Førend Urolighederne fik de ei engang at see en Guldmynt, og da de gjorde samme til Bytte, meente de, det var forgyldte Skuemynter, som man bærer paa Halsen, og solgte Guldstykkerne for en Gylden. Denne Uvidenhed kom Spanierne netop tilpas, der vogtede sig vel for at være deres Læremestere, men som strænge Tugtemestere holdt dem til Arbeide og Bøn. De ere virkeligen ogsaa vante til Arbeide, men Haandens frie Værk lykkes ikke hos dem. De tale med Færdighed Spansk, men blive tillige ved deres Modersmaal. De iagttage med Omhyggelighed de catholske Skikke, men holde ogsaa deres hedenske Vedtægter hellige. De hade Spanierne, som de kalde Gatzopia, Dobbelthoveder, eller, efter en anden Forklaring, Spitsbuber, og de hade den spanske Afkom, Creolerne. En af Caciquernes Efterkommere anseer sig for vanadlet ved europæisk Slægtskab. Ved det første Oprørsløsen rev Hidalgo 100,000 Jndianere med sig indtil Nærheden af Hovedstaden, men de havde ingen andre Vaaben end Kasteslynger, et Reb, som de forstaae at kaste saaledes, at det slynger sig fast omkring Legemet og naar det af Rytteren trækkes frem og tilbage, kan han saaledes kaste den stærkeste Oxe omkuld. Hvor meget de end ere vante til Undergivenhed, var det dog ikke mueligt, at give den tilstimlede Hob endog kun et Skin af Orden, og den adspredte sig, af Frygt for den Forbandelse, som Erkebispen af Mexico med høitidelig Prunk, lyste over Oprørerne, og for den Helvedsstraf, hvormed den spansksindede Geistlighed truede. Man havde vogtet sig meget for, at anlægge Skoler for Jndianerne, for at holde dem ved Uvidenhed og Overtro i Tømme. Den største Deel af Creolerne deelte Jndianernes Uvidenhed, og almindelig Dannelse og Videnskabelighed, traf man kun blandt de Fag, der vare blevne opdragne hos deres Paarørende i Spanien, eller havde havt Omgang med Fremmede. Jmidlertid havde under Landets lange dybe Rolighed stor Formue og Vellevnet udbredet sig iblandt dem: Adelen levede med fyrstelig Jndkomst og Overdaad, den gamle Godseier var bleven Herre af indianske Landsbyer og holdt paa sit Gods, ligesom Borgherrerne i Middelalderen, Professionister og Varemagaziner, Kjøbstædsfolkene dreve deres Næring med uhyre Fordeel, og havde rig Andeel i Udbyttet af Bjerg værkerne. Spansk Prunkesyge herskede overalt med smagløs æventyrlig Overlæsning. Man fik Varerne enten fra Spanien, eller i det mindste gjennem spanske Kjøbmænd, Smughandelen var vanskelig og farlig. Herrerne i Cadix sørgede for, at Torvet ikke blev overlæsset, og Varerne solgtes til den høieste Priis. Embedsmændene havde lige Fordeel med dem, og begunstigede ingenlunde indenlandske Konstneres og Haandværksfolks Opkomst, men lode ikke engang Agerdyrkningen frembringe det, man hidtil havde faaet fra Cadix, fordi de solgte den indenlandske Tobak for Statens Regning, ved hvis Afsætning de havde deres Profit. Men om end dette har forandret sig, og om Engellænderne have aabnet sig de mexicanske Torve, saa ville de dog vanskeligen blive rige der, fordi den spanske Smag altid begunstiger Afsætningen fra Cadix. Rosen krandsene, Helgenbillederne, Bønnebøgerne, de geistlige Gevandter, den hele Kirkemusik vil kun Spanien kunne levere, og neppe vil nogen engelsk Gallanteriehandler give sig af med den hellige Jomfru fra Guadeloupe, uden hvilken Mexicanerne ikke kunne leve, og som selv paa Hatten bevares i Glas og Ramme. Fremdeles indskrænkes den europæiske Handel der til det ikke store Antal velhavende Stæder og Godseiere, da menig Mand lever i den beklageligste Fattigdom.