Aarhuus Stifts-Tidende, 1838-10-17
Med Hensyn til at Justitsraad By- og Herredsfoged Hersleb ikke efterkom den i Aarhuus Stiftstidendes No. 142 gjorte Opfordring til offentlig at gjøre Rede for hans Fremgangsmaade som Politi= og Justitsembedsmand. i Anledning af det hos Jens Hansen paa Weile Søndermark begaaede voldelige Jndbrud m.v., har jeg, i samme Tidendes No. 157 bebudet en Beretning eller Fremstilling om Sagen m.v.; hvilken jeg nu herved tillader mig at forelægge Publicum. Foreløbig bemærkes: at der af de - i Anledning af Jens Hansens, under 13de August indgivne Klage og Anmeldelse - optagne Forhører er, af vedkommende Retsskriver, nægtet Jens Hansen Beskrivelse eller Udskrivt, saalænge det et er bestemt, hvorvidt Justitssag efter disse vil være at anlægge." Jeg troer gjerne at denne nægtelse er i sin Orden. Heraf slutter jeg imidlertid, at der saameget mindre vilde blive tilstaaet mig en saadan Udskrivt. - Denne Omstændighed forbyder mig saaledes at give - hvad jeg havde ønsket - en aldeles authentisk, eller dog ved forudgaaet retslig Undersøgelse hjemlet, Fremstilling af den eller de begaaede Retsbrud, hvorom Talen er, men, idet jeg antager, at Jens Hansens Anmeldelse, som bygget paa de deri opgivne Vidners Forsikkring, i alt Væsentligt er sandfærdig, og at Samme derfor vil komme overeens med hvad der under Forhørene allerede er eller senere maatte blive oplyst, tager jeg ikke i Betænkning, her at indrykke bemeldte Anmeldelse, som er saalydende : Under min og Kones Fraværelse igaar, har min Svoger Peder Laursen paa Veile Søndermark gjort Jndbrud i mit Huus. Min Tjenestekarl Christen Andersen tilligemed min Søster, Peder Laursens Kone, Dorthe Hansdatter (som formedelst Mishandlinger, er flygtet fra ham, og har taget Ophold hos mig) vare foruden tvende af hendes Børn, det ene 6 Aar og det andet circa 9 Maaneder gammel, ene hjemme, da Peder Laursen igaar Middag fra Veile kom kjørende til mit Sted; traadte af og gik ind i Huset eller Stuen, hvor han tiltalte hans Kone i Anledning af deres Skilsmisse. J Begyndelsen talte han nogenlunde rolig, men umiddelbar derpaa begyndte han at slaae i Bordet og at skjelde; og, da han under Fortsættelsen heraf, gik ud i Kjøkkenet for at tænde sin Pibe, som han imidlertid havde stoppet, benyttede hun, af Frygt for Mishandling, Leiligheden til at tilhaspe Døren, hvorved han blev lukket inde. Han forsøgte derpaa deels med Hænderne og deels med andre Remedier at oplukke eller at opbrække Døren, hvis Lukkelse han derved gjorde ubrugeligt; men da saadant ikke vilde lykkes, og han, efter flere gjennem Vinduerne - fra begge udvendige Sider af Huset – gjorte Trudsler, ei heller blev indladt, indslog han ikke alene en Rude af et Vindue i Dagligstuen, saa at Glasset sprang i Ansigtet paa mit indenfor staaende Barn, men brækkede endog derpaa Vinduet los, gjennem hvilket han derpaa steeg indi Huset, hvisaarsag først Dorthe Hansdatter tilligemed sit spæde Barn og derpaa Christen Andersen flygtede ud af et Vindue i den modsatte Side af Huset, ud paa Marken. - Da Peder Laursen derpaa gjorde Mine til at ville forfølge hende, idet han strax efter kom ud af Huset til samme Side eller i samme Retning som hun var flygtet, skjulte hun sig tilligemed hendes lille Barn i en Kornager, indtil hun saae sig uden Fare, og flygtede derpaa uden Fodtøi til Svinholt, hvor jeg var, og meldte mig det Passerede. Christen Andersen flygtede først ned i Egnen hvor Hestene stod, og strax derfra hen til min tæt ved boende Naboe Peder Wendelboe Pedersens Gaard, hvor han udenfor opholdt sig, medens Peder Laursen huserede inde i mit Huus; hvilket vedvarede omtrent Times Tid, indtil han endelig kom ud derfra med en stor Bylt, som han lagde i Vognen og kjørte derpaa hjem til sin Bopæl med det Borttagne. Medens alt dette foregik, stod Peder Laursens forspændte Vogn udenfor, paa hvilken sad tvende af hans Børn, der græk- og skreg af fuld Hals, og et tredie, som var i Huset hos min Søster, tog han med sig hjem. - Reppe et Qvarteer derefter kom jeg hjem, og tog vidnesfast det Passerede i Øiesyn; hvornæst det ved Eftersyn befandtes, at der af min Søster Dorthe Hansdatters Dragkiste var af de tvende øverste Skuffer borttaget endeel Klædningstykker, og navnlig følgende: 1 sort Silke=Kjole, 1 violet Bombassins Kjole, 1 Vomuldsblaatavlet Kjole, 1 Linned blaastribet Kjole, 1 hvid Sirtses blaablommet Kjole, 1 Linned blaatavlet Kjole, 2 Kastetørklæder, 2 røde Silketørklæder, 1 fiin Hørgarns Serviet, 4 Stkr. Sirtses Halsklæder, 3 Bomulds Forklæder og 3 Hørgarns dito. Den øverste af disse Skuffer var ei tillaaset, og ved aldeles at udtrække denne, havde han tillige tømt Skuffen neden under, som iøvrigt var lukket ilaas. Desuden var mit Schatol, som ved min Bortgang var til lukket, men hvortil dog Nøglen laae ovenpaa, ogsaa aabnet, og jeg savnede strax igaar 15 Rbd. Sedler, som endnu igaar Morges ved min Bortgang laae i den næst øverste Skuffe paa venstre Haand, men ved nøiere Eftersyn, ere disse idag fundet i Skuffen neden under, ind kastede mellem nogle derliggende Papirer, som ogsaa vare kastede Hulter til Bulter.