JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Blandede Efterretninger. Om Memoirer. Paa ingen Tid er der udkommen saa mange Memoirer (Mindeværdig heder) som i det sidste Aarti af det nittende *) Blochs danske Sproglære paa. 261, Noten, d.) Mere kan læses herom i Orthographiske bemærkninger med Hensyn til de af Prof. Rask foreslagne Forandringer," indrykkede i Freia (Statsvennen) 10 Dec. 1825, samt Ny Freia Nr. 17, 18 og 37. Aarhundrede, naturligviis, som en Følge af det Napoleonske Herredømmes Undergang, der, i mange Henseender, løste Tungens Baand og Pressens Lænker. Men hvorvidt disse Memoirer kunne betragtes som rene historiske Kilder, bliver et stort Spørgsmaal. Man veed, hvor letsindige især de Franske stundom ere i at fortælle Kiendsgierninger, og hvor meget Usandt de ofte, blot af Mangel paa Kundskab om det Sande, eller af Efterladenhed i at opsøge det, indblande i deres historiske Værker. Da hos dem alting gaaer ud paa at more, baade ved Foredrag og Jndhold, saa følge de kun altfor ofte Voltaires Advarsel, at ingen Art er slettere end den kjedende. De binde derfor deres Læsere heller noget paa Ærmet, end kjede ham. Dertil kommer endnu, at saadanne Memoirer sædvanligen have ligget længe i Haandskrift og ikke udgives, førend efter Forfatternes Død, af deres Slægtninger eller Venner, som ofte søge meere at opnaae Pengefordeel end Ære derved, og derfor krydre Værket med egne Tilsætninger og Compilationer. Paa denne Mistanke ledtes jeg nyligen, ved at læse Friedrich der Grosse &c. oder zwanzig Jahre meines Aufenthalt in Berlin, von Diendonne Thiebault, chemaliger Professor an der Ritteracademie in Berlin, 12 Th. Leirz. 1828, hvoraf man har fire Udgaver og den sidste besørget af Forfatterens Søn. - J dette Værk anføres følgende: -"Friedrich havde ofte selsomme Jdeer, paa hvilke han bragdes ved hans Aandsforrige Virksomhed og som han i Samtaler gjerne udbredte sig over. Saaledes erindrer jeg mig, at han, da han talede med mig om de mange Nervers, Musklers og Fibrers overordentlige Finhed i vort Legeme, søgte at gjøre mig opmærksom paa de mange byrdefulde Arbeider, vi dog, uagtet denne saa sammensatte og konstige Organisation, udføre; de mange Møisommeligheder, vi udholde og alligevel kunne leve saa længe. Paa een af mine Reiser," blev han ved, holdt jeg udenfor en Kirke, medens der skiftedes Heste; i Kirketaarnet var et Uhr, jeg betragtede Uhrskiven, som syntes mig at være gammel og i slet Tilstand. Paa mit Spørgsmaal til een af de omkringstaaende Jndvaanere, erfarer jeg, at den var af Jern og først forfærdiget for jem- og tyve Aar siden. De seer heraf, at Jernet selv har mindre Udholdenhed end vi, og at saa skrøbelig jeg er, har jeg nu næsten overlevet tre Uhrskiver. Vil De maaskee indvende, at hiint Stykke Jern har været udsat for alle Veirets Raaheder, saa spørger jeg, har jeg ikke trodset dem, uden hertil at regne alle de Opoffrelser, Farer, Aandsanstrængelser og Ængstelser, for hvilket hiint Metal ikke har været udsat.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Dersom Friedrich den Stores efterladte Værker ikke havde været til, saa kunde Thisbault frit opvarte med denne Anecdot, thi hvo skulde vel overtyde ham om dens Usandhed, Men nu disse Værker ere trykte, er det let at bevise, at Kongen vel har sagt noget Lignende, men ikke til Thiebault og ikke paa saa vrang en Maade. Stedet findes i et Brev fra Kongen til d'Alembert dat. d. 17 Marts 1776 i Hinterlassene WerksFriedrichs II. Königs von Preussen, eilfter Th.,S. 209 og lyder saaledes: "Jmidlertid tilskriver jeg ikke Veirets Urolighed min Sygdom; naar man er ung skader hverken Kulde, eller Is zone, eller det brændende Jordbeltes Hede det sunde og kraftfulde Legeme. Jeg var nysgierrig efter at vide, hvorlænge de Jernuhre, der findes i Kirketaarne, kunne holde. Saakyndige have forsikkret, at dette i det Høieste kun kan være tyve Aar. Er det altsaa ikke at forhauses, over, at vor Slægt, hvis Organer ere af gjennembrukket Traadarbeide og hvis Kjød bestaaer af Støv og Muld, holder længer ud, og naaer et tre Gange fjernere Maal, end disse Uhre, der forfærdiges af den haardeste Materie, som vi kjende, Forskjellen mellem Uhrene og os bestaaer deri, at vi lide, men hine, naar de gaae urigtigen, ikke føle nogen Smerte. Men saa have vi derimod i vor Ungdom ogsaa smagt Fornøjelser, og, uagtet Alderen, levnes os dog endnu Glæder, som fornuftige Mennesker kunne nyde. Disse den store Konges skjønne Tanker har Thisbault saa ganske forhutlet, at han endog lader ham sige de største Urimeligheder. Kongen taler om de menneskelige Organer, ikke om Musklerne, thi disse vidste han vel ere stærkere end Jern, da Damiens ikke kunde sønderslides af fire unge Heste, førend de store Muskler bleve ham overskaarne; heller ikke kunde det falde Friedrich ind, at tale om en Uhrskive, thi den kan i det Høieste kun beskadiges af Fugtighed, ikke af Slid, som Værket selv. - Man seer af det Hele, at Thiebault har dramatiseret her et Jndfald, som han ikke selv rigtigen og nøje kjendte. Hvad Lid kan man nu vel fæste til en Forfatter, der vover at tillade sig saadanne Forvanskninger, og det paa saa plump en Maade, Hvad Lid kan man fæste til de fleste Memoirets historiske Sandhed, naar en offentlig Professor sviger den med saadan Dristighed. - Hvor megen Leilighed give saadanne Værker, til reent at forplumre Historiens Kilder, naar de ikke afbenyttes med strængeste Critik, – Jo behageligere den Stiil, hvori de ere skrevne og jo interessantere deres Jndhold, ved indstrøde, paafaldende Anecdoter, er, desto farligere blive de Usandheder og prange Jdeer, de udbrede blandt Menneskeclasser, som blot læse, for at mores og sjeldent tænke meget over det, de læse Godt vilde det derfor være, om de historiske Archiver, Magaziner a. der optage Brudstykker af saadanne Skrifter, ikke blot lode sig nøie med ligefrem at oversætte, men ogsaa forsynede deres Oversættelser med critiske og prøvende Anmærkninger, som Modgift. Müllner giver i sit Mitternachtsblatt Nr. 22 og 23 en Beskrivelse over et nyt Tellurium. Til Motto har han et Fibelvers: Die Haand, that sie der Geist regieren, Wird Künstlerin im Hobel-Führen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
En Dreiermester i Cothus efteraber vorHerre Gud i at forfærdige en Deel af VerdensAlt, paa en Maade, som fortjener den største Opmærksomhed af alle Lærere og Elever i den mathematiske Geographie og Chronologie. Han forfærdiger nemlig Tellurier til en saadan Fuldkommenhed, at enhver saakyndig Tilskuer fi ter den største Agtelse for hans Kundske ber i bemelte Videnskaber, hans Opfindsomhed og hans mekaniske udmærkede Duelighed Hans Tellurier vise Jordens og Maanens Forhold og Stillinger mod hinanden, og ved en anbragt Blendlygte, hvis Flammes Skin udgaaer igjennem den stumpede Ende af en huul Kegle Conus detruncatus (Sukkertopsform) lader han Solbelysningen vises. Den hele Mekanisme viser Dag og Nat, Aarsvexlinger, Formorkelser &c. &c. - Hvor stor er denne Maskine, Som et rundt Bord, hvorved tre Personer mageligen kunne spise, dog kun portionsvis, uden Fed i Midten. Solskiven (den videste Aabning. af hin hule Lyskegle) er omtrent saa stor som Aabningen af et Ølglas, Jordkloden som en dyglig stor Billardkugle, Maanen som en Hasselnød. Hvad koster en saadan Maskine, Enkeltviis 6 Thl. - J Halvdosinviis nogle og fyrretyve Thl. - Men er det en virkelig Dreiermester? Maaskee en lærd Dilettant af dette sirlige Haandværk, Maaskee af en eller anden Regjering udnævnt til Geheime-Over-Hof-Dreier Raad, Dog vist nok for hans sindrige Opfindelse belønnet og understyttet, Ja, dette sidste bar den preussiske Regjering gjort. Den har fundet, at et saadant Tellu-Lunarium ikke er noget Legetøi, men et Underviisnings og Lære, Jnstrument, som giør Personer af ringere Forestillings Evne bedre Tjeneste end Bog og Professor kunne gjøre det. Derfor har den først og fremmest belønnet Konstneren dermed, at den har givet ham Næring og Fortjeneste. Den afkjøber ham nemlig slige Tellurier i Plural, og forsyner dermed de betydeligere Lære-Anstalter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Mekanikeren, hvis Navn er Friedrich Jungh, er virkelig Dreiermester i Cottbus, boende i Nr. 108, og skrivende mere correkt end mangen Lærd, hvilket et Brev fra ham med en af hans Tillurier viser. (Forkortet fra anførte Sted.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Syv engelske Blade give efterhaanden 7 forskjellige Domme over den berømte tydske Sangerinde, Demoiselle Sonntag, hvorefter Man næsten skulde slutte, at Kunsten saavelsom Politiken, Skjønheden saavelsom Aandsforstinene ei mere bedømmes efter videnskabelige Love, men at der ogsaa heri hersker Partieaand, og en høire og venstre Side: New-Times af 16de April. Hendes Skjønhed har et aldeles engelsk Anstrøg. Hendes geniale Fremstillinger love ogsaa Overordentligt for den tragiske Oper. Samme Blad af 17de April. Aldrig er Publicums Forventning ved Continental-Beretninger bleven mere opvakt, og meere skuffet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Avisskrivernes Correspondentere maae aldrig have seet et skjønt Fruentimmer. Hun har vel et behageligt, men tydsk Ansigt. Dette er tilstrækkeligt for at vise, hvorlidet hun kan være nogen fuldkommen Skjønhed. Hendes Hovedpynt er smagløs à la Giraffe. Hun synes ældre, end hun er.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Sphynz af 16de April. Demoiselle Sonn tag har opfyldt vore overordentlige Forventninger. Hun synes yngere, end hun er.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Morning Post af 16de April. Demoiselle Sonntag kan ingenlunde hverken kaldes skjøn eller interessant. Hun synes uden Følelse og Udtryk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Times af 16de April. Demoiselle Sonn tag spiller med uendelig megen Ynde. Hendes Sang synes os en Blanding af Vagtelens, Drosselens og Nattergalens, med Ledsagelse af Flageolet og mange andre Jnstrumenter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Morning Herald af 16de April. Demoiselle Sonntags Næse er noget opad staaende, hvilket er et Tegn til Kløgt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Globe af 16de April. Demoiselle Sonn tag har hverken noget aandfuldt Ansigt, eller Grazie i sine Bevægelser. Hun baade seer ud og spiller som en smuk Kammerpige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Morning Chronicle af 16de April. Hun har tydsk Udtale af det Jtalienske; hendes Sang overflødige Udpyntninger, dog med megen Grazie anbragte. Jmidlertid har dog, uagtet alle disse forskjellige Domme, Kunstnerindens Beskedenhed erhværvet hende Agtelse og Kjærlighed i London. Hun indføres formelig i de første Selskaber, hvilket er næsten exempelløst i England. Hun lader sig aldrig see, uden hendes Duenna, en preussisk Oberst Lammerz's Enke og høist agtværdig Kone. (R. A.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
En Reisende, som i Aaret 1827 har seet Hertugen af Reichstadt, (Napoleons Søn, beretter, at han er høi af sin Alder; men at intet hos ham erindrer om hans Faders Træk, og at han er sin Moders, Erkehertuginde Luises. udtrykte Billed. Han kjørte i en let Vogn, hvori han sad med en bedaget Mand, formodentlig hans Hofmester. Om Aftenen saae den Reisende ham i den Keiserlige Loge med Ærkehertug Carl og Erkehertuginde Sophie. Under Spillet slog han uophørligen Tacten. Det russiske Rytterie. Det regelmæssige russiske Cavallerie bestaar af 8 Garde regimenter (4 Kyrasseer- og 4 lette Regimenter) og 75 Linieregimenter, af hvilke 9 Kyrasserer, 17 Dragoner, 12 Husar og 22 Uhlaner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Det uregelmæssige Rytterie bestaaer af flere end 20,000 Cosakker. Det sammenkaldes kun i Krigstider og sendes, naar Freden kommer tilbage til dets Heder. - Alle Regimenter, der ikke ere coloniserede, bestaae af 6 Esquadroner i Activtjeneste og 1 Depot. De coloniserede bestaae af 12 Esquadroner, af hvilke dog kun 6 ere disponible. - Efter Organisationen fra 1812. skal hvert Regiment have 1 Oberst, 1 Oberstlieutenant, 3 Majorer, 8 Capitainer, 38 Underofficerer. Hver Esquadron bestaaer af 201 Mand og 179 Heste, og hvert Regiment, foruden Ofsiceercorpset, af 126 Vagtmestere og Underofficerer, 22 Trompetere og 1260 Gemene. (Bibliothek d. n. Weltkunde 2ter Th. 1828.) Lotterie-Lykke. En Privatmand ankom med en Formue af 200,000 Franker til Paris. Han begyndte at spille i Lotteriet. Hans første Jndsats var kun 36 Fr. Smaa Gevinster paa Amber opmuntrede ham til stedse at spille høiere; men efterhaanden blev hans Spil alt høiere og høiere. Han kom omsider saavidt, at han maatte vove 76,000 Fr. i een Trækning. Lykken var ham saa gunstig, at han i femtem Maaneder vandt over 400,000 Fr. Han besluttede nu at holde op med at spille, og reiste tilbagetil det sydlige Frankrig. Men nogle Maaneder, derefter erfarer man, at hos en Collecteur i en lille Stad spilles meget høit. Kort derpaa seer man blandt de fra Paris til Brest afgaaende Galeislaver hiin Privatmand. Han havde ikke allene bortspillet sin egen Formue, men ogsaa 50,000 Fr. som en Ven havde betroet ham og desuden udstillet falske Vexler. - Hvilket lære rigt Exempel!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Kjøbenhavns Børs, d. 10 Juni 1828. Hamburg 2 M.a vista 216. Species 219.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Specier solgtes til 13 Rbmk. 2 1/4 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler pr. 100 Specier. Svenske Sedler. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R.) Dito Dito. . . . . . Nationalbank Obligationer. Dito Dito. . . . . . 4 pC. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar 6 pC. norsk Laan, ved Hambro & Søn. 4 pC. Dito nye . . . . Asiatiske Comp. Actier 156 1/2 156 3/4 Rbd. Sedl. 51 3/4 52 Rbs. Tegn. (af Laanet 4 Febr. 1820) 102 4 Rbd. Sedl. 3 pC. nye danske Oblig., 59 i Banco. 41 Rbd. r. S. 111 3/4 112 Sedler. 98 Rbd. r. S. i Banck. 99 i Banco. i Sedler. L. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Femogtyvende Aargang. No. 48. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 14 Juni 1828.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
Reisen til Berlin og Dresden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
(Fortsat.) Da i Aaret 1822 den Minutoliske Samling af Papyrusroller blev opstillet i Berlin, indfandt, efter Jndbydelse, den lærde Spohn, fra Leipzig, sig, for at tage den i Øiesyn. Han erholdt Tilladelse til, i Trykken at udgive hvad han fandt brugbart deraf. Disse Roller og adskillige andre Stykker, hvoraf han fik nøiagtig Copier, skulde danne Hovedmaterialiet til et stort Værk om Ægypternes Literatur, hvortil han allerede havde ladet lithographere endeel Blade, da Døden 1824 pludseligen bortrykkede ham, til ubodeligt Tab for Videnskaberne. Professor G. Seyffarth, den Afdødes Discipel, i hvis Hænder hans Papirer siden kom, fandt kun den Rosettiske Jndskrift, tilligemed et Antal Papyrustoller og andre Stykker med latinsk Skrift, der skulde udtrykke Lyden af de ægyptiske Ord, og omskrevne i ofte meget fragmentariske latinske Oversættelser. Til en Commentar over disse Jndskrifter, en Grammatik, et Lexicon fandt han derimod kun enkelte bemærkninger og Vink, der ofte blot kunde være forstaaelige for den, der havde optegnet dem. Dette Efterladenskab har Seyffarth nu udgivet, fortsat og fuldstændiggjort i et eget Værk. Nøglen til den gammelægyptiske Hieroglyphskrifts Læsning skal saaledes være funden, og den menneskelige Skarpsindighed har opdaget, hvad allerede for tre Tusind Aar siden var en Hemmelighed for mange.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
Det ansees for afgjort, at de hieratiske Hieroglypher, hvilke Præsterne betiente sig af, vare ligesom de demotiske (læg Mands og Folkets Forretningsskrift) kun enkelte Bogstaver, og ikke betegnede et Tegn eller et heelt Begreb.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
Blandt de ægyptiske Oldsager, som gave Spohn og Seyffarth megen Oplysning, vare Skarabæer, Stene af bruun Farve, saaledes skaarne at de temmelig lignede en Eeghjort af en Erts indtil en Valdnøds Størrelse, som, adskillige Hundrede i Tallet, ligge ordnede i en Skuffe paa Konstkamret. Her seer man ogsaa paa Regaler den bekiendte Nilnøgle, forædt af af og bedækket med Rust; smaa blaa Ostrisser og Anubisser, med Hundehoveder og udstrakte, fast til hinanden klemte Fødder, med Nilnøglen i Haanden, eller i denne et Hul, hvor den har stukket. Af de saakaldte hellige Dyr findes adskillige. De ere af en fast Masse og ligne af Skabning Ræve. Man behøver nu altsaa ikke at reise til Ægypten, for at faae et Begreb om Ægypternes Hieroglypher og Gudsdyrkelser. Man faaer det næsten ligesaa nemt i Berlin. Jeg kan ikke forlade det Kongelige Bibliothek, uden at bemærke, at saavel dette, som de der opbevarede Oldsager og Konstmærkværdigheder, forevises, uden Betaling, med største Liberalitet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
Naar jeg siger at Berlin har 15 Porte, 34 Broer, 213 Gader, 25 Pladser og Torve pladser, 27 Kirker, saa fordrer vel neppe nogen en særskilt Beskrivelse over hver af disse. En Jndkigen i dette store, uoverskuelige Phanorama, maa allerede være os nok. (Fortsættes). Om Tyrkerne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
(Af Lindners Gemalde der europaischen Tur kei. Weimar 1813. S. 410 o. f.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
En Mand, som søgde om en Pension, angav som Grund til sin Ansøgning, at han jo maatte leve. Det seer jeg ikke, er nødvendigt svarede Ministeren.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
Om Nogen vilde paastaae, at da den tyrkiske Stat nu engang existerer, har den ogsaa Ret til at vedblive at existere, kunde man passende anbringe Ministerens Bemærkning. Staten, sige Philosopherne, er en moralsk Person, og som saadan maa man tilstaae dens Nødvendighed. Men paa den anden Side, naar Staten bliver en umoralsk Person, Man skulde dog troe, at Naboerne da havde den Rettighed, der i det borgerlige Liv udøves imod enkelte Mennesker; man gjør dem uskadelige, enten ved at berøve dem deres borgerlige, eller, hvis de ere altfor farlige, deres physiske Existents. Saa langt jeg er fra at ville tilføje en enkelt Tyrk noget Ondt, naar han ikke er slemmere end Mennesker ialmindelighed; saa tilstaaer jeg dog, at jeg vilde ansee det for en moralsk politisk fortienstlig Handling, om man kunde tilintetgjøre hele det tyrkiske Rige som Stat. Vel vil Moralisterne derimod indvende, at ingen Stater beføjet at bedømme en andens Moralitet, og at derfor Tilintetgjørelsen af en fremmed, om endog feilfuld, Regjering, altid maatte ansees som Vold og ikke som en lovlig Handling, da ellers enhver mægtig Nabo vilde anmasse sig et den uvedkommende Dommerembede. Men, skulde det være uretfærdigt, om en oplyst Nation og sammes viseste Mænd erkiende deres Røvernaboer for det de ere, og gjøre Ende paa deres Røversystem, En Regjering, der gjør Fordring paa dens Rettigheders Gyldighed, maa være en Regjering, d. e. kunne beskytte sine Undersaatter imod udvortes og indvortes Uretfærdigheder. En Despot, der ikke opfylder disse i Fornuften grundede Fordringer, er ikke andet end Hovedet for en Røverbande. At den høie Port i sin Adfærd imod sine Underdaner ikke driver noget ærligere Haandverk end en Røverbande, der stemme saa omtrent alle nyere Reisende i Tyrkiet overeens, og at de imod deres Naboer opførte sig paa samme Maade, det udviser deres tidligere Historie, saa længe de seirende kunde overfalde fremmede Lande.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
Tyrkerne - siger Chateaubriand - er ikke af det sædvanlige Slags Undertrykkere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
En romersk Proconsul kunde være et Uhyre af Uforskammenhed, Gierrighed og Grusomhed; men ikke alle Proconsuler fandt deres Glæde i, ifølge deres Religionsgrundsætninger, at ødelægge Konstmonumenter, at fælde Træerne, at tilintergiøre Jordens Frembringelser og derved hele Generationer. Men det gjør Tyrkerne idelig Neppe skulde man troe, at der gives i Verden Tyranner, som ere ufornuftige nok til at imodsætte sig Forbedring i Ting, der høre til Livets første Fornødenheder. En Bro styrter sammen; Jngen bygger den op. En Jndvaaner repareret sit Huus, strax bliver han desaarsag belagt med Skat. Man seer ikke sjelden græske Skibscapitainer, der heller med sønderrevne Segl udsætte sig for at lide Skibbrud, end at de skulde lade dem istandsætte, saa bange ere de for, at man skulde formode Jndustrie og Velstand hos dem. Med et Ord: dersom jeg i Tyrkerne havde fundet fri og dydige Borgere, som, uden just at være meget ædelmodige mod de af dem undertvungne Folkefærd, dog levede lykkelig i deres ny Fædreneland, vilde jeg have tiet, og ladet det være nok, at jeg beklagede den menneskelige Naturs Ufuldkommenhed. Men at for, at et og det samme Menneske kan være Grækernes Tyran, og Storsultanens Slave; kan være et værgeløst Folks Bøddel, og tillige den foragtelige Skabning, som en Pacha kan udplyndre, putte i en Sæk, og lade kaste i Havet; det er for meget, og for saadant et Menneske giver jeg ethvert ufornuftigt Dyr Fortrinnet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
Til den berømte reisende Franskmands Vi tringer tilføje vi endnu nogle bemærkninger. Det skeer ikke sjelden, at Storherren, hens Vezir Capudan Pacha, eller Pachaer af 3 Histehaler lade Privarpersoner henrette uden Lov og Dom. Det skeer dog ikke ganske uden al Risiko, da man har Exempel paa, at Sultant, og deres Vezirer formedelst himmelraabende Uretfærdigheder og Undertrykkelser ere blereenten dræbte eller afsatte. Men Historien er bevarer kun enkelte Tilfælde, hvor Nationer Oprør har taget en retfærdig Hævn. Den seu tier derimod de tusinde Uretfærdigheder, der ill bleve hævnede. Folkets Besværinger trænge sig vel stundom til Sultanen, og gjør ham bange Men hvad udrettes derved, Sultanen opofver, for sin egen Sikkerheds Skyld, en Minister eller Favorit, hvis Forbrydelse dlot bestaaer i, at have udført sin Herres Villie. En anden Bøddel kommer istedenfor den forrige, og Folket har Jntet vundet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
(En anden Meddelelse om Davunnas Underviisning er overgivet til Dagen, og vil der næste Mandag blive at læse.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
En Bekjendtgjørelse fra Hr. Albert Boye, i Rudkjøbing dateret 2 d. M. lyder saaledes: 19 Rudkjøbings Havn, formedelst Øvrighedens viislige og kraftige Foranstaltning, nu er sær dis beqvemt indrettet til Reparation og Kjølbling for Skibe indtil 8 Fods Dybgaaende, og hvad der i Særdeleshed udmærker denne Havn er, at her endnu aldrig er fundet mindste Spor til de for Skibene saa skadelige Orme, saa giver Undertegnede sig herved den Frihed, at anbefale sig til enhver Skipper eller Skibstheder, som maatte behøve Reparationer paa deres Skibe, eller ogsaa nye Skibe byggede, forsikkrende Enhver, som ville forunde mig deres Arbeide, den samvittighedsfuldeste og billigste Behandling.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
Blandede Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
Den franske Kolonie ved Senegal. (Slutning see Nr. 46.) det Fortet Saint Pierre, er forladt. SærPlantestedet Bakel ligger ved en Bye af samme Navn, paa venstre Side af Senegal, 104 franske Mile fra St. Louis. Denne i Aaret 1818 grundede Post bestaaer af et Fort, og et indsluttet lidet Distrikt af 40 Meter; hvilket ligger nordvestligt for Fortet, og er bestemt til at være Handelsplads, til hvis Beskytlelse Regjeringen her underholder en Militair magt. Dette lidet Distrikt blev i Aaret 1818 ved en Traktat med Thunka eller Fyrsten af Thube aftraadt til Frankrig. Byen Mekona, hvor forhen Fortet Saint Joseph stod, ligger 18 til 20 franske Mile fra Posten Bakel, og maa for nærværende Tid ansees som et af de vigtigere Kolonial-Anlæg. J Aaret 1825 oprettedes her et Comptoir, som man gav det Navn Saint-Charles. Bygningerne bestaae i Magaziner som ere omgivne med en, med Skydehuller forsynet, Muur. En Post Frankrig før havde, ti franske Mile herfra, kal Populationen af St. Louis Distriktet er 220 Blanke, 642 fri farvede Mennesker, 1475. frie Negere, 7968 Negerslaver, i alt 10305 Mennesker. Paa tre Handelspladser paa den høire Side af Floden, har Frankrig med Stammerne af Darmonkour, Trarzas og Braknas, Sammenkomster for at indtuske Gummi, som strax indlades i Skibe, der føre denne Handelsvare til St. Louis, og uden for den Tid, naar den aarlige Gummihandel drives, ere disse Handelspladser gandske øde.