Københavns Adresseavis, 1769-07-03
En Skrivelse fra Pater Hell, dat. Wardehuus, den 15 Januarii h. a. Mit af Træe, dog, formedelst dets Beliggenhed beqvemme Observatorium, er med megen Møye for Juul kommet i Stand, hvori dog hidindtil er skeet gandske faae Observationer. Fra 20 November da Solen forlod os, har Himmelen bestandig været overtrukken med saa tykke Skyer, at man ikke har kundet see hverken Maanen eller Stiernerne. Endog den 23 December paa den Tid, da Formørkelsen skeete i Maanen, kunde man ikke engang vide, hvor Maanen havde sit Sted paa Himmelen. Fra 10 til 31 Dec. var det bestandig Nat, saa at man og til Middag vare nødte til at spise ved Fakler. Uagtet en saa lang Nat, og en Poli Høyde paa 70 Gr. og 20 Minuter, var dog Kulden saa mild, at den middelmaadigste Vinter i Wien er koldere end denne her. Det Reaumurske Thermometer, stod gemeenlig 2, 3 eller 4 Gr. under o. allene 2 Gang faldt det til paa 10. Den 16 Dec. smeltede en overflødig Regn nesten gandske den i Mængde faldne Snee. Norden og Osten=Vindene, som kommer over den vide Søe, saa stormende som de endog ere, ere dog ikke kolde, men Synden og Vesten Vindene, som kommer over de Laplandske Snee=Bierge tilblæsende paa Wardehuus, ere færdige at giøre den meget tempererende Luft kold. Saa taalelig var Vinteren hidindtil. Efter Jndbyggernes Udsigende maae man først vente den ægte i Martii og April Maaned. Nord Lysene vare vare og temmelig svage, et undtagen, der lod sig see med et meget sterk rødt Skin. Derimod indfandt sig Stormvinde meget ofte. Efter en rolig Nat eller Dag indfaldt 6 a 7 stormende. To Gange ventede vi alle Øye, blikke at vor heele Huus, hvori Væggene ved hver Stød rystede og hævede, skulde blive ført af den stormende Vind i den endnu værre stormende Søe. Ved en saa lang Nat og overtrukken Himmel, foretog jeg mig ogsaa at undersøge, Aarsagen til de saa kaldede Hav=Lys, som man her kalder, Morild. Dette skinner ligeledes, hvilket er bekiendt, som Søe=Vandet, der til visse Tider om Natten ligner en Phosphorus eller electrisk Jld. Søn Folk seer det afte, og jeg selv har paa min Reyse 2 Gange heele Natten igiennem seet det. Skibet var bestandig omgivet med samme, og de paa Skibet slagende Bølger glimrede ligesom en stærk Phosphorus. Aarsagen dertil er smaae Søe=Jnsecter, hvoraf de største ere neppe saa store, som en middelmaadig Flue. De mindste kan man med blotte Øyne meget vanskelig see. Til visse Tider befindes af dem paa Søe=Vandets Overflade over mange Millioner. Jeg har selv herudi fundet overtydende Beviser, og nøye observeret disse smaae Dyr, da de endnu levede ved et Microscopio, og aftegnet dem. De skinner vel ikke Selv, men efterlader sig en skinnende Materie, som jeg ligeledes har undersøgt. De levede i et med Søe=Vand fyldt Glas i 12 Dage, uden at det gjor tes nødig at vederqvæge dem med frisk Vand. Jeg har i Sinde at meddeele det lærde Societet til Tronhiem, der har optaget mig til Medlem, en Afhandling herom, hvilket egentlig er bleven indrettet til at udvide Natur=Kyndigheden ved Jndenlandske Undersøgelser. Min Reyse=Compagnon, P. Sainovies, forøger daglig sin Samling af Naturalier, hvori de her i Mængde værende Muus giør ham dog særdeles stor Skade.