Ribe Stifts Adresseaviser, 1834-08-08
Udenlandske Efterretninger. Spanien. Om de blodige Optrin i Madrid, den 27de f. M. haves nu fra flere Sider omstændelige ud Beretninger, som dog ikke ere ganske overeensstemmende med hverandre. Vi holde os derfor til den spanske de Udenrigsministers officielle Meddelelse til Gesandterne ved fremmede Hoffer, hvilken er dateret fra Jldesonsoat d. 18de. Jfølge denne havde i den senere Tid adskillige mistænkelige Sygdomstilfælde viist sig, dog kun i et ringe Antal og ikke af en saa bestemt Charakteer, at man deraf med Vished kunde slutte sig til den afidinariske Choleras Nærværelse; men d. 15de brød denne er prusselig løs med en saadan Heftighed, at i de første 24 Timer døde 345 Personer og Dagen efter et endnu større Antal. - Den Forfærdelse, som derved vaktes, gav her, som det jo ogsaa har været Tilfældet paa andre Steder, Anledning til de ufornuftigste Rygter; nogle tilfældige Omstændigheder udbredte den Mistanke, at Vandet i Brøndene var forgiftet; Munkene legii visse Klostre fik Skyld for denne gruelige Gierning; el Raseriet udbrød først mod Jesuiter=Collegiet, hvor fledere Mord bleve begaaede; Fordreven derfra, anfaldt on Pøbelen tre andre Klostre, hvor ogsaa adskillige Mun et bleve myrdede; endelig lykkedes det at undertrykke ende vilde Bevægelser, og efter nogle faa Timer var Roligheden igien bragt tilveie. Et Forsøg, som d. 18de blev gjort paa at fornye de blodige Scener, mislykkedes, og 30 Personer bleve fængslede. En Proclamation sen var udstedt til Folket i Madrid, og Dronning Regentinden havde givet befaling, saavel til Ophavsmændenes hurtige og exemplariske Afstraffelse, som til at træfvilke kraftige Forholdsregler til at forhindre Gjentagelsen. in af lignende Excesser. - Correspondents=Efterretnindiger fra Madrid, som meddeles deels i Times, deels te i franske Blade, fortælle Factum med flere Omstændigheder og skildre det med mørkere Farver. De angive et temmelig stort Antal (60 til 70) af myrdede Munke og omtale den almindelige Glæde blandt Almuen over disse Rædselscener, samt den kolde Ligegyldighed, hvormed de høiere Stænder betragtede de ulykkelige Munkes Skjæbne, som Beviser paa en uhyre Forandring i Spaniernes Sindelag i Almindelighed, og i Madridernes i Særdeleshed. Naar de samme Efterretninger beskylde General Capitainen, St. Martin, og Civil Gouverneuren, Hertugen af Gor, for at have udviist en uforsvarlig Lunkenhed; saa er denne beskyldning næppe uden Grund, skjønt den officielle Beretning Jntet taler herom; thi en senere Efterretning fra Madrid mælder, at de begge ere aftraadte og have faaet, hiin Hertugen af Castro Torreno, denne Grev Villa-Hermosa, til Eftermænd. Over-Politiintendanten og Corregidoren ere med det Samme blevne afløste. - Ved et kongeligt Decret er Jnqvisitions-Tribunalet for stedse ophævet, og de store Godser og Jndtægter, som vare henlagte dertil, skulle anvendes til at betale Landets Gjæld; dog beholde de ved Jnqvisitionen ansatte Embedsmænd, som ikke ere i Besiddelse af andre geistlige eller verdslige Godser, deres Jndkomster, saalænge, de leve. - Procuradores-Kammeret havde holdt det første forberedende Møde, hvorved en provisorisk Præsident, Hr. Posadas, var udvalgt, og en Commission udnævnt til at prøve Valgene. Dronning-Regentinden vilde selv være tilstede ved Kamrenes høitidelige Aabning d. 24de; der haves allerede Rygter om den Tale, hun ved denne Leilighed har holdt, og da hun der skal have yttret, at hun vilde underkaste Statsgjælden en nærmere Undersøgelse, begyndte man at frygte for de spanske Fonds, som paa enkelte Steder allerede skulle være fundne. Jøvrigt skal der fra Guipuscon og Navarra, selv af Dronningens Tilhængere, være protesteret imod Valgene af Procuradores, paa Grund af, at de nordlige Provindser ifølge deres Privilegier ikke ere forpligtede til at seende Deputerede til en Centralforsamling i Madrid. Efterretningen om Don Carlos's Ankomst til Spanien naaede først Madrid om Aftenen d. 18de og kan altsaa ikke, som Nogle vare tilbøielige til at troe, have været Anledning til de der forefaldne Uroligheder. Hvorledes det gaaer Prædendenten, veed man endnu Jntet om. Medens de ministerielle Blade i Paris endnu stedse skildre hans Forfatning som meget mislig, lade hans Tropper være omringede af Rodil og ham selv holde sig afsondret fra Begivenhedernes Skueplads, ja endog nærme sig den franske Grændse, for i Nødsfald at redde sig derover: saa fortæller derimod Gazetten, at Rodils Tropper formindskedes ved daglige Desertioner, og at han fjernede sig saa meget muligt fra Jnsurgenterne, for ikke at miste alle sine Folk; at D. Carlos, langt fra at være indsluttet af Rodil, holdt ham saaledes i Skak, at han ikke vovede at nærme sig "Kongens" Hovedqvarteer; at hele Befolkningen gre til Vaaben for Sidstnævnte, og at det Eneste, som hidtil afholdt D. Carlos fra at levere et Slag, var den Omstændighed, at han havde tilstaaet Fienderne Vaabenstilstand til d. 28de, for at give dem Betænkningstid til at underkaste sig. Hvorvel nu Jngen troer disse Pralerier, saa sætter man dog heller ikke synderlig Lid til de ministerielle Blades Fortællinger, som ere noget ubestemte og vaklende og undertiden sige hinanden imod. Det hører næppe til de bedste Tegn, at den engelske Jagt, Lulworth, er afsendt, for i det værste Tilfælde at bringe Prætendenten i Sikkerhed, og at blandt Jnsurgenterne, selv tvivlede man endnu saa stærkt og den virkelige D. Carlos's Nærværelse, at Zumalacarregun havde fundet sig foranlediget til at lade skyde fire vantroe Soldater, for at styrke de øvrige i Troen.