Berlingske Tidende, 1814-04-18
De allierede Magters Haab om Fredens øiebliklige Gienoprettelse Odelæggelsen af Frankrigs skiønneste Provindser, Jntet kunde dibriner atter forsvunden. Eders Seire, hele Armeers Tilintetgiørelse, ge den franske Regiering Maadehold og Billighed. Underhandlingerne i Chatillon ere ophævede. I have i eet Feltog tilintetgjort Frankrigs Herredømme over Udlandet, og erobret Halvdelen af det franske Rige. Frankrig vilde desuagtet vedblive at være en erobrende Magt. Det var ikke blot Frankrigs Selvstændighed, Frihed og Rolighed der skulde sikkres; ten franske Regiering vilde endnu beholde alle Midler til, ved Udvidelsen af Rigets Grændser, ved dens Jndflydelse paa Udlandet, efter eget Tykke at forstyrre vor Frihed, vor Selvstændighed. Først naar J 1 have sikkret Fædrenelandet Nydelsen af disse ypperste af alle Goden skalle J træde tilbage fra den ærefulde Kamp. Frankrig være da lykkelig og fri, men ikke paa Bekostning af andre Staters Frihed, og Lykke! Jlle dens nærforestaaende Udvikling imøde. Nogle faa Dieblikke af fæster Europa sit Blik; J Eders Hander hviler Verdens Skjebne. Seiervindere fra Culm, Leipzig, Hanau og Brienne, Paa Eder i endnu, og Verden vil takke Eder for sin riedning! Rækker og Geleder J have at beklampe! Lader et stort Folk ikke und Forglemmer ikke i Afgiørelsens Time, at det kun ere Fiender i gielde dets Beherskers Stivsind! Frankrig deler Eders Ønsker. Enropas Ønsker ville gaae i Opfyldelse! Disse Underhandlingers Historie, saavelsom Aarsagerne, hvorfor de bleve frugtesløse, meddeler følgende i Frankfurt under 3die April udkomne. Erklæring af de forenede Magter: bekiendtgiøre offentlig de Grunde, som have formaaet dem til at yldige, i dette Øieblik, ta Underhandlingerne i Chatilla ere afbrudte, F. De forenede Manter ere sig selv, deres Undersaatter og Frankrig u adlede en Underhandling med den franske Regiering, og Aarsagerne til dens Afbrydelse. Krigstildragelser, hvis Lige Verdenshistorien, vanskeligen vil kunne opvise, styrtede i sidstafvigte October Maaned, den uhyre Bygning, som man betegnede med Navnet det franske Rige, en politisk Bygning, grundet paa Ruinerne af fordum afhængige og lykkelige Stater, udvidet ved mange fra ældgamle Monarekur bortrevne Provindser, vedligeholdt paa Bekostning af en heel Generations Blod, Lykke og Vilfærd. for deres Pligt, at opstille paa ny de Grundsætninger i Europa, Førte ved Seire over Rhinen holdt de forenede Sonverainer det som danne Grundvolden for deres Alliance, deres Ønsker og deres Bestemmelse. Ukiendte med Ærgierrighed og Erobringssyge, en besteledt af det Ønske at see Europas Statsbygning gienopreist efter Ligevægtens retfærdige Maalestok, med det faste Forsæt, ikke at nedlægge deres Vaaben, forinden de havde opnaaet dette ædle Maal for deres Anstrængelser, beviiste de Standhaftigheden af deres Hensigtet ved en offentlig Art, og frygtede ikke for at erklære sig, ligefor den fiendtlige Recierings Ansyn, overeensstemmende med deres uforanderlige Sindelag. Den franske Regiering støttede sig paa de allierede Magters frimedige Erklæring, forat bevidne fredelige Følelser. Uden Tvivl have ternes Øine de nye Anstrægelser, som den uafladelig affordrede dem. de den nødig at opsøge Skingrunde, forat retfærdiggiøre i Undersaat i en tilsyneladende Underhandling, for at stemme den offentlige MeAlt beviste desuagtet de allierede Kabinetter, at den blot var indtraadt Tanker. ning til Gunst for sig, og at Europas Fred endnu er langt fra dens Hære gik over Rdlan. Neppe harde de sat Foden over de yderste at erødre paa fransk Grund den saa høilig ønskede Fred. Talrige Magterne, som trængte ind i disse hemmelige Planer, besluttet ser, da Miuleren for Frankrigs udenlandske Anliggender viste sig ved deres Forposter. Alle den franske Regierings Skridt hav blande det franske Folks Øine med Hensyn til de sande Jdeer, og at de kun det ene Formaal et give Meningen en anden Vending, at over paa de Allierede. vælte det forhadte i de nundgaaelige Sundigheder af en Angrebekrig, det europæiske Forbunds hele Styrke. De Grundsætninger, som herBelivenhedernes Gang lod i denne Tidspunkt de største Hoffer føle ske i de allierede Magters Raad siden deres første Fortning for det almene Vel, udviklede sig fuldkommen. Jntet forhindrede dem fra samfundet. Disse betingelser skulde, efter saa store Stire, ikke at fremsætte de nødvendige Betingelser for Gienoprettelsen af Stats afgive nogen hindring for Freden. Engelland, som ene havde det i sin Magt at lægge Skadesløsholdelse for Frankrig i Fredens Vægt den almindelige Fred. De forenede Magter kunde endelig haabe, at skaal, kunde nøie optegne de Offre, som det var beredt til at bringe udsat for en stor Nations Bebreidelser, og for første Gang i sin Ho Fortidens Erfaring vilde have Jndflydelse paa en Erobrer, der var vakt hos ham den Følelse, at Tronens Vedligeholdelse ræsentligst vedstad var Vidne til dens Lidelser. Denne Erfaring burde have opverainer, som vare overbeviste om, at det Forsøg de vilde giøre, ikke maa være grundet paa Maadehold og Retfærd. De allierede Son kunde hindre Krigsoperationernes Gang, besluttede i ethvert Til gelige Tildag erindringer havde tydeligen viist dem Nødvendigheden af falde at lade disse Operationer vedvare. Fortidens Histerie og før disse Forholdsregler. Deres Befuldmægtigede forenede sig i Chatillon med den franske Regierings Befuldmægtigede. Snart tykkede de seterrige Hære frem i Nærheden af Hovedstaden. Den franske Regiering lænkte kun i dette Øledlik paa at sikkre sig for en fiendtlig Be Vaabenstilstand, hvilende paa en Grundvold, som svarede til den de mægtigelse. Frankrigs Befuldmægtigede fik Ordre at foreslaae en Allierde selv vilde agte nødvendig for Genoprettelsen af en almindelig Fred. Han tilbød en umiddelbar Overgivelse af de faste Pladser i de Lande, som Frankrig skulde aftræde, under den Betingelse at Krigsoperationerne skulde ophøre. De forenede Hoffer, som ved tyvenerig Erfaring vart overeydede om, at man i Underhandlingerne med det franske Kabinet omhyggelig maatte adskille de tilsyneladende Tilbud fra de virkelige Hensigter, forkastede dette Forslag om en Vaabenstilstand; de tildøde strax at undertegne Fredspræliminairerne. Denne Undertegnelse havde for Frankrig alle Fordeele af en Vaabenstilstand, uden at medføre for de Anierede Uantageligheden af Krigsoperationernes Ophævelse. Nogle partielle Fordele betegnede imidlertid de første Skridt af en Hær, som var skabt under Parises Muer, en Hær, bestaaende af den nærværende Generations blomstrende Ungdom, Forkers bedste Haab, og af Levningerne af en Million Drave, som, blevne paa Valvidserne, eller omkomme paa Veime fra Assabon til Moskan, vare oppesfrede for en Frankrig fremmed Jnteresse, Strax forandrede Sammenkomsterne i Chatillon deres Karakteer. Den franske Befuldmægtigede vedblev at mangle Jnstructioner, og var ude af Stand til at besvare de allierede Magters Forslag. Den franske Regierings Planer laae de Allierede tydelig for Øie, og de besluttede sig til et afgiørende Skridt, det eneste, som var dem og deres Magt saavelsom deres Hensigters Reenhed værdigt. De beordrede deres Befuldmægtigede, at indgive et forslag til en Præliminair tractat, der skulde indeholde alle de Grundlag, som de ansaae unødvendige for Gienoprettelsen af den politiske Ligevægt, og som nogle Dage iforveien vare tilbudne af den franske Regiering, i et Øieblik, da den udentvivl troede sin Existents i Fare. Principperne til denne Europas Gienfødelse vare udviklede i dette Forslag. Frankrig, tilbagebragt til de Grændser, som Aarhundreder af Hader og Lykke havde tilsikkret det under dets Kongers Herredømme, skulde deele med Europa Frihedens, Nationaluafhængighedens og Fredens Velgierninger; alene af dets Regiering afhang det ved et eneste Or at sætte Grændser for Nationens Lidelser, og med Freden at giengive den sin Handel og den frie Udørelse af sin Kunstflid. Kunde det ønske mere: De allierede Magter høvde forpligtet sig til med Enigheds Aand at undersøge Frankrigs Ønsker angaaende Besiddelsesgienstande, som kunde være fordeelagtige for Frankrig, og som udstrække sig over Frankrigs Grændser førend Revolutionekrigene. Fiorten Dage gik hen uden Svar fra den franske Regierings Side. De allierede Magters Befuldmægtigede vilde have en bestemme Tiospunkt, for Antagelsen eller Forkastelsen af Fredsbetingelserne. Man overlodet til den franske Befuldmægtigede at indlevere et Modproject, før udsat at dette Modprofect stemmede overeens med de af de forenede Magters Befuldmægtigede foreslagne Fredsbetingelsers Aand og Jndhold. Den 10de Marts fastsattes som Termin for begge Parter. Den franske Befuldmægtigede foreviste ved denne Termins Udløb ikke andet end Actstykker, hvis Discussion, langt fra at lede til det forønskede Maal, kun vilde have forlænget de unyttige Forhandlinger, En ny Termin af nogle Dage bevilgedes paa Forlangende den franske Befuldmægtigede. Den 15de Marts overgav han endelig et Mod project, som ikke meere efterlod Tvivl om, at Frankrigs Ullykke endnu ikke havde forandret dets Regierings Hensigter. Vendende tilbage til det, den selv havde foreslaaet, forlangte den franske Regiering i dette nye Project, at de for den franske Aand fremmede Folkeslag, som Aarhundreders Beherskelse ikke vilde formaae at sammensmelte med de franske Folk, fremdeles skulde udgjøre en Deel af samme. Frankriskulde erholde en Udvidelse, som ikke lod sig forene med Ligevægtsystemmet, og aldeles ikke stod i Forhold til andre Statslegemer i Europa det skulde beholde de Angredsstillinger og Punkter, ved hvis Hielp dets Regiering, til Europas og Frankrigs Ulykke, har bevirket saamange Troners Omstyrtning, og anrettet saamange Ødelæggelser Medlemmer af den regterende Familie i Frankrig skulde igien sættes i paa fremmede Troner; endelig skulde den franske Regiering, en Regiering, der i saalangen Række af Aar baade ved Tvedragt og Vaaden har søgt at herske over Europa, vedblive at være de europæiske Magters indvortes Forholdes og Skiednes Voldgivetsmand. Ved at fortsætte Underhandlingen under saadanne Anspicier vilde i de allierede Hoffer have forfeilet alt det, hvortil de føle sig pligtige; de vilde fra samme Øieblik af have opgivet det foresatte hæderlige Maal; deres Anstrængelser havde da været rettede mod deres egne Undersaatter. Ved Undertegnelsen af en Tractat paa den Grundrold, som det franske Modproject indeholdt, havde Magterne givet den sæl leds Fiende deres Vaaben ihænde; de havde skusset deres Undersaatters Forventning og deres Medallieredes Tiltro. Det var i et for Verdens Held saa afgiørende Øieblik at de forenede Souverainer fornyede den høitidelige Forpligtelse, ikke at nedlægge Vaaben, førend Alliancens store Gienstand var opnaaet. Frankrig har sig selv at takke for de Ulykker det maa lide. Freden vil ene kunne lægge de Saar, som dets Regierings Universalherredømmes-Aand, uden Lige i Verdens Annaler, har bragt over dette Land. Dende Fred kan kun være hele Caropas Fred. Det er endelig Tid, at Fyrsterne uden fremmed Jndflydelse kunne vaage over deres Undersaatters Vel; at Nationerne lære at agte hinandens Uafhængighed; at Statsindretningerne vorde bevarede for daglige Omvæltninger, Eiendomme og fri Handel sikkrede. Hele Europa nærer kun et Ønske; dette Ønske er Udtrykket af alle i Folkeslags fornemste Trang. Alle ere forene for at understøtte een og samme Sag, og denne Sag vil triumphere over den eneste Gienstand, som endnu staaer tilbage at overvinde.