Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-08-25
Hr. X., der oftere har skrevet i den Berlingske Avis, har atter leveret et Bidrag for at vise, at Pressens Tilstand hos os ikke er saa slet, som Oppositionen søger at fremstille den, og fremsætter derved følgende bemærkninger, som vi ret ville ønske, at Mange ikke blot ville læse, men og følge. Det hedder nemlig: "Jmidlertid er der Meget, som opfordrer til ikke i ørkesløs Ro at lade Sagen gaae sin egen Gang. Dersom det Parti, der, – man kalde det hvad man vil, – ønsker det Bestaaendes Forbedring, men ikke dets Kuldkastelse, vil gjøre sig Haab om at staae som en fast Muur mod den til sindede Nyhedssyges Angreb, bør det selv stadigere end hidtil gjøre Brug af Pressen. Denne har ved Siden af sine velgjørende Virkninger inficeret den offentlige Mening med mangt et Sygdomsstof, men den indeholder ogsaa helbredende Midler mod Sygdommen. J den sidste Tid er der vel i denne Henseende skeet Noget, og ikke uden gavnlig Virkning, men dette er ingenlunde tilstrækkeligt, og adskillige uheldige Ordførere have mere skadet end gavnet den Sag, til hvis Forsvar de have stillet sig. En Hoved vanskelighed er den, at de, som med Held skulde tage Ordet imod Oppositionen, i Almindelighed ere saadanne, hvis Kræfter og Tid paa andre Maader ere tagne i Beslag, saa at de kun sjeldent finde Tid og Leilighed til at yttre sig gjennem Pressen. Oppositionen befinder sig derimod i en langt gunstigere Stilling, og her ligger dens egentlige Styrke. Vi have oftere bemærket, at hvad der nu rører sig her i Landet ikke er andet, end hvad man seer ogsaa i andre Lande søge at gjøre sig gjældende. Stænderne have i Finantssagen gjentagende Gange andraget paa en Jndskrænkning af Udgifterne til Kongehuset, og et lignende Andragende er nu og fremkommen i Sverrig paa den der samlede Rigsdag, og da dette Andragende ikke er bleven antaget af Ridderskabets og Adelens Majoritet, har Rigsdagsmanden Grev Anckarsvard fundet sig foranlediget til herom at nedlægge til ProtocolleuReservation mod Ridderskabets og Adelens Beslutning. J denne Reservation gjør Grev Anckarsvard opmærksom paa, at medens det rige England af hele Skattebeløbet offrer en fem og halvfjersindstyvende Deel til Hofholdningen; medens det ved alle mulige Naturfortrin rigt begunstigede Frankrig af sine Skattebidrag afgiver en fem og fiirsindstyvende Deel til Hofholdningen - Jndkomsterne af Lystslottene dog uberegnet medtager denne Udgiftspost i Sverrig en tyvende Deel og maaskee meere. Danmarks Udgifter til Kongehuset stige efter Kbhpst til en tiendeDeel af Landets Jndtægter. Endelig hedder det i Anckersvards Reservation: "Jeg lever i den Overbeviisning, at den Monark, der først alvorligst og med fuldkommen Ærlighed omgav sig med republikanske Jnstitutioner, vilde blive den, som holdt sig længst oppe, at Dynasti derved i Folkets Hengivenhed og Kjærlighed danner en Rod af langt kraftigere Natur, end den, som tilveiebringes ved det gamle monarchiske Hofholdningsprincip, som reiser Skille mure imellem Regent, Regentslægt og Folket, af Staten betyngede Hofmænd, der uden nogen synlig Nytte og uden noget fatteligt Behov, hos os medtage en saa betydelig Deel af Anslaget til Kongehuset, og at, hvis en rigtig Regning opgjortes, ganske sikkert den mindste Deel af de til Hofholdningen anslaaede Summer komme de kongelige og fyrstelige Personligheder tilgode. Jeg har aldrig kunnet gjøre mig begribeligt, at Hofholdningen ikke skulde kunne indrettes paa en Maade, som gjorde Overhofmarschaller, Overkammerherrer, Hofmarschaller, Kammerherrer m. m. saadant aldeles overflødige. Jeg forestiller mig, at en mindre fornem Opvartning vilde kunne udrette fuldkommen det Selvsamme og for langt bedre Kjøb, end det Personale, som ved Hofferne mere paraderer for Glandsens Skyld end de i selve Gierningen gjøre nogen Nytte. Jeg har seet Stillinger og Forhold altfor nær til ikke at skulle kjende dem, og jeg veed heelt vel, at iblandt anden Modgang fra 1809 vilde ogsaa en ulykkelig Skjæbne, at ikke engang det gamle Hof traadte tilside, omendskjøndt Regenten faldt."