Viborger Samler, 1840-11-28
London, den 14de Novbr. En Correspondentsskrivelse i Augsb. Allg. Zeit. stadfæster det ene Membrum af Morn. Heralds Relation om de nye Fredstilbud, der ere gjorte Mehemed Ali. "Conferencen, hedder det, vil endnu engang standse paa sin seierrige Bane, og høimodig interessere sig for Mehemed Ali hos Porten, for at formaae Sidstnævnte til at indrømme Paschaen Ægypten paa Livstid, saafremt han snart og angrende underkaster sig. Man maatte – saaledes som Sagerne nu staae - være belavet paa et afgjørende Skridt, at Conferencen har antaget en saa forsonlig Characteer, viser, at det moderate Parti i det engelske Ministerium, der paa det kraftigste understøttes af Preussen og Østerrig, vinder overhaand. Alle Fredens Venner maae bil ligge dette Skridt, og Conferencen kan ønske sig til Lykke med, at den derved befries fra de Forlegenheder, hvori den er bragt ved de gunstige Resultater i Syrien. Endelig ophører ved dette Skridt den skjeve Stilling, hvori Conferencen hidtil har befundet sig med Hensyn til Frankerig. Det er desuden mere passende med Conferencens Værdighed at den af egen Drift og ligesom af Høimodighed tilstaaer en Concession, end at den først, ifølge Frankerigs Ønske, skulde tilstaae samme. - Den diplomatiske Viisdom træffer denne Gang - hvilket just ikke har været Tilfældet i den sidste Tid – sammen med den sunde Menneskeforstands Bud. – Thiers's Erklæringer i Bureauet have her opvakt Forbittrelse og almindelig Uvillie. Aldrig tilgive Englænderne ham hans Jntriguer og hans hæslige Manoeuvrer. Han er en politisk Vindbeutel. Hos de Personer, der ere fortrolige med de politiske Forhandlinger siden Marts Maaneds Begyndelse, opvækker den frække Maade, paa hvilken han lognagtig beretter Facta, et Slags politisk Ækelhed. Det er sørgeligt, at Guizot ikke tør sprænge sin politiske Mundkurv. Fra forskjellige Sider hører man, at stærke Debatter have fundet Sted imellem Conferencens Medlemmer angaaende Julitractatens Udstrækning og Virksomhed. Medens Rusland (af gode Grunde) og England i det mindste en stærk Fraction af det engelske Ministerium - ere stemte for en energisk, ja endog en til Yderlighed grændsende Forklaring af Julitractaten, trænge Østerrig og Preussen paa en moderat Fortolkning. Lykkes det de sidstnævnte Magter at trænge igjennem med deres Fordringer, er meget vundet, thi af god Forbetydning er den preussiske Gesandts Ankomst. Denne Gesandt skal være forsynet med de bestemteste Jnstructioner til at løse Spørgsmaalet paa en fredelig Maade. Man venter, at den østerrigske Ambassadeur, Fyrst Esterhaz, vil være forsynet med en ligesaa bestemt Fuldmagt. Af disse to Diplomaters Talenter lover man sig meget. – Dobbelt føleligt er under saadanne Forhold Tabet af Lord Holland hvis klare, rolige og ulidenskabelige Mening var en stærk Støtte for det Parti, der vil undgaae et Brud med Frankerig. Lord Palmerston er lutter Fyr og Flamme; hans Utaalmodighed tilskrives en vigtig Forholdsregel, der nu er bleven besluttet. Da han nemlig befrygter, at hans syriske Laurbær kunne visne, saa har Admiralitetet befalet, at Operationerne ogsaa skulle fortsættes i Løbet af Vinteren eller af den sig nærmende ugunstige Aarstid. (Augsb. All. Zeit.) Frankerig. Paris, den 18de Novbr. Af Pairs kammerets Adresse udhæves Paragrapherne om Frankerigs Forhold til Quadrupelalliancen: "Sire, den imellem Østerrig, Storbritannien, Preussen og Østerrig af sluttede Tractat, for at ordne Forholdene imellem Sultanen og Paschaen, og de senere udstedede Acter have bestemt D. M. til ved fuldkommen Frihed at lagttage Begivenhedernes Gang i Orienten. J et Løb af 10 Aar, har Deres Regjering virksomt bidraget til at bevare Menneskeheden for disse Conflagrationer, der standse Civilisationens Fremskridt, og under hvis fordærvelige Følger Nationerne maae sukke; men en Nations Værdighed er dens Liv, og vi vide hvor dyrebar-Frankerigs Værdighed er for dets Konge. Frankerig vil, naar De byder, reise sig, og hellere underkaste sig ethvert Offer, end samtykke i sin Fornedrelse. Dog haabe vi, at en retfærdig og uegennyttig Politik vil være fremherskende i Europas Raadslutninger, og at Opretholdelsen af Ligevægten imellem Magterne vil forebygge Nødvendigheder, for hvilke Frankerig saa meget mindre vil vige tilbage, som dets Regjering har gjort Alt, hvad Æren tillod, for at undgaae disse. Under de just ikke betydelige Debatter foreslog Harcourt følgende Tillægsparagraph. "Bi ønske, at D. M. Regjering maatte henvende sin Opmærksomhed paa en Nation, til hvilken vi staae i venskabelige Forhold, og som vi see krænket og tilsidesat med Hensyn til dens Jnteresser og de Rettigheder, der ere tilsikkrede den ved Tractater. Han (Taleren) vil ikke videre trætte Kammeret; Alt, hvad der kan siges til Fordeel for Polen er allerede sagt. Frankerig kan ei forglemme sin ældste og trøste Brudsforvandte. - Amendementet bringes til Afstemning. Ministeren for den offentlige Underviisning, Billemain, stemmer for det; Soult og Duperre bestride det. Med svag Majoritet antoges Amendementet. Adressen antoges med 110, hvide imod 8 sorte Kugler.