Berlingske Tidende, 1809-12-29
Keiseren har udnævnt den indenlandske Minister Grev Montalivet, Minister for den offentlige Skat Grev Mollen og Statsraad Grev Frochot til Storofficerer af Æresiegionen. Paris, den 18de Decbr. Rygtet og Keiserens Ægteskabs Skilsmisse har nu bekræftet sig. Dette Skridt skete den 16de d. M. - Moniteuren meddeler herom følgende Actstykker : Efter et keiserligt Decret af 15de d. M. forsamlede Senatets Medlemmer sig i Forgaars Kl. 12 til et overordentligt Sæde. Ved et andet keiserligt Decret blev Prinds Rigs-Erkekantzleven udnævnt til Præsident i denne Forsamling. Kongerne af Westphalen og Neapel Vicekongen af Jtalien som Rigs Erkestatskantsler og Prinds ViceConnetablen og Vice-Storvalgherren vare nærværende. - Prinds Ærkestatskantsleren aflagde først efter en kort Tale til Senatet sin Eed til dette Corps, hvilken Tale Rigs=Erkekantsleren besvarede i meget smig rende Udtryk. Derpaa toge de i sidste Sæde ny udvalgte Medlemmer Greverne de la Ville og Pastoret efter Edsaflæggelse, deres Sæde Forsamlingen. Statsraadets Talere Greverne Regnault de St. Jean d'Angely og Defermon bleve indførte, hvorpaa Præsidenten Prinds Rigs=Erkekantsleren tog saaledes Ordet : Mine Herrer, Forslaget, som i dette Sæde skal forelægges Dem, indeholder en Foranstaltning, der angaaer vor Dyrebareste Jnteresse. En bydende Stemme, som minder Souverainer og Folk om, til Statens Held at tænke paa det Forbigangne, baragte det nærværende og forhuus Fremtiden, har indgivet det. Hs. Majestæt Keiseren har under disse vigtige Betragtninger ladet alle personlige Betænkeligheder forsvinde og alle Privatfølelser forstumme. Hs. Majestæt Keiserindens ædelmodige og ophøiede Samtykke er et hæderfuldt Beviis paa hendes urgennyttige Kierlighed til Keiseren og sikkrer Hende en evigvarende Ret til Nationens Taknemlighed. Grev de St. Jean d'Angely tog derpaa Ordet og forelagde Forsamlingen et Forslag til et Senatconsult, hvis Jndhold var et Forslag til Keiser Napoleons og Keiserinde Josephines Ægteskabs Ophævelse. Talleren udviklede saaledes dette Forslags Grunde, Mine Herrer Senatorer, Den høitidelige Act, som fuldstændig indeholdes i Senats=Consultet, der nylig er oplæst, indeholder allen Bevæggrunden til samme. Hvad kunne vi føle hertil, hvilke Ord kunne vi tale til det franske Senat, der kunne lignes ved disse. Deres Hierter ere enige i at bringe den store Jnteresse det vigtigste Offer Keiseren og Keiserinden har som Souverainer og Ægtefæller gjort altHvad bliver tilovers for os, uden at elske, velsigne og beundre dem. Det franske Folk vil i sin taknemmelige Erindring forene Fremtidens Forhaabninger og det Forbigangnes Minde, og aldrig ville Monarker have tilvundet sig mere Ærefrygt, Beundring og Kierlighed, end Napoleon, som opoffrer sine helligste Følelser for sine Undersaatters Tarv, og Josephine, som opoffrer sin brændende Kierlighed til den bedste Gemal af Hengivenhed for den bedste Souverain, for at fremme Folkets Vel. - Modtag De, mine Herrer, i det rørte Frankrigs Navn, for det forundrede Europas Øine det Offer, det største, som nogensinde er bleven bragt i Verden, og fulde af den dybe 1ste Rørelse ile de med at bringe alle Franskes Følelser for Tronens Fødder. De ere den eneste Priis, som er vore Souverainers Hierte værdig. Prinds Vicekongen talte herpaa saaledes : Prindser, Senatorer, De have hørt Forslaget til Senats=Consul tet, som skal underkastes deres Beraadslagninger. Jeg troer ved denne Leilighed at maatte tilkiendegive dem de Følelser, hvoraf min Familie er befielet. Min Moder, min Søster og jeg har Keiseren at takke for altHan var os en sand Fader og skal til alle Tider os finde lydige Børn og troe Undersaattere. Det er vigtigt for Frankrigs Lykke, at Stifteren af dette 4de Dynastie opnaaer den høieste Alder, omringet af directe Efterkommere, som vil være os alle en Borgen og Underpant for Fædrenelandets vedvarende Hæder. "Da Kronen blev sat paa min Moders Hoved i hele Nationens Paasyn, af hendes høie Gemaal, forpligtede hun sig til at opoffre alt for Frankrigs Ønsker og Held. Med Mod, med Adel, med Værdighed, har hun opfyldt denne sin første Pligt. Ofte blev hendes Siæl saaret, naar hun saae en Mands Hierte, som var vant til at tvinge Skjæbnen og stedse med lige Skridt at gaae Udførelsen af fine store Planer imode, at være et Rov for den skrækkeligste Kamp. De Taare, som denne Beslutning har kostet Keiseren regne min Moder sig til Hæder. J den Forfatning, hvori hun bliver sat, vil hendes Ønsker og deeltagende Følelser ledsage os ved den nye Lykke, som venter os. Ja, med en Tilfredshed, blandet med Stolthed, vil hun seede lykkelige Virkningen af hendes Offer for Fædrenelandet og Keiseren.