Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-10-30
Jndenlandske Efterretninger. Af P. A. Heibergs samlede Skuespil, udgivne ved Prof. K. L. Rahbek, er nu fjerde Deel udkommet, hvormed Værket og Forfatterens dramatiske Digterbane er endt. J Slutningen af dette Bind findes under Overskrift "Til Læseren, nogle interessante Efterretninger angaaende Forf. Person og Værker. Aarsagen, hvorfor 13 Aar nu ere forløbne siden de 3 første Bind udkom, ligger deri, at Forf. har været overdraget af den forrige franske Regjering, at samle, fra mangehaande Kilder, alle de Acter, der vedkomme Lutheranernes borgerlige Stat lige fra den første Tid af, da det blev dem tilladt at have Capeller i Paris. Sex fuldskrevne Folianter, indeholdende Alt, hvad der vedkommer de lutherske Troesbekiendere, for saavidt som angaaer deres Fødsel, Givtermaal og Dødsfald, ligge nu i de offentlige Arkiver, underskrevne og attesterede af Forf., samt desuden vedbørligen legaliserede af høiere Øvrigheder. Certificater deraf udstedes til enhver Vedkommende, som maatte behøve dem. Med fjelden Beskedenhed tilstaaer Forf., at det nu og da havde abnet ham, "at han blot havde sine Venners overdrevne Roes, det danske Theaters Fattigdom og nogle andre tilfældige Omstændigheder at takke for det udmærkede Bifald, som hans Skuespil saa ofte have nydt, og at hans virkelige Talent er meget forskjelligt fra det, der udfordres til at være Theaterdigter." Han søgte derfor at finde Leilighed til at overbevise sine forhenværende (?) Landsmænd om, at han maaskee havde Evne til at behandle vigtigere Gienstande end dem, der hidtil sysselsatte ham i hans Fritimer. Allerede i mange Aar havde han, ved Læsning og Jagttagelser overbevist sig om, at Criminallovkyndigheden (Lovgivningen), i det mindste for saavidt som angaaer den praktiske Deel deraf, endnu over den hele Verden ligger i sin første Barndom, forikke at sige i et fuldkomment Barbarie. J Særdeleshed havde Dødsstraffene tildraget sig hans uafbrudte Opmærksomhed saaledes, at han tilsidst er bleven fuldkommen overbeviist om deres Unødvendighed. Han henvendte derfor under Krigs urolighederne, først i Manchen, siden i Wien og endeligen under Fredsslutningen i Altenburg i Ungarn alle sine ledige Timer til at udarbeide, 1809, Betragtninger over afd. Eggers Udkast til en Criminallovbog for de Slesvig=Holsteenske Stater, og indsendte samme, tilligemed en Sed det, der indeholdt hans Navn og Opholdsted, til det juridiske Facultet i Kiel. Vel var Skriftet, som Forf. ogsaa anførte i Fortalen, ikke skikket til at concurrere for de udsatte Priser, efterdi han var afveget fra den i Jndbydelsen foreskrevne Plan, men ikke destomindre tildrog det sig Dommernes Opmærksomhed i den Grad, at de troede sig forpligtede til at aabne den forseglede Seddel, for at erfare Forfatterens Navn. Et Brev til een af Forf Venner, som han eier i Original, fra et af det Kielske Facultets Medlemmer, sagde ham, at Facultetets Dom havde været den, at han havde fortjent, enten een af de udsatte Præmier, eller dog en offentlig Udmærkelse. Da han erfarede, at alt dette udeblev, skrev han til hiint Medlem, for at blive underrettet om Aarsagen, men uden at erholde Svar paa to Breve. Omtrent paa samme Tid hørte Forf. at Skriftet skulde trykkes paa offentlig Bekostning, men denne Ære blev ham heller ikke til Deel. Endeligen vilde han i Aaret 1817 lade det trykke. I Uvished om, hvem af hans Venner han kunde anmode om at sætte sit Navn paa Bogen som Udgiver, modtog han et Brev fra Prof. Guldberg med Tilbud om, at ville paatage sig det. Men nogle Maaneder derefter tilsendte ham Forlæggeren et Brev, adresseret til denne og Prof. Guldberg fra en Anonym, i hvilket det hedder, at Skriftet indeholder Sætninger, der ere farlige for Religionen, Moralen og Staten, og at Trykningen følgeligen kunde udsætte Udgiveren og Forlæggeren for betydelig Fare og Ansvar. Uagtet denne Paastand er ganske og aldeles stridende mod den Dom, som competente Dommere allerede forlænge siden have fældet over Skriftet, saa erklærede dog Forf. strax, at han meget hellere vilde lade det blive utrykt end udsætte sine Venner for mindste Ubehagelighed. - Jøvrigt bebreider Forf sig i Henseende til sine Skuespil, og maaskee nogle andre Arbeider, en alt for stor Jlfærdighed, skjønt dette er en Feil, som han har havt tilfælles med noget nær alle danske Forf. Lystspiller Vonner og Vanner (som udgjør i nærværende Udgave 146 Sider eller 9 Ark) blev aldeles udarbeidet i den Form, som det bestandigen har havt, med en saa stor Hast, at det neppe er mueligt, hastigere at reenskrive det Hele. Arbeidet kostede kan halvtredie Dage.