Viborger Samler, 1848-02-14
Udenlandske Efterretninger. Frankerig, Paragraphen om Algier angrebes af Her bette, en af den ultra dynastiske Politiks meest forbittrede Modstandere. "For den almindelige Discussion om Algerien, udbrød han, tør jeg vel tillade mig nogle bemærkninger om en Handling af Ministeriet, som har gjort den nuværende Tilstand end mere forviklet jeg mener Udnævnelsen af en kongelig Prinds . . . (Taleren afbrydes: Stemmer i Centrum: Neil Nei!) – "Denne Knurren hentyder paa en allerede fattet Beslutning, og den godt gjør i ethvert Tilfælde, at man anseer det for ubeqvemt her at discutere visse Spørgsmaal. Jeg taler om denne Udnævnelse, fordi jeg er forvisset om at den har skadet ikke blot Algerien, men ogsaa Landets Repræsentering Jndsættelsen af Prindser i høie Statsembeder er en slem Ulempe; kun faa Ministre vide at modstaae Prindser. Man beklager sig overalt; man klager i Hæren, der veed man, at Prindserne udkaste Befordringslister og skabe Embeder, som de bortgive efter Behag. For nogle Aar siden beredede Generalgouverneuren i Algerien Cabinettet nogle Forlegenheder; Ministeren sagde dengang til Dem, m. H. at man maatte undskylde denne Gjenstridighed hos en Mand, som havde ydet Landet saa store Tjenester. Troer De, m. H., at denne Eftergivenhed er udtømt, og at Jntet deraf er blevet tilbage for Prindserne, Troer De da virkelig, at man ikke vil udvise den imod en Prinds, der underhandler noget letsindig med en Fiende, og der har bragt Regjeringen i den falske Stilling, enten at bryde det givne Ord eller være nødsaget til at begaae en Feil." (General Lamoriciere: "Jeg forlanger Ordet!") "Her kommer Hr. Generalen ikke i Betragtning. Han har en Chef og kun denne kan Ansvarligheden træffe. J England ændse Ministrene ikke Fyrstens Omgivelser; hos os vilde et Ministerskifte finde Sted, naar Cabinettet var i Strid med Hoffets Omgivelser. Jeg søger Ministre, og finder kun Overbringere af befalinger (Knurren i Centrum.) Ganske anderledes handlede Casimir Perier, en sand Minister. Han afsatte engang øieblikkelig Politipræfecten, fordi denne efter Kongens Befaling havde begivet sig til Slottet, uden at Perier vidste Noget derom. Have vi ikke hørt Lord Palmerston sige, at der i Paris gaves to Udenrigs ministerier, det ene i Tuilerierne, det andet i Capuciner gaden. . (Kuurren). En af vore Journaler har sagt, at Ministrenes Politik var Kongens Politik; den blev stillet for Juryen og frifunden. Hvad bliver der tilbage for Ministrene, naar Prindserne erholde de fornemste Poster, og naar Kongen præsiderer i Statsraadet? De ere kun Redskaber for et System. (Guizot. "Der gives intet andet System end det, Ministrene følge!") Vi see Ministrene bøielige indtil Underdanighed og Admyghed, eller dristige indtil Forvovenhed, ligesom Jnteresserne, der ikke ere Landets Jnteresser, byde det, Kuurren). Guizot tager Ordet. "Daglig angribes vi Ministre med Heftighed og Lidenskabelighed, daglig styrte Pressen og Tribunen ind paa os, daglig maae vi besvare Thiers's, Barrots og Andres Bebreidelser; vi repræsentere og forfegte til alle Sider vore Anskuelser, vort Forhold med Frimodighed, Loyalitet og Oprigtighed; desuagtet kaster man os i Næsen, at Repræsentativregjeringen ikke er tilstede. Men naar den ikke er der, hvor Ministrene daglig angribes, hvor de daglig maae forsvare deres Handlinger: hvor er den da For at negte Repræsentativregjeringen, anfører Herbette, at Kongen præsiderer i Raadet; det gjorde han under Perier, det gjør han endnu. Der gives Conseils, hvor Kongen har Forsædet; der gives Conseils, hvor han ikke præsiderer; hine holdes i Tuilerierne, disse hos mig. Og i England er det samme Tilfældet. Ingen vigtig Regjeringsforholdsregel antages der, uden at denne drøftes i Windsor under Dronningens Forsæde. Repræsentativregjeringen udelukker ikke Monarchiet; den forlanger kun Ministre, som paatage sig Ansvaret. Fra Kongen gaaer jeg over til Prindserne. Hr. Herbette taler og Embeder, som slet ikke existere; han paastaaer, at de snart ville existere; Jdealer udgiver han for Facta, for hvilke vi staae til Ansvar. Jntet af de antydede Embeder existerer, intet af dem vil existere, fordi deres Existence ikke ligger i den offentlige Jnteresse, fordi Jnteressen byder, at de ikke existere. Med Ret har Hr. Herbette stillet General Lamoriciere udenfor Spørgsmaalet, saaledes skulde han ogsaa have handlet med Hensyn til Generalgouverneuren i Algerien. Der gives heren Minister, der billiger disse Handlinger og der, naar han billiger dem, dækker dem med sin Ansvarlighed. Skulde han ikke billige dem, saa vil han vide at gjøre sine Rettigheder som ansvarlig Chef gjældende. Man veed at agte Prindserne; man veed at modstaae dem; jeg har stedse vidst at forene Uafhængighed og Agtelse. Veed De hvorfor vi Ministre tilraadede Kongen at udnævne Hertugen af Anmale til Generalgouverneur, Fordi vi troede, at han egnede sig bedst til at samle om sig de meest betydende Mænd i vor store africanske Besiddelser, til at omforme den hidtil bestaaende militairiske Regjering og lede den tilbage til den borgerlige Kreds, fordi vi troede, at Kongens Søn bedst egnede sig til at udøve en gavnlig Indflydelse paa Araber-Høvdingerne, med hvilke han maatte komme i Forbindelse. Ja, vi ere monarkiske; men jeg veed ikke, at den repræsentative Regjering udelukker Prindserne fra Embeder. Frembyder der sig for Prindserne en Leilighed til at vise, hvad de ere, og til at lægge deres Dygtighed, for Dagen, saa gribe vi gjerne en saadan. Vi ville bestandig følge denne Maxime; thi vi ere forvissede om, at Kongens Sønner ville opfylde deres Pligter." Marschal Bugeaud tog Ordet for at advare Frankerig om ikke paa Grund af Emirens Fangenskab at lade sig henrive til en altfor hurtig Formindskelse af Hæren i Algerien. J Stammerne taltes 600,000 vaabendygtige Mænd, og skjøndt man i Africa havde udrettet større Ting i 16 Aar, end Romerne i et Aarhundrede, saa var der dog meget tilbage at udføre, isærdeleshed saalænge Kabylernes lille, bjergige District, ikke ganske var bragt under Aaget. Fremfor Alt kom det i Africa an paa at danne en solid Kjerne af europæisk Befolkning. Marschallen kom derved ind paa sin Undlingsplan - den militairiske Colonisation, Anlæggelsen af Veteran-Landsbyer osv. Lamoriciere forsvarede sig imod den Bebreidelse, ikke uden Betingelser at have taget Abdel=Kader tilfange. Abdel Kader, sagde han, havde kunnet lade sin Deira i Stikken, og kaste sig paa ny ind i Ørkenen; ogsaa var det mere værdt, at Abdel Kader overgav sig, end at man havde grebet ham. Guizofgjentog sin i Pairskammeret afgivne Erklæring, at Regjeringen haabede at kunne forene Algeriens vigtige Interesser med det Ord, der var givet Emiren. Saafremt denne, hvilket han (Guizot ikke troede) forlangte at bringes til Ægypten, saa vilde dette ogsaa skee, dog saaledes, at man med Mehemed Alis Hjælp erholdt Garantier imod de eventuelle Forsøg fra Abdel Kaders Side paa at forstyrre Algeriens Rolighed. Paragraphen antoges, som bekjendt, derefter.