Københavns Adresseavis, 1763-11-30
Om Thee. Det er et lidet Træe, hvis Høyde er gemeenlig 5 til 6 Fod; undertiden skyder det sig høyere, dens Rod kommer meget nær ved Pferskens, og dens Blomster ligner de vilde hvide Roser; det haver en Deel store Skud af lige Høyde enhver saa tyk som en Tomme, men ligge til Toppen blottet fra Grene; disse Skud voxer omkring en fælles Bul, hvorfra de udspringer, og deeler sig i mange Arme hvilke udgjør en tyk Busk, liig Myrte Træets. Bladene, som ere af en smuk grøn Couleur ere smalle, men lange een eller to Tommer, og takkede i Kandten. Dette Træe er altid grønt, og bærer Blomster fra October til Januarii Maaned; det voxer almindeligen i Dale og ved Bierge; det bedste groer i steenagtig Jord, det sletteste derimod i guul Sandagtig Jord. J hvad Jordsmon man endogsaa vil plante Træet, maae man søge at plante det altid imod Sønden. Maaden, hvorpaa man planter Træet, er følgende: man giør Huller i Jorden, som maae være 4re eller 5 Tommer dyb, i hvert Hul legger man intet ringere end 6 Frøe Korn, og intet høyere end 12; det er fornødent at saae saa mange af gangen, efterdi af 4 eller 5 Korn, fremkommer neppe 1. Alt som Træet voxer, maae man i det mindste en gang om Aaret, giøde Jorden med Møg, naar det er 3 Aar gammelt, begynder det at bære gode Blade, og det i Overflødighed, men naar det bliver 7 Aar gammel, voxer det til et Menneskes Høyde, og efterdi det da skyder mindre Qviste og Blade, pleyer man at afskiere nogle af dets Arme, da det i paafølgende Aar giver en god Deel nye Skud som hører en Mængde Blade. Naar Høstens Tid er, maae man ikke afrive Bladene haandfuldviis, men plukke dem af, et efter andet; endskiøndt dette Arbeyde synes langsomt, kand dog en flittig Arbeyder i een Dag samle 10 eller 12 Pund. De 3de Slags The, som Autor kiender, og som differerer saa meget fra hinanden, i Henseende til Boniteten, fremskyder alle fra et og samme Træe, og denne forskiellige Egenskab, kommer alleneste af de forskiellige Aarets Tider, paa hvilke man afplukker Bladene, og den forskiellige Maade at tøre dem paa. Den første Høst, skeer imod Martii Maaneds Begyndelse, da Træet bærer smaa og fine tynde Blade, som ere knap udsprungne, de er af alle agtede for de bedste, og efterdi Keiseren og den Keyserlige Familie i China fornemmelig bruger dette Slags The, kalder man den Keyser=Thee, den anden Høst, eller Aarets Tid, hvori man samler Theen, er April Maaned, Bladene findes da tykkere og overflødigere, men ikke saa gode, som de første, og den 3die indfalder udi den paafølgende Maaned, da Bladene findes grovere, og følgelig giver den ringeste Slags The. Bladene af den første Høst, bliver tørret i Skygge, og derefter rullet med Fladen af Haanden; derimod vorder Bladene af den 2den og 3die Høst sadt over Dampen af heedt Vand, enten maaskee for at giøre dem linde og bløde, eller for at udtrække visse Narcotiske og skadelige Egenskaber, som de have, naar de ere friske, naar Dampen er trukken i dem, breeder man dem ud paa Jern= eller Kobber=Plader, hvilke man setter paa en Ovn; og naar Bladene ere varme, ruller man dem med Haanden paa en Maatte, indtil de krøller sig. For at conservere Bladenes angenemme Lugt og Egenskab, maae man omhyggeligen bevare dem for Luftens Virkning Chineserne nedlægger dem i tykke Tin=Daaser, hvilke de undertiden indslutter i et Foutteral af Fyrre=Træe, hvis Fuger, endog ere tilklistrede med Papiir. Det Chinesiske Folk bruger meget Thee, det er deres ordinaire Drik, endog ved Maal. tider; den tiener dem og i mange Tilfælde som Læge Midler. For at drikke den ret god, maae Bladene i det mindste være et Aar gamle, det er farligt at bruge dem, naar de ere for friske, saasom de ellers angriber Hovedet og Senerne. Doctor Kæmpser, fra hvem Autor har taget til største Deelen, af hvis anført er, har sluttet sine Observationer med efterfølgende Roes: "Jeg troer ikke, siger han, at der skal være nogen Plante, som er bekiendt i Verden, hvis Jnfusion eller Decoction af den samme Qvantitet, som man tager The, besværger saaledes Maven, driver snarere, forfrisker og vederqvæger behageligen al Mattighed og Tungsindighed, og giver Munterhed. Denne Drik befrier og fra Obstruction, renser Bludet, og bortfører fornemmelig den viinsteenagtige Materie, som foraarsager Steen, Nyre=Vee, og Gigt eller Podagra, hvilket altsammen den giør saa eftertrykkeligen, at iblandt The Drikkere i China, har jeg ikke fundet nogen der, som var angreben af Steen eller Gigt. Kæmpfer legger til, at Theen kand giøre samme Virkning i Europa, dersom Svaghederne der ikke vare arvelige, og ofte understøttede ved formegen stærke Liqveurer og Kiød Spise; hvorhos maae tilføyes, at Theen, som man bringer os fra China og Japon, taber, formedelst den lange Reyse, en Deel af sin flygtagtige Salt og Godhed, og Kæmper tilstaaer selv, at han aldrig har kundet finde i Europa den behagelige Smag og den passelig forfriskende Dyd ved Theen, som den i saa høyen Grad haver udi det Land, hvor den voxer. Man har i Europa gjordt adskillige Forsøg paa, at opelske dette Træe, men hidindtil har man dyrket det uden Fremgang. Salmon udi sin Etat de la Chine tænker, at dersom man bragte den gandske Plante fra Landet selv, i en Casse med god Jord, kunde man vel faae den til at slaa an og bære Frugt, fornemmelig i varme Lande, som Spanien og Jtalien. (Dette er taget af Histore Moderne, udkommet i Aaret 1755.)