Berlingske Tidende, 1831-01-15
Capt. Graah har ogsaa tegnet et Kort, der vel i Henseende til Landets Omrids væsentligen afviger fra de bekjendte, i Særdeleshed, fra Jver Bardsens, som har lagt den gamle Beskrivelse over Grønlands Bispedømme til Grund for dette, men tillige bekræfter Danells Opdagelsen af to Øer, og paa hvilket man tillige finder tre af hine fem Øer, som han fra det Punkt, hvor han vendte tilbage, vil have seet henimod O. N. O. i en Frastand af omtrent 16 franske Lieues. Den eneste Omstændighed, der synes at tale for den islandske Colonies fordums Tilværelse paa deme Deel af Lysten er de Bedøres phystske Beskaffenhed, hvile Capt. Graad der opdagede. Disse have kun ringe Liighed med Eskimoerne, men en langt større med det skandinaviske Folkefærd, de have ikke det flade Hoved, det korte og brede Liv, og den nedhængende Mave, som man finder blandt de Jndfødte paa Vestkysten, men ere for største Delen over Mellemstørrelse og ligne, i Henseende til Hovedets Dannelse og Ansigtstræk Europæerne. Deres Legeme, meer magert end fedt, er nervøst og veldannet; Fruentimmers og Børns Hudfarve er lys og reen, og - hvad tos Grønlænderne er usædvanligt - de have ikke sielden brune Haar, Mændene have Kneebelsbarter og tatovere sig paa Armene, Fruentimmerne paa Armee, Hænder og Hage. Med deres usle Levemaade naae de sielden en Alder over 50 Aar, og efter deres Forsikkring aftager Befolkningen fra Aar til andet, Jndvaanernes Tal imellem 60 og 65, anslaaer Capt. Graad ikkun til omtrent 600. Om deres religiøse Forestillinger erfare vi kun Lidet, uden Tvivl fordi G. havde maattet kjende deres Sprog nøiere, for at give fyldestgiørende Oplysninger herom; dog synes det, at de, ligesom de øvrige Grønlændere dyrke to Væsener, et godt og et ondt, og at de have Hexemestere (Angekoker, der dog ikke staae i synderlig Anseelse. Disse Grønlænderes moralske Charakteer er ypperlig; hvad deres huuslige Forhold angaaer, da hersker en Reenhed i Sæder - Polygamie er intet mindre end sædvanlig - en Tillid og en gjensidig Kjerlighed, der lader glemme, at de ere Hedninger. G. roser Mændenes Blidhed, Konernes Føjelighed og Børnenes Lydighed; ikkun disse fra hele Verden afsondrede Menneskers Troskab, Gjæstfrihed og Godmodighed gjorde det mueligt for ham, at overvinde de mægtige Hindringer, som Naturen lagde hans Øjemed i Veien. I de 13 Maaneder, han levede blandt dem, mistede han blot en Øxe, som han maaskee, hvilket han selv troer, af Glemsomhed har ladet ligge paa en eller andet Sted. Endskjøndt han førte mange Ting med sig, der overordentligen behagede dem, begierede dog aldrig en af disse Grønlændere, end ikke engang Børn, Noget af ham; det maatte da være, at det havde viist ham en eller anden Tjeneste, thi da forlangte de altilen Foræring, men denne indskrænkede sig i Almindelighed til - en Priis Tobak, hvormed de vare særdeles tilfredse. Den største Glæde kunde han gjøre dem med Kaffe, Brændeviin og Tobak Tørret Sælhundekjød udgjør i Særdeleshed deres Næring; des, uden leve de af Fisk og af Vildt; Hr. G. nævner Bjørne Harer, Fugle og Lax; dog tilføjer han, at Reensdyr og Harer, fra 63, 86 Br. kun ere bekjendte af Navn. hele Østkysten er endnu koldere, ufrugtbarere og uslere end Vestkysten; den bestaaer næsten blot af en eneste Jisbroe, der kun lader enkelte Høie, Forbjerge, Flodbredder og smaaer tiloverfor Vegetationen, men hist og her strækker sig langt ud i Havet hvor den danner de saakaldte Jisblinke, der ere saa meget mere farlige, da de ofte nedstyrte Laviner. J hele Sommeren 1823 var ikke en eneste varm Dag, og indtil den 14de Juni var det 100 Graders Thermometer endnu aldrig steget over 12 Grader i derimod steg Kulden om Vinteren 1822 heller aldrig over 17 til 18 Grader. - Skolumiut, under 63 a 30, roser Capt. Graad som det Sted, hvor Naturen er yppigst, ja han tilkjender det denne Henseende endog Fortrin fremfor Julianehaab, der plejer at betragtes som Grønlands Gosen. Alligevel har dette ikke meget at betyde, thi foruden meget fiin Græs, der under Solstraalerne snart henvisneer, finder man kun nogle faa antiskortutiske Væxter, to eller tre forskellige Slags Blomster, Piil og Birk, og Blaabærbuske; den Høide af to Fod, som Pilen naaer, nævner G. som Vegetationens Maximum. Ved at optage Kysten, kunde G. ikke gjøre nogen Brug af finChronometre, som vare blevne staaende andelsteds. Desuagtet gjorde han forskellige Jagttagelser, og opdagede under 6321112, en meget god Havn, Amitoarsuk. J Baggrunden af en Bugt, under 6181010, fandt han en trepundig Jernkanon, uden mindste Kiendetegn, der formodentlig havde tilhørt et Skib, den var udgaaet paa Hvalsiskefangst og forliist ved Kysten. Capt. Graah troer, at denne Kanon er fra den sidste Halvdeel af det 17de Aarhundrede. De Jndfødte paastode, at de mod Slutningen af Julii Maaned 1829 havde, under 63236, i en vid Frastand seet et Skib paa Havet. De sidste Jndfødte, som han lære at kjende, fortalte om Mennesker, der boede endnu nordligere. - Vi ville ønske, at han i Løbet af forrige Sommer maa være kommen til dem, for at samle nye Materialier, den udvide vor Verdens- og Menneskekundskab, efterat han paa sin første Udslugt har været saa heldig. Det videnskabelige Publicum, har Føje til at vente et ikke ringe Udbytte af vor dristige Landsmands fuldstændige Reisejournal. 7)