Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1830-11-23
Udenlandsk. De russiske militaire Colonier. Naar man kaster et Blik paa Ruslands Tilstand, saa er det let at begribe, at Recruteringen er yderst vanskelig i et saa udstrakt Land, at alle Hjelpemidler til at føre en langvarig Krig kun med Besværlighed kunne tilveiebringes, at det var vanskeligt for Keiser, Alexander at holde en saa talrig Armee, og som var adspredt paa en saa uhyre Overflade; at Soldaten, udreven og langt adskilt fra sin Familie, ofte, efter at have udtjent, maa mangle et Tilflugtsted, og derved let kan blive farlig for Staten. Alle disse Hensyn og endnu flere af en høiere Art bestemte Keiser Alexander til at stifte de bekjendte Militaircolonier. Han vilde ei blot skaffe sit Rige en større Kraft; men fremfor alt give sine Soldater en bedre Opdragelse og større Dannelse, og muligen derved tilveiebringe en Mellemstand, hvis Nødvendighed daglig føles mere i Rusland. Politiken forbød ham at bekjendtgjøre Mere, og det synes at flere Mænd, til hvilke Opsynet med disse Coloniers Anlæg var betroet, ikke engang har kunne fatte disse Planer. De nærmere Øiemeed, han vilde naae, vare at formindske Udgifterne ved Armeen; at bevare Hænder for Agerdyrkningen; at have bestandig slagfærdige Tropper og talrige Recruter; at skaffe Jndvalider et passende Tilflugtsted; men disse ere kun for en Deel opnaaede. - Naturligviis maatte Valget af Provindserne, hvor disse Colonier skulde anlægges, have den meest afgjørende Jndflydelse paa disses Fremgang. Derfor have Jnfanterie-Colonierne ikke ret villet trives, da Grev Araktscheff, af Frygt for at blive fjernet for langt fra Hoffet, valgte til disse Gouvernementer Petersborgs og Novgorods usundeste og mindst befolkede Egne. - En anden Colonie ved Jlmensøen har ikke havt en bedre Skjebne og vanskelig vil Jnfanterie-Colonierne forvinde de dødelige Saar, som en slet Organisation har bibragt dem. - Efter ganske andre Grundsætninger ere Cavallerie-Colonierne anlagte, under den talente fulde Grev de Witts Bestyrelse, i Gouvernes mentet Charkow, mellem Floderne Dnieper og Bug, med Hovedqvarteret Elisabethgrad. Disse Egne danne en stor og frugtbar Slette, hvorpaa blev anlagt Colonier, Skoler, Magaziner, Stutterier m.m. De gamle Jndbyggere beholdt deres Land eller fik det forøget til en vis Størrelse, og kom under de militaire Love, Resten af Landet blev uddeelt mellem Udvalg af hvert Regiment; og, da Bygningerne vare opførte for hver Colonist, fik de i Jndvartering 2 Mand af Regimentet, som vare forpligtede til at være Colonisterne bebjelpelige med at opdyrke Jorden. Den indbyrdes Underviisning er overalt indført, og Colonisternes Børn modtage saamegen Dannelse, at de kunne i andre Regimenter ansættes som Under, Officerer. De, som ikke ere tjenlige til Soldater, lære et Haandværk. Disse Colonier ere i en blomstrende Forfatning; Folkemængden talrig; Magaziner fulde for et heelt Aar; Stutterierne fortræffelige, og de ville i Tiden spare Regjeringen betydelige Udgivter, ligesom de danne en For muur for og en bestandig slagfærdig Hær mod Tyrkerne. Colonisten er ikke Eier af Grunden, men kun Bestyrer; men hvad han, som saadan kan erhverve sig, tilhører ham og hans Familie. For Jnvalider og udtjente Soldater er draget en passende Omsorg. Kirker og Hospitaler blive byggede. Paa den anden Side kan man ikke paastaae, at alle Misbrug og locale Tryk ere uagtet Regjeringens ivrige Bestræbelser, hævede.