Ribe Stifts Adresseaviser, 1797-03-24
1 Fortsættelsen af de 5 Franske Directeurers Skilderie, 4de Portrait. Paul Francois Jean Nicolas Barras. Barras Modstandere have hundrede gange igien ne taget, at hans Æmbede ikke kunde bestaae med hans Alder; de kaldte ham den unge Directeur; de have bedraget sig. Barras er født den 30te Junius 1755. Foxemphaux i Vardepartement, og blev den 25de October 1795 valgt til Directeur. Bagras kunde være stolt paa sin Adel. J Egnene at d hans Fødselsted, sagde man og Familier som var af gammel Adel: de ere saa adelige som Familien Barras, og denne er saa gammel som Provences Fielde, Formeteredelst Bestemmelse og Tilbøyelighed valgte han Krigsstanden. Han tiente længe som Officier i Jndien, viis i de Talenter og gjorde nogle Ungdomstræger. J Aaret 1776 gik han om Bord paa Skibet: Hertugen af Du ras. Skibet Strandede om Midnat ved de Maldiviske Øer; man beholdt endnu saa megen Aandsnærværelse, at bygge en Flaade; Barras var den sidste der forlod Skibet, dette forsvandt, og Mandskabet landede paa en vild Øe, hvor de i en heel Maaned maatte kæmpe imod Mangel og Elendighed. Endelig afhentede man dem til Koromandel=Kysten. Barras kom til Pondicherry uden Skoe og næsten uden Klæder. Barras var i Pondechery medens der var beleiret, Commandanten gav hem bestandig de vanskeligste Poster. Da denne Plads endelig overgav sig, kom Barras tilbage til Frankerig. J Søeslaget ved Cap St. Viincent, havde det Skib, paa hvilket Barras var allerede for længe siden overgivet sig, da et Engelsk Skib endnu bestandig skiød paa samme. Mandskabet var i Fortvivlelse, thi Skibet stod hvert Øieblik Fare for at skydes i Sænk. Paa skuddet til denne Grusomhed var en hvid Fane, som endnu stod paa Agterdelen af Skibet. Barrasstortede igiennem Rog og Damp med Livsfare løs paa den, rev den løs og Mandskabet var reddet. Han var ogsaa i Slaget ved St. Jago, kom til Cap, forsvarede der den gemeene Soldat imod Militairdespotismen, og blev derfor beskyldt for Jnsubordination. Saaledes fandt da Revolutionen ham beredvillig til sin Tieneste. Fra 1789 af skrev han imod al den Uskik, som Hoffod ket udovede. Den 12te 13de og 14de Julius var han med at store og endelig indtage Bastillen. Han blev siden Departementsforvalter i Var; Dommer ved National=Tribunalan i Oxleans, for hvilken Hertugen af Brissae og andre vare fremkaldte, men paa Reisen derhen bleve myrdede i Versailles. Han var een af de allerførste, der yttrede den dristige Mening, at man skulde afsætte Kongen. Han sæg tede med paa den 10de August. Som Conventsmed lem var han udsendt i en Commission da den 31te Man brød ud; Partiernes Hovedsmænd bedroge ham i hans Fraværelse i Henseende til det heeles Tilstand. I den almindelige Uroe overgav Toulon sig; Foræderiet udstrakte sig ogsaa paa Landarmeen; General Brunet vilde understøtte Admiral Trogoff, men Barras forhindrede denne Streg ved sin Kiækhed. Forræderne havde sat en Præmie paa hans Hoved. I et Angreb man gjorde paa ham, slog han sig, understøttet af to Dragoner, igjennem med Sablen, fløi paa en Hest, kom til St. Trøyes, fik der en Barke med nogle Roerfolk, kom saaledes til Nizza, og vovede at arrettere General Brunet i Spidsen af sin tvetydige Armee. Snart bragte han ogsaa Krigerne tilbage til deres Pligt, drog med dem imod Toulon, anførte den venstre Fløi ganske allene, indtog Fortet Pharon, og trængte ind i Byen. Visk nok tog han siden ogsaa Deel i denne Stads Ruiner, men dens Forbrydelse var ogsaa for stor. I det øvrige vil Barras vist aldrig lade sig bedrage ved den hyklerske Forestilling, at han maae holde sig til Anarkisterne, fordi der ere omkomne nogle Rojalister i Toulon. Man vilde siden efter i Marseille myrde Arrestanterne; Barras reddede dem og tildrog sig derved Robespierres Had. Man kaldte ham tilbage; man truede ham; ham truede igien. Man vilde sende ham til Rhinarmeen; han vegrede sig og han havde Ret; thi den 9de Thermidor slog han, som Anfører af de gode Borgere, Robespierres Magt. Han udmærkede sig ligeledes den 12te Germinal og den 5te Prairial. Den 13de Vendemaire indhøstede han vel kun Laurbær af Borgerkrigen, men hans Opførsel efter Fægtningen er en Gienstand, som man gjerne opholder sig vedDe seirende Krigere forlangte i den første Hede at plysdre, Han vidste at tæmme dem ; overtalede den Ene, gruede den Anden at skyde ham ihiel, lod den Tredie arrettere. Han var den første der trængte paa at man skulde afvæbne de Kannibaler, som man den gang af Nød maatte betiene sig af. Slet ingen Tildragelse har siden denne Tid stadfæstet. det Sagn, at Barras var af Anarkisternes System. Som Directeur voterte han Pantheon=Klubbens Lukning, Forbudet imod de farlige Grupper og Babeufs Arretering. Han var endnu strængere end hans Colleger imod den rebelliske Politielegion; han vilde enten lade dem æreløs afvæbne eller dømme af en Krigsret Ved Baboeufs Sammensværgelse havde Rossignol paataget sig at fange ham. Maaske var han blot uforsigtig i Valget af de Folk, som havde Adgang til ham. Dog dette gielder kun og faae Personer; den største Deel af hans Selskab er agtværdig, der ere mange Konstnere, mange Vise iblandt dem, ogsaa hiin ærlig Ber ving, den eneste som endnu er tilbage af den forrige Gironde. Barras Manerer ere ikke de forrige Hofmanerer. Han er forekommende og kiærlig. Han giver Fester, ikke fordi han finder Smag deri, men af fornuftig Hensigt. Hvem der kommer til ham forladet ham tilfredes; thi han beviser enhver nogen Høflighed eller siger ham noget Forbindtligt. Jngen er mere tienestagtig end han mod Venner, ja endog selv imod Fiender. Det var ham der formodede en Helt i Buonaparte. Han har udøvet adskillige gode Handlinger mod Fiender, som han i Spidsen af den bevæbnede Magt havde vundet Seier over. Adskillige Grunde giøre det sandsynligt, at han, naar hans Fiender ikke saa uretfærdig havde raset imod ham, for længe siden havde nedlagt sit Æmbede. Mod er hans naturlige Egenskab. Nu er har rolig; endog eftergivende. Hans Hierte ønsker det Gode, hans Forstand giør rigtig Forskiel derpaa, og hans Karakters Fasthed udfører det. 5te Portrait. Lazare Nicolas Margueritte Carnot. Han er født den 13de Mai 1753, i den lille Landsbye, Nolay i Departement Cote d'Or. Hans Fader en ærværdig Olding, lever endnu og var fordum Advokat. Han selv lagde sig efter Ingenieur=Videnskaberne, og udmærkede sig ved mathematiske Værker, hvorfor han er Medlem af Nationalinstitutet, ligesom han tilforn, var det af nogle Akademier. Man har nogle artige Poester af ham.