Københavns Adresseavis, 1760-12-15
Hr. Christoph Wallich J. C. (hvis Hielp Hr. Doctoren dertil meest har betient sig af) har i en egen liden Tractat beskreven samme af hvilken vi nu, med at udelade den megen derudi værende Hebræiske Texvil forestille følgende korte Udtog. Strax naar man traadde ind i samme, stoed der (som udi alle Jødiske Synagoger er brugeligt) et Vand=Fad, hvoraf Smaa og Store, førend de gik ind, maatte tve sig; derfor ogsaa følgende Overskrift stod at læse: Jeg toer mine Hænder reene. Thi omendskiønt enhver Jfraclit er forbunden til, hver Morgen at udskylle sin Mund, paa det at Guds Navn ikke skal udgaae af en ureen Mund, saa maae dog ogsaa enhver Jøde ved sin Jndtrædelse i Synagogen, endnu eengang tve sig, saasom der maaskee paa Veyen derhen kunde være vederfaret ham noget naturligt, hvorpaa han beder følgende Morgen=Bøn: Lovet eft du Gild, vores Guld en Konge over Verden som har helliget os med sine Bud, at vi skulle toe Hænderne, lovet est du Guld vores Guld, Verdens Konge, du som med Viisdom har skabt Menneskene, at samme have Aabninger paa sig paa det at Maden og Drikken igien kan tage sin Udgang. Nu er det for din hellige Trone bekiendt at naar samme Gange forstopper sig, Mennesket da ikke kunde bestaae, lovet est du Guld, alle Creaturers Trøst, og en Undergiører. Fremdeles, skriver han, saa er paa Siden af Døren et Jern fastgjort i Jorden, paa hvilket enhver som vil gaae ind i Synagogen, maae afskrave sine Skoe, paa det intet ureent kommer med derind, i Besynderlighed skal det være meget brugeligt til Worms, Frankfurt am Maym, og til Fyrtved Nyrnberg. Ved Døren staaer ogsaa Almisse Kisten, med den Overskrift Mebhi, det er at bringe, skal hedde saa meget: Den som giver i det forborgene, fra den bliver Guds Vrede afvendt, saasom alle Rabbiner holder for, at det er got at give Almisse for Bønnen; i Særdeleshed har Jøderne den Skik, at give saadan Almisse ud paa deres Fest=Dage, som Aftenen for Nyt=Aar, og Aftenen førend Forsonings Festen, som ogsaa ved de Besøgelser som de giøre til deres døde Venners Grave. Oven over Synagoge, Døren staaer paa Hebraisk de Ord: Det er Herrens Port, de Retfærdige gaae derind. Jnden for, staaer, Jnd i Guds Huus ville vi tile; Derfore de gemeenlig gjerne gaaer ind med sterke Skrit, derimod naar de gaaer ud ikkun tage korte og langsomme Trin. Jkke langt fra denne Skrift er en anden at læse, hvilken hedder saa meget, som: Sangens og Salighedens Stemme, er i de Retfærdiges Hytter. Jmod Østen i Synagogen staaer AronHakodesch, den hellige Lade, hvorudi Sefer ThorahLov=Bogen, eller de 5 Mose Bøger gandske accuraskrevne (saaledes at intet Bogstav, Punct eller Prideri mangler) ligger indsluttet, hvilken Thoralofte koster dem over 100 Rdlr. at skrive, foruden hvad Pergamentet, og de formeente hellige Redskaber, koster, saasom det kostbare Tøy hvorudi det bliver indsvøbt. Omslaget hvormed Thorali bliver beklædet, Jad eller Haanden, det er, den Sølv Tewter, eller hvide Griffel hvormed man viser Forsangeren hvad han skal læse, og det silke Forhæng for Laden hvori Thorah ligger. Oven over benævnte hellige Lade seer man 3 forgyldte Kroner, med den Overskrift: Lovens, Præstdømmets og Rigets Krone, noget længere ned paa den hellige Lade, staaer de Ord: Vid for hvem du staaer, hvilket er en Formaning til Forfangeren, som Meenighedens Sendebud til Gud. Ganske neden paa Laden, er at læse: Jeg har Herren stedse for Øyen. Lige over for den hellige Lade er Schulchan eller Bordet, hvorpaa Thorah bliver lagt naar der skal læses. Paa Listen af Bordet staaer skreven: Dette er Loven, hvilken Moses har givet Jfrals Børn, igjennem Gulds Mund ved Mosen. Fremdeles finder man der skreven: 1) Lad af fra det Onde og lær at giøre got. 2) Erkiend hvo din Skabere er. 3) Saa vil det gaae dig vel i Evighed. ltem: En Bøn uden Andagt, er som et Legeme uden Siel. Fremdeeles en Skrift sat i Vers, af dette Jndhold: Menneske hvi ophøver du dig af dinistore Anseelse? Dag her, og i Morgen kaster man dig ned i Graven; Penge og Gods hielper dig intet; Boed, Bøn, og Almisser redder dig fra Døden. Ligeledes en anden: Mennesket sørger over sine Penges Forliis, og sørger ikke over sine Dages Forliis: hans Penge kan intet hielpe ham og Dagen, komme ikke igien. Derefter seer man et sort Skildt, med et hvidt Feldt, paa hvilket staaer skrevet: Sort paa hviidt er en Erindring og Jernsalems Forstyrrelse. Et andet derpaa skrevet Sprog hedder: Hvo der svarer Ammen med alle Kræfter, for den bliver Paradieses Porte aabnede. (Fortsettelse følger.)