Adresseavis for Børn, 1780-01-12
Bekiendtgiørelse. Regere, min Fader, hvad er det for et Slags Folk – Det er egentlig Slaver, min Søn, som ofte ere blevne det uden Forbrydelse; det er det ulyksaligste Folk, man kiender paa Jorden; thi det er ligesom al Menneskelighed, havde nægtet sig for dem. Hvorfor det Har min Fader da seet en Neger? – Fleere end een Har du Lyst at høre det, skal jeg fortælle dig deres bedrøvelige Skjebne. – O, ja, jeg vil gierne høre noget om dem. Hvor faaer man dem: De ere jo sorte, Hvori bestaaer det Onde man giør dem – Det skal jeg fortælle dig: Da jeg foer paa de lange Reiser, erindrede jeg iblandt andet, at jeg var paa en Øe, som hører de Franske til, og kaldes Isle de France; da erfarede jeg, at man fik sine Slaver fra Madagascar, hvor man solgte et Menneske for et Fad Krudt, for Gevæhrer, og for Piastre. Disse kiøbte Mennesker kaldes Negre. Det dyreste man betalte for Een var 50 Daler. Hos denne Nation er Næsen hverken saa flad eller indtrykt, eller Farven saa sort, som hos Negerne paa Guinea. Nogle ere ikkun brune, andre have lange Haar, Ja jeg har seet baade hvide og røde iblant dem. De ere duelige, vittige, og have Følelse af Ære og Taknemmelighed. Den største Fornærmelse man kan giøre en Neger, er, naar man beskiemmer hans Familie, derimod anfegter ham lidet eller intet personlige Fornærmelser. De forfærdiger i deres eget Land en Mængde smaae Arbeyder til megen Nytte. Deres Vaaben ere meget godt smeedet, omendskiønt deres Ambolt og Hamre ere af Steen. Det Tøy deres Koner virke, er ikke allene meget fiint, men endog farvet. De veed endog at klæde sig i samme med en Slags Avis Smag. Deres Hovedsmykke bestaaer i en meget ordentlig Frisur af Bukler og Fletninger, som en blandet imellem hverandre. Dette er og Konernes Arbeyde. De er meget forgabet i Dans og Musik. De have et Jnstrument, som de kalde Camtam, som spilles med Bue, paa hvilket de kan frembringe en gandske artig Harmonie med deres Sange, som de selv componere. Kierlighed er gierne Jndholdet af disse Sange, Pigen dand ler efter sin Elskedes Viise, og Tilskuerne slaae Takten og raaber dem biefald til. Dette Folk er meget giestfrie. Naar en Neger er paa sin Reise, gaaer han ubekiendt ind i det første Huus han treffer, hvor man deeler sin Forraad med ham. Hverken spørger man ham hvorfra han kommer, eller hvor han vil hen, Saaledes er dette Folks Liv, hvis Skjebne er den sørgeligste der kan tænkes, naar de ere saa ulykkelige og geraader i deres Fienders Hænder, som sælger dem til Slaverierne. Disse Ulykkelige blive, naar de komme i det te Slaverie, gandske nogne, blot med et Par Pialter omkring deres Lænder bragt i Land. Mæn denne blive stillede paa den ene Side, og Konerne med deres Børn, som ængstelig klynge sig om deres Mødre, paa den anden Side. Jndvaanerne besee dem overalt meget nøye, og kiøbet dem, som ere dem anstændige. Brødre, Søstre, Venner, Elskere blive adskildt, de siger hverandre under Taarers Udgydelse Farvel, og reiser til Plantagerne. Ofte falder de i Fortvivlelse, de troer, at de hvide vil spise dem, og at de vil lave rød Viin af deres Blod og Krudt af deres Knokler. Saaledes omgaaes man med dem. Tr Pidskeslag giver ved Dagens Begyndelse Signal til Arbeide. Enhver begiver sig med en Hakke paa Marken, hvor de næsten nogen maae arbeide i den stærkeste Heede. Deres Kost er Mais, kogt i Vand, eller Maniocbrod. Et Stykke Tøy er deres Klædning. For den ringere forseelse bliver de gjort fast med Hænder og havde efen Stige. Opseeren, som er bevæbnet med en stor Pidsk, giver dem 50, 100, ja vel 200 Slag paa Rumpen, ethvert Slag borttager et Stykke Hud, og da bliver den Elendige, flydende i Blod afløst, paalagt et Jernhalsbaand med 3 Spidser, for Børn. og ført til sit Arbeyde igien. Nogle tilbringer længere end en Maaned, førend de ere i Stand til at komme sig Konerne bliver paa samme Maade tugtede. Om Aftenen, naar de igien kommer i deres Huller, lader man dem bede til Gud for deres Herres Vel, og ønsker dem en god Nat. Man har en Lov, som er bleven givet til deres Beste, og som heder den sorte Lovbog. Denne gunstige Lov vil, at de ved en Tugtelse ikke maae faae over 30 Slag, ikke arbeide om Søndagen, faae Kiød hver Uge, og hver Aar Skiorter. Men denne Lov bliver ikke fulgt. Man jager dem ofte bort, naar de er bleven gamle, og de maae see til, hvorledes de kan opholde Livet. Jeg saae engang en, som ikke var uden Hund og Been, at rive Kiød af en død Hest og spiste; det forekom som en Beenrad, der gavede en anden. Naar Europæerne synes at være rørt herved, saa svarer Jndvaanerne dem, at de kiendte endnu ikke Negerne. De beskylder dem for, at de ere saa lækkre, at de om Natten stiæler Levnetsmidlerne at de angrænsende Plantager, og saa dovne, at de slet ikke bekymre sig om deres Herrers Forretninger. Deres Koner ere de elendigste Huusmødre, de abortirte oftere, end de bringe Børn til Ver gen.