Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-05-23
Den 14de de paakiendtes i Høiesteret en mod Arrestanten Peter Joseph Spenner for begaaet Jndbrudstyveri forenet med røverisk Overfald anlagt Sag, der i sin Tid gav Anledning til megen Omtale, fornemmelig paa Grund af den Dumdristighed, hvormed det iværksattes. Det var hos Sognepræsten i Vallensbæk, Pastor Rafn, at bemeldte Forbrydelse udøvedes, og de nærmere Omstændigheder ved samme ere følgende. Natten imellem den 13de og 14de August 1841, da Pastor Rafn tilfældigt vaagnede, bemærkede han, at der var Lys i den til Sovekammeret stødende Dagligstue, og kort efter aabnedes Døren sagte af en Mandsperson i mørke Klæder, med Hat paa, et tændt Lys og en Knippel i den ene Haand, samt en Haandøre i den anden. Da han formodentlig mærkede, at Præsten var vaagen, stillede han sig i en truende Stilling med opløftede Arme 3 a 4 Skridt fra Præstens Seng. Pastor Rafn raabte nu til sin Kone, at der var Tyve, og sprang i det samme selv ud af Sengen, idet han stræbte at gribe Personen, men inden han rigtigt kunde faae fat paa ham, tilføiede denne ham flere Slag i Hovedet. Pastor Rafns Hustru sprang nu ogsaa ud af Sengen for at hjælpe sin Mand, men Personen slog hende flere Gange med Knippelen, ligesom han ogsaa tilføiede dem flere Slag med Øren, hvorved de bibragtes Saar i Hovedet og i Ansigtet. Da Personen nogle Gange havde raabt: kom herind og bjælp!" ligesom om der stod en anden Person udenfor, og da Pastor Rafn ligeledes raabte om Hjælp, begav hiin sig bort igjennem Dagligstuen, uden nogen Forhindring, idet de gamle Præstefolk, der vare meget mishandlede, ikke vovede at følge efter ham, og det saa meget mindre, som han var stærkt bevæbnet, de derimod aldeles værgeløse. Ved den anstillede Undersøgelse fandtes en Rude ituslaaet i et Vindue, der vendte fra Storstuen ud til Haven samt ligeledes en Rude itu i et Vindue, der gik fra Dagligstuen ud til Gaarden. Tyven har saaledes gjort 2 Brud for at komme til Præstens Sovekammer, idet han fra Haven er kommen ind igjennem Vinduet i Storstuen, derfra igjennem et andet Vindue ud i Gaarden, og derfra atter igjennem et Vindue ind i Dagligstuen. J Kjøkkenet fandtes Lyset klistret paa et Bord. Skuffen i et Divan bord, et Krydderskab, en Commode og et Chatol vare aabnede og eftersete, og af det sidste udtaget en ny Species, i Kjøkkenet var borttaget en Haand øre, en Kaalkniv og en Brødkniv, hvoraf dog Kaal kniven senere fandtes i Dagligstuen og Øren i Haven. J Gaarden var efterladt en sort Silkehat, Først efter 3 Ugers Forløb bleve Præstefolkene helbredede efter deres Saar og Mishandling, og Manden havde i Begyndelsen en Hjernerystelse, skjøndt i en ringe Grad. Om Morgenen tidlig blev en Karl sendt til Birkedommer Friderichsen, for at anmelde det Passerede. Paa Veien antraf han imellem Valby og sorte Hest en barhoved og til smudset Person, der efter forudgaaet Anmeldelse blev eftersat og anholdt, og fandtes at være den berygtede og farlige ofte afstraffede, senest med 3 Aars Rasphuusarbeide anseete Peter Joseph Spenner. Under Sagens Drift har han stadigt nægtet at have gjort sig skyldig i den ham imputerede Forbrydelse. Lands-Over- samt Hof= og Stads=Retten fandt imidlertid, at han maatte være at ansee som skyldig paa Grund af den store Mængde imod ham talende Omstændigheder, af hvilke vi her skulle anføre de væsentligste. Tiltalte benægtede først at han havde været i Vallensbæk-Egnen, men senere, da det overbevistes ham, at han havde været der, vedgik han det, og angav nu, at han var gaaet til Uttersløv, men var faret vild paa Veien og var kommen en ganske anden Vei. Betræffende den Omstændighed, at han er antruffen barhovedet, da ved han ikke at sige Andet, end at han ikke veed, hvor Hatten er bleven af, og at den formodentlig er tagen fra ham, da han havde ligget og sovet paa Marken. Den i Præstegaarden fundne Hat passer fuldkomment til ham, men han vil ikke vedkjende sig samme, ligesom den heller ikke er gjenkjendt af Andre. At han har baaret Hat da han gik ud, indrømmer han, Faa Timer efter Forbrydelsens Udøvelse, om Morgenen Kl. 5, var Tiltalte seet at komme barhovedet og gjennemvaad fra en Grøvt foran paa Vallensbæk Mark ved den saakaldte Fedtekro, hvorhan gik ind med en posthavende Husar og erholdt en Snaps og noget Vand at drikke, for hvilket han bød Betaling, og i den Anledning forlangte en Sølvpenge, som han benævnede en Species vexlet, hvil tet imidlertid nægtedes ham. Sammesteds forlangte han ogsaa en Hat tillaans eller tilkjøbs, da hans egen, som han sagde, var kommen bort. Betræffende hans Fraværelse fra sit Logis den omforklarede Nat, hvilken af ham er indrømmet, har han ikke kunnet gjøre nogen Rede, men har afgivet en Deel hinanden modsigende Forklaringer, uden at nogen af dem er bestyrket ved de tilveiebragte Oplysninger. Da han har maattet vedgaae at have været i Besiddelse af Penge, har han først forklaret, at han har havt 2 Rigsbankdalersedler, som han har sparet sammen, hvilket sidste ikke alene er blottet for Beviis, men tillige for Sandsynlighed, men senere har han maattet tilstaae, at have havt en Species, hvoraf han ved sin Paagribelse havde 1 Rbd. 3 Mk. 10 s. tilbage, uagtet han har vedgaaet at have brugt Penge til en Deel forskjellige Jndkjøb. Specien, som af ham er udgivet, er kommen tilstede, og af Madame Rafn antaget at være den bortstiaalne, da den ligesom denne havde et Mærke af en Feil ved Myntningen. For at svække Jnd trykket af hans mange Modsigelser, har Tiltalte opgivet at have været fuld, hvilket imidlertid er saalangt fra at være bestyrket, at han netop har viist megen Betænksomhed ved, da han barhovedet kom ind til Vesterbro, at kjøbe 4 Lys, som han har i Haanden, for at man skulde tro, at han blot var gaaet et lille Ærinde, og det saaledes ikke skulde forundre Nogen, at han gik uden Hat. Hvad der maa ansees som et særdeles væsentligt Jndicium, er, at baade Pastor Rafn og hans Kone med fuldkommen Bestemthed og uden at nære den allermindste Tvivl have gjenkjendt Tiltalte som den Person, der overfaldt dem, hvilket gjentagne Gange er af dem bevidnet og bekræftet med deres Eed, hvorhos maa bemærkes, at de have frafaldet Krav paa enhversomhelst Erstatning af Tiltalte. En i første Jnstant med tiltalt Person, ved Navn Snoldeløv, har forklaret, at Spenner, da de engang sad i Arrest sammen, har spurgt ham, om han ikke vidste, hvor der var nogle rige Folk, hvortil Snoldeløv svarede, at der var Præsten i Vallensbæk, hvilket bevirkede, at Spenner spurgte ham, om han ikke vilde følge med for at bestiæle Præsten, hvad der imidlertid blev afslaaet af Snoldeløv. Da Lands-Over- samt Hof= og Stadsretten antog, at Spenner i Henhold til Frdn. 8de Septbr. 1841. maatte ansees skyldig, blev han, som tidligere er anseet for anden Gang begaaet Tyveri, nu ifølge Frdn. 11te April 1840 §§ 12 andet Membrum, 15 og 34 dømt til Fæstningsarbeide for Livstid. Den Sag, under hvilken Spenner er tiltalt, er oprindeligt anlagt imod 6 Personer, for hvis Vedkommende den ogsaa blev indanket til Overretten, men derimod kun for 2 af de Tiltaltes, hvoriblandt Spenners, til Høiesteret. Hvad Sagens Behandling angaaer, da antog Overretten, at Underdommeren, Justitsraad Friderichsen, foruden at Sagen i det Hele ikke skjønnes fremmet med tilbørlig Hurtighed, har paadraget sig Ansvar ved at lade den henstaae, uden at fremmes til Protocollen, for 3 af de Tiltaltes Vedkommende fra 5te Marts 1842 til 12te Mai f. A. og fra 20de August til 16de Novbr. f. A. samt for 2 af de Tiltaltes Vedkommende fra 27de Decbr. 1841 til 1ste Juni 1842. og fra 3die Juni 1840 til 12te Decbr. f. A. og den Jn idømte ham derfor en Mulct af 50 Rbd. Sølv, foruden at tilsvare Varetægts- og Underholdnings pengene for de anførte Tidsrum. Høiesterets i Sagen afsagte Dom lyder, saaledes: "Lands-Over samt Hof- og Stads=Rettens Dom bør, forsaavidt paaanket er, ved Magt at stande, dog saaledes at den Underdommeren idømte Mulct og paalagte Udredelse af en Deel af Omkostningerne bortfalde, samt at denne Deel, forsaavidt Niels Christiansen og Peter Joseph Spenner angaaer, udredes af disse hver for sit Vedkommende. Etatsraad Blechingberg tillægges i Salarium for Høiesteret 50 Rbd. Sølv, som udredes af de Tiltalte (Fædrel.) hver med det Halve.