Viborger Samler, 1779-03-08
Tobaks=Plantning angaaende. Pantagen maa indretes i en Coft, som er indhegnet, hvor der er nogen Læe, i Synderlig hedfor Nordvest Vind. Jorden maa være sort muldet, med Leer under, og maa være et Stykke Jord, hvori forrige Aar har været enten Boghvede, Rug, Byg eller eller Erter, samme pløies først i April, naar Jorden er tør, derpaa giødes en 50 a 60 Læs Gjøde paa hver Tønde Rugland, tre Uger efter pløies det anden gang, midt i Mai tredie gang, pløies og harves, naar man seer noget Græs opkommer, eller Jorden er knollet, og endelig fierde gang pløies, og harves 14 Dage, førend St. HansDag, et Par Dage efter. Settes Planterne 1/2 Alen fra hver andre, og det Sted, Planten settes, opkastes med en Spade, hvorpaa der giøres et Hul med Fingeren eller Haanden; Vandes maa de ei, thi om de end sove om Dagen, reise de sig Aften og Morgen, naar Dugen falder; gaaer nogen Plante ud 8 Dage derefter, plantes andre i stedet. Naar Grøden begynder at komme sig, skal Planterne hakkes, naar Landet er tør, og det overalt, saa at intet Ukrud paa det Stykke Jord maa findes, saaledes hakkes det tre gange, men den sidste gang hyppes Planterne. Maar Planten har 7 a 8 Blade, koppes den, det er Hiertet oven i afnappes, at Bladene derved kan faae Vext. Derefter voxer Giset, det er saadanne Spirer, som voxe op ved Siden af Bladene paa Sto ken, samme Spirer skal med Fingeren afsnippes, saa at de 7 a 8 Blade alene conserveres; kommer fleere Spirer, aftages de, indtil Tobakenbliver moden, som gjerne skeer ved Høstens Tiid, hvilket sees, naar de underste, som kaldes Sand blade, blive guulagtige, og de øvrige faae Pletter; derpaa, naar det er tørt Veirligt, og Dugen er af om Formiddagen, brækkes hver Blad, og ligges oven oven paa hverandre med Siden af Stokken, om Eftermiddagen tages de op, og bindes i Bunter med Simmer, Pækker, eller Halm=Baand, og kjør res hiem; men regner det, maa de ligge ved Stokken, indtil det er tørt Veirligt. (Resten følger.) Nyeheder. Tiele, d. 1 Martii. Fortiente Nordmanden Jacob Drakenberg, formedelst sit Levnets Mærkværdigheder og sin høie Alder, en udførlig Levnets=Beskrivelse; da fortiener vel en Mand, som nylig her ved Døden er afgaaen, at sættes næst efter ham, og forundes Samlerens Læseres Agtpaagivenhed. Edvard Kenhoff - saa var hans Navn - er fød til Verden i Aaret 1667 Bartholo mi Dag d. 24 August i Cøln ved Rhin, een af Tydsklands allerældste Stæder. - Hans Fader, som var af Religion en ivrig Catholik, og af Profession en konsterfaren Smed, opnaaede en Alder af 15 Aar, ligesom hans Far=Fader 120 Aar. Hans Forældre lod ham oplære ei aleene i deres egen Troe, den han siden fast vedblev sin meeste Levetild, men endog i deres eget Haandværk, hvori han tidlig naaede en temmelig høi Grad af Fuldkommenhed. - Som han altid har været af et fyrigt og muntert Sind, saa yttrede han tidlig en stor Lyst til at see sig om og forsøge sin Lykke i Verden; Han forlod til den Ende, omtrent 20 Aar gammel, sin Føde=Stad, reiste saa en Deel Aar omkring paa Smedde=Haand vær Ho værket, og besøgte adskillige af de berømteste Stæder i Tydskland. Men da denne Cirkel syntes ham endnu for liden til at vise Prøver paa hans Mod og Duelighed, begav han sig nogle og tredive Aar gammel i Kl. Dansk Krigstieneste ved Cavalleriet, hvor han tiente, som en tapper Krigsmand og dygtig Fane Smed i hele 39 Aar, som hans Afskeed endnu kan bevidne. Han bivaanede i den Tiid ikke mindre end 6 store og smaae Feldtslage; han var med iblandt de Hielpe Tropper, som salig Kong Frederich den Fierde overlod til den allerede Engelske og Hollandske Armee. Han stridede med i det store Feldtslag ved Hochstedt, 1704 under Hertugens af Würtenberg Commando, da hver Mand tilskrev de Danske Tropper den Seier, hvorpaa det Tydske Riges Frihed saa meget syntes at komme an. Ligeledes var han med i det følgende Aar 1705, da vore Danske Folk, som vel bekiendt, tvang den Brabantske Linie. Og endelig 1706 i det meget berømmelige Slag ved Ramelie, hvor den brave General Johan Rantzov med det Danske Rytterie aldeles afslog de Kongel. Franske Huus=Tropper, som holdte sig selv for uovervindelige. At Kenhoff overalt har fægtet ligesaa kiek som nogen ægte indfødt Dansk, deraf bar han Erindrings- og Æres=Tegn indtil sin Dødsdag. Blandt andet blev hans høire Knæ=Skal bortskudt dybt ind i Knæet, og SkinneBenet stærk qvæstet, samme gang blev og hans Hest skudt under ham. Medens han stod i denne Tieneste, indlod han sig i Ægteskab, hvori han avlede 4 Børn. Nogen Tiid, efterat han var afskediget fra Rytteriet, tien tiente han, som Musqveteer ved Oberst Frid. Gottschalk v. Haxthausens Regiment i 11 Aar og 6 Maaneder, og fik saa i sit 97 Aar sin Afskeed dateret d. 1 April 1764 med 12 Rdr. aarlig Pension, havde altsaa staaet i Tienesten over 50 Aar. De 2 derpaa følgende Aar ernærede han sig som Landsbye=Smed hen mod Colding Kanten. Siden kom han tilWindumovergaard, hvor han blev i 4 Aar; Endelig kom han i Aaret 1770 i sit 103 Aar, som blot fremmed, vandrende til Thiele, hvor han strax af Høi Velbaarne Herskabet S. T. Hr. Kammerherre v. Lüttichau blev naadig modtagen, og bekom omsonst sit Ophold til det yderste. De første halvanden Aar kunde han endnu bestaae Gaardens Bester; Derefter begyndte han vel at blive meer og meer affældig; dog kunde han bestandig til et Par Aar for sin Død forrette et og andet til Smedde=Haandværket og Heste=Kuren, henhørende, ja endog gaae til Naboe=Byerne og hiem igien.