Aalborg Stiftstidende, 1842-07-16
Roeskilde Stænder. Adressedebatterne. (Fortsat fra Gaarsavisen). J et paafølgende Foredrag havde Lehmann yttret: "Man søger at vække den Forestilling, at vi i et urigtigt Øiemeed ville benytte et illegalt Middel. Vel er denne Jndvending kommen fra en Side, jeg troer man ikke kan tillægge en saadan Vægt, at den vil erholde væsentlig Jndflydelse osv." Denne Yttring betragtede Grev H. Moltke som et Angreb paa Kherre. Castenschioldstidligere Foredrag og opfordrede Præsidenten til at tilkjendegive Lehmann det Fornødne. Ogsaa Castenschjold betragtede Lehmanns Ord som et Angreb paa sig og forlangte en Erklæring. J et senere Møde blev en saadan Erklæring af L. ved Præs. oplæst, hvori han erkjendte at have feilet deri, at han har refereret sin Formening, at Jndvendingen ikke vil erholde synderlig Vægt og Jndflydelse, til den Person, der har fremført samme, og ikke til Jndvendingens egen Beskaffenhed. "anseet den stærke Provocation - hedder det endvidere –, der formeentlig laae i den Paagjældendes Yttringer, hvilke jeg har opfattet saaledes, at han erklærede det foreslaaede, af mig forsvarede, Skridt, for illegalt, og derhos yttrede Tvivl med Hensyn til de Jntentioner, man dermed havde, kan jeg efter det Ovenstaaende ikke Andet end ønske, at jeg havde udtrykt mig saaledes: "Denne Jndvending er nu vel af den Beskaffenhed, at jeg ikke troer, den fortjener Vægt eller vil erholde Jndflydelse." Hermed var Castenschiold tilfreds. Professor David. "Der er foreslaaet til Kongen at indgive en Adresse, som i Hovedsagen skulde gaae ud paa at frembære Forsamlingens Tak. Jeg kan ikke andet end forundre mig over, at et saadant Forslag har kunnet møde saa megen Opposition i en Forsamling, hvori jeg er overbeviist om, at der ikke er Nogen, der jo ønsker, at hver hans Gierning skal vidne om Taknemmelighed imod Kongen og Hengivenhed for Fædrelandet. Alle vilde derfor ogsaa upaatvivleligt have været enige, ifald man antog, at Spørgsmaalet alene dreiede sig derom, om man skulde takke eller ikke takke. Men det ærede tredie kgl. Medlem har heller ikke lagt Dølgsmaal paa, at det ikke var Forslaget om at frembære sin Tak for Kongen, som han modsatte sig ved sine Jndsigelser. Han har derimod søgt et Argument for disse i den Bevægelse, som skulde røre sig i Folket. Jeg maa tilstaae, at dette atter har forundret mig; thi naar en saadan Bevægelse finder Sted – ogsaa jeg mener, at det er Tilfældet – hvorfor vil da en Forsamling, hvis Kald det er at give Kongen den tilforladeligste Kundskab om, hvad der rører sig i Folket, ikke udtale sig om denne Bevægelse og om dens Aarsager? – – Jeg veed sandeligen ikke, hvorfor man i den hele Discussion er gaaet ud fra den Forudsætning, at visse skarpe Synsmaader i Adressen skulde træde frem i skarpe Udtryk. Og heller ikke veed jeg, hvorfor man har antaget, at Mænd, der her ere komne sammen for at give Kongen Raad, ikke skulde kunne udtale sig om almindelige Gjenstande, og frembære Ønsker og Forhaabninger for Thronen, uden at det skulde faae Udseende af et Forsøg paa i Adressen at indsmugle Petitioner. Jeg maa derfor stemme for en Adresses Jnd givelse, da Spørgsmaalet nu engang er reist, omendskjøndt jeg villig tilstaaer, at jeg ikke lægger saa megen Vægt paa denne Formalitet, at jeg selv vilde have reist Spørgsmaalet. Men jeg stemmer for Jndgivelsen af en Adresse i den Overbeviisning, at Forsamlingen, til at udarbeide denne, vil vide at vælge Mænd, som ere istand til at give et tro Gjenbillede af det Sindelag og de Anskuelser, som besiæle Forsamlingen, og at denne vil vide, saafremt det imod Forventning ikke skulde blive Tilfældet, at fjerne fra Adressen, hvad der ikke burde have været optaget i den. – Capit. Buchwald bemærkede: "At, hvis her taltes om Jndgivelsen af en Takadresse i egentlig Forstand, maatte han fuldkommen stemme herfor, navnlig med Hensyn til de Velgierninger, der i den senere Tid ere viste den danske Landmand. Men, hvis der i Adressen skulde kunne indflyde det mindste Politiske og navnlig noget Andragende om en Forandring i Forfatningen, maatte han paa det Bestemteste stemme mod Adressen. Man havde talt om det Røre, der yttrede sig trindt om i Landet, ja vel var der Nør blandt Landmændene med Ploug og med Harve, i Mark og i Eng, tidobbelt mod for, men han kunde paa det Bestemteste forsikkre, at der blandt Fleertallet af Landbrugere, ikke var noget andet Røre, og at han vilde handle aldeles imod den Aand, der herskede blandt disse, til hvilke han selv hørte, saafremt han vilde stemme for Jndgivelsen af en Adresse om Forandring i Forfatningen." – Etatsr. Bang"Jeg troer ikke, at Kongen miskjender Forsamlingens Sindelag, og navnlig hverken de gamle eller de nye Medlemmers. Den anden roeskildske Stænderforsamling antog, at slige rene Takadresser vare lidet hensigtsmæssige Meddelelfesmidler. Jeg formener heller ikke, at der for denne Forsamling er nogen speciel Opfordring til at indgaae med en Takadresse. J den kgl. Bekjendtgjørelse, der er meddeelt Forsamlingen, indeholdes flere allerh. Resolutioner, der vist ville møde en paaskjønnende Taknemmelighed, men der indeholdes deri ogsaa andre, som afvige fra Stændernes Jnd stillinger, og det er at formode, at Pluraliteten i Forsamlingen vilde være enig med den foregaaende Stænderforsamlings Anskuelser. Da der nu heller ikke i Stændernes Sammenkaldelse ligger Grund til en særlig Yttring af Taknemmelighed, saa mener jeg, at Forsamlingen i det Hele ikke har nogen sær Anledning til at udtrykke denne Følelse. Jmidlertid vil jeg dog tillade mig at andrage paa, at Afstemningen finder Sted paa den Maade, at der først stemmes paa, om man vil indgive nogen Adresse, og dernæst paa, om Forsamlingen vil indgive en Takadresse; thi saaledes ville da de tvende Meninger, der gaae ud paa det ene eller andet af disse to Spørgsmaal, erholde en afgjørende Jndflydelse." Hvad det angaaer at benytte Adressen, som et Forbindelsesmiddel, hvori de Ønsker kunne indføres, der ikke egne sig til Optagelse i en Petition, da fandt Bang, at det hverken stemmer med Jnstitutionens Jnteresse eller Forsamlingens Værdighed, under en Discussion, der er saa blottet for al Form, at indlade sig paa en bestemt Udtalelse af sine politiske Anskuelser. (Sluttes.)