Viborger Samler, 1813-06-16
Cancelliet har modtaget følgende Forespørgseller: naar en Creditor efter Revers nu i Anledning af Forordningen 5 Jan, sidstleden vil lade Gjelden omskrive til Rigsbankpenge, om han da er berettiget til af Samme at fordre Renter fra den Tid af, da Capitalen ifølge Reversens Jndhold vilde være forfalden til Udbetaling, og om ikke i saa Fald Reversen bør omskrives paa stemplet Papiir af første Classe, eller omstemples, samt paa hvis Regning saadant bør skee, 2) naar i en i Aaret 1810 solgt Eiendom er bleven henstaaende en Capital, paa Vilkaar, at den skulde staae fra Eier til Eier og Pantet derefter i 1812 er solgt og en ny Obligation for Capitalen er bleven udstedt af den sidste Kjøber, om da med denne Gields Omskrivning til Rigsbankpenge skal forholdes efter Forordningens S. 35 eller efter 5, 23 sidste Membrum, siden Creditor ei saaledes som 5. 35 formeentligen forudsætter, har havt frit Valg til at samtykke i Debitors Forandring og han ellers vilde lide et alt for betydeligt Tab, og 3) naar Debitor efter en Pante-Obligation med Creditor Samtykke har solgt Pantet paa Vilkaar, at han skulde underskrive den nye Obligation, der af Kjoberen skulde udstedes som Cautionist og Selvskyldner, om han da ei maae betragtes som den, der ved en ny Forskrivning har indfriet sin ældre, siden Creditor kan holde sig til Selvskyldneren, naar han vil. Collegiet har derpaa svaret, at det ikke skiønner rettere endtil 1) at Creditor efter en saadan til Rop. omskreven Revers maa være berettiget til af Gjelden at fordre Renter fra den Tid af, da Capitalen, ifølge Reversens Jndhold, vilde være forfalden til Udbetaling, efterdi Creditor ikkun til denne Termin har accorderet hos Debitor rentefrie Credit, men siden fortsætter Creditten paa Grund af allerhøistbemældte Forordnings Forskrifter, blandt hvilke den 255 tilstaaer ham Renter. Da i øvrigt den befalede Omskrivning, i Følge Forordningens 524, kan skee ved Paategning paa selve Reversen, saa kan her ikke opstaae Spørgsmaal om Udredelsen, af Omkostninger ved nyt stemplet Papiirs Anskaffelse. til 2) at der her ei kan blive Spørgsmaal om at anvende Forordningens 5. 35, eftersom Samme blot omhandler det Tilfælde, hvor ingen ny Obligation er udstedt men, da Sporgsmaalet in casu viser, at en Obligation er udstedt af den nye Kjøber, saa vil med Samme ligefrem blive at forholde efter Forordn. 5. 23 sp. Derimod kan S. 23 sidste Membrum her ikke komme i Betragtning, da Samme aabenbart forudsætter Debitor Jdentitet. At heraf følger et Tab for Creditor er vel unægteligt, men dette er her det samme som ved alle andre Leiligheder, naar han har faaet fine Penge indbetalte under en ufordeelagtig Cours, og igjen har maattet udlaane dem til en anden Debitor, som ikkun har faaet Valuta i Forhold til denne Cours. til 3) at da Pantets forrige Eier har indfriet sin udstedte Obligation og ved den nye Forskrivelse ei har forpligtet sig i sit eget Navn, men kun som den nye Eiers Cautionist og Selvskyldner, saa kan han, naar Creditor i denne Egenskab maatte sege ham, ei være pligtig til at betale uden i Fo hold til den Forpligtelse, der ifølge Forskriften paaligger Pantets nye Eier J øvrigt vil det afhænge af Vedkommende at lade disse Qvæstioner afgjøre ved Domstolene, saafremt de heller maatte ønske Saadant.