Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-06-14
Et Konstakademi, især i et saa lidet Land som Danmark, har en mere vidtomfattende Gjenstand for sin Virken, end de bildende eller tegnen de Konster. Konst er i Almindelighed en Færdighed i at frembringe Noget efter visse Regler, og i et vist Øjemed. Den duelige Haandværker, bliver saaledes Konstner, naar han tænker over si Haandværk, og veed Grunden, hvorfor han gjør enhver Ting paa en vis Maade, og ikke anderledes. Han har altid Nytte af at kunne tegne, bør have Begreb om, og Følelse for Skjønhed. Er Konstakadem bør derfor og bidrage til at danne Haandværkere, og til deres Forædling som Konstnere. Men i denne Henseende har vort Konskakader mi, formedelst sit ringe Fond, imidlertid kun virker lidet. Det har maattet indskrænke sig til den mekaniske Tegning. Her fremstiller sig da den tredie Gjenstand for de 200 Rdlrs. mere hensigtsmæssige Anvendelse. Hvad Akademiet kunde virke for Haandværkerne, alt dog med stadigt Hensyn til dets egentlige Bestemmelse, skal jeg her ikke indlade mig paa. Det vilde lede til Vidtløfrighed. Jeg har tillige allerede berørt det ved andre Lejligheder. Her bemærker jeg blot korteligen, at naar Eleverne kunde paa Akademiet lære at tegne efter Modeller, tillige i forstørret eller formindsket Maal, lære at prussere dem i Ler og Vox, naar Mesterstykker og Svendestykker, eller andet Konstarbeide, som blev leveret i Akademiet, her blev bedømt i Elevers Overværelse, og de bleve deels gjorte opmærksomme paa Fortrinnene saavelsom paa Manglerne, især paa den beskuelige Maade, at Arbeider efter samme Slags, men af forskjellig Godhed sattes ved Siden af hinanden, deels vante til at see og føle ikke alene det Skjønne, men og Forsinelse af Arbejde, naar Akademiets Medlemmer, ved blidere udvortes Kaar satte i Stand til at afknappe nogen Tid fra Brøderhvervet, da tillige kunde gjøre Eleverne bekiendte med andre Landes Erfaringer og Opfindelser, og de Forbedringer, som ere gjorte i det Fag, hvorom der handles, samt finde Leilighed til at forevise det bedre udenlandske Arbejde, og sammenligne det med det indenlandske, da vilde de 200 Rdlr., brugte paa denne Maade, i nogle Aar stifte langt større Nytte, end den i sine Virkninger mest velgjørende anatomiske Forelæsning. Jeg afbryder her med alene at nævne en fjerde Anvendelsesmaade. Man kunde deele Summen, og aarlig, som Premie, give en vis Sum i Penge til nogle Elever ved Akademiet, der udmærkede sig som Maler, Billedhugger, Kobberstikker eller Arkitekt. De Elever, som vælge denne Vei, Maleren og Billedhuggeren især, leve ofve et uselt Liv. Under ublide udvortes Kaar mangler dem Opmuntring, og naar de have anvendt betydelig Tid og Flid paa et eller andet Arbejde, søge de forgjeves Afsætning af samme. Med Udsigt til slig Hielp, vilde Kappelyst indfinde sig, Eleverne leve i Haabet og arbeide med Lyst, og Konsten vinde. Passende kunde de maaskee komme de Elever tilgode, der udmærke sig ved hvert andet Aars Concours. Denne Concours er trykkende for mange. De maae i 6 Uger forsømme det Arbeide, de skulle leve af Vinde de end Premie, saa er denne, calculeret til Ære, ofte dyrt kjøbt paa deres physiske Velværens Bekostning. Naar Akademiet først havde Evne til, saaledes at understøtte de Konstnere, af hvis Talent og Flid man kunde spaae sig noget Udmærket for Konsten, og at fremme de regnende Konsters større Fuldkommenhed, kunde Akademiet tillige af denne Vei udvide sin Understøttelse til Haandværkerne. Disse maatte ligeledes kunne faae nogen Betaling for udmærket godt Arbeide i deres Fag. Men for at Akademiet ikke skulde gaae uden for sin Bestemmelse, maatte det vel vedtage visse Synspunkter, fra hvilke det gik ud ved sin Bedømmelse. Akademier, har et andet Øjemed, end Øconomi- og Commerce-Collegiet, Selskaberne for Konstflid og Haandværkstandens Forædling, Landhuusholdningsselskabet, eller hvad de offentlige Foreninger alle hedde, der nu understøtte Konstflid og Manufacturer. Skjønhed falder her nærmest under Konstakademiets Bedømmelse. Det vilde see paa Smag, nye Jdeer ved paa Grunde støttet og Arbeiderne meddelt Bedømmelse søge at tilvejebringe æsthetisk Følelse, som gjør Haandværkeren til Konstner. Men Regjeringen er mueligen af anden Mening. Den anseer særskilt Underviisning i Anatomien nødvendig for Konstakademiets Elever; den er maaskee betænkt paa at aabne Udvei for de nævnte eller andre Dannelsesmidler, som Akademiet trænger til. J saa Fald opstaaer det andet Spørgsmaal, hvem Underviisningen i Anatomien rigtigst betroes til, om til en Kirurg er profes60, eller til et Medlem af Akademiet, der er praktisk Konstner. I det, som er anført under Besvarelsen af det første Spørgsmaal, ligger det allerede, at jeg for min Deel tiltræder den sidste Mening, og at jeg anseer en Abildgaard, en Clemens, en Lorenzen eller en Dajon med større Nytte for Eleverne at kunne undervise i Anatomien, end en Callisen, Winsløv, Schumacher, Saxkorph eller Schiellerup. Jeg behøver derfor kun i Korthed at fremføre Grundene for denne Mening.