Den Vest-Sjællandske Avis, 1842-02-04
Udenlandske Efterretninger. Spanien. Fra Madrid meldes, at der er indtruffet en Coureer til det Franske Gesandtskab fra Paris Denne Coureer har overbragt den Franske Chargd'Affaires den befaling at forelæse den Spanske Ministerpræsident en Note, hvori erklæres, at den Franske Regjering, i Betragtning af den fra den Spanske Regjerings Side opstaaede Differents med Hensyn til Hr. v. Salvand, herefter kun vil holde en Chargd'Affaires i Madrid og ikke antage nogen diplomatisk Agent af høiere Rang. Den 12te Januar forelæste Hertugen af Glücksberg Ministerpræsidenten Gonzale den omtalte Note. Hr. Gonzalez erklærede, at han vilde tilstille ham et skriftligt Svar. Kommer nu Forholdet paa denne Fod, saa har den Spanske Regjering og de fremmede Diplomater opnaaet Alt hvad de ønske, nemlig den Franske Gesandts Bortfiernelse og Hr. Pageots Post erstattet ved en Anden som er mindre bekjendt med Tingenes Tilstand. Den Engelske Gesandt synes at troe, at det rette Øieblik er indtraadt til at forlange af Cortes Tilladelse til fri Jndførsel af Engelske Bomuldsvarer, og man forsikkrer, at Mendizabal vil forelægge Kongressen, det dertil sigtende Andragende, endnu førend Regjeringen fremtræder med det af den selv udarbeidede Lovforslag. Denne har, for at bane Veien, ladet den hidtil i Catalonien bestaaende Association af Bomulds vævere opløse; dog kunne de følger ikke beregnes som denne Forholdsregel vil have imod en Corporation, som udøver en umaadelig Jndflydelse paa de lavere Folkeklasser. Allerede har Apuntamientoen Barcelona fremsat alvorlige Jndvendinger imod Opløsningen af hiin Association. Denne Forholdsregel hedder det, har i Barcelona yttret de samme Virkninger, som de øvrige af Regjeringens Foranstaltninger, der ere rettede imod demokratiske Corporationer. Associationen forbliver paa de samme Grund lag, kun under en forandret Form, besluttet paa ikke at handle, førend Regjeringen fremtræder for at frigive Jndførselen af Bomuldsvarer. For at give Regjeringen en Anledning til at formere Barcelonas Besætning med nogle Regimenter, udsprede de Deputerede, som ville gjøre Andragendet og hiin Frigivelse, det Rygte, at Cabrera og Villareal have tilbudet Dronning Christine deres Kaarder for at bevirke en Opstand i Catalonien. – Man taler om en Sammentrækning af en Reserve-Armee af 16000 Mand i Gammel-Castilien. - Fra en anden Side seer Regjeringen sig i en stor Forlegenhed, nemlig ved de Noter, hvori den Engelske Gesandt i sit Cabinets Navn paastaaer Frigivelsen af alle siden den 30te Octbr. 1820 paa Cuba indførte Negerslaver. Den første af disse Noter blev allerede overleveret i Decbr. 1840. Siden trak den Spanske Regjering Sagen i Langdrag, idet den fordrede Beretninger derom fra de høieste Auctoriteter paa Øen Cuba. Disse ere nu for nogen Tid siden indløbne og stemme alle overeens deri, at dersom hiin Fordring drives igjennem, saa vil den hvide Befolkning paa Øen (100000) nødvendigviis blive Slagtoffere for Negerslaverne, der anslaaes til 100000, og Øen selv maa blive et Bytte for det frygteligste Anarchie. Den Spanske Regjering er derefter besluttet paa at sætte al mulig Modstand imod det Engelske Cabinets Fordringer, idet den beraaber sig paa, at i Tractaterne af 1817 og 1835 forbydes vel Slavehandelen, men derved ophæves ikke det paa Cuba indførte Negerslaverie. J denne Henseende erklærer Regjeringen, at hiint Anliggende er for Spanien et Spørgsmaal og Nationalværdighed og Uafhængighed, hvori ingen fremmed Magt maa gjøre Jndgreb.