Berlingske Tidende, 1832-12-05
Det længe bebudede Skrift, som Hertugen af Mortsmarhar udgivet ved sin Secretair, før omtalet i St. Td., blev læst med stor Begjerlighed, er ikke forbudet og flere Oplag ere siden udkomne. *) - Det var et almindeligt Sagn i de politiske Salons at Hertugen af Mortsmart ikkun under visse Betingelser havde modtaget Gesandtskabet til Petersborg. Der sagdes nemlig, at Kong Ludvig Philipp havde forsikkret ham, at han blot betragtede sig som Kongens Statholder (Lieutenant general du royaume, og bevarede Kronen for den retmæssige Souverain, paa hvis Hoved han ved den første gunstige Leilighed vilde sætte den. Hertugen af Mortsmart - sagdes fremdeles - havde herpaa spurgt Hoffet i Holyrood til Raads, og, med Carl Xdes Samtykke modtaget Missionen til det Russiske Hof. Jkkun paa denne Maade kunde man forklare det, at det gamle Dynasties, tro Tjener havde beqvemmet sig til at repræsentere Borgerkongen, le roi des barricades." Hertugen - tilføiede man - havde omsider forlangt sin Afsked, da han indsaae, at man havde baade ham og de Forviiste i Holyrood til Bedste. Man haabede, at nærværende Broschure skulde give Oplysning derom, men forgiæves. Hertug Mortsmart - eller Hr. Maas, om man saa vil - yttrer sig ikke derom, og den offentlige Nysgierrighed blev saaledes i denne Henseende skuffet. Men Skriften, indeholder alligevel saa meget Jnteressant og stundom Overraskende om, hvad er forefaldt ved Hoffet under og efter Julidagene, at nogle Meddelelser deraf uden Tvivl ville være velkomne. - Hvad der kan have anlediget det ovenanførte Rygte angaaende Gesandtskabet. til Petersborg er hiin Yttring af Hertugen af Orleans til Mortsmart, at han vilde hellere lade sig hugge i Tusinde Stykker, end sætte Kronen, paa sit Hoved. Vistnok sagde Hertugen dette, da Juli Begiven, hederne endnu ikke havde taget nogen afgjørende Vending; den gang kunde ogsaa ved Hoffet i St. Cloud ikkun Fare true ham Disse Ord, som Klogskab indgav ham, kunne aldeles ikke ansees som ham forpligtende. Den Scene, hvori Carl X af al Magt vil gjøre Hertug Mortsmart til Præsident i Ministerraadet, er høist comisk. "Henimod Kl. 3 om Eftermiddagen, - fortæller Hertugen, - lod Fyrst Polignae mig kalde. Jeg var forhauset over at finde ham i St. Cloud. Fyrsten underrettede mig om, at Kongen havde besluttet at udnævne mig til Chef for et nyt Cabinet. Behag at sige ham, svarede jeg, at jeg er redebon til at forsvare Hs. Majestæt i Spidsen, for mit Compagnie (Mortsmart var Capitain ved Livgaden),men at jeg aldrig vil blande mig i politiske Affairer, og mindste i denne. Neppe havde jeg forladt Slottet, førend jeg hørte mit Navn nævnes af adskillige Betjente og af en marschal de logis ved Slottet. Denne bragte mig Kongens Befaling, ufortøvet at begive mig til ham. De havde Ret i Morges, sagde Monarchen til mig, da jeg var kommen ind, Tingenes Stilling, er vanskeligere, end jeg forestilte mig den. Man troer, at et Ministerium under Deres Bestyrelse kan gjøre Alt godt igjen De er udnævnt. Jeg vægrede mig ved at modtage denne Post Efterat jeg havde talet et Qvarteerstid, tog Kongen et Papiir op af Lommen. Her er Deres Udnævnelse, sagde han. Fra dette Øjeblik er De Minister for de udenlandske Anliggender og Præsident for Ministerconseilet. Jeg vægrede mig ved at modtage Patentet; Kongen traadte hen til mig, for at trykke mig det i Haanden. Jeg trak mig adskillige Gange tilbage, saa at jeg kom i Nærheden af Væggen. Kongen fulgte efter mig. Tilsidst stod jeg tæt op til Væggen. Kongen stak endelig Patentet ind i min Generalsceinture, men jeg rev det hurtigen opfor at give ham det tilbage. De vægrer Dem altsaa, spurgte Kongenmig, ved at redde min Krone og mine Ministres Hoveder, Disse Ord kunde jeg ikke modstaae. Jeg beholdt mit Udnævnesespatent. - Hertug Mortsmart begav sig til Paris, for, om mueligt, at bringe en Udsoning i Stand imellem den ældre og den yngre Bourbonske Linie. Vi kunne ikke følge Hertug Morts mart ved hans forskjellige Underhandlinger, men hans Samtal med Hertugen af Orleans er i mange Henseender mærkelig. To Timer efterat jeg havde forladt Luxemburg. - fortæller Hr. Maas, Hertug Mortsmarts Secretair, - kom en Officeer, ) Tielen er: Armoiret paar dervir a Thistore de la recommisde 1850 par Mr. Maras, secretair de Nr. le da de Mortian. Paris 1832. der var sendt fra Hertugen af Orleans om Natten til Hr. Søemonville, og bad denne at sætte ham i Forbindelse Hertugen af Mortsmart, til hvem han havde et ÆriOfficeeren underrettede Hertug Mortsmart om, at Hertuaf Orleans ønskede at tale med ham om et Anliggende, vedkom Kongens Jnteresse. Begge forlode Lu burg Kl. henimod 3 om Morgenen. Hertugen førtes i ind i Hr. Ondards *) Værelse; her blev han afhentet, en Adjutant hos Prindsen, og ad mange Omvej til et Værelse, hvor Hertugen af Orleans opholdt sig. fandt ham meget udmattet og halv afklædt. Hertug Mo mart", - tilraabte Hertugen af Orleans ham med Heftighed, dersom De seer Kongen tidligere end jeg, da sig ham, at i med Magt har slæbt mig til Paris, men at jeg hellere vil 10 mig hugge i Tusinde Stykker, end sætte Kronen paa mit Hof Kongen vil vredes paa mig, fordi jeg ikke er gaaet til Cloud. Det gjør mig ondt; men jeg har faaet Underret om, at man allerede i Tirsdags Aftes har opfordret Kongen, at lade mig arresteres, og jeg tilstaaer, at jeg ikke havde i til at kaste mig i en Øglerede. Paa den anden Side var bange for, at Pariserne skulde komme, for at hente mig; begav mig derfor strax til et sikkert Tilflugtsted, som kun Familie kjendte. Men i Aftes er en Mængde Menneskeer komen til Neuilly, og har spurgt efter mig i DeputeretforeningNavn. Da de fik til Svar, at jeg var fraværende, erklære de min Gemalinde, at hun med alle sine Børn vilde vorde bra til Paris og holdt i Forvaring, indtil jeg igjen lod u see. Skrækket ved sin Stilling, skrev hun en Billet til mig med den indstændigste Bøn, strax at komme tilbage. Ef denne Billets Modtagelse er jeg kommen hid, for at befrie m. Familie. Efterat Hertugen af Orleans havde underretMortsmart om, at Deputeretforeningen havde udnævnt ham Kongelig Statholder, for at hindre Lafayete fra at prolmere en Republik, spurgte han ham, om hans Fuldmagt ved saa udstrakt, at han kunde erkjende ham (Hertugen af Orleani hans ny Function. Mortsmart gav et benægtende SveMedens disse to høje Personer vare i Samtale om saa vigt, Anliggender, opstod pludselig en heftig Larm. Hr. Berthe traadte ind i Værelset, og Hertugen af Orleans spurgte og Aarsagen til denne Tumult. "Det er nogle af Almuen, som ville see Dem, var Svaret; dersom De ikke viser sig, vil de største Uorden opstaae, og de trænge omsiver lige herind. S. dem, sagde Hertugen til Hr. Berthois, at jeg er træt, no med Anføreren vil jeg tale, bring ham til mig. Saaledes af brødes Underhandlingerne. Man har forsikkret mig, - siger Mazas videre, at den Folketaler, som af Hr. Berthoblev bragt ind til Hertugen, havde temmelig Liighed med Helte i et Melodrama. - Vi ere komne herhid, for at udnævnDig til Konge", sagde han til Hertugen, men vi ville in have Dig; ingen Pairer, ingen Deputerede: disse ere tilholKieltringer (des guen. Du er en god Fyrste; Du vil 1. gjere godt, og det er os nok. Moniteuren indeholdt nyelig Justitsministerens Jndberetnitil H. M. Kongen om Henrettelsers og infamerende Straffes 3 tagelse, og et derpaa grundet Andragende om BøddelpersonaleFormindskelse. J Aaret 1828 fældtes 114 Dødsdomme, disse bleve 75 fuldbyrdede. J Aaret 1831 bleve af 108 Død, domme ikkun 28 exeqverede. De infamerende Straffes An var 338 i Aaret 18228, i Aaret 1800 ikkun 262 og i Aaret 183. langt færre. Ministeriet foreslaaer derfor, at formindske de Or og Tredssindstyve Skarpretteres Antal til Halvdelen, og dere Et Hundrede, Sex og Fyrretyve Knægtes til Sexten. Skan retternes Lønning, fastsat i Revolutionens blodigste Periode, de de spillede en Hovedrolle, er To hundrede, Fire og Tyve T. finde Fr. og deres Knægtes Et Hundrede og Sytten Tusinde Skarpretteren i Paris (den navnkundige Veteran, Sanson, de for et par Aar siden udgav sine Memoire), har en Lønning i Otte Tusinde Fr., hans Collega i Lyon Fire Tusinde Fr. Denne Absurditet er vor Tid uværdig.