Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-06-09
Ved den Fest, som blev holdet den 28de Mai i London for at celeberere Sir Fransis Burdets Valg til Parlamentslem i Vestminster for 20 Aar siden, forefaldt meget charakteristiske Scener. Hverken Cobbet eller Hunt reiste sig fra deres Sæder da Burdet traadte ind. Cassereren for det Vestminsterske Valg-Committee lod en Regning gaae omkring, hvori der var bemærket, for at bevise Valgets Retfærdighed, at det sidste Valg kun havde kostet 150 Pd. St. 7 Schill. 4 Pence, og alle de dermed forbundne Høitideligheder, Anmeldelser og Processer havde i 20 Aar ikke kostet 10,000 Pd. St. Da Hr. Cobbet vilde efter Bordet tiltale Forsamlingen, kunde han i Begyndelsen ikke komme til Orde, indtil Hr. Gallowai forskaffede ham Gehør. Han talte imod den uforsonlige Fiende af enhver Parlamentsreform hvilken ogsaa nyelig havde erklæret sig derimod, nemlig Hr. Canning. Nu lød det fra alle Sider: ast ham ud; men Taleren lod sig ikke confundere. Efter at Hr. Sturz havde talet til Sir Francis Burdets Roes og udbragt hans Skaal, søgte han at bringe Roligheden igien tilveie, som ogsaa lykkedes ham med nogen Møie. Hr. Cobbet indvendte mod denne Togst: at Sir Francis nu fornægtede sine Grundsætninger, og var gaaet over til den uforsonlige, skammelige og lastværdige Fiende af Parlamentsreformens Partie, som i 25 Aar har modtaget en Sinecure og 18000 Pd. St. i Pensioner og Jndkomster af Staten, Baronetten har dog for et Aar siden kaldet Underhuset et politisk Sodoma, og nu sidder han og siger ingenting; han vil erholde Peersværdigheden, og derpaa liste sig ind i Overhuset. Giør ingen Allarm Folk, ellers bliver Eders Repræsentant bange. (Latter) Jeg foreslaaer som et Amendement at alt dette bliver tilføiet Tosten. Præsidenten vægrede sig naturligviis derved, fordi han erklærede dette Amendement for en Afsindighed Afsindighed sagde Cobbet. Han er bange siger jeg Eder; og imidlertid tog han sig et Glas Viin. O. Hr. Cobbet, raabte en af de Tilstædeværende, vær dog conseqvent, De har jo eengang lovet ikke at ville drikke Viin. Det har jeg vel, sagde Cobbet; men ikke at bruge den som Medicin eller som Middel imod Afmagt. Sir Francis Burde erklærede nu derpaa, at hans Meeninger angaaende Parlamentreformen vare endnu de samme; men at han var gaaet over paa den nærværende Ministers Partie, fordi han holdt ham for den bedste og meest oplyste, og Landet var i det mindste ved ham blevet befriet fra de slemme Novfugles Kløer, som saalænge havde gnavet paa dets Jnd volde. Hr. Hunt steeg nu op paa Bordet under lydeligt Biefald. Han gav Sir Francis Biefald i mange Ting; men meente dog at man ikke kunde stole paa Hr. Canning. Lord Villiam Russel udbragte nu Hr. Hobhouses Sundhed. Hr. Hobhouse og Hr. Cobbet støde paa eengang op for at tale; men den eene kunde ikke komme til det for den anden og der blev nu en frygtelig Allarm. Paa den ene Side blev der pebet og fløitet og paa den anden Side klappet og jublet. Man vilde bringe Hr. Cobbet til Rolighed, men han og hans Partie gjorde en tapper Modstand i et Hjørne af Stuen. Mange Pus og Stød bleve uddelede, Stole, Glas og Flasker bleve kastede omkring, og det var nær kommen til et almindeligt Haandgemæng. Hr. Cobbet tillod sig flere Skieldsord imod Hr. Hobhouse hvorpaa denne greb sin Stok og truede at slaae ham ned i Gulvet, endskiøndt Hr. Hunt, som forholdt sig meget roelig, afraadte ham derfra. Med Møie blev der nogenlunde bragt Orden tilveie; men i det Hr. Hobhouse vilde til at tale faldt han tilligemed sit heele Partie omkuld med Borde og Bænke, hvorpaa de havde posteret sig, samt Glas og Flasker og heele Apparatet, hvilket opvakte en uhyre Latter hos Modpartiet; der blev endnu udbragt nogle Skaaler. Kl. 11 gik Sir Francis bort; men den øvrige Deel af Selskabet blev endnu længe sammen, og der passerede mange Uordener.