Viborger Samler, 1832-12-06
Journalernes Domme om Throntalen ere naturligviis ligesaa forskjellige som de Partier, til hvilke de høre. Jurn. des Debats, Nouvelliste og Francnonuelle bevidne deres fuldkomne Tilfredshed med dens Jndhold. Le Constitutionel der hidtil har viist sig som en heftig Fiende af Ministeriet, har ved meget at sætte ud paa den, men er dog paafaldende mild i sin Dom. "Throntalen, - siger den - thi saaledes pleier man nu engang at kalde Ministeriets aarlige Troesbekiendelse, som det forkynder gjennem Kongens Mund har maaskee ikke svaret til alle Forventninger. De vigtigste Spørgsmaal, saasom Hertuginden af Berris Sag, og de tre Magters, især Preussens, Sindelaa, ere neppe berørte der, andre, ikke mindre vigtige Spørgsmaal, Gjenoprettelsen, af den indre Orden og de til Selskabets Beskyttelse endnu manglende Love, ere udførligere behandlede. Naar den ved den dobbelte Seier i Juni og November, Paris og i Nantes, paa sin populaire Throne befæstede Julikonge taler om de Prøvelser, han har havt at bestaae, og om sin Seier over Factionerne, saa vil den store Pluralitet af Franskmændene deele hans Glæde. Langt fra at dadle den betydningsfulde Taushed angaaende Hertuginden af Berris Hæftelse, glæde vi os snarere derover; thi enten har Ministeriet ikke villet gjøre Kronen ansvarlig for Forordningen af 8de Novbr., eller hvad der endnu er sandsynligere, Kongen har ikke villet paatage sig denne Ansvarlighed. J al Fald bliver Fremtiden fri, og Thronens Taushed angaaende den offentlige Krænkelse af den helligste blandt vore Love kan næsten gjælde for en Misbilligelse." Fremdeles gjør det samme Blad opmærksom paa, at det nærværende Ministerium intetsteds i Throntalen er fremstillet som en Tidsomstændighedernes Trang, eller som en Dæmning mod Factionerne eller som det sidste Udtryk af det monarchiske Princip, og at Kongen altsaa ogsaa har Hænderne fri i Henseende til det ministerielle Spørgsmaal. Det Eneste, angaaende hvilket Constitutionel havde ønsket bestemtere og udførligere Yttringer, er Lovene til Forbedring af Landets maaterielle Tilstand. - Le Temps finder Talen høist intetsigende; den indeholder intet Program over Regjeringens System, neppe en Berørelse af de vigtigste politiske Spørgsmaal; derimod forkynder Ministeriet Undtagelseslove. Kongen vil, som Le Temphaaber, ikke indvillige heri, men forene sig med Kamrene i lige Vedhængenhed ved Jnstitutionerne. - Haardest yttrer sig National, Courter Jrancois, Journal du Commerce og Tribune. Disse fire finde Throntalen i enhver Henseende utilfredsstillende. Det sidste af disse Blade bemærker, at der er Jntet sagt om Armeens Tilstand i Morca, om Algier, om den Nolle, Frankrig spiller i Ancona, om de vigtige Begivenheder i Spanien, om Tydskland, om Tyrkiet og den engelske Reform, og tilføier, at, for at være god, skulde Talen have indeholdt Forkyndelsen af en Reform i den politiske, financielle og industrielle Lovgivning. - Lie National gjor Anmærkninger til de Steder, der mishage den, navnligen til det, hvor Kongen siger, at Republiken er bleven beseiret. "Hvor er den Republik - sporger den - som skal være bleven proclammeret og beseiret i Gaden St. Meris Barricader, De nyere Processer have tilstrækkeligen beviist, at kun en ulykkelig Collision skal have fundet Sted mellem Borgere, der med eller uden Grund troede, at den væbnede Magt uden foregaaende Opfordring havde angrebet, og andre Borgere, der troede paa et Complot, ikke alene mod den bestaaende Orden, men mod Eiendommene. Man har der or ikke heller beseiret nogen Republik, thi der existerede Ingen, der skulde bekjæmpes og Beviset for at den ikke er bleven beseiret, ligger i følgende Sætning, der siger tydeligt: "Af enhver Politik, som vilde begunstige den offentlige Menings republicanske Tendents, vilde der ufeilbarligen opstaae en Republik "Mellem den Skaansel, som Kronen iagttog mod Hertuginden af Berri, og den truende Ødelæggelses tone, hvori Kongen taler og Republiken, er en himmelviid Forskjel"... Til Stedet, der omtaler Beleringsstanden, giør National den bemærkning, at derved opstilles Chartets Krænkelse i Vesten og 1 Paris af Kronen som et System. Regjeringen taler om Alliancen med England, som om en tilstrækkelig Borgen mod Magternes fjendtlige Sindelag. Vistnok er man i Tillid til denne Borgen rykket ind i Belgien men hvorledes og naar vil man vende tilbage derfra, Allerede udbryder en øiensynlig Misforstaaelse mellem vore Generaler og den engelske Regierings Agenter; Preussen indtager med vor Tilladelse en Stilling i Ryggen af os; man vover ikke meere at kalde dette en Fredstilstand, men en Vei til Fred. Men en Tilstand, der varer i to Aar og hverken er Krig eller Fred, der nøder alle Europas Nationer til at være rustede, fører til Krig og ikke til Fred. - Cour. J. mener, at Udfaldet af Talen er saadan, som man maatte vente den af et doctrinairt Ministerium. - Ved Hoffet synes man at ville tilskrive republicanske Fanatikere Attentatet paa Kongen; Andre vælte Skylden paa Carlisterne, og det er ingenlunde den mindste Deel af Publicum, der nærer en ganske anden Mistanke. Kongens koldblodige Frygtløshed var beundringsværdig, og kunde ilke have været større, om han havde vidst, at den ingen Kugle havde været i Pistolen. J flere af Bladene fra den 21de Novbr. stod en meget pathetisk Beretning angaaende Demoiselle Bouri, hvorimod man i den næste Dags Oppositionsblade finder Meddelelser hende angaaende, der give et ganske andet Begreb om hende. Jfølge disse er hiint Fruentimmer, hvis Navn nu er bleven historisk, smuk, aandrig og 19 Aar gammel. Omtrent tre Uger tidligere skal hun være indtruffen til Hovedstaden, for, om muligt, at forskaffe sig 40,000 Fr. og derfor kjøbs Hotellet Heurice i Calais, eller anlægge et Hotel af samme Navn i Paris. Først havde hun i denne Anledning henvendt sig til Hr. v. Rothschild, og denne havde ikke alene hofligt viist hende Døren, men ogsaa anbefalet hende til Dr. Dupruytren. Nr. havde Demoiselle Bouri henvendt sig directe til Kongen med en Ansøgning om 40,000 Franes, og Bonskrivtet var affattet af en Hr. Morel, kaldet Frederie, en saakaldt scrivain-redacteur, hos hvem Damen ogsaa havde opslaaet sin Bopæl, forat afvente Svaret; men til hendes store Forundring, var der intet Svar kommet, og siden - havde hun reddet Kongens Liv. Jmidlertid erklære andre denne Fremstilling for Bagvaskelse. At hun har talt med Donningen, er Fabel. Paa Dronningen og Prindsesse Clementine gjorde Begivenheden et saa farligt Jndtryk, at man i flere Dage frygtede for dem. Endnu bestandigt indtræffe Lykonskningsadresser til Kongen, og Generalstaberne for alle Corps o. s. v. lade sig forestille af Marschal Lobau og GeneralPajol. J denne Anledning gav Kongen ogsaa en Diner paa 100 Couverts, hvortil blandt Andre de 12 Maires i Paris vare indbudne. Fra Naboedepartementerne ventes Deputationer.