Aarhuus Stifts-Tidende, 1810-02-14
J Norske Aviser læses følgende skiønne Afskeed, der indeholder Meer end det sædvanlige tomme Orspil og med Rette bør kaldes den værdigste Velsignelse, en elsker Fyrste ved sin Bortgang kan meddele: "Nordmænd, Det for mit Hierte smertelige Øieblik er kommen, da Skjebnen og Pligt nøde mig til at forlade Eder. Da vi erholdt her Efterretning om, at vor fredelskende Konge var bleven tvungen at gribe til Vaaben, at Freden var brudt, som i en lang Række af Aar havde gjort vort Fædreland lykkeligt og til Gienstand for andre Nationers Misundelse, da var ikkun et Raab: det gielder Kongens den retfærdige Sag, det gielder Fædrelandets, Norges Ære og Frelse, som gienlød fra vore Klipper, og ikkun een Tanke, een Følelse besiælede gamle Norges Sønner. Med Standhaftighed og norsk Mod blev da hvert fiendtligt Angreb afslaaet ved vore brave Søe- og Landkrigere, ved vores Kysters kjække Beboere. Med udholdende og mandigt Mod taalte flere af Statens Borgere deres Velfærds uforskyldte Tab, Mangelen af Livets første Fornødenheder, Tabet af deres Venner ved smitsomme Sygdomme, villigen offrede de af det de selv savnede paa Fædrelandets Alter, til at forsyne efter Evne deres kæmpende Medbrødre med manglende Fornødenheder, til de Syges Forpleining og Vederqvægelse; thi vi kæmpede i en retfærdig Sag, for gamle Norges Ære, og Privat-Jnteresse maatte vige for Almeentvel. Nordmandens gamle Characteer oplivedes i dens fulde Kraft, den erhvervede Enropas øvrige Nationers Hylding, og Norge indtog paa ny den Rang, det tilkommer i den Retsindiges Øine som skiønner Kraft, Energie og Høimodigheds Virkning i Forhold til Evner. J dette Øieblik stillede en for mig heldig Skjebne mig i Spidsen af en ædel og kraftfuld Nation, og jeg blev hædret ved dens Anstrængelser. Stolt ved at have erhvervet mig det hæderfulde Navn af Nordmand, erholdt jeg saamange Beviser paa Høiagtelse og Kierlighed af Eder, at jeg ei seer mig istand til at udtrykke den Taknemmelighed, den inderlige Hengivenhed for Norges ædle og kjække Sønner, som opfylder mit Hierte, som vil være min Stolthed og min Trøst indtil mit sidste Aandedræt. Krigen oplivede Nordmandens energiefulde Characteer, Privat-Jnteresse maatte vige for Almeenaanden, og saaledes bliver den en Velgierning for Norge; thi denne Stemning vil og maae, ved at følge vore Fædres Exempel, ved at giøre Tarvelighed til Ære, Vindskibelighed til Pligt og et af Eders Hovedøiemeed, ved de følte Manglers muelige Afhielpning ved Jndustrie, ved Oplysningens Fremme og Fordommes Bortrydning, giøre Norge til et lykkeligt, kraftfuldt, silvstændigt og uovervindeligt Land Naar Privat-Jnteresse maatte vige for Almeenaand, da ville enhver føle og indsee, at almeennyttige Jndretninger ei allene kan og med Rette bør forlanges af en mild og retfærdig Regiering, som ei uden yderste Nød forøger byrdefulde Skatter, vanskelige at bestemme og at fordeele; men at disse Foranstaltninger bør og mueligen ikkuns hensigtsmæssig kan bevirkes ved ægte Nordmænds Forening; da vil Norge see dets Opdragelses-Anstalter udvidede, Oplysningen fremmet, Agerdyrtningen, fornemmelig i vore sydlige Provindser, som ved deres Danmark lignende Klimat maatte kunne blive et Kornkammer for Norge, oplivet. Ved nye Veies og Kana lers Anlæg vilde nye Velstandskilder aabnes. Ved Fabriker vilde vore Metaller end mere forædles og vi i vort eget Land forfærdige mange af de til Jordbruget og Huusholdningen fornødne Redskaber, som vi nu maae søge i andre Lande. Vore Skove vilde hensigtsmæssig og sparsommelig benyttes, for ei at berøve vort Land en Skat, hvis hastige Tab vilde have Landets Udmattelse og Undergang til følge. - Saaledes vilde det nu overstandne Uheld blive en sand Lykke for Norge, da det oplivede Nordmandens Characteer; da det oplivede den Kraft og den Stemning for Almeenvel, som hædrede Norge, og som ikkun med Ringeaar kan ansee Egennytte og nedrig Jnteresse, der allene tilkommer indskrænkede Hoveder og indskrænkede Hierter. Dette er mit Haab, mit Ønske i det Øieblik jeg forlader Eder, mine brave Landsmænd, Lad det blive opfyldt, og det skal være mig det sikreste Beviis paa Eders kiærlige Erindring en sand Beroligelse for mit Hierte, for det Hierte, som til dets sidste Slag vil føle lige varmt for Eders Vel. Christiania, den 30te Decbr. 1809. Christian August, Prinds til Slesvig=Holsterne.