Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-11-20
Ligesom de franske Kammere bleve aabnede den 5te November, saaledes begyndte ogsaa den tydske Forbundsforsamling sine Forretninger paa nye den 3die November; den østerrigske Minister Greven af Buol Schouenstein indledte dem ved en Tale, hvori han for at give en Oversigt over hvad Forsamlingen allerede havde udrettet, og hvad der stod tilbage for den at forhandle, inddeelte dens Forretninger i de som angaaer det hele tydske Forbund, og i de, som have en speciel Tendenz. J det 35 Møde var allerede taget en Beslutning, som kunde tiene til at bielægge de Stridigheder, som mueligen kunde opkomme imellem Forbundets Medlemmer; ved Forhandlingerne derom havde allerede den største Tilbøielighed til at vedligeholde den fælleds Eenighed givet sig tilkiende. J Henseende til Forbundets udvortes Forhold, saa havde det allerede constitueret sig som et Medlem af de europæiske Staters System, og tilsendt i den Anledning de øvrige europæiske Stater og nordamerikanske Friestater den behørige Notification. En af de vigtigste Gienstænde, som Forsamlingen nu vil faae at beskiæftige sig med, vil blive at organisere en Militairmagt for det Tydske Forbund, hvorved dette allene vil erholde udvortes Agtelse, hvortil Østerrig vil indkomme med sit nærmere Forslag, og hvortil en Forbunds-Matrikkel maae nødvendig fastsættes. Hvad de mange private og forcielle indgivne Forestillinger og Besværinger angaaer, saa anmærkede Gesandten, at Forsamlingen vilde vedblive nu som hidindtil at beskiæftige sig med dem, i hvor byrdefuldt, det endog er for den; han anbefalede Gavnligheden af at de offentlige Møder blive forberedede ved fortroelige Forhandlinger og ved specielle Commissioner, og han endte sin Tale med at udbede sig sine Collegers fremdeles Tillid. Forsamlingen fattede derpaa den beflutning, at det maatte overdrages tillidsfuld den præsiderende Minister at forberede de Beslutninger, som blive at fatte. ved fortroelige (eller private Forhandlinger og derefter at bestemme Antallet af de offentlige Møder. – Til Stemningen i Tydskland kunne forskjellige Træk samles, saaledes at i det hele sydlige Tydskland er Seiersdagen ved Leipzig, den 18de October slet ikke bleven feiret i Aar. At Jndvaanerne i Coblenz have tilsendt Kongen af Preussen en Addresse, hvori de have bedet ham om til heele Jndsklands Beroeligelse at anvende sin Anseelse hos Forbundsdagen for at den 13 Artikel af Forbunds Acten kan gaae i Opfyldelse ifølge hvilken Regenternes og de regieredes Rettigheder og Pligter kunne blive fastsatte for alle tydske Stater. En vis Frieheds og Uafhængigheds Aand synes desuden at gribe omkring sig blandt Tydsklands Beboere, hvor mægtigt udtalte den sig ikke ved Studenternes Fest paa Wartburg; allene at den ogsaa der som den altid pleier at giøre, gik over tii Misbrug af Kraften og til Handlinger som stride ganske mod Friehedens Væsen, Krigsraad v. Cölln hvis Journal Jldbrandene de havde brændt, har ogsaa sagt de unge Friehedshelte drøie Sandheder i den Anledning. Et slemt Modstykke til Reformationsfesten er det, at en Katholst Præst i Wolffenbüttel har viist en Bagers Kone ud af Skriftestolen og nægtet hende Nadverens Nydelse, fordi hendes Mand var Luthersk og altsaa en Kiætter, som ikke kunde blive salig, hvilket hun tog sig saa nær at hun skar Halsen af sig; det var den skiønne Reformationssests eneste og ikke ubetydelige slemme Side, at den tiente til at opbringe Katholikernes Had; og det havde dog været saa godt om alSectforskiellighed kunde være blevet forglemt imellem de Christne. – Det er ret mærkeligt at i det Sachsen, hvor Reformationen begyndte, er Kongen nu Katholsk, dog dadlede den ædle Fyrste at man havde taget Luthers Buste bort af Museet, da han tog Udstillingen af de offentlige Konstværker i Øiesyn; hans Broderdatter Prindresse Maria Anna ægter dog en Katholsk Prinds, og er afreiset til Toscana. Den 18de October, som ikke er bleven celebreret i det sydlige Tydskland er derimod blevet det i Moskva, hvor Kiøbmandskabet gav i den Anledning et glimrende Giestebud, som Keiseren og Storfyrste Nicolaus beærede med deres Nærværelse. De engelske Avisskrivere fortælle ret med Velbehag, i Anledning af det Rusiske Gesandtskab til Persien, at Kronprindsen er slet ikke gunstigt sindet mod Russerne, og at han har bevirket at en Deel Franske Officerer ere blevne ansatte ved den Persiske Armee, for at organisere den. – J England tænker man forresten ikke paa andet end paa Prindresse Charlottes Død; alle Skuespil høre op indtil hun er bleven begravet; alle offentlige Giæstebud, selv Lordmajorens Embedsgilde falder bort; i tre Maaneder bliver en almindelig Sorg foranstaltet. Den Afdøde besad en skiøn Siel i et deligt Legeme, hendes Øiekast vare fulde af en ubeskrivelig Blidhed og Værdighed. Hendes Gemal er nedfiunket i den dybeste Sorg, han sidder stille hen, taler til ingen, og kan ikke forlade den Elskedes Liig. Selv Krigen i Ostindien, Peischwas Ydmygelse den engelske Krigshærs Størrelse, og de glimrende Udsigter forglemmer det bedrøvede England; og Parlementet er prorogeret til den 16de December. Andre Sørgescener breder frygtelig Smitsot, over Jorden, den gule Feber raser i den nye, Pesten i den gamle Verden. J Charlestovn holder man offentlige Bønner mod dette Onde; i Staden Nye Orleans døe 50 Mennesker daglig af hiin Sygdom, og 50,000 Mennesker skulle være døde af Pesten i Algier, denne Ulykke og Krigen var Aarsagen til at Deyen Omar mistede Livet; alle erkiendte ham for en tapper og duelig Mand, men det overtrøiske Folk holdt for at han var født under en ulykkelig Stierne. Amerikanerne ligge i Strid med Beyen af Tunis, og deres Escadre, som vedbliver at krydse i Middelhavet, og er nyelig bleven forstærket af Orlogskibet Franklin, er afseilet dertil.