Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1839-06-03
28 Maifesten er ogsaa iaar bleven feiret næsten i alle Kjøbstæder, og Beretninger og Festen findes saavel i Provindsernes som i Hovedstadens Aviser og Blade; i flere af disse læses de holdte Taler, dog ikke i alle, maaskee, som Slagelse Avis formoder (i Anledning af de fyenske Avisers Referater og Odense Læseforenings Fest) enten fordi Man ingen Taler har holdt, eller maaskee fordi Man er kommen til den Erkjendelse, at ikke Alt, hvad der til Nød kan siges, derfor strax fortjener at trykkes. J Hovedstaden blev Dagen feiret paa Skydebanen af et Selskab, bestaaende af 175 Personer. Jstedetfor Hr. Professor Schouw, der var upasselig, præsiderede Hr. Professor Clausen; denne udbragte Kongens Skaal, der blev modtagen med bifaldsraab, ligesom Hr. H. P. Hansens for Stænderinstitutionen og Hr. Etatsraad Hvidts for Hs. Kongelige Høihed Prinds Christian. Jblandt de øvrige Skaaler, som bleve udbragte, vare Fædrelandets Clausen), den offentlige Menings (H. P. Hansen), den frie Presses (Guldberg), Associations=Aandens (Dunzfeldt), samtlige Kongens Raadgiveres (Gad), de Frygtsom mes (David), en kraftig Jnstitutions (David), den offentlige Stemnings (Meinert), det unge Danmark (Owen) og Præsidenternes (Bang). Gildet sluttedes atter med en Skaal for Konge og Fædreland. De holdte Taler kan Man, ligesom det forrige Aar, vente trykte. - Ligeledes afholdt Læseforeningen sin Fest den 27 Mai under Præsidium af Cand. Lehmann, Prokurator Christensen og Dispacheur Wesselp; Selskabet talte omtrent 250 Medlemmer. Efterat Hr. Lehmann havde udbragt Kongens Skaal, udbragte Hr. Wessely følgende for Prinds Christian: "Jeg tillader mig at udbringe en Skaal for H. K. H. Prinds Christian, en Skaal, hvori De vil see, mine Herrer, ikke blot en Hyldest for Danmarks Tronarving, men tillige et Udtryk af det Haab, som det danske Folk nærer, at i den Væddestrid, som Europas civiliserede Nationer indbyrdes føre, vil Danmark vedblive ikke at være den sidste, vil Danmark stedse gaae videre frem i Oplysning og den deraf sig udviklende Frihed. Dog det er meer end et blot Haab, som beliver Folket, naar det fæster sit Øie paa den Prinds, som staaer Tronen nærmest: det er en sikker Fortrøstning, en fast Overbeviisning. Naar Hs. Kongel. Høihed engang efter Naturens Orden bestiger Danmark Trone, da have hans foregaaende Handlinger lært Folket hvad han vil gjøre." Fædrelandets Skaal indlededes med en herlig Sang af Pastor Grundtvig, hvoraf Slutningsstrophen lyder saaledes: Danmark med det lyse Belte Frit om Blomsterliv, Flet igjen til ædle Helte Vugger smaa af Siv! Diærve, milde skal de feire Uden Blod dit Hjertes Seire, Frihed mellem Belt og Sunde, Som for Fugl i Lunde!" Efterat derpaa Hr. Lehmann havde udbragt en Skaal, der gjaldt ikke blot den nærværende Stænderinstitution, men tillige dens videre Udvikling, navnligen Forsamlingernes Forening, Forhandlingernes Offentlighed og en Reform i Valgloven, reiste Pastor Grundtvig sig, hilset, med almindeligt bifaldsraab, og lykønskede paa sin Viis Danmark til den 28 Mai. Han yttrede det Haab, at Selskabet var enigt med ham, at det Væsentlige til borgerlig Frihed og Lyksalighed hverken er Former eller Feldtraab, og allermindst hvad der kun staaer paa Papiret, som en stor Bancoseddel, der aldrig indløses, men at det er en levende og kraftig Folkeaand, en fri og veloplyst, mandig og sømmelig Folkestemme. Og enige - vedblev den begavede Taler - ere de vistnok, mine Herrer, med mig om, at Man, om ellers ingensteds, saa dog i Danmark, kan være meget folkelig og dog ikke desmindre kongelig sindet, kan med Liv og Sjæl høre til de Fribaarne, der hade Trældom under alle Skikkelser og Tyrrani i alle Hænder, enten det saa har et Slagsværd, en Krumstav eller en Pegepind til Scepter, at Man kan det, og dog ei glæde sig mindre over den Folkedaad, der gjorde Danmarks Konge fri, over end over den Kongedaad, der vil være uforglemmelig, saalænge Danmark har det frie Folkeraad, hvis Jndstiftelse vi feire her, og som det er Skade endnu ikke feires i alle Kredse over hele Riget. Denne Jndsigt kalder jeg dansk Oplysning, som ikke seer paa Skallen, men paa Kjernen, ikke spiller paa Overfladen, men slaaer igjennem, og viser, at hvor der er Eenhed i Grunden, der bliver Alt baade kraftigere, smukkere og glædeligere, jo friere og mangfoldigere Livet kan gestalte sig, som vi see paa Menneskenaturen med de utallige Ansigter."(Forts.)