Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1842-01-06
Videnskabelighed. Det theologiske Facultet ved Kjøbenhavns Universitet har fundet sig foranlediget til at afslaae Student H. Brøchners Begjæring om at maatte underkaste sig den theologiske Embedsexamen, paa Grund af nogle Yttringer i hans indgivne Petitum. Det Sted, der har vakt Anstød hos Facultetet, lyder saaledes: "Modstræbende droges jeg hen til Philosophien. J denne meente jeg nu at have fundet det messtanske Rige, og saalænge jeg endnu kun havde gjort et overfladisk Bekjendtskab med den, kunde den Forening mellem Philosophi og Theologi, som de philosopherende Orthodoxe troe at have bragt i Stand, blænde mig med et Skin af Sandhed. Forestillingerne (imaginationes) om en personlig Gud, om Gudssønnen Christus, om Sjælens Udødelighed, som jeg fra Barnbeen havde indfuget, kastede ligesom et Slør for mit Øie. Men snart, da Philosophien med et renere og klarere Lys havde gjennemtrængt dette Taagesler (nebulas, saae jeg, at hiin Forening ikke var bedre end Foreningen mellem 2 sammenlimede Planker. Creationsdogmet vakte de første Tvivl hos mig, dernæst Dogmet om den historiske Christus. Jeg vidste dengang ikke, at jeg stemmede overeens med Strauss, jeg troede, at han lignede Arbeisterne, der engang fremtraadte i Engelland, og af Princip afholdt jeg mig fra at læse hans Værker. Men siden, da min Overbeviisning allerede var befæstet, begyndte jeg at studere dem, og jeg erkjender med Taknemmelighed, hvor meget jeg har lært deraf. Med ham stemmer jeg da overeens i Alt, med Undtagelse af nogle Punkter, der mere henhøre til Systemets Peripheri end til Jeg veed, at mine Anskuelser om dets Centrum. Religionen og Troen ere aldeles forskjellige fra Eders, men jeg veed ogsaa, at jeg med Tilsidesættelse af alt Andet: kun har søgt Sandheden, og ikke ved Letsindighed, eller ved ungdommelig Ubesindighed, eller frivol Forfængelighed, men ved Tankens uimodstaaelige Magt er bragt til at slutte mig til det System, som jeg hylder, og derfor fordrer jeg af Eder, at J skulle holde den frie Tankes Rettigheder hellige; thi aldrig vil jeg skjule min Overbeviisning, og jeg vil ikke ved nogen Autoritet lade mig afskrække fra frit at udtale, hvad der med Nødvendighed følger som utvivlsomt Resultat af den sunde Tænkning." Efterat Decanus Prof. Hohlenberg havde forlangt nærmere Oplysninger af Hr. Brøchner, indgav denne en "Jeg Skrivelse, hvori han blandt Andet siger: maa urgere, at Regtelsen af en personlig Gud ikke er Gudsfornegtelse, Regtelsen af en historisk Christus ikke Fornegtelse af Gudmenneskeheden, Regtelsen af Sjælens Udødelighed ingen Fornegtelse af Aandens Evighed. Jeg indseer imidlertid tilfulde, at jeg, hvis jeg ikke forandrer, mine Anskuelser, ikke uden høieste Grad af Samvittigheds løshed vil kunne modtage et geistligt Embede; men jeg har ikke troet, at jeg derfor ikke skulde kunne underkaste mig den theologiske Examen, da den jo ikke umiddelbart giver Adkomst til Embede, men først ved Aflæggelse af den Ged, at lære i Overeensstemmelse med Kirkens Symborede ler. Jeg troede, at der heri var tilstrækkelig Garanti for, at jeg ikke vilde benytte mig af Exammen til geistligt Embede, da jeg ved at aflægge Eden og lære efter min Overbeviisning vilde begaae en Meeneed, eller ved at lære i Overeensstemmelse med Eden erklære min Overbeviisning for Løgn. Det er min Hensigt udelukkende at offre mig til Videnskaben, for at uddanne mig til en academisk Virksomhed, hvor den religiøse Overbeviisning ikke kommer i Betragtning. Det er derfor ikke af Hensyn til den Ret, som Examen medfører til at søge Embede, at jeg ønsker at underkaste mig den, men det er for at opfylde et Ønske af min Fader. - Trods denne Erklæring nægtedes Hr. Brøchner den forlangte Adgang til Examen.