Aalborg Stiftstidende, 1835-12-09
Kjøbenhavn, den 4de Decbr. J Onsdags Middag fældtes Høiesterets Dom i Sagen: Generalfiskalen paa Embeds Vegne mod Prof. Dr. N. David saaledes: "Hof= og Statsrettens Dom bør ved Magt at stande. J Salarium til Generalfiskalen for Høiesteret betaler Tiltalte 100 Rbd. Sølv. - Proceduren bivaanedes af en saa talrig Mængde Tilhørere, at Retssalen langtfra ikke kunde rumme Alle, af hvilken Grund Dørene til Forsalen vare aabnede. Hvor usvækket Publicums Jnteresse for denne vigtige Sag havde vedligeholdt sig, uagtet det lange Tidsløb der var hengaaet siden dens Behandling for Hof= og Statsretten, var ogsaa kjendeligt af den dybe Taushed og spændte Opmærksomhed, hvormed det uafbrudt fulgte Proceduren paa begge Rets dagene. Ligesom vi, med Hensyn til hiin levende Jnteresse, finde det høist tilgiveligt, at Glæden over Sagens Udfald strax, ligesom ufrivilligen og umodstaaeligen, lydeligen gav sig Luft, saaledes kunne vi ikke andet end finde det naturligt: at denne Glæde, som ved den gjensidige Meddelelse fra Mund til Mund meget snart udbredte sig i en langt videre Kreds, ogsaa yttrede sig ved en Hylding, som samme Dags Aften bragtes den Anklagedes høibegavede Defensorer, idet nemlig en talrig Mængde, der for en stor Deel bestod af academiske Borgere, begav sig til derr. Justitsraaderne Sporons og Høegh Guldbergs Bopæle og udbragte et flere Gange gjentaget Vivat for Fædrelandets Forsvarere. En Deputation af Studerende underrettede dem om den forsamlede Mængdes Hensigt, og de besvarede paa en værdig og passende Maade hiint ærefulde Kiendetegn paa Medborgeres Høiagtelse og Erkjendelse af Begges Værd og Virken i deres hæderlige Kald. - Justitspraad Sporon takkede saaledes Forsamlingen for den hædrende Opmærksomhed, man havde viist ham, og bemærkede, at han i sine Medborgeres Tillid og Agtelse stedse havde søgt sit Livs skjønneste Løn, saa at man derfor kunde dømme, hvad han maatte føle ved at møde en saadan Erkiendelse i Anledning af de Bestræbelser, han havde anvendt paa at forskaffe Sagen er heldigt Udfald. Han tilføiede dernæst, at, ligesom man paa den ene Side bør erkjende, at der har været tilstrækkelig Anledning for Regjeringen til at lade Sag anlægge og underkaste samme Domstolenes Prøvelse, saaledes kan man paa den anden Side ikke andet end glæde sig over, at Domstolene have giver et nyt Beviis paa, at de aldrig fælde Nogen som strafskyldig uden fuldkommen Overbeviisning om hans Brøde. Han udbragte derpaa et Levet for Kongen og for Danmarks Høiesteret, der med Enthusiasme blev gjentaget af den forsamlede Mængde. - Justitsraad Høegh Guldberg bevidnede sin Taksigelse for det overraskende og smigrende Beviis, den tilstedeværende Forsamling havde givet ham paa sin Agtelse og Velvillie, men bemærkede derhos, at han tilfulde følte, at han langtfra ikke fortjente den Hylding, man havde viist ham. Han tilføiede, at det heller ikke var enten hans Collega eller ham, der kunde siges, at være Aarsag til Sagens heldige Udfald, men at det var den retfærdige Sag selv, der havde seiret, og, ligesom man heri maa see et uomstødeligt Beviis paa den Sandhed, at Danmark besidder en Trykkefrihed, vi alle bør paaskjønne, saaledes kan man ikke andet end glæde sig over den Tryghed, med hvilken vi kunne stole paa vore Domstoles Uafhængighed og Selvstændighed i Lovenes Anvendelse. Han udbragte derpaa et Hurrefor Trykkefriheden og Danmarks Domstole, der flere Gange blev gientaget af den forsamlede Mængde, hvornæst han, efter endnu engang at have takket for den ham viste hædrende Opmærksomhed, opfordrede Forsamlingen til at de med et mange Gange gjentaget Jubelraab, hvorpaa den skiltes ad med samme Rolighed, der uafbrudt havde hersker hele Tiden. (Kbhvopst.)De 50,000 Rbd. i Classelotteriet bleve dennegang vundne af en Gartnersvend paa Østerbro.