Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1794-08-16
Fra Stiftet er Magistraten communiceret følgende Høi-Kongelige Forordning, saa lydende: i Christian den Syvende, af Guds Naade, Konge til Danmark og Norge, de Venders og Gothers, Hertug udi Slesvig, Holsteen, Stormarn, Dytmarsken og Oldenborg; Giøre vitterligt: At, uagtet Vi offentligen og høitideligen have erklæret, at Vi paa ingen Maade ville tage Deel i den Krig, som i nærværende Tid uheldigen trykkker saa mang andre Lande og Folk, og, uagtet Vi ligesaa offentligen og høitideligen have gjort kundbart, at Vi, under den fuldkomneste Neutralitet, ikke attraae eller paastaae andre eller flere Friheder, og Fordeele for Vore Rigers og Landes Handel og Søefart end dem, som Folkeretten erkiender, og Vore Forbunde med de krigførende Magter, udtrykkeligen hiemle, saa have Vi dog med Bekymring og Fortrydelse maattet erfare, at Vore Undersaatters Skibe, skiønt laddede kun med tilladelige Vare, og skiønt forsynede med Vore Leidebreve, ere i deres frie og lovlige Fart, ideligen, og i Mængde, opbragte, opholdte, og imod Redernes og Skippernes Villie udlossede m.v. Med den Omhue, Vi, som Konge og Landsfader, skylde et frit af enhver anden Stat uafhængigt Folks Rettigheder, have Vi gjort venskabelige og alvorlige Forestillinger og fyldestgiørende Skadesløsholdelse, men endnu er saadan Skadesløsholdelse ikke given, og endnu vedvare de paaklagede Opbringelser, endog under meer fornærmende Omstændigheder. J saadan Forfatning, og skiønt det endnu tør ventes, at Vore fredelige Andragender ei forgieves ville blive anvendte, have Vi, for dog i Tilfælde af vedvarende lige Omstændigheder, at kunne giøre de Midler anvendelige, som utilfreds stilte Fornærmelser, samt Klogskab og Nødvendighed, fremkalde, og Vore Rigers og Landes Hæder og Selvstændighed fordre, seet Os nødsagede til, ikke alene at udruste den Deel af Vores Søemagt, som i Forening med den fra Naboe riget udsendte Flaade, ligger færdig til at sætte sig i Bevægelse, men endog siden at udvide denne Udrustning til et endnu større Antal Orlogskibe, som kunne holdes i Beredskab. Til de overordentlige Omkostninger, en saadan Udrustning giøre nødvendige, har Vort trofaste Folk, med ædel Selvfølelse, allerede havt Hensyn paa samme Tid, da det, uden nogen dertil af Os given Anledning, tegnede sig til frivillige Bidrag, for at formilde det Tab, Vort Kongehuus leed den 26 Februarii d. A. Ogsaa have Vi, med Tilsidesættelse af de større Beqvemmeligheder, en nye Kongeboligs hastige Opførelse, kunde have givet Os, anvendt alt hvad hidtil af frivillige Bidrag er indkommet, til foranførte Statens for nærværende Tid mere trængende Nødvendigheder. Men da Bidragene ere for størstedelen tegnede og tegnes endnu til visse Terminer, og det som deraf i indeværende og hen i næste Aar er eller kan ventes erlagt, ikke findes tilstrækkeligt til Søerustningerne, saaledes som disse, over Forventning, og uden Ophold, have maattet udvides, saa finde Vi det nødvendigt, at søge et Hielpemiddel mere i en Afgift, hvis Beløb i nærmere Terminer kan inddrages. Jmidlertid have de frivillige Bidrag sat Os i Stand til at giøre denne Afgift mindre almindelig og mindre betydelig, end ellers, og i sammes Paalæg at indskrænke Os alene til de Eiendomme og Næringsgrene, hvis Beskyttelse og Tarv ere de nærmeste og umiddelbare Gienstande for Vores nu væbnede Søemagt, samt at anordne Paalægget paa Skibe alene for eengang, og paa Handelsvare for en kort Tid; Thi byde og befale Vi, angaaende en extraordinair Afgivt af Skibe og Vare, saaledes, som følger: Af alle Skibe, som hiemmehøre i begge Vore Kongeriger Danmark og Norge, samt i Vore Hertugdomme Slesvig og Holsteen, Herskabet, Pinneberg, Grevskabet Rantzau og Staden Altona, skal, foruden de Skibs Afgivter, som hidtil ere paabudne end videre som en extraordinair Afgift, eengang for alle betales. 1) Naar de i indeværende Aar have gaaet eller gaae paa saadanne Reiser, hvor de med Vore latinske Søepasse forsynes, af hver Commercelæst, Skibet er drægtigt, 2 Rdlr. Courant. 2) Naar de i bemeldte Tid have gaaet eller gaae i indenrigs eller mellemrigs Fart, eller alene saadan udenlands Fart, hvor Vores latinske Søepas ikke behøves, af hver Læst 64 Skilling Courant. Denne Afgivt, som Skibenes Redere eller Eiere tilsvare erlægges i 2 Terminer saaledes: A) At af ethvert Skib, i hvor dets Fart i indeværende Aar har været eller er, indenlands eller udenlands, med eller uden Søepas, betales inden 1ste October næstkommende de anordnede 64 Sk. af Læsten. ) De øvrige 2 tredie Deele af Afgivten, eller 1 Rdlr. 32 Sk. af Læsten, som bliver tilbage for de Skibe, der i indeværende Aar fare med latinske Passe, erlægges inden 1ste Januarii 1795. Fra foranførte Afgivt have dog følgende Undtagelser Sted. a) Alle Skibe og Fartøier under 5 Læsters Dræglighed, samt alle aabne Fartø er, naar de endog ere af 5 Læsters Drægtighed eller derover, ere for Afgivten aldeles frie. b) Hvis noget Skib i Løbet af Aaret 1794, formedelst Reparation eller af anden Aarsag, aldeles ikke har været i Fart, er det ligeledes frie. c) De Skibe, som udføre Trælast fra Norge, og de som fare paa Fiskefangst i aaben Søe, eller paa Fiskefangst og Handel til de nordlige Lande, Jsland, Finmarken, Færøerne og Grønland, skulle, de første, naar Rederne eller Eierne gotgiøre, at Skibene i indeværende Aar alene have bragt Trælast ud, og ere gangne directe tilbage, og de sidste, naar ligeledes gotgiøres, at de alene have gaaet paa Fiskefangst i aaben Søe, eller paa Fiskefangst og Handel imellem bemeldte nordlige Lande og Vore Riger og Hertugdommene med dertil hørende Lande og Stæder, betale de bestemte 64 Sk. a Læst; men have de med deres latinske Søepasse end videre, gaaet paa anden Handel og Fart, betale de endnu de foranførre 1 Rdlr. 32 Sk. a Læst, lige med andre Skibe, som med latinske Søe passe forsynes. J Mangel af Beviser ved Afgiftens Forfaldstid tilsvares den; men got giøres Vedkommende, naar Beviserne siden inden et halv Aars Forløb afgives. Dersom Skibe ved Afgivtens Forfaldstid. ligge under Opbringelse, og endnu ikke ere tilkiendte deres Fragt og Omkostninger, maae Afgiften dem crediteres, indtil Fragt og Omkostninger ere tilkiendte.