Aalborg Stiftstidende, 1835-09-05
Niels Mortensens Brochure har i nogle Dage givet Stof til levende Underholdning næsten i alle Kredse. Den saakaldte blaae Bonde, er bleven Conversationens Modethema. At det allerede har mange Variationer, er naturligt. Nogle beklage Manden som en Martyr, et Offer for den lumneste, den meest tyranniske Behandling, den mageløseste Færd, og følge ham medlidende gjennem alle hans bevægede Livs Stadier; Andre studse og spørge: Er det ogsaa muligt, Kan alt Dette ogsaa være sandt, Kan Sligt foregaae i Danmark, i det Land, hvor Alle, Fæstebonden saavelsom Jorddrotten, have Adgang til Regenten, hvor Alle ere lige for Loven, og hvor Alle ere enige i, at prise Domstolenes Uafhængighed og Retfærdighed, som Rettens uforkrænkelige Palladium. Enkelte læse Piecenmed stedse stigende Mistro, og bortkaste den endelig med Foragt, idet de udbryde: "Nei, det kan ikke være sandt. Det er ikke den redelige, frimodige, undertrykte Bondes Sprog; det Organ, hvoraf han benytter sig, staaer ikke i en god Aands Tjeneste, næsten paa hver Pagina fremtræde Modsigelser og mørke Taller; vi maatte leve i Næverrettens Periode, i den raaeste Vilkaarligheds Hjem, ikke i Menneskerettighedernes Tidsalder og ikke i Danmark, om vi kunde troe det muligt, at En af vore Brødre, saaledes som denne Bonde fortæller om sig, gjennem et heelt Decenhnium kunde være given til Priis for en Kjæde af de meest loprørende Mishandlinger!" - Bekjendt med alle Forholdene, kan Indsenderen tilføie Nei, det er ikke sandt Det hele Flyveskrift er Jntet uden en Væv af Usandhed, vi maa betragte det som et ulykkeligt, men ved sig selv ulykkeligt Menneskes sidste Forsøg paa, at gjøre sin Uret gjældende til Trods for Andres uomtvistelige Ret, som et i høi Grad sørgeligt Exempel paa Pressens Misbrug. Hvad Niels Mortensen her fremlægger for Publicum, er intet Andet, end hvad han tilforn, til forskjellige Tider og i flere, saa til een, saa til en anden Auchoritet indgivne Andrag har fremført og modtaget Resolutioner paa. Over i til Aar har han saaledes vedblevet, med idelige, ugrundede Besværinger at forurolige, saavel Hs. M. Kongen, som de kongelige Collegier og andre Authoriteter. Hans Anliggende, ere blevne undersøgte og bedømte ved Domstolene, tildeels i alle Jnstantser, i alle Sager, som paa nogen Maade og nede sig dertil, er ham forundt beneficium processus gratuiti, hans Klagepunkter ere, efter Hs. Majestæts allerhøieste befaling, blevne drøftede paa det Omhyggeligste; Jntet er ladet uforsøgt, for at bringe Sandheden for Lyset, Tilføies der nu, at Hs. Majestæt, efter alt dette, har ladet Niels Mortensen tilkjendegive, at der til hans Andrage, som aldeles ugrundet, intet Hensyn kan tages, samt at lignende Besværinger, som han til Allerhøistsamme, eller til de kongelige Collegier, maatte indgive over nogle af de deri omhandlede Gienstande, uden videre Resolution ville blive henlagte, da tør man vist giøre Regning paa almindeligt Medhold i den ovenfor yttrede Mening om dette Flyveskrift. - For at sætte Publicum istand til at fælde en selvstændig Dom i Sagen, vil Inds. udhæve de vigtigste at Niels Mortensens Besværinger og ledsage dem med Oplysninger og bemærkninger, for hvis Sandhed han tilbyder, om det maatte behøves, i et eget Skrift at fremlægge uomstødelige Beviser. Ogsaa her vil det da vise sig, at det er Pressen, som giver den bedste Modgift mod Pressens Misbrug. (Meddeelt til Aarhuus Avis. Fortsættes.)