Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-02-24
J Anledning af en Beretning om dette Aars Høst, hvori vi gave vor Glæde tilkiende over den udbredte Velsignelse af Kornvarer, og tillige yttrede det Ønske, at den altid maatte lykkes saa godt, at Kornet maatte avles i den Overflødighed, at de lavere Folkeklasser, som allene ernære sig af Kartofler, (hvilket til Lykke ikke finder Sted her i Danmark, kunne herefter hellere betiene sig af Kornvarer til Føde, have nogle Personer villet uddrage den Slutning af disse Ord, at vi ønske at denne vigtige Plante maatte blive aldeles udryddet; men som vi aldrig have tænkt paa (det er desuden Menneskenes sædvanlige Feil, som udspringer af deres Passioner, at anvende deres Skarpsindighed paa at udlede andet af deres Modstanderes Tale, end det som de virkeligen have sagt; istedet for at anvende deres Eftertanke paa at fatte den sande Betydning af Ordene. Vi ansee Jndførelsen af Kartoflerne for en stor Velgierning; de have gjort samme Nytte som Runkeltoerne og lidt til), ja selv som Kornet i sin Tid, og vi ansee dem for en nyttig Tilgift til Menneskenes Næringsmidler. Vi ville allene opløfte vor Stemme mod, at man i visse Egne blot lever af Kartofler og det med god Grund). - Kartofler ere et herligt Næringsmiddel for Dyr, og selv for Mennesker, allene under den Betingelse, at Menneskene ikke leve allene deraf, men at de nydes med Salt og tillaves med et dyrisk Stof, Smør, Mel og Fedt. For Nationer, som spise meget Kiød, f. Fr. Englænderne kunne de uden Skade, spises istedet for Brød; men man kan ikke forvente det samme af Kartoflerne som af Hveden, at den uden al Tilsætning kan være istand til at vedligeholde Menneskenes Liv og Kræfter. Denne bemærkning er især vigtig, fordi Jordbrugerne let kunne forledes til at avle Kartofler overalt og i Kornets Sted, da de kunne voxe i Overflødighed næsten i enhver Jordbund. Erfaringen har lært at kiende de skadelige Følger deraf. Jrland giver ved sin Elendighed og sit Forfald, et tydeligt Beviis paa hvor stort et Onde, at selv veltænkende Menneskeer kunne tilføie et Land, ved i de bedste Hensigter at holde overdrevne Lovtaler over et saadant Næringsmiddel, og kun Frygten for at samme skadelige Virkninger skulle frrembringes deraf hos os (i Frankerige) har foranlediget disse Betragtninger. En Tønde Land dyrket med Kartofler, giver 4 til 6 Gange saameget Fødemiddel, som en Tønde Land dyrket med Korn; dette synes at være en meget stor Fordeel, og at det maae have til Følge, at der kunne leve 4 til 6 Gange saamange Mennesker i Kartoffellandene som i Kornlandene. Kartoflerne besidde desuden den Egenskab, at de kunne ikke gjemmes fra et Aar til et andet, derfor bliver det meget let at leve i de Aar hvori de lykkes godt, og da Levnetsmidlerne saa blive lette, saa falder ogsaa Arbeidslønnen i Prisen. Men Erfaringen lærer, at der finder den store Forskiel Sted imellem Kartoffel og Kornavlen, at Misværten, naar den indtræffer, er aldrig saa stor ved denne, som ved hiin, Kartoffelavlen kan let totalt mislykkes, imedens Korn avlen er kun for det meeste meere eller mindre heldig. I Almindelighed mislykkes Kartoflerne hvert 6te eller 7de Aar; men naar det møder, saa mangle de Trængende, som leve af dem, al udvei til at hielpe sig, da Kartoflerne ikke kunne gjemmes fra et godt Aar til et slet, saaledes som Kornvarerne. Jndvaanerne mangle Evne til at erstatte Savnet ved at indkiøbe Kornvarer eller Kartofler fra andre Lande. Derfor er det en Hovedfeil at bygge et Folks Underholdning allene paa Kartoffelavlen. Derimod er det høist gavnligt at lægge Vind paa Kartofler i Forbindelse med Kornavlen, for at have et Hielpemiddel naar denne slaaer Feil, og som en Tilsætning til andre Fødemidler for Mennesker, og som en god Næring for Dyr om Vinteren. Ved Hielp af Kartofler kan man forøge Qvæg-Besætningen meget og med deres Giødning igien forbedre Jordbunden. Et Folk, som lever af Kornvarer kan i slette Aar finde en Tilflugt i Kartoffelavlen; men et Folk, som lever alene af denne, kan slet ikke hielpe sig naar Kartoflerne mislykkes. – Det er bekiendt, at de store Grundeiere i Jrland forpagte deres Jorder til Land beboerne til høie Priser. Forpagterfamilierne have, for at kunne betale Afgifterne og for at kunne leve, indført Kartoffelavlen. De lægge Huusdyr til, forat sælge deres Yngel og leve selv af Kartofler, som de tillave med Smør og Melk. Derved bliver vel dette Fødemiddel sundt, især da Salt er skattefrit og at faae for godt Kiøb; men de ere udsatte forMisvært, og naar denne indtræffer flere Aar efter hinanden, saa døe de stakkels Folk af Sult i Tusindviis. Kun en eneste Folkeklasse profitterer ved denne Tingenes Tilstand, og denne er Grundeierne. Smaae Jordlodder forpagtes bort til overordentlig høie Afgifter, og mange tragte dog forgiæves efter at erholde dem. De Mord, som saa hyppigen passere i dettte Land, komme ofte blot deraf, at en Jord leier, som ikke kan betale sin Afgift, bliver opsagt, og fordi en Jordleier ikke formaaer at betale den forhøiede Afgift, som en anden har tilbudt; den fattige Jrlænder har for det meeste intet andet Valg at træffe end at faae et Jordstykke tilleie eller at krevere. Men der gives ogsaa andre Grunde, som fraraade alene at avle Kartofler istedet for alle andre Næringsmidler, thi det er afgjort ved sikkre Erfaringer, at Meelet i Kartofler, som udgiør deres eneste nærende Substants, formaaer ikke længe af vedligeholde en Mands Muskelkraft. Arbeidsfolk, som blot leve deraf, have i 20 Dage tabt Halvdelen af deres physiske Kraft; Hunde og Sviin sætte af naar man blot forer dem med Kartofler uden af blande det med dyriske Stoffer, eller ikke giver disse Korn. Hvede er den meest nærende Kornart, og Hvedebrødet taber sin styrkende Kraft naar det blandes med Kartoffelmeel. Kartoflerne ere derfor kun velgiørende naar de nydes i Forbindelse med Brød af Korn og med dyriske Stoffer (f. Ex. med stegt Flesk, Menneskene trænger til disse, og at de engelske Arbeidsfolk kunne udholde at arbeide saameget, kommer af at de spise saameget Kiød. Naar Mennesker og Dyr allene leve af Kartofler uden Smør og Melk, saa foraarsages Giæringer i Maven, Trykninger i Underlivet og ofte Blodgang. Resultatet bliver derfor, at Kartoffelavlen er høist velgiørende, naar den ikke overdrives; men drives i Forbindelse med Korn- og Qvægavl.