Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-04-05
Moniteuren giør herover følgende Anmærkning: Det er ikke nødvendigt at gjøre Anmærkninger over denne besynderlige Note. Naar Hr. Alopæus's Functioner vare ophørt, hvorfor arretere J ham da, thi J foregive, at J arrettere ham som Russisk Minister. Forklarer eder: J arrettere ham enten som Russisk Minister - og da kan Historien ikke opvise Mage til en saa barbarisk Fremfærd! Jngen Regjering, Deyen af Algier undtagen, er saa feig, at miskjende en Gesandt helligede Caracteer, selv Porten sender ingen Gesandt mere til de syv Taarne - eller J arrettere Hr. Alopæus som blot Privatmand og alligevel have J erklæret ham, at J mod hans Person ikke havde nogen Grund til Anke. Det er dog hans Person J arrettere, naar det ikke er mere den Russiske Gesandt. Hvad skal der blive af Europa? Hvilket Middel til Forlig er endnu tilbage, naar en Monark har Ret til at sige til en Minister: "Dine Functioner have ophørt; i Følge heraf lader jeg dig arrettere og hænDet vilde være en ny offentlig Ret. Fordi Hr. Alopæus's Functioner havde ophørt, burde Kongen af Sverrig ligefuldt have givet ham Passer og en Escorte; da var alting blevet i den gamle Orden. Da Lord Landerdale paa sin Tilbagereise til Engelland kom igjennem Bologne afbrændte Engellænderne Staden. Man vil tilstaae, at en kun nogenlunde delicat Regjering ikke havde valgt det Øieblik, da dens Minister reiste igjennem Staden, til et saa fiendtligt Skridts Udførsel, men desuagtet havde man ikke mindre Agtelse for den Engelske Minister; de ulykkelige Jndvaanere i Bologne, som saae deres Huse brænde, tillode sig ikke engang at yttre Tegn paa Misfornøielse. Man skulde troe, at Kongen af Sverrigs Fremfærd hører til et andet Aarhundrede. - Hvad vilde da Kongen af Sverrig? Hævne sig for Ruslands Krigserklæring: Men for deslige Fornærmelser hævner man sig med Canoner, og ikke i det man feigt begaaer en Uretfærdighed mod en Enkeltmand. Det havde været end fornuftigere, dersom den Svenske Minister for de udvortes Anliggender havde sendt Hr. Alopæns en Udfordring, og de da sloges paa Stockholms Volde. - Hvad Troløsheden angaaer, saa er det løierligt, at Kongen af Sverrig, der er frafalden det nordiske Forbund, fornøiede sig over Kjøbenhavns Ulykker, aabnede det Baltiske Havs Havne for de Engelske Flaader, og har solgt sine Undersaatter til London for 14 s. hvert Hoved, i dette Øieblik vil kalde en retfærdig Krig, der, dersom der nogensinde gaves en saadan, allerede for 6 Maaneder siden blev ham forkyndt, en Troløshed. - Men hvi søge endnu videre og forske efter sund Fornuft, naar en Første, der styrer Anliggenderne, er forblinde, Vi maa altsaa vende tilbage igjen til vort Refrain, arme Svenske Nation, i hvilke Hænder er du falden! Din Carl den Tolvte var uden Tvivl ogsaa lidt taabelig; men han var tapper, og din Konge, der under Vaabenstilstanden, i Pommern agerede Renommisten, var den første, der reddede sig, da den samme Vaabenstilstand var udløben. - Hvad denne Konge den Gang tillod sig, da han erklærede, at det tilkom ham, at indskrænke til 10 Dage den Vaabenstilstand, der høitideligst var bleven sluttet fra den Dag af at regne, da Brudet blev forkyndt, har ligesom de sidste Begivenheder i Stockholm allerede godtgjort, at følelse for Ære og Dyd kun kan boe i et sundt Hoved.