Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-09-15
J Sept. (d. 26) Aar 1811 udkom en Forordning, indeholdende nøiere Bestemmelser til at sætte Grændser for Agiotagen. J Jndledningen hedder det: at Kongen, ved ufravendt Opmærksomhed paa den Fremgangsmaade og de Midler, som til Forringelse af de danske Banksedlers Værdie benyttes, for det meeste af saadanne Personer, der enten misledes af utidig Ængstelighed eller drives af lastværdig Egenfordeel, har overbeviist Sig om Nødvendigheden af yderligere Bestemmelser til at sætte Grændser for Agitagens fordærvelige Følger. Hovedbestemmelserne i denne Anordning vare, at Anfordringssedler skulde skrives paa stemplet Papir, kun gielde 4 Maaneder fra Udstedelsens Datum, lyde paa Navn, ikke paa Jhændehaveren; at de maatte endosseres eller transporteres paa særskilt Papir og Transporten ligeledes lyde paa Navn; at udenbyes Anviisninger skulde lyde paa at betales paa Sigt; at Vexler paa dansk Courant, trukne paa Kjøbenhavn, enten fra fremmet Sted eller fra Hertugdommene, eller andet indenlandsk Sted maatte allene udstedes paa Sigt; at Guld og Sølv i Barrer, Species eller Speciessedler, Mynter, fremmede Banksedler eller Vexler, der lyde paa anden Pengesort end dansk Courant, ikke maatte pantsættes eller modtages til haandfaaet Pant; at Vexler, lydende paa andet end dansk Courant, ikke maatte disconteres; at Forpligtelser paa at levere og modtage Hamborger Banco, grov Courant &c. ikke maatte indgaaes paa anden Maade, end at det skulde leveres strax eller inden 3 Dage &c. - Ogsaa udkom to Dage derefter (d. 28 Sept.) en Opfordring til enhver i Staden Bosiddende, som for Fremtiden vilde frequentere Børsen i den for Handelsforretninger sædvanlige Tid, med Undtagelse af Grosserer-Societetets Medlemme, og de authoriserede Mæglere, at mælde sig hos Vedkommende, og enhver, som ikke saaledes uavngav sig, skulde ansees for uberettiget til Deeltagelse i Børsens Forhandlinger og nægtes Adgang til samme. Nogen Tid efter at saadanne kraftige Foranstaltninger vare føiede mod Agittagen læstes i Handelstidenden en Undersøgelse med Overskrif"om Agittage, et Bidrag til Ordets rigtige Forstaaelse, hvori Forf. antager, at Agiotage er heelt forskjellig fra Aager, hvormed den saa ofte forbyttes, at i sin oprindelige Betydning Agitage kun er den Jndustrie= eller Pengeerhvervkilde, som søges i Pengeomsætning; men ved Pengevæsenets større Forvikling, især ved Papirmynts Jndførelse, blev det mueligt, ved konstige Midler, at nedsætte eller opskrue offentlige Mynteffecters Priis under eller over deres egentlige Værd. J dette Tilfælde maa Agiotage forklares som en almeen skadelig Omsætning af Statens Penge og Penge Effecter, til Nedsættelse af deres Værdie. - Ung tet denne Undersøgelse var udarbeidet med megen Skarpsindighed, saa er Begrebet i sig selv dog saa vaklende, at man bedre kan bestemme hvad der ikke er Agiotage, end hvad der virkelig er det. Selv Papirpenge bør, naar de skulle svare til et i Staten almeengieldende Tuskmiddels Bestemmelse, være uden Baand og kunne benyttes paa hvilken som helst Maade. Shakespear kalder med Rette Penge Tusindes Træl, og det bør de ogsaa være, naar de skulle fortjene Navn af Penge. Kun naar man kan bruge dem saaledes som man selv vil og ønsker, kan denne sande Livegen finde Adgang og Modtagelse overalt. Kan jeg ikke gjøre med mine Penge hvad jeg vil og omsætte dem i i mit eget Fødeland, som jeg vil, saa sætter jeg den naturligviis i det Lands Mynt eller Repræsentativer, hvor en saadan Frihed forundes mig i størst mueligste Grad. Erfaringen, har derfor ogsaa lært, at i de fleste Lande, enhver Skranke for den i Forvirringens Tid herskende saakaldte Agiotage har været uden Nytte, og at Klagen derover ophørte af sig selv, naar Pengevæsenet kom (Fortsættes.) paa en sikkrere Fod.