Viborger Samler, 1812-02-13
Næste Søndag den 16 Febr. spilles i det dra i f. matiske Selskab i Viborg. Indgangen aabnes Kl. 5 1/2 og der begyndes Kl. 6. Billetter faaessom sæd m. vanlig. Anmærkninger ved Hr. Over=Krigskommissair Ridder Jngerslevs Erklæring. 1) Jeg trækker ingen Sag frem for Publikum, som verserer for Domstolene; der har min Contrapart endnu ikke anhængiggjort vor Sag. Jeg vilde ikke for rekomme Rettens Kiendelse, men jeg vilde forekomme Publikums Dom, efter løse Fortællinger; derfor har jeg just bedet det, ikke at dømme før det saae Beviser, derfor har jeg erklæret, at ville fremkomme med disse Det er moralsk, ikke juridisk Overbeviisning, hvorved Publikums Dom i en Sag kan bestemmes, selv naar Rettens Dom haves, thi Sagens juridiske, men ikke den moralske eller logiske Væsen ligger uden for det almindelige Begrebs Grændser. - Tænkeren kunde overtydes om hvordan Sagen er, selv der hvor Juristen er juridisk kan antage den saadan at være. Rets=Kiendelse behøves der da ikke, for at give Publikum der fornødne Lys. - J Beviser, der maae gielde for den sund Menneskeforstand, kan dette med fuldkommen Tryghed findes. Saadanne som kan holde Prove for denne, i det de vist nok ogsaa ville kunne fyldestgjøre det juridiske Begreb, et det jeg vil fremkomme med i denne Sag, thi dem har jeg, og deriblant nogle af Paagielderens egen Fabrik saa mærkelige og den Sag saa værdige de skulde tjene at de cene kan give den Tænkende moralsk Overbeviisning nok. - Bekjendtgiørelse af Sagens juridiske Udfald ved Rettens Kiendelse, staaer det desuden længe i min Vederparts Magt at forhale og maaskee vil den ej komme i vor Tid, dersom hans virkelige Attraa kunne lykkes Hans modsatte Tilkjendegivelse, om selv at ville publicere Dommen, hører til Legionen af de Paafund den skulle tjene til at blænde. Med hans Procedure under et Tingsvidne jeg har ført, skal det klarligen vorde oplyst at det ei ligger i hans Plan at befordre Sagens Udvikling for Retten, altsaa ikke heller virkeligen at at traae dens juridiske Udfald bekjendtgjort for Publikum 2) At kun Faa skulle interessere sig for Sagen, skjøn Summen af dens Dele vedkommer Almeenvæsenet, og kun enkelte Dele mig, og skjønt det Værk den angaaer er offentlig fremstillet efter Paagielderens egen Angivelse, som udfort dobbelt over Løfte og Forventning, hvilket ligesaa offentlig er erklæret for stridende mod det Sande og Rette, og uværdig til Tiltro, vilde unægtelig være meget beklageligt, thi ilde var det om Ligegyldighed ved hvad der er rigtigt eller urigtigt, sandt eller usandt, besiælede de Fleste, hvor Contraversen gielder det almindeliges Gavn; men langt beklageligere vilde det endda være, om Færre skulle kunne forstaae at bedømme Sagen. J saa Fald stod det jammerligt til blant os med den simple almindelige Menneskeforstand, thi andet behøves der slet ikke, for ved det Lys, beviste Facta giver at trænge til Bunds i Sporgsmaalet om Ingerslevs Verks Værd, vistnok kunde det komme han vel tilpas, at faae det antaget for en Navigations Sag, som Uindviede ikke kunde randsage; men Fornuften vil dog neppe lade sig lægge saa ganske i Troens Lænker, at den vilde kunne gjøres viis, at kun Søekyndigkunde bedømme et Vands Seilbarhed, som under dets al mindelige Beskaffenhed er er dybere paa dets grunde Steder, end omtrent 18 Tommer, og ei bredere, end at man i faa Sekunder kan vade fra Land til Land, og baade ved Folelse og Syn, bringe Hindringernes Beskaffenhed i Erfaring; der er dog vel enhver, som blot har Øine at see med, saaledes at han kan kige sine 18 Tommer dybt Vandet, i Besiddelse af al den Navigations Habilitet. der udfordres. 3) Det er ei allene Veirmøller jeg fægter imod, siden min Vederpart saa vil, at sige, naar man ved Veirmøller forstaaer alt hvad der bliver gjort gangbar ved bare Vind, som endeel af de Forebringender man har søgt at faae antagne, angaaende det Jngerslevske Værved Gudenaae; men det er tillige - for at vedblive den Art af Allegorie Paagielderen selv har valgt - den slemme Troldmand, Usandhed, som forvandlede godt gangbare, men kun ringe seilbare Aaer til blomstrende Handels=Kanaler; Favnevedstader til vigtige Ladepladse, beskyllede af Handelsgadens Rigdoms=Strømme, ikke at Skovgadens Taare=Strømme, Favneved til alskens Landbovare, som Oplandets ved Seiladsen opmuntrede Flid hidbragte; og retskafne Folk, som med Grund befrygtede Ulempek) for sig af Gøgleriet, og derfor satte Sandhed, imod det, til avindsfulde Niddinger, der fiendsk strede mod den gode Sag. 4) Jngen uden den der ei kan forsage Usandhed, skal kunne paasige mig, at jeg enten selv har kaldt mig, eller ved enten sande eller usande Meddelelser, faae andre til at skildre mig som en patriotisk Helt; kun den tillader Beskedenhed mig i dette Stykke at sige om mig selv: at jeg foragter at tillyve mig Fortjenester, og jeg agter ingen som tillyver sig dem; jeg agter holt den der virkelig fremmer almeen Gavn, og grændseløs den, der gjør det uden Bram. - Rodomontader falder ikke min Smag; vare de faldne saa lidet i Paagielderens, saa havde han været fri for hvad der nu møder ham. - Ogsaa det skal vorde beviist. 5) Hr. Overadjutant von Broches Formening, at et saa kostbart Anlæg som 15 Slusers Jndretning, ikke burde anvendes ved Gudenaae, maae hver localkyndig Mand bitræde; om een Sluse eller een Dæmning var no til at holde Vand i Aaen for en saadan Pramfart som Regjeringen attraaede, det staaer endnu til Dato uafgjort, vistnok gik vor gavnelskende Regierings Attraa videre end til Strækningens Seilbarhed blot for Brænde Kaage og blot til Nød og Neppe for disse. Pramme, som er noget andet end Kaage og som ei blot kunde før Brænde, men ogsaa Korn og andre Landbovare, der er taale at ligge blotte for ethvert Veirlig, og beskytte disse imod dette, var det dog vel der attraaedes Fart med; de skulde kunde seile i Aaen, ei slæbes der, fare til alle aabenvands Tider, ei blot i Aaens naturlig bedste Vandholds Tider, og gaae med Ladninger stedse af passende Størrelse, ei ofte blot med Klatterie; derfor sattes 10 Favne Brænde eller 100de Tønder Korn som minimum i denne, og 3 Fods Dybde samt 15 til 20 Alens Bredde, som Regel i hine Henseender. Men Sluse eller Dæmning der har bragt Strækningen i denne Tilstand, findes kuni Kronikerne om Aaen, ikke i Aaen, selv; den saakaldte Dæmning som findes der, er af saa liden eller slet ingen Nytte, ligesom den ihenseende til dens Anlægsmaade er et saa høist ubetydeligt og skrøbeligt Værk, at Entrepre, neuren selv holdt sig det tienligt at tie bomstille med den da han i Aaret 1808 under egen Styrelse optog det herlige Syn han paa sin Viis omtaler, men hvis Væsen, jeg nærmere skal opklare. - Kun Favneved=Sælgerne der i disse Tider nok kan bære den Skade Kaagene lider a) Man see det ædle Fro som er nedlagt i Synsforretningens 5 Post, hvoraf for Beboerne ved Gudenaaes Breder skulle fremblomstre Hoveriepligtighed til den Silkeborgske Brænde Transport. ved idelige Anstryggelser paa den haarde Bund og ofte ved Paaløb og Fastsættelser paa Grunde=Pæle og Steen selv under Førelsen af de meest kjendte og øvede Folk, ja endog taale at deres Kaage nu og da blive ganske sønderbrudte paa Hindringer i Seilrenden, kun de kan, og kuns med disse Besværligheder, betjene sig af den Jngerslevske Strækning, og blant dem er Jngerslev selv Hovedmanden; blot et par Stykker andre Skov=Eiere, deeltage for en kort Tid deri, og disse 3 udgjøre væsentlig det hele Publicum Jngerslews Arbeide baader; er det da Værket Regjeringen saalænge har ønsket, er det da noget der gavner det Almindelige, saavelsom Entrepreneuren selv. 6) Det er en Guds Sandhed, at alle Beboere ved Gudenaaes Breder som vare tilstæde ved deres Hjem de Dage det paaberaabte Syn i Aaret 1809 blev taget og saae Aaens Vande da, samt kjendte dens almindelige eller daglige Vande, bevidne og omtrent en Snees saadanne boesatte Mænd have redelig vidnet det, at den Gang var der, formedelst den i samme Tid faldne stærke Regn, saa overordentlig høie Vande i Aaen, at det var umuelig da, at see hvorledes Aaens Seilbarhed varmed al mindelige Vande. To Vidner have ydermeere gjort Forklaring endog om underlige Gierninger der bidroge til, at Aaen ved Synet blev antaget bedre end den var, selv ved de da herskende overordentlige Vande, deels bestaaende i Løsladelse, Syns mændene ubevidst, af Vandene oven for Silkeborg Mølle og Aaleværk, saaledes at de i ualmindelig Maade strømmede ned i Aaen til Formeerelse af dens Vande under Synsfarten; deels bestaaende i Opstablingsmaaden af Brændet som blev indladet i Synsprammen, saaledes at Stabelen blev antagen at indeholde endeel fleere Favne end den virkelig indeholdt. Selv Synsforretningen - som et heller eene har kundet gielde i det høikongelige Rentekammer for tilstrækkelig Legitimation - viser: at der under Synets Optagelse var meere Vand i Aaen end almindelig, og at Synsmændene vare fremmede for hvad der skulle anseesfor daglia Vand, der hører da en fuldkommen Resignation af al sund Fornuft til, for at antage Mueligheden i at disse gode Mænd, kunde af en Seillads paa Aaen i ualmindelige Vande erfare dens Seilbarhed med almindelige Vande. Kan en aaben Brønds Hensigts mæssighed med almindelig Vandhold, paaskiønnes i Reanveir under dens ualmindelige Vandhold, Meddenne Synsforretning er det da Paagielderen vil at hans Værks Beskaffenhed sikrest skal kunne bevises. Er det ærlig Mands ærlige Meening, er det Hædersmandens blanke Skjold, hvormed han vil forsvare en retfærdig Sag: 7) At det Arbeide Jngerslew har gjort, er skeet for hans egen Regning, er kun rigtigt fra een Synspunkt betragtet, nemlig forsaavidt, at han har holdt Folkene og Tilbehøret. At hans Fordeels Fremme ikke kan siges at være skeet paa Statens Bekostning, kan derimod neppe fra nogen Synapunkt gielde naar hans Værk ei blev fuldført saaledes som Regieringenvilde det skulle have været, dettneml.: tienlig for meenige Mand, ei blot for Silkeborg Eier. - Regieringen gav ham Laan af en Fond som dens veldædige Hensigter helligede til offentlig Nyttes Fremme; et Laan, som under den Tids Vanskelighed i at faae det af privat Kasserne, vilde have kostet ham tilvisse meere end den Sum hans Oprensnings Arbeide har taget; bidrog da Staten intet for ham, Hans Medborgere, de andre Grundeiere hvoriblandt jeg var een, bragte Sagen det Offer af Deres Eiendoms Rettigheder som Lovenes vise og retfærdige Bud krævede for det Almindeliges Tarv; burde de det, naar Værket ei blev bragt videre, end at kun væsentlig Jngerslevs Rytte derved blev fremmet? Hvo kiender vor Regierings Retfærd og kunne troe at den har villet dette, Mangen meenige Bonde lider et Tab, fra 50 til 100 Rd. aarlig ved hans Aalegaards Nedlæggelse formedelst den Silkeborgske Kaagfart, skiønt Konge- og Collegie Bud vilde det ikke skulde skee, burde han det :Er det god og retfærdig Mands Daad at lade sine svagere Medborgere lide saadan Tab for hans Fordeels Skyld uden at erstatte dem det? Ei engang de der have afgivet Jord til den saakaldte Trækkevei have faaet nogen Erstatning derfor endnu, skjønt det høikongelige Rentekammer for omtrent 2 Aar siden forudsatte, at Jngerslew allerede da havde erlagt den; og naar de endeligen faaer den, gav de Fleste, maaskee Alle, gjerne ligesaameget til for at blive den Ulempe qvit deres Eiendomme, lide ved den Silkeborgske Fart og Medfart, hvilken der hører en alt for uoverkommelig Opsigt til at indskrænke inden Trækkebanens 3 Fod brede Grændser; høster da Jngerslew ei Frugter paa det Almindeliges Bekostning som Lov og Øvrighed ei ville, er Byrden da aldeles for hans Regning? 8) Ved Paagielderens Foregivende, at hans Værks Resultat først sildigere vil kunne erfares, fristes jeg til at spørge: taler Charlatanen anderledes, som lader sine vidunderlige Gierninger bære Frugter for sig selv i den nærværende Tid, men kun Forventninger for Efterslægten i den kommende Tid, Dersom Værket var udført saaledes som Regjeringen foreskrev det, saa kunde det have ladet sig høre at tale og Følgerne i den sildigere Tid, men nu gjorde man vel i at tie dermed. Det Læe, Paagielderen tilbereder sig bag Foregivendet omNaturbegivenheders muelige Virkning til Forstyrrelse, af hans Værk, vil saalidet som noget andet kunne betrygge ham imod Sandhedens indtrængende Magt; hvi tøvede han med at søge mig, naar slige Tilfælde kunde berøve ham Syn for Sagen? 9) Om det er Gavn for andre i Randers end Kiøbmanden der forhandler det, at Silkeborg fører et par Tusinde Favne Brænde derned aarlig, er et Spørgsmaal som maaskee turde besvares benægtende. Faaer man ej i Randers den Priis man vil have for Favnen, saa er der Afsors til Aalborg. Men at det er stor Skade for andre Egne, at det Træ vandrer til Randers til Brænde, hvoraf de ellers fik deres nødvendigste Brugs, Redskaber: Vogne, Plove, Harve og andre for Bønden, aldeles uundværlige Ting, det kunde jeg skaffe hele Herreder til eedeligen at bevidne. J Spørgsmaalets Behandling om almindelig Nytte maae man ei fæste Øiet til een, men vende det til alle Punkter, som Omstændighederne fremstille. Her bør jeg erindre at det ogsaa ikke blot var Fordeelen for Randers. men tillige Fordelen for Egnene ved Gudenaae, ej blot Skov Ejernes men tillige meenige Landboeres Gavn Regjeringen saae hen til. For Resten har jeg nu blot at tilføiet at den Vittighed min Contrapart udkrammer for at classificere mig med en Don Qvixot, hiin Olds Ridder af den bedrøvelige Skikkelse, hvis ridderlige Bedrifter bestod i lutter Diat. og som synes at være blandt de Helte og Vise Hr. Overkrigs=Commissairen med Held har studeret, vil jeg, af Agtelse for den Orden han bærer, lade ham have sagt gratis, uden at giøre mig lystig over det pudseerlige i at min Modstrider finder det passende at tillægge mig en saadan Qvalitet, for at gjøre mig værdig til at træde i Kredsen mod sig. Den 21de Januar 1812. C. Müller.