Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-08-21
Ved Indgangen til Laboratoriet er en stor ottekantet Sahl. J det andet Stokværk ere otte Kamre med runde Vinduer til de Studenter, som ligge paa Uranienborg. Tæt ved disse Kamre er to ottekantede, hvori de fire Aarstider i udhugne Billeder sees. Over disse er Seierværket i Kuppelen med en Klokke, som hænger over dette. Under Kuppelen er en ottekantet Sahl, hvorfra man har Udsigt til alle Sider, og udenfor samme et Gallerie over Taget af Huset, paa hvilket der istedet for en Fløi staaer en forgyldt Pegasus, som i den øverste Sahl ved en Viser tilkiendegiver hvad Vinden er, medens en anden Viser siger hvad Klokken er. Uagtet der i den søndre Deel af Huset ere syv Skorstene og i den nordre Deel ligesaa mange, endes de dog alle saaledes i eet Rør oven til, at man uden til kun seer to Skorstene paa hele Huset. Bygningen er ganske fiirkantet, og dens Længde paa hver Side er 60 Fod; Murens Høide 40. Fra Jorden til det øverste af Pegasus er den 75 Fod. Kielderne eller Hvælvingerne under Jorden ere 12 Fod dybe, og deres Indretning saa kostbar, at de ikke have kostet mindre end Huset over Jorden. Uranienborg staaer paa en stor rund Plads. Dens fire Hjørner vende lige mod Verdens. Borgen har to Porte, een til Østen og een til Vesten. Oven paa hver af dem ligge to store engelske Dogger, som gjøede ad os, da vi traadte derind. Tycho fortalte os, at han havde faaet disse to Hunde forærede af Kong Jacob af Skotland, og at han satte dobbelt Priis paa dem, deels fordi de kom fra en saa dyrebar Haand, deels fordi de ere særdeles tro og aarvaagne. Muren, som omgiver hele Borgen, er 1200 Fod i Omkreds. Det nederste af Muren er 12 Fod tykt, og dens hele Høide 22 Fod. Rundt omkring Pladsen ere Lysthauger, inddeelte i Qvarterer og Beder med alle Slags sieldne Urter og Blomster. Uden om disse igjen Træhauger med omtrent 300 Frugttræer. Paa hver Side af Bygningen er en Runddeel og deri et nydeligt Lysthuus. Vi satte os i eet af dem, da den stærke Middagshede ikke tillod os at gaae videre. Tycho Brahe, som syntes at være i et særdeles godt Lune, underholdt os her en heel Time. Han fortalte os, hvor utrættelig han havde stræbt og endnu stræber at fremme og udbrede Stiernekonsten i Fædrenelandet. Den Formue, han havde arvet efter Frue Jnger Oxe, havde han for største Delen anvendt paa sit kjere Uranienborg. Dog ikke nok, at han havde tilsat sin Formue; han er endog kommen i 6000 Rd. Gield, men Kongen har været saa naadig, at give ham Løvte paa, at denne Sum skulde blive ham udbetalt. "Mine Studeringer, sagde han, er min Glæde her paa Jorden, og har jeg kun Rolighed til at fortsætte disse, saa er jeg fornøiet. Hoflivet har altid været mig til Byrde. Vor Tids Adelige tænke ikke paa andet end Lystigheder, Æden, Drikken, Spillen, Riden, Jagen, og andre nu brugelige Adelsøvelser. Det Væsen huer mig aldeles ikke. Jeg holder for, at det er Synd, at drive Tiden saa unyttigen bort, og agter derfor, naar Leilighed gives, at gjøre en Udenlandsreise, for at rive mig løs af alle de kjedelige Morskaber, som jeg plages med, hvad enten jeg er i Kjøbenhavn eller i Skaane. Det er Tids nok at vende tilbage til Norden, for at følge de almindelige Exempler, og med Andre at spilde de øvrige Aar paa Skaaler, Hunde og Heste. Min Jver for de astronomiske Videnskabers Opkomst, har rigtig nok forskaffet mig adskillige Uvenner ved Hove, da visse gode Mænd ønske heller, at Vankundighed skal regiere, end at boglige Konster skulle blomstre. Det skal imidlertid ikke afholde mig fra, at gjøre Alt hvad jeg kan til Astronomiens Bedste. Om ogsaa Hoffet er imod mit Foretagende, som jeg haaber at fortjene den sildigste Efterslægts Tak for, skal jeg, om Gud kun forunder mig Rolighed, dog naae mit Maal. Lad dem, som finde Behag deri, længe nok opregne deres Herkomst fra den allerældste Oprindelse og søge Roes i deres Forfædres Bedrifter. Lad dem, som plages af Gierrighed og Ærgjerrighed, hige efter Kongers og Fyrsters Gunst, Rigdom, Liggendefæ og høie Embeder. Lad andre forlyste sig med Drik og Fylderie hele Dage i Rad, og atter Andre fordybe sig i Elskov og Kjerligheds Griller. Lad dem, som have Lyst til at spilde Tid og Penge, forlyste sig med Kort- og Terningspil, eller med at jage Dyr og Harer. Lad dem, som holde det for skjønt, ikkun ride brav, tumle deres Heste, og søge Fornøielse i det de troe, der anstaaer fornemme Folk. Ved disse Øvelser prøves adelig Dyd, og Adelskab udfordret maaskee adelige Gierninger. Jeg misunder dem det sandeligen ikke. Det gjør mig ydermere Ondt, at de, som skulle have Fortrin for Andre, føle Lyst til saadanne Ting, som jeg nægter et kunne have deres Nytte, naar de bruges til Maade. Ogsaa jeg kan, til sin Tid, gjøre det samme, da der ikke udfordres stor Konst dertil. Ogsaa jeg er af fornem Adel. Jeg er født af Braherne og nedstammer paa Mødreneside fra de ældgamle Vilder. Men det rører mig ikke. Hvad vi ikke selv har gjort, men maa hidlede fra vor Herkomst og Forfædre, det kalder jeg ikke vort. Mit Huu staaer til langt større Ting, hvori ypperlig Virksomhed spores. Held den, der paa Jorden agter Himlen over Jorden. Men vee den, der ligesom Fret, foragter det Himmelske, lever, og veed ikke selv at han lever." Lige over for os sad Tage Krabbe, med Fødderne overkors og Haanden under Hagen, og ligesom loe i Skjægget af Tychos forstandige Tale. "Du er en sand Diogenes Con cus", raabte Krabbe. Hvi saa, spurgte Tycho"Fordi du taler, som denne Philosophus i hans Tønde, svarede Krabbe. "Jeg vil ikke ligne dig, sagde Tycho, ved en saa ringe Mand. Du er Julio Cæsari lig. Hvi saa spurgte Krabbe Ligesom Julius Cæsar, svarede Tycho, heller vilde være den første i en Landsby end den anden i Rom, saaledes vil du heller være den Første blandt alle Gjække, end den anden blandt de Vise." Dermed var denne Sag afgjort, og Krabbe tag, fordi han ikke kunde svare. - Vi reiste os nu, og fulgte med Tycho op i Bogtrykkeriet hvor man var i Færd med at sætte og trykke adskillige astronomiske og astrologiske Bøger, blandt andre et Skrift under den Titel: En elementisk og jordisk Astrologia om Luftens Forandring &c. Nu havde vi seet Alt hvad der var at see paa Uranienborg, og vor godmodige Vært fulgte med os hen til den konstige Mølle. Det er egent ligen en Vandmølle, som gjør Papir, maler Korn, og bereder Skind. Den er saa konstig gjort, at et eneste stort Hjul kan udrette disse Ting enten paa eengang, eller hver for sig, efter Behag. Da vi havde seet og beundret dette Konstværk, spadserede vi hen til Fiskeparkerne, hvoraf der nu er 60 her, skjøndt der tilforn aldrig nogen Park saaes her paa Øen. Dammen ere saaledes indrettede, at de kunne forøge og formindske Vandet til Møllen, alt ligesom det behøves. Derpaa gik vi hen til en liden Hasselskov paa den nordre Strandbred. Tycho fortalte os, at han havde ladet opmaale Øen, og at den befandtes at være i Omkreds 8160 Skridt. Klokken begyndte nu at ringe, og det var Tegn til at vi skulde gaae til Bord. Tycho indbød os til at spise hos ham, og De kan let indsee, at vi, som vare dygtige sultne, ikke lode os bede to Gange. Over Bordet var Tycho temmelig munter, og talte meget om sine Sieldenheder. Han sagde, at det kostbareste Stykke han eier, er en Mercurius, støbt i Messing efter en Antik i Rom, som er saa konstigen indrettet, at den kan gaae omkring af sig selv. Han tog nu Pocalen og vilde drikke vor Skaal, men i det samme fik jeg et Stød i Siden, hvorved jeg blev saa fortumlet, at det forekom mig, som jeg sank lige ned i Jorden. Men i det jeg gned mine Øine, mærkede jeg, at jeg ikke befandt mig paa Hveen eller Uranienborg, men - paa Dampskibet Caledonia, lige uden for Hveen. Da jeg var kommet lidt til mig selv igjen, fortalte cen af mine Reisefæller mig, at jeg strax uden for Trekroner var bleven søsyg og derpaa faldet i Sovn; men at jeg havde snorket hele Tiden, og at vi nu skulle landsættes paa Hveen. Jeg gik i Land med de Andre, men af ingen Uranienborg, ingen Tycho, ingen Longomontanus var her at see. Alt hvad jeg kunde opdage, var en Plads med endeel Steenbrækker, hvor man fortalte mig at Uranienborg engang havde staaet. Neppe havde jeg seet mig omkring her en halv Time, førend der kom Bud fra Dampskibet, at vi skulde begive os ombord, da man agtede at seile.