Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1829-02-09
Ved Udnævnelsen af Pairskammerets Sekretairer havde Fyrst Polignac kun - een Stemme, og blandt de 7 Medlemmer af Kommissionen, som skal gjøre Udkast til Adressen, er Hertugen af Brissac, Marquis Marbois og Baron Pasquier. J de Deputeredes Kammer har Man alt valgt, Præsidenter og Sekretairer til de 9 Bureaux. Ældste Præsidenten Labbey de Pompierres havde det Uheld, at glemme Eedsformularen, idet han vilde foresige en af de nye Præsidentere samme; men nogle Spottegjøge, som loe derover, fik den fortjente Korrer: "Mine Herrer, naar Man er 78 Aar gammel, staaer Hukommelsen os ikke altid bi De fem til Kammerets Præsident foreslaaede Kandidater vare: Royer Collard, Casimir Perier, de Berbis, Sebastiani og Delalot, af hvilke Hs. Majestæt atter har valgt Royer Collard. Ved disse foreløbige Operationer har Overvægten altsaa været paa de Konstitutionelles Side, (Skade, at den Benævnelse ikke er synonym med Deputeret.). Kave; havde i Aar kun 90 Stemmer til Præsident. Ved Valget af de 4 Vicepræsidenter havde St. Aulaire og Girod (ogsaa Begge af venstre Side) den absolute Majoritet. Den frisindede Hr. Constant synes mindre heldig, da han kun havde een Stemme til Præsident og 83 til Vicepræsident. Journalerne kappes om, hver at faae Noget sagt om Crontalen. Handelsjournalen glæder sig over, at den var aabenhjertig og frie for Tvetydigheder. "Konge og Folk synes endelig at forstaae hinanden. Fremfor Alt fandt Kongens Tillid til Folkets Fornuft det hjerteligste bifald. Kourerens Glæde er saa meget større, som de foregaaende Rygter ikke havde forberedet Gemytterne paa slig en Tale. Journal des Debats venter, at det bifald, Talen fandt i Kamrene, vil gjenlyde over hele Frankerig. Konstitutionel følger Talen Punkt for Punkt, og bemærker angaaende Tausheden om Portugal, at den vækker Bekymring. Jkke at tale eet Ord om en Cronrøver, eller den unge Dronning Maria, eller en Meeneeder for al Verdens Øine, kan vel endnu ikke kaldes nogen Legitimation af Usurpationen; men havde det ikke anstaaet en legitim, sin Eed tro Fyrstes, den første konstitutionelle Monarks Ministre, at protestere imod en Handling, som ikke mindre nedbryder Kronens Rettigheder end Folkets Frihed?" Efter endnu nogle bemærkninger slutter den med! "Monarken har talt; det tilkommer nu Ministrene at handle." Gazettens bittre Skumlerier, revses ogsaa af Messager, idet den mindes om, at det netop var den selv og Konsorter, som under det forrige Ministerium erklærede det for Majestætsforbrydelse, at kritisere Kongens Ord (men andre Tider andre Skikke!). Selv den Londonner Koureer udbryder i Lovtale over bemeldte Tale, skjøndt den ikke kan bare sig for at regne Frankerig, det til Lykke, at det har efterlignet den brittiske Forfatning! Times beklager sig derimod over, at de Franske ikke skjønnede bedre paa deres eget Gavn, og fik Fyrst Polignac til Udenrigsminister, hvorved Engelland (siger den) vel havde mistet en almeenagtet Repræsentant ved Hoffet; men igjen faaet en oprigtig Den af dets Magt og Jndflydelse i det franske Ministerium, saa vidt (hvor uinteresseret.) det kunde bestaae med Frankerigs Jnteresse." Et andet engelsk Blad taler ligefrem om en fælleds Jntrigue imellem Ultra erne ved begge Hoffer, som gik ud paa at fortrænge Liberalerne af det franske Kabinet; men uagtet to høie Damer, i Paris ogsaa havde interesseret sig derfor, var Planen, strandet,