Jyllandsposten, 1841-09-03
Dette Lovbud kan imidlertid ikke udstrækkes til andre end de i Artiklen nævnte Personer, uden i alt Fald til saadanne Slægtskabs= og Svogerskabsforhold, der ere aldeles lige i Nærhed med de i Artiklen nævnte f. Ex. Forældre, hvilke Ord ogsaa er tilføiet i Parallel=Artiklen i norske Lov. J en mellem nogle Bønder, verserende Sag havde en Person saaledes nægtet at aflægge Vidnesbyrd, fordi han var Søstersøn til en Person, imod hvem han skulde føres som Vidne. Underretten gav hans Protest Medhold, hvorimod Overretten fandt den ubeføiet, da Artiklen ikke taalte en saa fjern Udvidelse, og paalagde ham at aflægge Vidnesbyrd. Som Eier af en fast Eiendom ansees ifølge Lovgivningens Bestemmelser kun den, der har erholdt Skjøde paa Eiendommen meddeelt. Enhver foregaaende Bestemmelse om eller erhvervet Ret til Skjødes Udstedelse er saaledes ikke tilstrækkelig til at paalægge Vedkommende Forpligtelser, der ere bestemte at skulle paa hvile Eieren. Bomforpagter Holst var ved Auction bleven Høistbydende paa en Eiendom i Raadmandsmarken udenfor Kbhvn., blandt andet paa det Vilkaar, at Kjøberen foruden Kjøbesummen skulde udrede den Recognition, der af enhver ny Eier af Eiendommen ifølge de ældre Adkomster skal erlægges til Kjøbenhavns Magistrat. Uden selv at modtage Auctionsskjøde, overdrog han ved Transport til Capt. Schougaard al den Ret, som tilkom ham i Medfør af Hammerslaget og altsaa ogsaa Rettighed til af Auctionsdirecteuren at erholde Skjøde udstedt paa Eiendommen. Da Skjødet blev indleveret til Paategning til Kjøbenhavns Magistrat, vægrede den sig for at tilbagelevere Skjødet med Paategning, førend saavel Holst som Schougaard havde betalt den omtalte Recognition. Da Sagen kom ind for Retten, antog denne, at Recognitionen kun kunde fordres af den Kjøber, der virkelig blev Eier af Eiendommen, hvilket ene maatte antages at være Tilfældet med Schougaard, da Holst ved Hammerslaget kun havde erhvervet Ret til at erholde Auctionsskjøde og derved bliver Eier af Eiendommen, hvilken Ret han, uden virkeligt at blive Eier, havde overdraget til Schougaard, der saaledes ene kunde antages at være bleven Eier. At Udstederen af et Gieldsbrev selv er i Besiddelse af Gieldsbrevet og paastaaer, at det er betalt, indeholder ikke tilstrækkeligt Beviis for denne Paastand, naar den, til hvem det er udstedt, nægter det, og ingen andre Omstændigheder bestyrke det. J et Tilfælde, hvor Creditor var død, og Debitor, der selv var i Besiddelse af en af ham udstedt, men ikke tinglæst, Panteobligation, paastod, at den i samme indeholdte Gield var afgjort, har Overretten gjort Sagen afhængig af, hvorvidt Debitor med sin corporlige Ed torde bekræfte, at det i hans Besiddelse værende Gieldsbrev var betalt til den Person, til hvem det var udstedt. Plac. af 4de Novbr. 1830 bestemmer, at ingen Uvedkommende maa under en Mulct af 50 Lod Sølv passere den kgl. Vildtbane eller nogen Andens Jagtdistrict med Skydetøi, med mindre Laasen er fraskruet Bøssen, hvilken Bestemmelse er optaget i den 30te §. i den nye Jagtforordning af 20de Mai 1840, dog saaledes at Mulcten er bestemt til 10 Rbd. Under en ved Overretten paadømt Sag var det oplyst, at en Person ved Navn Anders Pedersen Skytte havde passeret Frederiksgave Jagtdistrict forsynet med Bøsse, af hvilken han dog paastod, at Laasen var fraskruet. Det blev derfor underkastet Qvæstion, hvem det maatte antages, at Beviisbyrden paalaae, for at Laasen havde været afskruet, enten Jndstævnte, der paastod det, eller Forvalteren paa fornævnte Gods, der havde anlagt Sag imod ham, men nægtede det. Overretten antog, at det maatte være Jndstævntes Sag; thi da den ovennævnte Placat bestemmer, at det under den i samme angivne Straf skal være formeent enhver Uvedkommende at passere nogen Andens Jagtdistrict med Skydetøi, med mindre Laasen er fraskruet Bøssen, saa maa det være Jndstævntes Sag at bevise, at den Betingelse har fundet Sted, hvortil hans Adgang til at passere vedkommende Jagtdistrict var bundet. Da nu Jndstævnte, der forøvrigt efter Skovrider Hansens og Huusmand Peder Pedersens edelige Forklaring ikke efter Opfordring af førstnævnte, som havde antruffet og forfulgt ham, vilde staae stille, men løb bort, uden at Hansen, kunde indhente ham, ikke har præsteret det fornævnte Beviis, blev han anseet med den ovenanførte Mulct. Markedet ved Ulskjær.