Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-10-02
"Det tydskedanske Spørgsmaal antager en stedse alvorligere Charakteer, hedder det i Eisenbahnzeltung". Paa den ene Side optræde de ikketydske Stormagter paa det Bestemteste mod de tydske Bestræbelser; Keiseren af Rusland opgiver sine eventuelle Rettigheder paa Slesvig=Holsteen og understøtter Kongen af Danmarks aabne Brev, fordi det ganske egner sig til, at nedslaae de Tydskes revolutionaire Bevægelser; Frankrig har foreslaaet de andre fire Stormagter en fælles Raadslagning angaaende det danske Successionsspørgsmaal, dog under den Forudsætning, at de tydske Provindser blive ved Danmark, ihvorledes end Beslutningen falder ud; England bryder aldeles Staven overde tydske Bestræbelser. Disse tre Stormagter ere altsaa enige i, at Tydskland maa svækkes, og det er ikke vanskeligt at forudsige, hvad Udfald den af Frankrig foreslaaede Raadslagning vilde faae. - Paa den anden Side have de tydske Stormagter, saavelsom Baiern og Baden, paa en umiskjendelig Maade lagte for Dagen, at de ville beskytte Holsteen i alle dets Rettigheder, og da Holsteen seer en væsentlig Rettighed i sin Forening med Slesvig, saa er det ogsaa dette Hertugdømme, der maa beskyttes. Østerrige vil forsvare Tydsklands Jntegritet mod ethvert Angreb, Preussen har i den Pr. Allgem. Zig, temmelig officielt kundgjort det samme; Baden har i sine Kamre udtalt sin Mening; men Jngen er optraadt saa afgjørende, som Kongen af Baiern. Han har ladet sig forelægge den Adresse, Byerne Dinkelsbühl og Wassertrubingen have afsendt til Slesvig=Holstenerne, og derpaa, i en Haandskrivelse, yttret sig saaledes: "Jeg har modtaget den Tilskrift, som er sendt mig med talrige Underskrifter af Borgere i mine Stæder Dinkelsbühl og Wassertrubingen angaaende Forholdene i Hertugdømmerne SchleswigHolstein. Den Tænkemaade, som udtaler sig deri, har glædet mig saameget inderligere, som jeg al min Levetid har været tydsk i Hu. Den er et talende Vidnesbyrd om de Underskrevnes Troskab mod vort store fælles Fædreland, om en Troskab, som det er alle Tydskes hellige Pligt, ikke at svige. Idet jeg, under Forsikkringen om min kongelige Hyldest og Naade, giver Forfatterne og Underskriverne af berørte Skrift dette Svar, forbliver jeg deres velbevaagne Konge Ludwig." De andre tydske Magter ville sikkert ikke blive tilbage, naar det er Tid at handle. Og at denne Tid vil komme, er næsten troligt. Tør man slutte fra Tonen i de vigtigste Journaler, saa forestaae alvorlige Begivenheder. J Augsb. allg. Zig, hedder det fra Frankfurt bl. A.: "Tydskland vil ikke tillade, at Hertugdømmerne vorde danske, men det tydske Folk er rede, at reise sig som een Mand med Vaaben i Haanden og at føre Krig med enhver Magt, som vil antaste dets gode Ret. Tydskland er fredelskende og afskyer at drage Sværdet for en slet Sag; men det vil Krig, Krig indtil Blodet, for Danmark skal kalde et Spand tydsk Land Sit. De tydske Fyrster vide og føle dette, og de ville høre denne Røst. Jkke Een vil vorde forladt af sit Folk i denne Kamp; ikke Een vil forlade det. Schwarzwaldernes Adresse til Schleswig=Hol steinerne kan maaskee, som et Non plus ultra af Svulst, more vore Læsere. Den lyder saaledes: "Dyrebare Brødre! Fra alle vort Fædrelands Egne tilstrømme Eder Hjerteudgydelser, baarne af den Bevidsthed, at een Moder har det os, Germania, den Eegombruste! Hendes Sønner fjern og nær tilraabe Eder, holder Stand, naar det gjælder at knuse fremmed Overmod Velan! Ogsaa vi lade vore Blikke og Ønsker sværme ud over vore granbevoxede Høider, og i Aanden seile vi modigt over Schwarzwalds duftig blaae Vover til det store, herlige Fædrelands havbeskyllede Strande, hvor Smerte og Sorg over lidt Krænkelse, men ogsaa hellig Begeistring, har grebet Gemytterne. Denne Begeistrings kraftige Susen fandt et Scho ogsaa i vort Bryst; vi ere belavede paa, at træde ind i det betrængte Broderfolks Rækker, hvis de Fremmedes Anmasselse skulde gaae over til Vold. Holder høit i Veiret Germania's Banner, at dets Glands i Solens Guld kan overstraale Bjerg og Dale, og fra Nord og Syd, fra Øst og Vest, kalde dets troe Sønner til Kamp med Aandens Vaaben, og, om behøves, med det blanke Sværd, for det truede Fædreland, Gud befalet, J. Brødre!"