Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1820-12-19
(Af Jversens Avis.) Odense, 12 Decbr. J disse besynderlige Tider vi levei, hvor man saa gjerne fæster Lid til alt hvad der er vidunderligt, hør ogsaa Odense udbredt sig et Rygte om en 12 Ades Dreng i Bullerup, som siden Pindsedag hverken skal have nydt det ringeste Vandt eller Sørt, og heller ingen legemlig Afgang, havt i nogen Maade o. s. v. Dette foranledigede ver opmærksomme Stiftsphysicus Hr. Justitsraad og Raader Boyrsen, at tage derud med vedkommende Herredfoged, for at undersøge Tingen, og som man nu hører, skal Resultatet være, at der ingen Tvivlet om, at Drengen jo er jyg; men at han forresten ser uforfalden ud af Ansigt, gjør Sagnet om hans lange Fasten noget usandsynligt. Moderen skal have udsagt (som hun vilde bedige, at da Drengen ved Hellig Krekongers Tid havde værk ude at vande Heste, klogede han over Jldebefindende indtil Kyndelmisse. Fra den Tid maatte han søge Sengen, Appetiten tabtes, og siden Pindsedag nod han intet andet end af og til en Taar Vand. J Førstningen af Sygdommen læste han i gudelige Bøger; men siden St. Hansdag har han ikke aabnet Øinene, taler ikke mere og nyder nu slet intet, dog har han hver anden eller tredie Dag nogen Afgang af Urin, som han tilkjendegiver ved at banke paa Dynen. Om Natten sover han tolig Briftophysicus lod Drengens sammenklemte Kænder opvriste, og helde noget Øl i ham af en Theekop, som han ogsaa sank, men deres ter gebærdede sig liig dem der hove Vandskræk, Man forsøgte at reise ham op i Genzen, men han formaaede ikke at staae paa Benene, Moderen vilde ikke antage det velgjørende Tilbud, at faae ham bragt til Hospitaler i Odense, for at for og hans Helbredelse. Stiftsphysicus har nu ved Jndberetning til Stiftsbefalingsmanden foreslaaet det samme, for at forsøge hans Helbredelse og for at have ham under paalidrig Tilsyn, til Sandhedens Opdagelse. (Fortsat, see forrige No.) Siger man nu Ja i Aar kan sagtens Bonden betale, siden han høstre - den inddrømmede – Tre diedeel mere. Er der derfor Sandhed, For af kunne bevise den Yttring, maatte man have angivet Prisernes Forhold fra 1819 til 1820, og godtgjort, at Landmanden ikke 1819 var i Underballance hvil ket baade Amtstuerne og Godsejerne kunne bevidne. Men desuden beregnet Forskjellen i Kornets Vægt lagt dretil den ved ustadigt Hostveirligt foraarsagede større Bekostning ved Kornets Bjergning, samt større Tæeskelve med videre, og tænkt paa, at Skatterne lignes efter foregaaende Aars Priser, og at Landmendens mangehaande Udgivter og Byrder direkte eller inddirekte flyde fra samme Kilde. Ja burde man ikke tænkt paa alle dem, der have Renter at yde ja og derpaa, at Driviskapital ikke er at erholde for dem, der trænge saa høilig dertil, hvis de skulle kunne bringe deres Eiendomme al pari med Andres, Som den, der er Forpagter og tillige eier og driver en Bondegaard, som den, der i flere Aar har været Tiendetager og for hvem Andres Liendelister og Jorøbrugindtægter har været at see, som den, der i mange Aar har kjendt og beregnet Jordegodsers Værd, tør jeg frimodigen jo meræde og for yndige paastaae, at Dormorks Landbrugere i Aar ikke kunne ballancere deres Udgivter med deres Jndtægter. Og alligevel har Regjeringen veldædig viselig ved Tilbud af forrige Aars Kapitelstaxt modtaget saameget Korn, som omtrent kan foldere det halve Aars Skatter. – En Foranstaltning uden hvilken Kornpriserne sandsynlig vore funkne en Trediedeel af det de ere. - Men ogsaa herved maa gjøres Fradrag Kornet skal leveres renset vel og til en vis Vægt, hvorved man kan antage, at saaledes 9 a 10 Skpr. sædvanligt Korn udfordres til en Tønde. Jngen Klage reises med Grund over denne fordrede Kornets bedre Egenskab; thi betales 26 Mk. 2 s. S. og T. for en Tønde Rug, naar Rugen olmindelig betales med 16 a 18 Mk., bør den da ei være bedre, Eller er det ikke god Betaling, at f. Ex. for 10 Skpr. erlægges 26 Mk. 2 s. Herved lægges atter Mærke, til, hvad Priserne vilde blevet, om denne Mængde Korn skulde været ført til Torv for at betale sidste Halvaars Skatter.