Almuevennen, 1843-02-15
Andragendet var indsendt af Sogneforstanderskabet for Jyllinge og Gundsømagle, og læses i Nr. 38 af "Almuevennen" for f. A. Det gaaer ud paa at Selsøe Godses Eier udleier 14 Huusmænds-Lodder mod aarlig Opsigelse, og det formeentlig tvertimod retlig og lovlig oprettede Documenter. Sagen var af Huusmændene selv ved Sognefoged P. Hansen indbragt for den sidste roeskildske Stænderforsamling, men blev der afviist paa Grund af en Mangel i Formen, fornemmelig ved to Aristoraters, Castenschjolds og Moltkes Protest. Vi udtalte ved Andragendets Meddelelse det Ønske, at Amtsraadet ikke ogsaa vilde søger at opdage en eller anden mulig Mangel i Formen, for dermed at kunne skyde Sagen fra sig, men at det derimod med Alvor og Kraft vilde tage sig af den, og vi haabede dette, da der var tre os bekjendte frisindede og dygtige Bondevenner i Raadet, nemlig de Stænderdeputerede, Sognefogderne Petersen og P. Hansen samt Fabriqueur Madsen, men Læserne vil nu i det med Nr. 5 udkomne Følgeblad, under 24de Post i Roeskilde Amtsraads Forhandlinger, have bragt i Erfaring, at 4 af Amtsraadets Medlemmer vare for og 4 imod at tage Sagen under Behandling. Hvem de 4 vare der stemte for Sagen, kan man intet Øieblik være i Uvished om, naar man veed, at Sagen netop er een af dem, hvorom der allerede nu kjæmpes og endmere i den nærmeste Fremtid vil blive kjæmpet mellem Godseiere og Bønder, med al den Kraft og Udholdenhed det er muligt fra begge Sider at opbyde; de ovennævnte 3 Mænd, samt Pastor, Consistorialraad Qvistgaard ere valgte af Bønderne; Stiftamtmanden, Grev Knuth, er Adelsmand og Aristorat, Kammerjunker, Ritmester Haffner og Kammerherre, Grev Scheel ere valgte af Aristoraterne, og Provst Mellerup er valgt af Cancelliet; her ere følgelig 4 mod 4, men – i dette Fald tæller Stiftamtmandens Stemme for 2, og Aristocraterne har Seieren vunden! – Det er imidlertid endnu ikke saameget Sagens Afviisning, som Maaden hvorpaa den skeete, der fortjener den alvorligste Misbilligelse. Andragendet havde nemlig ikke forud circuleret blandt Raadets Medlemmer, der følgelig ikke kjendte mere til samme end hvad Formanden fandt for godt at meddele dem ved Sagens Foretagelse, og paa hans Yttring, at derved var Jntet at gjøre, stemte hine tre Herrer for dens Afviisning, uden selv at overbevise sig om dens Beskaffenhed; Sagen. forelægges Raadet, men hine tre Mænd troe at kunne forsvare, som Lemmer af dette Raad, at fritage sig for selv at undersøge den, unddrage sig den Uleilighed at forskaffe sig en selvstændig Mening om den, og alene efter et andet Medlems Formening stemme for dens Afviisning. Formanden kan mueligen være besjælet af den meest upartiske og redelige Villie til at fremstille Sagen i sin sande Skikkelse, men hvem borger for at ikke een eller anden Omstændighed kan være undgaaet hans Opmærksomhed, eller at Sagen kunde sees fra meere end ren Side, og i alt Fald er Amtsraadet, saalidet som vore øvrige Communalbestyrelser, organiserede for at dets Medlemmer skulle iblinde slutte sig til Amtmanden eller andre Autoriteter, men tvertimod for at fremkalde en fleersidig Undersøgelse og Bedømmelse af de dem underlagte Sager. Dette Andragende var rettet imod en Godseier og angik hans Forhold til sine Huusmænd, det vidste hine Aristorater; de vidste altsaa det var en af de Sager, der for Tiden ere Tvistens Æbler, een af de Sager, hvorpaa den offentlige Mening isærdeleshed er opmærksom, og derfor maatte det heller ikke tillades, at det Offentlige kom til Kundskab om, med hvilket Stemmetal Sagen afvistes; man seer Sagens Vigtighed var dem bevidst. Den offentlige Mening er en mægtig Magt, og den dømmer upartisk, dens Dom tør Jngen byde Trods, og derfor vilde man ikke tillade at den blev sat istand til at kunne dømme; det maatte ikke i den offentlige Beretning anføres, at 4 Stemmer vare for og 4 imod at Sagen toges under Behandling, men da det vedblivende fordredes fra den anden Side, og der altsaa ogsaa maatte afstemmes derom, fik dog Offentlighedens Venner Overvægten. Saaledes endtes Kampen paa dette Sted, og saaledes vil den vistnok endes paa mange flere Steder, men ethvert nyt Nederlag Bondens Sag tilføies, vil kun oplive denne til at samle flere Kræfter til Kampens Førelse, tilegne sig større aandig Dygtighed, og slutte sig tættere til sine Medbrødre, og jo meere dette skeer jo mere skal hans Sag vinde Fremgang, trods alle forældede Privilegier og Forrettigheder, Undertrykkelser og Vilkaarligheder. Overtroe.