Københavns Adresseavis, 1765-01-09
Anmærkninger. I Adresse=Contoirs Avisen Num. 139 a læses en liden Afhandling om Giøgen. Om Sagen og findes anderledes det Land, paa et Sted, end paa et andet, overlades til Fornuftigeres Eftertanke. Jeg vil allene anføre det, som jeg med andre har seet. Da jeg af en Hendelse fandt en Fuglerede, hvorudi var 5 Eg, og ved nøye Betragtning var det ene større end de andre, hvorover jeg gjorde mig ey nogen synderlig Betænkning. Men nogen Tid derefter blev jeg ikke vaer mercentet, som gav mig de Tanker, at Fuglene, ved alt formegen Urolighed, havde forladt Reden, som ofte skeer; men som Reden var i en Have, hvor jeg daglig kom, fandt jeg Fuglen stedse paa Reden, og holdt mig nogen Tid derfra; og da jeg kom igien, havde den alt udlagt en Unge; da faldt jeg paa de Tanter, (som rimeligt,) at det maatte være en Giøgelinge, og at den gamle Giøg havde kastet de andre 4 Eg af Reden. Jeg viiste adskillige den, som med Beundring, la til deres store Fornøyelse, ansaae den liden Fugl at tilføre den store Unge Føde; men da den var bleven færdig til at styve, klippede jeg den ene Vinge paa den, hvorover den maatte blive liggende i Reden, indtil Vingen voxte ud igien, da den omsider fley. Aaret derefter sandt jeg ligeledes en Rede, hvorudi det ene Eg ogsaa var større end de andre. Jeg passede derover meget neye paa, for at vide, hvem der kastede Eggene af Reden; men forgieves, da Engene denne gang bleve liggendes; og da de vare udlagte, sandt jeg alle Unger udkastede af Reden, liggendes døde neden under paa Jorden, og den store Unge ene at rigge i Reden. Spørges nu Hvem kastede Ungerne af Reden den første gang, og Eggene den anden gang? Eiter mine og fleres Tanker maa det have været Gjøgen selv; saa det, som i Num. 139 er meldt, synes at være ugrundet, da man i Foraaret, naar han igien kommer for, at lade sig høre, seer den liden Fugl, som har opfødt ham, at kunde tiende ham, og at flyve efter ham. Dog maa ey tænkes, at jeg herved søger at igiendrive den forrige Notification; men allene fremsetter dette, at deraf kand udvælges det rimeligste. Tanker og Forslaget til en Qvæg=Asseurance=Casse. (Af et Brev fra det Slesvigske). (See No. 140.) Det lader, som Forfatteren af Forslaget boer i en Stad, og er fremmet for Landvæsenet, siden han skriver mere speculativisk, end practisk. Saadan en Asseurance Casse skulde vel i sig selv være god og nyttig; men den maa blive vilkaarlig. Velgierninger maa ingen paatvinges. De mister da deres Behagelighed, og opvekker en misundelig Murken, saa snart Tvang kommer dertil. Menneskene ere af Naturen egennyttige. De kommer nok af sig selv, saa snart de finder deres Nytte ved en Anstalt. Det maa altsaa staae i enhvers eget Behag og Frivillie, enten han vil lade sig indskrive i bemeldte Societet eller ey. Den almindelige Nytte af en tvungen General Asseurance Casse er i bemeldte Fald heller ikke saa stor, som Forfatteren mueligt maatte mene. Den største Deel af Jndvaanerne, endog i det beste Rige og Land, er fattig eller slet bemidlet. Og disse ere dog de allernyttigste Borgere i en Stat, hvorpaa dens Anseelse er grundet, efterdi de ved deres tunge og besværlige Haandgierninger nærer de øvrige, og giver en blomstrende Stat sit Liv. Men saadanne Folk forhverver ikkun daglig med deres sure Sved saa meget, som de net op hver Dag med Hustru og Børn kand fortære. Og disse gode, ærlige, brugelige og nyttige Landets Piller skal endda, foruden deres daglige Byrde, see sig tvungen til, og det næsten paa det Uvisse, at betale aarlig 1 Rdlr. til Cassen, tilligem Anbestemt angivne Procenter, Hvor mange Sukke skulde man ikke derved udpresse? Lever deres Qvæg, saa saa har de med deres store Tab lagt Penge til Skatten, som de Rige allene best skulde nytte Døer deres Qvæg, saa kand dervel og derfor vente sig igien respective 10 eller 20 Rdlr. Men fraregner de alle de Bekostninger, hvormed de ved Tilskuddene allerede har tilkjøbt sig disse respective 10 eller 20 Rdlr., saa torde de ofte have lidet i Saldo. De kunde heller ikke i den Tid maaskee faae nogen Malkekoe derfor igien Forsikrings=Cassen kand være god nok, naar Tvangen maa blive derfra.