Politivennen, 1799-01-01
Slet Politi i Købstaden i Sælland. Hr. Politiven! For nogle Dage siden var jeg Vidne til en Tildragelse, der synes at kunne tjene til Oplysning om hvorvidt Politiet er berettiget til at uddele Stokkeprygl. Tvende Grøvtgravere fra Holsten, der havde Arbejd i Nærheden af en lille Købstad, sadde Eftermiddagen for Kristihimmelfartsdag i en Købmands Skjænkestue og drak Brændeviin, for ikke at kedes over at de maatte vente paa nogle af deres Kammerater, der havde noget at forrette andensteds i Byen. Uvante til stærk Drik, bleve de snart tunge i Hovedet, og man vilde ikke skjænke mere for demt. En Naboe, der var Politibetjent i Byen kom ind, fik Dem ud paa Gaden, og derfra ind i sit Hus, hvor de atter drak stærk Drik han lod hente til dem, hvorved Perialen gik over til den sande Fuldskab. Om Betalingen opstod Uenighed imellem de Drukne og en ædrue Kammerad, som kom til, og Slagsnaal begyndtes, hvori Verten Politibetjenten tog Parti derved, at han vilde kaste de Drukne ud af Huset. Tumult rejstes. Den anden Byens Politibetjent kom til og istedetfor at tage fornødent Mandskab blandt Borgerne til Hielp for at binde de fulde, blinde og uvane Mennesker, indlode de sig i ordentligt Slagsmaal med dem, og slog dem, hvis Hoved stedse var for tungt, ofte i Rendestenen. Byfogden sendte, saasnart han fik Underretningen, sin Fuldmægtig, der ogsaa, i det han kom, greb fat i de Drukne uden at æske Hielp, og disse forvildede Mennesker forsvarede sig det bedste de kunde, siden de ingen af Politiet kjendte, eller kunde kjende af et par lappede Frakker. Endeligen indfandt Byfogden sig, og efter at en Mængde Stokkeprygl uden Nytte vare tildelte de Fulde, og de ikke mere kunde staae paa Benene, toges de først fat og slæbtes til Raadstuen langs ad Gaden, alt som de enten faldt, ikke vilde eller kunde gaae, bleve de af Byfogden smurte med en Stok, den de dog slet ikke kunde fornemme. Om Fredag Morgen bleve de forhørte. Politibetjenten, i hvis Hus Opløbet skede, gjorde ingen Paastand mod dem i nogen Maade. De vedtoge godvillig, for at slippe Arrest, den de med videre truedes med, at betale hver 3 Rdlr., og tilstode at de intet havde at klage over Politiets Medfart, siden det dlev dem betydet, at hvis de ikke vare tilfreds dermed, maatte Arrest og Søgsmaal vedblive. De erklærede, at de intet kunde erindre af det Forefaldne; kun erfarede de ved Opvaagningen i Arresten, at Klæderne vare tilsølede, Hovedet forstødt, samt en Haand slemt forslaaet. Under Forhøret skulle de have viist sig saa anstændige og brave, at man ikke nogensinde ved Arrestanteres Forhør, har truffet sligt. Deres Kammerader, der misbilligede ganske deres Fuldskab, bevidnede om dem, at de ingensinde tilsorn havdegjort sig skyldige deri, eller foraarsaget offentlig Rolighed forstyrret. Spørgsmaal bliver nu efter alt dette: Om de burde betale mere end hver 1 Rdlr. og 24 Sk. for Arresten? Dette er Kjøbenhavns Taxt. Havde Politiet, forsynet med Kjendemærke som Politi, taget nødvendigt Mandskab med, ja endog Reb for at binde disse fulde Mennesker, da havde de vist ingen ømme Hoveder eller forslaaede Hænder havt at vaande sig ved. Havde man bundet dem paa en Stige, da de dog ikke kunde gaae af Fuldskab, da havde de været befriede fra de idelige Stød Faldene maatte foraarsage dem, og som lettetig kunde skildt dem ved deres Førlighed og Legemsbekvemhed til ved Arbejde siden at ernære sig, og Politimesteren kunde sparet sin Arm for under Marschen til Arresten at uddele saa hyppige Prygl, der ingen Virkning havde eller kunde have, og som saa let ved et urigtigt Træf i Hovedet kunde berøvet dem Livet, var det endog blot en Hasselkæp. Var 2 Nætters Arrest og 1 Rdlr, 24 Sk. ikke Straf nok for Fuldskab? Bør menneskelig Elendighed ikke hellere formindskes, end ved uforsigtige Midler let forstørres. Hilsen og Respekt. X Y Z