Norske Intelligenssedler, 1810-02-06
Rotnæs den 16de April. Lowzow. Altsaa Fienden lige over for mig - Fienden i min høire Flanke- og Fienden i Ryggen; paa hvilken Punct var da min Person nu meest fornøden, Fra alle Poster sendte man mig Rapporter, og overalt ventede man mine befalinger. Som den der commandeerte en Chef, og til hvem Dispositionerne og alle Forsvarsanstalter i den hele Egn var overdraget, var jeg heller ikke forbunden til nogen bestemt Post, men meget meer at see alle Poster forsvarede - at gjøre Fienden ethvert Trin stridig - og dette har jeg lykkelig gjort - Fienden vovede ikke, uagtet hans store Overmagt, at gjøre et Skridt fremad, og hans betydelige Tab af Døde og Saarede, gjorde at han, som bekjendt, fra det samme Øieblik, maatte opgive sine offensive Planer, og blot gaae forsvarviis tilværks. Hvad den Post ihenseende min Afsked angaaer, da har jeg blot at henvise til Hans Kongelige Majestæts bekjendtgjordte Parolbefalinger, og til de offentlige Tidender, der vise at jeg efter min allerunderdanigste Ansøgning i Naade er afskediget som Generalmajor med Vartpenge - altsaa af fri Villie, og uden nogen anden Bevæggrund, end just fordi jeg ønskede det. Hvad flere lignende Fortællinger angaaer, saasom: at min Brigade skulle have bestaaet af 6000 Mand - istedetfor at den kun paa Stedet bestod af et 3 pundigt Fodbatterie - en Grenadeer bataillon, og 3 Jnfanterie Compagnier, - thi den øvrige Deel af Brigaden, nemlig: den halve, stod paa den Tid under den con manderende Generalspecielle befaling, ti Mile fra mig i Høland Saa og, at da disse Tropper i Assairen skulle have forskudt deres medhavende Patroner, men som kjekke Folk ville vedblevet Striden, og desaarsag anholdt hos mig om mere Ammunition, jeg da deels skulle have nægtet samme, og deels ei kundet finde Nøglen til Arsenalet m.v., da har jeg for megen Ære for den tænkende Deel af Publicum til at jeg skulle tillade mig kun et Øieblik at gjendrive deslige Usselbeder!! Hvo kan ved dette Sted fraholde sig at tænke tilbage paa hvad Cicero ved en lignende Leilighed siger: Calumniare Audacter semper aliqvid hæret." Det hænger altid noget ved, naar man kun paa en dristig Maade bagvasker. Mine Tropper vare unge og i Krig erfarne, men de vare brave Jngen af den havde nogen Tid løsnet et Skud imod en Fiende, men de vare kjekke og modige - de fortjente derfore den Ære, som var dem forbeholden, at stride imod Sverrigs udvalgteste Tropper, anførte af den høistbefalende fiendtlige General - og at staae i Rigets Aarbøger som de første, hvilke i denne Krig aabnede den mordiske Kardetskild, og høstede de første blodige Laurbær, imellem de lynildsvangre, og tordenbragende norske Klipper; - Staae frem hvo som tør - at nægte dette ! Saaledes maae jeg da nu overlade til enhver at vedblive eller frafalde sine mere eller mindre ufordeelagtige Domme i Anledning det her omhandlede fiendtlige Anfald, og det fra min Side af holdte Forsvar! Min militaire Bane har jeg sluttet, med den Overbeviisning, at have handlet efter Pligt og Samvittighed, og at jeg i min lange Tjenestetid, (55 Aar), i Krig og Fred, efter Evne har søgt at gavne Staten og Standen; og dette vil Efterverden vel endog ei kunne nægte mig, saafremt man ei vil lukke Øien og Øren til, for hine høittalende Virksomhedens Mindemærker - hvilke - som jeg haaber - har gergadet min Stand til lige saa megen Liv - Lyst - og Hæder, som Menneskeheden til umiskiendelig Held, under de seneste trængselsfulde Dage. For de enkelte Mennesker, hvis Løsen er Misundelse - Utaknemmelighed - Had - og Avind, og, som disse Grundsætninger troe, har udbasuneret Fortællinger allevegne til min Fornærmelse ere disse Linier ikke skrevne; de ere at beklage - men staae ikke til at omvende, og det er blot med Hensyn til disse Elendige, at jeg slutter med hiin store Monarks Udladelser: Quand la Vertu par sa Victoire de la Justice eft le garant un honnet homme se falt Gloire detre accuse par un mechant. Le Philosophe de Sans Souci.