Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1824-05-07
Den Gjenstand, som for Øieblikket tiltrækker sig udeelt Opmærksomhed, er Lovforslaget om Rentenedsættelsen, og i de Deputeredes Kammer høre Forhandlingerne derom, til Dagens Orden. J den Tale, hvormed Hr. de laBourdonnaye, som Ordfører for Oppositionen af høire, Side, den 24 April aabnede Debatterne, bestred han den Fordom, som om det kunde falde Emigranterne ind, saaledes : paa Andres Bekostning at opnaae Godtgjørelse for deres Tab. Men efter hans Formening var Forslaget stridende imod Moral, Retfærdighed og Skatteydernes Jnteresse. Aldrig ved Love, men ved Børskoursen burde Rentefonden, bestemmes. Jkke heller vilde Handel og Agerdyrkning, men ene Agiotagen vinde ved denne Forholdsregel. "Hvad gavner det Statskreditorer, - sagde han - at hans uopsigelige Kapital bliver større, naar Renten, hvoraf hans skal leve, formindskes, Kunde alle Rentenererne enes om at forlange deres Betaling, da blev det Ministeren, som maatte skjælve. I et Aarhundrede, da alle Regjeringens Handlinger bedømmes, maa det ved 50 Aars Revolution rystede Monarkje ikke forbittre 5000,000 troe Undersaatter, ved at berøve 100,000 Huusfædre deres Jndtægt. J An ret 1817 har den daværende Minister erklæret, at Kapitalen aldrig vilde blive tilbagebetalt, og den samme Generation, som dette Løvte blev givet, dengang Man redurerede deres Fonds til den konsolideerte Trediedeel, vil Mannu, tvertimod den borgerlige Coder og Chartet, tvinge til at modtage samme. Han bragte derhos hiin Hednings Aristides Udraab til sine Landsmænd i Minde. Athenienser, Tingen er vel nyttig; men den er uretfærdig! Jmod Ultraernes Sædvane efterede Greven i sin Tale ogsaa Montosquiru, og opfordrede til Slutning Kammeret til at forkaste en Lov, der var ødelæggende for en heel Borgerklasse, og til ingen Nytte for Staten, hvis oprindelige Gjeld derved bliver langt høiere, som, langt fra at sætte Agiotagen, Grændser, ved de 25 PCt. Præmier giver samme nyt Spillerum, og endelig istedetfor at dæmpe Lidenskaberne, giver Tvedragten ny Næring. - Finantsministeren forsikrede, at Lovudkastet ikke var noget Drømmebillede af tomme Spekulationer og gjennemgik alle Jndvendinger. Jblandt andet paastod han, at saasnart Renten overskred Pari, maatte Man forudsee, at den gik af Eiernes over i Spekulanternes Hænder, og da Statskrediten og Privat-Eiendommen derved truedes, maatte Man ikke bie med at gjøre Ende paa en vel glimrende, men farlig Tilstand. Saaledes blev den forelagte Finantsplan til. At gjøre noget Bedre er umuligt, at gjøre noget Andet syntes mindre hensigtsmæssigt, og Jntet at gjøre var farligt. Som altid, hvor det gjelder høiere Jnteresser, have ogsaa her private Lidenskaber, samlet sig i Spillet med, og Man har skreget over Uretfærdighed, medens der betales 100 for 70, og Regjeringen ikke vil betale 5, naar den kan faa Laan til 4 Procent. For det mulige Tilfælde, at en Mængde Rentenerere skulde forlange deres Kapital tilbage, forsikrede Ministeren, at der var sørget ved de største og fleste af Europas Banquerer, hvorfor denne Gang al Konkurrenz maatte bortfalde. Angaaende de uhyre Fordele af 35 Millioner, som Man tillægger disse Handelselskaber paa Rente Eiernes og Skatteydernes Bekostning, da fandt Ministeren samme meget billig, og havde endog havt Møie med at overtale dem til at underkaste sig den med Operationen forbundne Hazard.