Berlingske Tidende, 1810-09-21
En fransk Missionær har givet følgende Beskrivelse over Perlesiske riet imellem Ceylon og Cap Comorin. Ved Nyeaarstiden udsendes Compagniet 10 eller 12 Baade til det Sted, hvor man har besluttet at ville fiske. Disse Baade skille sig fra hverandre paa Rheden, og Dykkerne siske hver nogle 1000de Muslinger, som føres i Land. Man aabner hvert 1000de for sig, og lægger ligeledes de Perler der findes i samme særskildt for sig selv. Hvis Værdien af 1000de stige til 1 Een der somtrent 2 Ducater) da ansees det for et Tegn paa at Fiskeriet paa dette Sted vil blive rigt og givtigt. Stiger derimod Værdien af 1000 ikke høiere end til 1/2 Etu, saa anstilles intet Fiskerie der det Aar, saasom Gevinsten da ikke engang kunde balancere Udgivterne. Er Forsøget heldigt og man desaarsag bekiendtgiør at Fiskeriet skal gaae for sig, da forsamler sig en overordentlig Mængde Mennesker og Baade paa Kysten med allehaande Varer. Fra Colombo, Ceylons Hovedstad, udgaae Commissarier, for at have Tilsyn med Fiskeriet, som begyndes tidlig om Morgenen ved et Kanonskud. Ved dette Signal løbe alle Baadene ud paa Rheden, med 2 store Slupper foran sig, der lægge sig for Anker, den ene paa høire den anden paa venstre Side, for at betegne Fiskeriers Grændseskiel. Baadenes Dykkere kaste sig i Søen paa 3, 4, 5 Favnes Dydde. - Hver Baad har flere Dykkere, som afløse hverandre, saa at naar den ene kommen op, den anden da strax kaster sig i Vandet. De giøres faste ved et Toug, som sidder omkring Raastangen paa det lille Fartøi, og løbet igjennem en Blok, saa at Mandskabet i Baaden baade kan fire og hale efter Nødvendighed. Dykkeren har en stor Steen bunden ved den ene Fod, for at kunne synke desto hastigere, og en Pose om Livet, for deri at samle de Muslinger han finder. Saasnart han har naaet Bunden, sanker han i Hast alt hvad han kan finde og lægger det i sin Pose. Finder han flere Muslinger end han har Plads til, saa lægge han dem i en Hob, stiger op, og saasnart han har draget frisk Aande gaaer han under igien, eller finder en af sine Kammerater ned efter dem. For at komme op i Baaden behøver han blot at rykke a paa et lidet Toug, der er forskellig fra det, hvormed han er bunden fast ; en af Folkene i Baaden, som holder i samme Toug, for at passe paa naar han rykker deri, giver strax Tegn til sine Kammerater, som i Øieblikket trække Dykkeren op, der, for at dette des hastigere kan skee, tillige gjør Stenen løs han har ved Foden. Baabene ere ikke længere fra hverandre, end at Dykkerne kunne mødes under Vandet, hvilket ikke sielden foranlediger at de der komme op at slaaes om de Muslingehode de have samlet. - Hvad det angaaer som berettes om Olie a de skulle have i Munden o. s. v., da er alt saadant blot et Sagn, som slet underrettede Personer kunne have udbredet. Da Folket paa denne Kyst fra Barndommen af vænnes til at dykke og holde Veiret, saa bringe de det heri meget vidt, og belønnes efter den Færdigind de forhverve sig. - Naar Perlerne blive udtagne og afskyllede, har man i eller 6 smaae Kobberbækkener, der ere giennemstukne i Bunden som en Dørslag. Disse sættes inden i hverandre, saaledes at der bliver noget Rum imellem dem. Hullerne i disse Bækkener ere af forskjellig Størrelse; der andet har mindre Huller end det første, det 3die end det 2det o. s. fr. Alle Perler, baade smaae og store, kastes i det første Bækken. De, som ikke løbe igiennem, ere af første Kasse, og følge lig de kostbareste. De som ikke kunne løbe igiennem det anden Bækken ere af anden Klasse, o. s. fr. indtil det nederste Kar, der ikke er giennemboret. Her samles altsaa alle de smaae Perler, der have mindt Værdie og sælges, ikke stykkeviis, men lodviis. Efter denne Inddeling blive Perlerne sædvanligen vurderede, hvis ikke en meere eller mindre fuldkommen Runding og Glands forøger Prisen.