Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-11-24
Nyeste kilderie af Kjøbenhavn. gesom Syvende Aargang. No. 118. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Løverdagen den 24 November, 1810. Peder Pedersen juniors underdanige Rapporter. Herren maa ikke bryde sig om, at min Fetter og Navne har villet bagtale og blamere mig, og kalde mig en falsk Peder Pedersen. Jeg sidder ogsaa med Kone og mange Børn, og trænger i disse besværlige Tider ikke mindre end han til Herrens Affection og Bevaagenhed. Jeg kan heller ikke indsee, at Herren i denne Tid, da Rygter ikke maa trykkes, kan have for mange Spioner her i Byen, aldenstund jeg veed, at Herren og Fruen og Frøkenen ere allesammen meget for at faae noget Nyt at vide. Enhver er en Kieltring i sin Næring, hedder det for et gammelt Ord, og ingen kan fortænke mig, at jeg benyttede mig aff denne Leilighed til ogsaa at insinuere mig hos Herren Min Fetter behøver ikke at være bange. Der staaer en viid Mark aaben for os begge og Nyhederne ere ligesaa mange som Herrens Bevaagenhed er stor. Med Coursen seer det i denne Tid desværre meget broget ud og dersom Herren vil lyde mit Raad saa skal Herren jo før jo hellere skille sig ved Studene. Qvæget staaer og bliver hver Dag maarere, og den sidste Vexelforordning har fordærvet hele Coursvæsenet. Jeg kommer nu hver Dag paa Børsen, men det skiærer mig i mit Hjerte og rører mig ordentlig, naar jeg seer de mange lange og bedrøvelige Ansigter. Alle de Stakler, som hidtil have holdt Coursen i Veiret, vandre vildfarende omkring som en Hjord uden Hyrde. Skal det blive saaledes ved, saa maa Himlen vide hvad der skal blive af det hele hæderlige Compagnieskab. Mange haabe imidlertid endnu det bedste og troe, at Tingene snart ville tage en anden Vending. Det værste af alt er, at de Folk, som i denne Tid give sig af med Negotien, ere rene Cujoner. De lade dem skræmme af enhver Bussemand. Enten ere de saa raske, at de bande paa Alting maa blive dobbelt saa dyrt som det er, eller saa bange som Harer og troe, Alting falder ned igjen til de gamle Priser. Stiger Coursen, saa skraale de alle den maa gaae i 700, i 800, ja i Tusinde, og saa fortælle de saa mange løierlige Historier, hvorfor den maa stige, men falder den igjen, saa hænge de alle med Hovedet og fremføre ligesaa mange snurrige Grunde, hvorfor den maa falde. Herren kan aldrig troe hvad det er for Veirhaner disse Folk. De ere aldrig værd at stole paa. Var jeg i Herrens Sted vilde jeg aldeles ikke give mig af med dem. Smørret begynder ogsaa at falde dygtigt. De Holsteenske Skippere ere de eneste, der holde sig tappert. Der ligger over tolv af dem med Smør ladninger mellem Høibro og Holmensbro, men de sværge paa deres Holstener-Salighed, at ikke en eneste af dem vil sælge sit Smør, en Skilling under 60 Rdlr. Fjerdingen. Jeg var i Gaar nede paa Skibene og spurgte een af disse Skippere hvad han vilde have for Fjerdingen, "Net en Schilling under 60 Daaler. Vil he mik inSpecien betaalen, so schal heelt for ten Rigsdaaler, hæven svarede han paa sit Plattydsk. Fyenboerne og Langelænderne ere lidt mere bange af sig, og sælge deres Smør for 46 til 48 Rdlr. Fjerdingen, men det vil ikke vare længe, saa har de udsolgt, og saa faae Holstenerne vundet Spil og kunne faae hvad de begiere. Naar Herren i Fremtiden sender Smør hertil, maa jeg bede Herren, ikke at lade det pakke paa Jydsk, men paa Holsteensk, for Folk er siden Krigen blevne saa kræsne, at endog Skrædere og Skomagere slaae store Krøller paa Næsen, naar man byder dem Jydsk, Fyensk eller Langelandsk Smør. De Oste, som Herren har sendt min Fetter i Commission, sælges, efter mine ringe Tanker, baade alt for billige og alt for tidlig. Herren skulde have ladet dem lægge op til Februarii Maaned kommer, saaledes som Spekhøkerne gjøre, naar Pokkeren da har taget ved de Holsteenske og Jydske Skippere, saa tør jeg bande paa, Herren vil faae 6 Rdlr. for Lispundet istedetfor at Herren nu maa sælge det for 27 Mk. Den, som har Raad til at lade sine Fødevarer ligge, kan i denne Tid aldrig gjøre sine Penge mere frugtbringende end at lade dem ligge indtil Søen har lagt til og Øre og Næse ere færdige at fryse af Folk.