Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1828-10-21
Fra alle Kanter i Amerika indløbe Tak- og Lykønsknings=Adresser til Bolivar, som let kan blive ør af al den Virak og glemme, hvor langt større Fortjeneste der er ved at blive Sydamerikas Washington end dets Keiser. At det Bolivarske Partie har spilt en Jntrigue for at faae Ocanna-Conventet opløst, synes i det mindste vist. Lige fra Mødets Begyndelse viste sig to Partier, hvoraf de Liberale af at Magt modsatte sig Hines Bestræbelser. Da de ogsaa søgde at opvække Mistanke imod et af Hr. Castillo forelagt Forfatnings=Udkast, som skal have været skikket til at befæste Republiken og sikkre dens Rolighed, droge 20 af Conventets Medlemmer (følgelig Minoriteten) sig den 10de Juni tilbage, hvorved Forsamlingen opløstes. Saasnart Bolivar erfarede dette, udstædte han en Skrivelse til Statssecretairen for det Jndre, hvori han meget beklager det Jnd trufne som den største Ulykke, der kunde møde Republiken, fordi Folkets Forhaabninger derved ere skuffede, den forrige Forfatnings moralske Kraft tilintetgjort, Døren aabnet for Anarkie &c. Imidlertid tabte Befrieren ikke Modet, men vilde begive sig til Hovedstaden, for at tage passende Forholdsregler. Som Aktstykker fulgte to Documenter, underskrevne af de af befrieren hengivne Deputerede, hvori de erklære, at et Parties Rænker havde sat dem i den Nødvendighed, enten at underskrive deres Fædrelands Vanære eller vende tilbage til deres Hjem. Ligesom de forrige Gange truede Bolivar atter med at nedlægge sin Post, hvilket hialp til, at man dessnarere underkastede sig ham. Det halve Columbien har alt erklæret sig for ham Vicepræsidenten Santander, hvis Retskaffenhed man hidindtil intet har vidst at udsætte paa, beskyldes nu for store Statsforbrydelser, og er kaldet til Bogota, for at forsvare sig. Hensigten af Krigs=Erklæringen mod Peru, er formodentlig at give den offentlige Mening i Columden en anden Retning, styrte Perus republikanske Forfatning og bringe det med Bolivia og og Columbien under en monarkisk Regjeringsform. J det sydlige Columbien griber Alt til Vaaben og Bolivar ventes ufortøvet til Hæren. J Brasilien har man opholdt sig meget over, at det franske Mandskab fra Eskadren blev taget til Hjælp imod de oprørske Tropper, endskjøndt man vidste, at den ikke var kommet i nogen venskabelig Hensigt. Contre-Admiral le Marrant skal i den Anledning have sagt til Keiseren: "Sire, i Ulykkens Stund rækker man sin Fiende Haanden, uden derfor at glemme sine egne Fornærmelser. Resten overlader jeg min Efterfølger, Admiral Roussin. Den Sidste havde og gjort alle Tilberedelser til et Angreb paa Staden, da Keiseren af egen Magt samtykkede i de kapprede Skibes Udlevering og Erstatning. Ogsaa dette Skridt har vakt Misnøie, da Kamrene vare forsamlede og ved en formelig Beslutning havde afslaaet Admiralens Begjering. Lykkeligviis er Keiseren ingen Ven af Munken, og har udgivet flere strænge Forordninger imod de i Riget værende Munkeordener. Maaskee er det til Gjengjæld herfor, at der møde saa mange Torne paa hans Vei. Cammandanten i Malaga, Gen. - anso, har ladet 6 Matroser skyde, fordi de, kommende fra Gibraltar i et lidet Fartøi, vilde snige sig ind i Staden, og undgaae Qvarantainen. Ladningen blev brændt og Skibet sjunket.