Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-08-13
Grækernes Seiervindinger til Lands og til Vands synes endelig at have bragt Porten til Fornuft. Divanet har nemlig nu besluttet sig til at rømme Fyrstendømmerne. – Janitscharerne have allerede forladt Jasse og man troer at alle de Tyrkiske Tropper ville snart begive sig bort. En Ta tar har bragt Efterretning om, at Sultanen har udnævnt Gregor Ghika til Fyrste i Vallachiet; ogsaa skal en Hospodar være udnævnt for Moldau. De Tyrkiske Tropper opstille sig ved Dø nau. – Den Østerrigske Jagttager leverer nu Efterretninger fra Constantinopel, som gaae til den 10de Juli (hvorved den aldeles ikke berører Begivenhederne til Lands). Den melder, at det ikke er sandt, at de Græske Brandskibe have betient sig af Østerrigsk Flag og Østerrigske Dokumenter. Det blev saaledes angivet af de Tyrkiske Officerer for at skiule deres egne Feil. Den melder videre, at denne Begivenhed har gjort en langt mindre Sensation i Hovedstaden, end man kunde vente sig, og at det Træk i Tyrkernes Charakteer at vise sig hengiven i en Modgang, som ikke kan forandres, har lagt sig ved denne Leilighed for Dagen. – Jmidlertid meldes i samme Blad, at Janitscharerne have i de sidste Dage begaaet store Udsvævelser i Hovedstaden, hvilke vare gaaede saavidt, at Sultanen havde udstædet et Hatti-Cheris og der sagt, at naar det ikke kunde lykkes Agaen og deres Officerer at bringe Orden igien tilveie, saa vilde han med begge sine Sønner forlade Residentsen og give Staden til Priis for Lovens Fiender, som nu vare blevne til Afskye for Muselmændene og til en Foragt for de Vantroe. Denne Hatticheris gjorde en forunderlig Virkning; den største Rolighed fulgte ovenpaa de oprøriske Bevægelser og 425000 Mand af de oprøriske Janitscharer bleve deels henrettede, deels arresterede og deels forviiste. Sultanen skal have isinde, at ophæve 5 Ortas, naar de ikke ville Udlevere Uroesstifterne. Saaledes er da Uroelighederne i Constantinopel bleven dæmpede; men paa Øen Chios har Tyrkernes Nederlag frembragt den Virkning at Mastirbyerne, som hidtil vare blevne forskaanede ere blevne ødelagte og alle Jndvaanerne dræbte. Lord Strangford nyder en ubegrændset Jndflydelse hos Porten og leder alle dens Skridt, Han har ogsaa billiget Sultanens Beslutning at lade alle Europæiske Koffardieskibe undersøge om de, ikke ere Brandere. Den Østerrigske Jagttager melder os intet om den Tyrkiske Flaades endelige. Skjebne; den synes ikke at erkiende at hele den Tyrkiske Flaade er ødelagt; men den meddeler en Efterretning fra den Østerrigske Consul i Scala Nuova, som var Øienvidne til Begivenheden (men hans Beretning gaaer kun til den 21de Juni). Han fortæller, at der var to Brandere, at den ene af dem havde om Midnatten Kl. 2 klamret sig tæt op til Admiralskibet, hvor den udbredte Jld og Skræk, men Skibsmandskabet fik den forjaget, hvorpaa den søgte at nærme sig Capudana Beys Skib, men den blev skudt i Grund af det; den anden Brander derimod var heldigere. Efterat Skibet havde brændt i 3 Qvarteer saa kom der Jld i Krud kammeret og nu var der ingen Frelse mere. Capudan Pascha, som var haardt saaret, var i Forveien bragt ned paa en Baad; men en Mast styrtede nedfra Skibet, slog Baaden omkuld, og saarede ham dødeligt i Hovedet. Man bragte ham svømmende paa et Stykke af Skibet i Land, og han døde efter en Times Forløb, og blev begravet den næste Morgen i Castellet paa Chios. Mandskabet paa Admiralskibet bestod af 2286 Personer, hvoraf neppe 2000 bleve frelste. 2 andre Orlogskibe og en Fregat bleve stærkt beskadigede. Vinden drev Branderen midt igiennem den Tyrkiske Flaade, som i en Hast veeg til Siden. Branderen strandede næste Dag paa Cap St. Helen, hvor den blev fortæret af sin egen Jld, men det Græske Mandskab undkom paa dets Chalupper midt igiennem den Tyrkiske Flaade.