Berlingske Tidende, 1835-07-10
London, den 3die Juli. – J Overhusets Møde i Gaar kom Marquis Londonderry tilbage paa Hvervingen af brittiske Tropper. En af hans tidligere Jndvendinger mod denne Forholdsregel havde havt Hensyn til, at selv efter Lord Elliots Mening, kunde det af ham, mellem de krigsførende Parter mæglede Fordrag ikke anvendes paa de fremmede, i spansk Tieneste overgaaende Tropper. Premier-Ministeren havde svaret herpaa, at han ingenlunde indsaae, hvorfor man ved Anvendelsen af hiin Convention vilde lægge Vægt paa de christinske Troppers Nationalitet, og saaledes gjøre Forskjel mellem dem. Triumpherende drog nu Londonderry en Afskrivt af Don Carlos's Proclamation frem, viiste hvorledes den fuldkommen gjendrev den ædle Lords Forsikkringer og meente, at man overhovedet søgte at brede et hemmelighedsfuldt Mørke over de spanske Anliggender, navnlig havde Ministeren for det Ydre nylig lagt en fuldkommen Uvidenhed om hine Anliggender for Dagen, forstilt sig, eller maaskee med Hensigt fordreiet Kjendsgierningerne. Han havde i Underhuset, paastaaet, at Don Carlos's Parti i Spanien var indskrænket til to eller tre Provindser, og at han selv ei havde den ringeste Udsigt til et heldigt Resultat; dette var nu rigtignok let sagt, men det modsagdes dog aabenbart af Kjendsgierningerne. For nogle Maaneder siden havde Don Carlos forladt England, ledsaget af et eneste Jndivid; han var derpaa landet i Spanien og havde neppe fundet 5000 Man, i Vaaben for sin Sag; og i dette Øjeblik havde han – hvilket Londonderry vidste af en saare tilforladelig Kilde – 36,000 Mand, med Vaaben, Proviant og Munition forsynede, af dygtige Officerer commanderede Tropper. Derimod stod Dronningens Armee paa den anden Side, 56,000 Mand stærk, efterhaanden commanderet af tre, fire ja fem forskjellige Generaler, ofte slaaet, jaget paa Flugt og endelig svækket ved Desertion af 8000 Mand, der vare gaaede over til Don Carlos. Sluttelig udtalde Marquis Londonderry det Haab, at den bekjendte Geheimeraads Beslutning, angaaende Hvervingen af Tropper for Spanien, saavelsom Alt, hvad der stod i Sammenhæng med dette Formaal, endnu en Gang maatte vorde draget under moden Overveielse, og de, samme angaaende Papirer, men fuldstændigere, end hidindtil var skeet, forelægges Huset. - Lord Melbourne svarede herpaa, at han rigtignok havde udtalt den Mening, at de til Spanien gaaende Fremmede, vare berettigede til Deeltagelse i det Elliotske Fordrags Velgierninger; af denne Mening var han endnu, men umuligt kunde han vide, hvorledes de spanske Jnsurgenter agtede at udlægge dette Fordrag; af samme Grund kunde han ikke heller sige noget Bestemt om den af Marquien oplæste Proclamation, som han (Melbourne) dog ikke holdt for ægte. Han var ligeledes af den Mening, at Krigen i Spanien indskrænkede sig til to eller tre nordlige Provindser, og hvad Desertionerne og Dronningens øv rige Uheld angik, saa ansaae han (Melbourne) Lord Londom derrys Angivelser i saa Henseende for urigtige. Courier indeholder nu ogsaa den, af flere franske Blade meddeelte Efterretning om en opdaget, vidt forgrenet Sammensværgelse mod Kejseren af Rusland; Deeltagerne i denne skulle være de samme, der dannede Conspirationerne af Pestel, Relejew, Bestuschew o. s. v., og som i Aaret 1826 undgik Straffen. Den russiske Regjering skal have udstedt befaling til Grændse-Øvrighederne, 1) ikke at tilstede en vis Terezy, der som Vagabond er forviist fra Rusland, Adgang til Riget; 2) at opspore flere Embedsmænd af Krigsdepartementet og at arrestere dem, navnlig General-Majorerne Puschkin og Gregory Powen, Geheimeraaderne Bibikow og Barzylewski og Fyrsterne Golizin og Oworski; 3) at arrestere flere forhenværende Studenter ved Universitetet i Wilna. Cadetskolens (der siges ikke hvilken) Opløsning skal have foranlediget denne Sammensværgelse.