Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-03-30
Den engelske Regjering har allerede siden flere Aar været betænkt paa, at skaffe Midler tilveie, for nogenledes at sikkre Armeen i Ostindien og ligeledes de scivile Embedsmænd der for sammes dræbende Clima naar de ikke lidt efter lidt vænnes dertil. Man har til den Ende anlagt Pleieanstalter for Reconvalescen, ter paa Himalayabjergene i en Høide af 67000 Fod. Men i den senere Tid har man opdaget i den sydlige Spidse af Forindien Egne, som for saadan Ane Syge ere endnu mere passende. Dette skeete ved Opdagelsen af Nilgherry Bjergene, hvis Skjønhed skal være overmaade stor. Det er især i Utakamund16751 Fod over Havet), hvor Europæere siden nogle Aar have nedsat sig, thi der er et sandt Alpeland paa en høi Flade, omgiven af Bjerge, Skove, Eng og Dale, og beboet af et Hyrdefolk, Tudas. Dr. S. Young talte under sit Ophold her i 1829 allerede 10 store Boligger, som vare opførte af Europæer, og indrettede enten af Private eller med Understøttelse af Madrads=Gouvernementet til Optagelse af Syge lignende Bidrag af Bombay- og Bengal-Præsident, skabet blev endnu forventet. Man haabede snart af see her Anlæg opførte, der kunne tjene til at modtade talrigere Gjæster, som i en Reconvalescentstation og intet Sted egnede sig mere til fuldkommen ReKauration for Tropper fra Europa, der havde mister Endeel af deres Sundhed i det tropiske Clima. Dr. Boung foreslog allerede, at Tropper, som i Fred kom sta Europa til Jndien, burde først indqvarteres paa bine Høider ved Utakamund som i en Overgangsstaen, og at lade dem der foretage deres Øvelser, efterdi Dødeligheden iblandt dem derved vilde blive meget mindre, end i Garnisonerne i de lavere Egne med den morderiske Jungle=Feber. Med Sundheden, vilde tillige mange Bekostninger spares, som hidtil maatte medgaae ved de sædvanlige Transporter af saadant Militair, ofte efter en meget kort Tjenestetid, til de Sanatarier c: Forfriskningsanstalter, som man havde indrettet paa Jsle de France og paa Capeller med at sende dem hjem. For alle de Veteraner, der vare blevne gamle, eller i det Ringeste ubrugelige i Compagniets Tjeneste, og som hverken kunde eller vilde vende tilbage til Europa, vilde her findes et herligt Asyll, fordi de her hverken havde glødende Hede eller kolde Vintre at udstaae, og dog kunde existere med faa Pengemidler meget let og i fuld Nydelse af deres faa Livskræfter. Selv ved den største Heftighed af Monsunerne i Juni og August befinder man sig i Utakamund i en god Bolig og ved Kaminild meget vel; og i ethvert Tilfælde kunde man uden Vanskelighed ombytte sin Vaaning med en anden i Dimhutty, Kohata Giri eller ogsaa i Kunur- og paa andre Steder, hvor der endog i denne Aarstid tilbyde sig de behageligste Afvexlinger. J den tørre Tid af Aaret er et Ophold der under Telte fuldkommen tilstrækkeligt og beqvemt, kun maa Garderoben være indrettet som i Engellands milde Vintre. Mangelen i Førstningen paa Boliger er ved det overflødige Tømmer og andre Bygningsmaterialier for nærværende Tid allerede godt bleven afhjulpen. Det eengelske Missionsselskab har anlagt der et Establissement for Syge, og man har indrettet Pensionsanstalter for Drengebørn af engelske Embedsmænd i Jndien, hvilke ellers sendes til Europa for der at faae deres Sundhed og Dannelse. Naar de med blege Kinder bestige disse Høider, saa faae de der deres røde Kinder igjen og deres ungdommelige Udseende. Den første evangeliske Kirke i Utakamund blev indviet af Biskoppen i Calcutta 1830, og ved samme er den første offentlige Skole for Bjergbeboerne bleven anlagt, endskjøndt disse, ligesom de gamle Germaner, i Førstningen skyede, at sende deres Børn derhen. – Man har endnu tænkt paa andre Anlæg, som Havedyrkning, og Colonisation for de talrige Efterkommere af Engellændere og indiske Fruentimmer, en Menneskeclasse, der er ligemeget ringeagtet baade af de Jndfødte og Europæerne. Man har hidtil overseet, hvor farlig denne Stamme med Tiden kunde blive for Moderlandet eller i det Ringeste for dets Colonier i Jndien. Man havde givet dem Øgenavnet Eurasier (af EuropaAsians), fordi de stode ligesom imellem begge Verdensdele, og man vilde hverken tilstaae dem de Jnd fødtes eller Britternes Rettigheder. Omsider har man været betænkt paa, at tilstaae dem Grundeiendom, som de forhen ikke turde have, og den omtalte Bjeregn kunde hertil især være tjenlig, da de der vare sikke for Foragt baade af Britter og Hinduer. Med disse Fortrin af Clima og Beliggenhed forbinder Utakamund tillige en Omgivning af en Alpe natur i en stor Stiil, der blot mangler de sneebedækkede Alpetoppe, hvilke dog kun vilde tilføre dem andre Ubehageligheder. Omkrandset amphitheatralsk af de meest udmærkede Bjergformer, nær omgivet af skraanende Bjergrygge og bølgende Dale, i alle Retninger bedækket med grønne Enge, gjennemrislet af mumlende, klare Fjeldbække, eller gjennembrudt af vilde Bjergstrømme i smaae Vandfald, bedækket til alle Sider langs med Bjergskraaningerne og ligened tilDaldybderne med de mangfoldigste Grupper af de yndigste Skove, der overmaade malerisk drage sig hen af Høiderne, og enten staae sammen i cirkelrunde Grupper eller ogsaa i halvmaaneformede Buer omgive Foden af Bjergene, hvis Skovrand er opfyldt med Rudler af de skjønneste Hjorte og Elendyr, imedens Engene vrimle af talrige Hjorder og af colossale Bøfler, vogtede af et Hyrdefolk, der med deres græske og romerske Ansigtsdannelse og deres mandig skjønne, athletiske Former vække Beundring, tilbyder sig her et Naturskuespil, som er aldeles forskjellige fra alle andre i Jndien. Denne Ynde er udbredt over hele Nilgherry eller Tuda Naad, men i Nærheden at Utakamund kommer den ziirlige Udpynten af europæisk Cultur til, nemlig Mængden af Landhuse, Haver, Frugtplantninger og Kartoffelagre. Hist og her seer man allerede Hornqvæg af engelsk Race, Faarehjorde og Kunstanlæg, saaledes een en Miil lang Sømed yndige Omkrandsninger, som med en Brede af nogle Tusinde Fod er dannet ved Jnddæmning af 5 til 6 Bjergbække, og som oplives af Seilbaade og nogle smaae Fiskes Fangst. Saadanne Søanlæg vild foruden Forskjønnelse ogsaa bidrage meget til en kunstig Bevanden af Dalene, og derved til enhver Til forebygge Hungersnød, der saa ofte indtræffer paa andre Steder i Jndien ved Beboernes Ligegyldigheeller Sorgløshed, naar den for visse Sædarter nedvendige Regn undertiden udebliver.