Aalborg Stiftstidende, 1836-09-01
Blandinger. Følgende Correspondentartikel i Allgemeine Zeitung, daterede Paris den 28de Juni og 1ste Juli, ville vistnok ikke læses uden Jnteresse. Det er mærkelige at see, hvorlunde visse Aander bevæge sig fremad i to, hinanden modsatte Retninger, og dog tilsidst komme sammen; dette er Tilfældet med Dagens berømteste litteraire Trio, Chateaubriand, Lamennais og Lamartine. Chateaubriand og Lamennais have høist melancolske Verdensanskuelser, Lamartine derimod de meest rosafarvede; Chateaubriand, og Lamennais skue, den Første den gamle Verdens fuldkomne Undergang; Lamennais denne Verdens fortsatte Tilværelse med sin beplettede og kraftløse, Tilstand, hvilket udbreder den bittreste Galde over hans hele Gemyt; Lamartine derimod lever allere de ganske og aldeles i Fremtiden. Men netop med Hensyn til denne Fremtid træffe disse forskjelligarte, de Aander sammen. De to Første gjøre sig al Umage for at fjerne deres Phantast fra Fortid og Nutid, den Sidste lever i Nutiden, som om han allerede befandt sig i Fremtiden. De forudsee en fuldkommen Almeengjørelse, eller Democratiseren af alle menne skelige Tanker og Følelser; Enhver vil i større eller mindre Grad engang føle det Samme som alle Andre; den hele Aandeverden og Følelsesverden ligne da en uhyre Bank, saaledes som Saint=Simonisterne i Jndbildningen skabte en saadan, og det almindelige Democraties Regjering overtager Vexelforretningerne indcasserer og giver ud, uden nogensinde at befrygte en Bankerot. Dette Eldorado amuserer ret vore første Hoveder, som uden at vide eller ville det, pludselig bøie over til Sant=Simonismen, eller skjænke idet mindste een af dens Phraser deres bifald. At Verden staaer paa et Overgangspunct, at Begvenhederne forme sig betydningsfuldere og betydningsfuldere for Fremtiden, at alle vore gamle Partier raadne eller hentørre, at en Gjenoplivelse af aandig Grundsætninger er mulig, ja sandsynlig, derom vil vi ikke gaae i Rette med dørr. Chateaubriland, Lamennais og Lamartine; men at netop Verdens Maal skulde bestaae i denne Almindeliggjørelse af alle Anskuelser, Tanker og Følelser, det vil sige i denne forestaaende babylonske Sprog= og Aands forvirring, deri kunne vi aldeles ikke være enige medie disse berømte Mænd. Aanden trænger ikke frem af Masserne, men den trænger ind i Masserne. Den Aand, som Masserne føde af sig, er en epidemisk sygelig Aand; man drive Hornqvæget tæt sammen, og ukjendte Sygdomstoffe ville udvikle sig af dette Fælledsskab; store, tæt sammenpakkede Menneskemasser antage noget af Dyrenes Natur, Luft, Lys og Liv maa circulere, for i Menneskesamfundets Medlemmer at vedligeholde politisk og moralsk Sundheds i det Brøl, der hæver sig fra Torve og Stræder kan umuligt være Viisdoms Røst. Alt det Store som er skeet i Verden er udrettet ved nogle Faa, ved Apostlerne, ved de hellige Fædre, ved de Vise og ved Helte og deres Tal var aldrig Legio; Ordens, Maadeholdenheds, Kjærligheds, ja Frihed og Retfærdigheds Aand, samt Bevistheden om en høiere moralsk Liighed, kommer kun ovenfra. Derfor skal hvert enkelt Menneskes Ret til Participation i alt det, som kan bevæge et Menneskebryst, ingen lunde benægtes: men hver Enkelt tæller ogsaa forsig, paa en vis Maade for Alle, men ikke som Massen i Massen. - Man giør sig uendelig meget Umage for at finde paa Midler til at støde de simpagblere Classer og den udannede Ungdom tilbage i det Intet, hvorfra de saa kraftigt stræbe at hæve sig. Man foresnakker dem smukke Ting, om det Daarlige i menneskelig Forfængelighed, om det Afsindige i deres Færd, der ikke vide at benytte det, dem af Gud ved Fødsel, Formue eller Stilling i Samfundet, anbetroede Aands=, Samvittigheds, og Familiepund; paa en bedre Maade, end til, ved Selvmord, politisk Mord, Glubber og catillinariske Sammensværgelser, at søge at trænge sig frem til Lyset. Altsammen meget smukke, særdeles dybsindige Ting; men hvad er Aarsagen til, hvad fattes, at man skjænker alle disse smukttalende Pairs, Deputerede, Salonstalere, Skribenter og Journalister saa liden Opmærksomhed: Det Samme, som netop fattedes alle de høivise og høilærde Verdensmænd i det forfaldende rommerske Rige, da de beklagede sig over, at Patriotisme, Ære, Religion o. s. v. svandt hen, nemlig, at det blot er Ord; at den, der om Morgenen har præket Moral, om Aftenen kommer i Theatret med sin Maitresse; at den, som i de allerfølsomste Udtryk har udgydt sig i Ord og Talemaader over Folkets Elendighed, ikke anvender en Hvid fornuftigt til dets Oplysning; at netop en Hof Jntriganter skriger overConspirationer; at netop matte, afstumpede Hjerter, pukke paa Heroisme og Martyrskab; at netop de, der ere nærved at briste af alskens Forfængelighed og Hovmod, allerivrigst skrige over den i de lavere Classer gjærende Hovmod. Denne store Modsigelse mellem Ord og Handling er netop Ondet, og naar det først oventil i alle Stænder, Forhold og Stillinger blev bedre, saa vilde det nok ogsaa snart blive bedre nedentil. Dette skulde Folk lære at indsee, og de vare allerede da komne et godt Stykke paa Veien. J Boulogne danne sig for Øieblikket paa een Gang tre industrille Foretagender. Det for 1ste har til Gienstand Undersøgelsen af Boulonais's Miner og Steenbrud; dets Capital er 6 Millioner 250,000 Franks, i Spidsen for det staae nogle Engelskmænd. Det andet har til Gienstand Undersøgelsen af de Miner, der ere bekjendte under Navn Boulognesur=Mers Miner, det ledes af Franskmænd, og har en Capital af 2 Millioner 500,000 Fr. Det tredie endelig, Halvparten fransk og Halvparten engelsk, gaaer ud paa at anlægge et Traadspinderi med Damp; dets Capital er 5 Millioner Fr.; det vil antage Navnet, Continentalselskabet. Man sige nu, at Jndustrien ikke gjør Fremskridt i Frankrig; 13 Mill. 150, 10 Fr., anvendte paa denne Maade i den ene by Boulogne, afgive et afgiørende Beviis paa, at en franske Civilisation gjør Fremskridt, og paa, at Speculanten tillidsfuldt tør indlade sig i Speculationer. En engelsk Tidende indeholder følgende Detail, over et ved Nev=Romne i Nærheden af London i Jorden fundet Skib: Efterat Jorden var bortryddet, blev Skibets Skikkelse synlig, og man fandt, at det var 54 Fod langt og 24 Fod bredt, at det kun havde een Mast og var bygget i Form af de græske Fartøier. Der fandtes paa samme Hjerneskallerne af flere fremmede Dyr, som man holdt for Antiloper, ved siden af forskjellige Dyr= og Menneskeknogler. Ogsaa opdagede man flere Stykker Toug, som endnu lugtede af Tjære. Plankerne ere tildeels saastærke og faste, at de, naar man gjennemskjærer demsk med en Saug, see ud som nysfældte Træstammer. Dette Phænomen har vakt Nysgierrigheden i den Grad, at Folk strømme til fra alle Kanter, for at tage Skibet i Øiesyn. J en meget gammel StadsKronike, som til den Ende nøiagtigt er gjennemgaaet, opdagede man følgende i Gammel-Engelsk affat tede Beretning: "J October Maaned, under Kong Henrik IIldies Regjering, opstod paa Søen, hvor den ene Flod reiste sig efter den anden, uden at af brydes af Ebbe, en saa skrækkelig Syden og Allarm, at man sporede den langt inde i Landet. Hertil kom, at Havet i Nattens dybe Mørke pludselig syntes at oplue i klar Flamme, og Bølgerne reiste sig saa vældigt, at Søfolkene ei vare istand til at bringe deres Skibe i Sikkerhed; blandt Andet ville vi blot omtale, at i Havnen Hurebumeforuden flere smaae Fartøier 3 berømte Skibe opslugtes af Bølgerne. Og i Vinchelsen bortrev Oversvømmelsen samtlige Saltoplag, Fiskerhytter, Broer og Møller og henimod 3000 Huse samt flere Kirker." Det er ikke usandsynligt, at det var ved denne Leilighed, at hiint Fartøi gik under, saameget mere, som den Canal, ved hvilken det opdagedes, i gamle Dage og selv nu tildags bærer Navn af Havnen Det opvækker en egen Art Følelser og Betragtninger, bemærker en tysk Tidende, naar man gjennem gaaer Rækkerne af de berømte og indflydelsesrige Mennesker, som, ifølge Naturens Love, endnu gjerne kunde leve, endskjøndt Døden forlænge siden har bortrevet dem. Saaledes kunde f. Ex. Keiser Leo vold den 2den endnu have levet i en Alder af 8 Aar, og James Fox i en Alder af 87 Aar, Keiser Paul af Rusland og Ludvig den 14de vilde begge iaar have været 822 Aar, Sidstnævntes ulykkelige Gemalinde 81, Mozart 79, Nelson 68 Schiller, William Pitt, ligesom ogsaa Danton og Robespierre 7, Kotzebne 75, Fichte 74, Jean Paul og Seumer, Sultan Selim den 3die, Fru v. Stall, som ogsaa Hoche og Desaix 68, Napoleon 67, Canning, Beethoven og Woltman 66, Walter Scott 65, Keiser Alexnander 59, Karl Marie Weber 50, Lord Byron 48 og Theodor Korner 45. Hvilke Erindringer og hvilke Muligheder fremtræde ikke for Tanken ved disse Navne.