Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-03-23
Nu var det ikke længere Worms egen Ulykke allene, der martrede ham; sit eget ulykkelige Liv kunde han ende, og ende det, imedens han har et fremmed Navn (thi i sit Logis udgav han sig for at hedde Peter Winther, og at være en Flensborger, der læste til chirurgisk Exammen), der endog sikkrede ham imod, at de ham Kjæreste paa Jorden fik det at vide; men denne Tidende spændte hans Fortvivlelse til en Grad, hvori end ikke Selvmord var nogen Redning. Han selv havde opfyldt sine Forældre med et tomt Haab om glade Udsigter, og Alt var lutter Hjernespind. Moderens Brev havde virket saa voldsomt paa ham, at han blev meget syg. - Defensor har henledt Rettens Opmærksomhed paa et særegent Onde, der har sit Sæde tæt ved Hjernen" og som ved denne Leilighed angreb Worm. "J Nakken, fra det ene Øre til det andet, fik han, i en Bredde af to Fingre, en iisnende Følelse, iisnende i saa høi Grad, at Følelsen, deraf var næsten som brændende. Fra et Punkt i Jssen havde han tillige stundom en Fornemmelse, som om indvendigen noget Flydende bevægede sig; denne Bevægelse nærmede sig hen af Jislaget, og i det Øieblik den naaede dette, tabte Worm Bevidstheden. - (Beskrivelsen over dette Tilfælde har Defensor af Worms Fortælling, som da ikke kan have stor Paalidelighed. Saaledes forsikkrer ogsaa Worm at han leed at dette Onde den Dag han sidst havde været hos Tønder.) Worms sidste Brev (førend Mordet) til sit Hjem var af 29de Junii. Han takkede Moderen for de laante Penge, som han haabede at kunne tilbagebetale hende om 8 Dage. "Jeg fortryder aldrig - hedder det i dette Brev, at jeg ikke valgte den Stilling som Seminarist, som Onkel vilde have jeg skulde være; lykkelig kunde jeg aldrig have følt mig; thi mine Ønsker for Livet gik langt ud over at sidde i en ussel Landsby, aldrig kunde jeg vente at rive Dem ud af Deres Næringssorger, uden ved et dristigt Skridt. Det gjorde jeg; og ikke træder jeg tilbage paa Halvveien. Strid med mig mine Bekymringsdage, og deel med mig de Glæder, jeg tilkæmper mig. Alt som Barn samlede jeg efter et Drømmebillede; det maa jeg eie i Virkeligheden, dertil har Forsynet skabt mig, og det vil ikke lade sit eget Værk synke. Efter nogle nye Fabler og hans Lucilies Familieforhold, Foræringer han ventede fra hende, osv. yttrede han Haab om at komme til Jtaliens Paradiis, og lovede at komme hjem paa en 8 Dage til Moderens Fødselsdag hen i Septbr., og da - skrev han, kan og skal jeg glæde gode Fader med en 50 Rbd. "Jeg har - slutter han dette Brev, siden Maidag læst flittig til den juridiske Examen. Kunde jeg naae at tage den, saa vidste jeg de vilde være glade hjemme; derfor vil jeg ogsaa nødig forlade Khvn. høiere end en 8 Dages Tid. – Den 16de Juli havde W. indlogeret sig som Reisende (under Navn af Seminarist Petersen) i Stadt Lauenborg. Hvor han i nogle af de næstforegaaende Dage havde været, er endnu indhyllet i Mørke. Det synes, at han den 15de har havt et Stævnemøde med En i Roeskilde, om Ting af yderste Vigtighed. Hermed bringes nu af Defensor den Hypothese i Forbindelse, at en Anden end Worm er Morderen, og at bemeldte Trediemand (som W. engang løgnagtigen vilde have man skulde troe var hans egen Fader) havde paalagt ham at vente hans Komme i Stadt Lauenborg, for der at indvie ham i sin Plan. Den 19de Juli besøgte han Tønder første Gang. Han forlangte at blive informeret af ham i Fransk. Nu vides Jntet om ham for Mandagen den 25de Juli. Paa denne Dag solgte han sin sidste Skjorte for 4 Mk. for at kunne betale T. 3 Mk. forud.