Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-03-11
Kjøbenhavn, som man maaskee kunde kalde Dannemark moralske Pulterkammer, hvor Dyder og Laster af saa forskjellige Grader findes pakkede imellem hverandre, gjemmer i denne Tid et Menneske indenfor sine Mure og i et af sine offentlige Fængsler, som, naar Beviserne svare til det, som han sigtes for, har begaaet en Misgierning, Menneskeligheden gyser ved. Dette Menneske er en Skibscapitain Han er ikke over 26 Aar gammel og er for omtrent et Aar siden bleven givt med en Vertshuus holders Datter paa Christianshavn. Hans Svigerfader skrantede og hans Svigermoder var en aldrende Kone. De eiede en liden Formue og skulle for en Tid siden, efter Sigende, endog have understøttet ham med Penge til at kjøbe et Skib. Disse Folk, der i en Række af Aar med største Møie havde samlet den Formue, som de haabede at gjøre deres eneste Barn lykkeligt med, døde, som bekjendt, for kort siden af Gift, - og denne Gift sigtes deres egen Svigersøn for at have givet dem. Først døde Konen og strax derpaa Manden. Dersom man kunde troe det almindelige Rygte, saa hvislede denne Svigersøn endnu samme Dag, da Konen blev begravet, omkring sin syge og sengeliggende Svigerfader, og søgte at trøste ham over hans Kones Død. Endog nu, da han sidder fængslet, skal han have søgt at indvikle sin Kone i den Misgierning, han sigtes for. Mon den menneskelige Ondskab kan lade sig tænke i en skrækkeligere Skikkelse? Dersom Kotzebue udmalede os et saadant Æmne i et Sørgespil, saa vilde alle Recensenterne raabe: det er unaturligt, det er usandsynligt! En saadan Tiger i menneskelig Skikkelse, en saadan Giftplanter i Borgersamfundet, som dette Menneske vil være, dersom denne Sigtelse skulde blive juridisk beviist, er imidlertid et sandt Studium for Menneskekjenderen. Hvilke store Resultater kunde man ikke udlede, hvilke Opdagelser i det menneskelige Hjertes Terra incognita kunde der ikke gjøres, naar man, med et grandskende Øie Skridt for Skridt fulgte et saadant Menneskes Liv, og undersøgte den første Spire til hans moralske Fordærvelse og Udartelse, Hvilken viid Mark aabner ikke en saadan Forbryders Vandel for vore Moralister og vore aandelige Talere. - Den kloge Landmand lader sig ikke nøie med at luge de skadelige Planter, der fordærve hans Sæd, og de giftige, som dræbe hans Creature, han undersøger Aarsagerne til deres Fremkomst og de bedste Midler, som aldeles kunne standse deres videre Fremvext. Saaledes burde omtrent Staten ogsaa bære sig ad med store og ualmindelige Forbrydere. Den burde aldrig lade sig nøie med, blot at sætte Samfundet i Sikkerhed for dem: ligesom Linde, da han uheldigviis blev stukken af den saakaldte furia infernalis, tog af dette Uheld Anledning til at undersøge den foregivne giftige Orms Natur og Egenskaber og derved udbredte nyt Lys over Dyrerigets Naturhistorie, saaledes burde store Forbrydere ogsaa lede os til at studere det menneskelige Hjerte og dets Vildfarelsers Annaler. Større Gavn end tu finde Henrettelser vilde det maaskee skifte, dersom Justitsen selv hver Gang besørgede en saadan Forbryders Biographie saaledes offentlig udgivet, at den kunde tjene til et Speil for alle andre Mennesker. Den burde være forfattet saa authentisk som mueligt, og i en Tone, som hver Mand kunde fatte. At den vilde finde Læsere, derom er ingen Tvivl, thi det Gyselige og Usædvanlige finder altid Læsere. Saadanne Levnedsbeskrivelser kunde blive sande moralske Haandbøger for Almuen, især naar de bleve udgivne af Retten selv og saa at sige vare officielle.