JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-01
Fra Leipzig berettes som noget Paafaldende, at blandt de laveste Folkeclasser gjøres den største Stads og iblandt dem hersker den stærkeste Luxus.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-01
Koner og Piger af disse Stænder bære de kostbareste Shawler. Man seer heraf, at det ikke er allene blandt os, at Glimresygen har udbredt, sig ovenfra nedad i en saa overvættes Grad, og at Gemeenhed i Sindelav kan ofte være parret med Fornemhed i Klædedragt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-01
Branden i Altona. (Fortalt af Baron Pollniz i hans Lettres, T. 1., S. 87.)Et Canonskud fra Hamborg ligger Staden, Altona. Den svenske General Steenbock lagde den i Aske d. 9 Jan. 1713. Han sagde, at det var Giengieldelse, fordi de Danske havde brændt Stade; men Forskjellen var, at de havde ødelagt den ved Bomber, istedetfor at Steenbock var en Mordbrænder. Da han var ankommen for Altona, lod han Jndbyggerne vide, at de skulde flytte ud fra Staden med Alt hvad de kunde føre med sig, da han vilde ødelægge den. Hele Magistraten kastede sig for hans Fødder, og anraabte hans Barmhiertighed. Den tilbød ham en betydelig Sum. Steenbock forlangte en større. Man indrømmede ham Alt, men bad ham om Frist, for at søge at faae Pengene laante i Hamborg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-01
Den ubevægelige General vilde ikke tilstede denne Frist. De ulykkelige Jndbyggere saae sig nødsagede til at forlade Staden; Mødrene bare deres Børn, Ynglingerne de verkbrudne Oldinger; Andre slæbte Bohavet; Alle grædte og udstødte de skrækkeligste Skrig. De Svenske saae dem drage forbi de ventede ved Barriererne med Faklen i Haanden. De ulykkelige Altonaer vare endnu ikke Alle ude, da de Svenske droge ind i Staden og satte Jld paa den overalt lige indtil Kielderne. Aldrig har nogen Ødelæggelse været større, men det, som gjorde Altonaerne aldeles ulykkelige, var det, at Tidsomstændighederne tvang Hamborgerne til ikke at modtage dem. Adskillige af Fordom indtagne Forfattere have paastaaet, at Hamborgerne, følesløse ved, og maaskee glade over deres Naboers Ulykke, havde holdt deres Porte lukkede, for at see dem omkomme. Det, som tvang Hamborgerne til denne Strænghed, var, at da Pesten den Gang rasede i Holsteen, saa havde Churfyrsten af Hannover tvunget dem tilat afbryde alt Samqvem med dette Land, under Trudsel, at han, hvis han erfarede, at de havde mindste Samfærsel med Altona, vilde forbyde sine Stater al Handel med Hamborg. Desuden vilde det ikke have været klogt af Hamborgerne at aabne deres Porte om Natten; den svenske Armee stod for samme; det var ikke sikkert, at den ei i Forening med Altonaerne vilde rykke ind i Staden. Det var derfor de ulykkelige Tider, man maatte tilskrive Altonaernes Uheld. Den største Deel af dem omkom af Kulde, Elendighed og Fortvivlelse. Kong Frederik den Fjerde, rørt ved sine altonaiske Undersaatteres Ulykke, hialp dem saa meget Tidsomstændighederne tillode ham det. Han forsynede dem med Bygningsmaterialier til at gjen opbygge deres Huse. Altona har nu forvundet sit Tab. Kongen af Danmark har forundet det nye Privilegier, man har indrettet der en Havn, og giver sig al muelig Umage for at drage Handelen did.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-01
Anecdoter. En tyk Jrlænder af Kjæmpefigur befandt sig i et Skuespilhuus i London ved Siden af en ung mager Friskfyr, der vilde øve sin Vittighed paa den fremmede Nabo. "Min Herre, dersom Deikke tier, sagde denne endeligen, saa lægger jeg Dem imellem to Stykker Smørrebrød og fortærer Dem som en Sandelle.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-01
J. Nordamerica vilde for ikke længe siden et ungt Brudepar gaae i Kirken, for at lade sig vie. Da de kom til Kirkedøren, standsede Brudgommen ganske uventet, og sagde til Bruden: kiere Elise, medens vi vare forlovede, har jeg vel for en stor Deel, men ikke ganske, aabenbaret dig mit Sindelav." – "Nu, hvorfor dølger du det da for mig, spurgte Fæstemøen. - "For det første, vedblev Brudommen, vil jeg sove allene, dernæst spise allene, og endeligen blive vred, uden Aarsag. Kan du indgaae disse Vilkaar,""Hvorfor ikke det, min Engel?" svarede den Hulde. "Sover du allene, saa giør jeg det ikke; spiser du allene, saa spiser jeg først, og bliver du veed uden Aarsag, saa sørger jeg for at du aldrig skal mangle Aarsag." – Uden at svare et Ord, tog nu Brudommen sin Hjerteelskede under Armen, førte hende til Alteret, og derpaa hjem som sin Ægtemage.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-01
Med det Kongelige danske Cancellies gunstige Tilladelse giver Undertegnede sig den Ære, at forevise Publikum en af mig selv forfærdiget Bomulds=Spinde Maskine, der, formedelst sin lette mekaniske Jndretning, kan drives af en Dame ved Fodtrædning, uden Anstrængelse, omendskjøndt den paa engang udfører 7 Forretninger, nemlig: karter, strikker, slupper, spinder, hasper, tvinder og vinder. Dens Bygningsmaade og Virkning er, efter flere Konstneres Dom, smuk, smagfuld og nyttig. Maskinen forevises paa Postgaarden paa store Kjøbmagergade, hvor den Kongelige Generalpostdirection til ovenmeldte Øiemed har havt den Godhed at tillade mig Afbenyttelsen af et Værelse, hvortil Opgangen er af den mellemste Dør i Forgaarden til høire. Jmod den billige Betaling af 24 s. for hver Person (Børn under 12 Aar det Halve) skeer Foreviisningen Søndag Eftermiddag fra Kl. 4 til 8, Mandag og Tirsdag fra Kl. 2 til 7, og imod 3 Mk. Betaling Onsdag, Torsdag og Fredag Eftermiddag fra Kl. 2 til 7. For denne høiere Betaling giver jeg mig den Ære at gjøre Konstyndere nærmere bekjendte med Maskinens Jndretning og Virkning, end som ellers overfladig beskues til den lavere Priis. Indgangsbilletter erholdes paa Hjørnet af store Kiøbmagergade og store Helliggeiststræde No. 56 i Boutikken. Skulde Familier, der bestaae af en Deel Personer, ønske en privat Foreviisning, da er jeg dertil villig, naar Aftale forud skeer paa bemeldte Sted. Kjøbenhavn, d. 29de Juni 1820. Suhr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-01
Udgiveren har med Fornøielse taget denne skjønne Maskine i Øiesyn, og kan tillidsfuld anbefale den enhver af sine Medborgere og Med borgerinder som noget af det Mærkeligste, i mekanisk Henseende, der i lang Tid har været at see i vor Hovedstad. For Damer maa det især være interessant at betragte her en Maskine, der blot ved at sættes med Foden i Bevægelse, kan forfærdige Alt, hvortil ellers saa forskjellige Arbeidere behøves. Arbeidet i det Hele, lige fra det, der er af Træ, indtil det, der er af Metal, er udført af Hr. Suhr med sjelden Smag og Nøiagtighed. Da Opfindelsen er af en dansk Mand og fremkommer under langt fra ikke blide Tidsomstændigheder, saa fortjener den en saa meget større Opmærksomhed. Maskinen, hvorpaa alt Træværket er af Mahognie, er saa elegant, at den kan staae i det skjønneste og pynteligste Værelse. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-01
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet No. 144. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Nyeste kjøbenhavn. Skilderie af Syttende Aargang. No. 54. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 4 Juli 1820.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
J Anledning. af Kjøbenhavns Skilderie No. 44.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Da den Mand, som underskrev sig i Skilderiet, ikke, efter min Erklæring, tør navngive sig anderledes end: En Præst, saa, ikke for hans men for Publicums Skyld, maa jeg fortælle Sammenhængen af det Hele.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
En skriver sjeldent i den trykte Kirkebog, men paa Lapper. En holder ingen Bog over Communicanterne, men sender Præsten blot en Fortegnelse paa Skriftefolkene. En er ved Retten dømt til at sidde flere Dage paa Vand og Brød, som Præsten dog fik formildet til en anseelig Pengemulkt, formedelst hans Næsvished skriftlig og mundtlig mod den høie Øvrighed, som han ikke vilde adlyde, da han var bondefød og altsaa vorned.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Skulde nogen finde sig truffen af disse mine Yttringer, beder jeg, at man vil indstævne mig for mit Værneting, da jeg med Documenter og Breve skal juridisk godtgjøre dette mit Udsagn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
De gode Anonymer saavelsom de tvende Navngivne havde derfor ei just nødig at tage sig saa meget af at forsvare denne hele Classe; thi der er braadne Kar i alle Lande; og disse gode Herrer alle tilhobe maa ikke troe, at de med deres udanske og lave Udtryk skulde kunne skade mit Navn eller mig noget hos Publicum; thi min Celebritet kan ikke rokkes ved Skriverier af saadanne Smaaherrer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Da saa mange i de andre Stænder ere af Domstolene og Publicum erkjendt uværdige til den Post, de beklædte, skulle det da være noget underligt, om saadant og kunde finde Sted hos Seminaristerne i enkelte Tilfælde, J Hertugdømmene har jeg erfaret, at de omgaaes Præsterne, som de bør, efter deres aflagde Eed, og hædres altsaa af alle Veltænkende; men at det Modsette finder Sted hos Enkelte, kan derfor ikke nedværdige den hele øvrige Classe. Man havde gjort bedre, aldrig at skrive imod mig; thi da havde jeg slet ikke blottet saaledes de Skrøbelige og Feilende, som jeg nu nødsages endvidere til, om jeg, efter min Paastand, indkaldes formit Værneting, skal jeg slet ikke melde noget om, at disse Smaaherrer have tilladt sig imod mig lave og lumpne Udtryk, som ingen Mand af Cultur vilde bruge; men da vil jeg blot bevise, at enkelte Seminarister ere stolte, næsviise, egensindige og forsømmelige, og ved mit Værneting vil jeg bevise det juridisk. Skulde den saa kaldede En Præst endnu ville nævne sig, skal jeg have den Ære at hilse paa ham efter mit antagne Motto: Ridendum dicere verum qvid vetat, og hilse paa ham, saaledes, som de locale Omstændigheder give Anledning til. Everdrup Præstegaard, d. 20 Juni 1820. Wedel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
(Jndsendt.) Til Hr. Pastor Wedel i Everdrup. Da det af Deres Yttring i Skilderiet No. 46, i Anledning af Opfordringen til Dem i samme Blads No. 44, tydeligen sees, at det er Dem mere om Person, end om den rene Sandhed, at gjøre, saa finder Jndsenderen af hiin Opfordring det aldeles hensigtsløst at indlade sig videre med Dem om den Sag.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
J Skilderiet Nr. 7 og 8 s. d. A. læses et Stykke med Overskrift: Er Underviisning i Landsbyskoler om Agerdyrkning gavnlig eller ikke, og, som erfares, ere Adskillige af lige Mening med Jndsenderen; men, at Fleertallet af Landmænd billige det, troer jeg neppe. At Jndsenderens Hensigt er den bedste, tvivler jeg ikke om, nemlig: at danne gode Agerdyrkere men kun langsomt og i Virkeligheden lader dette sig gjøre. - Underviisning om Agerdyrkning i Skolen vil, efter min Formening, slet ikke svare til Hensigten, men ydermeere skade og bringe den længere fra Maalet. Saalænge Drengen eller Lærlingen i Agerdyrkningsfaget ikke kan tage Deel i andet end Drengsarbeide, er det til ingen Nytte: han læser, eller forelæses, Noget om de Beskjæftigelser og Sysler, som Manden og Karlen allene kan forrette; f. Ex., til hvilken Nytte er det at fortælle en Dreng, saaledes brakes til Rapsæd, saaledes til Hvede og Rug, saaledes indrettes Ploven for at gaae dybt, lavt o. s. v.; saaledes fældes et Træ m.v., saalænge han endnu ikke selv formaaer at skielne imellem saa og ikke anderledes, Endvidere, at kun enkelte af Skolelærerne kunne kaldes Landmænd, og at de ikke ved Seminariet kunne erhverve de fornødne Kundskaber i dette Fag, tør vel, med Rette, uden Fornærmelse, paastaaes. Det maatte følgelig falde en Lærer meget kjedsommeligt at undervise i et Fag, han tildeels slet ikke kjender, og tilvisse blev det ikke mindre kjedende for Skoledrengen at undervises i en Agerdyrkningsgjenstand, hvis Rigtighed han først efter flere Aars Forløb, ved egen Erfaring, kunde overtyde sig om. Enden blev ufeilbarligen: Skjødesløshed hos Læreren og Glemsomhed hos Drengen, som det Kiereste jeg, for min Deel, vilde ønske.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Landvæsenet kan ene og allene læres gradviis, i Naturen, ved idelig ufortrøden Eftergrandskning; endog i tilsyneladende ubetydelige Ting er man istand til at gjøre Fremskridt, al Læsning eller Forelæsninger, saavel for den Ældre som Yngre, hvor egen Eftertanke, ved Erfaring, ikke øiebliklig kommer med i Raad, fører, i det mindste i dette Fag, ikke til nogen Nytte. Agerdyrkning af Bogen maa, efter min Formening, slet ikke komme i Skolen, med mindre en saadan Bog blot indeholdt Ting efter Drengens Fatteævner, saasom: at kjøre Vogn, Plov, Harve, vande og vogte hvor den behøvende Jndhegning fattes, røgte og flytte Creaturer, bringe en forslidt Vogn til Hjulmageren, Plougjernene til Smeden m.v. For Alting maatte Bogen indskjærpe Drengen Troskab og Redelighed i alle sine Forretninger. At disse Regler desuden øves i Skolen, tvivler jeg ikke om, men jeg troer, det skadede ikke, at Drengen paa denne Maade - den lille Pige lyttede ogsaa til – uafbrudt flere Gange om Ugen blev bragt i Erindring derom, tillige kunde Bogen, vel nok, indeholde Lidet om Subberasens, umaadelig Brændeviinsdrikkens, Thee og Kaffepunsens Vederstyggelighed. At bibringe en Skoledreng og verfladiske Kundskaber om Dette eller Hiint i Agerdyrkningsfaget, han først herefter kan lære at forstaae, er, som sagt, saavidt jeg kjender til Tingene, til ingen Nytte. Derimod holder jeg mere af, at et eller andet nyttigt Haandarbeide, saasom Dreining, at hugge lidt med Øxe, med mere saadant, offredes en Time i Skolen, forudsat, at der gives Tid og Leilighed; at Semminaristerne kunne erholde nogen Færdighed i slige nyttige, tillige Morskabsøvelser. Jøvrigt, med enkelte Undtagelser, danner tilvisse Bonden selv af sin Søn eller Dreng den bedste Agerdyrker, ja endog bedre, end nogen Professor er istand til at levere en saadan.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Udenlandske Efterretninger. Af det Kjøbenhavnske Fattigvæsens Regnskab for 1819 sees, at det almindelige Fattigvæsens Jndtægter have været 86,949 Rbdlr. 18 s. og den største blandt disse den af Classelotteriet, som udgjorde 22,760 Rbdlr. 24 s. 3/4 PC. af Kjøb slutninger under Haanden var 5,251 Rbdlr. 48 s., hvoraf følger, at disse Kjøbslutninger beløb sig i det afvigte Aar til 2,100,600 Rbdlr.; og 1/4 PC. af Auctionssummer 8270 Rbdlr. 25 s., hvilke Summer altsaa udgjorde 3,308, 100 Rbdlr. - 10 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
af Skuespil og Konstnere har kun indbragt 141 Rbdlr. 44 s. Altsaa have alle de Spektakler, vi det hele Aar have seet, kun afkastet 14, 110 Rbdlr. J saa Fald have Kjøbenhavns Hunde viist sig langt mere genereux. Deres Tegn have indbragt 2,472 Rbdlr. 65 s., altsaa næsten det Dobbelte. Ogsaa Comoedieindtægten var meget knap, nemlig 414 Rbdlr. 14 s., da den dog til andre Beneficer pleier at indbringe 3 a 4 Gange saa meget. Blokke=, Bøsse= og Tavlepenge af Kjøbenhavns 100,000 Jndbyggere udgjorde - i et heelt Aar - 1,591 Rbdlr. 42 1/2 s. - Det almindelige Fattigvæsens Udgivter have været 131,056 Rbdlr. 34 1/2 s. - Hele det Kiøbenhavnske Fattigvæsens Jndtægter have udgjort 225,213 Rbdlr. 50 s., og dets Udgivter 370,763 Rbdlr. 67 s., hvoraf fulgte, at det havde for 1819 en Underballance af 145,550 Rbdlr. 17 s.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Det brøstfældige Taarn af den afbrændte St. Nicolai Kirke her i Staden, bliver nu istandsat og indrettet med en Cuppel over til et Vagttaarn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Det har nu staaet, som det derpaa staaende Aarstal: 1591, viser, i 229 Aar. At intet i dette Liv kan gjøres sikker Regning paa, uden Døden, det har man ofte Exempel paa, som i disse Dage atter stadfæstedes. Man har i de sidste Tider betragtet det, som et af vor Tidsalders Fortrin, at man ved Dampbaadenes Opfindelse kunde med Vished beregne, hvilket man aldrig kunde før, naar Reisen gik til Vands, til hvilken Tid man vilde ankomme til sit Bestemmelsested; men efter Breve fra Kiel var Dampbaaden, der afgik herfra i Tirsdags og skulde efter Bestemmelsen været der i Onsdags, endnu ikke ankommen der i Fredags ved Postens Afgang.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
(J Dag d. 3 Juli er den ankommen til Kjøbenhavn, og man erfarer, at den i Løverdags var ankommen til Kiel.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Skrivelse fra Holsteen af 27 Junii. Næsten overalt, og ligeledes i Holsteen, have vi indtil Begyndelsen af Juni havt koldt Veir og megen Regn, som paa side Jorder har foraarsaget nogen Skade, men derimod bedækket Marker og Enge allevegne med Græs. Landmanden, som er i Færd med Hohøsten, iler med at tilendebringe den, fordi han befrygter, at vi snart igien kunde faae Kulde og Regn. Da der nu ikke er nogen Mangel paa Græs, saa give Køerne ogsaa megen Melk. En Ko paa Geest giver 5, en Hollænderie Kor i Almindelighed 6 og en god Marsk Ko 12 til 14 Kander Melk dagligen. Smør er ogsaa at faae til en billig Priis. Da der nu ikke vil blive nogen Mangel paa Vinterforring, saa slagtes ogsaa kun et ringe Antal Qvæg, og Kjødet vil ikke blive solgt til nogen ringere Priis end forrige Efteraar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
J nogle Egne af Marsken er Rapsæden, ikke lykkedes, og der vil altsaa blive udført mindre deraf end ellers. - Den forrige Renteskriver Griebeerholdt i afvigte Aar et Embede som Amtskriver i Lauenburg. Han var forlovet med en Datter af den forrige Landfoged i Heide, Hr. Johannsen, og stod i Begreb med at holde Bryllup, da han af en uventet tilstødt Brystsyge, afgik ved Døden. Ved dette Dødsfald er et meget godt Embede blevet ledigt. Ligesaa er et godt Herredsfoged embede vacant i Tøndern, da Herredsfogden Justitsraad Müller gaaer som Amtsforvalter til Reinbek.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Odense, d. 30 Junii. Paa Syvsoverdagen bleve Vi frie for Regn; derimod begyndte det atter med kold Blæst af Nordvest, som siden har vedvaret. - Daglig holdes Forhører, for at komme efter Aarsagen til Jldebranden i Skibhusene, og flere mistænkelige Omstændigheder lade haabe, at de Skyldige ikke ville slippe. - Jndskriften, paa Glaskuglen, som fandtes ved de nylig opgravede Guldsager (see Skilderiets forrige Numer) seer ud til at være græske Bogstaver, omtrent saaledes: ABAAGANAABA med en Snirkel under. Glaskuglen selv er dobbelt saa stor som en almindelig Gevæhrkugle og har et krystalagtigt Skiær. Saavel Løvehovederne som Ringene og Kjederne vare meget skjønt Arbeide, og af Guldstykkerne, som hang ved hver af Kjederne, var den nederste Steen i det ene trekantet, men i de 6 andre aflange. Skeen var af en egen Facon, ikke stor, fladagtig med en Ombeining nederst paa det runde Haandtag. Foruden Hovedpanden, hvori endnu sad hele Tænder, laae der endnu flere Levninger af et Menneske=Skelet, samt 2 Kar, omtrent som Kiedler, og Stumper af en forrustet Kaarde el. desl. Ringene, hvoraf den ene især er massiv, passe kun til Smaafingrene. Paa den lille Guldmynt, som har et Øsken, sees og nogle Bogstaver. Den Høi, hvor disse Oldsager fandtes, ligger ikke langt fra Kirken, og efter Sagnet skal der paa Stedet engang have staaet et Herreslot, som det da ikke heller her fattedes paa Spøgerie, og en Hund skal for faa Aar siden være bleven qvalt sammesteds. Finderen, en vakker Bonde, vil selv bringe sin Skat til Hovedstaden. (Hempels Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Den 23de Juni tildrog sig den Ulykke i øster Hornum Sogn ved Aalborg, at 3de fattige Huusmænd, 2 af Hornum og 1 af Budderup Sogn, druknede i Hornum Søe, under deres Bestræbelse for deri at bjerge noget til Livets Ophold. Baaden sank midt ude paa Dybet, og, af Mangel paa hastig tililende Hjelp, var, inden de bragtes iland, Livets Lys aldeles udslukt hos dem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Det var et sørgeligt Skue, at see de høist beklagelsesværdige Enker, med deres smaae Umyndige (ialt 10 fattige Mennesker) opløfte deres Jammerskrig over, at deres Forsørgere paa en ligesaa pludselig, som sørgelig Maade, nu vare nigienkaldeligen tabte for dem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Aalborg. Paa det i Tirsdags, den 27. Juni, holdte Dronninglunds Marked, skal have været en stor Mængde baade af Kjøbere og Sælgere, men Afsætningen kuns ringe. Smør solgtes for 1 Mk. Pundet; Ost 6 s. Pd.; Hørlærred, 2 Mk. 8 s. a 3 Mk. Alen; Blaarlærred 2 Mk. a 2 Mk. 4 s. Alen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Blandede Efterretninger. J norske Blade strider man nu om, hvormange Renter der egentlig svares af det ny norske Laan, der, efter de bekjendtgjorte Vilkaar, afbetales med 13 Spd. aarligen for hver 100 Spd. i 21 Aar. Statsraad Tank har i det norske Nationalblad paastaaet, at det udgjør 16 1/2 pCt., nogle andre derimod, at det gjør 11 til 12 pCt. Endeligen har nu en Tredie i Tillægget til Rigs tidenden godtgjort, at det ikke kan være over 13 pCt., hvilke han meget rigtig mener er bedre at erlægge aarligen, og derved see Capital og Renter, efter 21 Aar betalt, end at betale 13 pCt. blot i Renter. - Jmidlertid kan det vel heller ikke nægtes, at den som betaler for 100 Sp. som han modtager 1820. 13 Spd. aarligen, har 1840 tilbagebetalt disse med 260, de over 2 1/2 Gange saa meget.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Hr. Niels Olsen Robach i Christiania har gjort en Opfindelse, hvorved Penges Brug for det meste kan afskaffes, og den nærværende Slægt blive hjulpen i sin Pengetrang og Næringsløshed. Han vil udgive den i Trykken under Titel af: Plan til en Forbedring i Menneskeselskabets Hielpemidler og Jndretninger i Forsørgelses-, Opdragelses- og Employerings=Anstalter, i Sysler og Levemaade, i Eiendommenes Erhvervelse, Brugs Arne- og Handels= eller Omsætningsbrug. Skriftet bliver 20–30 Ark stort.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Amadse Jaubert afgik i April 1818 fra Frankrig først til Odessa, Tangarog og Astrakan, i Gener. Jermaloffs Leir under Caucasus, og indhentede allevegne Efterretninger hos de Bucharer, Kirgiser og Armenier, der besøge eller beboe Astrakan, angaaende Caschemir=Gederne. Man fortalte ham, at hos de talrige Horder Kirgiser, et nomadisk Folk, som boer i Buchharie ved Ural, gaves et Slags Geder, der næsten altid ere sneehvide, og aarligen i Juni levere et mærkværdigt Skind. De Prøver, man gav ham, overbeviste ham om Uldens Lighed med den, der kommer til Frankrig, fra Rusland. Denne Opdagelse var ham saa meget interessantere, som han derved vandt Tid, og sparede den besværlige Reise til Thibet over Persien og Caschemir. Han fandt ogsaa virkeligen nogle 100 Werster fra Wolga midt paa Hederne, imellem Astrakan og Orenburg adspredte Uldflokker, der overbeviste ham om, at han ikke behøvede at gaae videre, og han havde bemærket, at i Landets Sprog disse Gedder kaldtes Gedder fra Thibet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Her kjøbte han hos Kirgiserne af Horden CaraAgadgi (sort Træ) og hos dem af Horden Kaisaks, ialt 1289 Dyr, og nu gik han med sin Hjord til Tarilzin, hvor han bragte dem over Wolga. Naar herfra regnes de, der underveis døde af Sygdom, saa findes nu end i Frankrig 400 saadanne Caschmir Gedder. J Constantinopel, hvor Jaubert nogen Tid paa sin Reise opholdt sig, gjorde han Bekjendtskab med en Armener, der for 18 Aar siden var sendt fra et constantinopolit. Handelshuus, for at lade forfærdige Shawls efter nye Mønstere. Denne havde i Caschemir, Lahir og Pichawer indhentet nøje Efterretning om Shawlernes Forfærdigelse, og af ham erfarede han den hele Fremgangsmaade.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Af en Skrivelse fra Lissabon, d. 26 Mai 1820. De spørger, hvilket Veir vi havde herd. 4 April, paa Grund af de Jordstød, der paa den Dag sporedes i Engelland, har man formodet, at ogsaa her saadanne Stød have fundet Sted. Vi have aldeles ingen sporet. Det samme var Tilfældet d. 21 April, da man ligeledes fornamJordstød i Engelland. Vi have her længer end ellers havt kjøligt Veir, derfor ere ogsaa næsten alle Frugter en Maaned til agters. – Til Frokost nyder jeg et halvt Glas Gedemelk, som en forbi drivende Gedehyrde malker under mit Vindue.