Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-07-18
Da Høitideligheden var forbi førte Mad. Catalani os til sin Villa. Det konstelskende Europa har med sit Guld opført denne prægtige Boepæl; Florenz har intet smukkere Lyststed at fremvise. Villa Catalani er omgiven af Citroner og Oranger; den ligger i en Slette; dens Vinterværelser paa Solsiden, dens Sommerværelser paa den modsatte; den har en Gaard, omgiven med Søiler, hvori sees fire Basrelief af Lucca della Robbia, denne store Billedhugger, som kunde have medarbeidet paa Parthenon i Phidias Værksted. Man føler sig giennemtrængt af en Glædesfølelse, naar man træder ind i denne Villa; den reneste og meest forfriskende Kiølighed blæser En imøde; under den sydlige Sols brændende Straaler troer man at befinde sig i et Marmorbad, hvorhen Øiet vendes seer man Marmor, overalt Gulvene belagte med Mosaik, overalt den italienske Elegance, og tillige alt indrettet paa det Hensigtsmæssigste for at beskiærme mod den hede Aarstid. Jalousier i hundredeviis bevæge sig ved ethvert Vindpust, som udbreder sig fra Arnofloden, og indlade den friske Luft, som giennemtrænger alle Værelser og alle Gange. Arabesker slynge sig om Væggene som ynderige Drømme; Citrontræernes Duft giennemtrænger alle Korridorene; Havens Vellugt stiger op i alle Værelserne. Man troer at være hensat i eet af de Slotte, som Malerne bringe paa Lærredet, ligesom til en Trøst for at de ikke findes i den virkelige Verden. Omegnen ved Florenz omgav med sit Landskab denne Villa, som en Ramme; fra alle Altaner overskuer man den lyse i det azurne Blaae svømmende Slette, krandset med blaae Bierge og beskyllet af Arnos Bølger. Ogsaa Florenz smukke Stad øiner man imellem Høiene ved Villa Strozzi, og San Minciato; den viser sig udstrakt ved Flodens Bredder med sin Kuppel og sine koldssale Taarne. En rigelig Frokost ventede paa os i een af de skiønne Sale som støde til Orangeriet. Præsten, som havde læst Messe, var ligeledes indbuden; han indfandt sig for at undskylde sig; Madame Catalani bad ham paa den ynderigste Maade og i det toskanske Sprog, hvorved man ellers ikke kan afslaae nogen Begiæring, om at forandre sin Beslutning; men han vedblev smillende sin Vægring; han vilde ikke modtage andet end en Kop Chocolade, hvormed han blev serveret i et Sideværelse. Denne Skrupel hos en Olding forekom mig smuk og værdig. - Ved Bordet talte man meget om Musik, især om de nye franske Operaer, som vare ubekiendte i Jtalien. Man talte om Robert Diævelen, som endnu ikke var passeret Alperne, til en stor Kummer for Jtalienerne; der gives nogle, som have foretaget sig en Reise fra Florenz til Paris for at see den opføre, og have saaledes betalt deres Logebillet med 1000 Rdl. Florentinerne erkiende ikke i Musiken et System eller noget udelukkende Gieldende; hvad der forekommet dem at være smukt, derfor interessere de sig med Varme, uden at spørge om hvorfra det kommer. (Saaledes skulde man forholde sig ved enhver Ting). Jeg var i Florenz da de beethovensk Symphonier der fik Indgang, de to: Eroica og Pastorale opvakte en Strøm af Henrykkelse, som gik over al Beskrivelse, man var ganske enthusiasteret; ved den første Opførselse bleve disse Mesterværker strax forstaaede, fattede og slugte. Det samme Publikum gik om Aftenen i Theatret la Pergola, for at lade sig henrykke af Donizetti, Tidsalderens Mønster. Jeg spurgte om Robert ikke kunde blive opført i Florenz, Truppen vilde udentvivl blive godt skikket dertil; thi den har en fransk Tenorist, Dupre med en fortreffelig Stemme, en meget god Bassist hvis Navn jeg har glemt, og to talentfulde Sangerinder, Madame Persiani og Madame Delsere. Man svarede mig at Robert vil for bestandig blive udelukket fra Theatret, formedelst Aften med Nonnerne, formedelst Munkene og Præsterne og Kirken i Palermo; Hr. Mery lovede nu, at han vilde naar han kom tilbage til Paris, tale med Komponisten Hr. Meyerbeer om at faae Texten forandret med Hensyn hertil og Musikken rettet derefter. (Fortsættes).