JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1805-01-01
Et Forslag om Vidneforhører. Det synes rigtigst, naar ingen Dommer maatte afhøre Vidner i den Sag han skal paadømme. Var der en Vidne Komission beskikket, ligesom nu Forligelseskommissionerne, og bestaaende af i det mindste 2de, og ugentlig eengang samlet, da kunde Sagerne maaskee endog hastigere udføres, især naar Dommeren maatte kun have 4 Uger efter at Tingsvidnet var ham leveret, til da uopsættelig at afsige Dommene, og ellers gotgi re Parterne hver sine Bekostninger paa Tingsvidnet, som af den ordentlig beskikkede Skriver skulde udstædes, og ham dertil gives 14 Dage efter dets Fuldendelse for Vidnekommissionen hvori han maatte føre Protokollen. For hvert Vidne at afhøre skulde Sagsøgeren erlægge 8 Sk., de 6 til Kommissarierne til lige Deling og de 2 Sk. til Skriveren, som desuden skulde have ligesom hidtil for Tingsvidnes Beskrivelse. Prokuratorer maatte møde og give Spørgsmaalene skrevne. Dersom mange Vidners Afhøring gjorde det fornøden, maatte Komissionen dertil bruge 2 paa hinanden følgende Dage. Dog skulde den ikke dertil af Parterne kunne tvinges. J det mindste 2 Dage forud maatte stævnes til at føre Vidner for Komissionen og for saadan Stævning betales 12 ss. til de ordentlig beskikkede Stevnings Mænd, som der foruden skulle have i Kiøbstæden 2 ss. og paa Landet 4 ss. for hvert ved samme Lejlighed indstævnet Vidne. Tiden til at møde maatte nøje bestemmes og holdes saa at intet Vidne utilbørlig opholdtes.
Politivennen, 1805-01-01
Et nyt slags Præster. (Efter Tilsendt.) Ved de mange Kapellaniers Nedlæggelse synes Døren tillukket for mangen Kandididat; men den kunde i nogen Maade igjen aabnes, dersom følgende Forslag kunde iverksættes: J ethvert Stift kunde behøves, efter Stiftets Størrelse, nogle Hielpepræster, som efter Biskoppernes Anordning kunde sendes didhen, hvor de for en Tiid behøvedes, enten formedelst Sygdom, eller en og anden tilladelig Fraværelse. For Ex.; - i Ribe Stift kunde i det mindste behøves 4 saadanne Hielpepræster, som maatte opholde sig i Stiftet, hvor de selv fandt det belejligst kun at Biskoppen altid vidste deres Opholdssted, hvilket de, uden forudgaaende Tilkjendegivelse, ej maatte forlade. Saadanne Præster, som Kongen kaldede, skulle have aarlig fast Løn 200 Rd. i 4 Qvartaler, og naar de forsendtes til Forretning, da nyde fri Befordring frem og tilbage fra den som behøvede dem, og imedens de forblev til saadan Forretning fri Logement, Føde og nødvendig Forslegning, men i øvrigt intet foruden deres faste Løn og Haab om Befordring efter 4 Aar. J Riber Stift ere 175 Sognepræster, naar disse inddeltes i 3 Klasser efter Jndkomstens Størrelse, og til den 1ste regnedes 30, som hver gav aarlig 6 Rd. til 2den 32, hver 5 Rd., og til 3die 115, hver 4 Rd., saa udkom derved de 800 Rd. til Hielpepræsternes faste Løn; og kunde med andre Expenser erlægges ved Landemodet til Biskoppen, som qvartalter tilsendte hver sin Løn.
Politivennen, 1805-01-01
J Anledning af den i No. 359 paaankede Forsømmelse af en Distrikt Læge. Udgiveren har erfaret, at Fattigvæsenets Sygekommission, underrettet om, hvor V. boede, har tilskrevet Distrikts Lægen. Denne har erklæret, at han den 11 Febr. fik Sygseddel, og at han var der samme Dag, men fandt, at Barnet havde simple Catharral Tilfælde, der ikke syntes at ville vorde af videre Betydenhed. Han foreskrev passende Midler, men kom ikke siden, da han formodede, at Barnet var blevet friskt, da man (hvilket ellers er almindeligt, naar den Syge har nogen, som lager sig af den) maatte have sendt ham Bud, hvilket ej er af Anmælderen foregivet, mindre skeet. Anmelderen har saaledes faaet al den Hjelp, han billigen kan forlange. Han kunde i al Fald jo have umaget sig, eller et Bud til Lægen, istedet for til Læreren. Dette vilde i lige Tilfælde den gjort, der ikke har Læge fritmen betaler ham godt.
Politivennen, 1805-01-01
Nogle Tanker om vore Vejes bedre Fremkommelighed i snefulde Vintre. Tilegnet Vejvæsenets og Landpolitiets Foresatte. Saa prisværdigt det er, at den nærværende Slægt er betænkt paa, at sikkre for Mangel paa Brændsel ved levende Hegns Opelskning paa Grøftevolde om Jordlodder, saa nødvendigt er i mine Tanker, at gjøre Medborgere opmærksomme paa de Ulejligheder, som undertiden flyde af en saa rosværdig Gavnelyst paa de Steder, hvor sligt Hegns Opelskning støder til Veje, som nødvendig om Vinteren skal passeres, da Sneen ved den Ly det levende Hegn forskaffer, sætter sig fast i Stræder, og gjør disse ufremkommelige efter Sneefog om Vinterdage. Disse Ulejligheder følge ofte, uagtet vor priselige Anordning om Snekastning, naar flere Dages Snefog indtreffer efter hinanden, og gjør det paa sine Steder umligt, at holde Vejene ryddelige. Dette gjelder vist nok om Landevejene paa sine Steder her i Landet, men fornemmelig om Biveje imellem By og By, By og Kirke, Mølle o.s.v. da disse sidste paa sine Steder meget forsømmes, eller i det mindste maa staae tilbage for Landevejene. Hvor Udskiftningen endnu ikke er skeet, var det derfor ønskeligt om det forbødes: at plante levende Gjerder paa Grøftevolde, som støde til Veje, der nødvendig skal passeres. Hvor Udskiftning derimod er skeet, og slig Plantning foraarsager den Rejsende Ophold og Sinkelse, til betydelig Skade saavel for enkelt Mand, som for Staten, synes mig, det kunde være meget gavnligt, i Tide at være betænkt paa Midler til at forebygge det deraf flydende Onde, og blandt flere forekommer det mig, at være passende, at det paalægges Grundejerne, hvor saadanne Forhindringer for Rejsende maatte befrygtes, og hvor Erfaring har lært, at de ofte møde nemlig i snævre Stræder, hvor Sneen samler sig, at oprette laasede Lede, som paa fornødne Tider skulde aabnes for at bane Vej for den Rejsende, indtil de fornødne Foranstaltninger bleve gjorte til den ordentlige Vejs Ryddeliggjørelse. Det forstaaer sig af sig selv, at Sagkyndige, berigede med lokal Kundskab om de Steder, hvor Sneen lægger sig, bør bestemme hvor disse Jnd- og Udkørseler skulde være - Jkke indseer jeg, at Grundejerne med Rette vilde kunne undslaae sig for en saa ubetydelig Udgift, siden den offentlige Sikkerhed ej bør vige for privat Fordeel. Hvor gavnlig en saadan Foranstaltning vilde være for det almindelige vil let indsees, naar man blot overvejer, hvormeget Torvepriserne paa Korn og Fedevare undertiden stige i Stæderne, fordi Vejene gjør Transporten saa besværlig, samt hvad Landmanden taber ved Tidsspilde og Ophold. - Vor garvaagne Regjering vil vist sørge for, at disse Mangler blive afhjulpne. - Den som tvivler om Nødvendigheden af slig Foranstaltning, han forsøge kun at passere Vejen fra Kjøge til Vordingborg i en Snevinter, uden at tale om flere Veje, med hville det har samme Beskaffenhed.
Politivennen, 1805-01-01
Om en Protokol for Dødsfald, Fødsler, og Bryllupper hos Jøderne. Det kan ikke ansees rettere, end at ligesom for de danske Borgere af den kristne Religien er anordnet, at Kirkebøgerne oplevere alle Fidsler, Dødsfald og Givtermaale, noget lignende burde haves for de danske Borgere af jødisk Bekjendelse, som nu ikke er fuldkommen Tilfældet. Jeg meener, at enten burde Overrabineren, eller een af Betjenterne, som Repræsentanterne dertil satte, føre en ordentlig Protokol over alle født Børn ikke allene af Mand, men og af kvindekjønnet, og baade paa Hebraisk med vor Datum, og paa Dansk med almindelig Datum. Nu opskrive kun Omskjærerne Drengene, og paa Hebrat allene. De ne Protokol burde gaae saala at tilbage op i Tiden som gjørligt. Og endskjøndt vore gamle Almanakker, hver den trinne Tidsregning fandtes ved Siden, ej brændte, var denne Hindring ikke betydelig, da man kunde forskrive nye fra udenlands. Ligeledes burde Bryllupper og Dødsfald i samme Protokol optegnes. N. A. Mejer.
Politivennen, 1805-01-01
Fortsættelse af det i Politivennen forhen paaankede Svineri paa Rundetaarn. Politivennen tilkommer den Roes, at have foranlediget, at flere deri paaankede Uordener og Mangler, enten ganske eller for en Deel, ere blevne hævede. Derimod har dens Bestræbelser hidtil ikke været saa heldige i Henseende til det paa Rundetaarn. i Svang gaaende Svineri; thi uagtet Politivennen for rum Tid siden har talt eftertrykkeligt derimod, er der dog endnu ikke skeet det mindste Skridt til at forebygge det, saa at det, langt fra at være ophørt, snarere er tiltaget, og bliver daglig kontinueret indtil den højeste Grad af Væmmelighed. Man seer ikke allene langs op ad Opgangen, men endog øverst oppe paa Taarnet hyppige Beviserherpaa. Hæsseligt er det virkeligt at see, og ubegribeligt at man taaler, at Uranigs Tempel saa væmmelig besudles. Fremmede have største Grund til at troe at de ikke betræde Dannemarks Observatorium, men Kjøbenhavns offentlige Lokum. Anmelderen kan ingenlunde troe, at det skulde være umuligt, at sætte en Bom for disse sinske Uordener, som naturligviis ere en Følge af den offentlige Adgang til Taarnet. Af denne flyder desuden mange andre Uordener, af disse vil Anmelderen blot anføre, at adskillige af Taarnets Besøgere fordeerve Observatoriets Vinduer og Døre ved at ridse og skjære Navne deri, bortstjæle Kobber og Bly, som paa flere Steder sees at være afskaaret. De ovennævnte Uordener kunne altsaa ikke forebygges saalænge Adgang til Taarnet staaer aaben for enhver, der kan og vil betale sin Styver. J sig selv er det vel altid rosværdigt, at man har tilladt Uvedkommende at besøge denne ærværdige Bygning, der udelukkende er bestemt til astronomiske Observationer, og at nyde den skjønne Udsigt, som der aabner sig for Øjet, men da denne Tilladelse misbruges saavidt, at Gadedrenge og Pøbel strømme derop for at øve Kaadhed og Ondskab, vilde det sikkert ikke være ubilligt at kalde den tilbage. Portneren vilde derved tabe en bet delig Sportel; en passende Refusion var derfor billig. Saavidt Anmelderen veed er en saadan offentlig Adgang ikke tilladt paa noget andet Observatorium. Det foreslagne Middel er vel det sikkerste og ufejlbarligste, dog formener Anmelderen at der endnu gives et andet, hvorved de paaankede Uordener vel ikke ganske, men dog for en Deel kunde hemmes. Man kan vel ikke antage at de omtalte Uordener begaaes af andre end Pøbel, Gadedrenge og flere, der kan sættes i Klasse med disse; for saadanne er 2 Sk. just ikke nogen stor Kapital, derimod vilde Taarnet vist blive forskaanet for Besøg af disse, naar ingen indlodes uden at betale 12 eller 16 Sk. Portneren vilde i det Hele intet tabe derved, da den, som for sin Fornøjelses Skyld kommer paa Taarnet, sikkert ikke vilde blive borte paa Grund af denne ubetydelige Betaling. Anmelderen ønsker meget ikke at have talt forgjeves, og at Vedkommende vilde værdige disse Linier deres Opmærksomhed.
Politivennen, 1805-01-01
Besynderligt Vægterraab i Vognmagergade Kl. 9. Man har i lang Tid bemærket, at, hver anden Aften Kl. 9, raabes af Vægteren i denne Gade det til denne Tid brugelige Vægtervers, med Udeladelse af de 2de Strapher: "Vor Synd o milde Gud; "Bevare Kongens Huus!" Det øvrige af Verset, saavel for som efter, synger han som de andre Vægtere. Uagtet Anmelderen ingenlunde er nogen Ven af Vægtersang, forekommer ham en saadan Afvigelse for paafaldende til at burde taales.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal. Kan der vel noget tænkes mere stridende imod Lov og Forordninger, end naar man seer hvorledes Kudskene jage afsted paa Gaderne om Aftneen fra Comoedie, da man paa Østergade paa den Tid, hvert Øjeblik staaer Fare at blive kørt ned. Mon dette ikke var værd, at vort aarvaagne Politi kastede et Øje dertil.
Politivennen, 1805-01-01
Et Forslag til Kvarantænnedtrerionen. J den nye Forordning om Kvarantænvæsenet re de Spørgsmaal nedskrevne der ved et Skibs Ankomst paa vore Kyster og i vore Havne af Sundhedskommissionen skal gjøres Skipperen eller Mandskabet, og hvis Besvarelse bestemmer Fremgangsmaaden med Skibet og Mandskabet. Man troer at burde fremstille den Tanke til Direrionens Bedømmelse, om det ikke kunde være tjenligt, at disse Spørgsmaal oversattes paa alle Europæiske Sprog, og tilsendtes hver Sundheds Kommission i et vist Antal Exemplarer. Det er muligt, at der paa en Kyst eller i en Havn ikke kan være Personer, der forstaae Skils ollenes Sprog, og skjøndt det er sandsynligt, at et Skib, som kommer i disse Farvande, har Folk ombord som forstaae Dansk, saa er det igjen ligesaa muligt, at netop disse kunne være henrevne af Sygen. Det kan ikke engang antages som afgjort, at det overalt i vore Havne eller paa Kysten bliver muligt for de Mænd, der ere i Sundhedskommissionerne, eller gjøre disses Dont, at kunne udtrykke sig nøjagtigt i de Sprog, der ere det Danske nærmest, Svensk og Tydsk. Men dersom Spørgsmaalene ikke gjøres nøjagtigt, hvad tjene da Svarene til? De trykte Spørgsmaal kunde derimod rækkes ombord, og Svarene skrives derpaa af Skibsføreren.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) Skjøndt Udgiveren finder det næsten unyttigt at angive de Steder i Stadens Gader, hvor Fliserækken trænger til hurtig men tilgavns Omlægning, fordi disse Steders Navn er Legio, og sikkert haaber, at Brolægningens Foresatte ville nu, da Frosten kan ansees overstaaet, gjøre en almindelig Undersøgelse og Forbedring: kan han dog ikke andet end udpæge Fortoget paa Amagertorvs Solside, især Udenfor No. 6, som trængende til den uopholdeligste Forbedring. 2) Af alle 4 Hjornebygninger, i Krydset af store Torvegade og lille Amagergade, har kun det ene Gadenavnene paamalede; man haaber at Ejerne af de andre tre ville oprette denne Forsømmelse. 3) Udenfor Apotheket paa Kristianshavn er to beskadigede Rendebretter. 4) J Pilestræde udenfor No. 90 er paa den fatale lukkede Kældernedgang, som indkniber Fortoget saa meget, et Hul, hvor en lille Person, der vil træde op for at gaae af Vejen, kan komme til Ulykke med sin Fod. Ejeren bør saa meget mere holde disse Lemme istand, som Publikum lider nok ved dem desuden. 3) Huset No. 10 i Brogaden har sit No, saa smaat malet, at en stor Mængde Fodgængere ikke uden Forstørrelsesglas vil kunne læse det. 6) Huset No. 5 i samme Gade har slet intet No. paamalet. 7) Den blaae Hjørnebygning af Brogaden og Strandgaden, har ikke Gadenavn malet paa Hjørnet. 6) J Strandgaden have Husene No. 31, 35 og 36 deres No. paamalede med Rommertal saaledes XXXI o. s. v. Dette klæder ilde ved Siden af de andre med almindelige Tal paamalede Husnummere, og er desuden langt fra ikke saa læseligt for almindelig Mand. 9) Husene No. 38 og 34 i samme Gade have ingen Husnummere paamalede. 10) No. 40 i St. Annegaden har et meget farligt for Fodgængere liggende Rendebret. - Uden for samme Hus har en fraspændt Arbejdsvogn gjort Stade hvilket nok ikke er saa rigtigt. 11) De to følgende Bygninger i St. Annegaden paa samme Side naar man gaaer til Snurrebroen, have intet Nummer paamalet. 12) J St. Torvegaden har Hjørnehuset No. 366 intet Gadenavn paamalet til Prindsensgade.
Politivennen, 1805-01-01
En slem Hund i Knabrostræde. En Dame, som for et Par Dage siden gik igjennem Knabrostræde og Brolæggerstræde blev angreben af en stor Pudel, bag i Kjolen. Hun fulgte det gamle Raad, at blive staaende ganske stille, da intet Menneske paa det Øjeblik var nær nok til at hielpe. Hunden forlod hende, efter at have sønderrevet en heel Brede af hendes paahavende nye Kjole. Hunden kom farende ned af Trappen op til den Urtebod i Knabrostræde, der er ligefor Brolæggerstræde. Om de forføjede sig didhen tilbage, da den forlod hende, havde hun ikke Besindelse nok til at iagttage. Det er vist nok, at dersom denne Hund havde angrebet hende paa et andet Sted, hvor Klæderne mindre beskyttede, eller et Barn, eller en halvnøgen Fattig vilde den endnu foraarsaget mere og langt farligere Skade. Men skjøndt den Dame her tales om har forvundet Skrækken og kunde taale den Skade at faae en Kjole forrevet, er hun dog vis paa, at hvo og Ejeren er til denne ubændige Hund, vil denne Fortælling, der er den nøgne Sandhed, vist bevæge ham til at tage den menneskekjærlige Beslutning, at enten holde et saadant Skadedyr indsluttet, eller afskaffe dt, om det endog var hans Yndling. Kun dette Haab har frembragt ovenstaaende offentlige Klage.
Politivennen, 1805-01-01
Uorden med Slaver. Paa Hjørnet af store Kongensgade og Toldbodvejen har i denne Uge gaaet en Slave, fra om Morgenen indtil efter Middag, som uophørlig har tryglet og overhængt de Forbigaaende for at faae noget. Da denne Uorden vel kunde opvække en ufordelagtig Jdee, om den Orden, som iagttages med disse Statens og Menneskehedens Udskud, saa var det at ønske, at Vedkommende vilde alvorlig tilholde Slavefogderne, at de under ingen Omstændigheder tillod Slaverne, at gaae fra deres Arbejde, og endnu strængere forbøde Slavefogden, i Selskab med Slaven at søge Brændevinsmanden, for tilsammen at opdrikke det Tiltryglede, som nu ved denne og forhen given Lejlighed har fundet Sted.
Politivennen, 1805-01-01
Uorden paa Farimagsvejen. Ved at gaae d. 24 Marts til Frideriksberg, bag omkring Trommesalen, paa den saa kaldte gamle Kongevej, fandt jeg at paa højre Side har Vandet skaaret sig igjennem under Vejen til den anden Grøft, saa det har foraarsaget et Hul ind i Vejen paa en halv anden Alen, foruden en Gevelvt som ikke kan sees ovenfra. Dette farlige Hul kan, især om Nattetider, medføre Ulykke.
Politivennen, 1805-01-01
En Tanke om de skarpe Patroner fra 2den April. (Efter Jndsendt.) Den Ulykke som skede og blev gjort af Guldsmed nu Delingvent Hertslein, var maaskee neppe skeet, om de Kugler og det Krud, som ved 2den Aprils Krigen blev udleveret til alle Borgere, var efter Vedkommendes Pligt af everet igjen paa behørige Steder. Man kan da saaledes ansee dette som en Medvirkning til Gjerningen, og da det kunde give Anledning til flere slige, mon det da ej blev rigtigst i det Hele: At disse skadelige Dele bleve fratagne enhver uden Forskiel, og af Vedkommende imodtoget og afleveret paa behørige Steder, til bedre og anvendeligere Brug.
Politivennen, 1805-01-01
Forslag til Vedkommende. Da den Tid nu nærmer sig, og allerede af mange Svage og gamle Mennesker inderlig efterlænges, da Rosenborghave skal aabnes, ønskede man, at nogle 100 Læs Strandgrus maatte indløres paa Gangene, der i de sidste Foraar, ja endog om Sommeren i Regnvejr, vare saa fugtige og smattede. Det var især en stor Velgjerning mod Publikum, om der ved hver Bænk maatte bredes et Lag af sligt Grus, for at Fødderne kunde hvile paa noget Tørt.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Den i forrige No. af Politivennen paaankede Vægter i Vognmagergade har nu gjort Tilsætning af de 2 udelalt Stropper i Raabet Klokken 9.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) Paa Nørregade No. 46 er en Afviser saa indhældende over Fortoget, at enhver Forbigaaende kan støde Skindebenet derpaa. 2) Atter er en Olding uden ringeste Advarsel pludselig bleven overrendekjørt og faaet sig ilde tilreedt; saa det var meget at ønske, Straffen blev stærpet ogBelønning udsadt for dem, der paagreb Gjerningsmændene, hvorved slige Voldsomheder for endeel kunde afværges, især naar Straffen blev ossentlig bekjendtgjort andre til Exempel. 3) Det var at ønske Kronprindsessegadens Beboere bleve befriede for den utaalelige Støj med Hujen og Skrigen, som nogle Drenge efter Skoletiden hver Middag og Aften forvolde, da de der ret have opslaaet deres Forsamlings Sted. 4) J Toldbodgaden længst herimod Amaliegaden, staaer en Muur, der hvert Øjeblik trues med at ville falde om. Da dens Fald mueligen kunde have skadelige Følger for de Forbigaaende, var det at ønske, at dens Ejer, jo før jo heller vilde sørge for, at den enten blev understøttet eller nedrevet. 3) Huset No. 135 i Kokkegaden har en Tagrendepibe, som skorter altfor højt oppe fra Jorden, og derfor i Regnvejr overstænker de paa Fortoget gaaende. 6) J Bredgaden er udenfor No. 71 litr. R. en Afviser, der allerede hælder altfor langt ind mod Fortoget, saa at Gaaende let kunne støde sig derpaa. Det var at ønske, at den itide rettedes, eller som var bedre, rent borttoges, 7) Endnu er den ravgale Fliserække paa Amagertorv ikke forbedret. 8) Endnu ere Fortogsfliserne paa Fortoget af Kanernerne til Volden i samme elendige Tilstand som nylig og for et Aar siden paaankedes, at de næsten ligge med den skarpe Kant øverst. Vel gaaes der ikke meget paa dette Fortog, og Kassernernes Jndvaanere ere vel alle raske Folk, der ikke trænge til Fortogsfliserne. Men om endog aldrig en Fod gik paa Fortoget, burde disse Stene dog ikke ligge i saadan Uordentlig Stilling, da det skæmmer den ellers saa skjønne Bygning.
Politivennen, 1799-01-01
Om Adresavisen og dens sildige Ombærelse. Om Addreskontoiret er en privat eller en offentlig Jndretning, er et Spørgsmaal som maaskee ønskedes besvaret. Næsten skulle man in dubio antage første, da det er et saare fordelagtigt Jnstitut for de Vedkommende. Men om Jndretningen opfylder de Pligter, den skylder det Offentlige, er et andet Spørgsmaal. Den slette og ulæselige Tryk og Trykfejlene ere for ofte forgjæves paaankede, at denne Uorden kunde synes at være Gjenstand for Paatale baade af Abonnenterne, og af dem som betale Avertissementerne. Tilbagebetale det der er givet for Avertissementer som ikke kan læses, synes at kunne være en retspligtig Erstatning. Og nu Abonnenterne, hvorledes faae de Erstatning. - Men endnu een Uordden bør dog anmærkes: At Avisen er færdig trykt Kl. 9, endog udleveret mange Stæder er fuldkommen bekjendt. Men burde den ikke være leveret overalt inden Kl. 10 i det seneste. Et Par Bud flere kunne en saa fordelagtig Jndretning vel holde endnu af dens Overskud. Kl. 1, 2 er vist for sildig, siden det skal være en Dagsavis. Saavel de der søge efter Østers og Kramsfugle, som det store Antal, der lede efter Ærter, Flesk og Gryn, ønske vel hver at have Avisen midt paa Formiddagen. De der boe uden for Byen, og have Bud her om Formiddagen ville og være vel tjente med at kunne faae Adressavisen samme Dag, for i det mindste Dagen efter at kunne anskaffe sig det averterede, thi ikke kan de, lade deres Bud opholde sig til Eftermiddag naar det begynder at mørkne.
Politivennen, 1805-01-01
Forslag til det kongelige Generalpostamt. Den almindelig erkjendte Jver hvormed det kong. (en. Postamt stedse arbejder frem til Fuldkommenhed i alle de Ting, der ligge inden for dets store og stedse sig forstørrende Virkekreds, og allerede har der bevirket saa mange store Forbedringer, kan ikke andet end opmuntre enhver, til at fremlægge for Det ethvert Forslag, hvorved hint store Formaal end mere maatte kunne nærmes. For dem, som have Vare paa KreditOplag, og ville forsende disse med Posten til Helsingør, eller til Steder beliggende paa denne Postur, indløber en ikke liden Ubehagelighed derved, at de først maae klarere disse Vare paa Toldboden, og derfra medtage en Betjent, som følger til Posthuset, for der at forrette sine Pligter. Da nu Toldboden lukkes Kl. 3, og Helsingørs Postkontoir endnu ej er gabent til Kl. 4 eller nær Kl. 4, saa følger deraf et meget ubehageligt Ophold og Tidsspilde i denne Mellemtid, saa vel for Afsenderen, som for Toldbetjenten. Man troer, at heri kunde bevirkes en Forbedring, om Kældermanden paa Postgaarden bemyndigedes til at modtage disse Pakker, og tilholdtes at være ansvarlig derfor imed en Godtgjørelse. En anden Tjeneste vilde kunne bevises Publikum, om de, som have Varer at sende med Hamborgerposten, og som have nu kun Frede jen til Afleveringedag, ved nogen Ungende Jndretning kunde faae denne Afleveringstid udvidet, saaledes at ikke blot om Fredagen, men forud om Onsdag og Torsdag, eller dog om Torsdag, kunde gjøres Jndlevering af Varder med Posten om Løverdag Morgen affendes. Da Tiden for dem, som karere paa Toldboden, ved Plakaten af 30 Jan. d. A., er bleven mere to ugen, saa vilde den her foreslagne Jndretning være en sand Velgjerning.