Jyske Efterretninger, 1802-09-24
Minister Talleyrand aflagde Beretningen over UdsalJgaar var Førstekonsulen igien i Senatet og 6te Aug. steeg Hullin iland ved Algier, blev forestillet det af Adjutant Hullins Sendelse til Algier. Den begyndte saaledes: a Bonaparte, første Kon Deyen og overleverede ham Bonapartes Brev, som sul, til den høit ophøiede og glimrende, vedligeholde. Jeg skriver dette Brev lige til Dem, Dey af Algier, hvis Lykke og Roes Gud vilde da jeg veed, at nogle af deres Ministre bedrage Dem og forføre Dem til Handlinger, der kunne paadrage, ne, hvorfor forlanges Satisfaktion, og tilsidst siger Dem stor Ulykke. (Herpaa andrages BesværingerBonaparie.) Thi Gud har bestemt det derhen, at alle de, som ere uretfærdige i mod mig, skulle straffes. Ville De leve i Venskab med mig, maa De ikke behandle mig som en svag Magt. Jeg beder Dem at læse dette Brev opmærksom Selv, og at melde mig ved Officeren, hvad De er findet at giøre. Deyen veeg af fra den sædvanlige Form og modtog Hullin, tilligemed en Mængde andre franske Offcerer, i det prægtigste Lysthuus i sine Hauger, hvilken Deyen i utænkelige Tider ikke har gjort, hvor han overleverede Hullin et Brev til Førstekonsulen af følgende Jndhold: J den alleneste GudsNavn, Guds, vor Herres Mand, den ophøiede og glimrende Herre, Mustapha=Pacha, Den af Algier, hvem Gud lade blive i Ære. Til vor Ven Bonaparte, første Konsul for den franske Republik. - Jeg hilser Dig, Guds Fred være med Dig. Hernæst, min Ven, melder jeg Dig, at jeg har faaet og læst Dit Brev af 29de Messidor. Jeg svarer Dig Punkt for Punkt. 1) Du klager over Reis Ali-Tatar. Omendskiønt han er min Joldachen, har jeg dog ladet ham arrestere, for at døe. Men da Din Vekil i Dit Navn bad om Naade for ham, har jeg skaanet ham for Din Skyld. 2) Endskiønt Beretningen om de 2de tagne neapolitansk Skibe er urigtig, har jeg dog efter Dit Ønske overleveret Din Vekil alle de Christne, som vare paa disse Skibe. 3) Du forlanger, at den Reis skal straffes, som her opbragte to franske Skibe. Efter Dit Ønske har jeg afsat ham, men melder Dig, at mine Reis ikke kunne læse de europæiske Bogstaver. De kiende blot de sædvanlige Passe og de franske Krigskibe maae derfore gjøre sig kiendelige ved et eller andet Signal. 4) Du forlanger 150 Mennesker, der, som Du siger, skulle være i mine Stater. Der er ikke een af dem til. Gud har villet, at disse Folk skulde ankomme. Det har gjort mig ondt. 5) Du siger, der gives Mennesker, som give mig Raad, for at sætte Splid imellem os. Vort Venskab er fast og gammelt, og alle de, der ville sætte os ud paa hinanden, har Tids nok. 6) Du forlanger, jeg skulle være en Ven af den italienske Republik. For Din Skyld skal jeg respektere dens Flag ligesom det Franske. Havde en anden gjort mig slig et Forslag, skulle jeg ikke have antaget det for en Million Piastre. 7. Du har ikke villet give mig de 200,000 Piastre, jeg fordrede af Dig, for at holde mig skadesløs for det Tab, jeg har havt for Din Skyld. Giv mig dem eller giv mig dem ikke, vi ville dog altid være godt Venner. 8) Jeg har nu gjort Dig Fyldelst i alt hvad Du har fordret, derfor vil Du giøre mig Fyldest, ligesom jeg har gjort. 9) Jeg har befalet mine Reis, at respekiere det stanske Flag i Søen.