Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-03-19
Som en Følge af senere Tildragelser staaer Pohlen endnu under en provisorisk Regjering, men har ikke mistet sine Rettigheder. Disse bestrider det russiske Hof ikke heller, og der er alt givet Europa den høitidelige Forsikring, at Grundvolden til disse Traktater skal vorde agtet." Til Hr. Perriers Yttringer hørte endnu følgende: "strax efter de 3 Dage gaves der i Frankerig hverken noget Freds- eller Krigs-Partie. Juli-Regjeringens første Handlinger dreiede sig kun om Fred og Selvforsvar. Æren er de absolut, Agtelse for Lovene de frie Regjeringers eneste Nationalitet. Østerrigernes gjentagne Jndrykning paa Grund af de nye Uroligheder i Kirkestaten gjorde ogsaa den franske nødvendig. Men da den nylig er begyndt, kunde han ikke udtale sig nærmere derom. Jmidlertid havde Fredens Venner Jntet at befrygte. Propagandens Apostlerdadlede han eftertrykkeligt. Europa vil lige saa lidet vide af kontrarevolutionair, som Vi af Erobrings=Propaaganda. Jngen Krig, ingen Revolution mere, saa byder Nationernes sande Jnteresse. Jngen Propaganda, ingen Modrevolution meere, det er den nyere Diplomatiks Fordringer." Konferentsen kaldte han, en Frugt af Civilisalionen, for at sikre Fornuften Seiren. Hvor megen Ulykke har den Londonner Konferents ikke forebygget, hvor meget Blod vilde ikke være fludt uden den (Det bemærkes, at netop ved disse Ord pidskede en Plaske og Hagelregn saaledes paa Salens Vinduer, at Taleren maatte holde op i nogle Minutter.) Hr. Mauguin fandt det hele Foredrag magert, og gjendrev Stykke for Stykke Ministeren. Pohlens Sammensmeltning med den russiske Kolos var nogle tilsyneladende Former ikke nok til at nægte, ligge saalidt som Østerrigs uindskrænkede Jndflydelse i Jtalien og Preussens i Tydskland, medens Frankerig bliver ubevægelig og afviser enhver Bøn og Bistand. Det eneste Tegn til nogen Deeltagelse - vedblev han - er Ancona-Expeditionen. Den forekommer mig som en sand rigtig Midte, ikke foretaget i den hellige Alliantses Aand; thi hvorfor havde Paven ellers protesteret, lige saa lidet i Nationernes Aand; thi det vilde være en Krigserklæring imod den hellige Alliants. Hvad er da Hensigten? Det veed Marikke: Stadsraads-Præsidenten har bevaret sin Hemmelig hed, hvis han har nogen. Det europæiske Aristokrati gaaer roligt tilværk; det vil svække og adsplitte Os, og tal ket være Ministrenes System, det er for en Deel lykkedes Man har tvunget Os til at opgive vore Grundsætninger, men i vore Dage betyde disse det samme som Hære og Allierede. Hr. Mauguins Tale gjorde stort Jndtryk, medens Hr. Guizot, som fulgte efter ham, fordybede sig saaledes i historiske Argumenter, at Man trættedes ved at høre ham. Større Jnteresse vakte General Lafayette, som ogsaa beklagede, at Juli=Revolutionens Frugter vare spildte, hvorpaa Stadsraads-Præsidenten atter fandt sig opfordret til at svare. Da Odilon=Barrot, paa hvem Lafayette havde gjort Regning, udeblev, og han sendte Bud efter ham, opdagedes et underligt Spilfægterie, bestaaende i, at Hr. Odilon havde faaet et Brev, hvori meldtes, at hans Kone laae dødsyg paa Landet. Han var da i Hast afreist, men fandt hende fuldkommen frisk, da Brevets Underskrift var opdigtet.