Aarhuus Stifts-Tidende, 1839-05-16
Stridspørgsmaalet, om Hr. Nathanson fra Randers har været gal eller ikke, er endnu ikke deri deret. N. har nu selv forsvaret sig i den Frisindede. Den Behandling - siger han som jeg har klaget over, vilde umuligt kunde vederfares Nogen, der ikke havde formaaende Uvenner, men som dog frygtede for at vorde comprommitterede. Jeg har aldrig villet efterligne deres Exempel som ved Assurancesvig eller Tolddefrandation eller mislige Falitter have vidst at bringe deres Affairer paa Fode." Beskyldningen og Truselsbreve erklæres for en skammelig Usandhed, som N. opfordrer Alle og Enhver til at bevise. Om den af Prof. Bendz offentlig givne Attest siger Nathansen: "Denne har forvoldet Hr. Bendt meget Hovedbrud. Thi først har han attesteret, at jeg vel for Øieblikket befandt mig i en exalteret Sindstemning, men at han ikke hos mig kunde opdage noget Spor til Galskab eller Sindssvaghed, og siden taler han om den som Noget, han efter Sigende skulde have gjort, og uagtet Attesten gaaer ud paa, at han ikke kunde opdage noget Spor af Galskab eller Sindssvaghed, siger han dog, at han alt dengang mærkede en usædvanlig Grad af Exaltation hos mig, og ansaae mig for ikke klog, rimeligviis for at forklare, at han 2 Dage senere gav den anden Attest. Hvorvidt det er lykkedes Hr. B. at bringe Harmonie i disse Selvmodsigelser, maa Publikum afgjøre; men hvorledes det overhoved er gaaet til, hvem der har reqvireret hans Assistence og Attester a. vil Forhøret sagtens oplyse." Til dette Forsvar, der omstændeligt kan læses i den Frisindede Nr. 35, tilføier samme Blads Redaction: "Det vilde være at trætte Læsernes Taalmodighed, om vi her vilde fortsætte en Strid, der nu synes at gaae over paa Personlighedens Gebeet; ikke destomindre have vi ikke villet nægte Hr. Nathansen offentlig Svar paa offentlig Anklage af hans Randerske Antagonister, ihvorvel vi gjerne lod dem beholde Ordet, hvor de optræde med saa megen Jnconsequentse, at de endog oversee, at deres haarde Beskyldninger aldeles ikke kunne tilregnes Strafbarhed, selv om de kunde bevises, saafremt deres Paastand om hans Afsindighedstilstand skal gives Medhold. Vi have tidligere tilladt os at bemærke, at der forekommer Yttringer i Randersaavisen af en saadan Natur, at den Paagjældende umuligen kan lade dem paahvile sig, saafremt han er en Mand af Ære, selv om det Offentlige ikke skulde finde sig beføiet til at blande sig deri; og hvad Indespærringen i Daareanstalten angaaer, da er dette vigtigste Punct af Sagen nu gjort afhængig af Hs. Majestæts Retfærdighed, og vi betvivle ingenlunde, at der vil blive foranstaltet nøiagtig Undersøgelse, ledet af upartiske Mænd. Den hele offentlig Sikkerhed, enhver Borgers Ro og Velværen har Krav paa, at Sagen ikke behandles med Overfladiskhed, thi det er vistnok ingen Bagatel, at see sig udrevet af sin Families Skjød og indespærret iblandt Afsindige, naar man er sig sin fulde Bevidsthed mægtig. Publikum imødeseer derfor med Længsel Resultater af Undersøgelsen, hvorved det formodentlig vil vise sig, om Hr. N. er bleven Offer for en rig og mægtig Mands Cabale, hvortil fjendske Slægtninge muligen have rakt en hielpsom Haand, eller og han har været saa farlig for Samfundet, at man med Føie har maattet gribe til slige skrækkelige Midler for at gjøre ham uskadelig. J sidste Tilfælde synes det os uforsvarligt, at man efter faa Dages Jnde spærring lod en Person slippe, der, som Hr. Bend udtrykker sig: Anfald af sin Galskab allerede har prøvet paa Handlinger, der kunde blive farlige for den offentlige Sikkerhed, især da man strax igjenpaagreb ham. Det forekommer os, at man ved denne Fremgangsmaade tydelig har lagt for Dagen, at man mere tænkte paa egen end paa den offentlige Sikkerhed." Paa en Tid, da saamange Tunger have været sat i Bevægelse i Anledning af forhenværende Kjøbmand J. Nathansens besynderlige Skjebne, kunne vi - hedder det i Jyllandsposten – ei tilbageholde et Par Yttringer og denne Sag, og det saameget mindre, som Uvillien, for ei at sige Forbittrelsen, mod ham i Randers Bye og mulig flere Steder har udtalt sig temmelig stærkt. Saameget maa ved denne Leilighed ei oversees, at N. tidligere, medens hans Handelsforretninger løb heldig af, var en erkjendt dristig, vindskibelig og almindeligen agtet Kjøbmand. At han forlod denne Vei, formenes grundet i de trykkende Forhold, hvorunder vore danske Handlende ere generede, især med Hensyn til vore indskrænkede Told love, som ved de høie Toldsatser friste saa mangen retsindig Handlende til at afbenytte det lokkende Smugleri, imedens den omløbende Kræmmersværm, ved over Kongeaaen at indsmugle sine Varer, undergraver den næringsdrivende Handelstand. Med megen Jver bestred derfor N. endog i offentlige Blade Skadeligheden af det Told=Princip, der er opført paa høie Toldsatser, og saa vidt skal han i sin Paastand være gaaet, at han endog fandt det nødvendigt for den Handlende, om han i Landet skulde kunne subsistere, at afbenytte det meest mulige Smugleri, der af de omreisende Landkræmmere, som bekjendt, bruges over hele Provindsen. Hans Harme over Angivelse af Smugleri gik derfor saavidt, at han for adskillige Aar tilbage paa offentlig Gade endog voldelig overfaldt en Person fra Landet, som havde angivet en vis Jndsmugling i Randers, hvorfor han blev idømt en Mulct ved Politiretten. Under hans senere Sindsforvirring skal han have betitlet sig selv. General Smugler og Formand for alle Smuglere og derved afgivet et Exempel paa, fra hvilken Side denne Lovovertrædelse vistnok ei sjeldent betragtes. Efter at have opgivet Handelen lagde han sig efter Hesteforædlingen, vandt flere udsatte Præmier ved Væddeløbene, reed endog selv i Løbene, hvor han for endeel skal have været ret heldig. Omkostningerne ved Traineringen, det kostbare Hestehold m. m. ødelagde imidlertid snart aldeles hans pecuniaire Omstændigheder, hvorved den vanskelige Hestehandel indlededes, til hvis Fremme han udvirkede Oprettelsen af det bekjendte Efteraarsmarked i Randers, om hvis Gavnlighed der kun er een Mening, ligesom hans senere Forslag ang. forædlet Hesteopdræt fandt meget Bifald. At N. imidlertid senere har været fuldkommen afsindig, udviser nu det afholdte Forhør, ifølge hvilket han i Hospitalet skal have udgivet sig for Konge", ivret mod Tydskernes Uddrivelse og selv betitlet sig forFuldblodsjøde, samt erklæret, at hans Tjenestepige kun var af ægte jydsk Race, men i Besiddelse af godt Løb, fortrinlig skikket til Trainering, osv.