Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-18
Rampohr paastaaer, at Fredensborg Slot er bygget i en slet Smag, og deri kan han have Ret, men at det tager sig godt ud, naar man lige fra Landeveien kjører derind, er viist. Overgangen fra den stille landlige Rolighed til den store Bygning, der hæver stolt sit Hoved over de paa begge Sider, staaende Sommerhuse og andre Gaarde, har noget imponerende. Ramdohr kalder det et barnagtigt Jndfald, at den af to Fløie bestaaende, Mellembygning er bedækket med en Kuppel, paa hvis fire Hjørner der er opført fire høje Skorstene i Form af Taarne. Bygningen maa ikke bedømmes efter dens nuværende Skikkelse. De fire Fløi er tilbyggede 1754, og sjeldent vinder nogen Bygning ved saadanne Supplementer. Ramdohr syntes heller ikke at ville rose de af Wiedevelt forfærdigede Grupper af Figurer og Vaser, der ere anbragte i Halveirken bag Slottet. Han giør dem i det mindste ingen Compliment ved at beklage, at den ved Enden af Alleen den Gang staaende, men siden, formedelst Brøstfældighed, borttagne Æreport, var af - Træ Slotshaugen, der egentligen mere er en Lund and en Hauge, fandt jeg i en bedre Tilstand nu end for en halv Snees Aar siden. Billedstøtterne i Nordmandsdalen, som da vare meget forfaldne, ere istandsatte og ny opmalede. Ramdohr siger, at noget afskyeligere lader sig aldeles ikke tænke end disse 65 Statuer", og undres over, at disse Uhyrer ere stukne i Kobber og sælges, formede i Porcellain, paa Fabriken i Kjøbenhavn. Den gode Ramdohr maa have været i ondt Lune, da han nedskrev denne haarde Dom. At Statuerne ikke ere Mesterstykker, det veed enhver, men det behøvede de heller ikke at være for at opfylde deres Bestemmelse. Det er ikke fra Konstens, men fra Nationalitetens Side, at Arbeider af dette Slags maa og bør bedømmes. Jdeen at give en beskuelig Fremstilling af Norske i deres saa høit forskjellige Nationaldragt, i en med lutter Granner omgiven Dal, er langt fra ikke uheldig, og at Figurerne i nogen Frastand tage sig godt ud, kan ikke nægtes. Det er overalt en Særhed, at ville søge sande Konstværker allevegne. Den som har en saa kræsen Smag, bør ikke søge Tilfredsstillelse i Norden. Sjælland er, som enhver veed, intet Jtalien. De lange Alleer i Hangen blive alt mere og meere majestætiske som Træerne tiltage i Væxt. Endnu, i Frederik den Femtes Tid var meget Vildt i den Skov, som omgiver Slottet, men denne Konge lod det uddrive derfra paa det Dyrene ikke skulde ødelægge de mange unge Træer, han havde ladet plante her. Fra Bakken paa det saakaldte Prindsesseanlæg har manen fortryllende Udsigt. Esromsø løber lige forbi og i det Fjerne smiller den nydelige Landsby Nøddebo os venligen i Møde. Haugen har ogsaa havt en Labyrinth, det vil sige en Plads med Gange, hvor man let kom i Vilderede, men den er saa forgroet, at man nu ligesaa vanskeligen kan komme ind i, som tilforn ud af den. Tæt ved Haugen er en Fasangaard, hvor Fasaner tillægges og opfødes. Dertil er her in egen Indretning, som staaer under en FasanmesterOpsyn. Jalt findes her 68 Fasaner, foruden til stor Deel Unger. De have deres egne Jndlukker hvori de opholde sig. Om Sommeren udeladte de i fri Luft. En Person maa Nat og Dag passe paa dem, og af og til ved sit Skrig bortskræmme Gjøgen, Ræven o. s. v., der ere store Elskere af denne Fugleart. De lægge 25 Æg, men disse maa man lade udruge af Kalkuner, da Fasanerne ikke ville ligge paa dem. De fødes med Myreæg.