Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-10
(Jndsendt.) Dagen No. 180, for Tirsdagen den 30te Juli 1822, indeholder, blandt andet, følgende: Kjøbenhavn, den 30te Juli. *** Bidrag til nordisk Archæologie, meddeelt i Forelæsninger af Prof. Finn Magnussen, er anmeldt af Nic. Fürst i Wiener Jahrbucher der Literatur, XVl. Bind 1821, saaledes: Forfatteten antager en meget tidlig Cultur i Norden, og troer, at Agerdyrkningen i de ældste Tider har været meget blomstrende, eller i det mindste allerede drevet vidt. Men dette lader sig neppe forene med de nordiske Landes ældste physiske Beskaffenhed, og med Sørøverierne, som just foranledigedes derved, at Landet ikke kunde ernære den store Folkemængde. Han beskriver de nordiske Folks Bygninger, som udmærket pragtfulde; men henter sine Beviser af Sagerne, glemmende at deslige Beskrivelser ere overdrevne, saaledes som Tilfældet var med Upsala=Templet, der, efter at det af saa mange Forfattere var beskrevet, fremstillede sig for den ærlige Adam af Bremen, som heelt af Guld forfærdiget. Til Beviis paa, at Norden havde Kunst, anføres af Forf. de mange skjønne Forestillinger paa Kjæmpernes Skjolde. Men disse skjønne Malerier ere enten Overdrivelser af Saggerne og Saxo, eller Efterlignelser af græske og romerske Skribenter. Hvad Forfatteren efter Saxo og de islandske Sagger fortæller om den overordentlige Klædepragt i Norden, maa heller ikke tages lige efter Bogstaven." Ved at læse dette maatte man troe, at Hr. Fürst Anmeldelse af Bogen slet ikke indeholdt nogen videre Bedømmelse derover, eller at den i det mindste heelt igjennem var skreven i samme Aand og Tone - saa at man rigtig nok maa studse ved at læse Originalen i Wiener Jahrbacher XVI. Bind, 1821, under Titel: Da nische Alterthumskunde. Vi meddele da følgende Oversættelse af Jndledningen: Skjøndt den nordiske Oldkundskabs Studium i nyere Tider, især i Danmark, er blevet drevet med megen Flid og Jver, har dog Jngen hidindtil forsøgt at bringe den nordiske Archæologie i et sammenhængende System. Det af Professor Nyerup paa Dansk udgivne Værk: "Oversigt over Fædrelandets Mindemærker fra Oldtiden, er vel et meget fortjenstligt Arbeide, men det var ingenlunde Forfatterens Hensigt at meddele derved nogen omfattende Fremstilling af den hele nordiske Oldtidskundskab. Ei heller har den lærde Svensker Siøborg, i sine Skrifter, kaldede Kännedom og Nomenclatur, paa nogen Maade søgt at opfylde dette Ønske. De i Kjøbenhavn paa Dansk udkommende Antiqvariske Annaler indeholde en rig Skat af grundige Afhandlinger over enkelte Punkter af den nordiske Fortid og dens forskjellige Minde nærker, ligesom det i en Række af Aar udgivne Skandinaviske Museum ogsaa indeholder mange fortreffelige Opsatse i det nordisk antiqvariske Fag. Hvad Münter, Thorlacius, Müller, Werlauff, Grundtvig, Thorkelin, Rask have ydet i dette Fag, er enhver Oldgrandsker bekjendt, men deres Værker indeholde mere Resultater af enkelte Undersøgelser, end Betragtninger over den nordiske Fortid i dens inderste Sammenhæng. Mange dunkle Stier i dette Labyrinth ere derved blevne oplyste; mange Hindringer bortryddede, mange vaklende Formodninger berigtigede, og mange nye Opdagelser gjorte. Ogsaa den danske Regjering tilkommer den Berømmelse, at have fremmet det antiqvariske Studium med stor Virksomhed og Jver paa mangfoldige Maader. -Et i Kjøbenhavn i Aaret 1820 udkommet Værk: Bidrag til nordisk Archæologie, meddeelt i Forelæsninger ved Prof. Finn Magnussen, kunde kanskee være mest skikket til at opmuntre en tilkommende Archæolog til en systematisk Fremstilling af den nordiske Oldtid. Værkets Forfatter, en født Jslænder, meddeler Bidrag, som man kunde vente dem af en Mand, som er inderlig fortrolig med den nordiske Oldtid, som af Forkjerlighed for dette Fag har anvendt flere Aar af sit Liv til dets Studium, og vist ved flere Værker, at hans Grandskninger af denne Art understøttes af sjelden Lærdom, Sprogkundskab og gjennemtrængende Skarpsindighed. Forfatteren, hvem den danske Regjering havde paalagt den Pligt, at holde offentlige Forelæsninger ved Kunstacademiet i Kjøbenhavn over den nordiske Mythologie, saae sig derved nødsaget til at udarbeide, som en Jndledning dertil, en Række af Forelæsninger over de gamle Nordboers Cultur, Kundskaber og Tænkemaade, men især deres Kunstfærdigheder og Kunstsmag. Denne Værkets Bestemmelse maa ikke tabes af Sigte ved dets Brug. Derfra hidrøre de oftere forekommende Gjentagelser; de fra islandske Sager i vidtløftig Detail meddeelte Exempler, samt hist og her Mangel paa Cirater, som man ofte meget ugjerne savner. Men uagtet de Jndskrænkninger, som Forfatteren var nødt til at paalægge sig, ommeldes og afhandles dog i dette Værk saa mange antiqvariske Gienstande - man kaste kun et flygtigt Blik paa det Bogen forudskikkede Sagregister, der fylder 14 Sider – at vel ingen Læser vil lægge det fra sig, uden at finde en mangesidig Belærelse. Dernæst følger en temmelig vidtløftig Oversigt over Skriftets Jndhold, med Anmelderens indstrøede bemærkninger (som i det Væsentlige ville findes at stemme overens med Recensionen i den danske Literaturtidende for 1821, No. 23.) Deraf er Dagens summariske Beretning uddraget. Derved maa vi dog endvidere lægge Mærke til Dagens Afvigelser fra Originalen, som bedst ville sees af dennes egne Ord, f. Ex.: "Mit mehrererne neuern Alterthumsforschern findet der Vorfasser, in Tacitus Geschichtserzahlung Spuren einer sehfruher Kultur im Norden, istedenfor: "Forf. antager en meget tidlig Cultur i Norden." Endvidere: "Von Gebanden werden in den Jslandischen Sagen, besonders die Opferhauser, als sehr prachtig und von grossem Umfange beschrieben, welches lettere sehr treffend dadurch erklart wird das dergleichen Opferhauser zugleich als Sammelplatze for das Volk aus der Umgegend dienten wey Privatebande aus dem enten und tilften Jahrhundert werden als besonders prachtvoll beschrieben; aber man mus dabe nicht vergesen, das dergleichen Beschreibungen gewonlich ein wenig ubertrieben sind. - Dagens Omskrivning sees tydelig nok i det foregaaende. Adam af Bremens latinske totum ex auro para tum oversættes her heelt af Guld forfærdiget (?). Resten af Sammenligningen, som iøvrigt befindes at kunne fortsættes paa en lignende Maade, ville vi her forbigaae, og kun fremsætte det billige Ønske: at slige literære Anmeldelser, naar de optages fra fremmede Tidsskrifter, i de danske, maa meddeles paa en saadan Maade, at Læserne kunne fatte rigtigt Begreb om deres Tendenz og vigtigste Jndhold, i det mindste naar de angives at være fuldstændig meddeelte eller extraherede.