Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-07-28
J Krigen imellem Persien og Rusland har den første Magt ikke kundet forudsætte, at det kunde være mueligt at holde sig i aaben Mark imod en saa frygtelig Modstander, og endskiøndt dets Tropper havde ved forskiellige Leiligheder udviist megen Tapperhed og havde lagt for Dagen, at de havde benyttet den Underviisning, som de havde faaet af Franske og Engelske Officere saa maatte dog Tabet af flere skiønne Provinser ved et uheldigt Forsøg paa at formindske Russernes Magt i Georgien, overbevise Persien og Nødvendigheden af at søge at giøre sig den Nation til Ven, som den ikke kan modstaae som Fiende, Havde de Persiske Tropper været commanderede af en duelig General og havde den Persiske Regiering kun i det sidste Krigsaar udviist den sædvanlige Energie, imedens Rusland maatte i Middelpunktet af Europa forsvare sig mod den Franske Armee, saa kan man ikke betvivle, at det havde igien faaet nogle af sine gamle Besiddelser, tilbage; men Kronprinsen, som commanderede den Persiske Armee var dengang en meget un Mand. Mangel paa Energie og Resolution hindrede ham fra at benytte den gunstige Leilighed, og da det først var lykkedes Rusland ikke allene at drive sin frygteligste Fiende tilbage; men end- og at udvide sine Erobringer, saa maatte Schaben, nødvendig indvilge alle de Forslag, som vare gjorte ham; thi det var øiensynligt, at han ikke kunde paa nye erklære Krigen mod en Magt, som selv under de meest ugunstige Omstændigheder havde bemægtiget sig hans skiønneste Provinser. 4 Umærkelig lykkedes det Rusland at erholde en vedvarende Jndflydelse paa Prinsens nærmeste Omgivelser; da denne haabede at Rusland skulde staae ham bie i at bestige Thronen og dertil overlade ham en uindskrænket Magt i sit hele Kongerige. Jmidlertid havde Tractaten af Gulistan endnu ikke tydelig bestemt Demarkationslinierne ved Grændserne, saa at der let kunde opkomme Misforstaaelser, og Udnævnelsen af de Commissarier, som skulde bestemme dem nøiere blev udsat under forskiellige Paaskud, indtil Jnd trykket af de Betingelser, som var frembragt ved den sidste Traktat var blevet noget svækket. Da endelig Commissarierne bleve udnævnede opkom der mangehaande Stridigheder og Gouverneuren i Georgien gjorde saa ivrig Paastand paa ubetydelige Landstrækninger som at hele Ruslands Magt havde beroet paa deres Besiddelse. Disse nye Fordringer foranledigede bittre Stridigheder, som paa den ene Side krænket Stolthed og paa den anden Side Selvfølelse af en Magt, som er overbeviist om sin Kraft og Overlegenhed, frembragte. Flere Grændselinier bleve foreslagne af det ene Partie og forkastede af det andet; Commissarier ankom og afgik, uden at Forhandlingerne om de stridende Punkter vare bragte videre Kronprinsen afsendte Gesandter til Tiflis. Den Russiske Legationssecretair i Tabriz erholdt Jnstruktioner uden at noget kom i Stand. Endelig syntes dog alting at blive ordnet: Et Forslag, som Legationssecretairen giorde, blev antaget at Kronprinsen, som vaagede over Persiens Jnterresse med Hensyn til Grændsen; men den Russiske Agent havde overskredet sin Fuldmagt og GeneralYermoloff vægrede sig ved at bekræfte de Forpligtelser, som vare indgaaede af Hr. Mozarowitsch. Længere hen i Tiden troede man anden gang at Aarsagerne til Striden vare hævede, fordi en Traktat var bleven afsluttet med Kronprinsens Agent i Tiflis; men nu vægrede Schaben, sig ved at ratificere den. J Sommeren af 1825 ankom Hr. Mozarowitsch til Schabens Leier for at erholde Hs. Majestæts Ratification paa den Traktat, som var afsluttet i Tiflis imellem Futteh Ali-Chan og General Bermoloff, men Kongen afslog meget bestemt at ratificere Traktaten. Om Efteraaret forlod Hr. Mozarowitsch Persien, og Gouverneuren over Georgien lod ifølge denne Traktat, om hvis Ratification han udentvive havde ladet Schaen anmode, Distriktet besætte af de Russiske Tropper. Til dette Distrikt hør, teen Lagne ved Navn Goksche, som støder til en Søe af dette Navn, og som ligger indenfor de Besiddelser, som ikke vare gjorte Persien stridige siden den sidste Fredslutning. Nogle Russiske Pikets vare blevne der opstillede for at forhindre de halvvilde Stammers Desertion, hvilke om Sommeren lade deres Hiorder græsse i Omegnen og som regelmæssig forlade den om Vinteren. Da Kronprinsen giorde den bemærkning, at Tropperne ikke burde besætte denne Deel af det Persiske Distrikt, saa tilstod vel Gen. Bermoloff at det var rigtigt; men undskyldte sig med, at denne Forholdsregel var fordeelagtig for begge Magter og tilbød sig endelig at kalde Detaschementet tilbage, dersom Prinsen endnu holdt det for nødvendigt. Jmidlertid vedblev Rusland at holde sig til en Traktat, som var afsluttet af en Agent og ikke var ratificeret og beholdt denne Jordtunge uagtet alle de Jndvendinger, som Ret og Fornuft kunde opstille derimod. (Man ville erindre at disse Udeladelser ere ikke videre enden Engelsk Fremstilling af Sagen, for hvis Rigtighed der ingenlunde kan indestaaes.)(Fortsættes.)