Jyske Efterretninger, 1768-09-16
Om Nytten af gode Bøgers Læsning. er er meere end eet Middel, hvorved vi kan berige, vor Kundskab og stærpe vor Forstand. Ved egne Jagttagelser paa forekommende Ting kan ved forsine os selv med Kundskab om alt, hvad der forefalder i det daglige Liv, hvad enten det angaaer sandselige eller aandelige Ting. Alt hvad vi see med vore Øyen, alt hvad vi røre veed, alt hvad vi komme efter ved de udvortes Sandser eller indvortes Fornemmelser, alt hvad der umiddelbar bliver os bekiendt og kundbart, uden at vi ved Fornufts Slutninger og Overlæg behove at eftergranske det ; Dettoaltsammen have vi vore egne Jagttagelser at takke for Ve Pd. vii. vilde, at Jlden brænder, Solen skinner, og at en Steen, der kastes i Vandet, ikke naturlig viis kan svømme. Ved en flittig og agtsom Brug af vel overlagte Jagttagelser kan vi indhente vigtige Fordeele for vor Kundskab. Ja hvad Tid er der vel, naar man undtager Sove=Tiden, paa hvilken man jo kan benytte sig af dette Middel, Naar bliver vel nogensinde den Kilde udtørret og udtømmet? End og Naturen, dens ordentlige Omvexlinger kan skaffe os nok at iagttage, naar vi først have lært at benytte os af vore Sandser som Samlere for Forstanden. Et andet lige saa herligt Middel er Omgang og Selskab med vore Med=Mennesker i Verden, i hvilket der kan gives Anledning til at føre et og andet Nyttigt og Opbyggeligt paa Banen, hvorved man baade kan høre andres, og igien meddeele andre sine Tanker. Hvor store Fordeele kan der ikke vindes i slig behagelig Omgang med en munter, vittig og troefast Ven, Hans Jndsigter kan komme vores til Hielp, og undertiden redde os ud af de vanskeligste Jrgange - Kunde vi komme i Samtale med en Moses, en Esaias, en Paulus, en Johannes og fleere af de hellige Skribentere, hvor mange vanskelige og bunke Steder vilde vi ikke da søge at faae oplyste i deres Skrifter, hvorom der nu ere fast lige saa mange Meeninger, som Fortolkere, men sligt Selskab, kan man roe sig ved, er gjemt for os til den tilkommende Tid, naar Ævigheden skal forklare os det, som vi her ikkuns i Stykkeviis forstaae. Uden at tale om andre Jordeele, nyttige Selskaber kunde indbringe os, i Fald disse ikke vare saa vare at finde, som de nu omstunder ere, vilde vi nu betragte Nytten af gode Bøgers Læsning, som vist nok er og bliver dog det aller ypperligste Middel til vor Kundskabs Forøgelse. Den letsindige og skiødesløse Verden forstaaer det ikke, ja den Viisdom, derved kan søges og samles, agte de fleeste for den allerubetydeligste, og derudover ere der ikkuns saa, som legge sig efter enten at kiende eller læse gode Bøger, ja mange, der meere for Zirat end Nytte Skyld have store BogSamlinger, kan det ofte hede om : Doctior est Domine Biblioteca sud. Dette Dette med meere foraarsager Studeringers Foragt, og er Hoved=Aarsagen, hvorfor baade Lærdom og Læsning er nu omstunder i saa slet Estime - Bøgers Læsning er et ikke mindre fornøyeligt, end nyttigt, Arbeyde for alle Stænder i det menneskelige Selskab. De Lærde kan derved forøge deres Kundskab, og de Ulærde kan derved blive underrettede om adskilligt, som de tilforn ikke vidste, ja de kan derved vinde en nyttig og behagelig Tidsfordriv. Der er ikke et beqvemmere Middel til at danne Forstanden, befordre Kundskaben, for med storre Lys og Sikkerhed at skinne for vor Villie, og ledsage den til at elske Dyden og flye Laster, end dette Middel er, og, ligesaa tienligt som det er dertil, saa forlystende og behageligt er det og til at anvende Tiden vel; Mange drive Tiden heel unyttigen bort, og gaae ledige, allene fordi de ikke vide, hvorledes de paa een fordeelagtig Maade kunne og skulle anvende deres Ledigheds Timer. De skulle aldrig faae mindste Aarsag til at klage over, at Tiden var dem kiedsommelig lang, naar de enten vidste, eller vilde vide, at Bøger=Læsning. var allene i Stand til at skaffe dem den Forlystelse de i deres Lediggang savne. - Vel har Omgang med andre og gode Selskaber meget indtagende i sig til Fordeel for Menneskene; Thi hvor behageligt er det ikke at være i Samtale med sine Venner, at raadføre sig med dem, glæde sig ved deres Nærværelse og fortroelige Omgang, man kan baade opbygge, og tillige fornøye sig ved at høre kloge og fornuftige Folkes afvexlende Samtaler, ja i et saadant Selskab kan man ved sindrig Skiertz og behagelig Skiemt forfriske Sindet, naar det ved Arbeyde og Bekymringer er udmattet. Men, ere vel alle Selskaber saaledes beskafne og paa den Maade indrettede at vi kunde og turde vove os i dem, Hersker ikke i mange af dem langt større Kiedsommelighed, end Forlystelse, Her sidder en og gaber, hist en anden og holder Samtale med sin Daase, og der en i fuld Arbeyde med sin Vifte, eller og der høres en stoende Sqvalder og noget uvittigt Slidder. Pp 2 Slad. Sladder. Alt dette maae man kiedes ved; Ja, naar den ene spiller, den anden spotter og bagtaler sin Næste, den en klynker, den anden brovter, og taler allene om sig selv. - Hvor kan da saadanne Selskaber forlyste os, Hvo vil være os Borgen for at faae nogen Erstatning for Tidspilde og Misfornøyelse ved ufordeelagtige Sammenkomster, Her giøre vi et ubodeligt Tab; Thi vi forlise den igienkaldelige Tid, og hvad er vel kostbarer, end den, anvender da ikke den sin Tid langt bedre, som i sine ledige Timer tager sig for at læse en elskværdig Skribent, drager Nytte udaf hans Skrifter, ligesom Bien, der udsuer sin Honning af Blomstrene. En god Bog er altid at faae, og man kan gierne bøste Nytte og Fordeel af den. - Kuns Skade, at ganske faa ere ret skikkede til at læse, og endnu færre at benytte sig af den Velgierning. En stor Deel søge deres Vellyst i tumlende Forlystelser, og paa saa afsindig en Maade fornedre deres Forstand, de stille sig selv og deres Med Mennesker ved en Rigdom, der langt overveder alle, end og de største Fordeele i Verden: Selv bliver man vankundig, for sig selv og andre unyttig, men paa alt dette kan der raades Bod ved gode og nyttige Bøgers Læsning. Ol hvor vidtløftig er ikke den Kundskab, vi derved kan fanke os; Vi kan ved Læsning blive ligesaa bekiendte med de ældgamle Folke frd Sæder og Levemaader, som om vi vare lige aldrende med dem, og havde levet paa samme Tid som de, ved Læsning kan vi faae det heele menneskelige Kiøn til vore Lærere, vi kan i visse Maader komme til at gaae i Skole hos al Verden, og, som Distivler, benytte os af alle Nationer: Underviisning; Kan da Omgang være eller blive saa frugtbar for os, som Læsning? Aldrig, ved Omgang nyde vi allene Got af nogle faa Personers Jndsigter, der ere paa samme Tid og Sted samlede med os, men derimod kan vi ved Læsning komme i Selskab med utallige Folk af den allerypperligste Lærdom, og holde de opbyggeligste Samtaler med de Fraværende og Afdøde, hvis Viisdom kan indrente os en uskatteerlig Nytte. Ved Læsning kan vi komme i Kiendskab med de lærdeste, viiseste og dydigste Folk af alle Aarhundrede. Deres Tanker og Gierninger opdager Skribenten os til Underviisning, Advarsel og Exempel Vore egne Opdagelser vilde kuns langsom føre os til den Vext i Viisdom, ja aldrig hielpe os til saa høy en Grad af Kundskab, som vi, uden synderlig Møye ved Hielp af Læsning kan komme til. Hvad Møye og Umage vilde det ikke koste os at bryde Jsen, som andre lykkeligen har brudt for os, og at stride igiennem de møisommelige Vanskeligheder, andre allerede med god Held have overvundet; Paaen jevn, og allerede banet Vey kan vi let gaae frem til høyere og høyere Kundskabs Maal, og saaledes understøttede, ved en fremmed Kundskab letteligen forøge vor egen. Mange Ting vilde hidtildags endnu have været, og blevne, for os et bundløst Dyb og en ugrandskelig Hemmelighed, som nu ved andres utrættede Fliid og Randsagning ere blevne klare og tydelige Sandheder, som vi kunne betiene os af som herlige Midler til nye Sandheders Opdagelse. - Endelig er og Bøgers Læsning til en umistelig Fordeel for os i Betragtning af vor Hukommelses store Svaghed; Mange Ting, vi enten kan have hørt eller læst, kan falde os af Tankerne og blive glemte, men det kan igien søges og findes i vore Bøger, saa at, hvo der ret indseer og overveyer alt dette, maae tilstaae, at man ikke uden Aarsag høyligen anpriser gode og nyttige Bøgers Læsning. Hvor stor Fordeel vilde det ikke blive for Staten, naar enhver Borger i sine Friheds Timer gav sig til at læse nyttige Skrifter, i sær de, der udi hans Stand meest kunde gavne ham; Thi der er langt større Sinds Fornøyelse ved at legge sig efter Videnskaber og nyttige Ting, end enten ved ideligen at løbe omkring for at søge Selskab, eller ved at sove, drikke, svire og spille Tiden bort; Der ere Skrifter, nok udgivne til Underviisning baade for Kiøbstæd= og LandManden, saavel for den ene, som for den anden, men hvortil nytter det, naar ingen vil legge sig efter de Videnskaber, som hans Embede og Stand udkræver. Det er derfor en viis og dydig Mands Character, at sætte alle forudfattede Meeninger tilside, være lærvillig, gjerne lade sig undervise og sige, forhøre sig vel i en Sag, høre andres Betænkninger og Forestillinger, end og den allerringestes, som kan vi Pp. 3 de de bedre Beskeden derom, en som vi. Hvilken Forbedring, i Tænkemaaden og Sæderne? Hvilken Viisdom i Forstanden? Hvilke nye Opdagelser eller Forbedringer i Landhuusholdingen, og hvad der henhører til det almindelige? Jahvad Nytte vilde ikke deraf flyde for Staten, i Fald det blev enhvers Sag at giøre sig gode Bøger ret bekiendte, For nærværende Tid er Læsning allene et Arbeyde for lærde Folk, og dernæst de Personers Forretning, som ere at Stand, Byrd og Opdragelse, dog maae man ikke tænke, at just alle disse legge sig efter Videnskaber, for at giøre Rytte dermed; Ney, de fleeste have ofte intet andet Øyemærke, end at slippe igiennem ved en Exammen, faae Leve-Bred, giøre Parade, og skaffe sig Anseelse af Lærdom. Man læser Fritænkernes Skrifter. Man spotter med Christendommen, uden at vide, hvori den bestaaer. Celine har sit Natbord overbelagt med Romaner af adskillige Slags - Hun har Hovedet dermed opfyldt, hvorledes hun kan pine og plaae alle hendes Tilbedere. Saa dan Læsning er til ingen Nytte og Opbyggelse for en Christen - En Christen maae først og fornemmelig vælge saadanne Bøger, som kan berige hans Forstand med sunde Lærdomme. Hvad er nyttigere, end at vi overbevise vore Siele, som føle, at de ere skikkede til en Ævighed, om den res tilkommende Tilstand, og derved søge at sætte Sinder i Rolighed. Den Christelige Religion har den allersikkerste Veyviser i Gulds aabenbarede Ord. Men det er desverre kommet saa vidt i vore Tider, at mange med Foragt henkaste Bibelen, og væmmes ved den, efterdi den kommer dem alt for gammeldags, tør og afsmagelig for. Ach hvilke fordervelige Tider, hvor store og forskrækkelige Straf se=Domme befrygte vi da ikke billigen, at der overhænge Vantroens Børn. Gud kan snart flytte Lysestagen af sit Sted - Lader os viseligen begive os fra den umaadelige Mangfoldighed af Videnskaber, fra de udendelige Strækninger af tidsfordrivende Lærdomme, hvor skadeligt Ukrud er blandet med sunde Urter, hvor der almindeligen voxer en større Mængde af tornede Buske end af frugtbærende Træer. Lader er Lader os anvende al Flid paa Skriftens Læsning.