Aalborg Stiftstidende, 1840-01-21
En Hovedindtægt: Arrestleien fra andre Jurisdictioner i Commissionssagen, som endog, under visse Betingelser jeg har angivet, kunde berigtige hele Udgiften med Jndretningen af Gjødwads Gaard, bortskjærer Hr. Røe uden vil dere, og anfører som Grund, deels at der endnu Jntet er udbetalt, deels et Citat af høiere Vedkommendes Attring, Naar Hr. Røe havde været bekjendt med de juridiske Former, vilde han have vidst, at ikkun Forpleinings-Omkostningerne og Varetægtspengene, af hvilke Vedkommende ei kunne taale Afsavnet, anvises under Sagens Drift, i Almindelighed ugeviis, (en Byrde eller et Forskud, som Amtets Repartitionsfond har paataget sig under den oftomtalte Commissionssag), men at derimod Arresthuusleien, henstaaer uberigtiget indtil Sagens Uddrag, og hvad Citatet, som gjor det aldeles tvivlsomt, om Byen kunde tilkomme Arrenleie, angaaer, da maa jeg opfordre Hr. Rø til at opgive naar og af hvem den citerede Yttring eller Resolution er falden; thi efter indhentet Oplysning fra Stiftamtet hidrører den hverken fra dette eller det kongel. danske Cancellie, og andre Vedkommende kjender jeg ikke i denne Sag. Hvad man skal kalde den Fremgangsmaade: at citere en Sætning af en Resolution, som aldrig har existeret, vil jeg overlade til Andre at bestemme. Jeg vil kun henvise til hvad foran er anført om Underhandlingerne angaaende Arresters Tilveiebringelse for de i Commissionssagen Implicerede. - Min Beregning maa herefter ansees som urokket, og foroges Udgiften end med Skatter a., end- ogsaa til det Beløb Hr. Røe har angivet, bliver det endelige Resultat, om ikke saa fordeelagtigt som af mig angivet, dog alligevel fordeelagtigt for Byen. Min bemærkning imod hvad Hr. R. har anført i Avisen, Nr. 252, imod Nødvendigheden af nye Arrester, kalder Hr.R. en Absurditet, som med Flid og meget ubehændigen er trukken ud af hans Ord. Her har Hr. Røe ladet sin Jv righed faae løs Tøile, jeg vil antage af Mangel paa Kjendskab med Sagen; thi skal Byen skaffe Arrester i Anledning af Commissionssagen, som jeg har viist er Tilfældet, kan Nødvendigheden dog neppe bestrides ved et Raisonnement om, at naar Fangeantallet bliver mindre end det nu er, behoves der ingen flere Arrester end man nu har. Vil Hr. Røe vende det derhen, at hans yttring alene gjaldt Fremtiden, saa vidste han eller fik det idet mindste at vide af mine bemærkninger, at man vilde slvife de ældre Arrester, naar Commissionssagen var endt, saa der følgeligen kun var tilsigtet at forøge Antallet strax med Arrester, som nogenlunde svarede til Tidens Fordringer, for siden at bruge dem alene. Det Hele faaer derved Udseende af en Maneuvre, Hr. Røe vilde anvende paa Borgerskabets Stemning. Kunde der blot skaffes et saadant Gaardsrum tilveie ved Raadstuebygningen, som det der er tilveiebragt i Aarhuus, vilde Arresterne paa Raadstuen vist være eller kunne blive upaaklagelige, naar Antallet af Arrestanter kom til at staae i et passende Forhold til Arresternes Størrelse; men skulde et saadant Rum indtages fra Adelgaden, blev denne neppe bredere end Cortesgyde og en slig Jndskrænkning vilde dog med Rette afgive et godt Stof til en lastende Avis Artikel. Det har stedse været Coutume, naar der var Tale om Byens oekonomiske Status, ikkun at see hen til Kæmner Kassens Forfatning, og ikke derved at tage Hensyn paa Fattig- og Skolevæsenets Status. Derfor omtalte jeg kun Kæmner=Kassen, til hvis Overskud der imidlertid kan føies. 1200 Rbd. i Bankactier, hvis Værdi vel turde være meer end tilstrækkelig til at dække saadanne Tab, Hr. Røe frygter den skal lide. - Da Hr. Røe imidlertid vil have Skolevæsenets Gjæld bragt med i Ballancen, maa jeg vel finde mig deri, men jeg tillader mig tillige som Modvægt at anføre Fattigvæsenets Formue, som beløber imellem 50 og 60,000 Rbd. og at tilføie: at uagtet Frue Sogn har været paalignet en aarlig Skat, til Restitution af en tabt Capital, eier Kirken dog en Formue at circa 15,000 Rbd. Naar man altsaa ikke gjor Ballancen halv, for at faae et ønsket Resultat, vil dog Enhver finde, at Hr. Reels Paastand: at Byen er noksom gjældbunden, mildest talt er urigtig. Hermed nedlægger jeg Pennen og agter ikke at optage den igjen, i denne Sag, som jeg, efter bedste Evne, har stræbt at sætte i det rette Lys for mine stemmeberettigede Medborgere, haabende at Enhver vel overveier Sagen, forend han afgiver sin Stemme - thi Enden er ikke endda Thorbrøgger. 7 Redactionens Tilsvar følger imorgen.