Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-08-15
Efter Bouchardons ypperlige Tegninger arbeider Preisler med Glæde, og det allene kan ansees som hans Lovtale, at denne store Billedhugger, den gode Stils eneste Støtte under Ludvig den Femtende, skjænker ham sin Fortrolighed." En Bataille efter Parocel og en Ganimedes efter Pierre bestemmer Preislers Ros som historisk Kobberstikker, og de største Kunstnere kappes om at forevige deres Arbeider ved hans Gravstik. Af Rigaud, som ikke tabte ham af Sigte, gjordes ham fordeelagtigt Forslag, at udføre i Kobber de mest berømte Stykker af denne Mester, som forefandtes i Paris; Forslaget modtoges, og Begyndelsen blev gjort med det bekiendte allegoriske Kobber af Cardinal Bouillon (stukket 1744). Ofte gaaer Maleren Kobberet efter hans Arbeide ængstlig imøde, men Rigauds Geist tabte intet ved Preislers Haand. Den kloge Sammensætning, den store Virkning, de betydende Udtryk der idelig betegnede Rigauds Værker, findes hældigen udtrykte i dette Blad, og de Feil, man bebreider denne store Maler, spores ikke hos Kobberstikkeren. Rigaud var en lærd Tegner, hans Hoveder, og fornemmelig hans Hænder vare mageløse, men Skyggerne i hans Tavler vare jordagtige og Farvetonen faldt i det Røde. Dette har Preisler vidst at afhielpe; vel kunde Farvernes Tone ikke forbedres i Kobberet, men Skyggerne ere klare og gjennemskinnende, og hver Gjenstand er behandlet paa en særskilt og med Naturen overeensstemmende Maade. Rigaud oplevede ikke den Glæde at see dette Blad fuldført, og denne store Mands Død var maaskee Aarsag til en ny Epoke i Preislers Liv. Tvende forskjellige Tilbud gjøres ham paa engang. Hans Fædrenestad aabner ham sine Porte. Det danske Hof.) og det toscanske kalde ham, og nu skal Preisler selv bestemme sin Skjebne. Det var her vanskeligt at vælge. At boe under Jtaliens lykkelige Himmel, i Florents, hvor de skjønne Kunster agtes og blomstre, hvor de ypperligste Kunstværker i alle Fag vidne om den Smag og den Storhed, hvorved det Mediceiske Huus har gjort sig berømt, var tillokkende for en ung Kunstner, der tænkte og følte som Preisler. At ende sine Dage i sit Fødeland, og at være det til Gavn, havde fra Ungdom af været hans Hjertes Attraae. Det var og endnu hans Ønske, og tillige hans Forlegenhed; han stod som Alcides paa tvende Veie. Men nu oprinder i hans Tanker det Kald, han har i Norden. At leve med et Folk, der elsker sine Konger, som agter Religionen, som sætter Priis paa Retskaffenhed, som regjeres ved gode Love, at leve med et saadant Folk, at være dets Medborger, er en Lyksalighed som opfylder Preis lers ømme Siel, og fra dette Øjeblik anseer han Danmark som sit andet Fædreneland." Han forlod Paris og mange Venner; thi hans Hjerte var dannet til Venskab; han forlod Schmidt og Wille, der kappedes med ham paa en og samme Bane. De strede om Krandsen, men blot ved Talenter; de kjendte ei Avinds Vaaben, og en fortrolig Brevvexling hævnede deres Skilsmisse, indtil Døden." Preisler ved sin Ankomst til Danmark *) viiste sig den Tillid fuldkommen værdig, man havde fattet ti hans Kunst. Kongens, Christian 6tes, Billede af Wahl overdrages ham at udføre i Kobber. Wahl havde maleriske Fortjenester, hans Tone, var ofte Sandhed, men svagt var hans Begreb om Dannelser, og usikker hans Tegning. Disse Feil spores tydeligt i hele Figuren, og i Kobberet skulde de skjules. Preisler sees da her, ej blot som Efterligner, men som selvtænkende Kunstner. J. H. C. Bernstorf, da dansk Minister i Paris, var vistnok den Mand, der vandt Preisler for Danmark.