Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-05-28
Fra den af vor allernaadigste Konge udnævnte Commission til Undersøgelse af Veivæsenet og dets Bestyrelse her i Landet er jeg opfordret til at indgive alle de Oplysninger, der kan lede til en grundig Undersøgelse af Veivæsenets Færd. Jeg anseer det at være af høieste Vigtighed, at sligt Uvæsen, som i denne Green af den offentlige Bestyrelse, der i flere Aar, ja endog efterat jeg har paa begyndt at paatale sligt, i det sidstforløbne Aar ikke allene er fremturet, men endog, som det synes, til Trods bleven dristigere, isærdeleshed for Tiden, tilgavns oplyses og undersøges, da man med Grund kan vente, at denne for Landmanden yderst vigtige Materie vil blive underkastet en alvorlig grundig Drøvtelse, ved Regjeringens og de Stænder=Deputeredes Foranstaltninger, og en Hovedforandring i de bestaaende Lovbude, meere stemmende med den i senere Aar saa meget fremskredne Kultur i Agerdyrkningen, især blandt de Fyenske veipligtige Landmænd - derefter vil paafølge. Til dette Øiemeds Opnaaelse er jeg saa fri at anmode Enhver, der vil sin Stand og det hele Samfunds Vel, om til mig at indberette, hvad der med Hensyn til Veibestyrelsen og dets Betiente kan forekomme dem tjenligt til denne Sags Belysning, og skal jeg da af de mange Jndberetninger, jeg allerede har hænde, og af dem, der endnu maatte indløbe til mig, uddrage, hvad der efter min Evne synes tjenligt, og derefter overrække den benævnte Commission samme til Afbenyttelse. - Jeg har bragt i Erfaring, at adskillige Sognefogder vise en stor Ulyst til at bifalde, at deres Sognemænd have givet eller villet give mig Jndberetninger om dem vederfarede Mishandlinger - ja der skal endog være dem, der deels af egen Drivt, deels paa Grund af Jndskydelse fra det Partie - der saa træffende findes afskildret i No. 34 af Bladet Fædrelandet, i Brevet fra 2. til V. - af hvilket Fyen, fornemmeligen Odense, har en god Portion - have truet Bonden med, at hvis han gav sig af med at give Jndberetninger eller andet Bidrag til mig, vilde han blive dobbelt plaget med Veiarbeide for Eftertiden. De, der af egen Drivt udvise slig en Forraadelse af Bondens vigtige Jnteresse, vil sikkert befindes at være af det Slags, der ere Betientene behielpelige med at drikke Bondens Penge op - dem de med megen Jver indsamle - og de, der lade sig bevæge ved Andre hertil, ere sikkert af det Slags, der enten søge at insinuere sig hos Vedkommende, eller som endnu, som gamle svage uoplyste Mænd, hænge ved den gamle Slendrian, og af Frygt gjøre alt hvad der forlanges af dem. - Ei heller maa man undre sig over, at adskillige Sognefogder vise liden eller ingen Jnteresse for Bondens Bedste med Hensyn til Veiarbeidet. De gjøre ikke selv Arbeidet med af deres Gaarde; Adskillige af dem drive gjerne af gammel Vane Dagen hen med Veibetjentene, ved Pas saar, Brændeviin og Kaffe i Fedtekroerne, hvoraf der findes en ved hvert Arbeidsted - thi deres Folk og Heste kan jo ligefuldt forrette Arbeidet hjemme. Heri vil muligt ogsaa skee en Forandring, naar en forandret Lov, Veiarbeidet betræffende, engang bliver given, thi unægteligt vilde det være hensigtsmæssigere, naar Sognefogderne - hvoraf adskillige nu, som man siger, lader hver Dag have sin Plage som de øvrige forrettede alt Veiarbeide in Natura NB. hvis Arbeide in Natura af hver Enkelt stedse bliver tilladt) og de for Opsynet erholdt en passende Lønning. - Mangen en Sognefoged vilde da, naar hans Heste og Folk skulde møde som de Andres, være noget mere virksom med Hensyn til Arbeidets Fremme, og ikke ganske overlade det til en fordrukken og uduelig Veibetjent at udhale Tiden, ved endog at forbyde Bonden at arbeide hvad han kan, naar han er kommen paa Veien i denne Hensigt, med mindre der gives Penge derfor - hvilket har været Tilfældet. - Forøvrigt bør jeg bemærke, at adskillige flinke og oplyste Sognefogder i Forening med deres Sognemænd have meddeelt mig saavel skrivtlige som mundtlige Besværinger over Veivæsenet. Af ovenanførte Machinationer og latterlige Trudsler, som dog kun saa af de nu saa oplyste Fyenske Bønder bekymre sig om, seer man end tydeligere, hvor ængsteligt det benævnte Partie bugter sig, for om muligt at vedligeholde den i deres Jnterresse saa herlige gamle - i Bonden forhen indgroede Sætning : Om vi end har den største Ret, maa vi hellere taale Uret end klage, thi Følgen bliver en haar Tom dere Medfart - men man tager Feil, thi denne Jdee har alt Oplysningen forstørstedelen bortryddet, og Bonden veed nu bedre, at naar han er skeet beviislig Uret, kan vel Kabaler vanskeliggjøre og udhale Tiden inden Retten erholdes, men han kan dog ved Udholdenhed sikkert erholde sin Ret, da saavel Regjeringen, naar det kommer for den, som Domstolene kraftigen beskytter Enhver, der har en retfærdig Sag. Ved denne Leilighed vil jeg ikke undlade at bringe til offentlig Kundskab for dem, der interessere sig for Søgsmaalenes videre Fremgang: Paa det at Modparterne ikke skal erholde Sagerne ud halet i det Uendelige, har jeg besluttet, uanseet de afsagte Kiendelser (der nu ere indankede for Lands=Overretten), at avancere i Sagerne. J denne Hensigt har jeg paany udstædt Tingsvidnestævninger ved de samme Retter, hvorved ikke allene hele Veikorpset, forsaavidt det er mig bekjendt af de 31 Søgsmaale, men endog (skjøndt efter min Formening til Overflod), paa Grund af Hr. Kapitain v. Reckes udtrykkelige i Retten nedlagte Paastand, Hr. Stiftsbefalingsmand Kammerherre Cederfeldt de Simonsen, ere indvarslede, og haaber jeg, saaledes at have betaget Veimesteren ethvert, endog nok saa langtrukkent Paaskud, hvorved Beviisførelse, fra min Side kan nægtes mig. - Jeg har tillige anlagt Contra-Søgsmaal imod Veimesteren, fordi han har tildristet sig (hvad der iøvrigt er en Latterlighed) under denne Sag at nedlægge Paastand, der gaaer ud paa Ærens Tab for mig. -