Københavns Adresseavis, 1763-10-31
Efter Pastorii Skrifter følge de herhen hørende Acta publica, 77 St. Denne Samling er saa meget mere fornøden, da Pastorius i sin Dage=Bog hist og her beraaber, sig paa de Acta publica, som han havde heftet ved Enden af sit Manuscript, og som derfra ved en Hendelse ere bortkomne. No. 64. af disse Acter er Freds=Tractaten selv, og No. 18. 39. 40. 44. 45. 46. angaae det Danske Gesandtskab. Endelig sluttes dette Bind med en heel Bog egne Anmærkninger eller Afhandlinger, som Hr. Professor Bøhme, har gjort i Anledning af Pastor i Dage Bog. Her i Besynderlighed viser han sin Styrke i den Latinske Veltalenhed, og tillige sin Historiske Skarpsindighed. De interessanteste for Danske Læsere ere H. de causis belli SuecoPolonici. III. Arcana pacis Olivensis. I. De legatione Danica. R. De legatione Belgiea. Den VIII. Afhandlig Elogia Legatorum, er et Mynster, hvordan saadanne Mænd bør afskildres og roses, og hvordan en rigtig Smag og den netteste Latinske Stiil kand forenes med den historiske Grundighed. Det andet Bind af dette Verk, som med Længsel ventes, vil endnu stærkere interessere Danske Læsere. Det indbefatter Dage=Bøgerne af det Danske, Svenske og Cur landske Gesandtskab. Forfatterens Fliid er ikke bleven ubelønnet. Foruden det almindelige bifald af Kiendere, har han nydt den besynderlige Naade, at vor Store Konge allernaadigst har behaget i Henseende til dette Verk, at tilsende ham en GuldMedaille. Kong Christian den Fierdes første Dom da han var Fiorten Aar gammel, paa Herre=Dagen i Kiøbenhavn den 20 Junii 1591. Men her faldt mere for det vi i Dag sik lære, Giør denne Herre=Dag til Herre=Dages Ære. En Sag blev undersøgt! En Sag just ey saa rar Slig Sag vel før, desvær, en Ret behandlet har, Her trende Adelsmænd (?) som Voldsmænd blev forhørte, Man deres Gierninger mod dem til Vidner førte. Persohns Anseelse vil have dennem spart. Endnute nogen seer og hører noget rart. () Disse trende anklagede Herremænd vare Palle Friises Sønner, nemlig: Erik, Niels og Henrich Friis, de havde overfaldet og lemlestet en anden ung Adelsmand ved Navn Peder Skram, værgesløs og sagesløs, paa Wil borg Gade. End meer, ey for uhørt, i denne Ret bi finde; Her sadde Dommere, som lode sig forblinde, Som ey paa Sagen saae, Men paa Persohnerne, Og derfor skaane vil de Herrer Skyldige. Men nu frembryder strax det Eftertænkelige Som denne Herre Dag for andre veed at sige; Hvo maae forundringsfuld nu ikke falde hen, Naar han af denne Act betragter Slutningen? Retfærdighed forklædt paa øverst Dommer=Sæde, Skiult af Umyndighed saae grandt alt hvad der skede, Den tang indtil den saae, at der blev Alvor af, Og at Uskyldighed til Vold man overgav. (a) Den da til Side slog Umyndighedens Dække, Og med en myndig Røst lod Dommerne opvække! En nogen ventede at sidde den saa nær, Og endnu mindre at den havde skiult sig der. Hvad, sagde Den, med Ord, som Kongelige vare, Er da ey Lovene i slige Sager klare? Er der ey noget Sted, som man kand lære af Hvad slig Misgierning har at vente sig til Straf, Jo svarte Canceleren, forundret! for dem alle, De Skaanske Love vel derom saaledes tale: At hvis slig Gierning der var mod en Slave skeet, Blev Gierningsmændene for Æreløs anseet; Men, lagde andre til, "den Lov er kun for Skaane Og medens Trælle var, dens Ord vi ey kand laane, Til Rettesnor for hvad der udi Jylland skeer; Thi egen Lov og Skik har hver Provinz i sær Her lynte Nidkierhed, og Viisdom Ordet førte Retfærdighed stod op! man denne Slutning hørte: En Træl i Skaane skal han have større Ret. End som en Adelsmand i Jylland, slig os det, Hvad disse Adelsmænd, der burde Dyd og Ære Frem for de ringere, som Adelsmærke, bære. "Hvad disse, sige Vi, har gjort en Adelsmand, Mon Adelsmæssig det af nogen agtes kand? "Saa grov Misgierning maae af ingen Skaansel vide, De skal (saa dømme vi) paa Deres Ære lide! De Toe, som leve og for vores Domstoel staae ((Uagtet Deres Stand) skal Dommen overgaae. Den Døde dømmer Gud! - Forungring, Blussel, Glæde. Man vexelviis blev vaer hvers Ansigt at beklæde, En dyb Stiltienhed hver Mund i Raadet bandt, Og saa retfærdig Dom hvers stille Biefald vandt, J Folkes Dommere, hvor mange J kand være Hvor gamle vise og retfærdige I ere Jeg stævner Eder frem; Mon een blandt Jer opstaaer, Der fældte slig en Dom, da han var fjorten Aar (Dette er taget af det Danske Oldenborgske Konge=Huus, Vers og Kaabber, hvoraf det første Bind nu er færdig og koster(?) Kongen mærkede: at nogle af Raadet gjerne ønskede, at denne Gierning ikke paa det skarpeste maatte ansees, i Henseende til Personernes Stand. (1) Af disse trende anklagede Adelsmand levede ikkun de to Første, den Tredie var død under Processen. 20 Sk. hvert Portrait, og 3 Sk. Arket af Historien, det faaes hos Monsr. Frydensberg i Dybensgade, og flere Steder, som sees af de derom trykte Planer.)