Ribe Stifts Adresseaviser, 1788-01-18
En Slagter passerede Landeveien imellem Tanten, og Rheinbergen; sammesteds fandt han en liden Casse, hvilken han aabnede, og hvori var et Barn, som var født for ganske kort siden; ved Siden af dette laae en Seddel i Cassen, hvis Jndhold, i det mindste efter Meningen var følgende: "Ulykelige Omstændigheder have nødet os til at lægge dette Barn bort. De, i hvis Hender det skal falde, blive ombedet, at have en besynderlig Omhue for samme, og at opdrage, det overeensstemmende hermed, og paa det at de kunne sættes istand til at besørge denne Opdragelse, saa findes 400 Rdlr. herved. Dette Barn tilhører skikkelige Folk, og skal ikke for altid blive i sine Velgiøreres Hænder, og endnu mindere de samme til Byrde. Om nogle Aar skal man igien fordre det tilbage, og saa erkiende det for en Skyldighed, ædelmodig at belønne dem, som Menneskekierlighed skal have bevæget til at antage sig samme, og at udrive det af Døden. Efterat Slagteren havde læst den ne Seddel, bekymrede han sig fornemmelig for at tage de 400 Daler til sig. Dette Skarn, som ved den Vane at udøse Blod, omendskiønt Dyrenes Blod var forhærdet mod alle Følelser af Mennskelighed, og derved ubeqvem til den Medlidenhed, som dette uskyldige, spæde og forladte Barn skulle have fundet hos de største Barbarer, vilde i Begyndelsen, have tager Pengene med sig og ladet Barnet ligge. Denne Beslutning skulde have kommet det arme Barn tilgode. Maaskee et mere medlidende Gemyt skulde have fundet og optaget samme. Men Umenmesket blev ikke ved denne Beslutning. Han tog Barnet ud af Cassen, og kastede det - Haanden skielver og væmmes ved at skrive det - for nogle ophidsede hungrige Hunde, som fulgte ham. Men neppe var han kommen i det nærmeste Vertshuus, førend Hundene opgave den Mad, hvilken de havde opslugt ligesom imod deres Villie, og hvormed de, som med noget usædvanligt, havde bebyrdet deres Maver. De udspye hele Lemmer af Barnet, Fingre og Tæer, og opvækkede derved de guddommelige og menneskelige Love til Hævn, hvilke deres Herre saa groveligen havde fornærmet. Synet af disse Lemmer, der ligesom fremkom af deres Begravelse, for at anklage den guds forgangne Misdæder, opvakte de Tistædeværendes hele Opmærksomhed. Man angiver Tildragelsen for Øvrigheden; og den afskyelige Morder blev derpaa heftet, som ogsaa tilstod den hele Sag, ligesom den her er bleven fortalt. Den ubekiendte Fader og Moder til dette ulykkelige Barn erfarede dette; de søge Leilighed at samles og sumtale, og deraf Angsk, Sorg og innerlige Uroe herover bevægede Faderen, en riig Adelmands Søn at anmelde det hos Regeringen og at anmelde sig, som dette ulykkelige Barns Fader ved en borgerlig Mands Datter Jomfrue Ax, som han innerlig elskede, og som hans Forældre ei vilde tillade at ægte uden derfore at vente at giøres arveløs; tilstod derhos at han vidste ingen Maade at tilfredsstille Moderen til dette ulykkelige Barn paa, hvis Utaalmodighed var næsten til Fortvivlelse, og for at forekomme Selv=Mord, end ombedes Regeringens bedste Medintion heri imellem ham og hans Forældre at ægte Hende. - Regeringen opfyldte Begieringen; og Forældrene indvilgede, samme, ligesom deres Forening paafulgte strax til det behagelligste indbyrdes Liv og Omgang med hinanden. Om Veirliget.