Berlingske Tidende, 1834-03-07
London, den 22de Februar. (Slutning af det i Gaar under London afbrudte Stykke.)J en anden vigtig Henseende, der imidlertid blot er ærefuld for vedkommende Jndividuer, havde ligeledes den Engelske Regjerings bekjendte Høimodighed under de Napoleoniske Krige bundet et betydeligt Antal Personer af alle Stænder til den Britiske Tjeneste. Man kjender paa den Pyrenæiske Halvøe, i Jrland, ved Kysterne af Middelhavet den priisværdige Tjeneste, som den Engelsk-Tydske Legion har ydet hiin Tid; Enhver veed, at den høimodige, om endog velfortjente Belønning af deres Tapperhed, ei blot i Henseende til Officererne selv, men ogsaa til deres Enker og Børn, har knyttet mangfoldige agtværdige Familier, i Særdeleshed i det nordlige Tydskland, til den Engelske Jnteresse, og Jngen vil drage i Tvivl, at dersom England under lignende Omstændigheder atter havde behøvet en talrig udenlandsk Troppemagt, da vilde Erindringen om den hæderlige Opfyldelse af alle i denne Henseende overtagne Forpligtelser have frembudt et sikkert Middel, til at drage en Mængde dygtige og udmærkede Militaire over i den Engelske Tjeneste. Vel har man i denne Henseende hidtil ikke krænket de tidligere positive Forpligtelser; men det udenlandske Pensions væsen lider ligesaa vel som de staaende Nationaltropper under Oeconomie-Systemets Tryk. Følgen deraf er, at alle vedkommende Jndividner i og ude af Tjenesteen, at samtlige Engelske Tropper, hvad enten de opholde sig inden Landets Grændser eller garnisonere i udenlandske Besiddelser, ere i høieste Grad utilfredse, og at den gode Villie er forsvundet i Armeen. Med Marinen staaer det dog ikke saa ganske slet til, af den Grund, at Kongen har taget denne Green af den offentlige Bestyrelse under sin synderlige Varetægt, og har i mange enkelte Tilfælde modsat sig de altfor store Jndskrænkninger. Dette beskytter imidlertid for det Meste blot saadanne Personer, der vide at skaffe sig Adgang til og Protection af Hoffet; og bliver end Marinens Personale, i det Hele taget, ikke i saa høi Grad truffet af Ministrenes Oeconomie=System, som Armeens Personale, saa falder dette dog desto stærkere paa Flaadens Materielle. Man sælger de gamle Skibe, men man bygger kun faa nye, man tømmer Magasinerne, men man fylder dem ikke længere saa hurtigt og fuldstændigt, som forhen, for i nærværende Periode at udruste en Flaade, bruger man tre Gange saa lang Tid som fordum, da der slet ikke gaves nogen anden Marine, end den Engelske. Jmedens Englands Medbeilere, Rusland, Frankrige og Nordamerika, i Særdeleshed de tvende Første, have i de sidste tolv Aar meget betydeligen forøget deres Søemagt, lader man den Britiske Marine forfalde. - Med alle disse Resultater af det Humelske System er imidlertid sammes Ophavsmand aldeles ikke tilfreds, uagtet de skaffe ham megen Glæde, og uagtet han betragter Alt som reen Gevinst; han gaaer endnu langt videre, og Himlen paa vide, til hvilken Grad han, under saamange af de herværende Statsmænds store Mangel paa skarpt Blik, vil kunne forskaffe sine tabellariske Besparelses=Beregninger practisk Anvendelse. Efter hans Mening synes det, at England maatte opgive alle sine Colonier og andre Besiddelser i Udlandet, da sammes Besættelse foraarsager Moderlandet store Udgifter. Saaledes navnligen de Joniske Øer. Men han betænker ikke, at de Summer, der anvendes paa deres Vedligeholdelse, og desuden ikke ere betydelige, vorde meer end erstattede ved de store Fordele, som de yde Engelske Coffardie- og Krigskibe, da de frembyde disse sikkre Tilflugtsteder og Stationer i Middelhavet, ved Grækenlands og Tyrkiets Kyster. Det Samme gjelder – og med Hensyn til Krigsmarinen i en langt høiere Grad – om Malta og Gibraltar, og dog maatte man, dersom de betydelige Omkostninger ved sammes Vedligeholdelse skulde gjøre Udslaget, ligeledes opgive begge disse Hovedstyttepuncter for den Engelske Søemagt i Middelhavet, dersom man paa en conseqvent Maade vilde sætte Humes Anskuelser igjennem. Saa dybt vil man vist nok ikke saa snart stige ned, og skulde det nogensinde komme dertil, da er det forbi med den Engelske Søemagt og Skibsfart i Middelhavet, thi meer end nogensinde forhen behøver England disse Styttepunkter nu, paa en Tid, hvorden betydelige Forøgelse af den Franske Marine, Besættelsen af Afrikas Nordkyster ved denne Nation, tilligemed Mehemed Alis Virksomhed i Ægypten og Syrien, og endelig den Russiske Søe magts truende Stilling i det Sorte Hav og maaskee ved Jndgangen af Dardanellerne sætte fra Dag til Dag nye Bolværker imod de Engelske Fladers Herredømme ved Kysterne af Middelhavet. J Henseende til Søehandelen i Middelhavet, i det Adriatiske Hav, i Levanten og fortrinligviis i Ægypten, have Englænderne, foruden hine tre Medbeilere, ogsaa endnu en anden Rival at kæmpe med, nemlig den yderst talrige Østerrigske Handelsmarine, og efterhaanden ville de Græske Coffardieskibe af hvilke hele den østlige Deel af Middelhavet var bedækket forend Revolutionen udbrød, gjøre Fordring paa en dagligen stigende Andeel i Fragt-Skibsfarten; ved deres Søefolks store Duelighed og Dristighed ville de vorde farlige Medbeilere for alle de øvrige. Selv The Times har for nogle Uger siden omsider tilstaaet, at de herværende Skibs-Rhedere havde fuldkommen Ret i deres Klager over en betydelig Formindskelse i deres Erhverv, kun paastaae de, at dette er Tilfældet uagtet Reciprocitetssystemet, da derimod Skibsejerne tilskrive dette System selv deres Erhvervs Forfald. Man maatte i Sandhed med aabne Øine være blind, dersom man – hvad enten Aarsagen ligger paa denne eller hiin Side – vilde bestride den Kjendsgierning, at de Preussiske Handelskibe, desuden de Danske og Svenske (hvilke Sidste drive Fragt-Skibsfart i de sydlige Have, ofte i hele Aar, uden at komme til deres Hjem, Hollænderne i Nord- og Østersøen; Østerrigerne, Franskmændene og Genneserne i Middelhavet, og Nordamerikanerne overalt – have Fordelen fremfor de Engelske Kjøbmandskibe, formedelst den billigere Bygning af hines Skibe og den billigere Vedligeholdelse af sammes Skibs-Eqvipager. - Her see vi, hvorledes man træder os imøde med det Spørgsmaal: Men er da det Humeiske Oeconomie-System, en blot vilkaarlig Opfindelse, er det Engelske Ministerium ikke meget mere tvunget, ved Omstændighedernes uimodstaaelige Magt, til at stige ned fra den Høide, paa hvilken England stod for tyve Aar siden, ved Slutningen af den Franske Revolutionskrig Det almindelige Svar paa dette Spørgsmaal lyder saaledes: Englands Storhed var en i høi Grad konstig Bygning, fra hvilken man ikke turde borttage nogen af dens Styttepiller, uden at udsætte sig for den Fare, at hele Bygningen styrtede sammen. Den nøiere Udvikling heraf forbeholde vi os til en anden Gang.Vore Breve fra Rom omtale med Forundring, at Labrador, den derværende Spanske Gesandt, endnu ikke har overrakt det pavelige Hof sit Creditiv fra Jsabella 11, omendskjøndt han maa have modtaget det ved den samme Coureer, som bragte Gesandterne i Florents og Neapel deres. Denne Fremgangsmaade er mistænkelig; og naar vi erindre, at denne Labrador er den samme, der, da Ferdinand VII kom tilbage fra Valengay, overtalede ham til at omstyrte Constitutionen og kaste sammes Tilhængere i Fængsel, da kunne vi blot haabe, at den nuværende Spanske Regjering vil afskedige Hr. Labrador fra sin Post, ligesom alle andre Spanske Diplomater, der yttre en Tilbøielighed til Carlismus eller en Modbydelighed for constitutionel Reform. Vi glæde os over at erfare, at den Spanske Gesandt i Paris, en Broder af Hr. Zea-Bermude, allerede er kaldt tilbage, og vi haabe, at dette Exempel vil vorde fulgt af flere. Jngen Regjering kan være tjent med diplomatiske Agenter, der besidde andre politiske Grundsætninger end de, i hvis Aand de skulle handle. Slige kunne vel adlyde Bogstaven i deres Jnstructioner, men der er ingen Jver, ingen Virksomhed at vente af dem. Det er interessant at sammenligne Antallet af de Personer, der ere Medlemmer af den Franske Æreslegions Orden, med Tallet paa den, der have erholdt Ordenen af Englands Konge Der gives fem Britiske Ridderordener: 1) Hosebaands-Ordenen 2) Tidselordenen, 3) St. Patricks-Ordenen (hvis Medlemmer alle ere Grever eller Pairs af høi Rang), 4) Bath-Ordenen, 5) St. Michaels- og St. Georgs-Ordenen. Antallet af disses Medlemmer er følgende: Hosebaands-Ordenen 38, Tidsel-Ordenen 16; Bath-Ordenen (Storkors 96, Knights Commanders 106, Compagnions 505) 767, St. Michaels og St. Georgs-Ordenen (Storkors 20, Knights Commanders 20, Compagnions og Cavalieri 25) 65, Tilsammentagne 900 Medlemmer. Derimod beløber i dette Øjeblik Antallet af den Franske Æreslegions Medlemmer sig til 49,620. – Foruden de ovenfor opregnede Engelske Ordener maae vi endnu bemærke de Medailler og Kors, der bleve uddeelte for Slagene i Aarene 1801 til 1815, og hvis Tal omtrent kan være 350.