Berlingske Tidende, 1816-12-06
To store Hovedvildfarelser erkiender man i Meningerne med Hensyn til den offentlige Ret og Politiken, fornemmelig opkomne med og nærede ved den franske Revolution. Disse ere eensidige demoeratiske Misfostre med Hensyn til Statsforfatningerne, og Forhaanelse af det politiske Ligevægtsystem i frie Folkefærds giensidige Vandel. Hine forte enkelte Stater til Undergang; denne maatte i det udvortes store Folkeliv føre til Despotisme. Jngen af dem - ligesom der, til Held for Menneskeheden, ikke gives nogen sand Vildfarelse - var af lang Varighed. Medens Folkene og Fyrsterne bekiæmpede det sidste i Resultatet, tabte begge sig af sig selv ogsaa som Theorie i Tidens luttrede Strøm. Begge høre nu til bine Døgnsyn, der tilhøre Cultur= og Statshistorie til lærerig Advarsel for kommende Slægter. Giør jeg nu af de nærværende Resultater af disse to paa alle Europas Stater mere eller mindre virkende Vildfarelser særdeles Anvendelse paa Tydskland, paa det tydske Forbund, saa erkiende vi ve Alle i den nærværende forbedrede Vending den betydningsfulde Forsikkring, at alle tydske Regieringer agte deres Staters sande Jnteresse, og at Undersaatterne i Forbundstaterne, med Tilsidesættelse af al revolutionair Jndvirkning, ville kunne glæde sig ved en fornuftig offentlig Ordens Garantie ; vi erkiende fremdeles med Hensyn til Almeenhedens store Baand Nationens sikkrede Frihed og Uafhængighed forenet i det tydske Forbund. Ogsaa her er altsaa Nutiden atter skiøn og oplivende i Sammenligning med den oplevede Fortid. Men ved det nu forsøgte Udkast til det tydske Forbunds Grund karakteer tør jeg til Slutning ikke lade det Hofs Forhold uberørt, hvis Hoved engang har den tydske Krone. Forbundsacten kalder Hs. Majestæt Keiseren af Østerrig til at beklæde Forsædet ved den tydske Forbundsdag. Allerhøistsamme erkiender heri de tydske Forbunds staters fornyede Tillid, som Østerrigs Regenter altid tragtede efter. Jngen Frygt, ingen Mistro skal fra nu af forstyrre den; thi hvor kiender ikke hiin lykkelige, til giensidig Tillid berettigende Omstændighed, at Østerrig hverken vil eller kan ligesaalidet tragte efter nye Erobring paa tydsk Grund, som nogen egenmægtig Udvidelse af dets Standpunkt i det tydske Forbund. Keiseren, min Herre, ærer det erklærede Udtryk af den offentlige Villie, og følger det nu som altid. Høitideligen skal jeg her, efter Hs. Majestæts udtrykkelige Ordre, nedlægge den Forsikkring, at Hs. Majestæt betragter sig som fuldkommen lige Forbundslem med de Andre; han erkiender i det indrømmede Forsæde ved Forbundsdagen ingen fand politisk Forret, men kun den skiønne Bestemmelse at lede Forretningerne. Det østerrigske Monarchies Magt kommer herved ikke i Betragtning; denne kan og vil aldrig yttre sig mod det tydske Forbund eller enkelte Forbundstater; men paa dens fulde Kraft maa enhver af dem saavelsom Alle i Forening fast stole, naar det gielder om at vedlige holde den politiske Uafhængighed. Hs. Majestæt smigrer sig derfor med at kunne vente sig samtlige Forbundstaters fuldkomne Tillid, og der, hvor det gielder, skal denne vise sig i det giensidig skiønneste Lys. Hs. Majestæts Forfædres Fortieneste af Tydskland skulle kun derfor stedse staae Allerhøistsamme for Øine, for at han ogsaa herefter kan med Agtelse bevare denne sit Husets Arvedeel. Mig, som er bestemt til at være det Reiserl. Kongel, østerrigske Huses Gesandt ved denne Forbundsdag, være det nu tilladt at forsikkre, hvormeget jeg erkiender mit Hvervs høie Vigtighed og Tyngde, men hvor høit jeg ogsaa veed at skatte den Lykke at befinde mig i en Kreds af saa retskafne tydske Mænd, som kun bestæles af een Stemning Mit Sindelags tydske Aand skal ingensinde omtvivles, det alvorlige Forsæt, ene og alene at virke til Bedste for vort fælleds Fædreneland, Denne Forsikkring vilde jeg være Dem skyldig, mine høistærede Herrer, hvis De ikke alle iforveien vare forvissede om mine rene Hensigter. Tillader mig derfor kun at giøre Fordring paa Deres hele Tillid, og troer Forsikkringen om min Dem Alle billigede Høiagtelse og ubetingede Tillid. I den næste eller første Forretningsforsamling vil jeg forsøge i et eget Foredrag til Deres Bedømmelse at udvikke vore Forretningers Omfang, og at overbevise samtlige høie Gesandtskaber, om, at en brusigtsmæssig Indledning af vore Forretninger tillige er en af mine væsentlige Sorger. Giensidig Fortrolighed, Aabenhiertighed og et sandt tydsk Sindelag, - og vi kunne være ligesaa overtydede om det skiønneste Udfald at vore Bestrædelser som om en varig taknemmelig Jhukommelse hos vore sildigste tydske Efterkommere.