Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-09-07
Ligesom Aarhuus nu ved sin Bank, sin udvidede Havn og tiltagende Søhandel, er en By, der kun behøver en forøget Tilflugt af Landproducter fra og en større Afsætning af Handelsvarer til den udstrakte Landegn i Vester, for fuldkommen at florere i alle productive og handelsomsættende Næringsveie; – saaledes er ogsaa Landegnen i Vester, ligefra Aarhuus langs sønden og norden for Aaen og Søerne til Himmelbjerget, en Strækning, der ved sin Jordbonitet, sit naturlige Vand-Afløb, sit Forraad af Mergel og tildeels sit betydelige Enghøe, snart kunde forvandles til eet af Jyllands frugtbareste Landstrøg. - Men hertil hører hvad der paa denne Egn synes at være meest ukjendt af Alt, nemlig – en ny forbedret Jorddyrkning og Agerbrug. – Paa Veien fra Aarhuus om ad Skanderborg til Himmelbjergsfesteniaar, fandt vi herfra Sielland, saavidt Øiet naaede, ikkun to Brakmarker i en Behandling, som vi kalde en grundforbedret Dyrkning; og paa Veien fra Himmelbjerget tilbage til Aarhuus af den nærmere Vei fandt Øiet til ingen af Siderne ikke en eneste Brak af saadan Behandling - og saalænge da denne Egns og den paa hiin Side Skovbankerne endnu vestligere Egns Brakdyrkning ikke almindelig kommer i bedre Grundstiil, da hverken er eller kan Sædfølgen i nogen Slags Drifts Omgang (Kobbel som Vexel=Drivt) blive saa frugtbringende, at Bonden eller Landmanden kan bekymre sig om en nærmere Afsætning, end den han af ubanede Veie allerede har for Korn- og Planteproducter, som han ikke avler synderlig større Forraad af, end han selv hjemme for bruger. Hvad bryder en Bonde sig nu om, at kjøre nogle faa Gange hver Vinter med 3 a 4 Tdr. Korn ad Gangen de 4, 5 a 6 Mile til Aarhuus, – Men lad først hans Agerdyrkning og Jndustri grundforbedres og udvides til saadan Grad, at han een a to Gange hver Uge hele Efteraaret og Vinteren igjennem bliver istand til at kjøre til Aarhuus med een at svingende Korn læs af Gangen, – see, da bekymrer han sig om en nærmere Afsætning, da spørger han, om der ikke nede ved Søerne kan reise sig Pakhuse og findes Pramme, som modtage hans Sædevarer og øvrige Afsætningsproducter, – Om der ikke kan graves en Canal fra Søe og Aae til Søe og Aae, saa at Pramme kunne føre hans Vognlæs for ham fra bestemte Tilkjørselsteder ved Bredderne af Søerne ligge til Aarhuus: – Ligeledes: Hvad bryde Rye og Silkeborg Skovmænd og Træskoemænd, samt de vestligere Tørvemænd og Kulsviere sig stort om, at bringe deres Brænde, Træskoe, Skovle, Grebe, River, Tørv og Kul osv. til Aarhuus med Vogn transport, saalænge Aarhusianerne betale Vognleien og ikke bekymre sig om, selv at kjøbe Træerne derude paa Roden i Skoven, Tørvene og Kullene i Mosen, Træskoene og Redskaberne i Værkstederne, Kornet, Sæd- og Frøvarerne, samt Sule- og Fedevarerne og Kreaturerne ude i Bøndernes Loe, Kjøkken og Stald? – Endvidere. hvad er det Hedebeboernes Sag i Vesten nu at bekymre sig om at forbedre deres jammerlige enkeltgarns Bind, og at tjene andet end det tørre Brød derved, saalænge Hosekræmmerne skille dem af med det daarlige Bindproduct som det er, og ikke Nogen opretter Haand= og Maskinværksteder derude, hvor de kan samle Ulden paa Stedet? Men lad først slige Værksteder reise sig paa Heden, som forfærdige Uldbind og Uldtøier, som due noget; see, da vil derfra spørges om det nærmeste Afsætningsted ved Gudenaae til Pramme, som kunne transportere deres Uldproducter til Aarhuus; lad Aarhusianerne først preve Forskjellen paa Brænde=, Træskoe=, Torve, Kul Prisen osv., ved at kjøbe derude paa Stedet, imod som nu efter Prisen paa Vognlæssene i Aarhuus, lad Bønderne derude prøve hvilken forstørret Jndtægt det giver for deres Producter, at de da faa dobbelt ja tre afireGange saamange af disse i Mængde og Maal, i Forædling og Værdi, til Afsætning paa Søgen og Spørgen, derom i deres eget Huus og Hjem af Kjøbmændene og deres Sendebud! – Og hvad vil der da fra alle Sider spørges mere efter, og opofres mere for, end netop den nærmeste og hastigste Transport ad Søerne og Canalen, paa Pramme og omsider paa Dampbaade? – Canal Anlæget, i hvor kostbart og vidtløftigt det end synes at maatte blive, vil da komme som af sig selv. – Lad nu hertil et Jernværk vorde anlagt derude ved Silkeborg, til at producere den forefundne Myremalm til Jern, og skulde Egnens Tørvemasse og Brændeforraad ikke formenes tilstrækkeligt til i Tiden at vedligeholde et saadant Jernværk, var det da ikke nødvendigt, snarligst at lade forsøge ved Boring om der ikke noget Sted i Jylland findes Steenkul, – Hos Jydernes Gjenboer paa hiin Side Vesterhavet findes de uudtømmeligste Steenkulsgruber, og hvoraf kan det vides, om der under Jyllands Jord-Overflade findes Steenkul eller ikke, uden alene af Erfaringsforsøg, anstillede ikke efter tydske mineralogiske Hypotheser, men efter engelsk Practik; – Hvormange Fabrik=Anlæg kunde ikke drives alene ved den Vandmasse-Strøm, som nu ubenyttet gaaer af Omløbet ved Rye=Mølle, Og var der i Nærheden forarbeidende Production af raae mineralske, samt raae Væxt- og Dyre=Producter i tilstrækkeligt Forraad til at foretage Fabrik=Production af, vilde Fabrikkerne da ikke her flux vorde anlagte, og vilde ligeledes da ikke derfra Spørges, om den nærmeste, letteste og hastigste Transport med til førende og bortførende Varer ad Søerne og Canalen, Jkke at tale om Fornøielses= og Naturnydelses=Befordringen ad denne underskjønne Søevei fra Aarhuus, Skanderborg og Randers hver Sommer til Himmelbjerget, som jo er noget, der faldt af sig selv som den behageligste Tilgivt, naar først den industrielle Rytte fik anlagt og banet denne Søevei. - Heraf følger nu som det rimeligste Resultat, at det ikke er Canalen, der vil staffe Agerdyrkningen paa disse Egne et betydeligt Opsving, som det hedder i den ærede Committees Jndbydelse, til at tale med om denne vigtige Plan, men at det omvendt er derimod Agerdyrkningens Grundforbedring og Opsving, Landoeconomiens og Jndustriens Fremme i det Hele paa disse Landegne, som til en temmelig høi Grad af Forbedring maa gaae forud, førend et Canal-Anlæg, som det paatænkte, kan vinde Almeen-Jnteresse og fornøden Folkehjelp i det Udbredte, saa at Sagen maatte blive mere end blot kraftløse Ønster, forgiæves smaae Forberede ser og sprængende Forsøg af en for ringe offentlig Stats=Understøttelse i Forbindelse med for faa private Mænds Opoffrelser. – Det er derfor Jndsenderens Raad, at der jo før jo hellere danner sig en Committee af kyndige og erfarne Landmænd, som tilbunds kjende Agerdyrkningens Grundforbedring og Fremskridt paa Danmarks Øer, og forsøge hvad de kunne virke til Agerdyrkningens forbedrede Grundstiil og Jordens fulde opløsende og rensende Behandling for hver Sædskifte i en ordentlig planmæssig Drivts=Omgang paa disse Egne, for der kan tænkes paa, at Canal-Anlæget skulde sammesteds give Agerdyrkningen Opsving. Ogsaa til Jndustriens Grundforbedring og Fremme skulde en saadan Committee virke med samme practiske Jver som for Agerdyrkningen, thi skeer først dette, uden derfor at tabe Canal=Anlæget af Sigte, da paagner og voxer som sagt Jnteressen for den storlig forøgede og forædlede Product=Afsætning af sig selv, og en Canal, som saa aabenbar kan befordre denne, bliver da ikke længere et tvivlende Spørgsmaal, men en trængende Fornødenhed. – Jndsenderen veed meget vel, at der her hos Jyderne i Almindelighed møder ham denne Jndvending: ja, men nu er dog den jydske Bondes Agerdyrkning og Avlsdrivt kommen i god Fremgang, og at altsaa denne Fordom (at der allerede haves hvad først maa erhverves) bør udryddes; men hvorved udryddes den nu, uden ved at vise Jyden, at hans fem Aar i Rad op og nedvendte Fure, til fem efter hverandre paafølgende langstraaede Sædarter, er og bliver dermed (uden nogen Grund Gultur i Brak, uden Fleerpløininger, Tverpløininger, og rensende Vexel med Kartofler, Vikker, Ærter, Kløver, osv.) dog lige begroet med Qvækrod og Ukrudt, og at Sæden ikkun trives i Aabningsraderne imellem Furerne, medens disse bestandig ligge hele, uopløste og fastholdne af Græsroden? Og hvorved faaer han Syn og Greb paa en bedre Drivtsmaade, og Lyst til at foretage en saadan, uden alene ved at see Exemplet derpaa, uden ved at erfare Andres store Indtægt og Fordeel deraf, – Man siger vel, at een Svale gjør ingen Sommer, men man glemmer, at een Svale dog bebuder en forestaaende Sommer; – blev der altsaa sørget for, at i hver Landsbye blot een særdeles dygtig Landmand fik en Gaards Jorder at drive med egen Myndighed og tilstrækkelig Driftskraft, da vilde det ikke vare længere end 4 a 5 Aar, før alle de Andre i hele Byen flux efterfulgte Exemplet, som de derved faae daglig for Øine paa en grundforbedret Agerdyrkning og sammes velsignede Frugter i de mange Fold. – Agerdyrkningen er Moder til den Smule Fremgang i Jndustrien og Begyndelse i Fabrikvæsenet, som hist og her i Danmark allerede finder Sted, og kun ene og alene ved at pleie denne Moder, kan hendes Afjødninger: Qvægavl og Hesteavl i det Store og Forædlede, Jndustri, Fabriksdrivt, Handel, Transport, Canaler, Veie, Jernbaner osv., fremkomme og trives. – Til at grundforbedre Agerdyrkningen hører ikke stort Forskud af Capital og Kræfter, til at fuldføre et Canal=Anlæg kræves særdeles store Pengesummer og Kræfter, som kun erhverves ved at begynde og fremme det Første.