Aalborg Stiftstidende, 1846-08-05
Aalborg, den 5te August. Fra Holsteen berettes, at det tydske Cancelli skal have ladet udgaae Forbud imod alle Demonstrationer, Petitionsaffattelser og offentlige Meningsudviklinger, der angaae Arvesuccessions- og Statsforholdene. Vi beklage meget, om det virkelig skulde være saa og man skulde finde Tilfredsstillelse ved at anvende Forbudsmidler, der gribe ind i Discussionsfriheden. Det er neppe ved disse Midler man skal læge Ondet. Lad Discussionen være fri og lad derimod de Jndivider, det være i Samlinger eller enkeltviis, der forsee sig imod det Offentlige, blive tiltalte og undgjælde. Ved at ville qvæle Folkestemmens fri Udtalelse, hvilkensomhelst Udskeien man saa end befrygter af den, saater man et af de Principer, der maa være Statsborgeren helligt naar en ufri Tilstand ikke skal afløse den statsborgerlige Selvstændighed ligeoverfor Loven, ligeoverfor den Frihed den hjemler og for det Straffeansvar den paalægger. Det er naturligt, at Statsmagten bør søge at værne mod det Ulovmæssige, hvis det virkeligt fremtræder, men Værnet bør skee ved Tiltale af Strafskyldige, og formeentlige Palliativmidler herimod ved almindelige Forbud saare saavel den almene Følelse som forfeile Hensigten. Den sande Lægedom i de nærværende Rivninger vil efter vor Mening først findes, naar Kongen i sin Naade og Viisdom beslutter sig til en constitutionel Ordning af Statsforholdene, hvad enten i samlet eller i uniel Folkerepræsentation, og i alle Tilfælde viser det sig, at jo meer almeenfrisindet Regjeringspolitiken er, jo kraftigere dens Virkning. Et slaaende Beviis herpaa give i disse Dage Begivenhederne fra Kirkestaten, om hvilke vi henvise til Beretningerne. Medens det meest foruroligende Gjæringsstof der har bevæget Gemytterne og grebet ind i selve Tilstandene, har det heldige Omsving i hele Regjeringspolitiken, Adopteringen af frisindede Regjerings grundsætninger, deres Overførelse paa Forvaltningen og ved at overlade Folkemeningerne til deres frie Udvikling, paa eengang befæstet Regjeringsmagten og bragt denne i den skjønneste Harmoni med Folkets Stemninger. Man havde for kort Tid siden endnu neppe ventet, at det er fra Rom, som i de sidste Aar var Pietismes og Jesuitismes Reede, at den friere Folkestyrelses Jdeer skulde erholde deres aabne Impuls, og dog staaer Paven i dette Øieblik, som Regent, i fandeste Forstand med Palmen i Hænderne, som Mønsteret for sine kronede Collegaaer og som Beviset paa, hvorledes en Regents Slag paa Frihedens Strænge er den Amphion, der tryller Regjering og Folk, forglemmende al Tvist og Tvedragt, til et harmonisk Hele, fastbundet ved Fyrstehengivenhedens og Fædrelandskjærlighedens fælleds Baand. Vi ere paa vore politiske Tankers Udflugt komne noget langt bort, men Folk, frihedens Aande fører fjerne, og ved Jnteresser og religiøse eller gandige Retninger nok saa adskilte Zoner nær til hinanden og, det være for Fyrster eller Smaafolk, maa det dog have noget særligt opløftende, midt i tvistfulde Tider, at see Folket i fyrgetyve Tusinders Masse, begeistret ved høihjertet Regentsind, strømme og Regentens Pallads for at bringe sin jublende Hylding. Vor Tid er ellers saa tør, at man saa Skam næsten kan blive reent catholsk – bevares blot i Tankerne – ved nuomstunder at læse slige Beretninger, især samtidigt med Roeskildske Stændertidende. Hverken holsteenske eller roeskildske Stændertidender ere idag ankomne hertil. De Sidste synes dog at maatte have kunnet arrivere, naar vedkommende afsendende Expedition erindrer at benytte "Jris hertil.