Berlingske Tidende, 1755-01-03
Hvad skal man sige om de Tydskes stoere Keiser, Hvad skal man sige om hans dydige Gemahl, De begge runden om i deres Lande reyser, Og faaer Lykønskninger af hver i Hobetall. At Tydsklands Velfærd er til største Spidse dreven, At Østerrigske Huus et Lykkes Vidne er, Det skal om Keiseren og Keiserinden skreven J Tiidens Marmor staae, og siges af enhver. I Ungarn alle Ting i Fior har været roelig. J Polen Rigs=Dag var, jeg vil ey sige meer; Thi om jeg skriver, at det vel løb af, da troelig Enhver som kiender den, med rette af mig leer. J Rusland Glæde er, og samme billig bliver, Fordi en liden Car Paul Petrowitsch kom frem: Naar Himlen Rigerne en Arvings Arving giver, Hvad Under, Glæde da fuldkommen er hos dem. Udi det Svenske Land er ikke heller tiet Med Fryde=Skrig, fordi dets Konge Frederich, Sit nye Slot, og sit Capelle har indviet, Hvorved Hans Residenz langt andre Øyen fik. Nu maae jeg vende mig til dette Tvilling-Rige, Vor kiere Danmark og troefaste Norges Land, Hvis Himmelsindede Regent er uden Liige, Som sig een Salomon udviiser i Forstand. Kom heele Norden, kom og døm, om du kand skiønne Paa Femte Finnicus ulignelige Dyd. Siig, om vor Verden ham kand for hans Naade lønne, Og kand du sette Priis paa denne Verdens Fryd. Det er ey 8te Aar, det er kun 8te Dage, Du har ham havt, ifald du hen i Tiden gaaer J hans Regiering; men vil du Anledning tage Af det beviiste Godt, skriv 8te hundred Aar. Hvordanne skulde jeg dig kunde forestille Paa dette lidet Blad din Konges stoere Dyd? Jeg i den Labyrinth mig selv jo kunde drille, Man kand og gaae fra Vid af all for megen Fryd. Til Holsteen Øye kast med det selv samme Øye, Som du et Campement ved Hovedstaden saae, Hvad gielder det, at dig din Konge kand fornøye, Naar du hans kiekke Folk i Marken seer at staae. Ja har du Jndsigt i hvad Kiøbmandskab kand giøre Til Landets Velfærd, naar Mercurius er frie, Hvad gielder denne Gud dig hvidsker da i Øre: Udi Vestindien stoed mig min Konge bie Minerva fordum har til Kiendetegn en Ugle, Et Billede at hvo som lærd er vaage maae; Men gak Minerva bort og gjem deslige Fugle, Tag en som Kongens Roes i Triller ud kand slaae. Thi Lærdoms Fortgang er Monarchens Øyemerke, Og deri blev han selv den allerviiseste, Derfore seer man Folk at være Kiempe sterke, Saa ofte som det kun om Lærdom gieldede. Ja hvo kand skildre her Kong Entonion den Femte, Saadan som Rigerne i Ham sit Gode faaer, Da jeg er vis derpaa, han tusind Deelen glemte, Hvorfor jeg bryder af og ynske vil i Aar: Gud lad Kong Fridericu vor Stoere Konge blive J Aar lyksalig hvor Han setter Foden hen, Den hiertefromme Gud skal Naade=Prøver give, At han bestandig er og bliver Kongens Ven. Gud lad os sildig Ham i sildig Alder savne, Saa Børne=Børne=Børn maa fælde første Taar! Gud giv at Han os maa et Seculum først gavne, Og faae i Aar og fleer et glædeligt Nyt-Aar! Vor Landets Moder, den velsigned Monarchinde, Vor Juriaar Gud velsigne rigelig! Gid Denne Dannebod Sin Hiertens Lyst maa finde, Gud skienke Hende alt hvad Hun selv ønsker Sig! Den Nyt Aars Gave, Hun vil Rigerne forære, Den holde Himlen i sin store Varetægt, Gid Liv, gid Sundhed maae Dets Nyt-Aars Gave være, Den store Plante af den største Konge-Slægt, At Enke Dronningen maae Himmel=Naade nyde, Af Herrens Almagts Haand, er Undersaatters Bøn Gid Hun Sig længe maa i Konge=Purpur fryde, Og længe glædes ved Sin store Konge=Søn. Vor Cron Prinz Cuntarian, vor Arve=Prinz tillige, Levere Rigerne i Herrens Forsvars Haand: Gid De maae gavne Folk, at Nordens Tvilling-Rige Betragter Deres Jid udaf en Viisdoms Aand! De Konge-Døttre, som er Rigets Ædelsteene, Tre store Kongers Børn, af liige Dyd og Blod, Dem ville Himmelen sin høye Gunst forlene, Dem ville Himlens Gud særdeles være god! Gud raade Kongens Raad, som skal Monarchen raade, Og bringe Landets Trang for Landets Fader ind, At De for Landets Børn udbede Kongens Naade, Gud give Dem et troe og ædelmodigt Sind! Vor Konges Krigs-Magt, som til Lands og Vands skal fægte, Anføre Zebaoth, den store Krigens Gud, Gid, naar det gielde skal, De sig da viser ægte, Og teer for Landets Gavn med Ære mod et Skud. Den høye Øvrighed, som andre har at byde, Gid De i dette Aar i Embed Held maa faae, Gid hver maa Dennem, og De Deres Konge lyde, Sin Villie Kongen kand og vi vor Ønske naae! Gid hver paa Handelen til Lands og Vands maa vinde. Lad Cornu Copie i Bondens Lade staae! Lad hver Jndbygger her i Aar din Naade finde, Og lad saa dette Aar for os lyksalig gaae, Min Læser, tusind Tak, fordi Du vilde læse Med Lyst Aviserne, Gud signe Dig i Aar! Jeg maae nu bryde af, som hører Posten blæse, Og see hvad Nyt vi fra de andre Lande faaer.