JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
De 2 første Aar af sin Regjering tilbragte Carl i Fred. Hans Regjering kan altsaa inddeles i 2 Fredsaar, 18 Krigsaar. - Krigene, den Ret maa man lade ham vederfares, begyndte han ikke selv. Men da de engang vare begyndte, vidste han ikke Maal eller Grændse. En Undtagelse fra denne Dom er hans første Krig med Naboriget og paa Kongehusets Side nærbeslægtede Danmark. Carl 12 og Frederik 4 synes fra Begyndelsen ikke at have næret nogen personlig Uvillie mod hinanden men Christian 5 og Hertug Christian Albert af Holsteen havde havt destommere udestaaende med hverandre, og deres Fiendskab var nedarvet paa Børnene. Den unge Hertug af Holsteen var Carl 12 Svoger, og personlig nærværende i Stokholm vidste han at forestille sin Sag fra en antagelig Side, den danske Gesandt i Stokholm skal ikke have forstaaet at svække Hertugens Jnsinuationer og Carl resolverede sig til at tage sin Svogers Partie. Han understøttede ham med Hielpetropper i Holsteen, og ved i Person med en liden Armee at gjøre Landgang paa Sielland. - Dette var den eneste Krig, Carl førte uden Hevn og Ledenskab. Han erklærede, at han ikke nedlagde Vaabnene, uden naar Hertugen blev restitueret i de Rettigheder, han besad i Følge de ældre imellem Kongerne af Danmark og Hertugerne af Holsteen bestaaende Tractater. Udfaldet af de i den Anledning i Travendal anstillede Underhandlinger afventede han med Taalmod, tillod sig ikke noget Foretagende imod Kjøbenhavn, hvortil Omstændighederne syntes gunstige, heller ikke sine Tropper nogle Excesser, betalte sin Armees Fornødenhed, og forlod Sielland efter oprettet Forlig paa den af ham bestemte Basis, med Berømmelse af en maadeholdende og høimodig Kriger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
Hvor vel for Carls Rygte, Sverrigs, Europas og hans egen Lykke, om han altid havde vedligeholdt denne Character!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
Ved Krigenes Begyndelse med Peter og August forekommer atter noget uforklarligt i Carls Handlemaade. Af de 2de Fiender var Peter den mægtigste, og vist nok og fra Hensigternes Side den farligste. Hans Aarsager til Krig vare endnu mere ugrundede end August, som i det ringeste havde noget Skin for sig. Dog indskrænkede Carl sig fra Begyndelsen af til ligesom i Forbigaaende at affærdige Peter ved Narva, lod denne farlige Fiende siden skytte sig selv, og vendte sig i Person med sin Hovedstyrke mod August. Carls Historieskrivere have ikke undladt at bebreide ham dette som et politisk Misgreb og Mangel paa Klogskab; men at høre Klogskabs Raad, laae nu slet ikke i Carls Tænkemaade. Hidtil har man ikke angivet anden Grund til denne Carls ukloge Fremgangsmaade, end hans overveiende Had til August. Men dermed er Knuden ikke løst; thi hvorfor hadede han ham meer end Peter? Hvor Historien tier, og hvor man har med en saa hemmelighedsfuld Mand som Carl den 12 at gjøre, maae man betjene sig af mere eller mindre lykke lige Gisninger. August var Carls Beslægtede, at denne uden Føje traadde op som hans Fiende, har vist nok forbittret Carl, som overhovedet synes at 1) Patkuls Forhold til det Sachsiske Hof vil altid blive en af de mørke Puncter i Historien; thi August lod kort for sin Død af det Dresdenske Geheimearkivudtage og opbrænde alle Patkul og hans Skjebne vedkommende Documenter, Han havde vist nok dertil tilstrækkelig Aarsag, Hvad Carl vidste, tang han nok med. have elsket sin Familie. August attraaede Erobringen af Lifland, som ikke alleneste var en af Sverrigs smukkeste Provindser, men endog erhvervet ved Carls Farfaders, den stridbare Carl Gustavs Vaaben. Vist nok en Grund mere til at sætte Priis paa dette Land. - Dertil kom, Carl troede, at Patkuls – mod hvem han underholdt en rasende men skjult Vrede – Machinationer og Underhandlinger ledede og understøttede Augusts Foretagender. Alt dette tilsammentaget synes fra Begyndelsen af, at have væbnet ham mere mod August end mod Peter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
J sin Alderdom skrev han i Lothringen sit med Føie fra Stilens og Jndholdets Side berømte Verk Philosophe bienfaisant. Han synes at have været en mere theoretisk end practisk Philosoph. kjendte for Sachsen saa ulykkelige Svenske Jndbrud i Sept. 1706. Nu var Lodden kastet, August den erklæret overvundne, og en vid Mark aabnet for Carls Hevngjærrighed. – Fred maatte nu søges, og denne erholdtes i Altranstadt ved Leipzig, hvor Carl havde opslaget sit Hovedqvarteer, paa de meest ydmygende Vilkaar. Den ene af de Sachsiske Geandter, som underhandlede Freden, forestillede August, da han fandt Vilkaarene for haarde, at han kunde haabe nogen Lindring, og forledte derved August til at ratificere den haarde Tractat. Denne Gesandt Pingsten, som virkelig synes af det Svenske Ministerium at være indbildt noget saadant, fandt August sig senere beføiet til at straffe for hans urigtige Foregivende, i Følge det bekjendte: Delirant reges, plectuntur Achivi. Carl stod endnu i Sachsen, da Pingsten og hans Collega Imhoffbleve fængslig anholdte, uden at han lod et Ord enten skriftlig eller mundtlig udgaae til disse Ulykkeliges Bedste, Hvor er nu hans priste Højmodighed:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
J Fredstractaten var de Svenske tilstaaet Vinterqvarteer i Sachsen; men det blev til Sommerqvarteer med, og dette Ophold kostede Sachsen, foruden Proviant og Fourage, 23 Millioner Daler, Bedre Krigstugt holdt dog Carl der end i Polen og Rusland, men man maae og tilstaae, det var en kostbar Krigstugt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
Hvad der har opholdt Carl, som altid færdedes i Vaaben, Sommeren 1707 i Sachsen, er ikke tilfulde bekjendt. Den Confectur er den rimeligste, at han var tvivlraadig, om han skulde tiltræde Felttoget mod Rusland, eller drage til Rhinen mod de Allierede, som da haardt trængte Ludvig 14. Det noget ridderlige, som laae i Carls Character, gjorde, at han ansaae det for ærefuldt, at understøtte en gammel Allieret af Sverrig. En Anecdote, som vi nedenfor ville fortælle, synes at give denne Mening Vægt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
To haarde Ydmygelser tillod Carl sig mod August. - Denne, fortvivlet over de haarde Fredsvilkaar, troede, at en personlig Sammenkomst med hans opbragte Blodsforvandte skulde formilde dennes Barskhed. August var en smuk Mand, og talte godt for sig; men det Ridderlige i Carls Character gik ikke saavidt, at han gav efter for Overtalelser og Forestillinger. – Han derimod gjorde August en Anmodning, som denne maaskee havde undgaaet, naar han havde undladt det frugtesløse Besøg. - Carl anmodede ham nemlig om, og en Anmodning var i begge Kongers gjensidige Stilling en befaling, at gratulere Stanislaus Lescinsky til hans Thronbestigelse. - Man har endnu det Brev, August i den Anledning tilskrev sin lykkelige Rebel. Det gjør Carl Skam, uden at gjøre August nogen Vanære. Det er saa velskrevet, som det i de Omstændigheder kan være. August yttrer ingen Mismod, nedlader sig ikke til Klager eller Bebreidelser, skiller sig blot med Jevn mod ved det ham givne Ærende. Man troer at læse her en med et Par Rigsdaler betalt Rabulists lave Fremgangsmaade mod en Stakkel, der har tabt en Jnjurieproces, som nu foruden Skaden, tillige skal have Skammen, og ikke en mægtig høimodig Konges Adfærd mod en ulykkelig Collega Fortsættes.) Panoramer og Diorammer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
Hr. J. G. Schneggenburger fra Schweiz foreviser i denne Tid i Kjøbenhavn Panoramer og Dioramer, der fortjene Almeenhedens Opmærksomhed. Hvad de første angaaer, da har Anmelderen fundet, at de i det Hele tagne, fuldkomment kunne sættes ved Siden af dem, man hidtil har seet her i Kjøbenhavn. Prospecterne af London, Gensd'armepladsen i Berlin, Fæstningen Magdeburg (den største af alle) ere især fortrinlige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
Men hvad der er endnu mærkeligere end Panoramerne selv ere Dioramerne, som, de første i deres Slags, der hidtil forevistes i Kjøbenhavn, maae interessere enhver Konstynder. Da de fleste ikke have noget tydeligt Begreb om samme, saa fortjener det at bemærkes, at deres Indretning er et Slags Theater med Coulisser, seet fra en formørket Forgrund. De bestaae af 8 Forestillinger nemlig 1) Solens Nedgang i en fri Egn ved Rom, hvor man seer Tiberfloden og Tiberbroen, 2) Det store Vandfald ved Tivoli i Jtalien; 3) Neapel, hvor Middelhavet viser sig med Fyrtaarnet i Forgrunden og Vesuv i Baggrunden; 4) Arnodalen i Jtalien med Floden Arno og Appenninerne; 5) Neros Havepallads i Rom; 6) Bjergpasset i Schweiz med Floden Reuss. 7) Et Natstykke, forestillende et Fiskerleie, oplyst af Maanen. 8) Den gamle Stad Assissi i Jtalien. Prisen, 2 Mk. for Voxne og det Halve for Børn, er saa billig, at selv den, som blot vil see Dioramerne, uden Hensyn til de virkelig seeværdige Panoramer, ikke vil fortryde Anvendelsen af disse faa Mark. Cabinettet staaer aabent fra Kl. 11 Formiddag til Kl. 3 om Eftermiddagen og fra Kl. 6. til 9 om Aftenen i Vingaardstræde No. 1 i Stuen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
Indenlandske Efterretninger. Jfølge Hans Majestæt Kongens allernaadigste Befaling gaves Eleverne i de under Bestyrelse af Directionen for Garnisonsskolevæsenet værende Underviisningsanstalter for Underofficerer og Spillemænd, samt i de militaire Caserneskoler, et godt Middagsmaaltid, i Anledning af den høie Forlovelse mellem D. D. K. K. H. H. Kronprindsesse Caroline og Prinds Frederik Ferdinand. 433 Personer deeltoge i denne Høitid, som endtes med Bevidnelsen af den dybeste Taknemmelighed mod Hans Majestæts bestandige Naade og af den meest levende Glæde over Anledningen. Samtlige Elever i Artilleriecorpsets Underofficerskole og Børnene i den Classenske ArtillerieLegatskole var ogsaa skienket et rigeligt Middagsmaaltid. Underofficierskolens Elever helligholdte denne Glædesfest i Skolens Lokale i Artilleriets Laboratorie-Caserner, og den Classenske Legatskoles Børn i denne Skoles Lokale i Artillerie-Casernen i Overværelse af de paa hvert Sted ansatte Officierer og Lærere. – Eleverne og Børnene paa begge Steder glædedes fremdeles indtil langt ud paa Aftenen ved Musik, Dands og anden LegEn lige kongelig Naadesbeviisning modtoge samtlige Børn, i alt 1033, som undervises i SøeEtatens Skoler i Nyboder. Paa Søqvæsthuset, spiste 323 af de større Drenge, og i Pigeskolen, i Klerkegaden 230 af de mindre. J samme Skole var og anrettet for 480 Piger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
Da Hovedstaden ved disse Dages Festligheder er besøgt af endeel tilreisende Familier, har det kongl. Academi for de skjønne Kunster fundet sig foranlediget til at forlænge dets Udstilling indtil den 13de Mai inclusive.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
De Masmannske Søndagsskoler have sædvanligen hvert Aar i Mai en høitidelig Forsamling deres Stiftelsesdag. En saadan holdes den 10de d. M. i Frederiks tydske Kirke, ved en Concert, Tale, Præmie=Uddeling, ved Hs. Majestæt Kongens og øvrige kongelige Herskabers allerhøieste og høje Ankomst. Hr. Kessels, Ridd. af Dannebrog, der er etableret i Altona, og oftere omtalt i dette Tidsskrift, har bestemt sig til at antage Elever, som han vil undervise i Forfærdigelse af Sø-Uhre og astronomiske Uhre. De nærmere Betingelser kan man erfare hos Hr. Professor Ursin i Kjøbenhavn eller hos ham selv i Altona. For Indenrigske har han bestemt fordeelagtigere Betingelser end for Udenrigske.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
Blandede Efterretninger. Paa Hoftheatret i Wien feiredes d. 14 Juli f. A. Skuespiller Ethards 50 aarige Jubilæum. Jubeloldingen, som er 75 Aar gammel blev modtagen med stormende bifald, og fremkaldt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
En vis Caviglia har for en rum Tid siden ladet grave omkring den berømte Sphin, hvis Hoved forestiller Kong Thoutmosis XVIII., en Regent der levede 1100 for Christus, i Ægypten. Mellem og omkring Fødderne opdagede han en stor Monolith med fire Løver og en Jndskrift med foranførte Datum. En af Løverne solgte Caviglig til en Engellænder, og det Øvrige kastede han til igjen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
I en Bedømmelse over Precis de la Geographie univ, par Malte Brun, T. VII, Paris, 1828, hvilket Bind paa de første Ark nær, ikke er af Brun, hedder det: med Talma døde i Frankrig det tragiske Spil, med Malte Brun Jordbeskrivelsen. J det sjette Bind beundrer man endnu den aandrige Behandling, som Malte Brun, ved Privatforhold alt for meget afholdt fra dybt Studium, bragte i sin Videnskab, og om end de eventyrlige Zoner, hvori han deelte Europa og adskilligt andet var de Lærde paafaldende, om han end afskrev tydske Lærebøger, saa valgte han dog med Tact, og meddeelte originelle Anskuelser. Malte Bruns Familie lever iøvrigt i temmelig Trang og med en Fortsættelse som denne syvende Deel kan den ikke være synderlig tjent, men især lider den Afdødes Navn derved.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-09
Kjøbenhavns Børs, d. 8 Mai 1829. Hamburg 2 M. - a vista 206 Species 208. Specier solgtes til 12 Rbmk. 7 1/2 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler 150 1/2 151 Rbd. Sdl. pr. 100 Specier Svenske Sedler. 5, 5 Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) 88 1/2 Rbd. Sedl. 85 1/2 85 3/4 i Banco. Dito Dito. ......... Nationalbank-Obligationer Rbd. r. S. (af Laanet 4 Febr. 1820) 106 3/4 i Sedler. Dito Dito. 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. 100 – r. S. Renter pr. 6 Januar 6 pCt. norsk Laan, 18 i Banco. ved Hambro & Søn. 4 pCt. nye norske Obligat. ved Dito lydende paa r. S. 97 1/2 – r. S. 4 pCt. Dito Dito. . . i Banco. 4 pCt. uopsig. norske Statsobligat. Rd. Banco. 3 pCt. nye danske Obligationer. L. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-12
Nyeste Skilderie Kjøbenhavn. Sexogtyvende Aargang. No. 38. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Carl den 12te Konge af Sverrig. (Fortsat.) paagaaer Man skulde nu troe, at Carls Privathævn i Henseende til August maatte være tilfredsstillet; men endnu skulde han, som Ordsproget siger, have en Rem af Huden. - Ved Udmarschen af Sachsen aflagde han nemlig August uformodet et Besøg paa Slottet i Dresden. August med alle sine store Feil, altid en Mand af Levemaade, modtog sin uventede og skrækkelige Gjæst med muligste Høflighed, og, da det just var om Formiddagen, bød ham Frokost, som Carl modtog, men afsloat nyde en eneste Draabe Viin, men forlangte derimod en heel Pokal fuld af Vand fra Fontainen paa Slottet, som, føiede han til med et i Carls Mund usædvanligt Galanterie, han havde hørt rose. Om denne Carls Visit har Forfatteren nogle hidtil utrykte Anecdoter, hvis Hjemmel det vil være passende først at meddele Læseren.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-12
Omstændighederne ved denne Henrettelse ere af Historieskriverne bekiendte nok, de ere desuden af den Beskaffenhed, at man vilde fornærme dannede Læseres Følelser ved at detaillere dem. Nok være det at bemærke, at siden Europa blev christnet har man kuns et lignende Exempel paa Privathævn, men dog ikke af nogen Konge: nemlig da Pombal i Aaret 1759 udryddede de ham forhadte Familier Aveiro og Tavora?).J Carls Armee, hvor der endog tjente nogle af Patkuls Paarørende, opvakte denne Execution baade Frygt og Had. Alle svenske Officierer, den ene Rhenschjold undtagen, omtalte den med fortjent Afskye. Cronenberg troer, at Piper fraraadte Carl denne Ugierning, men tilstaaer dog, at han derfor ikke har fuldkommen Vished, men udgiver derimod i Følge Beretninger fra Personer, som have kjendt baade Carl og Piper, som vist, at der imellem disse aldrig siden Patkuls Død var den Fortrolighed som før. Europas da levende Fyrster betragtede Carl efter denne Udaad, omtrent som vor Tids Souverainer Bonaparte efter Mordet paa Hertugen af Enghien. Selv den da aldrende og uheldige Ludvig 14, som og brugte Enevælden i en vel viid Udstrækning, skal om denne Begivenhed have udladt sig saaledes: Sidste Foraar tilbød Kongen af Sverrig mig sin Alliance. Hans Tilbud kunde jeg ikke modtage, da det var umuligt, at skaffe Proviant og Fourage til hans Armee; men nu er jeg glad ved, at Tractaten ikke kom til Opfyldelse; thi efterat han har henrettet *) Hvorom for kort Tid siden i dette Blad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-12
J Følge Carls besynderlige Egensindighed havde han valgt Vinteren i Stedet for Sommeren til Marschen igjennem Polen og Felttoget mod Rusland. At hans Armee paa denne Marsch af de ovenfor berørte Aarsager led betydeligt, og svækket ankom til Ruslands Grændser, er noksom bekjendt. - Hele Vinteren maatte Carl tilbringe 2) Et frappant Beviis herpaa ere de mange tildeels haarde Straffe, han lod dem iblandt Tropperne tildele, som bandte. Som bekjendt brugte Carl 12 aldrig nogen Ed, som han kaldte Gudsbespottelse, og bestandig paastod, fortjente Dødsstraf. Han havde derfor haardelig forbudt at bande i sin Armee.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-12
En drukken Rytter af Erik Steenbuks Regiment forsaae sig imod dette Forbud. Carl paastod, at han havde fortjent Døden. Steenbuk, en tapper og af Kongen yndet Officeer, fik med Nød og Neppe dette afværget, men kunde ikke forhindre, at Carl jo lod Rytteren 9 Gange føre igjennem Stigremmene, af 800 Mand, og var selv, som sædvanlig gandske taus, tilstede ved Executionen, da han vidste, at Officererne vilde see igjennem Fingre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-12
Efter det ulykkelige Nederlag ved Pultava vare gode Raad høist dyre for Carl. Slagen var han, Armeen uoprettelig ødelagt, selv var han haardt saaret. - Den første Udvei, som tilbød sig, var den, at vende tilbage til Sverrig igjennem Polen, men denne Plan maatte opgives, da der i Polen stode Sachsiske og Russiske Tropper, og selv Polakkernes Sindelag imod Carl kunde være tvetydigt. Carl fattede nu en Resolution, som, om den ikke var den klogeste, dog, som hans hele Liv, var stemplet med Originalitet. Han besluttede at betroe sig til Tyrkerne. Dette fremmede halv barbariske Folk modtog den flygtende Konge med en Godhed og et Gjæstevenskab, han vanskelig vilde have fundet noget andet Sted i Europa. J det ringeste havde vist ingen anden Magt brugt den Taalmodighed og Overbærenhed, som Tyrkerne senere viste mod Carl, da han gjengeldte Gjæste venskabet med en næsten mageløs Overmod og Trods. Alle Fornødenheder for hans Person og Følge bleve ham leverede for Portens Regning med den største Rundhed, og desuden store Pengesummer til Foræring; men af disse gjorde han en Brug, som ikke kan forenes med Ærens Love. Han anvendte dem nemlig til at bestikke den Stats Embedsmænd, som saa høimodig modtog og behandlede ham; og da disse Summer ikke vilde forslaae, satte han sit allerede betydelig svækkede Rige i megen Gield i Constantinopel. Carl var nu ikke i de Omstændigheder, som fordum i Sachsen og Polen, hvor en blot befaling var nok til at tilfredsstille endog den meest udsvævende Privathævn. Af Skade var han ikke bleven klogere, af Modgang ikke bedre. - Da han nu selv ingen Kræfter havde, skulde det Tyrkiske Riges Magt udføre hans hævngjerrige Anslag mod Peter. Poniatovsky, en Mand af megen Snildhed, som stundom grændsede til Træskhed, som hos Carl havde indtaget Pipers Plads, anvendte de svenske Penge og sine Intriquer til at styrte to fortjente Tyrkiske Ministre, som erklærede sig imod en uretfærdig og følgelig unyttig Krig mod Rusland. Den tredie, en ærlig Mand, men uden den Standhaftighed og Energie, som hans Formænd, kunde ikke længere modstaae det ved Machinationer mod Rusland stemte Hof. Nødtvungen førte han altsaa Krigen mod Rusland, og her var det, at Peter kom i den bekiendte farlige Stilling ved Pruth, hvor kuns et af to Onder var at vælge, enten Armeens Ødelæggelse, eller Fangenskab. - Som Patriot benyttede Storveziren disse for hans Fædreneland gunstige Omstændigheder, og sluttede en gavnlig og ærefuld Fred. Carl, efter hvis Hoved denne ikke var, nedlod sig til at overøse en fremmed Magts General, hos hvem han nød Gjæste venskab, med Bebreidelser. Aldrig er der sagt Carl paa hans Færd mere passende Sandheder, end, da han forekastede Storveztren, at han ikke havde taget Peter til Fange, dennes Svar: Men naar Czaren var fanget, hvo skulde da have regjert hans Rige, Det var heller ikke godt, om alle Fyrster laae borte fra deres Stater.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-12
Historien fortæller ikke, at Carl havde nogen Repliqve til denne kjernefulde Erindring; kuns at Carl efter nogle personlige Insulter imod Storveziren, hvorved han kuns yderligen vanærede sig selv, forlod denne, som han og senere fik afsat. Carl forlængede sit Ophold i Tyrkiet over alle Billigheds og Sømmeligheds Grændser, allene i den Tanke, at faae Tyrkiet for Alvor indviklet i Krig med Rusland. Tre Gange lykkedes det virkeligt hans Penge og Poniatovskys Jntriquer at stemme Porten fiendtligen mod Rusland, men altid uden de Følger, som Carl ønskede. Jmidlertid kostede disse Cabaler flere Tyrkiske Store deres Embede, nogle Friheden, ja endog Storveziren Jbrahim Molla Livet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-12
J sine Underhandlinger med Rusland gjorde Porten det altid til en Betingelse, at Carl skulde nyde en frie, ubehindret, og ærefuld Retirade til Sverrig. - Da nu hans forlængede Ophold i Tyrkiet ikke allene blev vel kostbart, men og havde flere politisk onde Følger, lod det Tyrkiske Hoff ham flere Gange underrette om denne Artikel Tractaterne; men Carl afviiste disse høflige Forestillinger med en Trods og Haardhed, som selv i Stokholm vilde have været meget upassende. Endelig erklærede han, at han vilde føje sig i Achmed 3 Forlangende, naar denne først forsynede ham med de fornødne Penge til Afreisen, og hans private Gields Afbetaling, som han med et rundt Tal anslog til 1/2 Million hollandske Gylden. Hans raisonable Vert ikke alleneste opfyldte dette Forlangende, men lagde høimodig 100,000 Gylden til. Men i denne Anledning tillod Carl sig en Gjerning, som i alle borgerlige Lovgivninger stemples med Navn af Falsum. Af Forsigtighed, da man af mangen Erfaring i Constantinopel havde lært at kjende Carls egentlige Character, havde det Tyrkiske Hof forbudt Gouverneuren i Bender at udbetale Carl Pengene, før han virkeligen tiltraadte sin Afreise. Carl lod imidlertid ved en Emissair Gouverneuren forlede til at udbetale sig disse Penge, før han havde gjort mindste Anstalt til Opbrud. Og i det Øjeblik, han havde faaet Pengene i sit Værge, erklærede han, at han ikke veeg af Stedet, før han atter fik ligesaa mange.