Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-05-22
Jblandt disse Stammer ere Maroniterne, som ere Christne, og Druserne, som efter den udvortes Bekiendelse ere Mahomedanere; men hemmelig bekiende sig til en anden Religion, og ikke ere Christne, de anseeligste og talrigste; disse Bierg beboere staae under et eget Overhoved, en Stor Emir, som bærer Navnet af Emir Beschir, der boer i Staden Deir el Khamar, hvilken ligger midt i Biergene, og staaer i et Lehns Forhold til Porten eller rettere til Paschaen af Acre; hans eget Herredømme over Biergbeboerne er ogsaa indskrænket ved de enkelte Stammers Overhoveder, som kaldes Scheiker. Om de Forhold, som finde Sted i disse Egne, har nu den paalidelige Reisende Burckhardt meddeelt følgende interessante Oplysninger: Han havde medbragt et Brev fra den Engelske Consul i Aleppo Hr. Barker til Emir Beschir og blev meget galant modtaget af ham; han fandt ham i Begreb med at bygge sig et prægtigt Pallads. Emir Beschir var den Gang Herre over den største Deel af Libanon nordfra og til Acre, og over en Deel af Antilibanon med de mellemliggende Dale. Han var i 1810 udnævnet til denne Post af Soleimann Pascha af Acre, imod at betale 100 Punge fordi han havde assisteret ham mod Yussuf Pascha i Damask. Han maae aarlig betale en Tribut af 530 Punge, 130 til Paschaen af Tripolis og 400 til Paschaen af Acre og desuden aarlig til denne ifølge hans Extrafordringer 300 Punge; derimod hæver Emir Beschir Personelskatten Miriaf Beboerne og beholder den selv; men Emir Beschirs Magt er overordentlig indskrænket af ScheickBeschir, et Overhoved for Druserne. Emir Bechir er ingen Druse men tilhører den Mahomedanske og Arabiske Familie Schehat, som har nedsat sig i Landet, og af hvilken Paschaerne i Tripolis og Acre have i over 100 Aar udvalgt, den Person, som skal forestaae en Storemirs Post i Biergdistrikterne, for at han skal holde en Balance imellem de christelige Maroniter, som i disse Egne ere langt talrigere end Druserne, og for at forhindre, at disse ikke skulle blive for mægtige, som vilde blive Tilfældet, dersom Emir Beschiblev udvalgt af dette Folk. Druserne have imidlertid et særskilt Overhoved, en Mand af stor Rigdom og udmærket Klogskab, som bærer Titelen af Scheik Beschir, denne Mand giør overalt Emir Bescher den største Modstand og nøder ham til at deele de Contributioner med sig som han udpresser af Biergbeboerne. Emir Bechir, som foler sig derved i en ubehagelig Stilling, har med den største Deel af fin Slægt Schehat hemmelig antaget Christendommen, for at erholde en Støfte i de talrige Maronitiske Christne mod Druserne. Men for ikke at støde an imod med Paschaerne i Acre og Tripolis, maae han anstille sig som han var Mahomedaner. Emir Beschir, siger Burckhardt videre, har altid bestræbt sig for at rive sig løs fra Portens Herredømme og giøre sig uafhængig af Paschaen i Acre; men dette har hidintil ikke villet lykkes for ham, men saameget er vist, at naar Emir Beschir besad Talent, vidste at vinde de christelige Biergbeboere og at benytte sig af de indbyrdes Stridigheder og Partier imellem Druserne, saa vilde han efter al Sandsynlighed kunde giøre sig til en uafhængig Herre over dette Bierg land, og da vilde dette blive det mægtigste Statholderskab i Syrien, og ingen Militairmagt, som Tyrkerne kunde sende imod ham, vilde blive istand til at betvinge det. Men det lader ikke til at der gives en Mand af de Schehats Familie, som besidder den fornødne Energie dertil. Denne Mand synes imidlertid nu at være funden; vi kunne nu forklare os hvorfor han har allieret sig med Jbrahim Pascha, og hvorfor denne har fattet den frapperende og ellers uforklarlige Resolution at befrie alle Christne, som ville besøge den hellige Grav i Jerusalem, fra alle de Afgifter, som Tyrkerne ellers pleie at udpresse af dem; nemlig for at vinde Emir Beschir og alle de christelige Maroniter, som beboe Libanons Bierge Man kan af samme Aarsag og af dette hele indbyrdes Forhold imellem Emir Beschir og Scheik Beschir godt begribe hvorfor denne med sine Druser er stødt til Sultanens Tropper i Aleppo; men disse kunne ikke forvente megen Biestand af dem; thi Druserne ere Mabomedanernes store Fiender, drikke Viin, nyde de Spiser, som ere forbudte i Koranen og forbande Mahomed naar de ere allene Krigen i Syrien kommer ved alt dette til at tage en ganske besynderlig Vending og kan udarte til en meget haardnakken og langvarig Kamp, siden et Biergland vil komme til at udgiøre Krigstheatret. Det var især besynderligt, dersom denne politiske Krig skulde gaae over til en Religionskrig og Jerusalem kunde derved komme til at falde i de Christnes Hænder. - Lader os dog ikke troe, at Tabet af denne mærkværdige Stad er ligegyldig for Mahomedanerne; saaledes meente fordum den Engelske Konge Richard Løvehierte, da han paa sit Korstog til det hellige Land tilskrev i Aaret 1192 Sultan Saladin: at han kunde dog gierne overlade de Christne Jerusalem, som var Sædet for deres Religion, og som ikke kunde være saa vigtig for Mahomedanerne. Men Saladin svarede ham: at Jerusalem var ligesaa hellig for Mahomedanerne som for de Christne og endnu vigtigere; thi det var fra Jerusalem at deres Prophet Mahomed havde foretaget sin Reise om Natten til Himlen og Englene havde der forsamlet sig omkring ham. Hvorledes kunde Mahomed faae Araberne til blindt at troe noget saadant det bevirkede han ved at lokke dem dertil og ved tillige at true de Vantroende, saaledes hedder det i den anden Sure af Koranen som kaldes Koen: Hvo som følger min Veiledning skal hverken kiende noget til Frygt eller Sorg; men hvo som forbliver i Vantroe og erklærer vore Aabenbaringer for Løgne, skal formere Samfundet i Helvede og evig blive i Helved (hvilken Mahomedaner som ikke troer paa evige Straffe i Helvede er altsaa en Fiende af Mahomedanismen).