Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-06-02
J nogle Huse i de høiere Etager rystede Meublerne og Menneskerne faldt omkuld, i andre faldt Gibsdækkerne ned eller Kakkelovnene styrtede overende. De fleste Værelser vare fulde af Støv, et Beviis paa at der havde fundet en stærk Rystning Sted i dem, i nogle saae man endog Revner. Den Skade Staden har lidt, lader sig ikke vurdere; imidlertid anslaaes den paa de Kongelige Bygninger, Mønten, Tøihuset, Pinakotheket, hvis store Buevinduer, som vendte mod Krudtmagazinet ere tilligemed Jernstængerne blevne paa det skrækkeligste bøiede og sønderrevne, paa Glyptotheket, som har mistet næsten alle sine Vinduer, og paa den Kongelige Residence, anslaaes til 25000 Gylden; Stadens Tab ved Rudernes Ødelæggelse anslaaes til 100000 Gylden, ogsaa Enke-Dronningens Sommerpalads i Biederstein har lidt meget. J Hofgarten=Casernen bleve 1140 Ruder knusede; i hele Karls- og Tyrke Gaden blev ikke et Vindue skaanet. - Man veed nu at 9 Personer have mistet Livet: Overkanoneren Dahler, som forestod Arbeiderne i Magazinet efterlader sig 5 smaae Børn og en frugtsommelig Kone. Foruden ham omkom en Bødker, som var beskiæftiget med at reparere Krudtfadene, og en Underofficier ved Navn Hagemann, en ung og dannet Mand, hvis Fader, en Kaffevært, var een af de første der kom ud til Brandstedet uden at ahne, at hans Søn havde været der paa Vagt og geraadet i Ulykken; desuden 5 Artillerister og en Skildvagt; denne blev ved Explosionen løftet i Veiret og kastet hen i en Afstand af 500 Skridt; han var paa det frygteligste blevet sønderrevet af Krudt, Blye og selv af Muursteene, hvoraf flere endog sadde i Kroppen paa ham; dog var han endnu kiendelig som en Menneskefigur; men af de øvrige Personer har man kun fundet enkelte Lemmer og Stumper sorte og forbrændte; en Arm var kastet ind i Pinakotheket. Man troede først at Ulykken havde været en Følge af at 100 Centner Krudt vare for nyelig bragte indi Magazinet fra Grunewald, og at Bødkeren ved at reparere Krudtfadene, som havde lidt under Transporten, var kommen til at foraarsage en Gist. Men den 17de erfarede man, at der med frie Villie er bleven sat Jld paa Krudtkammeret; thi man har fundet i en af de dræbte Artilleristers, Stanislaus Schmitts Tornister, et Brev til hans Commandant af følgende Jndhold: Den ufortiente Behandling, som jeg i lang Tid har maattet døie af Underofficeren i det første Linie-Batterie, foruden Bekymringen for min videre Existence, som var mislig, har bevæget mig til at giøre Ende paa mit Liv paa en voldsom Maade, og det ved at sprænge Krudttaarnet i Luften. Maatte mit Forehavende lykkes mig, og maatte denne Begivenhed give de vedkommende Foresatte en Advarsel om, at Folk, som ved deres Dannelse kunne giøre Fordring paa en bedre Behandling, ikke maae blive behandlede saaledes, som det var min ulykkelige Lod at blive der; thi ellers kunde en endnu større og ikke allene i materiel Henseende beklagelig Ulykke forvoldes. Stanislaus Schmitt. - Han var en Søn af en Skolelærer i Overschwaben, havde været Student, men var doven. Han kom nu til Artilleriet og førte sig der ikke bedre op, hvorfor han ikke kunde avancere; hvilket bragde ham til denne fortvivlede Beslutning. Man veed at han var ikke den Dag commanderet til Krudtmagazinet; men han gav en af sine Kammerater en liden Douceur for at gaae i hans Sted. En anden Artillerist, som Underofficeren havde kort før Explosionen sendt i et Ærinde til Byen, har fortalt, at Schmitt havde kort i Forveien sat tankefuld i Vagtstuen ved en Krukke Vand; Korporalen havde sagt til ham, at han skulde gaae til sit Arbeide; men denne svarede, at han maatte bie lidt, saa skulde de alle gaae afsted med hinanden. Det er sandsynligt, at Schmitt har tændt Jlden med en chemisk Svovlstikke, som der strax gaaer Jld i naar man gnider den lidt. Den Artillerist, som blev reddet, skal have sagt til Opsynsmanden, at han var betaget af en dødelig Angest, hvorpaa denne loe af ham, men gav ham et Brev at befordre til Staden. Explosionen gik for sig, da han var paa Veien; han faldt omkuld; men fik ingen Skade.