Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-10-13
Jfølge officielle Beretninger beløb Udførselen 1816 sig til en Værdie af 5 Mill. 110,600 Rubler og Jndførselens Værdie til 408,600 Rubler; 136 Skibe ankom til Byen, hvoraf 846 passerede Constantinopel forbie, og hvoriblandt der vare 40 1 Russiske og kun 258 Engelske, i 1817 har formedelst den stærke Kornudførsel fra Rusland, Handelen endnu været mere levende. Hoved Exporten og næsten den eneste Export er den Polske Hvede. Gill siger imidlertid, at den er ikke saa god som den der kommer fra det Asovske Hav over Taganrog, eller den Hvede, som kommer fra det egentlige Rusland, da den Polske Hvede er blødere og vil let blive varm i Skibene. Forfatteren til Historien af Skibsfarten og Handelen paa det sorte Hav bemærker: at der gives to Slags af den Polske Hvede, den haarde og den bløde, og at den sidste er vanskelig at conservere imedens den forskibes, og at der desuden lader til at man just ikke passer Kornvarerne i Magazinerne i Odessa med den storste Omhyggelighed. - Hveden ankommer fra Polen, fra Mai til August, og i den Tid af Aaret, seer man undertiden paa een Dag at komme dertil 500 indtil 1000 Vogne, forspændte med Oxer; det værste man har derved er at forskaffe Dyrene det fornødne Vand, da Brøndene neppe indeholde Vand nok til Jndvaanernes eget Brug; man er derfore nødt til at lade det hente langt borte fra; ogsaa bringes Korn dertil, for videre at udskibes, til Søes fra Odessa, det kommer ned af Duiperen til denne Stad, og bringes derhen paa smaae Fartøier, som kaldes Tombaser, til Odessa; Afstanden er ikke længere borte, end at Reisen med føielig Vind kan foretages paa en Dag; men man har ogsaa Exempler paa at den med Modvind har varet i 20 Dage; Seiladsen er blot farlig mod Enden af Høsten. Foruden Udførselen af Hvede, som er Hovedsagen, exporteres ogsaa saltet Kiød, Tælle, Hamp, Hør, Vox, Uld, Potaske, Hareskind og andre Artikler, dog hidindtil ikke i nogen betydelig Mængde. Constantinopel trækker især aarlig en stor Qvantitet Kornvarer derfra. – Jndførselen er, som det ovenfor anførte allerede udviser, ikke nær saa stor, som Udførselen; Jndførselen af Brændeviin er strængelig forbuden, og det er blot tilladt at indføre Rom, men under en svær Afgift. Endnu maae bemærkes at Tilførselen, til Odessa paa Dnister, har hidindtil kun været ringe, da Seiladsen paa denne Flod er besværlig, men som kan afhielpes, naar den bliver renset; dette er Tilfældet med Duipern, hvor alle Vand falde ere enten aflevnede eller omgaaede med Canaler, hvorfor ogsaa Tilførselen over Cherson er langt større. (Man kan forestille sig hvor levende Handelen vil blive paa denne Stad, naar disse tre store Floder, hvorimellem den ligger, Duiper, Dnister og Bog, og som gaae saa dybt ind i saa store og frugtbare Lande, bleve gjorte ret beqvemme til at befordre Seilladsen, og disse Lande selv blive meere opdyrkede).J Aaret 1795 oprettede Keiserinde Katharina den 2den en Bureau for Jnd- og Udførselstolden. Denne Told bliver her betalt efter Varernes Værd, en Forrettighed som ingen anden Havn har i Rusland undtagen Riga. Keiser Alexander lod i Aaret 1803, for at ophielpe Odessas Handel, alle de Afgivter formindske med en fierde Deel, som vare lagte efter den almindelige Tarif paa alle de Varer, som blive ind- og udførte i alle Havnene ved det sorte Hav. Til at befordre Transithandelen i Odessa, har endvidere Keiseren befalet ved en Ukas af 5te Marts 1804, at alle udenlandske Kiøbmandsvarer, som det er tilladt at indbringe til Skibs til Odessa, ligesom ogsaa de som komme til Lands fra de andre Russiske Stæder, maae passere frit for alle Transit-Afgivter og Told igiennem visse bestemte Dudaner (Toldlinier). Transittolden fra Riga til Odessa udgjør en ottende Deel af al Accise, og Transportomkostningerne udgiøre 10 Skilling Banko for Pundet. Ved denne Vigtighed af det sorte Hav er det meget naturligt, at Regieringen er altid mere betænkt paa at forstørre sine Besiddelser i Nærheden, og at udvide Frieheheden for sin Handel. Ved det at Rusland nu har bemægtiget sig næsten alle Lande imellem det sorte og caspiske Hav, har udvidet sin Magt et godt Stykke ind i Persien, og har ved den sidste Fredsslutning sat sig i de nøieste og fordeelagtigste Handelsforbindelser med dette Rige, maae nødvendig Handelen i dets sydlige Provindser overordentlig tiltage; man paastaaer at Ruslands Plan gaaer nu ud paa at bringe Aralsøen og det Caspiske Havi Forbindelse med hinanden, en Plan, som ikke kan være vanskelig at udføre, naar først dette var skeet, saa staaer Seiladsen aaben paa Amu Floden de Gamles Oxus, hvilken Flod nærmer sig til Kilderne af Jndus, og af hvilken Vei Russerne kunde langt lettere trække den Jndiske Handel til sig end Englænderne; man paastaaer derfore ogsaa at disse ere høist betænkelige ved Ruslands jevne, men store Fremskriden i det indre af Asien, ved dets Nærmelse mod Jndien og ved Regieringens kloge og dybt gaaende Handelsplaner.