Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-11-20
Medicinalraadet er, idet det støtter sig paa disse Angivelser, af den Mening, at Sygdommens Heftighed og hurtige Gang udkræve de samme Forsigtigheds Regler, som de meest smitsomme Sygdomme. Derfor er: 1. Afbrydelsen af det frie Samqvem med de Egne, hvor Sygdommen har viist sig, en uomgjængelig Forsigtigheds Regel: Udførelsen heraf efter Qvarantaineforordningens Grundsætninger er afhængig af de locale Øvrigheder. 2. Man maa, saameget som mueligt, undgaae at mange Mennesker boe sammen i lave og fugtige Boliger, hvilket især maae iagttages ved Jndqvartering af Soldater. 3. De Syge maae skilles fra de Sunde. 4. Kun nærende og sunde Fødemidler maae anvendes, man maa vogte sig for at nyde nogen især umoden Frugt, og give Agt paa Beskaffenheden af den Riis, der bliver brugt til Næring. 5. Man maa klæde sig varmt, især i fugtigt Vejr. 6. De militaire og civile Øvrigheder maae det strængt indskjerpes, at de ved Sygdommens Udbrud strax henvende sig til en Læge, da en hurtig og betids Anvendelse af behørige Lægemidler fordet meste er istand til at afvende Sygdommen. 7. Endvidere gjør Medicinalraadet enhver Læge, der har denne Sygdom at behandle, opmærksom paa følgende af de engelske Læger i Ostindien med Nytte anvendte Midler, nemlig naar Sygdommen indfinder sig, uopholdelig at aarelade Patienten ifølge sin Constitution, dog ikke til mindre end et Pund Blod. 8. Strax derpaa at give 10 til 20 Gran Calomel i Pulver med Sukker eller arabisk Gummi 9. Hernæst at give 40 til 60 Draaber Land. liqv. Sdh. med 20 Draaber Ol. menthæ Pip. i 2 Unzer Mynte, Melisse eller simpelt Vand. 10. At bestryge Hjertekulen ved Hielp af en Fjeder med Skedevand, og naar Huden er bleven rød at afvaske Stedet med Vand eller en Opløsning af Potaske; eller i det Sted at indgnide flygtig Salmiakspiritus eller sædvanlig Mercurialsalve. Paa Underlivet kan man sætte Blodkopper. 11. At gnide hele Legemet med varm Brændeviin eller hvor man kan have det, med Camfereller Sæbespiritus. 12. At sætte Patienten, hvor det gaaer an, i et varmt Bad, hvis Temperatur ikke maa være under 300 Reaumur. Det vil være godt at sætte Potaske og aromatiske Urter til Badet. Naar man ikke har noget Badekar, kan man overgyde og væde hele Legemet med varmt Vand. 13. Efter Badet, at tildække den Syge med varme Tepper, ligesom for det. 14. Naar den indtagne Medicin snart igjen opkastes, at gjentage den samme Dosis (No. 8 og 9.) Dersom den anden Dosis ogsaa opkastes uden Virkning, gjør man et Slags Latverge af 2 Gran Opium, 15 Gran Calomel, og 2 Drachmer Honning, og smører denne lidt efter lidt paa Tungen, indtil det Hele er sunket. 15. Endvidere kan man, for at formindske Trængslerne til Stolgangen og den krampagtige Tilstand i Tarmene, anvende Klyster af slimige Fluida med 30 eller flere Draaber Opiumtinktur. 16. Gjentagelsen og Qvantiteten af de under No. 8 og 9 anførte Lægemidler afhænge fra Lægens Side af en opmærksom Jagttagelse og Hensyn til alle Omstændigheder. Smaae Dosis ere uden Virkning i denne Sygdom, dog ere de af de engelske Læger anvendte Qvantiteter ingenlunde nogen ufravigelig Lov. Naar Tilfældene vende tilbage, maae ogsaa Midlerne gjentages. Sædvanligen er det 12 til 3 Timer efter den første Dosis nødvendigt, at gjentage Calomel, dog i ringere Mængde, indtil man med Grund kan slutte at Brækningen er ophørt. 17. Naar Brækningen ophører 5 til 6 Timer efter den første Anvendelse af Midlet, er det undertiden nødvendigt, at udtømme Tarmene, hvortil ofte det sædvanlige kulsure Magnesia (1 Drach me) eller Ol. ricini (t Unze) er tilstrækkeligt. Er dette ikke ved Haanden, kan man give en Blanding af reen Bomolie med Rhabarbertinktur og en Opløsning af arabisk Gummi 18. det maae overhovedet bemærkes, at det lykkelige Udfald afhænger af Lægens Virksomhed og Paapassenhed. Nogle forsømte Timer gjør Sygdommen allerede ulægelig. Efter i denne Henseende erfarne Lægers Jagttagelser er det bekjendt, at Medicamenternes Virkning er gunstigere og sikrere saalænge ingen Krampe har viist sig. Paa Grund heraf bliver det alle militaire og civile Læger strengt foreskrevet, strax ved Sygdommens Udbrud uden Tidspilde at tage alle nødvendige Forholdsregler. 19. Foruden de anførte Midler kan man endnu forsøge den indvendige Brug af den oxyderte Saltsyre til en Drachme eller mere i en Sliimopløsning. Dette Middels antiphlogistiske Virkning er bekjendt, og derfor kan man vente, at det i Forbindelse med Opium ikke vil være uden god Virkning. 20. Endeligen maa man erindre, at det, foruden hvad allerede er anført, ofte og især for at standse Brækningen, er nødvendigt at anvende aromatiske hjertestyrkende Midler, som det overlades Lægernes eget Skjøn nærmere at bestemme. Det er at ønske, at de med den mueligste Nøiagtighed ville iagttage saavel denne frygtelige Sygdoms Gang, som de anvendte Midlers Virkninger, og derved bidrage til fuldkomnere Kundskab om den.