Ribe Stifts Adresseaviser, 1836-05-06
Fredens Vedvaren er nu ligesom officielt anerkjendt, idet den almindelige Afvæbning er proclammeret fra Østerrig. Dette Exempel vil finde Efterligning, saavel hos os, som i Rusland og Frankerig. Hvad der fornemmelig kunde foranledige Rusland til at forblive rustet, var det orientalske Spørgsmaal, men der gives intet orientalsk Spørgsmaal mere. Hvad der holdt Frankerig i Vaaben, var Frygten for, at Julirevolutionen vilde finde Modstand; men den er bleven taalt, fordi den - takket være Ludvig Philips Anstrengelse! - vidste at holde den rette Middelvei og at adsprede de Bekymringer, den havde foraarsaget. Altsaa vil man i Petersborg og Paris ikke tøve med at slaae ind paa den Vei, som fra Wien er anviist. End ikke Spaniens mislige Stilling vil kunne hindre Frankerig i at følge Exemplet; thi ved de store Fastlandsmagters forenede Bestræbelser efter at undgaae Alt, hvad der kunde avle nye Misforstaaelser, er det blevet muligt for Frankerig, rolig og uden formelig Jndblanding, at oppebie Enden paa den spanske Borgetkrig ofv. De franske Prindsers forestaaende Reise til Berlin og Wien er unægtelig ogsaa et fredeligt Tegn. Det hedder, at Kongen af Preussen egenhændig har skrevet til Ludvig Philip, at Prindserne ville være velkomne Gjæster, og at Keiseren af Østerrig har ved Fyrst Metternich sendt en Skrivelse af lignende Jndhold. Prindserne faae en dygtig Mentor med sig, dersom det er sandt, hvad Journal du Commerce forsikkrer, at den gamle Talleprand skal være deres Ledsager. Hertugen af Orleans vil reise under Navnet, Greve af En, og hans yngre Broder under Navnet, Greve af Penthievre. Nysnævnte Blad mener, at denne Reise vil blive kronet med Hertugen af Orleans's Formæling med Maria Therese Jsabelle, Erkehertug, Carls ældste Datter. Dog vil dette - lægger samme Blad til - komme an paa, om Hertugen af Orleans vil være saa lykkelig at behage Prindsessen; thi hendes Fader har gjentagne Gange lovet hende, at hun ikke skal blive et Offer for Politiken, og tidligere har hverken Kronprindsen af Balern, eibeller den russiske Tronarving formaaet at vinde hendes Hjærte. Legitimisterne skulle være yderst bestyrtede over, at de franske Prindser blive modtagne af de absolutistiske Hoffer. Endnu mere, end de franske Prindsers Reise, synes de confordereerte Polakkers Forviisning fra Paris at vidne om, at den franske Regiering vil, for enhver Priis, tilkjøbe sig de absolute Stormagters Venskab. Forholdet mellem Engelland og Rusland begynder ogsaa at vise sig mindre truende. Lord PalmersionsForredrag i Anledning af Hr. Stewarts bekjendte Motion var meget fredeligt; de Farer, som Ruslands Planer og Foretagender formeentlig skulde medføre for Engelland, øinede han ikke, og han androg paa at forkaste en Motion, hvis Antagelse let kunde forspilde den gode Forstaaelse med Udlandet. Da desuden flere Talere opløftede deres Røst mod Motionen, saa tog Hr. Stewart den tilbage og lod sig nøie med Lord Palmerstons Løfte, at en Consular-Agent skulde blive sendt til Krakau. - Noget paafaldende er imidlertid de fortsatte svenske Rustninger, med hvilke det Rygte forbinder sig, at Sverrig vil, ved Udbruddet af en Krig, i Østersøen, baandthæve en bevæbnet Neutralitet.