Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1826-01-17
Det nye Oplag af Hr. v. Chateaubriands, NotcomGrækenland er forsynet med en for Øieblikket høist interessant Fortale, der er langt større end Skriftet selv, og hvori han med Fynd og Varme kjemper for sit Yndlings thema: "Grækenlands Uafhængighed. Uden at brug Trudsler, paastaaer han, de kristelige Magter blot behøved at sige til Porten, erkjendt den og vil du ikke, da seeVi Os nødsagede at gjøre det. Forfatteren viser derpaa, at det ikke kan være dem ligegyldigt, at der daglig slæbes Krigere fra Afrika og Asien til Europa, at Morea, bliver en forskandset Leir, hvor de kunne øve sig i Vaaben haandværket. Paschaen af Egypten hersker paa Cypern og Candien, hans Magt strækker sig til Syrien, Abesynien, Arabien og selv Barbareskerne. Han har Penge og Skibe, og truer saaledes baade Kristenheden og Konstantinopel. Men disse mærkelige Fremskridt ændses ikke! En Haandfuld Kristne, som stræbe at afkaste et forhadt Aag, beskyldes af Kristne for at ville forstyrre Verdens Rolighed, og uden Ængstelse seer Man hine Barbarer, som engang trængte midt ind i Frankerig og for Wiens Porte, at samle sig i Tusindtal. Ligesom Nationernes Almeenfølelse beviser Religionens Sandhed, saa gives der andre Sandheder, der grunde sig paa deres almindelige Antagelse. Dette gielder især om de græske Anliggender; selv Mænd af aldeles modsatte politiske Partier ere enige om at erklære Tyrkernes Herredømme over Grækenland for illegitimt. Grækerne ere ikke, som deres faa Fiender ville paastaae, Jakobinere. Tvertimod at reise sig imod Fyrsterne, have de anraabt dem om Bistand. De skulde endog foretrække den monarkiske Form for den republikanske. Har Man hørt dem, O nei, Man har stødt dem tilbagetil Slagterbænken. De Bebreidelser, Man gjør den græske Nationalkarakteer, finder Forf. og heel latterlige. Grækerne - siger han - have deres Feil, og hvilket Folk er frie for dem, Hvorledes blive de Franske ikke bedømte af brittiske Historieskrivere? Hvad deres Uenighed, angaaer, da maa Man meget mere beundre, at et Folk, der har levet under tyrkisk Slaverie, og er omspredt paa Øer og Fastland, kan være saa eenigt og stifte et fælleds Forbund, oprette en Regjering og Krigsmagt, slutte Laan og forfatte Love. Hvis en Reisende havde besøgt Nordamerika under dets Frihedskamp, og seet al den der herskende Uorden, Forvirring og Forræderie, vilde han da have spaaet Revolutionen Held, Og dog befandt det sig i en til langt heldigere Stilling til at opnaae Uafhængighed, end Grækerne. Amerikanerne vare ikke Slaver; men havde forud gode Statsindretninger. Langt overordentligere vilde det klinge, om Nogen fortalte, at Alt var roligt og blomstrende paa Morea under Jbrahims Overfald, end at Grækerne ere i Gjæring, alle befalinger slet efterleves, de feige Siele ere et betagne af Skræk &c. Og om det nu var for silde, om i Grækerne ubarmhiertigen maatte bukke under, Vilde da ikke de Offere, som undgik Jlden og Sværdet, adspredte lover den vide Jord, anklage vort Aarhundrede for hele Menneskeheden og for sildigste Efterslægt. Som Ruinerne fra deres gamle Fædreland, vilde de da vorde en Gienstand for Beundring og smertelig Deeltagelse. og i Men da vil Retten ogsaa vinde Overhaand; da lykkelige 3, de, som ikke styrede Tingene, dengang Grækenland blev givet til Priis, Hundrede Gange heller maa Man da de høre til de ringeste af de Kristne, hvis Bønner forgiæves en trængte op til Tronerne &c.