Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1837-03-16
En Jndsender i Horsens Avis formener, at det under nærværende Omstændigheder er en uforstandig Jver, at sammenskrabe 300,000 Rbd. til Oprettelsen af det Thorvaldsenske Museum. "Kan denne Sum indsamles - siges der saa lad os offrede 280,000 Rbd. paa Fædrelandets Alter til vor Statsgields Afbetaling og de 20,000 Rbd. til den projecterede Stiftelse for trængende Haandværksmestere. Danmarks Søn, Thorvaldsen, vil sikkerlig finde den Anvendelse værdig, og Historien vil gjøre hans Navn udødeligt, om det end var tænkeligt, at hans Arbeider kunne for(Hp. Av.) gaae." Hvilken cras Overtro, der i vore saakaldte oplyste Tider endnu hersker blandt Almuen, og hvor let det er, selv for plumpe Bedragere, deraf at gjøre sig Fordeel, derpaa afgiver et fortiden i Randers Arrest hensiddende Qvindemenneske Sidsel Rolandsdatter et høist mærkeligt Beviis. Allerede for nogle Aar siden var hun tiltalt for et formeentlig begaaet Bedrageri hos en foregivenForheret i Byen Rosmus ved Greenaa, nu er hun atter under Tiltale for en lignende Streg, hun skal have udøvet i Byen Mørke ved Rosenholm; og endskjøndt hendes egen Tilstaaelse mangler, er det dog efter Forhørerne ikke synderlig tvivlsomt, at hun jo ved sine Bedragerter har skilt et Par Familier næsten ved Alt hvad de eiede. Med vedkommende Dommers Tilladelse er den Klage, som den skadelidte Huusmand Jens Olesen af Mørke under 5te Decbr. 1836 har indgivet til Amtet, aftrykt i det udgangne Nummer af Ugeblad for den danske Bonde. Man maa næsten baade lee og græde, naar Man læser den eenfoldige Bondes Beretning om, hvorledes bemeldte Bedragerske (ved at indbilde ham og Kone: at Diævelen, i Forening med onde Mennesker, havde besluttet deres Undergang, fordi de havde oprettet Testamente, hvorefter den Længstlevende skulde beholde Alt; fra hvilken Ulykke Sidsel dog lovede at ville frelse dem) i et Tidsrum af 3 Maaneder plyndrede ham og Kone for 135 Rbd. i Penge, 10 Skjorter, 10 Særker, 7 Par Lagener, 66 Alen Hørlærred, 4 Alen Blaarlærred, 2 Underdyner, 2 Hovedpuder, 1/2 Lpd. Uld, 2 Lpd. Hør, 1/2 Lpd. heglet dito, 5 Skp. Rug, 3 Skp. Rugmeel, 3 Fdkr. Gryn, 1/2 Skp. Bygmeel, 3 Fruentimmerskjørter, 5 Forklæder, 3 Silketørklæder, 1 rødt Klæde, 7 hjemmegjorte Klæder, 3 Høns, 1 Par Karter, 2 Porcellains Tallerkener, 1 Tintallerken, 1 Speil, 2 Spøl skaaler, 2 Par Vanter, 5 Par Strømper, 1 Par Ærmer, 2 Nattrøier, samt desforuden Kjød, Pølser, Smør, Ost, Fløde, Æg og flere Smaating. Efterstaaende er et Uddrag af den bedragne Huusmands Fremstilling af bemeldte Qvindemenneskes Fremgangsmaade, medens hun lokkede hans og Kones Eiendele fra dem: Den 1ste Mai 1836 kom Glarmester Laurs Tambour, ogsaa kaldet Døv Laurs, kjørende med sin Kone, Sidsel Rolandsdatter, og 2 Børn, til Huusmand Jens Olesen i Mørke, for hvem han satte et Fag Vinduer ind, og begjærte paa Grund deraf Nattelogis for sig og Familie. Sidsel paastod at ville ligge i Laden, hvilket ogsaa indrømmedes. Da Huusmandens Kone om Morgenen, derpaa gik ud for at malke Køerne, der stode i Nærheden af Glarmesterfolkenes Leie, begyndte Sidsel sit Forehavende med den bemærkning, at hun om Natten tvende Gange havde havt Besøg af en Hare, der havde indgivet Huusmandens Hest en vis Drik; men da Haren kom tredie Gang samme Ærinde, havde hun afværget det. Hun tilføiede, at hvis der ikke itide blev søgt Raad derimod, saa vilde alt hvad Levende, Huusmanden eiede, om kort Tid bortdøe, og han og hans Kone skulde selv vorde saa lændige Skabninser, at Enhver vilde græde ved at see dem. Forhauset kom Konen og fortalte sin Mand denne Hamtale. Han var ligesaa dum som hun, idet an antog det Hele for Sandhed, og nu havde Hidsel Spillet vundet. Hun begyndte nu at til lyde sin Bistand; men dertil vilde for det første nedgaae 5 Rbd., som hun strax fik. Hun forsalte nu, at et Spøgelse laa nedgravet udenforNandens og Konens Seng, hvor det havde liget i 9 Aar, og at de saaledes dagligen vadede saa Aarsagen til hele deres kommende Ulykke. vidsel skrev en Kreds paa Gulvet, og Huus anden blev beordret til at grave Uhyret og inden or Samme. Saasnart han blev Spøgelset vaer, skulde han øieblikkelig gribe fat i det, ellers sank det dybere og dybere ned. Da Huusmanden, havde gravet en halv Alen ned i Leergulvet, bemærkede han en sort Skabning, greb behjærtet til og optrak Skindet af en stor Muldvarp, udstoppet med Sand og Stene. Sidsel løftede den derpaa, og paastod med høi Stemme, at den veiede til 61 Rbd., som i en Hast maatte tilveiebringes, og Pengene tilligemed Spøgelset strax brændes. Efterat Huusmanden havde udleveret Pengene, blev han commanderet til at brænde det sorte Gespenst paa Skorstenen, medens Sidsel og hans Kone indviklede Pengene, som hun siden selv vilde brænde, i gammelt Papiir. Da denne Ceremoni var tilende, afreiste Sidsel med den Yttring: at hun nu i 9 Nætter skulde til 9 forskjellige Kirker, og paa hvert Sted samles med Fanden, foruden adskillige Troldhere, som ogsaa skulde give Møde. Herene skulde være Actorer og Sidsel Defensor for Huusmanden og Kone. Efter 10 til 12 Dages Forløb indfandt Bedragersken sig atter hos de lettroende Huusmandsfolk og indbildte dem, at vis hun ikke fik en vis Part af alle deres Eiendele, vilde den overhængende Fare aldrig kunne afværges; men det maatte absolut være de bedste Stykker, og Altsammen nyt og godt, thi det Gamle vilde Fanden ikke have. Endelig erklærede hun ogsaa, at hun havde Hilsen fra Ham selv (Fanden) om 25 Rbd. i rede Penge, og naar hun ikke fik dem, var det ude med dem. Selv havde Huusmanden ikke Pengene; men, for at redde Livet ilede han til Thorsager og laante dem af en Bekjendt, uden dog at turde lade sig forlyde med, hvortil han skulde bruge dem; thi Sidsel havde strængelig paalagt ham og hans Kone at holde Tildragelsen skjult for alle Mennesker, da det Hele vilde være spildt, om Nogen fik det at vide. Efterat have leveret Bedragersken Pengene, fik Huusmanden Ordre til at kjøre hende et heelt Læs af de ovennævnte Klædningsstykker og Bohave til Uggelhusene, hvor hun borde. 8 a 10 Dage derefter kom Sidsel igjen og forsikkrede, at hun strax skulde have 11 Rbd. i rede Penge, foruden en stor Deel andre Varer; thi Herene, foregav hun, havde paastaaet, at Folkene havde det, og skjøndt hun havde protesteret derimod, maatte hun dog, som en simplere Person end hine, give efter. Under saadanne Omstændigheder maatte den stakkels Huusmand altsaa rykke ud med Pengene, og paa sin Hest selv føre hende Varerne til Uggelhusene, hvor han skulde være før Solen stod op. 3 Uger derefter gjenhilsede Sidsel atter de enfoldige Folk, og indledede sin Samtale med en Fortælling om, at Fanden i disse Dage havde taget en Herremand med Krop og Skind (et Rygte, som virkelig paa den Tid var i Almuens Mund) og saaledes vilde det ogsaa gaae dem, hvis de ikke rykkede ud med flere Penge ag mere Gods. Historien gjorde sin Virkning paa de stakkels overtroiske Mennesker. De havde samlet endeel Sølvpenge, til Beløb 8 Rbd., dem tildeelte de strax Sidsel allesammen, foruden en stor Deel Klædningsstykker, hvilke Manden, ligesom forrige Gang, ved Nattetider maatte tilføre hende. Atter efter 3 Ugers Forløb kom Sidsel igjen og gjorde Paastand om 30 Rbd., da hun uden dem ikke kunde gjøre Rigtighed hos bemeldte Hamselv, der ellers om en føie Tid vilde qvæle baade Manden og Konen. De stakkels Huusmandsfolk bleve saaledes stedse meere ængstede. Manden var nu saa udpiint, at han ikke havde en Skilling mere, og maatte desaarsag ydmygst bede Sidsel om at udvirke nogle Dages Henstand hos Superioren; hvilket ogsaa bevilgedes, imod at han forbandt sig til at bringe hende Pengene i hendes Hjem. Efterat den ulykkelige Huusmand havde pantsat sin Hest for et Laan af 30 Rbd., som han bragde Sidsel, og tillige villigen havde overladt hende et Lam, som hun ogsaa krævede, lovede hun Henstand til Mortens Aften; men da skulde der rykkes ud med 31 Rbd., 9 Skpr. Rug, 9 Skpr. Kartofler, 1/2 Sviinsflesk, 3 Faar, nok et Lam, Meel, Gryn, Malt en Morter, et Bryggekar og en Kjedel, hvormed de skulde være befriede; men fra den Tid skulde Overflødighed af Formue og Velstand tredobbelt strømme ind til dem. Paa Hjemveien kom Manden for første Gang i Tanker om hans og hans Kones ufornuftige og tossede Handlemaade. Han aabenbarede disse Tanker for sin Kone, og ogsaa hun begrelnu, at Sidsel havde narret dem. Af Skamfuldhed over deres Dumhed skjulte de længe deres Ta for Verden; endelig aabenbarede de det for deres Familie, som raadede dem at andrage, Sagen for Øvrigheden. Ved Novembers Tid kom Sidse med sin Mand atter i deres Huus, og da Jen Olesen tiltalede hende for det bedrageriske Forhold, hun havde udøvet imod ham og han Kone, nægtede hun frækt Alt, og Manden hial(Rd. Av.) hende dermed.