Aarhuus Stifts-Tidende, 1827-04-10
Fædrelandet. Under 23de Marts er udkommet 3 vigtige Forordninger, hvis Hensigt er især deels ved en simplicerende i Forandring i det danske Cancellies talrige Forretninger at opnaae en mulig Formindskelse af Personalet og Besparelse for Statskassen, og deels Besparelse i Tid og Arbeide ikke allene for Collegiet og dets Contoirer, men og for de vedkommende Øvrigheder, som derved kunde fritages for en Deel Erklæringer og Korrespondence, ligesom og de Paagieldende vilde undgaae Ophold og Udgifter, som den hidtil brugte Forretningsgang har maattet medføre. Saaledes er nu en Deel af de Sager som, hidtil have behøvet Afgjørelse i Cancelliet, fremtidigen betroet til vedkommende Øvrigheder. Blandt de Sager som det altsaa herefter er overladt til Amt. mændene at afgjøre, ere følgende: At bevilge fri Proces i første Jnstants. Beneficium paupertatis maa ikke meddeles, med mindre den Paagieldendes Forfatning beviislig er saaledes beskaffen, at han ikke, uden at savne det Nødvendige til sin og Families Underhold eller til sin Næringsdrivt, kan udrede Sagens Bekostninger. Meddele Bevilling for adskillige Haandværkere paa Landet, dog kun i enkelt bestemt Sogn og idet mindste 1 1/2 Miil fra nærmeste Kjøbstad. Det skal med Hensyn til Kjøbstæderne være Amtmændene tilladt at bevige Forening af flere Næringsveie hos een Person, naar de hver for sig ere saa ubetydelige, at de ikke kunne ansees tilstrækkelige til en Families Underholdning. Ligeledes er det for Fremtiden overladt Amtmændene at meddeele Tilladelse til at drive Brændeviinsbrænderier i Kjøbstæder, naar disse ikke ere nye Anlæg, men allerede forud indrettede, hvorved bør lagttager, at slig Tilladelse er meddeles Nogen, som tillige driver en anden Næring, hvormed Brænderie ei maa forenes. Endvidere til at meddele Personer af Qvindekjønnet Bevilling til at handle med Modepynt, som de selv forfærdige, hvorved det bør paalægges dem at indkjøbe Materialierne hos berettigede Handlende derpaa Stedet, og ei selv at forskrive samme, ligesom og at svare Næringsskat. Ogsaa skulle Amtmændene være berettigede til at meddele Fremmede af den mosaiske Troesbekjendelse Tilladelse til Ophold, dog ikke over 6 Maaneder. Ligeledes til at eftergive og nedsætte Bøder for uberettiget Næringsbrug, naar samme tilfalder en offentlig Kasse og ikke overstiger 10 Rbd. (Alle saadanne Bevillinger udstædes af Amtmændene i deres eget Navn og uden Gebyhr. Endvidere kunne Amtmændene udstæde følgende Bevillinger: Myndigheds-Bevillinger; Protectorier i Opbudsboer; Ægteskabskilsmisser; Bevillinger til at sidde i uskiftet Boe; til Proclamas Udstædelse i levende Live. Ansøgninger om saadanne Bevillinger bør saavel med Hensyn til det stemplede Papiir som øvrigt være indrettede som de man ellers indgive til Kongen. For disse Bevillinger betales de foreskrevne Gebyhrer, som findes enhver især paatrykt. - Den anden Forordning angaaer nogle Sager som for Fremtiden overlades til vedkommende Biskoppers Afgjørelse. - Og ved den tredie er anordnet: at enhver Kjøbstæds Hovedregnskab skal herefter aflægges af Kæmmeren, og henlægges til Eftersyn for Borgerne i 3 Uger, derefter nøie gjennemgaaes af Magistraten og de eligerede Borgere, og af disse tilstilles Amtmanden, som ved en af ham dertil udnævnt duelig Mand foranstalter det behørig revideret, mod et Honorar af 5 til 30 Rbd. Sølv. Jnden hvert Aars første Juli skal Amtmanden indsende til Cancelliet en General-Extract over hver ham underlagt Kjøbstæds Jndtægter og Udgifter i det foregaaende Aar, hvilket dog først tager sin Begyndelse med de Regnskaber som skulle aflægges for Aaret 1827.