Aarhuus Stifts-Tidende, 1830-09-17
Oprøret i Brunsvig. Hertug Wilhelm at Brunsvig=Oels, den flygtede Hertugs Broder, er bleven kaldt hjem fra Berlin, der mennes for at overdrage ham Regjeringen. Da han holdt sit Indtog i Brunsvig, stode 6000 Md. under Vaaben, og om Aftenen var hele Staden illumineret. Hertug Carl var, med en Secretair og en Adjutant, passeret gjennem Hamborg, og havde den 8de indskibet sig fra Minden til Engelland. - Det var Hertugens egen Skyl at Oprøret begyndte, thi af Frygt derfor havde han omNatten til den 6te ladet opkjøre 16 Kanoner paa Slotspladsen, samt uddeele Kartætsk- og Paskugler. Dette Connossesse. gjorde en uhyre Sensation, alle Folk strømmede hen for at see om det var sandt, og snart vrimlede Gaderne af Misfornøiede. Efter at Hertugen haanligt havde viist Borgerdeputationen bort, havde han endnu Mod nok til at tage paa Commedie, men imedens han var derinde, om gaves Theatret udenfor af en uhyre Menneskemængde. Hertugens Vogn kjørte frem, og derefter Demoiselle Dermers; begge bleve, under rasende Skrigen, saaledes bombarderede med Stene, at Hertugens Ledsager, Hr. St. Aulaire, ikke kunde komme ind i Vognen. Tilhøire og Venstre slog Kudsken om sig og foer afsted med Hertugen, der havde kastet sig ned paa Bunden af Vognen, forfulgt af en uhyre Mængde Mennesker lige til Slottet. Der er ingen Tvivl om, at Hertugen jo kan takke Kudsken og Hestene for sit Livs Frelse. Nu gik Spektaklet først rigtig for sig. Folkehobene droge omkring i Gaderne og raabte: "Borgere herud, Til Vaaben, Ned med Hertugen!" Nogle Eskadroner Husarer og Jægers bleve kommanderede imod dem, men da disse vare flere Tusinde, kunde de ikke udrette noget, og trak sig tilbage til Slottet. Noget efter blev den store Jernport aabnet, og General Hersberg kom ridende ud og sagde: "Vor Hertug er villig til at opfylde Eders Ønsker, og har valgt mig til at raadslaae med Eder, mine gode Medborgere og Venner. J veed jo, at jeg er en sand Borgerven. Kom Nogle af Eder hen til mig, at jeg kan erfare, hvad J begjære." Da raabte hele Folkemængden Hurra, og Vivat for den brave, fornuftige General! Derefter hørtes Mange raabe: "Hertugen skal strax indkalde Landstænderne, fortære sine Penge i Landet, og anvende dem paa nyttigere Viis i Staten. Her er Nød paafærde, Personelskatten og alle øvrige som ikke ere blevne anerkjendte af Landstænderne, skulle afskaffes, Franskmændene bort Kanonerne bort!" Mange trængte sig om Generalen og trykkede hans Haand. Han lovede dem, at Alt hvad Billigt var, skulde blive opfyldt. Men Mængden skreg Det er ikke at lide paa Hertugen holder det ikke Ne med ham!" Da fattede Hertugen den ulykkelige Beslutning at flygte, og lod alle Pengene i sin Kammerkasse, bringe op paa Slottet. Magistraten forlangte Audients og bad Hertugen tillade, at der maatte blive oprettet en Borgervagt, men Hertugen svarte: "Mine Soldater er Sikkerhed nok!" Nu væbnede Folket sig paa egen Haand, det kom til Haandemæng, og Borgerne bleve adsplittede. Men imedens dette gik for sig, var en anden Hob trængt ind i Slottet fra Bagsiden af, og hav de stukket det i Brand. Kl. 9 om Aftenen stod Slottet, i lys Lue, og Kl. 10 var det lykkedes Hertugen, forklædt, og eskorteret af 10 Husarer, at flygte bort derfra igjennem Haven og ud af Staden. Branden var frygtelig, hele Slottet stod som i et Jldhav, og Jngen blev det tilladt, at gjøre noget til at standse Jlden, men alle Nabohusene bleve beskyttede. Om Morgenen den 8de Septbr. laae den venstre Fløi og hele Mellembygningen i Gruus, og Flammerne Sloge ud af Vinduerne i den høire Fløi. Alle Meubler a. bleve kastede ud af Vinduerne og ødelagte, Viinkielderne udtømte, &c.