Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-01-20
J Klubben Fontang de Oro blev nyelig oplæst et Digt i Form af en Duet, hvoraf den ene Stemme forkynder de Liberales Roes, og den anden skildrer de Serviles Charakteer. Den Liberale, hedder det heri, er æret, klog, naadig og elsker alt hvad der er constitutionelt. Den Servile derimod er en Forræder, han er umenneskelig, en Tyran, en Angiver, æreløs og en Hedning. Jsær i Klubben. Crur de Maltha forsamler sig den laveste Pøbel. Det hele Personale, som fører et frit Liv i Madrid under Guds frie Himmel, kommer her sammen om Aftenen og ryger deres Cigarrer. Ungdommen leirer sig omkring ved Væggene og har ret sin Glæde af at udraabe Vivat over een eller anden Helt af den nyeste Skuffe. Nogle Damer af den lavere Borgerklasse vise sig paa Balkonen i Salen for at seepaa dette Skuespil. Man kan forestille sig hvilke Talere der træde frem for et saadant Publikum. En gammel tyk Præst fører især Ordet; saasnart han bestiger Talestolen bliver det ganske stille; men ofte give Damerne ham deres Biefald tilkiende fra Balkonen; er det mandlige Publikum ikke af samme Mening som han, saa kommer det til et heftigt Klammerie. - En Muursvend, som virkelig besidder beundringsværdige Talegaver, holdt for nyelig en Tale i denne Klub om Spaniens Forfatning og financelle Bestyrelse. Det manglede ham ikke paa moersomme Sammenligninger og drøie Udfald som bestandigen bleve ledsagede af de henrykkede Tilhøreres lydelige Latter og Klappen i Hænderne. Man kan tænke sig hvorledes det vil komme til at gaae naar saadanne Personer stedse meere og mere føle deres Dygtighed til at styre Staten. Naar alt dette tages i Betænkning saa kan man ikke finde det Rygte usandsynligt, at en stor Magt skal have anholdet om, at alle liberale Spanske Tidender ikke maae sendes indlandet, hvem skulde troe at det skulde nogentid komme dertil. - Hvilken Heftighed den offentlige Stemning har antaget i Stæderne og især i de folkerige blandt dem, saae man ret tydelig i Madrid efter at Kongen var kommen tilbage fra Eskurial, da det var bleven Aften strømmede Folket hen til Theatret; den uhyre Folkemasse forlangte, at en patriotisk Sang skulde synges som var digtet af Dhrr. Marillo og Ubariske. Det Jndtryk, som denne Sang giorde paa de Tilstædeværende var ubeskrivelig og Huset syntes at ryste under Skriget og Klavningen med Hænderne. Alle vistede med Tørklæderne og gientoge Ordene i Sangen med en Styrke, som maatte vore enhver der ikke var bekiendt med disse Følelser. Publikum forlangte til den næste Dag Tragedien Roms Befrielse og forsamlede sig derpaa uden for de anseeligste Patrioters Huse. - Ogsaa i de andre af Rigets store Stæder begaaer den liberaliserede Almue store Uordener. J Barcellona steeg Enthusiasmen til den høieste Grad, da Rygtet bragtes dertil fra Madrid at Constitutionen var i Fare. Man hørte i alle Gader det eenstemmige Raab: Constitutionen eller Døden, og i et Øieblik vare alle Hatte befæstede med grønne Sløifer, hvorpaa man læste de anførte. Ord med sorte eller gyldne Bogstaver. I Hueskaligge Studenterne i Strid med Borgerne og i Ca dir Embedsmændene med hinanden formedelst politiske Meninger. Jmidlertid indstrømme til de Cortes vermanente Commission Adresser fra alle Provinser for at lykønske den til dens udviiste Standhaftighed under den truende Fare. Denne truende Fare reiser sig fornemmelig fra de Serviles eller Anticonstitutionelles Partie, som grider stedse videre omkring. – Denne OpsætsighedsAand imod Constitutionen, som udbreder sig saa stærkt iblandt Almuen paa Landet er unægtelig en Følge af de Forandringer, som de Cortes have foretaget i Henseende til Religions-Væsenet, og Geistligheden. Det hedder i et Privatbrev fra Madrid derom: De Jndsigtsfuldere og Moderatere indsee vel af hvilken Tænkemaade Folket er og at man har handlet uklogt i at pille paa engang og strax omdanne alt det, som hidindtil har fundet Sted; men Fanatikerne meene som til alle Tider at man bør forkynde Frieheden med Jld og Sværd. Jeg troer nu bestemt, siger Brevskriveren: at den Beslutning at ophæve Klosterne har skadet Frieheden mere end den har gavnet den. Det er at beklage, at en saa klog og moderat Forsamling som de Cortes af 1820. kunde saa urigtig bedømme Folket og dets Tilstand. Man kunde vel sige derimod, at Kongen kunde have nægtet sit Samtykke til dette Dekret; men naar man veed, hvilken Værdie de Liberale satte paa at han skulde give sit Bifald dertil, saa kan man være uvis om, om det vilde have havt skadeligere Følger, at forkaste Decretet eller at sanctionere det. Men i Madrid giør dog Munkenes Sekularisation Fremgang, og 42 Munke have meldt sig for den politiske Chef for at gaae over i den verdslige Stand. – Den 2den December forsamlede sig Jndvaanerne af Terratilla det Bulgo som støder til Benediktinerklosteret Sopretanfordi de havde hørt, at Erkebiskoppen havde befalet, at et berømt Mariabillede, som findes i dette Kloster skulde bringes bort. De brøde nu Dørene op til Klosteret og bemægtigede sig billedet med Magt, saa at man maatte sende Tropper imod dem fra Valencia. – Ved Burgos begynde Guerillerne at blive frygtelige og have indtaget Staden Placencia. Man har sendt talrige Forstærkninger imod dem og vil fægte imod dem paa Liv og Død. J Egnen af Sevilla har en Røverbande, saaledes kalder man Constitutionens Fiender deelt sig i 3 Divisioner, hvortil 15 Banditer og mange bevæbnede Bønder skulle være stødte. De have indtaget en fast Stilling imellem Alcala og Utrera; de søge at opfange alle Regieringens Courerer og aabne alle Ministeriets Breve. J Zamora udraabte Jndvaanerne nyligen: leve Religionen, leve Kongen; imedens Soldaterne udraabte: leve Constitutionen. J Granada vilde 400 Mand om Natten trænge ind i Staden, myrde Embedsmændene og Constitutionens Venner, oprette et Altar og sætte Reliquier derpaa; men Planen blev opdaget og 18 Personer bleve arresterede. J Gallicien skal Oprøret mod Constitutionen være almindelig udbredet paa Landet. Constitutionen døe, er det almindelige Løsningsraad og man betragter allerede denne Provinds som et nyt Vendee. – J Saragossa har den politiske Chef truet med at han ikke længere vil bruge Overtalelser og Formanninger, men drage Sværdet af Skeden imod den, som taler et eneste Ord imod Constitutionen. Naar man erfarer alt dette, saa har man sandelig Ret i at stemme den Yttring som høres fra Madrid, selv, at Spaniens indvortes Forfatning er for nærværende Tid høist betænkelig. Regieringen føler det tydelig selv, og det saameget mere, som Oprørskriget imod Constitutionen høres i selve Madrid og som den arresterede Kongelige Kammertiener Jo se Busengol er bleven overbeviist om at have uddeelt betydelige Pengesummer for at bevæge til Oprør imod Constitutionen. Man frygter for at den høie og mægtige Adel vil opvaagne af sin Slummer og erklære sig mod den, Kongen har derfore forviist Hertugen af Jnfantado til Jvica. Flere anseelige Personer af de Serviles Partie ere forviiste fra Madrid. Commissionen af de Cortes forsamler sig daglig, undertiden om Natten selv. Nationalmilitzen bliver organiseret og Vaabenfabrikkerne understøttes med betydelige Pengesummer for at kunne arbeide med Kraft. - Paa at hielpe Neapel er ikke at tænke, hvormeget end Patrioterne ønske det, da man har og kan vente Krig nok i Landet selv. Regieringen søger at oeconomisere og at favorisere Folkets Jnterresser hvor den kan. Alle Ambasfadeur=Poster gaae ind, og ved mange Hoffer ansættes blot Legations-Secretairer istedet for de ordentlige Gesandtere (men hvad koste ikke de indvortes Tumulter Staten.) – Alle indenlandske Toldanter ere ophævede og alle Toldlinier forlagte til Grændserne af Riget. Al Kystfart med Spanske Producter fra en Spansk Havn til en anden er forbudt at maatte føres med andre end Spanske Skibe, hvorved de nordiske Staters Fragthandel i Middelhavet vil lide overordentligt. Man maae tilstaae, at det Neapolitanske Parlament har udviist en beundringsværdig Energie og Standhaftighed ved de Forhandlinger, som fandt Sted imellem det og Kongen inden hans Afreise; dets Forhold ved denne Leilighed bærer Mindet om de gamle Romeres Dage, og dette Minde har maaskee selv bidraget til at fremkalde et saadant Forhold men man kan spørge om Parlamentet har Retten paa sin Side, var virkelig den Neapolitanske Regiering, saa slet, at kun en Revolution var det eneste Middel til Frelse, og er man beføiet til at antage: at en Revolution, som er anstiftet af nogle militaire Chefer, hvilke vide først at enthusiastere deres Unbergivne og siden den uvidende Almue, virkelig ogsaa er den ædelste, meest oplyste og sindigste Deels af Nationens, de sande gode Borgeres Ønsker dette Spørgsmaal kan man overlade den roelige og upartiske Tilskuer af vore Dages Begivenheder, som er Herre over sin Jndbildningskraft, at besvare. For det andet kan man spørge om Parlamentets Forhold er ogsaa lige saa klogt, som det er energisk, veed ogsaa det Neapolitanske Folk, hvad det er hvorfor det vil slaaes og hvorfor det udsætter sig og Landet for den største Fare og Ødelæggelse? er den Spanske Constitution et rimeligt er den et prøvet Gode, maae ikke Spaniens Exempel og hvad der passerer idette Land indgyde Betænkelighed og opvække det Ønske, at Prøven der maatte først fuldendes, naar Parlamentet ikke heri har eller kan have den fuldkomneste Overbeviisning om den Sags indvortes Godhed, hvorfor den vil opoffre sig og Landet; kaldet da forsvare sit Forhold ved ikke at ville modtage Kongen af Frankerigs Mægling, og ved at styrte det betænksomme Ministerium, som raader dertil, uagtet denne Mægling gaaer kun ud paa saadanne Forandringer i Statsforfatningen, som i sig selv ere allerede store Jndrømmelser fra Monarkernes Side, og som ere bedst svarende til Europas og det Neapolitanske Folks nærværende Tilstand, og som synes at burdefyldestgiøre ethvert billigt Ønske. Hvad skal man derfore dømme, naar man søger at sætte sig ind i Tingenes sande Sammenhæng, om den høie Takt og den Aands Storhed, som det Neapolitanske Parlament synes at lægge for Dage fristes man ikke til at betragte den som Sværmeriets Forblindelse og Overspændelse; eller som den krampeagtige Anspændelse af et dominerende Partie, som seer sin Undergang for Øinene og derfore ikke tager i Betænkning at sætte Nationens Undergang paa Spil for om mueligt at afvende sin egen. Historiens Muse, naar Du dypper din Pen i Sandhedens Lysstrøm og optegner vore Dages overordentlige Begivenheder paa Eftertidens Tavler vil Du da vel dømme anderledes om dem; i hvad for et Udfald de saa faae, og hvilke Frugter de saa ville frembringe? Der gaaer et stort og mærkværdigt Lys op over Forhandlingerne i Troppau; da det giver sig tydeligt tilkiende, at de allierede Monarker ere indbyrdes enige og at de alle arbeide med hinanden til samme store Formaal: at vedligeholde Europas indvortes Rolighed, hver Stats Jntregritet og aldrig at sanctionere en Statsforandring, der tillige er en Statsomvæltning, og som bliver udført ved et oprørisk Foretagende af et Partie eller af et Militaircorps; man havde sagt, at England og Frankerige havde modsat sig Monarkernes Foretagender mod Neapel; men man seer det nu aabenbart, at begge disse Søemagter skulle fra Søesiden af understøtte Land magternes Operationer; hvorledes er det nu at vente, at det Neapolitanske Folk, uagtet den enthusiastiske Stemning, hvori det er bleven sat vil kunde giøre Modstand mod alle de Europæiske Magters faste Beslutninger og forenede Bestræbelser; da maatte noget aldeles overordentligt og uventet tildrage sig, som et usandsynligt Nederlag af den Østerrigske Armee; eller en Misfornøielses Aand blandt dens Tropper, eller en pludselig Sygdom iblandt dem; hvorved Oprørsilden kunde udbrede sig over hele Jtalien. Jmidlertid forsikkrer man dog fra Paris, at de Efterretninger, som man har udbredet om den Enthusiasme, som hersker hos det Neapolitanske Folk for den Spanske Constitution skal ikke være overdreven, til et Beviis derpaa tjener ogsaa, at der oprettes Erstatningsselskaber overalt i Landet, som have til Formaal, at erstatte de Provindsers og Familiers Tab, som ville blive ruinerede ved Krigen. Men hvad vil dog efter al Sandsynlighed Kongeriget Neapels Folkemængde, som kun udgiør 4,900000 Mennesker udrette mod saa mægtige Stater som erklære sig imod det; og paa Siciliens 1,700000 Beboere kan den nærværende Regiering ikke engang forlade sig.