JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-21
Blandede Efterretninger. Den 10de Februari, om Aftenen, ankom til Christiania en Coureer fra Stockholm, som overbragte Efterretningen om Hs. Maj. Kong Carl den Trettendes Død d. 6te f. M.; Hs. Maj. Kong Carl Johan, har ved en Bekjendtgjørelse, dat. Stockholms Slot den 5te Febr., kundgjort det Norske Folk, at Han har besteget sin Høisalige Faders Throne. Efter Hs. Kgl. Majestæts naadigste Befaling begav Rigets Statholder tilligemed fire Statsraader sig den 11te Febr. til Norges Riges nu forsamlede Storthing, og tilkjendegav det indtrufne Dødsfald og Hs. Maj. Kong Carl Johans Tronbestigelse. J Hs. Kgl. Majestæts Navn blev Høistsammes skriftlige Eed overleveret til Storthinget, hvilken oplæstes efterat Præsidenten, Stiftsamtmand Christie, havde fremført nogle Ord, hvori han tilkjendegav Storthingets Bedrøvelse over den modtagne sørgelige Underretning. Efterat Kongens Eed var oplæst, svor Storthinget Constitutionen og Kongen Tro skab og Lydighed. – Fra Storthinget indfandt sig siden hos den Norske Regjering en Deputation, hvis Formand, Amtmand Sibbern, holdt en Tale, hvilken besvares af Rigets Statholder, som bevidnede Storthinget, paa Hs. K. Majestæts Vegne, Høistsammes naadigste Tilfredshed med dets udviste Opmærksomhed for det Kongelige Huus og Broderfolket. – Rigets Statholder, Statsraaderne, Høiesteret, Storthingets Medlemmer og flere Autoriteter mødte i Vor Frelseres Kirke i Christiania, hvor Biskoppen over Aggershuus Stift, Dr. og Procantsler Bech, Commandeur af den Kongelige Nordstjerne-Orden, Ridder af Dannebrog af Dannebrogsmand, fra Prædikestolen kundgjorde høisalig Kong Carl den Trettendes Forløsning fra det jordiske Livs Trængsler, og Hs. Majestæt Kong Carl Johans Thronbestigelse, ved tillige i Bøn og Taksigelse til Gud at nedbede Forsynets Velsignelse over Hs. Majestæt, den nu regjerende Konge. - Samme Dag den 11te Februar aflagde samtlige geistlige, civile og militaire Embedsmænd, saavelsom Garnisonen og BorgerCorpserne i Christiania, Troskabs= og Hyldnings Eed til Hs. Majestæt Kong Carl Johan, med de hjerteligste Ønsker om Himlens Velsignelser over Hans Kongelige Majestæt og det Kongelige Arvehuus, og med den inderlige Bøn, at Forsynet med Held maatte krone Høistsammes oprigtige og utrættelige Bestræbelser for Rigernes Vel Hs. H. Biskop Pavels, i Bergens Stift, i Norge, har offentlig kundgjort Antallet af Ægteviede, Fødte og Døde i Bergens Stift i Kirkeaaret 1816-17, hvoraf sees, at i bemeldte Stift, ere 2142 flere Fødte end Døde. Blandt de Fødte vare: 70 Par Tvillinger; og udenfor Ægteskab 209 Børn, omtrent 12 Deel af Totalsummen; størst var Antallet i Sogns Provstie, hvor i Leir dals og Urlands Præstegield ikke fuldt hvert femte Barn var avlet udenfor Ægteskab, mindst derimod i Nordfjord, hvor blandt 363 Fødte vare kun 3 udenfor Ægteskab. Høi Alder have opnaaet; 194 imellem 80 og 90 Aar, 38 imellem 90 og 100 Aar, og en Mand af Strandebarms Præstegield i Hardanger blev 101 Aar gammel. Ved ulykkelige Hændelser ere III omkomne, af hvilke 82 ere druknede, meest paa Havet, og 12 styrtede ned fra Fielde. Af Selvmordere gaves der 6, og af Myrdede 2
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-21
Tillæget til den Norske Rigstidende af 11 Febr. d. A. findes følgende bekjendtgjort: "Svansgaard pr. Bergen, den 10de Decbr. 1818.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-21
Ved at gjennemlæse Tillægget til Norske Rigstidende Nr. 28 f. A., der indeholder et Udtog af Drammens Avis om, at brænde Brændeviin af Rognebær, *) blev jeg opmuntret til dermed at gjøre Forsøg. – Efterat have indhøstet Korn og Høe, lod jeg mine Tienere indsamle endeel Rognebær, hvilke jeg behandlede paa følgende Maade: jeg stampede Bærrene i et stort Trætroug, saaledes, at intet Vær var heelt, og, da jeg havde stampet saa mange Skjepper eller Tønder, som jeg vilde have i Mæskekarret, tilsatte jeg 1 1/2 Skjeppe kogende Vand til hver Skjeppe Bær, rørte det Hele vel om hinanden, og tildækkede det med Klæder, hvorpaa Gjæringen begyndte uden al Tilsætning af Giær, men for at være sikker paa, at det er vel udgjæret, behøver det at staae 8 til 10 Dage. Derpaa rører man det atter vel om hinanden, og lader det staae et Døgn, da man saa let vil kunne see, om det har udgjæret. Jeg vedblev at samle Bær, indtil jeg havde brændt 120 Potter Brændeviin af 6 Graders Styrke. Brændevinet bliver fortræffeligt og af en meget liflig Smag, der langt overgaaer den af det udenlandske Brændeviin. Jeg har troet det for Pligt at bekjendtgjøre Ovenstaaende, for derved at opmuntre mine Landsmænd til ei alene at samle alle de Rognebær, som det er muligt, men og til at plante og opelske Rognetræet, der er meget villigt til at voxe. Af denne Frugt haaber jeg Norge med Tiden kunde forskaffe sig saameget, at man kunde undgaae at forbruge noget Slags Korn til Brændeviinsbrænden, - og hvilken Fordeel dette vilde være for Staten, kan Enhver let indsee. H. T. Svande."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-21
Russerne havde taget et svensk Linieskib, Prinds Gustav, paa 68 Canoner, ombord paa hvilket den svenske Viceadmiral, Grev Wachtmeister, under Slaget havde anført den svenske Avantgarde, og som, efterat have viist Underværker af Tapperhed, drev omkring, overalt forskudt, med 300 Mand Døde og Saarede. De Svenske derimod havde taget et russisk Linieskib, Wladislau, paa 74 Canoner, skudt to andre i Sænk, og i det Hele tilføjet den større Skade end den selv havde lidt. Begge Partier stode hele Natten ikke langt fra Kamppladsen ligeover for hinanden. De Svenske havde næsten ganske opskudt deres Krudt; ikke en Time længer havde de kunne udholde at fyre, maar Fienden den næste Dag havde fornyet Træfningen, og dog turde de ikke vove et Forsøg at maae, førend Dagbrækningen, Svenborgs Havn, fordi Vinden ikke var gunstig dertil, og det var sandsynligt, at dersom de i mindste Henseende havde røbet nogen Hensigt at feile bort, vilde Fienden fulgt dem. Der blev dem altsaa intet andet tilovers end - koldsindig Fatning. For at vise denne, blev hele Natten igjennem løsnet det ene Signalskud efter det andet, ligesom som mannu kun ventede Dagen, for endnu skrækkeligere at begynde Slaget paa ny. Virkeligen gjorde Russerne den anden Morgen Mine til et nyt Angreb ogsaa de Svenske angerede sig nu, med hvilke Følelser, ladet sig let tænke. Men Greigh, hvis Tilbagetog Vinden begunstigede, fandt nu for godt at søge, istedet for en Havn i Archipelagus, Kronstadts Havn, og den svenske Storadmiral førte sin Flaade ind under Sweaborgs Canoner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-21
Næste Dag (5 Juni) nærmede Carl sig den russiske Flaade, først kun langsomt, og søgte ved alle en stor Admirals Konster, at betage den Fordelene. Da Kruse stedse undveg ham, saa angreb Carl ham endnu engang med den skrækkeligste Canonade, og søgte at bringe den fiendtlige Flaade mellem en dobbelt Jld. Keiserinden, der fra sit Pallads hørte Slagets frygtelige Torden, skrev til Gouverneuren i Riga, Grev Brown: "at Flaaderne vare igjen i Kamp sammen, og at han skulde forene sine Bønner med hendes, for at anraabe Gud om Seier." Efter to Timers Fægtning, mislykkedes, ved Russernes uhyre Modstand, ogsaa denne Gang Carls Plan, næste Dag forenede endeligen begge de russiske Flaader sig, der nu udgjorde tilsammen et Heelt af 30 Linieskibe og 18 Fregatter. Den svenske Storadmiral trak sig nu tilbage mod Bugten af Wyburg; han sikkrede derved Samfærslen med Skjærgaardsflaaden, blokerede tillige Bugten, og kunde her udbedre sine beskadigede Skibe. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-21
Da jeg i 9 Aar har forestaaet min nu afdøde Svigerfader sal. Herr Capitain Johan Detlev Liebenbergs Forretninger efter Fuldmagt, saa bekjendtgjøres herved, at jeg efter hans Død, ifølge skeete Aftale med min Medarving, besørger Afgjørelsen af alle den afdøde Mands Affaires, og fortsætter hans i mange Aar førte Handel med raae og tørre Skind, under Firma: sal. J. D. Liebenbergs Arvinger Birch, hvorom de ærede Herrer Slagtermestere, med hvilke han i mange Aar har handlet, herved underrettes, og til Deres, saavelsom den Afdødes øvrige Venners Tillid og Bevaagenhed, jeg paa det bedste anbefaler mig. - Kjøbenhavn, d. 20 Februari 1818. Christian Faber Birch, Grosserer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-21
Rettelser. J forrige Numer, S. 212, Lin. 3 nedenfra: Ærara læs: Area - S. 213, L. 25, privat læs, prøvet Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-24
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Hosskoges saa Femtende Aargang. No. 16. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 24 Februari 1818. Om Skatter og deres Natur. (Forts.; see No. 14.) Vi have i det Foregaaende seet, hvor vanskeligt det er, nogenlunde billigen at fordeele Matrikul skatten, naar Matrikulen ikke fra Tid til anden, ligesom Omstændighederne udkræve det, forandres. Men selv hvor dette, og det med stor Bekostning, skeer, maa Ubestemtheden altid blive betydelig i de Lande, hvor der, foruden Jordens virkelige Production, endnu gives to andre Maalestokke for en retfærdig Skatteydelse: Pengerepræsentativernes Værd og Kornpriserne udenlands. Ved Spørgsmaalet, om Landmanden kan bestaae ved de nærværende Skatter, Renter og andre Udgivter. kommer det altsaa an paa, hvilket Coursforhold og hvilke Kornpriser i Udlandet, man her tænker sig. Om det end paa det fuldkomneste er at godtgjøre, at han ikke svarer nu mere end før Krigen, noget som vi aldeles ikke ville nægte, saa er derved Spørgsmaalet i det Hele dog endnu ikke besvaret.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-24
Vi vide alle, at det især var den store Kornudførsel 1817, der nogenlunde hialp Landmanden. Men dette Aar maa henregnes blandt Sielden, heder; thi overordentlig Frugtbarhed i Danmark og stor Misvært i Udlandet, ere to Omstændigheder, der ikke saa let indtræffe paa eengang. Efter Naturens almindelige Gang følger oven paa et Misværtsaar sædvanligen igjen frugtbare Aar, og omvendt. Der er altsaa ingen rimelig Udsigt til, at vi igjen saa hastigen ville faae saadant et Udførselsaar som 1817. Vel kan man antage, at den mange aarige Krig i Udlandet har bragt Agerdyrkningen. der meget tilbage, men saa maa vi igjen betænke, at vore fleste Landmænd søge for lidet at gjøre deres Kornvarer til en Handelsartikel, der kan taale at forsendes til fjerne Havne, og at vi neppe, uden i Tilfælde af stor Trang, kunne gjøre Regning paa nogen overordentlig Afsætning. Jdet mindste ville vi altid faae lavere Priser end de fleste andre Lande. Vist nok er dette et Onde, som nok lod sig hæve, men Midlerne hertil kræve baade Tid, Penge og Anstrængelse. Forbedrer vor Cours sig snart endnu mere, som under en, næsten i hele Europa herskende Handelstandsning, synes meget rimelig, saa staaer den Betaling, Landmanden faaer for de Varer, han udsender, neppe i noget rigtigt Forhold til hans Udgivter i Repræsentativer, med mindre at disse hastig kunde naae Alpari; thi da først havde han en fast Maalestok at rette sig efter. Men at en AlpariCours endnu ikke synes at være saa nær, som mange smigre sig med, vil enhver, der kjender det mindste til Pengevæsenets Natur, letteligen kunne overtyde sig om.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-24
At vor Agerdyrkning i mange Egne gaaer tilbage, derom ere alt for mange Stemmer enige, til at det endnu skulde være underkastet nogen Tvivl. Jmidlertid burde den dog nu, vi have Fred, gaae fremad, naar den ikke skal vedblive at gaae tilbage. - Men desuagtet ville vi dog ikke nægte, at den Bonde, der har taalelige Jorder, og ikke for mange Renter at svare af den i hans Eiendom staaende Capital, vil ved Flid, Arbeidsomhed og Tarvelighed, endog under nærværende trange Omstændigheder kunne komme meget vel ud af det. Dette beviser endog adskillige af de Jordbrugeres Exempel, der boe i Omegnen af Kjøbenhavn. Men Tilfældet er og saa her, at de kun have en ubetydelig Capital at forrente, at hvert Medlem af Familien tager Haand i med, og at de kun behøve at holde to, tre Tjenestefolk. Vist nok have disse Jordbrugere det Fortrin, at de kunne gjøre sig deres Hauger meget indbringende, og afsætte Frugterne deraf, ligesom og deres Melk, til Hovedstadens Jndbyggere; men ere deres Jndtægter større, saa ere ogsaa deres Udgivter, da de leve paa Kjøbstæds viis, ligeledes større end den egentlige Bondes. Forholdet bliver altsaa omtrent det samme. At Bonden, i det Hele betragtet, nok kunde komme ud af det, at tilveiebringe de nuværende Udgivter, synes i det mindste meget rimeligt, men et er, hvad der kunde skee, og et andet hvad der virkeligen skeer. Krigsaarene, der oversvømmede Landmanden med Repræsentativer, have ogsaa virket paa hans Levemaade. Hvad der i adskillige Aar er blevet til en Vane, det vænner man sig ikke igjen saa let af med. Jsær ere Tjenestefolkene paa Landet nu ikke mere hvad de have været. Fra Hovedstaden have desuden mange af dem hjembragt Lyst til Overdaadighed og Ørkesløshed. Deres forøgede Fornødenheder fordre forøget Lønning, og ved dennes Opskruelse bliver Udsigten til Agerdyrkningsforbedring, saa meget mørkere. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-24
Spørgsmaal. En Godseier, som tilhører en meget stor Bondeby, beliggende i Nærheden af Hovedkjøbstæden i den Provinds, hvori han boer, lader denne Byes Jorder udskifte, og overlader til Landinspecteuren og sin Forvalter at besørge Udskiftning paa bedste Maade udført. Med Beboerne var han bleven enig om, at de som erholde deres Lodder beliggende nærmest Kjøbstæden, skulde svare en vis forhøiet aarlig Afgift til ham, fordi de lettere kunne afsætte deres Producter, end de, som erholde de fraliggende Lodder m.v. der ligge længst fra Kjøbstæden. Udskiftningen bliver ikke udført efter Ønske. De Kjøbstæden, nærmest beliggende Lodder ere lange smale Jordstrimler, som ikke uden altfor stor Opoffrelse kunne indhegnes, ei heller kan der tænkes paa noget forbedret Jordbrug. De Kjøbstæden længere fraliggende Lodder ere derimod bedre og udlagte i regulaire Figurer; Beboerne paa disse indhegne strax Jorderne, indføre et forbedret Jordbrug, og avle desaarsag meget meer og bedre Korn, end hine. Eieren indseer nu Manglene i Udskiftningen, som vel kan rettes, men han mangler Evne dertil. Der spørges: hvad skal Eieren gjøre i Henseende til den imellem ham og Beboerne sluttede Forening om Af giftens Forhøielse, hvilken de Beboere skulle svare, som slettest ere udskiftede, men ligge Kjøbstæden, nærmest? Naar en Fæstebonde i disse Tider betaler af en Gaard paa omtrent 7 Tdr. Hartkorn med et vist Tillæg af Jord, 1600 Rbdlr. N. V. i Jndfæstning, og han, istedetfor at forrige Beboere ikkun svarede omtrent 4 Rbdlr. S. V. i aarlig Landgilde, nu skal give omtrent 7 Tdr. Byg foruden Opmaal i aarlig Landgilde, og skal desuden forrette et ikke ubetydeligt Hoverie; hvad skal der da gives i Kjøbesum og aarlig Afgift for en benificeret Gaard af lige Hartkorn og Tillæg af Jord, naar den afhændes, forudsat at Bygning og Besætning er eens, Da rigtig Opmaaling og et rigtigt Kort et en af Hovedtingen ved en god Udskiftning, og enhver deconomisk Jnddeeling af Jordeiendomme, saa spørges, hvorledes prøves sikkerst et saadant Kort Dette Spørgsmaal ønskes helst besvaret af een af de ved Matriculeringen ansatte Landinspecteurer eller Landmaalere, som formenes bedste øvede i slige Forretninger? Stankdyret og Løven. Et hæsligt Stankdyr løb igjennem Skoven, Og skjændte Alle Huden fuld; Og trodsed Velanstændighed og Loven, J Selskab med sit hele Kuld. Kjekt stolende paa Lugten det udbreder, Som intet Dyr at taale et istand, Det hver en Skovboer frækt nu opleder Og troer at være Alles Overmand. Tilsidst endog det Løven selv vil tirre, At sige med sin slemme Lugt; Og raaber, for end mere den at pirre: "Med mig faaer Løven selv ei Bugt Dog Dyrekongen sig ei meer kan bare Det ondskabsfulde, stygge Dyr at svare: "Din fæle Lugt, men i Din usle Klo Formaaer at styrre Løvens trygge Ro. Moral. Det en Spedalsk kun klædte saare ilde, Om han hoverende udraabe vilde: Jeg er hiin Kjæmpe Holger Danske lig, Thi Jngen vove tør at føre mig,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-24
Indenlandske Efterretninger. Ved Cancellie-Placat af 10 Febr. d. A. er kundgjort følgende: Det har behaget Hans Majestæt Kongen under 21de f. M. allernaadigst at resolvere saaledes: "Vi ville allernaadigst, at det skal gjøres alle Grosserere i Vor Residentsstad til Pligt at indtræde i Grosserer-Societetet, og at erlægge aarligt et saadant, Contingent, som til Udgifternes Bestridelse findes fornødent efter Grosserer-Commiteens nærmere Bestemmelse."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-24
Endvidere er ved Cancellie-Placat af samme Dato kundgjort: Det har under 28de f. M. behaget Hans Majestæt Kongen allernaadigst at befale: 1) at Præsterne, naar de finde det fornødent, at tilsige Ægtefolk at møde hos sig, for at forsøge den ved Fdn. 18 Octbr. 1811 omhandlede Mægling, og en af de Paagieldende modtvilligen udebliver, skulle derom gjøre Anmeldelse til vedkommende Amtmænd, og 2) at Amtmændene saavel i et saadant Tilfælde, som naar de ellers tilsige nogen til Møde, skulle være bemyndigede til at paalægge de Vedkommende at fremstille sig paa det opgivne Sted og til den bestemte Tid, under Mulkt fra 2 til 10 Rbd. S. V. til Kjøbstedens eller Amtets Fattigkasse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-24
Kjøbenhavn, d. 24 Febr. J Handelen er idet her overordentlig stille baade i det Store og i det Smaa. J Boutikerne er, som almindeligen, naar Coursen forbedrer sig, ingen synderlig Afsætning; Alle troe, at den vil forbedre sig endnu mere og at da Priserne maa falde. Pengerepræsentativer ere, med Sikkerhed, næsten ikke at anbringe til nogensomhelst Disconto, fordi ingen veed hvortil han skal anvende dem. Banco og rede Sølv søges ligesaalidet, fordi ingen vover at forskrive noget i dette Øieblik fra Udlandet. Selv Kongelige Obligationer, som allerede vare gaaede op til 100, ere igjen dalede til 96 a 96 1/2, deels fordi de, der havde faaet Penge ved sidste Termin, nu have ansat der hvad de vilde ansætte, deels fordi Mange staae i den Tanke, at naar Coursen saaledes vedbliver at gaae ned, ogsaa Sølvværdien maa være paa Veie at gaae ind. Man bryder nu sin Hjerne med det Spørgsmaal, at hvis Coursen paa Banco, gaaer uunder 375, om man da kan betale sin Sølvværdiegield, saalænge ingen Forandring med Bankcoursen er skeet, med rede Sølv, eller som Creditor kan forlange den betalt i Rigsbanksedler – Da for Øieblikket de circulerende Penge ere Rigsbanksedler, og ikke Sølv, saa synes det, i Følge Forordn. af 5 Jan. 1813 §. 1 og 6, at Creditor, saalænge der ikke ved en Lov gjøres nogen anden Bestemmelse, maatte kunne fordre sin Betaling i Rigsbanksedler. Paa den anden Side synes det derimod billigt, at naar Creditor faaer Maximum af sin Fordring, d. e. rede Sølv, burde han kunne være tilfreds.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-24
Kiel, den 22 Febr. Mærkværdigt er Kiel nu ved Præsten Harms. Ved sine Talers TrylleFraft trækker han hver Stand og hver Alder til sig. Naar han præker, er Kirken propfuld. Hans Moral og Lærdom ere en Gjenstand for Samtalerne næsten i alle Selskaber; men især have hans 95 Theses deelt Publicum, saavel i Kiel, som i Hertugdommene, i to Partier; dog er det harmske Partie i Kiel selv størst, men i de andre Dele af Hertugdommene er det kun svagt. Vel har Harms ogsaa i Kiel aandrige og lærde Modstandere, men disse holde sig rolige. Mange Penne har han allerede sat i Bevægelse; og hans egen vil endnu ikke hvile. Unægteligen hører Harms til Tidens mærkelige Særsyn, han giør stor Opsigt, og har et stort Tilhæng, selv i Udlandet. Men om hans Anskuelser og Lærdomme ere de rigtige, om de stemme overeens med Videnskabernes og Culturens Fremskridt, de nærværende statsoeconomiske Forhold, derom strider man nu mundtligen og skriftligen. Tiden vil lære, hvad der er det Rigtige; thi de stridende Partier ere for hidsige, til at ikke snart Rolighed og Kulde skulde indtræffe igjen. Jmidlertid er man dog enig om, at Harms som Religionslærer ogsaa stifter meget Godt og har bragt mangen Sandhed kraftigen paa Bane; i det mindste kan man sige, at han præker Folk ind i Kirken. Selv de, der ikke ere af hans Mening, finde det dog interessant at høre ham. Det tilsyneladende Søgte, Korte og Uvante i hans Udtrykke, giver hyppigen Anledning til Misforstaaelser og Ordstrid. Originaliteten og Dristigheden i hans Billeder og Paastande forskaffe ham Tilhængere og Partie, men frembringe tillige Modpartier. Jkke Declamation, ikke Taler=Anstand, ikke noget vellydende Organ, men ene det Stærke og Skarpe i Talen er det, hvorved han trækker Almeenheden til sig. Saaledes behandlede han Søndagen den 11 Jan. det Thema: hver Kierlighed har sin Smerte, hvor han talte i fattelige Billeder og Udtrykke; men han fandt her Leilighed til at anke over at en Billed kræmmer i et Vinkelcapel af Kirken havde Tilladelse at staae og falholde Billeder. Det er her ikke Stedet at undersøge, hvorvidt Politieklager, passe sig for Prækestolen. Harms har gjort sig berømt ved sin Sommer- og Vinterpostil, og denne læses meget og gjerne. Det er Skade, at han ikke bliver ved at vandre paa denne Vei at præke og lære Kierlighed og Glæder, men ogsaa troer at have Kald til at fremtræde dadlende og stridende mod Tidsaanden, og dog er hans Moral og Lære et Product af denne Tidsaand, som naturligviis ogsaa maa have sin svage Sider. Den, som falder paa et Extrem, bliver Rigorist i sit Fag, og saaledes gaaer det ogsaa med Harmsianerne, som de ubetingede Forsvarere af de 95 Stridssætninger. J disse Sætninger hersker en bidende, lidenskabelig Tone. Det er derfor intet Under, at Harm er bleven Stifter af en Penne og Meningsstrid. En Krig føres ikke uden Lidenskab. Derfor have ogsaa alle Skrifter og Samtaler for og imod Harms en lidenskabelig Caracteer. Præsterne i Hertugdommerne synes mindste at være for den harmiske Lære, thi allerede adskillige Præster ere fremtraadte som hans Modstandere, og endnu flere ville træde op imod ham.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-24
Den constituerede Politiemester i Odense, Hr. H. F. Scheel, har i Jversens Avis af 19 Febr. kundgjort følgende: "Da det ei allene ved Polltie Anordningerne er forbuden Vertshuusholdere, at skjænke mere for deres Gjæster, end disse kan taale, men dertil end strængere er paalagt Enhver hos hvem en beruset Person maatte opholde sig, ikke at lade denne forlade Huset i saadan hielpeløs Forfatning, saa indskjærpes herved disse Lovbud paa det alvorligste, med Tilhold, at hvo, derhar en saadan Beskjænket i Huset, eller den Mand hos hvem han maatte indkomme, strax under Opsigt besørger den Beskjænkede ført til Raadstuen, og afleveret til Arrestforvareren, eller anmelder saadant for Politiet, at han kan blive afhentet, alt under Mulct efter Politiemesterens Kiendelse og videre Afstraffelse efter Loven, om den Berusede, ved at overlades til sig selv, kommer til Ulykke, eller afstedkommer Uorden og Støi paa Gaderne. - Odense Politiekammer, 13de Februar Nyborg, den 18 Februar. Ved Postens Afgang herfra ligger endnu hele Fjorden med Jis, og kun til og fra Slibshavn er Fart med Smak kerne. Det grundede Vand i Jndløbet til Skib broen lægger betydelige Hindringer iveien for Post og Færgelagters Ind- og Udseiling.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-24
Kjøbenhavns Børs d. 24 Februari. Cours. Hamb. 2 M. 370, a vista 375. Amsterdam 2 M. 345, a vista 362. London 2 M. 16 3/4 Rbdlr. Paris 2 M. - . Spec. 380. - Specier solgtes til 22 Rbmk. 8 s. a 22 Rbmk. 10 s., for Committeesedler blev givet (med Rente) 110 pr. 100; Oblig. (uden Rente) 96. Norske Rigsbksedler 25 1/2 a 26. Dito Species. - . Svenske Sedler 6 Rbmk. 2 s. a 6 Rbmk. 4 s. - Disconto 6 PC.