Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1769-11-03
Kort Betragtning over et Menneskes Legeme. At vore Tænder ey ere, som næsten alle andre Been bedækkede med en fiin Hud, som har en stærk Følelse, men at de, saavidt de staaer over Tand giærdet, ere blotte, det kan jo ey være dannet saaledes af nogen anden Aarsage, end paa det vi ikke skulde føle bestandig Smerte, naar vi spiiste, hvorimod de ere bedækkede med en Art af Lasur, som forsvarer dem imod Luften. Det Spyt, som er i Munden, tiener til at vi desto bædre kan svælge og fordøye, saa at det aldeles ey allene maae ansees for en overflødig Vædske, som Raturen skiller sig af med. Tungen bestaaer af utallige Kiød=Fibrer og nogle Druser, som befugte den, og var den anderledes dannet, da kunde den ey tiene til de mangehaande Ting, som vi nu bruge den. Dersom 6 Muskler ey sadde i Svelget, saa var det os umueligt at svelge. Luft-Røret gaaer til Svelget. Dersom det var aabent, vilde Mad og Drikke komme deri og vi qvæles, var det altid lukt, blev vi og qvalte. Et Dækkel er derfor gjort over det, som lukker sig, saasnart det føler Tyngden af Maden, og naar den er gaaet over, da lukker den sig op igien og giver Luften frie Vey. Maden kommer igiennem Spise=Røret til Maven, deels ved sin egen Tyngde, deels ved de Muskeler, som sidde i Spise Røret, og som trække sig ud og ind- og derved driver den fort, hvilket og skeer ved Rørets Fugtighed. Maden fordøyer Maden ved sin Bevægelse, Varme og Saft. Maden bliver der til en Velling, kommer i Tarmene, hvilke ere 6 Gange saa lange, som det heele Menneske, hvor alle de adskillige Safter af Maden skilles fra hinanden, og bliver førte hver sin Vey, og det reent unyttige til Mast=Tarmen. Alle disse og alle andre indvortes Bevægelser eller Adskillelser, som ere alde deles umistelige til Livets Vedligeholdelse, skeer paa en Mecanisk Maade, og uden at vi vide det allermindste deraf; kunde det ey skee uden vi vilde, da finge vi formedelst dets Mangfoldighed ey Tiid til at tænke paa andet, eller giøre andet, og det vilde endda ey ey blive os mueligt at giøre det tilgavns. Følgelig maatte vi omkomme. De fleste udvortes Bevægelser ere derimod satte i vor Magt, deels forbi deres Obelse ey uophørligen ere nødvendig, deels fordi deres generale Actioner ey ere saa mange, at vi jo gierne kan forrette dem og derhos ey forsømme andre Ting, deels fordi deres Virkninger ofte ere Moralske og endelig fordi nogle af dem vilde bangelde vort Legeme om de skeede uden vor Vidende. Saalænge vi derfor ere sunde, trækker de Muskler, som tilslutte Urin- og Extrement Gangen sig ey fra hinanden, uden vi selv ville. J visse Sygdomme staaer de altid aabne, men hvor bederstyggelige og incommoderede ere vida ikke, Dersom Hiertet ikke var, saa kunde Bloddet ey løbe om, i hvilket det bestandig løber ud og ind; dets Beskrivelse, samt de andre indvortes Parter vilde blive alt for vidtløftig, nok at deres Konst og Sammensætning overgaaer alt. Aarene ere tvende Slags; Puld-Aarer, som føre Blodet fra Hiertet, og Blod=Aarer, som fører Blodet igien til Hiertet. Alt Blodets Vægt sættes i det mindste at være 15 Pund og i det høyeste 24. Dette gaaer altsammen i det mindste 12 Gange i en Time igiennem Hiertet. Heraf sees, at ingen Strøm flyder med den Hurtighed, som bort Blod, hvor stoer maae da den Kraft være med hvilken Hiertet virker. Havde ingen Rerver, saa havde vi ingen Følelse. De tage alle deres Udspring fra Hiernen, hvilket giør det nogenlunde fatteligt, hvorledes vor Siel kan forestille sig de sandselige Ting. Den Kraft Musklerne hav naar de forkortes og trækkes sammen er utrolig. Dersom et Menneske, der veyer 150 Pund, springer 2 Fod i Veyret, saa anvende de Muskler, som hertil tiene, en Kraft af 300000 Pund. Rygbeenet er gjort af lutter HvirvelBeen. Var det ey saa, da kunde vi en røre os hverken frem, tilbage eller til Siden. Hvor runstig og simpel er en Oyet? Et Cammera Opschura kan best forklare det. Hvor kommer det, at vi ey see alting dobbelt, da dog billedet af hver Ting males i hvert Øye, at vi ey see alting forkeert, da det dog saaledes forestilles i vort Oye. Hvorledes Orets Structur kan formaae, at vi høre er endnu ey fuldkommen oplyst, Lyden bringes os til ved Luften, men det skeer ey nær saa hastigt, som Lyset. Smag og Luft entstaaer ved nogle nervagtige Vorter. Hvor lykkelige ere vi, at de ere anbragte paa de Stæder, som de ere og ey paa andre. Alle Aarer, Gange ere forsynede med saadanne Klapper og deels vide, deels snævre, ja mindre end Haar, saa at alle Safter, Blodet, Lympha, Chylus; Melken, Urinen, Sæden, Gallen, Spyttet, Taarene blive afsondrede hver paa sine Stæder, tilberedde, og førte deres egne Veye, og hvor mange Tusinde, ja Million-Tusinde ere ey disse Dele? (Taget af de Tronhiemske Samlingers 2det Bind, som indeholder 4re Stykker.) En Hollandsk Frues Tanker om Theologie.