Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-03-10
Blandinger. "Scandinavisk Folkecalender, meddeler følgende Omrids af den slesvigske og danske Deputerede Peter Hjort Lorenzens Levnet og Virken; Lorenzen er født den 24 Januar 1791 i Byen Slesvig, hvor hans Fader, der 1824 døde som Justitsraad, boede som Amtsforvalter. Hans Moder døde derimod i Huset hos ham midt i den varmeste Tid af de nyligt henvundne Stænderkampe. Navnet Hjort har han fra sin Mødrene familie, Navnet Lorenzen fra sin Anefader Laurenz, en brabandsk Soldat, som hemmeligt var bleven tilbage paa Øen Als, da Wallenstein, til hvis Hær han hørte, trak sig bort fra de oversvømmede Hertugdømmer. Laurentz giftede og bosatte sig paa Als, og blev, som sagt, vor Lorenzens Stamfader. - Da Lorenzen var 7 Aar gl., sattes han i Huset hos en Landsbypræst, og opdroges hos ham til det tiende Aar. J dette Aar, 1801, blev han sat i Flensborg Latinskole. Den livlige, hurtigt opfattende Dreng erhvervede sig her en Deel Forkundskaber, som hans selvstændige Aand senere kunde bearbeide og bygge paa. Han blev dog ikke længe i Latinskolen. Hans Hu stod mere til et virksomt handlende Liv, end til et møisommeligt granskende. J sin Bedstefaders Huus havde han desuden faaet Lyst til Handelen. Neppe var han derfor confirmeret, for han udtoges af Latinskolen og sattes i Handelslære hos Suhr i Flensborg. Denne havde udbredte Forretninger, men døde allerede 1815, og Lorenzen overtog nu hans Handel. Han giftede sig strax efter med en Langelænderinde fra Rudkjøbing; hans Familie voxede hurtigt i Antal; Handelen og Familien gave ham derfor nok at tænke paa; men han viede dem ogsaa sin udeelte Opmærksomhed og bragte det ved stræng Orden og anstrængt Virksomhed dertil, at han, uden arvet Formue, og uden at søges eller begunstiges af Lykken, ei blot vedligeholdt, men udvidede sine Handelsforretninger og skaffede sig selv og sin talrige Familie en hæderlig Uafhængighed, Velstand og Formue. Lorenzen var allerede vakt, da Lornsen fremtraadte; ethvert hans Pulslag, bankede Friheden imøde; den første hjemlige Frihedsrøst lød nu til ham fra Lornsens Læber; han knyttede sig med Liv og Sjæl til denne Frihedens varme Talsmand, og, uden at indgaae noget personligt Bekjendtskab med ham, blev han hans trofaste Ven og begeistrede Beundrer. Friheden var dengang Lorenzen det Høieste; Folkeligheden, var ham noget Underordnet; han var jo opdraget paa Tydsk og Tydsk og Dansk stode hans Aand og hans Hjerte lige nær, var end Dansk det daglige Sprog i hans Familie. Lornsen faldt som et Offer for sine Anskuelser; – men hans Fald kunde umuligt rokke Anskuelserne hos nogen ærlig Ven af ham, eller slukke Sympathierne for ham. Han var jo en Martyr for sin Overbeviisning; en vis Helgen glorie omstraalede hans Tinding; den faldne Lornsen, havde langt flere og langt varmere Venner, end den kjæmpende. Lorenzen vedblev at være en af dem, maaskee den ivrigste i hele Nordslesvig. Han lod endog forskjellige Afhandlinger trykke i Kieler Correspondenzblatt", som vel ikke angik Politikkens vigtigste og vanskeligste Spørgsmaal, men som desuagtet afgave Vidnesbyrd om en frisindet Aandsretning, parret med en klar Tænkning, men fremfor alt om en stærkt udpræget, kraftig Charakteer, hos hvilken Kjærlighed for Ret og Retfærdighed var den meest fremtrædende Eiendommelighed.