Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-09-01
Den Vest-Siællandske Avis, eller: Ugeblad. Slagelse. den for landske Historie. uden- og indenfor tigste Nyeheder. Dagens vig Redigeret af Hr. Pastor Ridder Bastholm. Trykt og forlagt af Peter Magnus. No. 70, 15de Aarg. Tirsdagen den 1. September 1829. Tirsdagen den 1. September 1829. Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene. Erobringen af Erzerum. (Sutning.)J Øiesynet af Erzerum og imod Østen hæver sig et Bierg ved Navn Top-Dag, som behersker Staden og Castellet og som kun er et lidet Kanonskud borte fra det sidste. Tyrkerne havde der oprettet et Batterie, som bestrog Landeveiene til Kars og Achalzik, og hele Terrainet i Østen for denne Stilling, og som stod i Forbindelse med Staden ved lange Forskandsninger. For at lære at kiende dette Bierg, dersom jeg skulde blive nødt til at indtage det med Magt, naar Staden faldt paa at ville forsvare sig, saa nærmede jeg mig om Aftenen til de fiendtlige Batterier hvorfra Skarpskytterne begyndte at skyde med Flinte og efterat jeg havde undersøgt det fra alle Kanter overbeviste jeg mig om, at det vilde blive vanskeligt for Staden at holde sig saasnart jeg først var bleven Herre over disse Høider. Jeg besluttede derfor at angribe den næste Morgen dersom Fienden endnu skulde vedblive at være haardnakken. Fyrste Bekovitsch-Ticherkaski, som jeg havde paalagt førend Kl. 10 næste Morgen at underrette mig om Udfaldet af sine Underhandlinger, afsendte til mig om Morgenen Kl. 9 en af Byens Ældste for at melde mig, at Folket som havde forsamlet sig forat fatte en Beslutning om sin Skjebne, havde tilbragt hele Natten med at raadslaae derom, og endskiøndt de fleste Stemmer vare paa vor Side, saa dog naar den mindste Tvivl yttrede sig saa hørtes en almindelig Murren og den oprørte Folkemasse raabte: Lader os ikke vanære vor Religion, Fire Gange havde man hørt dette Raab, og fire Gange var ogsaa det Huus, hvori Fyrsten befandt sig, bleven omringet af den rasende Folkemængde. Men Folket forandrede hvert Øieblik sin Mening; nu syntes det tilbøieligt til at overgive sig, og nu vilde det forsvare sig til det yderste. Endelig havde Fyrsten om Morgenen ved sine Forestillinger bragt det dertil at Seraskiren og de Ældste i Staden sendte mig en Deputeret, for at melde mig den definitive Beslutning, at man vilde aabne Erzerums Porte for mig om Eftermiddagen Kl. 4. Men da jeg beregnede, at dersom Fienden paa nye forandrede sin Mening og atter vilde forsvare sig, saa vilde det blive for sildigt for mig at indtage Staden, med Storm fra Kl. 4 om Efte middagen indtil Nattens Begyndelse. Jeg svarede derfor, at Kl. 3 om Eftermiddagen var den yderste Tid, og naar jeg da ikke fik Stadens Nøgler, saa vilde jeg angribe den med min hele Magt. – Fra om Morgenen havde imidlertid Batterierne paa Top-Dag ikke hørt op med at skyde paa vore Forposter og Fouragere, hvorpaa tillige de Tyrkiske Tirailleurs vedligeholdt en uafb udi Geværild. Da jeg vilde forebygge dette unyttige Mennesketab, saa befalede jeg Fyrste Bekovitsch Tscherkaski peremtorisk at opfordre Seraskiren at trække sine Folk tilbage fra Top Dag, og at erk ære, at jeg vilde betragte hans Vægring som en Beslutning at laa vilde forsvare Staden. Klokken blev 3 og jeg havde endnu ikke faaet noget Svar. Allerede i Forveien havde Fyrsten meddeelt mig ved den Deputeredes Tjener den uventede Efterretning, at Seraskiren havde et mægtigt Partie i Staden, som modsatte sig dens Overgivelse, endvidere at Tropperne vare ham meget hengivne, og athan søgte blot at vinde Tid, da han hvert Øieblik ventede en Forstærkning, som hans Kiaja havde faaet Ordre for nogle Dage siden at bringe ham, og som var nu paa en Jilmarsch til Erzerum. Denne Efterretning bestemte mig til at gaae tilværks paa en mere afgjørende Maade; jeg gav derfor mine Tropper Ordre til i en Hast at stille sig i Slagorden, i Hurtighed at indtage Forskandsningerne paa Top Dag med Storm, dersom Fienden vilde giøre Modstand. Vore Regimenter rykkede frem i regelmæssige Colonner med Musik foran dem og omringede Top Dag fra alle Sider. Saasnart vore Tropper viiste sin paa Spidsen af Punkter, saa fordoblede vil Tyrkerne Jlden fra deres Batterier; men da de dog vare blevne bestyrtede ved den ualmindelige raske Bevægelse af vore Regimenter, som ikke lod sig standse, saa forlode de deres Position og skyndte sig med at trække sig tilbage til Staden. Mit Detaschement tog Batteriet i Besiddelse og fandt deri 5 Kanoner. Fienden, som nu var vendt tilbage til sine Mure, aabnede alle sine Batterier imod os. Jeg befalede nu at man skulde besvare Jlden fra de Feldtstykker, som vi havde bragt op paa Top Dag, hvilket ogsaa foraarsagede en stor Uorden i Staden. Snart saae jeg paa den anden Side af Stadens de fornemste Embedsmænd rykke ud i Pomp, og komme imod vor Stilling, da jeg betragtede dette som et Tegn paa Underkastelse, saa lod jeg mine Batterier ophøre med at skyde endskiøndt Tyrkerne endnu vedbleve at kanonere paa os. Virkelig bestod ogsaa denne Kavalkade af en Deputation hvorved Begler Begen eller den militaire Gouverneur oversendte mig Nøglerne til Fæstningen og Kastellet. Uagtet denne fuldkomne Underkastelse faldt dog nogle Kanonkugler fra Batterierne i Staden tæt ned ved Siden af mig; men de Deputerede bade nu selv om at bringe de Oprøriskes Kanoner til at tie ved vor Jld da disse nogle hundrede i Tallet modsatte sig den almindelige Villie og søgte at ophidse Almuen til Modstand. Jeg befalede derfor at aabne Jlden og efter nogle Kanonskud adspredte de Misfornøiede sig; men imedens de toge Flugten sprængte de Batteriet i Forstaden i Luften. De Deputerede fra Staden forkyndte mig i hele Folk mængdens Navn, at man antog mine Forslag, og indbøde mig at bekræfte dem paa nye, og jeg underskrev dem i deres Nærværelse; ogsaa bade de om at Seraskiren og de tre Paschner som vare i hans Følge maatte erholde deres Frihed. Jeg bekræftede de aftalte Stipulationer, men vægrede mig ved at tilstaae Paschaerne deres Friehed, som jeg aldrig havde lovet; men forbeholdte mig at ville handle efter Omstændighederne. Da Staden ifølge den afsluttede Capitulation saaledes var overgivet mig, saa foretog jeg mig strax at organisere Administrationen for den erobrede Provins. Jeg udnævnte derfor Generalmajor Pankratiev til Høistcommanderende i Paschaliket Erzerum Jeg overdrog Generalmajor Fyrste Bekovisch Ticherkaski Commandoen over Staden og udnævnede Generalmajor Read til første og Collegieraad Fyrste Palawandov til andet Medlem af den provisoriske Regiering over Provinsen. Derpaa befalede jeg Gen. Pancratiev Fyrste Bekovisch Tscherkaski og Fyrste Gallizin at tage Staden og Castellet i Besiddelse. Efterat vore Tropper vare marscherede igiennem hele Forstaden og Staden selv og nærmede sig til Murene af Castellet, og forlangte at man skulde aabne dets Porte, saa erklærede Arnanterne, som vare indsluttede deri, imod al Forventning, at de ikke vilde overgive Castellet; men at de vilde forsvare det til det yderste. Jeg lod nu Gen. Pancratiev vide ved den Officeer, som han havde sendt til mig for at underrette mig derom, at han kunde angribe Fæstningen med Storm. Men da Arnauterne bemærkede det uforfærdede Mod hvormed vore Tropper rykkede frem, saa aabnede de Portene til Castellet som var saa godt armeret, at det vilde have kostet os de største Anstrængelser og Tab der som vi skulde have taget det med Storm. Deres Majestæts seierrige Tropper op plantede nu den 27de Juni (9de Juli) om Aftenen Kl. 6 1/2 Deres Keiserlige Majestæts Faner i Castellet i Erzen rum. Seraskiren sendte mig sin Fane med den Bøn, at jeg vilde give ham Tilladelse til at forlade Staden. Jeg svarede ham, at det kom an paa Omstændighederne. Vi fandt i Castellet 4 Faner, som tilhørte Paschaen og Arnanterne. Saaledes have Deres Keiserlige Majestæts tappre Tropper siden den 13de (25de) Juni, som var den Dag, da vi forlode de Provinser, som vi i Fior havde erobret, i en Tid af 14 Dage oversteget to høie Biergklæder, som endnu vare bedækkede med Snee, ødelagt den Tyrkiske Armee, erobret to Leire, bemægtiget os den i disse Egne saa vigtige Fæstning Hassan Kale, frataget Fienden sit hele Feldtartillerie og øvrige Kanoner og paa den Maade giort det umueligt for ham at tænke paa sit Forsvar; de have tvunget ham til at overgive os Centrumet for hans Magt. Orienten, en Fæstning og et Castel som kunde havde udholdt en lang Beleiring, og have endelig taget Serastiren selv, som er Chef for Armeen og Gouverneur for det hele Asiatiske Tyrkie, tilligemed 4 af hans Paschaer til Fange. Efterat have aflagt denne underdanige Jndberetning til Deres Keiserlige Majestæt, holder jeg det tillige for en hellig Pligt at lade den utrættelige Iver og udmærkede Tapperhed som Topperne ved den Caucasiske Armee have udviist, vederfare Retfærdighed. Efterat Erzerum var bleven besat have vi erfaret, at allerede om Eftermiddagen den 25de Juni (7de Juli) havde 800 Delhis, 500 Mand regulaire Tropper og omtrent 7000 Mand af HagkiPaschas Kavallerie taget Flugten ud af Staden og taget en Retning til Tokat. J Erzerum ere forefundne over 150 Kanoner, uhyre Magaziner med Levnetsmidler og Krigsmunition, hvorover man nu er beskiæftiget at forfatte en Fortegnelse.