Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-04-16
Den lærde Naturforsker Giesecke, som nu allerede i to Aar har opholdt sig i Grønland, for at anstille Jagttagelser over Jordens Bygning og Mineralriget saa nær ved Noropolen som mueligt, har tilskrevet een af sine Venner i Berlin følgende interessante Brev. "Den 28 April 1806 afreiste jeg fra Kjøbenhavn, og ankom efter 6 Ugers Seilads, paa hvilken vi maatte udstaae to Storme, til Frederikshaab i Grønland. Efter en kort Hvile tiltraadte jeg strax min Vandring, men først til Sønden, for i denne Polar Egn at blive vant til en ringere Kuldegrad. Da ikke det indre Land, men kun Kysterne og Fjordene ere beboede, saa gik ogsaa min Reise til Vands langs med Kysten i en Grønlandsk Umiak eller Baad af Sælhunds skind. Sex Grønlænderinder roede Baaden (thrdeslige Forretninger paaligge her Fruentimmerne, medens Mændene gaae ud paa Fiskefangst, hvortil der udfordres en større Grad Dristighed og Kræfter, og to Mandfolk i Kajakker, ledsagede os, for ved stærk Søgang at betrygge Baaden mod Kantring. En Umiak er vel et jammerligt og skrøbeligt Fartøi, men dog det brugbareste til saadanne Reiser ved Kysterne; thi naar det er stærk Søgang eller meget Driviis kommer drivende, eller, hvilket ofte er Tilfældet, stærke Vindstød fra Fieldene indtræffe, saa kan man i saadan en Baad hastig redde sig i Land tilligemed Fartøiet, efterdi det er meget let og kan trækkes i Land. Dette lader sig ikke gjøre med Træ-Baade, fordi de ere alt for tunge. Jmidlertid gaaer dog ingen Dag bort, hvor jo Drivisen støder store Huller i Kajakken. Men det har intet at betyde, de Grønlandske Roer Qvinder forstaae strax at tætte saadanne Huller med Sælhundsspæk, hvoraf de til dette Brug bestandig have en Mængde ved Haanden, og saasnart man efter et saadan Uheld kan komme nogensteds i Land, bliver Hullet igjen sammensyet paa Stedet. J et saadant skrøbeligt Fartøi har jeg reist over 300 Mile langs med Kysterne, indtil Drivisen paa den østlige Side af Grønland truede at indslutte mig. Jeg vendte derfor omkring og lod styre ad Sønden til. Farligst er i saadanne Baade Farten over de store Fjorde, der i stort Antal gjennemskjære Landet og ofte ere to til tre Mile lange. For at anstille mineralogiske Undersøgelser seilede jeg op af adskillige saadanne Fjorde (der stundom gaae 15 til 20 Mile ind i Land). Sandet i disse Fjorde er næsten reent magnetisk Jernsand. Der maa følgelig ligge uhyre Jern masser i disse Fielde. Den 8 November 1800 ankom jeg til mit Vinterqvarteer, hvilket jeg valgte i Godthaab, hos Gouverneuren over Syd Grønland, Hr. Mylenphort. Her blev jeg snart grønlandiserer, og i denne Costume havde De neppe gjenkjendt mig. J min hele Paaklædning var min Skjorte det eneste, som jeg endnu havde beholdt af Europæisk Klædebon, alt det øvrige, lige indtil Huen og Støvlerne var af Sælhundsskind, og oventil stak den hele Figur endnu desuden i en Peltssæk, men hvo kunde vel ogsaa ellers holde det ud i en Kulde, som d. 16 Dec. 1806 og den 31 Jan. 1807 steg til 29 Grader, og dog var, for Nordpolen Kulden i det Hele betragtet meget tempereret, thi i mit Vinterqvarteer naaede den ikke høiere end 20 Grader, og de anførte 29 Graders Kulde fandt kun Sted i det nordlige Grønland, i Uvernavik under 72, 32. Nord Brede blot paa de to anførte Dage under en skarp Nordostvind. D. 6 Jan. 1807 sporedes i Holsteinborg under o Grad og taget Veir om Natten Kl. 11 1/2 et svagt Jordskjelv, hvilket i den Egn ikke er sjeldent og stundom meget heftigt. Med Nordlyset er jeg bleven nøie bekjendt; det indtraf for det meste i November, og lod sig see i Sydost og Sydvest. Det smukkeste og stærkeste var den 2 Dec. i Nordvest. Det spillede for det meste stærkt Jldrødt, i cirkelrunde excentriske Straaler, og varede fra Kl. 4 om Aftenen til om Midnat. Martii Maaned var varm. Den 29 stod i mit Vinterqvarteer, i Godthaab, Thermometret, selv i Skyggen, paa 15 Gr. Varme. Fra d. 17 April af blev det koldt igjen, og der faldt mere Snee end der var smeltet bort i Martii. Den 6 Martii brød jeg fra mit Vinterleie op til det nordlige Grønland. Men De maa ikke gjøre Dem et alt for fordeelagtigt Begreb om vor Majiluft her til Lands, allevegne, hvor vi landede med vor Baad for at søge Natteqvarteer, maatte vi paa Kanten af Stranden hugge Trapper i Jsen, for at kunne komme i Land og opslaae vort Tælt; Jsen maatte først forvandles til Vand og derpaa til Theevand. Den 23 og 24 faldt endnu 2 Fod høi Snee, men som dog var borte igjen efter et Par Dages Forløb. Jorden tøer sjelden over en Fod dyb op, undtagen i Fjordene. Hvor klogt jeg end troede at have handlet ved at vælge de varmere Sommermaaneder til min Reise i det nordlige Grønland, saa er i den Aarstid dog Veirliget intet mindre end gunstigt, men hidtil (Brevet var dateret d. 6 August) bestandig koldt, taget og regnfuldt. Naar De nu betænker, at hele det nordlige Grønland paa en Kyst-Strækning af flere end 166 Mile, efter den nyeste Folketælling i Aar baade af Unge og Gamle ikke indbefatter flere end 2355 Mennesker, saa vil De let troe mig, at jeg ofte har reist 30 til 40 Mile, uden at faae Øie paa noget andet Menneske end Mandskabet i min Jolle. Kopperne have især bidraget meget til at blotte Landet saa meget for Folk, for nogle Aar siden have de anrettet her stor Ødelæggelse.