Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1831-02-15
Den 11te Februar om Aftenen Kl. mellem 6 og 7, vilde Kjøbmand Sørensens Dreng i Nyekjøbing, Niels Bonde, i Forening med Hiins Tienestekarl, kjøre paa en Kilke over Fjordbugten ved Nyekjøbing, men da de vare komne omtrent et Bøsseskud ud fra Havnen, sank de pludselig ned, da de i Mørket være kjørte i en Vaage. Jdet de faldt ud, greb Karlen fat i ham, og holdt ham saaledes længe under Vandet. Da Drengen igjen kom op paa Overfladen, drev Strømmen ham mod Jsen, som det omsidder lykkedes ham at faae fat paa med den ene Haand, uden at han dog var istand til at hjelpe sig op derpaa. Strax efter at han var kommen op paa Overfladen, hørte han Tjenestekarlen Niels Car skrige, men siden fornam han intet til ham. Jmidlertid havde man i Nyekjøbing hørt de Forulykkedes Skrig, og Skibsbygger Peder Mathias Koustrup ilede ned til Fjorden, hvor han traf Rokkedreier Anders Halse, som stod uvis om han torde vove sig i Mørket ud paa den aldeles usikre Fjord, der var fuld af Huller. Koustrup greb da fat i Stangtømmeret og gik foran, medens den Anden fulgte; de rettede deres Gang efter et svagt Skrig, som de af og til hørte. Paa denne farlige Vei brast Jsen ofte under Fødderne paa dem, og de sank ned til Skuldrene; men det lykkedes bestandig den Ene at redde den Anden, da de holdt fast ved Stang tømmeret. Efter at de endelig med megen Besværlighed havde arbeidet sig ud paa Fjorden, omkring en Vaage, fra hvis anden Side Lyden kom, og hvor de saae noget ligge, fandt de at der var aabent Vand mellem dem og det forulykkede Menneske, og de kunne altsaa ikke nærme sig det. Endelig lykkedes det ved Hjelp af det lange Stangtømmer at bringe Mennesket noget nærmere; men da dette fattedes Kræfter til at holde fast ved Tømmeret og slap det, sprang Skibsbygger Koustrup selv ud i Vandet medens han holdt sig fast ved Tømmeret, som blev kraftigt fastholdt af Niels Halse, og saaledes lykkedes det Koustrup at faae fat i Drengen Niels Bonde, hvorpaa Niels Halse trak dem begge op til sig; det var imidlertid forbunden med yderste Vanskelighed og forenet med Fare, da Jsen brak i Stykker. Da Drengen var bragt paa fast Jis, adspurgte man ham, om der endnu var Flere i Fare, hvorpaa han med stor Møisommelighed udstammede Ordene: "Niels Carl. Koustrup og Niels Halse begave sig derpaa igjen, i Forening med Matres Christen Erichsen Krogh der nu tilligemed flere Folk var kommen ud paa Jsen) ud paa den tynde Jis og ved at undersøge Fjordbunden med det circa 20 Alen lange Stangtømmer, stødte de paa et Legeme, som ved Hielp af Stangjernet bragtes op paa Vandets Overflade, derpaa vovede Koustrup og Christen Krogh sig ud paa de brudte Jisstykker og i Vandet, saa at de kun havde Hovedet oppe, medens de holdt sig i Stangtømmeret, som holdtes af flere paa den stærke Jis. Paa denne Maade fik de fat i den druknede Niels Carl, og bragte ham op paa Jsen, og derfra i Land, hvor alle mulige Midler bleve anvendte af den tillende Læge for at bringe ham til Live, men forgiæves. – (Flere af Bladets Læsere ville muli gens finde Beskrivelsen over fornævnte ulykkelige Tildragelse altfor detailleret; men da Hr. Skibsbygger P. M. Koustrup ved flere Anledninger har udmærket sig, ved Ulykkeliges Redning, og saaledes blandt Andet ved foreløbige Leiligheder eene reddet 2 Menneskers Liv, saa har Redacteuren anseet det for en kjer Pligt at kunne meddele Publicum et nyt Beviis paa denne Mands Redebonhed og Mod. Den skjønneste Løn for at have reddet eet, end sige flere Menneskers Liv, maa ligge i Overbeviisningen derom men at være hædret blandt sine Medborgere er ogsaa et af Livets Goder, og herpaa synes den ædle Redningsmand at kunne gjøre Fordring!!)