Berlingske Tidende, 1835-12-05
London, den 27de Novbr. – Courier, meddeler et Brev fra den brittiske spanske Legions Hovedqvarteer, af 10de November; det er dateret fra Breviesca (paa Veien til Burgos), hvor Hovedqvarteret dengang var, og melder Adskilligt om Legionens Marsch fra Bilbao, hvorved den saa længe betvivlede Forening med Cordovas Corps iværksattes. Man seer deraf, at General Evans forlod Bilbao den 30te October i Forbindelse med Esparteros af syv Batailloner bestaaende Division og Jaureguis Brigade Chapelgoris, samt et Detaschement Cavalleri, og vendte sig mod Valmaceda. Omtrent en Miilsvei fra Bilbao saae han sig foranlediget til, at marschere til Portugalete, hvor han ankom om Aftenen, medens Espartero fortsatte sin Marsch til SemorostroDen engelske Legion drog derpaa Dagen efter, idet den lod sit svære Skyts og Jnvaliderne, der bleve beordrede til Depotet i Santander, blive tilbage, over Bjergene gjennem Samorostro til Castro Urdallas, og begyndte derfra Morgenen efter sin Marsch til Balmaceda; men forandrede snart efter Retningen og naaede i tvende Divisioner, under Evans's og Jaureguis Befaling, hvilken sidste drog langs med Sø=Kysten, Positionen ved Lempias, hvor den forblev den 3die November. Derfra gik Marschen over Villasante til Medina de Pomas, hvor der atter holdtes RastdagDen 7de f. M. passerede Legionen Chro og indtraf om Aftenen i Oria, fra hvilken Plads General Evans personlig overbragde Over-Generalen, Cordova, sin Rapport. Begge Generalerne skulle være i den bedste Forstaaelse med hinanden, og man imøde seer med det første kraftige Operationer. Oberst Wylde, som bekjendt, engelsk Commissair ved den spanske Armee, opholder sig nu i Cordovas Hovedqvarteer, efterat han i længere Tid har været hos General Evans. Over denne første betydelige Bevægelse af den brittiske Legion yttrer Correspondenten Følgende: J en saadan Krig, som den, vi føre, er det en væsentlig Fornødenhed at vælge en Fører, der besidder lige Duelighed som Kriger og som Statsmand, for at han, ikke alene godt kan fatte den Rolle, han har at overtage ved Operationerne, men ogsaa for at kunne gjennemskue, ved hvilke Midler hans Tjenester bedst er at bringe i almindelig Overeenstemmelse med Statens Jnteresser. General Evans besidder denne Duelighed i en høi Grad, som hans sidste Operationer ogsaa bevise; han følte, at han ikke har noget reent militairt Spørgsmaal at løse, hvilket kunde være skeet ved en nøje Jagttagelse af taktiske og strategiske Regler, men at Spørgsmaalet blev gjort indviklet ved yderst vigtige Hensyn af en politisk Natur at den politiske Regenerations Skjæbne i Spanien virkelig var afhængig af hans Operationers Udfald, og han indsaae fuldkommen, at i moralsk Henseende var dette Udfald blevet aldeles tvivlsomt, hvis han ved sin Fremrykken var stødt paa det mindste Ophold. Men om hans Operationer endog bleve bedømte efter Krigskunstens fundamentale Principer, vilde man dog nedes til, at kalde dem aldeles regelrette. Havde han, uden Cavalleri og Artilleri, med et ufuldstændigt sammensat Troppecorps, hvis enkelte Regimenter tildeels endnu ikke havde været i Jlden, ja som endog kun daarligt vare øvede i Vaabnenes Behandling, ville tiltvinge sig den directe Vej til Vittoria, lige for Øjnene af en virksom og erfaren Fjende og midt gjennem Huulveje, i hvilke faa Bønder ere istand til at hindre en heel Hærs Fremtrængen, da vilde han have sat hele Spaniens Skjæbne paa et eneste Kaart. Men General Evans fulgte et virkeligt Fabianskt System; han manøvrerede excentrisk, og førte sit Corps over et vanskeligt Terrain, men som var sikkret for fjendlige Angreb, ved kloge og raske Marscher, paa hvilke intet særdeles forefaldt, som ellers pleier at være Tilfældet. Den Vej, Legionen siden Bortmarschen fra Bilbao har lagt tilbage, udgjør over 10 engelske Mile; Anføreren har bragt den i en saadan Position, som den var bestemt til at indtage, uden at et Skud er faldet, og man kan med Sikkerhed regne paa, at det System, der skal følges, saavel i militair som politisk Henseende, om føje Tid vil tilendebringe Krigen. Men dette System skal bestaae deri, at opstille en Hærmasse, der staaer i Forhold til den Modstand og de Vanskeligheder, der ere at overvinde, til Folkets Lidenskaber, der skulle dæmpes ved alle anvendelige Midler; lidt efter lidt skulle de bekæmpes ved Tidens Løb; Eftergivenhed skal dristigt forbindes med Følelsen af Sikkerhed. Dette er Elementerne af Resultatet, der, skjøndt hidindtil kun tildeels anvendte, dog allerede have frembragt deres Virkninger; thi til ingen anden Tid have Desertioner været saa hyppige blandt Carlisterne. Man kan ikke nægte, at der i de baskiske Provindsers frivillige Opstand ligger noget Stort, noget Ædelt, der blænder Jndbildningskraften og fremmaner Beundring; men paa den anden Side ere Resultaterne af denne Opstand saa skrækkelige, at hvis man tager Hensyn til Menneskelighedens Jnteresser, kan ingen Ven af denne sidste ønske, nogensinde at nyde et saadant Syn. At bedømme de antisociale og ødelæggende Virkninger af denne saa langvarige Kamp, dertil gav os vor Marsch tilstrækkelig Leilighed. Hele den mandlige Befolkning i de insurgerede Districters Byer, gjennem hvilke vi droge, var fjernet fra Hjemmet; kun Qvinder sadde der, elendige og med Fortvivlelse i Aasynet, paa deres ødelagte Boligers Dørtærskler, og neppe gave de Agt paa det krigeriske Tog, der drog forbi dem.