Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-04-22
Jndenlandske Efterretninger. Den 74-aarige Kammerraad J. Olbe, som jevnligen fra Kjøbenhavn yttrer sig paa sin eiendommelige Maade om Dagens Anliggender, har igjen i Dannevirke tilstillet de nordslesvigske Bønder, som vare forsamlede i Sommersted, en Skrivelse, hvoraf vi hidsætte følgende Brudstykker: "Jeg har nu været mange Steder omkring i Verden og været blandt mangeslags Folk, Høie og Lave, saa jeg troer at vide, hvad en Tale er, men jeg maa oprigtig tilstaae, at J nordslesvigske Bønder taler fortræffeligt, og det har da ogsaa Alle fundet herovre i Kjøbenhavn. J bruger ingen Kunster og Snirkler; J koger ikke Eders Ord, eller sylter dem med Kryderier og Baslemaner; men J give os den rene og friske Natur. Og den befinder man sig i det Hele bedre ved. Det er nu godt nok med denne kunstig opvarmede og forfiinede Stueluft; men jeg holder dog mere af Luften, som den er i den frie Natur, paa Mark og i Skov og paa Hede; den er vel ikke saa fiin og saa luun, men den er frisk og kraftig, jager Blodet frem i Kinderne og gjør Folk raske og rørige. Men for at komme til noget Andet: mig tykkes at jeg hørte nogle Tydskere fortælle vidt og bredt, at J Nordslesvigere slet ikke kunde Dansk!! Ja der var jo en heel Mængde Herrer, og det høie Herrer, som sagde, at det var Plat dansk, man talte i Slesvig og ikke ordentlig Dansk! See, disse Herrer have J, imellem os sagt, givet saa dygtig en Vidsker, som de kunne ønske sig; dem har J givet en grausame Salbe, som Jacob vor Thyboe siger, saa det ikke skulde undre mig, om de dingle med Hovedet og ere blevne lange i Ansigtet. Da Folk her hørte Eders Tale, sagde man: Hvad for Noget, kunne Nordslesvigerne ikke Dansk, De tale jo Dansk som andre danske Mænd, Men maaskee disse Herrer mene, at man heller ikke kan tale Dansk her i Danmark, thi vel forstaae de tydske Herrer aldeles ikke Dansk, naar en Deputeret taler det i den slesvigske Stænderforsamling: men derimod paastaae de jo at forstaae det bedre end de Danske selv, naar det angaaer at bedømme, om et Folk taler Dansk eller ikke. Mange harmede sig over, at disse Herrer havde kunnet driste sig til at sige Andet end hvad sandt var, og det ligetil Kongen selv; men Andre loe og sagde: lad den nu stoppe den Vidsker i Lommen, den har de godt af. - Det er ellers prægtigt, at J taler Jer ud, reent ud af Posen. Forhen var det Eders Advocater og andre Schleswigholsteinere alene, som talte, og de berettede jo, at J slet ikke brøde Jer det Mindste om det Danske og at J stillede lige af Tydskland til og at alle Menneskenes Ansigter i Nordslesvig vare vendte mod Syden, og da nu J, kjære Venner, tang stille dertil, saa troede Mange herovre, at det ogsaa var saaledes, J vilde partu være Tydskere: Jal saa faaer det i Guds Navn være saa, hvad er der vel at gjøre ved den Sag, det nytter ikke at ville tvinge Folk til Venskab og Broderskab. Men naar J nu selv opløfte Eders Røst og sige, at J elske endnu Eders Fædres Maal. og Eders Fædres Land og at J ville holde fast ved gamle Danmark - see, da er Sagen kommen til at staae anderledes, da siger Folk herovre, Bravo kjære Venner og nordslesvigske Mænd, Her har J. vor Haand til Venskab og Broderskab. Ville J ikke svigte os, saa skulle vi heller ikke svigte Eder, saa skal vi være parate til at staae Eder bi, og saa skal Pokkeren tage alle dem, som vil reise Skilsmisse imellem os. See derfor, kjære Venner, vil jeg raade Eder at blive ved at tale, og det høit og drøit. - Men jeg mærker, at Tiden løber mens jeg snakker, og at jeg snart maa holde op. Alligevel kan jeg ikke lade være at sige, at det er en prægtig Jdeel, J har faaet, at ville samles paa Skamlings-Banke. Prægtigt, mine Venner, Og lad saa der det gamle Dannebroge vale og de danske Toner lyde, saa det runger over hele Landet." Det var en ugunstig Stierne, som stillede sig over den Tavle, Bønderne ophængte i Tørning Tinghuus, til Minde og Kong Christian den Ottende, og over de Hændelser, som fulgte i Forbindelse hermed. Tavlens Skjæbne er bekjendt, Brættet hænger som en Spottetavle i en Skjænkestue. Forsaavidt Dannevirke tog en ubetydelig Andeel i dette Anliggende, er i disse Dage fundet Afgjørelse Sted. Man erindrer, at Adjunct Ni Hanssen ifjor revsede Herredsfoged Kiers Fremfærd mod Bøndernes Tavle i Bladet Fædrelandet Under behørig Hjemmels Angivelse optog Dannevirke denne Artikkel i sine Spalter. Redacteuren, Peter Christian Koch, blev imidlertid sagsøgt herfor af Kier, og ved Haderslev Byret idømt 100 Rbd. Mulkt og Omkostninger, imedens Forfatteren, Nis Hanssen, slap fri, idet Kier strax indgil Forliig med ham imod en lidetsigende skrivtlig Erklæring. Redacteuren af Dannevirke forbeholdt sig Appellation, men foretrak dog at indgaae til Hs. Majestæt med Bøn og Mulktens Eftergivelse. Redacteuren har i disse Dage modtaget allerhøieste Resolution herpaa, ifølge hvilken Hs. Majestæt ingen Anledning har fundet til Bønnens Bevilligelse. Dannev.)