Aalborg Stiftstidende, 1837-07-01
Gudstjeneste. Sjette Søndag efter Trinitatis prædiker til Høimesse i Budolphi Kirke Hr. Adjunct Kamp; i Frue Kirke Hr. Pastor Boesen - Til Aftensang i Budolphi Kirke ingen Gudstjeneste, i Frue Kirke Hr. Pastor Fogh. - J Nørre-Tranders Kirke Kl. 1 Hr. Pastor Boesen. - J Sønder-Trander, Kirke Kl. 9 Hr. Pastor Foght, Frankrig. Til rigtigt at bedømme Tilstanden i Frankrig, til at skaffe, sig en klar Anskuelse om hvilke Drivefjedte, der lede den franske Politik, hører absolut, at man, idet mindste i Jdeen, sætter sig ind i det franske Væsen, og, har man ikke været paa fransk Grund, har man ikke seet dette mærkelige Folk i dets Hjem, saa at sige, Ansigt til Ansigt, vil man have stor Vanskelighed ved at fatte, hvad der foregaaer, og Maaden, hvorpaa det gaaer for sig. Hvad der bevæger Frankrig, hvad der hos de Franske leder den offentlige Mening og foranlediger betydelige politiske Handlinger og Begivenheder, der atter faae Tilbagevirkning paa de almindelige Verdens forhold, er saa fiint indvævet i den eiendommelige livelige, ved faa, men stærke og bevægelige, Jdeer saa let exalterede, franske Nationalcaracteer, at selv det allermindste Træk maa raaagtes og iagttages, naar man vil høste den sande og første Nydelse af sine politiske Betragtninger og tilegne sig det Vigtigste af, hvad Avislæsning i vore Dage overhovedet, kan yde, naar man, med eet Ord, ligesom vil see den politiske Udsæd spire frem. - Hvad er vigtigt eller uvigtigtigt, betydende, caracteristisk, indgribende eller intetsigende, meget eller lidet betegnende i en Begivenhed, en Tale, et Rygte, i Et eller Andet af, hvad der daglig viser sig i det offentlige Liv i Frankrig, og omtales i dets Blade, Derfor gives der kun en fransk Maalestok, enhver af Udlandets vilde give et falsk Resultat. Et Ord, en Vending, en Jdegnist, som maaske paa engelsk eller tysk Grund strax vilde være slukt i Vand og Taage, kan, paa det let antændelige franske Gemyt, frembringe en Virkning, som kan haves de allerbetydeligste Begivenheder i Følge med sig. Saaledes er det vist, at den Sammenkomst, General Bugeaud harhavt med Abdel=Kader, hvis den virkelig har fundet Sted, paa den Maade, som i nedenstaaende Skildring af et Øievidne berettes, synes at gjøre et særdeles Jndtryk paa det franske Folk og faaer en uden Tvivl ikke uvæsentlig Jndvirkning paa Kamrenes Behandling af den afsluttede Fredstractat. Denne Skildring optages i mangen en tysk Tidende, som en ret net Morskabs=Artikel, medens den af ande ikke engang ansees værdig til at optages fuldstændigt Men det kan let hænde, at den kan faae en saare stor Betydning. J Emirens Færd seer Franskmanden et Overmodorimod den franske General og det taaler han ikke. Virkninfølgen af denne Opdagelse kan let blive lig Romernes ForbitStrelse efter deres Nederlag i de saudiniske Passe. Man maa begribe den franske Nationalaand, den franske Natur, naar alman vil dømme om en Begivenheds Virkning i Frankrig, fremfor andetsteds. Efter denne Jndledning meddele vie Skildringen af Sammenkomsten selv. Stedet, hvor den fandt Sted, laae mellem begge Leirene, dog en Miil nærmere den franske Leir. Bugeaud rykkede frem med sex i Batailloner, sit Artilleri og Rytteri, uden at træffe Emirenklpaa Pladsen, til den fastsatte Tid om Morgenen Kl. 9. Endelig indfandt sig nogle Arabere, der talte om Udsættelse, ja fremkom endog med Undskyldninger. Snart hed det, at Emiren var syg, snart, at han var marscheret for seent aud, snart, at han havde gjort Holdt ganske nær ved. Endelig kom de med den Opfordring til General Bugeaud, at han endnu skulde rykke noget frem, for at kunne være sikker paa at møde Emiren. Bugeaud betænkte sig ikke ellænge paa, i Spidsen for sin Generalstab, at begive sig herpaa den betegnede Vei, der, gjennemskaaret af Bjerghøider, kun paa korte Strækninger frembød nogen Udsigt. Efter en Times Ridt bemærkede man omsider den arabiske Leir nede i Dalen. Generalen befandt sig nu med sin Escorte midt imellem de fjendtlige Forposter, og om man end fandt dette noget betænkeligt, var det dog for seent at trække sig tilbage. Kabylen, der ledsagede dem, syntes at føle det Critiske i de tires Stilling; han yttrede, at de ikke skulde være bange. Jeg frygter ikke - sagde Bugeaud - jeg er vant til at see Fjenden i Nærheden. Efter et Qvarteers Marsch naa lede man endelig Stedet, hvor Abdel=Kader holdt. Han var omringet af et glimrende Følge, af idet mindste 150 -200 marabutske Høvdinge, i deres prægtige Dragt, Alle til Hest. Abdel=Kader reed en sort Hest, hvilken han styrede med overordentlig Færdighed, idet han snart rev den i Veiret med alle Fire paa eengang, snart lod den dandse paa Bagbenene. Generalen galopperede hen til ham og bød ham Haanden, som han trykkede to Gange. Derpaa stegde begge af og satte sig ned. En larmende Musik, der nu brød løs, bragte Generalen ved et Vink med Haanden til at tie, og Samtalen begyndte. Abdel=Kader er bleeg, hans Ansigt ligner det traditionelle Portrait af Christus. Hans Mund er stor, Tænderne ere skjæve og ikke synderligt hvide, Øine og Haar ere kastaniebrune, Pande og Hovedskal godt udviklede. Hans Physiognomi gjør samme Indtryk, som Synet af en arabisk Devot, kun med et let Anstrog af Affectation. Han bær sig af som en simpel Araber. Veedler Du vel - sagde Bugeaud til ham - at der kun givesse faa Generaler, der, som jeg, vilde paatage sig det Vovestykke, at slutte en Fredstractat med Dig. Jeg betænker mig ikkel paa at forstørre Din Magt, da jeg er overbeviist om, at Du vil anvende den store Existents, vi indrømme Dig, tilat forbedre den arabiske Nations Kaar og til Vedligeholdelse af Freden og den gode Forstaaelse med Frankrig." Jeg takker Dig for Din gode Mening - svarede Emiren - om Gud vil, gjør jeg Araberne lykkelige, og bliver, Freden nogensinde brudt, skal det ikke være min Skyld."J Samtalens Løb advarede han Franskmændene for Jntriganter. Generalen fralagde sig derimod al udvortes Jndflydelse paa Gouvernementets Skridt. Overhovedet - yttrede han - var deres fælles Forhold ikke afhængigt af underordnede Jndividualiteter, men af Fredstractatens Overholdelse og vigtige fjendtlige Handlinger. Enkelte Skyldige burde straffes paa begge Sider; dette indrømmede Emiren. Den talte dernæst om Gjenoprettelsen af Handels-Forbindelsen, med Algier og de øvrige franske Stæder. Naar Du har givet mig Tiemecen tilbage - sagde Abdel=Kader - vil jeg i saa Henseende udstede mine befalinger." Da Bugeaud nu forsikkrede, at dette var afhængigt af Freds=Tractatens Ratification i Paris, afbrød Abdel=Kader - efter nogen Forundring og Spørgsmaal om, hvornaar Tractaten kunde komme tilbage fra Paris - Samtalen, med de Ord, at det fredelige Handelsamqvem skulde blive gjenoprettet, saasnart Freden definitivt var sluttet." General Bugeaudansaae det for klogest, ikke at trænge længere paa ham. Han reiste sig, og da Emiren blev rolig siddende, greb han ham smillende ved Haanden og reiste ham ligeledes op af Jorden, til stor Forundring for Araberne, der nok fandt denne Opførsel fra Franskmændenes Side lidt vel cavalierement, og gjorde store Øine dertil. Abdel=Kaders Haand - tilføier Correspondenten - er smuk, men lille og svag, og hele Manden synes ikke at besidde synderlig Styrke. Det var meget seent, da man, under Arabernes Fryderaab, skiltes ad. Denne Dag vil lade et undsletteligt Minde tilbage.