Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-06-03
J Provindsial=Jagtdistricterne, – saaledes kaldte til Forskjel paa Leicestershire og de Egne, hvor der ere mange fede Græsgange forekomme, med Undtagelse af Stenter, sjeldent Trærekværker og aldrig Oxesenses, men Terrainet, er meer coupeert, Hækker og Grave altsaa hyppigere, Fleertallet af disse Hindringer ere, i Særdeleshed i Dorsetshire, dobbelte, da e. de have en Grøft paa begge Sider af Hækken, og fordre en egen Jndøvning af Hesten. J andre Dele af England f. Ex. i Chesshire- og Lancasshire, finder man hindringer, som bestaae af en ikke betydelig Grav og Hække, men den sidste er plantet paa een Forhøining (cop.) paa hvilken Hesten først maa have Fodfæste, for at komme over Hækken. Det vilde udfordre formegen Kraftanstrængelse fra Marken af paa eengang at springe over Forhøiningen, Hækken og Grøften. Saadanne Hindringer udfordre meget dygtige Heste med udmærkede Hase leed. J alle de Egne, som have svær, feed og leerig Jordbund, findes især Hegn af Hækker og Grøfter, som med Hensyn til Høide og Bredde staae meget tilbage for de Districter, som have mange fede Græsgange, men ved særdeles Bomstændigheder gjøre de Hest og Rytter ofte flere Vanskeligheder, end disse. Hindringerne ere i sidstnævnte vel bredere, men Terrainet er i Reglen haard og fast til Springet. (En Undtagelse gjøre Mosebækkene.) Men hvor næsten alt Land holdes under Ploven, er Stedet, hvorfra Springet skal gjøres, sædvanlig blødt, usikkert og ogsaa dybt. Hertil kommer, at de fleste Kobler ikke pløies lige til Grøften, men en smal Stribe bliver tilbage, for at Jorden, ikke skal skylle ned i Grøften. Denne Strimmel er Rytteren meget fjendsk. Han maa enten føre sin Hest saaledes mod Hindringen, at den overvinder denne paa eengang med et reent Spring, eller og saa maa han tage Ansats fra Strimmelen, men dette sidste udfordrer megen Færdighed hos Rytteren. Vanskelighederne ved at overspringe Hegnet om Græsningskobler ere ogsaa betydelige; Grønsværen er elastisk, og giver efter for Hestens og Rytterens Tyngde, dog synker den første ikke i over Hoven; men paa Agerland kommer Hesten stedse i ompløiet Brak eller i allerede besaaet Land, og synker, især i Frostveir, ofte i til Knæerne. Her maa den Rytter, som veier meget, især vise sin Dygtighed, ved ikke at lade Hesten springe høiere og længere, end fornødent. Kunsten, at bringe Hesten med Rolighed og paa den mindst anstrængende Maade over Hindringerne, gjør det alene mueligt for de tunge Jagtryttere at udføre saa meget, som vi beundre hos de udmærkede af dem, paa Jagten som vare en Time og længere, paa meget couperet Terrain Af de i England forekommende Hindringer, maae vi endnu nævne Murene. Disse ere enten faste af Stene og Kalk, eller af løse over hverandre lagte Stene. De første træfferJagtrytteren, lykkeligviis, sjeldent, de foranledige altid en meereller mindre farlig Styrtning, naar Hesten, støder imod, da intet paa dem, giver efter Løse Steenvolde, som hyppigt forekommer i Oxford- og Glancestershire, ere ikke farlige for en kraftig, ikke udmattet Hest. Deres Høide vexler fra 3 til 5 Fod, der er, ikke nogen Grøft paa Siderne, og Jorden, eri hine Districter jevn og fast. - Efter at have seet, hvilke Vanskeligheder en Jagtrytter, har at overvinde, vil man finde det rimeligt, hvilke Egenskaben Forfatteren fordre hos ham. Den første undværlige Egenskab, siger han, hos den gode Rytter, tvers over Markerne er Mod; den anden koldt. Blod= og Aandsnærværelse. Jngen kan i en usædvanlig ophidset Tilstand eller i Bestyrtelse, komme godt derfra. Betragter man, de mangfoldige Gjenstande, som fordre Rytterens Opmærksomhed, naar han følger Hundens Massen af de Hindringer, han skal overvinde saa er det klart, at Rytteren maa holde sine fem Sandser, godt samlede. - Men nu Hestene, vil man spørge, hvilke ere da Heste som ere istand til at overvinde og udholde saadanne Hindringer og Besværligheder, Det ere de saakaldte Hunters, eller lagtheste, som ere tillagte efter en Fuldblodshingst og en ved Fuldblodet meget foræder, Hoppe; men paa de Jagter, der skulle rides med den største Hurtighed, bruges nu for det meste Fuldblodsheste. Om Prisen for en saadan Hest anfører Forfatteren, at den for endeel Aar siden, stundom var 10000 Guineen, og meget hyppigt, 500; men nu kan man for den Halve af denne Sum skaffe sig en Jagthest af første Classe, men for gandske fortrinlige Heste er der til alle Tider betalt betydelige Priser.