Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1835-12-28
J Anledning af Skomagersvend J. A. Hansens og det Assenske Snedkerlags i Hempels Avis indførte Opfordring til Kjøbstædhaandværkerne, har en "Stemme opløftet sig i "Dagen" saaledes: "Men hvad i al Verden vedkommer det Landmanden om Kjøbstædhaandværkerne kunne leve og betale de Skatter de nu have, eller ikke, Kan man dog ikke engang blive saa fornuftig at indsee, at den ene Stand ikke bør have Privilegier paa den Andens Bekostning. Hvorfor maae Landet ikke ligesaavel have sine egne Haandværkere som Kjøbstæderne have sine? Hvorfor maae Landmanden, ikke kjøbe den Kiste, Skab, Dør, Vindue, ja Liigkiste a. han behøver, ved sin Dør for billig Priis, men skal absolut tvinges til at gjøre Bestilling herom hos Snedkere i Kjøbstæderne, gjøre Reiser derefter, og vel at mærke, betale disse og andre Haandværks=Sager langt dyrere, ene og alene for at skaffe Kjøbstædhaandværkerne Fortjeneste, Nei, var dette billigt, da maatte Landmanden igjen kunne forbyde Kjøbstædmanden ligesaalidet at eie eller bruge det mindste Jord for at producere Korn, Melk, Smør a., som fra andre Lande at lade sig tilføre nogetsomhelst af disse eller andre Producter, hvilke Landmanden har til Salg; da først ville der i saa Fald komme et Slags Ligevægt i Tingene. Havde det endda været Kjøbmanden, som her fremstod som Klager, var der dog et Slags Grund, efterdi Landmanden altid skylder denne Stand nogen Forbindtlighed ved det, at han erden som forskaffer ham Afsætning paa sin Production, men hvad Kjøbstædhaandværkerne med samt deres Laugsindretninger vedkommer Landmanden, er og maae være enhver billigtænkende ubegribelig, som ikke ene og alene vil søge Anledningen hertil i den Vane man nu engang har faaet, at ville have Privilegier paa Landmandens, eller rettere. sagt Bondens Bekostning. - Er Landsbyehaandværkernes Stilling saa misundelig som det lader for Kjøbstædhaandværkerne, hvorfor flytter da ikke den Deel af dem, som troer at kunne vinde Næring herved, ud paa Landet, dette forbyder jo Jngen dem – der endog ville være til Gavn for Landmanden, forsaavidt de vare dueligere Arbeidere end de han har. Jdelig raaber man paa det dyrere Levested i Kjøbstæderne fremfor Landet 4 det er sandt – men sande maae man da og, at Kjøbstæderne, især for den dueligere Kunstner af Haandværkstanden, altid afgiver langt større Erhverv end Landet; ikkuns for den mindre Duelige eller den der ikke forstaaer at sætte Tærning efter Næring, men lader sig henrive af Kjøbstædernes langt flere Tillokkelser end Landlivet til Forlystelser, Pragt i Klædedragt &c. &c., Penge=Tilsætninger, kan Klagen saaledes, selvvirket, have nogen Grund. Og naar man da herved forøvrigt raaber paa Consumtionens Erlæggelse, er dette en Latterlighed; thi hvem anden vel end Landmanden, betaler denne Skat, Giver Kjøbstædmanden ham ikke af denne Grund saameget mindre for sine Varer, Man mener det, ligesom og, at Landmanden gjerne saae i det mindste de 2 Deele heraf lag paa sit Erhverv, for at undgaae alle de hermed forbundne Byrder, Uleiligheder og idelige ugrundede Klageskrig af Kjøbstædmanden i saa Henseende, da fik man altsaa ikkuns Deel at besvære sig over, der maaskee dog kunde være nok i den Tid vi leve i, hvor man saa ofte vil finde Mangler ved Statsindretningen, hvor de ikkuns gives hos de klagende Personer selv, og derfor in casu høiligen maae beklage, at man ikke seer Concipistens Navn under Opraabet, for at kunne skjønne over hans saa høilig passionerede Jnteresse for Sagen. Den Mangel, han eller Laugsmesterne fremdeles vil have fundet ved den hyppige Maade Amtmænden, skal uddeele Bevillinger til at drive Haandværk paa Landet paa, end i selve Anordningerne, har vil saaledes ikkuns sin Grund i egne urigtige illiberale (Hp. Av.) Anskuelser.