Berlingske Tidende, 1809-03-10
Engellands Venner paa det faste Land, ja endog i de Stater, hvor brittisk Overmod og brittisk Grumhed gientagne Gange har efterladt sig blodige og rædselfulde Spør, søge at svække sørgelige Erindringer, ved bestandig at omtale det engelske Ministerium som alle Undertrykte Beskyttere, som drabelig Fiende og trofast Ven. Vel have vi i en lang Række af Aar været Vidne til, at ingen af Engellands Alliered har kunnet rose sig af virksom Hielp, at meget meere hiint Ministerium, bruger sine Venner til at henkastes for Fienden, paa det Engelland kan være betrygget mod egen Fare, medens dens Allierede kiæmpen ulykkelig Enekamp. Men endnu stod Spanien tilbage og alle Tilberedelser fra engelsk Side, alle offentlige Yttringer fra Kabinettet i St. James bebudede en Deeltagelse i Jnsurgenternes Sag, den Engellands Venner vidste at udraabe som evigvarende og mageløs ædelmod dig. Dog ligge fra det Øieblik af, da man i Engelland begyndte at frygte for Udfaldet af Expeditionen til Spanien, forandredes de en gelske Ministerialblades Tone om disse deres Allierede. Hidtil havde de med overdrevent Bramroest Spaniernes Kiekhed, Styrke og Trofasthed, neppe var deres Sag uheldig, førend de samme Lovtalertilsomst stræbte at paabyrde Jnsurgenterne hele Skylden for den Modgang, som ikke længere kunde skiules, førend de med den sædvanlige Vending beskyldte deres Allierede for Troløshed og disses Anførere for Forræderie, og saaledes i Tide forberedede Nationen paa at ansee Ministrene som berettigede til at opgive Spansens Jnteresse, saasnart dette ikke meere syntes at passe til den Brittiske Statskløgts egistiske Beregnelser. Til Beviis herpaa leveres følgende Artikel af Ministerialbladet Morning post under 13de Januar. I Gaar fik vi Madridske Tidender til en sildig Datum, hvorfra ved have givet en Oversættelse af Capitulations=Puncterne for Staden, Madrid, underhandlede og afsluttede ved General Morla. Med oprigtig Bekymring meddele vi vore Læsere denne vigtige Efterretning, saa meget mere, som den opvækker den smertelige Frygt, at General Morla, om hvis patriotiske Nidkierhed vi have gjort os saa høie Forventninger, ikke har i denne vigtige Forhandling viist de Sindelav, der svarede til den store Tillid, Central=Regieringen satte. til ham, eller til det Haab og Ønske, som Folket nærede. Vi have længe taget i Betænkning at fæste mindste Liid til den Mistanke, som udtryktes i Privatbreve angaaende Mangel af Mod og Troskab paa General Morlas Side ved denne sørgelige Forhandling; men naa vi finde, at han ikke har viist nogen Kraft i at forsvare Hovedstaden, der var betroet til hans Omsot, men endog har svigtet den Tillid man satte til ham, ved at samtykke i at afvæbne baade de gamle og ny Tropper under hans Kommando, at alle disse sidste skulle blive aftakkede og sendte til deres Hiem og at just disse, som i de sidste Maaneder vare indlemmede i de regulaire Linie-Regimenter skulle blive befriede fra deres Forpligtelser og blive tvungne til at vende til bage til deres Landsbyer (see 8de Artikel) - naar vi opdage alle disse frige Forræderier hos en Mand, som sikkert havde store Midler i Hænderne, som havde lovet at forsvare Hovedstaden i Maaneder og at begrave sig selv under dens Ruineer, førend han overgav den - naar ve have alle disse Kiendsgierninger, der fordømme ham, fra hans egenhændige Underskrivt og Segl, som han saa nederdrægtigen har brug til sin egen Skiendsel og til Fornærmelse for den hellige Sag, som har havde svoret at opoffre sit Liv; da see vi os nødte til ganske at opgiv den Tanke, vi havde gjort os om hans patriotiske Sindelav. De stærke Grunde til Mistanke ere langt fra at svækkes, endog væsentlig blevne forøgede ved hans følgende Opførsel. Vi have virkelig Aarsag til at troe, at General Morlas Vildfarelse ikke skriver sig fra Forstanden men fra Hiertet, og at hans Brøde ikke er frie for Landsforræderie. Det smerter os i Hiertet at skulle lægge til, at andre af de spanske Chefer ere i stærk Mistanke for denne høist skiendige Last Uden at indlade sig videre i denne smertelige Sag, som vi desuden frygtefor, har tilstrækkelig Grund, vil det for nærværende blive vanske ligt at beregne Tingenes ubehagelige Stilling i Spanien. Vore Tropper havde været over 3 Maaneder i dette Land og i al den Tid havde blot 6000 Patrioter forenet sig med dem. Spanierne vilde, som vi allerede have meldt, forsvare Madrid i flere Maaneder og begrave sig under dens Ruiner, førend de vilde overgive den til de Franske -men i dets Sted overgave de den, saasnart Fienden nærmede sig, uden nogen udviist Anstrængelse til dens Forsvar. Patrioterne og deres Anførere skulde have gaaet frem og søgt at afskiære de Franskes Tilbagemarsch fra Madrid; men i dets Sted lod man Bonaparte være i saa god Roe, at han strax efter Madrids Overgivelse var i Stand til at detaschere af sit Kavallerie, for at udmatte den utilstrækkelige Haandfuld Britter, indtil han kunde føre sin hele Armee imod dem. - Patrioternes Anførere, fortalte man os, vare enige, kiekke og trofaste; der viser sig nu, at de ere deelte i Partier ved Spliid og Jalon ste - og at nogle af dem ere virkelige Forrædere. - Overhusets Møde i Forgaars var et af de meest interessante. LoreGrosvenor paastod en alvorlig Undersøgelse af Nationens Tilstand, Vore Forhold med Spanien, Sverrig og America bleve med ligesaamegen Kraft som Udførlighed tagne under Forhandling. - Lord Liverpool forsvarede Regieringen saavel i Henseende til vor ulykkelige Expedition til Spanien, som vore Ministres Fremgangsmaade med Hensyn til Sverrig og America. Han lod sig imidlertid forstaae med, at i Henseende til Sverrig og især hvad General Moores hemmelige Undvigelse fra Stockholm angik, kunde de forlangte Papirer ikke blive meddeelte. Over denne Tilbageholdenhed maatte man ikke forundre sig; thi Meddelelserne, som kunde tiene til General Moores Retfærdiggiørelse, vilde fornærme der, hvor det er Pligt at bruge Skaansel. Vox Tvist med America vil endnu nogen Tid blive Gienstanden for særdeles Discussioner i begge Huse, denne har faaet et noget forandret Udseende, siden den amerikanske Regiering har tilbudt sig, at ophæve Embargen i Henseende til os, ifald vi vilde ophæve vore bekiendte i Forholdsregler imod de neutrale Flag - men i Henseende til Frankrig, at vedligeholde den i sin fulde Kraft, indtil de franske Handels Decreter bleve tilbagekaldte. Vi maa imidlertid ikke forglemme, at denne Regiering ved et Tilbud til Frankrig af samme Natur, har forpligtet sig til, i det Tilfælde, at denne Magt vilde sætte hine Decreter ud af Kraft og at vi skulde vægre os ved en lignende Føielighed, da fuldkommen at bryde Freden med os.