Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-04-18
Posten har ikke medbragt videre Nyeheder fra England; men den har medbragt den ædle og forstandige Sir Robert Peels sidste Tale i Underhuset, hvori kan forkyndte Ministeriets Aftrædelse. Han tilstod, at Ministeriet havde gjort dette Skridt mod sin Villie, men i den fuldkomneste Overbeviisning om dets Nødvendighed. Med Hensyn til at det besad Kongens fuldkomne Tillid, og hans Understøttelse: med Hensyn til de offentlige Anliggenders Tilstand, og det Parties numeriske og moralske Styrke, som de betragtede det som en Hæder at tilhøre, havde Ministerne saalænge som Statstienesteens Jnteresser og deres Ære, som Statsmænd kunde tillade det søgt at sig holde i deres Stilling som Kronens ansvarlige Raadgivere, og han haabede, at Husets Majoritet erkiendte, at ingen personlige Bevæggrunde derved fandt Sted. (Almindeligt Biefald). Men nu var det en upassende Stilling at træde frem for Underhuset, uden at besidde en tilstrækkelig Jndflydelse paa det og uden at kunne giøre Regning paa dets Understøttelse; der maatte komme en Ende paa et saadant Forhold. Da Ministerne i de sidste Dage havde været i Minoritet, og Oppositionens Majoritet havde taget til siden de første Møder, saa var det nu Tid at giøre en Ende paa en saadan Ansvarlighed. Den sidste Beslutning var directe rettet mod ham og hans Colleger, og udviste en Mangel paa Tillid, da den ikke tillod Administrationen af forelægge de af den ommeldte Forholdsregler. Han vilde derfor ikke længere fortsætte en frugtesløs Kamp, som kunde forvikle Kongen og de politiske Partier i nye og ufornødne Vanskeligheder, især da den ædle Lord (Russel, havde erklæret, at ifald det forønskede Resultat ikke blev opnaaet, saa vilde han henvende sig i en Addresse til Kronen. Desuden saae han i denne Votering, en total Forandring af Sy stemmet med Hensyn til Jrland, hvorpaa han og hans Colleger ikke kunde indlade sig, saavel ifølge deres Grundsætninger, som formedelst de politiske Vanskeligheder; men som ikke taale nogen videre Opsættelse, da Tiendevæsnet i Jrland maae reguleres paa den ene eller anden Maade, for at giøre en Ende paa Kampen imellem Folket og Loven, som truer at giøre en Ende paa al Eiendom. Ministeren erklærede tilsidst, at han vilde forblive som Medlem af Underhuset at kæmpe for Constitutionens Bogstav, Grundsætninger og Aand, hvilket er det sikkerste Middel til at fierne truende Farer. Sir Robert syntes at være bleven meget afficeret under Holdningen af denne Tale. (Jngen kan nægte, at han i sin korte Stilling som Minister, har spillet en udmærket og glimrende Rolle. Ministeriet er styrtet; men paa en Maade som har noget smerteligt ved sig; thi enskiønt Oppositionen vel synes at have Ret, saa kommer det dog saaledes for, som at Partieaanden har været meget med i Spillet, ogsaa er det altid ubehageligt at see en saadan Seier tilveiebragt ved en ringe Majoritet. Jrlands Jnteresse har afgivet Forevendingen til Kampen; men den væsentlige Grund stikker i den høie Adels og den ringeres i Forbindelse med Borgerstandens Anmositet mod hinanden, saadanne Forhold kunne spaae uroelige Tider, give Gud at denne Spaadom ikke maae gaae i Opfyldelse. Det trøsteligste er, at dette Drama har for det første endet med et Ægteskab; thi den 11te April ægter Lord John Russel Lady Ribblesdale, en Enke paa 28 Aar. - Kongen skal være bleven meget afficeret ved Ministeriets Resignation.)¬