Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-11-29
Den 17de kom Deres Majestæter til London, Kongen gav en Cour, hvorved de forrige Ministre afleverede deres Embedssegl. Han holdt derpaa et Geheimeraad, hvori Hertugen af Wellington blev taget i Erd, og som bestod af Lord Lyndburst og flere erklærede Torys. Hertugen er den eneste hidindtil udnævnede Minister, provisorisk til een af de første Statssecretaire, for at det nye Ministeriums Formation kunde overdrages ham. Han har ogsaa afsendt strax en Coureer til Sir Robert Peel, som er paa en Undenlandsreise, og er for Øieblikket i Florenz. En nye Udgave af Bladet Coureren af den 17de om Aftenen indeholder, at man vi vide, at Hertugen af Wellington bliver første Lord for Skatkammeret (Premierminister og tillige Jndenlandsk Minister, indtil Sir Robert Peel kan komme tilbage); at Sir G. Murray bliver Colonialminister; Lord Lyndhurst Lordkanzier, SiJof. Scarlett, Lordchef, Baron og Prer Hr. Baring, Skatkammercantsler; Sir Harding, Statssecretair for Jrland; Greven af Roslyn, Lordlieutenant i Jrland; Lord Stuari de Rothasen, Overstatholder i Jndien; Lord Maryborough, Overstaldmester; Lord Cowley, Præsident for det Jndiske Amt, Greven af Aberdeen, Ambassadeur i Paris. (Nogle ville vide, at de Franskes Konge skal være indtaget mod ham.) Der er neppe nogen Tvivpaa at Parlamentet vil blive opløst. At er Ministerium af en saadan Sammensætning vi gaae ud fra ganske andre Grundsætninger enddet forrige, kan neppe omtvivles; endskiønt Her ingen af Wellingtons Venner udbrede, at han holder en stor Reform i Kirken, for nødvendig og uundgaaelig, og at han vil desuden understøtte enhver forstandig Reform. Jmidlertid tilstaaes, at Forandringen har opvakt en almindelig Forundring og Forbauselse, og Pluraliteten, frygter for Følgerne deraf i Landet og især i Jrland. Men hvad har foranlediget denne store og uventede Forandring, Man har tilskrevet den Dronningens Jndflydelse. Bladet Times giendriver denne beskyldning, som aldeles ugrundet; dette Blad og Coureren forene sig om at udlede den af Kongens Modbydelighed for Lordcantslerens Forhold, som dog er de Radicales store Modstander, og Lord Melbournes Feil at ville soutinere denne Mand i sin Post. (Er det tilladt at yttre en Formodning: Mon ikke Omvæltningen maae tilskrives det udenlandske Diplo, matie; hvilken synes i det mindste at have været længe utilfreds med Lord Palmerston. Politikens Stilling synes at udkræve en Hovedforandring; det Hollandsk Belgiske Saar har blødet saa længe, der skal dog engang tænkes paa at læge det; den orientalske Byld er saa om, den maae forundes en Rolighed; den pyrenæiske Halvøe er i en revolutionair Fremskriden, som udkræver en Standsning. Hvo veed, om ikke Kuldkastelsen af det tre Dages franske Ministerium af Tiers Partiet, som gav et Skridt efter for Anarchiet, og lod som det vilde indrømme det Concessioner (Hertugen af Bassano skal have sagt, at han vilde restaurere Juli-Revolutionen, er udsprunget af samme Kilde, Ak! gid Anarkiet var qvalt paa den hele Jord.)De Torys troe, at det er nu Tiden for dem at træde op, ved den Animositet, som finder Ste imellem de Whigs og de Radicale. Vil det lykkes dem, kunne de virkelig beqvemme sig til at iagttage en Middelvei, at bringe den gamle Tids Maximer og den nuværende Tidsalders Aand i i en Harmonie med hinanden og at tilveiebringe en Udsoning Tiden vil lære det. Hvo tvivler om Hertugen af Wellingtons Retsindighed og Duelighed, uagtet hans Toryske Grundsætninger men naar man vil tage sig paa at slukke Jlden, saa opblusser den ofte stærkest. Det kunde lykkes ham at fælde Napoleon; thi denne havde Tidens Aand imod sig; men det er at befrygte, at denne vil vende sig nu imod Overvinderen selv, og at han vil blive dens Offer, mærkværdige Fremtid, hvo der vidste hvad der slumrer i dit Skiød, Hvorledes udtaler sig den offentlige Stemme i England igiennem de politiske Blade om dette store Anliggende, Bladet Globe tilskriver Forandringen, Hospartiets Jndflydelse; siger at Kongen har, til en Ulykke for sit Land og sig selv, faaet det Raad, at afskedige sit Ministerium, uagtet det besad Underhusets og Folkets Tillid. Hofpartiet jager det bort med Magt, og tilbyder sin Tieneste til en nye feilfuld Bestyrelse af Landet. Den uhyre Ansvarlighed for Følgerne deraf vil falde paa deres Hoveder og deres Patroners ved Hoffet. Hvo som roelig tager Landets Tilstand i Overveielse, kan ikke omtvivle at dette vil tidligt eller sildigt mislykkes. Vil endog det nye Ministerium opløse Parlamentet, saa vil dog Valget af et nyt ikke blive mindre gunstigt for de gode Grundsætninger og de til Tiden passende Reformer. - Bladet Morning Chronicle forsikkrer, at al Tvist imellem Reformerne, vil fra dette Øieblik ophøre. Spørgsmaalet vil nu ikke længere blive om man har gaaet for langsomt tilværk med Reformen eller ikke; men om man skal bøie sin Nakke under de Conservatives Aag. Det vil ikke længere blive Spørgsmaalet, om Dissenterne skulde lade sig nøie med at faae en Deel eller alle deres Fordringer opfyldte; men om Statskirkens stolte Mand, skal atter dominere over os, og haanende lee af alle Bestræbelser for at indføre en Reform i den Jrlandske Sinecures Kirkes Augias Stald. De første Frugter af den nye Administration ville snart blive følelige i Jrland. Aldrig vare Mænd geraadede i en større Vildfarelse end de Conservative, naar de formene, at de under Reformbillen kunne trænge igiennem med deres Planer. Englands, Jrlands, Skotlands Folk vil ikke tillade, at man berøver dem Reformbillens Frugter. Er endog Oligarkiet mægtigt ved Hoffet, staaer det endog under en ophøiet Dames Veskyttelse, som formodentlig ønsker, at England kunde ligne en Tydsk Stat; det skal ikke atter lægge Lænker paa dette Lands Beboere. Vi maae alle forene Haand og Hierte for at modsætte os Forsøget paa at berøve os Frugterne af vor Triumph. Resultatet af Kampen kan ikke være tvivlsomt, De Whigs og Reformerne kunne have begaaet Feil; men vi ville ikke tale om vore Familie-Strihigheder naar Fienden staaer for Døren. - Hvad vil, siger Bladet Sun, den hellige Alliance sige til alt dette, Vi ville snart erfare det. Denne Begivenhed vil oplive Kongen af Hollands Forhaabninger, og han vil formodentligt snart rette sig derefter. – Bladet Coureren, som dog er meest moderat, siger dog, at Hertugen af Wellington maae alt for godt kiende Landets Forfatning til at troe, at han blot i nogle faa Maaneder kan holde sig i sin Stilling, naar han vil vove Hs. Majestæt og sig selv ind i en Række af Forholdsregler, som vilde stride imod den større Masse af de Forstandiges Tænkemaade.