Berlingske Tidende, 1835-12-26
J en Skrivelse fra St. Jean de Luz, af 10de December, hedder det: Da jeg ankom til St. Sebastian, var Staden indesluttet af Carlisterne; det lykkedes dem, lidt efter lidt at bemægtige sig Uderværkerne og at trænge Tropperne ind i Staden. Jnsurgenterne kom indtil under Murene, afskjare al Forbindelse og lode ingen Tilførsel fra Landet længer komme ind Byen erklæredes i Belerings-Tilstand og alle Faldbroer bleve dragne i Veiret, kun fra Søsiden var Tilførselen aaben, og daglig bragde Barker i Dusinviis os Levnetsmidler fra Frankerig. Carlisterne havde forskandset sig bag Forstadens Huse, og underholdt derfra en uafbrudt Geværild mod Dronningens Tropper, der fra Stadmurene af besvarede deres Skud. Denne Skyden fornyedes hver Dag, og Jndvaanerne vare tilsidst saa vandte dertil, at de rolige gik omkring paa Gaden og forrettede deres sædvanlige Beskjeftigelser, som om slet Jntet var skeet. Det Eneste, der var dem ubehageligt, var, at Portene holdtes spærrede, saa at de ikke kunde gjøre deres Yndlings=Spadseretour udenfor Byen. Men omsider begyndte man at blive bange; slemme Rygter kom i Omløb; man fortalte, at Carlisterne, der ikke havde Artilleri nok til at skyde Brescher eller til at tage Byen med Storm, havde besluttet at kaste Bomber ind og stikke St. Sebastian i Brand. Den 5te Decbr. betegnedes allerede som Bombardements-Dagen. Men denne Dag gik rolig forbi, og man haabede allerede, at Rygtet var falskt, da der om Aftenen Kl. 9 1/2, da Alt var gaaet til Hvile, pludselig hørtes et stærkt Skud. Da ingen Kugle var faldet ind i Byen, og man ellers ikke hørte til nogen Ulykke, troede vi, at Skuddet kom fra Citadellet, der ligger højt oppe paa det spidse Bjerg, ved hvis Fod San Sebastian er bygt. Men neppe var man kommet sig efter den første Skræk, for et andet lignende Knald hartes, og denne Gang var der ingen Tvivl meer om dets Oprindelse. En Bombe af svær Caliber faldt midt ind i Staden paa et Tag, gik gjennem alle fire Stokværk og sprang i Kielderen. Larmen, da Taget brød sammen, den næsten aldeles Ødelæggelse af Husets Træværk og Stykkerne af Bomben, der fløi lige op i anden Etage af Nabohusene og knuste flere tusinde Ruder, udbredte Skræk i Staden. J et Øjeblik sprang Mænd, Qvinder og Børn ud af Sengene, løb i bare Chemiser ud paa Gaden og opfyldte Staden med Klager og Skrig. Man spørger, man svarer skjælvende; Nogle løbe ind i Huset, der blev det første Offer denne Nat, og ere lykkelige nok til ikke at forefinde hverken Liig eller Saarede; kun et Par Menneskeer havde faaet nogle lette Contusioner. Frivilligt oplyses strax alle Vinduer, for at undgaae Forvirring paa Gaderne. Hvilket jammerligt Syn viser os dette blege Lys, Aldrig vil jeg glemme dette fortvivlede Øjeblik. Natten var smuk, Maanen fuld og Himlen klar. Mænd og Qvinder, uden Forskjel i Stand og Alder, flygtede ind i de bombefaste, militaire Magaziner og Bygninger. Theatret, der er i en lignende Bygning, tjente nogle hundrede Mennesker, der i Hurtigheden kun vare blevne halvt paaklædte, til Tilflugtsted. Et stort underjordiske Rum, der var bestemt til at forsyne Staden med Vand, maatte ogsaa optage en Mængde Jndivider. Andre søgte Beskyttelse i Kielderne og under den nye Pladses Arkader. Jmidlertid faldt Bombe paa Bombe ned i Staden; flere Huse vare allerede betydeligt beskadigede; der var allerede Saarede, men endnu ingen Dræbte, hvorover man da glædede sig meget. Men denne Glæde fik ogsaa snart en Ende, da en Franskmand blev skudt. Den ottende Bombe sprang nemlig ved Capitain Ardors Fødder, af Briggen le Vaillant fra Bordeaux, og hans Legeme kunde man senere kun kjende af Fodbedækningen og de korte Pantolons, den Dræbte havde baaret; den øvrige Deel af Legemet var slængt fyrretyve Fod langt bort. Det var blevet Midnat, og endnu vedblev Bombardementet. Municipalraadet greb endelig til Forholdsregler, for at afhielpe Forvirringen. Vagter, der vare opstillede paa de høieste Bygninger, gave ved Rædselsraabet Bombe bestandig Underretning om Faren. Fyldte Vandtønder attes hen for alle Dørre, for at Midler strax kunde være ved Haanden til at slukke Bombernes Tændere, og derved forebygge at de skulde springe. Den øvrige Deel af Natten gik hen under den største Angst, Kl. 4 1/2 om Morgenen hørte Jlden op. Gjorte sikkre ved de fjendtlige Batteriers Taushed, forlode Jndvaanerne deres Tilflugtssteder, og de meest velhavende af dem tilte til Havnen, for mod høi Betaling at fragte Skibe, der kunde bringe dem til Frankerig. De første Schalupper forlode Havnen Kl. 7 om Morgenen. Paa den franske Consuls Befaling i San Sebastian blev det franske Dampskib le Phare, der krydsede for Havnen, stillet til de Franskmænds Raadighed, der ønskede at bortfjerne sig. Men da Skibet løb ind i Havnen, indfandt sig kun en eneste fransk Familie til Flugt. Derimod medtog Skibet uden Betaling 450 500 Spaniere til St. Jean de Luz, og vendte næste Morgen tilbage til San Sebastian, for endnu at bringe 500 Spaniere til Frankerig. Derpaa stillede ogsaa Commandanten paa den franske Escadre i den biscayske Bugt sit andet Dampskib, Meteor til Jndvaanernes Raadighed i San Sebastian, og disse tvende Skibe transporterede paa tre Toure næsten 2000 Menneskeer fra San Sebastian til Frankerig. Dagen efter Bombardementet gik rolig forbi; Carlisterne kastede blot nogle 36pundige Kugler mod Staden, hvilke dog ingen Skade gjorde, da Murene ere meget høie. Den Skræk, Bombardementet foraarsagede, kan forklares ved den elendige Tilstand, hvori Artilleriet og San Sebastians Citadel befinde sig. San Sebastian, der i Aaret 1813, da Franskmændene havde besat det, udholdt en Belering i tvende Maaneder af de med Alt velforsynede Englændere, ligger nu midt i de, af Carlisterne besatte Provindser, og har kun tolv Stykker brugbart Skyts, og omtrent 60 andre, der ere uden Lavetter; kun otte gamle, til Krøblinger skudte Artillerister ere i Staden, men ikke en eneste Artilleri Officeer, der forstaaer at tage Sigte. Af 30 Skud, der faldt fra Citadellet, naaede kun fem eller sex til Maalet, de øvrige gik væk over Alting eller vare for korte. Men alle Bomber, der kastedes ud fra Staden, sprang i Luften, næsten i samme Øjeblik, som de forlode Mørserne. - Den franske Consul satte sig i Forbindelse med CarlistChefen Montenegro, for at bevirke Bombardementet standset i 36 Timer, medens de i St. Sebastian værende Franskmænd forlode samme. Da denne Vaabenstilstand var forbi, begyndte Carlisterne dog ikke paa Bombardementet igjen. Man troede derfor, at Jaureguisom opholder sig i Vittoria, drog frem til Undsætning og var kommet Carlisterne i Ryggen. Som en Følge heraf maatte Blok kade-Corpset trække sig sammen ved Tolosa, for at byde Dronningens Tropper Spidsen. Carlisternes Artilleri ved denne Leilighed bestod af trende Mørsere, en Haubits og en 36 Pundinger. Det blev commanderet af en fransk Carlist og kastede 27 Bomber ind i Staden, af hvilke de 26 sprang der.