Berlingske Tidende, 1832-11-23
Berlin, den 16de November. Sammendragelsen af vore Tropper, som udgjøre omtrent 12 Batailloner og 16 Eskadroner, med det dertil hørende Artillerie, vil, som man nu erfarer, kun vorde af Vigtighed i det Tilfælde at Franskmændene efter Antverpens Jndtagelse ikke strax for lade Belgien, men endog trænge ind paa Hollandsk Territorium. Men da vilde ogsaa andre Forholdsregler vorde tagne, end Opstillingen af omtrent Fire og Tyve Tusinde Mand, hvilke i saa Fald kun vare at betragte som Kjernen af de Tropper der skulde samles. Et Beviis paa, hvor lidet vor Regjering, troer paa Krigens Udbrud, er det, at ei engang det 8de Corps eller det egentlige Rhincorps drages sammen, ligesom ogsaa Landeværnet bliver hjemme. Franskmændene ere ligesaa liden som vi rustede til Krig; deres Nordarmee er, som man her meget nøje veed, ikke 45,000 Mand stærk, altsaa ikke meget stærkere, end Tropperne i det vestlige Frankriges tre uroelige Militair=Divisioner. Dette Antal kan være tilstrækkeligt til at tvinge Antverpens Citadel til Overgivelse og til med Belgiernes Hielp at holde den Hollandske Armee i Respect; men mere vil den ikke være i Stand til at udrette, især naar de talrige Grændse fæstninger desuden skulde forsynes med Garnisoner. Hvorvidden gamle General Chasse, i Tilfælde af et kraftigt Angreb, vil kunne holde sig i længere eller kortere Tid, er her ofte Gjenstand for politiske Samtaler, især for det militaire Publicums I Almindelighed holdes Krig for usandsynlig, fordi der, om man end havde den bedste Villie dertil, dog mangler eet væsentligt Reqvisit til at føre Krig, nemlig Penge. Denne Overbeviisning rokkes end ikke ved alle Statspapirers hurtige og betydelige Dalen, og, da man veed, at Regjeringen, som forudsaa Mueligheden, at vore Statspapirer hurtigen vilde dale fra den konstige Høide, hvorpaa de stode, har efter gammel Sædvan selv lade opkjøbe for meget store Summer, saa seer man deri et Tegn til Haab. Jmidlertid giør man dog Alt færdigt, for paa et Vink at kunne træde i Kampen, og Landeværnet bliver i det mindste ordnet. J Krigsministeriet hersker derfor nu en Virksomhed, hvormed kun den kan lignes, der finder Sted i det udenlandske Departement, og paa samme Tid arbeider man med den største Anstrængelse paa at fuldende Telegraph=Linien til Rhinen. Man haaber, endnu i denne Maaned at faae Bygningerne indtil Magdeburg færdige, og Telegraphien derhen vil da strax træde i Virksomhed; men man arbeider ogsaa utrætteligen paa den hele Linie, for saa hurtigt som mueligt at gjøre Forbindelsen fuldkommen. Lysten til en Krig mod Frankrige er i mange Preussiske Provindser meget stor, i Pommern, hvor man endnu stedse betragter Franskmanden som en Rigs- og Arvefjende, især paa Grund af Adelens der endnu mægtige Jndflydelse, hvis Sønner især ere ansatte i Armeen, og formedelst dens nedarvede Respect hos Bønderne paa de adelige Godser, da Selveiergaarde der desværre er en stor Sjeldenhed. Desuagtet er Udsigten 9 af Haarne, uddragen i den berømte Lærde, Barrows, for faa Aar siden udkomne Chronological Himor of Arenic Foyages Pag. 276 -18. til Krig virkelig fjernere end i mange tidligere Perioder. Ma skee er ogsaa Chefen for vor Maasarmee, General Müffling (hvis diplomatiske Mission til Constantinopel endnu er i hæderlig Minde) mere bestemt til at virke som Diplomat, en som Krigsmand Troppebevægelserne i Polen have givet Anledning til alskens Avi rygter; men Troppebevægelser ere i den sidste Tid ikke meere noget Usædvanligt. Dog menes i Belgien almindeligen, at Preussen, i Tilfælde af en Krig, vil lade sin hele Magt rykke ud, og kun lade det 1ste Armeecorps, for at holde Posen besat, blive tilbagpaa denne Side Elben. - Ved Hoffet er man meget frappere over Hertuginden af Berrys Fængsling, hvorom vort uden landske Departement allerede i Forgaars Morges erholdt Underretning. - J Dag fyldte vor almeenelskede Monarch sit 35, Regjeringsaar; Allerhøistsamme tiltraadte Regjeringen den 16de November 1797.