Almuevennen, 1842-11-16
Etatsraad Neergaard bemærkede, at den første og vigtigste Grund til Fattigdommen i alle Borgerklasser, ligger i den stedse tiltagende Folkemængde, en anden Grund ligger i Landets Beskaffenhed, da Agerbruget ikke giver tilstrækkeligt Arbeide for Dagleierne til alle Aarets Tider, den tredie Hovedgrund maa søges i Huusmandens, hans Kones og Børns Mangel paa Flid, Dygtighed, Vindskibelighed, Huusflid og Sparsomhed. Disse tre Hovedgrunde til Fattigdom ligge udenfor al directe Paavirken af Lovgivningen, men en fjerde Grund, hvorpaa man antager Lovgiveren kan virke, er Grundeiernes overdrevne Fordringer og Udsugelser, og indenfor denne Grændse er det altsaa, at alle Forslag skulle søges til at hjelpe paa Nøden, men, siger han, "denne det Svageres Nedtrykning af, og Underliggen for det Mægtigere, der, som en Naturnødvendighed synes at gaae igjennem den hele os omgivende Verden; den fjernes ikke fra Menneskeslægten ved et Par Pennestrøg i en Anordning." Comiteens Jndstilling gaaer derfor ud paa, blot at afskjære og forhindre de grovere Misbrug som have viist sig i Grundeierens Forhold til Huusmanden, og han ønskede at dens Bestræbelser maatte have været heldige. Kammerherre Castenskjold udtalte, at naar den Unge har opnaaet den Alder, at han kan arbeide for sig selv, da maa han henvises til Arbeide, hele Verden staaer ham aaben, og for sit Arbeide faaer han Vederlag; skulde han selv bestemme Værdien af sit Arbeide, vilde han sætte det for høit, og den der skal yde Vederlaget vilde sætte det for lavt, men den Magt som udjævner Forholdet, findes udbredt over hele Jordkloden, fra Pol til Pol, fra Øst til Vest, og det er Concurrencen, den kan Jngen sætte sig ud over. Jngen kan fornærme sig over, om Vilkaarene i den Egn hvor han er, er ringere end i en anden, thi det staaer ham jo aabent at søge hen til andre Egne. Men har han først frivillig sluttet en Akkord, da maa det være en ussel Karl, som har ringe Agt for sig selv, der siden gaaer hen og siger, at det var i Nød og Trang han sluttede den. Fæsteforholdet kaldte han et unaturligt Forhold, som intetsted findes udenfor Danmark. Hvorledes man kan komme til det Resultat, at sætte et bestemt Maal for, hvormeget Arbeide den myndige Mand maa forpligte sig til at præstere, det fatter han ikke, aldrig har han hørt en saadan Yttring, end ikke afden daarligste Huusmand. J Sandhed det vilde været meget nedværdigende at sige til en heel Klasse af Mennesker, at den ikke maa accordere om, hvormeget den vil arbeide. J andre Lande, hvor han er kommet frem, har han intet Sted seet en Almueklasse saa vel forsynet med Føde og Klæder som den danske. – Dette var det væsentligste af hvad der anførtes af Godseier klassen, og som paa flere forskjellige Maader gjentoges, vi skulle nu see hvad der fra den modsatte Side blev yttret, og anfører da først Uddrag af Provst Plesners Taler, der udmærkede sig ved en sjelden Varme og Jnderlighed, og ægte christelig Følelse Han sagde: Idet jeg taler Huusmandstandens talrige Klasses Sag, har jeg vistnok især det Maal for Øie, som det er mit Livs Opgave at agte paa – mit Maal er aandeligt, og min Tale sigter til, at en talrig Stand, ikke skal, skjøndt i Christnes Samfund, saaledes bindes og sløves af udvortes Vilkaars Magt, at den næsten gandske skulde sættes ud af et aandigt Livs høiere Berørelser. Men ved at betragte Folkenes Tilstand, har jeg saavel som Andre seet, hvorledes Pauperismen qvæler den bedre Udviklings Spire, hvorledes tarvelig Velstand er en nødvendig betingelse for den aandelige Udvikling i Folket, saa at Enhver, som ønsker denne, ogsaa maa ville hiin; – idet jeg taler de materielle Jnteressers Sag i en vigtig Retning, veed jeg og, at disse i deres høiere Natur forene sig med det aandelige Liv, og at de, betragtede fra et høiere Standpunkt, kunne ligesom sammensmelte til Eet. – – Det er ingenlunde min Mening at anbefale Huusmands standens Sag paa Grundeiernes Bekostning, men jeg mener, at Befordringen af Huusmandsklassens Vel er, et almindeligt Jnteressespørgsmaal Det er vist i Menneskehedens Jnteresse, at Tusinder af Familier ikke dybere nedtrykkes, men om de tvertimod kunde sættes i en taalelig Stilling, og sikres denne, saa at de ikke atter derfra kunde udrives.