Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1826-09-18
Græsk-tyrkiske Anliggender. Tilskueren fra Smyrna, hvis Partisked Man da kjender, nedsætter Jbrahims hele Tab ved Angrebet paa Mainotterne, hvoraf er gjort saa meget Blæst, til 150, Md. og giver en heel nedslaaende Skildring af Tilstanden, i Napoli di Romania, hvorefter Partierne, istedetfor sandrægtigen at afvende den truende Storm, meget mere strides om, hvo der skal beholde sidste Post og putte den sidste Daler i Lommen. Det er i saa Fald paa det Yderste, hvis Man virkelig ved Underhandlinger har ifinde at redde en Levning af Nationen. For Tiden herske her tree Partier: den egentlige Regjering, som har indsluttet sig i Slottet Budga, og hvorfra udstædes befalinger, dem Jngen adlyder, Sulioterne og Rumelioterne, som ere Herrer af Fortet Palimedes, og Kolokotroni, som har besat Staden med 2000 Md.;men hidtil forgiæves søgt at komme i Besiddelse af Fortet. Sulioterne ere de eneste, som uforsagte vente paa Øieblikket, da de skulle ofre deres Liv paa Fødelandets Alter. Til hine Anarkiets Rædsler kommer en ondartet Feber, som alt har bortrykket mange Jndvaanere. Karaiskibefandt sig endnu i Napoli, men skal i et lakonisk Brev til Zonga (der med Rango og flere græske Høvdinge virkelig har underkastet sig Seraskier, imod at de beholde deres Kapitanater) blandt andet have skrevet: finder jeg vor Stilling farlig, da bliver jeg ogsaa Derwisch, men vise Moreoterne endnu Mod, saa vender jeg tilbage, for at gjendøbe Dig, Zonga, og de Øvrige med. Den bekjendte engelske Grækerven, Oberst Gordon, som nylig overbragte en betydelig Sum til Napoli, mødte ogsaa den Ubehagelighed, at Rumelioterne med Magt fratog ham en Deel Penge, Man siger 10,000 Piastre. Han og en Sekretair kom endog i Livsfare, da de vilde sætte sig til Modværge, hvilken Voldsomhed har bevæget ham til, at forlade Grækenland for stedse. Slige Exempler ere kun lidet opmuntrende for Græ skeer=Vennerne, hvoraf den franske Kommittee med en af de fra Marseille sidst afsendte Expeditioner har ladet følge en Æressabel til Oberst Fabrier og en med Fryndser og Guldtresser udstafferet Fane til Missolunghis tapre Forsvarere. Den sidste er i Form af en Standart, med hvide og himmelblaae Striber (den græske Nationalfarve) og et stort Guldkors i Midten. J en bred hvid Tværsøile læses oventil denne Jndskrift: den græske Kommittee i Marseille til Missolunghis Helte. Paa Spidsen af Stangen staaer et Kors paa en Kugle, der igjen hviler paa en nedvendt Halvmaane. Guldbroderiet af Ege= og Olieblade er forfærdiget af Marseiller Dammer. Men med al denne gode Villie, synes Tyrkevennerne visse paa Seiren, da Kampen er for ulige, og Jngen tog sig af dette tapre Kristenfolk, medens det endnu var Tid, inden Baandet adsplittedes og Kraften udtømtes ved saa langvarige Trængsler. Mærkelige ere derfor de Ord, Præsidenten i den sidstmeldte Græker Kommittee i London, Oberst Stanhoppe, nylig lod falde: "den græske Regjering fortjener ingen Tillid mere; paa Øerne er den i Piraternes Magt, paa Fastlandet en Bold for Soldaterne. Nu er intet Andet at gjøre, end saasnart muligt at sende Napoli og de øvrige Fæstninger Krigskibe til Hjelp; thi falde de med, da er det ude med Grækerne, og Europas Magter kunne da ikke længere ansee dem som en Nation af Patrioter, der kjempefor deres Frihed, men som en Røver=Rede. Heri kan Hr. Obersteen tildeels have Ret; men hvorledes han, for di Rovfuglene i Engelland have forødet de græske Penge, kan komme til ogsaa at holde Grækerne en Straffeprædiken, og bebreide dem, at de have troet Guldet kunde udrette Alt, da han dog saa ofte har foreholdt dem, at de maatte stole paa deres Kraft og Tapperhed og Muskler og Jern, ikke paa Guld, synes noget uforstaaeligt, al den Stund det er vist, at en Krig neppe lader sig føre uden Penge, som nok heller Jngen vil nægte, at den lille, adspredte, og i Aarhundreder tyranniserede Græker=Nation, i den sexaarige Kamp for sin Gjenfødelse mod en overlegen og grusom Fiende, har viist slige Underværker af ægte Heltemod og Tapperhed, som selv de meest krigerske Nationer maaskee skulle misunde den. - Haabet og et godt Udfald af de i Akermann aabnede Fredsunderhandlinger begynder at tabe sig. Først vilde de tyrkiske Kommissarier ikke underkaste sig Qvarantaine lovene, som stridende imod deres Religion, og siden gjorde de Jndvendinger imod Kongresstedet, som for langt fra den tyrkiske Grændse. De russiske Kommissarier maatte da expedere en Koureer til Hr. v. Minciaky, som strax begav sig til Reis-Effendi, der hidtil har givet undvigende, lakoniske Svar. Hvad det Materielle af Underhandlinger, ne angaaer, torde det maaskee og blive en Anstødsteen, at Keiseren af Rusland bestemt har foreskrevet sine Kommissarier, slet intet at høre om de Asiatiske Fæstninger: Tilbagegivelse.