Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-06-09
Den danske Halvøes og de danske Øers Forsvar moden Jnvasion er bleven en Folkesag, og Kongen af Sverrig har officielt tilkjendegivet, at det er hans Hensigt, at deeltage i Krigen. Vi haabe at erfare, at den brittiske Regering ikke har overladt det til andre Stater ene at opretholde de Grundsætninger, der ere uadskillige fra vor østersøiske Handels Sikkerhed og som ere høitideligt vedtagne i vore Traktater med Danmark. Jntet Land er mere interesseret i at opretholde Danmarks Uafhængighed og dets fuldstændige Besiddelse af dets Gebeet tillands og dets Rettigheder, tilsøes. Kongen af Danmark kan ikke opfordres til at frakjøbe sig en uretfærdig Krig ved Jndrømmelser mod den tummultuariske Liberalisme i et fremmed Land, og kunde saadanne Jndrømmelser fratvinges ham ved Vold, vilde Jngen blive mere vanæret derved, end de Bundsforvante, der unddrager ham deres Bistand i hans yderste Nød. Men nu kjender Danmark sin Styrke. Dets Kraft og Tillid til sig selv have skinnet hæderligt frem i et Tidsrum af Historien, som vil bevare Mindet og nogle af de største europæiske Monarkiers Vaklen og Skam, og selv de Tropper, der have overskredet dets Grændser, tilhøre en Regering, der er bleven saa rystet og svækket ved Anarki, at den neppe kan afholde Omkostningerne ved dette Tog. Om ikke lang Tid ville de tydske Tropper være gaaede tilbage over Eideren og have trukket sig tilbage til Elben, men dette høist ønskelige Resultat vilde sandsynligviis i høi Grad blive fremskyndet ved en fast Erklæring af det svenske, russiske og engelske Hof til Forsvar for de for dem alle fælleds Handelsinteresser og ved deres forenede Beslutning om at tilveiebringe Gjenoprettelsen af den Fred, hvortil intet Land trænger mere end Tydskland selv. Skjøndt Jntet kan være fjernere fra de europæiske Staters Planer og Jnteresser, hvilke ikke ere blevne revne ind med i den nærværende overordentlige Rystelse af de politiske Samfund end en Benegtelse af eller et Jndgreb i fremmede Nationers fuldkomne Uafhængighed med Hensyn til de Forandringer, de maatte finde for godt at foretage i deres Regeringsformer, er det dog naturligt, at vi betragte de Regeringer, der have vedligeholdt deres Myndighed, med større Ærbødighed og Tillid, end dem, der ere slaaede ind paa en ubekjendt Bane og lade sig lede af Folkemagtens Forlangender. Keiseren af Rusland er følgeligen i de sidste tre Maaneder stegen meget betyde, ligt i det konservative Parties Agtelse i hele Europa. Jntet kan være fastere og værdigere og tillige mere forsonende og maadeholdent, end hans Holdning. Han har ikke viist nogen Tilbøielighed til at tirre eller angribe ephemere Regeringer, der ere opstaaede af den revolutionære Krisis. Han har ikke i mindste Maade tilkjendegivet, at han agtede at benytte sig af den almindelige Forstyrrelse i Europa, for at opnaae de Formaal, der saalænge ere blevne tillagte det russiske Riges ærgjerrige Politik. Ved de i hans Navn gjorte Meddelelser har han viist, at han hverken frygter eller ønsker det, og at hans Anskuelser om de ifølge den europæiske Statsret gjældende Forpligtelser ere forblevne uforandrede. Medens Frankrig, Tydskland og Jtalien ere indviklede i Forlegenheder og Forandringer, som idetmindste gjøre deres tilkommende Tilstand og Politik uvisse, bør man derfor vel huske paa, at Englands kontinentale og maritime Jnteresser stemme fuldkomment overeens med det nordlige Europas. Tingenes nærværende Udseende er ikke saaledes beskaffent, at det gjør det til en øieblikkelig Pligt for vore Ministre at deeltage i nogensomhelst bestemt Alliance paa Fastlandet; men skulde den Tid komme, da et saadant Forbund kunde blive af væsentlig Vigtighed for at vedligeholde Freden eller forsvare store offentlige Jnteresser, da ere de nordlige Sømagter vore paalideligste Venner, og en politisk Overeenskomst mellem England, Rusland, Sverrig og Norge, Danmark, Holland og Belgien vilde være den bedste Borgen for disse Staters Rettigheder og for Ordenen og Uafhængigheden indenfor deres Enemærker. Ved et mærkeligt Sammenstød af Omstændighederne er Danmark den første af de i Europa bestaaende Regeringer, som er bleven aabenlyst angrebet af en fremmed Hær, og dets modige Forsvar vil sandsynligviis bevirke en tættere Tilslutning mellem de Stater, hvis Stilling og Jnteresser kunne sammensmelte med dets egne. (B. T.)"Dannevirke, meddeler følgende Proklamation fra Soldaterne i den danske Armee: "Til vore frafaldne Vaabenbrødre, Slesvigske Brødre, som ere forførte og som tjene imod Eders Konge og Fædreland; vi staae nu atter lige overfor Eder og beklage den fordærvelige Borgerkrig! Det er endnu Tid at træde tilbage, forinden vi atter skulle vende vore Vaaben imod hinanden. Vi stride for en god og retfærdig Sag, for Kongen og Fædrelandet. - Hvad have J at stille derimod. - Løvter, som ikke kunne holdes, Tvivl og Samvittighedsnag! Viis Eder da som Mænd, kast Eders Vaaben bort, lad Eders Anførere, søge deres store tydske Fædreland, der vil støde dem tilbage med velfortjent Foragt, og vender J tilbagetil Eders Pligt og Eders Konge, som i Naade vil see til Eder og tilgive Eder et Skridt, som mere er begaaet i Uvidenhed og som Følge af Eders forræderske Embedsmænds Jndflydelse end af Hjertets Tilskyndelse! Vi, Eders Brødre, ville i Hjertet tilgive Eder og bønfalde for Eder og Guds og Kongens Naade.