Den Vest-Sjællandske Avis, 1815-08-22
Kong Ludvig den 13de har havt den Glæde, at Hertugen og Hertuginden af Angouleme nu ere komne til ham; men de huuslige Glæder forbittres af mange offentlige Streger; hans Venner, de Allierede Monarcher, gjøre Fordringer til ham, som ikke kunne andet end være smertelige for ham som de Franskes Konge; (man siger: at de snart vil forlade Paris, hvor en skrækkelig Sammenrottelse, for at myrde dem, skal være opdaget) og hans Folk lægger mange Yttringer af Uvillie imod ham forDagen; midt under hans Vinduer, da han viiste sig for Folket, hørtes vilde Raab af: Keiseren leve han lagde Haanden paa sin Pande, for at betegne sin Sorg. De Allierede Monarcher, hedder det, antage sig hans Forsvar med billig Fortørnelse, da de har erfaret de scandaløse Scener, som flere Dage ere forefaldne uden for Kongens Vinduer, de har derfor befalet, at talrige Patrouiller skal gaae omkring Nat og Dag og at enhver skal arresteres og underkastes en Standret, som tillader sig at føre nogen fornærmelig Tale. Omstændighederne byde Kongen at foretage sig haarde Skrivt, saaledes foruden Armeernes Opløsning er nu ogsaa de offentlige Tidender underkastede Censuren; alle Ordener skal ophæves, og især skal Æreslegionen reent afskaffes, den nye Armee skal saavidt muligt blot sammensættes af unge Mennesker, som ikke har tjent i Krigen o. s. v. Man kan nok ved alt dette begribe, hvorledes Tonen maae være i Frankerige; en dump Gjæring, en hemmelig Forbittrelse raser i Folkets Hjerte. Hertugen af Wellington gav for nogen Tid siden et Bal, men de Pariser Damer vilde ikke dandse paa det. En Engelsk og en Preussisk Courer reiste sammen, paa Veien blev den Preussiske skudt. J de Distrikter hvor Preusserne ligge, er opsatte Allarmpæle at Tropperne strax kan kaldes sammen; overalt maae man afvæbne Jndvaanerne; Bønderne overfalde ofte smaae Detaschements af Krigsfolk. Mange Baraqver til Krigsfolk i Paris, bleve nyelig afbrændte om Natten. De franske Officerer vise sig paa offentlige Pladser uden Kokarde, eller har et Stykke Voxdug over deres Chacots, hvorunder man tydelig kan see Bonapartes Ørn. Vel har Fæstningerne Conde, Metz og Philipperille underkastet sig, vel staaer nu Loire-Armeen under Kongen, da Prindsen af Eckmahl har, efter Ansøgning, nedlagt Commanden over den, og Marschal Macdenald har overtaget den fra 1ste August; men dog brænde Krigens Flammer endnu hist og her, saaledes er der nyelig skeet et stærkt Udfald fra Fæstningen nye Breisach, og en hemmelig Jld ulmer over det hele Rige, som kun de Allierede Armeers Nærværelse hindrer fra at komme til Udbrud. Med Rette siger et Fransk Blad, at det ikke er gode Tider for Blomstersælgerne, thi Fioernes Aarstid er forbi (med Martssioten betegnede man sit Haab paa Napoleons Tilbagekomst til Foraaret fra Elba) Nellikerne har ikke længere en god Lugt (med røde. Nelliker søgte hans Venner nyelig endnu at betegne hans Minde. Lillierne ere blevne saa almindelige (som man veed det Bourbønske Huses Kiendetegn) allene Oliverne (Olietræet er Fredens Tegn, kunne være fordeelagtige. Der er Liebhabere nok til dem, men man veed ikke endnu ret Prisen paa dem, og man er bange for, at de vil blive vel dyre og langt mere end man skulde have troet det.