Aalborg Stiftstidende, 1842-08-06
Det er en Egenskab, der udmærker den nye Communalanordning, og hvori hele dennes Aand og Væsen er indeholdt, at Communens Anliggender væsentligen, under visse Jndskrænkninger, ere overladte til den fælleds Bestyrelses Afgjørelse og at Hovedmaalet derfor gaaer ud paa at tilveiebringe en samdrægtig Beslutning hos Bestyrelsens tvende coordinerede Ledder. En for Tilveiebringelsen af denne ønskelige Samstemning vigtig Bestemmelse er det derfor, som fastsætter, at Magistraten for den indstiller en Sag til høiere Afgjørelse maa holde mundtlig Conference med Repræsentantskabet for at søge at tilveiebringe en fælleds enig Beslutning. At et saa vigtigt Middel, saa meget mere de det i Deres Majestæts Anordning er paabudt, i mange Tilfælde er forblevet ubenyttet, er end meer at beklage, eftersom ved Anvendelsen heraf mangen Dissents vilde forebygges, og mangen Sag kunde undgaae at besvære det høie Cancellies af vigtigere Regjeringsanliggender noksom occuperede Tid. Som naturligt ere nemlig mange Sager under deres Behandling ofte i Repræsentantskabet underkastede forskjellige Anskuelser, der, ved en Conference med Magistratens Medlemmer og ved Udvexling af begge Communalledders Meninger, lettere vilde bringes til et bestemt Riveau og hvorved mange trættende, Tid og Kraft spil dende, Dissentser vilde forebygges. Ved saaledes som Magistraten nu alt hyppigere er gaaet tilværk, at afsondre sig fra Repræsentantskabet, med hvilket det dog kun udgjør et coordineret Led af den fælleds Bestyrelse, ophører hele Communeforvaltningens Selvstændighed og Værdighed, idet Magistraten, istedetfor at være aabent medvirkende Deel af denne fælleds Bestyrelse, stiller sig som selvdannet Autoritet over Repræsentantskabet ved at lade dettes Betænkninger med sin hemmeligholdte Erklæring, som Repræsentantskabet saaledes ikke engang er sat istand til at imødegaae, passere, forsynet med Stiftamtets Erklæring, ind til det høie Cancellies Afgjørelse. J høi Grad har det ogsaa maattet vække Forundring, at Stiftamtet, som den Autoritet, der har Tilsynet med Communens bekonomiske Anliggender, og hvem altsaa Controllen af de foreskrevne Bestemmelser for Sagernes Behandling er undergiven, kan undlade at lagt tage, at den rette Fremgangsmaade bliver brugt for Sager indgaae til det høie Cancellies Afgjørelse. Som et Exempel paa flere mindre vigtige Sager, hvori Magistraten har dissentieret fra Repræsentantskabet, c uden at conferere med dette har henstillet Afgjørelsen til det høie Cancelli, tillade vi os allerunderdanigst endnu at ledsage Afskrift af en, Magistraten under 13de Mai d. A. til stillet Skrivelse. Ogsaa i andre Tilfælde har Magistraten valgt en anden Fremgangsmaade end den, der er foreskreven ved Anordningerne. Vi have nemlig opdaget, at en Borger unde 14de October 1840 ved det høie Cancellies Resolution er bevilget Fritagelse for militair Tjeneste, imod at erlægge en Kiendelse, uden at der i dette Tilfælde har været confereret med Repræsentantskabet og det uagtet Communalanordningen udtrykkeligt fastsætter, at Magistrat og Borgerrepræsentanter i Forening skulle bestemme den Kjendelse, for hvilken en Borger kan vente Fritagelse for Tjeneste ved Borgermilitairet. Dybt føle og erkjende vi Sandheden af de af Deres Majestæt udtalte allernaadigste Ord, at der i communalBestyrelser altid maa ønskes den størst mulige Enighed, uden hvilken Kræfterne spredes og sløves. Af dette Ønske har ogsaa Repræsentantskabet stedse følt sig besjælet, men Deres Majestæt vil i Naade erkjende, at denne samdrægtige Stræden ikke vil kunne være tilstede, naar ikke Magistraten slutter sig til Repræsentantskabets Bestræbelser, naar ikke det skjønne Middel, Communalanordningen indeholder til at fremme Samklang i Beslutningerne, benyttes og naar ikke den tilsynshavende Autoritet, indenfor Grændsen af denne Function, iagttager, at Anordningen i Alt efterleves og Communens Anliggender nyde den hurtigste Fremme. For at dette omsider i den herværende Commune maa blive Tilfældet, tillode vi os allerunderdanigst at foredrage for Deres Majestæt Sagernes sande Beskaffenhed, overbeviste om, at det kun er Sandheden Deres Majestæt ønsker af høre, og i det Haab, at ogsaa denne Sag maa blive Deres Majestæts vise og naadige Overveielse til Deel.