Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1774-04-15
6te Oeconomiske Brev. Min Herre. Denne Gang paatager jeg mig et svært Arbeide, og gandske vist troer jeg, det bliver mig overlegen, om min Herre ei vil tage Haand i med. - Tænk engang, jeg agter at afvelte alle Anstøds=Steene, NB. som støder mig, det er: jeg vil have bortryddet alle de Steene, som hist og her findes paa Markene. Jeg forlanger just ikke, at De selv skal legge Haand paa Arbeidet; men alene give mig et got Raad, hvorledes man beqvemmest kunne komme til at benytte sig af denne megen Jord, som disse Stene giør unyttig, og erobre disse nye Lande, som dog i mine Tanker kunne skee uden Blods, skiønt med nogen Sveeds Udgydelse. - De leer. - Og dette vil nok sige saa meget som, forgiæves at tænke derpaa Ja, jeg har hørt mange at sige: Steenene har lagt der før vor Tid og i vor Tid, vi har dog faaet Fødene, de kan og ligge efter vor Tid. - Det troer jeg med, saasom de ere af den Materie, der ei raadner. - Disse Stene vil jeg dog have bort, det maa koste, hvad koste vil thi ieg kan ei fordrage dem der. Sic volo, sic jube, ligemeget om den lade og træge legger til: star pro ratione voluntas. - Kan den Norske Bonde bedække sine Steenklipper med Jord forat faae lidet Pløielland, skulle det da være en Umuelighed for den Danske Landmand at reense nogle Steen af deres Jord, for at faae meere Pløieland og fleere og bedre Græsgange? – Jeg veed at adskillige brave Proprietairer, Præ seer, Selveier=Bønder har reenset nogle tusinde læs Steen af deres Jorder. (Vidste ieg, hvad godt enhver gjorde i dette Fald, skulle jeg lade det bekiendtgiøre offentlig.) Men hvor mange ere ikke endnu tilbage, Man finder endnu heele store Strækninger, heele Overdreve, heele Marker ligesom overstrøede med Steen. Skulle det vel være ugiørligt og plat umueligt at faae disse bortryddede, da man har Exempel paa, at een eneste Bonde med sine egnes Hielp har bortført nogle tusinde Læs. - Skulle det ikke være et beqvemt Middel til disse paa Markene liggende Steenes Bortryddelse, om det blev paalagt Bønderne at lodde om, hvis Ager først skulle reenses, og da skulle alle Byens Mænd hielpe ham og han igien dem, og saa fremdeles. Var det ugiørligt foreen Bye, skulle heele Sognet og heele Godset hielpe. Hvor snart og let ville ikke saa mange Menneskeer kunne giøre nogle Agre hvert Aar ryddelige, De Steenefulde Overdreve, kunne ligeledes inddeeles og reenses. Den beqvemmeste Tid til denne Reensning var nok Efteraaret, og kunne da de op ryddede Steen ei paa den Tid bortføres til Gierders Sætning og Landsbye=Gadernes Forbedring, skulde Stenene, reises paa Enderne og om Vinteren bortføres paa Slæder. De store Steene kunne med ringe Bekostning sprænges og kløves. - Er det ikke ærgerligt at see endog enkelte store Steene hist og her at ligge Aar ud og Aar ind midt paa det beste Agerland og i den beste Eng? Man skulle snart tænke, at Eiermanden lod dem ligge for Væxtens Skyld, eller ei kunde kiende sin Ager uden saadant et Tegn. Men heller vil Agermanden Aar efter Aar pløie saadanne Stene forbi, stumpe deres Plovjern og Leer, spilde Jord paa begge Ender, end de vil anvende nogle Timers Tid paa saadanne Stene Kløvning og Bortførelse. – Jeg veed een Bonde, som er en ferm Mand og gjerne ville have sine Jorder reensede; men af Mangel paa Tid og Medhielp til Steenenes Op gravning og Bortførsel, graver han et dybt Huul ved Siden af Stenene, og der velter dem ned; han har viist mig en Deel Agre, som han saaledes har reenset Aar efter andet. Derimod viiste han mig sine Naboers Agre paa begge Sider af ham, hvilke vare ligesom oversældede med Steene. Han beklagede kun, at han af Mangel paa Tid og Hielp maatte nedgrave disse dyrebare Stene, og ei kunne benytte sig af dem ved hans Gierder. Jeg opmuntrede ham, og han forsikrede, at der ei skulle blive een Steen paa hans Grund, om han maatte leve. Havde ieg havt Evne som Villie, havde ieg givet denne Mand en Præmie af min egen Lomme. - Hvorfor ieg vilde have heele Byer, Sogne og Godser til at bortrydde disse Steen, er, fordi en samlet Magt og fælles Kræfter kan udrette meget i en Hast; thi det vil langsomt komme til Fuldkommenhed, naar saadant Arbeide overlades til Bonden selv Tid efter anden at iverksette. De duelige kan ei alle selv afstedkomme Arbeidet og den lade bekymrer sig ei derom, men beleer den Flittiges Møie og Sveed. - Ak, min Herre, hielp at faae disse Steen bortførte, som borttager saa megen Jord, at mange fleere Munde, ja nye Familier, der af kunne mættes, og da velter min Herre en stor Steen af mit Hierte. Jeg er a.P. S. De skal ei kiere sig efter, om Bønderne af en enfoldig hellig Skræk ei tør borttage disse gl. Offer=Steene, og lange ovale Begravelses=Steder; men lad dem kun føre dem bort allesammen, og De skal erfare, at der aldeles ikke vil spøge paa de Steder derfor. Jndfald.