Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-06-08
Den 31te Maj, mod Aftenen, overleverede en engelsk Sørofficeer, som i en Kutter under Parl mentale-Flaa var ankommen paa Kiøbenhavns Rhed, en Skrivelse fra den ved det svenske Hol accrediterede engelske Gesandt Thornton og fra den engelske General Hove, samt en anden fra den svinske Hofkantsler Baren Wetterstedt, begge daterede fra det engelske Orlogsskib Defiance under Admiral Hope i Kiøge-Bugt. Tillige blev meldt at den russiske General, Baron van Suchtelen, befandt sig ombord paa samme Skib, for at tage Deelt de Fretsunderhandlinger, som fra engelsk Side bragtes i Forslag ved de omtalte Skrivelser, og hvortil den ovennævnte Gesandt og General sagde sig at være befuldmægtigede, ligesom den svenske Hofkantsler til at underhandle med Hensyn til den tvetydige Stilling, som nu finder Sted mellem Danmark og Sverrig. Efter det, som herover allerede tilforn er bleven bekiendt, ville Kongens troe Underlaatter i begge Riger og i Hertugdømmerne ikke forundre sig over, at Kronprindsen af Sverrig har i Hr. svenske Majestæts Navn gjort det gieldende som et Beviis paa Maadehold og liggennyttighed, at der fra svensk Side nu kun fordres Afstaaelsen af Tronhiems Stift og hvad der er beliggende mellem Samme og det russiske Grændse. De ville deri blot finde et gientaget Beviis paa de ublue og paatrængende Fordringer, der i den senere Tid have udsat de nordiske Rigers Jndbyggere for at see sig den fredelige Tilstand mellem dem indbyrdes berøvet, som er overeensstemmende med deres fælleds Velfærd. De ville ikke finde det mindre stridende mod deres Tænkemaade og mod Nationalførelsen, at der tillige er giort den Fordring, at 25,000 Mand danske Tropper skulde stilles under den svenske Kronprindses Befaling, for, i Forening med svenske og andre Magters Tropper, at bruges i det nordlige Tydskland mod Frankrig. Paa samme Grundvold have de engelske Befuldmægtigede foreslaaet at underhandle om Fredens Gienoprettelse med Storbrittanien, hvorved nøie er bleven bemærket, at forinden de i Jylland og Holsten befindtlige Kongl. Tropper bleve overladte til den svenske Kronprindses Raadighed, maatte der ikke ventes nogen Vaabenstilstand til Bedste for Skibsfarten. Ved Fredsslutningen skulde Kolonierne tilbagegives, men ikke Øen Helgoland, og heller ingen Erstatning tilstaaes for Flaadens Tab. - Enhver af disse Rigers og Lande: Jndbyggere vil forud være overbeviist om, at disse Tilbud rre efter Allerhøieste befaling blevne besvarede paa en med Kongens Værdighed og Statens umiskiendelige Jnteresse overeensstemmende Maade. Parlementairen vendte herfra tilbage den 2den Juni om Eftermiddagen. Ham var foreskrevet ikke at opp bie Svar længere end 48 Timer. - Hans Majestæt, inderligen rørt overden Nød, som er en uafvendelig følge af en langvarig Forsvarskrig, der standser Næringsveiene og hindrer Samqvemmet mellem Danmark og Norge, havde, som forhen bekiendt, gjort den storbritaniske Regiering Fredsforslag, uden at den, til hvem det var overdraget at foribringe disse, blev hørt. Mod de forslag til samme Hensigt, som giennem den engelske Gesandt i Stokholm vare allerede i Forveien bragte til hans Regierings Kundskab, kan der paa ingen Maade, med Gund, giøres Jndvending, fordi man derved gjorde Paastand om Tilbagegivelsen af Alt, hvad der ifølge af Krigens uventede Udbrud var frataget Hs. Majestæt, eller en Erstatning derfor, og om at sikkre Hs. Majestæt Besiddelsen af Hans Stater. Naar to Regieringer, efterat en Krig er udbrudt, enes om igien at slutte Fred, er intet sædvanligere, end at der fordres Erstetninger; men saadanne Fordringer fremsattes ikke som et ufravigeligt, forelbint Vilkaar, uden hvilket Underhandlinger ei engang skulde kunne finde Sted. - Det vil derimod bemærkes, at de forslag til Underhandlinger og Fred og Forlig, der nu ere gjorte af den engelske Regierings Agenter og den svenske Holkantsler, giøres aldeles afhængige af saadanne foreløbige Betingelser, hvortil slet ingen Grund findes i den Krigs Handelser, hvori Danmark er indviklet med Engelland. Brage forbenævnte Regieringer søge at give deres Fordringer et Anstrøg af Ritmæssighed, ved at beraabe sig paa de imellem dem indbyrdes indgangne Forpligtelser, ifølge hvilke Kongeriget Norge er bestemt til at giøres Sverrig underdanigt, ligesom om man deraf kunde udlede nogen Forbindtlighed for Kongen til at opfylde hvad der til Hans Skade er indgaaet mellem Hs. Majestæts kiende og en Naboemagt, hvis Behersker tragter efter at skille Tvillingrigerne fra hinanden, ved at underkaste sig Norge. - Kongen er uforanderlig i Sin Beslutning at holde over Sine Rigers Forening. - Landsmænd, Vi ville understøtte Hs. Majestæts utrættelige Bestræbelser for Fædrenelandets Velfærd og Uafhængighed, Med ham ville vi gaae alle karer imøde, og Gud og den retfærdige Sag skal være vor Løsning! - Ved at lægge næsten uovervindelige Hindringer iveien for Korntilførselen til Norge, er Hensigten at svække de kiække Nordmænds Mod ved deres Hustruers og Børns Raab om Brød, ved Oldingernes Mangel paa nødtørftig føde. Det er de Vaaben, som anvendes med et nærlige Fole . . . . . . . skab mod dets retmæssige Konge, der udfladeligen er 6 skiestiget med at afhielpe dets Trang og som intet be efterladt for at tilveiebringe Fredens Gienoprettelse paa antagelige Vilkaar, men som ikke vil række Haanden til at sønderrive Foreningen mellem de ham lige kiere, at Hans Forfædre arvede Tvilling Riger.