Berlingske Tidende, 1832-02-22
London, den 10de Februar. Ogsaa i Overhuset er Ministeriet draget til Regnskab, fordi det er blevet Tractaten troe, i Henseende til den russisk hollandske Gjeld; man paastod nemlig, at det i det mindste, burde have ansøgt Parlamentet om en ny Act desangaaende. Angriberen var Lord Wynford, som Grev Eldon understyttede. Derimod forsvarede Lord=Cantsleren (Brougham, Ministeriet, saa at det syntes, som om Juristerne i begge Parlamentets Huse, alt eftersom den Side, hvorpaa de sidde, har en forskjellig Anskuelse, ogsaa ere af forskjellig Mening derom. Angrebet i Underhuset kunde være blevet farligt for Ministeriet; i Overhuset, blev for det første ikke voteret derom, og det synes, at Ministeriet ikke har noget at frygte her af, om Spørgsmaalet end til Gange bragtes paa Bane i det ene eller i det andet Huus. Ministrene selv ere af den Mening, at den Russiske Regjering, allerede vilde have afbetalt hele Gjelden, dersom den havde haardnakket fordret de stipulerede aarlige tre Procent for Amortisations fondet, og at Forandringen i Forholdene mellem Holland og Be gien altsaa ikke berettiger England til at kaste denne Byrde paa Rusland; *) det engelske Folk, der tilfulde skjønner hvad Oppositionen tilsigter med sin Anklage, tænker omtrent det samme. Naar et Ministerium er upopulært, og dettes Modstandere eje Folkets Gunst, saa have deslige Angreb en vis Betydning, -men i dette Tilfælde, da Ministeriet hverken har sluttet Tractaten, eller har mindste personlig Jnteresse ved at haandhæve den, kan det lade haant og slige Anfald. En anden Klage, som Oppositionen fører over Ministeriet, er: at det har forelagt Parlamentet Tractaten i Henseende til Holland, og Belgien, uden Østerriges, Preussens og Ruslands Ratificationer, altsaa ufuldstændig. Derimod bemærkede Lord Palmerston, at Ministeriet havde skjellig Grund til at vente hin Hoffers Ratification. - Men Sir Richard Vyvan, som ikke vil erkjende en saadan Anskuelse, har opsat sin bebudede Motion herom til den 28de Februar, og tillige erklæret, at han ikke vil tøve med den, dersom de ventede Ratificationer udeblive. Jmidlertid var i Fredags Aftes en lang Debatte i Underhuset og Finantsvæsenet, der ikke levnede Reformbillen et eneste Øjeblik. Erministrene, med Hr. Goulbourn i Spidsen, beskyldte Lord Althorp, at han havde forregnet sig, og - i det han ubefindigen havde afskaffet visse Afgifter, netop derved, uagtet al Føje til Oeconomie, forøget det forrige Aars Udgifter - virkelig var kommen 70,000 Pd. Sterl. tilkort. - Men hvor meget kan ved svares, saalænge Statsgjeldens enorme Renter skulle betales, lod en retfærdig Maade sig udtænke til disses Formindskelse, da vilde man spore Lettelse; Alt Andet er kun en Draabe i Havet. Under alle disse Debatter tilsidesættes Reformbillen, og disse Forhalinger, saa meget de end passe til Oppositionens Plan, have meget forøget deres Utaalmodighed, der ved Forandringen Jntet have at tabe, d. er Nationens store Masses. J den Uvished, hvori Alle leve, er al Handel i en total Sta nation; Jngen kjøber Meer end han behøver for det næste Diblit. Dette, tilligemed de Handelsforvikringer, som Choler at an) Sammenhænget med det Russisk Hollandske Laan er tilforn forklaret i den Danske Statstidende, og kan altsaa forudsættes som bekiendtlediger, forklare tilfulde Formindskelsen af Told= og Accise, Afgifterne. De arbeidende Classer lide herved umiddelbart, men ogsaa Middelstanden føler dette saa dybt, at der nu gives mange Reformister, som gjerne vilde nøies med en indskrænket Reform.