JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1844-12-13
Tankeriim. Der weise Nathan var gelehrt, Und König David war geehrt; Aber mit Nathan David ist's umgekehrt. - I "Aftenbladet" Nr. 288 findes paa Listen over Døde: "Arbeidsmand Johan Andreas Schlosser, 6 Uger gl." - Da der vakkes saa megen Skandale ved den daarlig corrigerede Udgave af Wessel, som Hr. Literatus Davidsen begyndte at udgive, vil det formodenlig interessere Publicum at erfare, at der nu er paabegyndt en Wessel af "Aftenbladets" Redacteur. - Jndustriforeningen ligger i Proces med dens Vært, fordi han vil forbyde den at holde Julebazaren hjemme i dens Værelser paa 1ste Sal i hans Gaard "Vildmanden". Det havde vistnok været rigtigere handlet af Jndustriforeningen, om den, forinden at paabegynde Jstandsættelsen af 1ste Etage, havde foranstaltet en Forbedring af Hr. Bindseils øverste Etage som den, der i flere Aar i høi Grad har generet Gaardens Beboere. - Rettelse. Det var ikke Cancelliraad Jngerslev, men Proprietair Ingversen, der havde den i forrige Nr. refererede Samtale, hvori han forsikkrede, at han i Stænderne ikke havde talt et eneste Ord. Retfærdigheden byder os at indrømme, at Cancelliraad Ingerslev tvertimod talte saa meget, at han kunde have deelt med Proprietair Ingversen, og dog havde begge faaet nok. - Efter Forlydende agte Postillonerne i Ringkjøbing at anlægge Sag imod Amtsveibetjent og Broeier Stilling til Skjernbrogaard, fordi det er hans Skyld, at de ikke kunne faae Leilighed til at øve dem saameget i at blæse paa Posthorn, at de kunne komme i Besiddelse af den Virtuositet deri, som udfordres, for derfor a Postinspecteuren, Høegh-Guldberg, at blive tilstaaede Douceurer. - Bemeldte Veibetjent - der forleden af Amtet blev nægtet Tilladelse til at foretage en Reise til Kjøbenhavn og derfor nu sidder hjemme og suurmuler - holder nemlig de hans Bestyrelse underlagte Veie i saa daarlig en Stand, at det er en plat Umulighed for de Postilloner, som befare disse, at blæse og kjøre paa eengang, da de voldsomme Stød, som Vognen giver fra sig ved at føres over de utallige Huller i Veien, sætte dem aldeles ude af Stand til at fastholde Posthornet ved Munden et eneste Øieblik, uden at riskere at støde dem selv til Skade i Ansigtet med samme. Ringkjøbing Postilloner kan man derfor ogsaa for det meste kjende derpaa, at de enten have en fladstødt Næse, Saar i Nærheden af Munden eller ogsaa ingen Fortænder. - Hvis de ikke kunne faae Veiene forbedrede, ville de derhos indgaae med Begjæring til Generalpostdirectionen om at tilstaaes Tid til at holde stille paa Veien, hvergang der skal blæses.
Corsaren, 1844-12-13
Skizzer. Den fine Politik, at fange Holsteen med Schlesvig. Quirin-Müllerske "levende Billeder". "Bachanter, som vande deres Panther."
Corsaren, 1844-12-13
Efterfølgende Digt, siger "Dannevirke" Nr. 44, improviserede Pastor Hertel under en Fest for Laurids Skaus Fader, da Laurids Skau strax efter Festen skulde reise til Kjøbenhavn: "Vor Laurids vil nu til Hovedstaden reise, Snart sees han atter der paa Gaderne at kneise, Overalt han bydes til festlige Lag, Og saaledes gaaer det hver evige Dag. Han overvældes med Smiger og Ære, Ja, Damerne selv ham paa Hænderne bære. Men - han er og bliver dog Laurids Skau: Han glemmer ei Bonden og ei sin Plov; Saa høit han ogsaa kommer i Ny, Hans Hjerte dog bliver i Sommerstedby; Sit Maal han stadigen holder for Øie, Han sparer ei Flid, han sparer ei Møie. Thi ville vi Alle af Hjertet da Ham bringe et rask og kraftigt Hurra!"
Corsaren, 1841-03-19
Sessionscener. I. Lægen. Hvad feiler Dig, min Søn? Karlen. Jeg vilde spørge Doctoren, om han vil sige mig et Raad, hvordan jeg kan blive fri for at være Soldat. L. Hm. Naar Du ingen Sygdom.... K. Vor Fa'er meente, at en Doctor kunde lige saa godt gjøre En syg som rask, han troede, at Doctoren kunde nok hitte paa Raad, naar han saae disse Papirer. (Stikker ham nogle 'Blaae' i Haanden.) L. Hm. Hvad har Du der i Kurven? K. Da det er saa nær Mortensdag, saa sender vor Moer en Gaas og desuden noget Smør. L. Hm. Det er meget fornuftigt af Din Moer. Har Du ellers nylig været syg? K. J Foraaret havde jeg Kolden. L. Hml Koldfeberen slaaer sig tidt paa Hørelsen, og naar Du er døv, saa..... K. Kan jeg saa blive fri for Malicen? L. Ja vist! (Skriver en Attest.) Pas nu paa Dine Øren saalænge Sessionen varer! II. Krigscommissairen. Hvad hedder Han? Karlen svarer ikke. Krigscommiss. (høiere). Hvad hedder Han? Karlen peger paa Ørene og ryster med Hovedet, idet han fremviser sin Attest. Lægen. Den Karl er døv; jeg frygter, han er incurabel. Krigse. Naa saaledes. (Til Karlen) Han er fri Karlen. Mange Tak!
Corsaren, 1844-12-13
Udkommet er og faaes hos d'Hrr. Boghandlere Höst, Klein, Philipsen, Steen, Schubothe og Kunsthanler B. A. Meyer : David og Goliath, Randtegning med to Billeder, hvoraf det ene efter "Corsaren". Udgivet af "Corsarens" Red. Kan bestilles i Provindserne hos alle "Corsarens" Commissionairer. Priis 8 Skill.
Corsaren, 1844-12-20
Med dette Nr. ondeles det i sin Tid beslaglagte Nr. 176, der nu efter henved et Aars Forløb er frifundet ved Høiesteret. Gjenstande for Actionen var foruden Digtet "Glæde over Fremtiden" og den lille Artikel "Roes over Rusland" samt den større Artikel"Grækenland i Tydskland" endvidere "Almanakken for 1844", som ved Cancelliets Anklagemagt er bleven forfinket til nu. Cancelliet meente formodenlig, at en Almanak er som et Budget: Den kan gjerne komme mod Aarets Slutning.
Corsaren, 1844-12-20
Etatsraad Bang er da endelig bleven kongelig Commissarius, nemtlig for den Roeskildske Jernbane. "Urtekræmmer-Examen Er ogsaa et Slags Tentamen, Som udkræver Studering, skjøndt ikke saa svær."
Corsaren, 1844-12-20
I "Aftenbladet" har Hr. Bindseil (i Anledning af vort Raad i forr. Nr. til Jndufriforeningen, at udbedre Hr. B's. overste Etage for den af Foreningen beboede 1ste Etage) erklæret, at han godt veed, hvem Forfatteren er, og ligesaa godt forstaaer, at han sigter til 4de Etage. - Høiere op, Hr. Bindseil! høiere op!
Corsaren, 1844-12-20
"Fædrelandet" og "Morgenposten" takkes herved paa det ærbødigste for den uegennyttige Assstence, de have ydet "Corsaren" under den svære Kamp mod Hr. Bindseil. Himlen lønne de ædle Velgjørere og lade os engang komme til at vise vor Erkjendtlighed.
Corsaren, 1844-12-20
Den 2den November væltede for Lieutenant Bjælke i Jndløbet til Helsingøers Havn Vagtskibets Jolle, hvori vare Næstcommanderende, Lægen og 4 Mand. Bramseils Kuling. - Paa Vandet er Veien ogsaa saa ujevn!
Corsaren, 1840-10-08
Naar Lindberg, Sibbern og Jetsmark. engang komme op til Vorherre, saa vil den gode Gud tale saaledes til dem: Til Lindberg: Naa, Jacob, hvad har Du bestilt ved Bibeloversættelsen, som jeg har ladet Dig betale godt for? Du veed, at jeg sendte Dig engelske Guineer, for at Du ikke skulde undskylde Dig med, at Du havde Pengemangel og som Følge deraf ingen Lyst til at gjøre min Gjerning. Har Du gjort den færdig? Lindberg vil da svare: "Allernaadigste Guds, Majestæt! Jeg bekjender min Synd, jeg har svigtet Dig og Din Gjerning og anvendt Dine Penge til verdslige Ting, hvori det Onde var." Vorherre. Du veed, at jeg tilgiver den, der i bekjender og angrer sine Synder; derfor skal det ogsaa være tilgivet Dig, at Du har ladet saa mange Faar tørste efter den Drik, Du skulde række dem. Men sig mig: hvorledes har Du handlet med den lutherste Tro, som jeg gav Dig en saa klar Kundskab om? L. Allernaadigste Guds Majestæt! jeg bekjender min Synd, jeg har ikke handlet godt med den. Jeg blev vred paa dem, som toge den i Forsvar, og saa gik jeg, saavidt det lod sig gjøre, over til Pavedommen. Men jeg beder allerunderdanigst ydmyglig om Tilgivelse, jeg fortryder svarlig min Synd; consiteor. Vorherre. Ogsaa dette skal være Dig tilgivet for Din Angers Skyld. Men, sig mig: Hvad gjorde Du med den sunde Fornuft, som jeg gav Dig? L. Ak. Du guddommelige Raades Majestæt! Jeg bekjender, at jeg slog den ihjel i Skattebevillingssagen. Vorherre. Du er en stor Synder, Jacob, men dog vil jeg være Dig en naadig Dommer. Gak bort til det Sted, der er beredt Dig. (Vorherre vender sig til Sibbern) Og Du, Frederik Christian! Ogsaa Du, min Søn! Hvad gjorde Du med den sunde Fornuft i Skattebevillingssagen? S. Det var ikke den sunde Fornuft, som talte gjennem mig i denne Sag, det var mit Hjerte. Jeg har talt ud af Hjertet; her sad det (han lægger Haanden paa det Sted, indenfor hvilket Hjertet sad, og hvor Ridderkorsets Sted var), og fra den Tid, jeg følte det, kunde jeg ikke tale anderledes. Vorherre. Du var ellers altid en Sandhedens Kjæmpe og en Mand, som jeg havde kjær. Du kunde i ikke bære det Kors, man lagde paa Dig; Du var svag, og Svagheden skal tilgives. Gak ind til det Sted, der er beredt Dig. (Jdet Vorherre seer paa Jetsmark, kaster denne sig paa Knæ og siger:) Kjære Gud! Eders allerhøieste guddommelige Kongelige Majestæt! Jeg har redelig arbeidet for Asylerne ved at velsigne dem, som skjænkede Gaver dertil, og jeg har selv ikke skrevet en eneste Tøddel om Skattebevillingsretten. Vorherre. Giv Dig tilfreds, Jens, paa Dig hviler ingen Skyld. Du har intet Pund misbrugt; thi, min stakkels Søn, Du haver intet faaet.
Corsaren, 1840-11-20
En af vore Bekjendte har i en gammel Krønike fundet følgende: Brudstykke af en Fabel: .... Den daværende Konge over Dyrene var en stor Elsker af Pragt og Stads, og Alle, som vilde vise sig ved Hoffet, maatte bære en vis reglementeret glimrende Klædning. Der blev med Hensyn hertil udstedt en Lov, som ikke alene indbefattede de Militaire, men ogsaa Staldetaten, Forstvæsenet, ja selv Kjøbmænd, Haandværkerne o. s. v. Følgende er den prægtige Dragt, der blev anordnet for en Grosserer, en Buk, som tillige redigerede en af Hoffets Journaler: Den var af fiint Velin-Papiir og havde alle mulige Farver; men den gule var dog den fremherskende. Epauletterne havde Form af et Tostillings Franskbrød, og Patrontasken havde Noget tilfælleds med et Londonner Hvedebrød. Fra Top til Taa saaes afbildet alle det Ridderkors, som i de sidste tre Aar vare blevne uddeelte i Landet og annoncerede af ham; men paa Ryggen sad det Kors afbildet, som han selv saa gjerne vilde have, men som han aldrig fik. Til sin egen Fornøielse bar han et Barometer i Haanden og under Armen en Kappe, hvilken Kappe ..... (Her var Bladet paa Krøniken revet itu, og Skizzen kan alsaa, destoværre, ikke fuldføres).
Corsaren, 1841-03-19
Efter at Restveds Fattigvæsen er blevet bragt i den tilbørlige Uorden, har man forskrevet Jnspecteuren til Sorø for der at hidføre det samme Resultat.
Corsaren, 1844-12-27
Vi have modtaget en Skrivelse fra "fem forstandige Studenter" (som de kalde sig) af følgende Jndhold: Hr. Corsar! J Anledning af, at "Fædrelandet" i sit Nr. a 23de dennes har meddeelt, ikke alene, at Jndbydelsen til Fakkelkoget for Professor Clausen udgik fra "Ny Studenterforening" og Regensen, men endog offenliggjort den afsungne Sang, ja! Prof. Clausens Tale og Studenternes private Glæde, forekommer det os, at der bor meddeles "Fædrelandet" en grov Jrettesættelse for den Jndiscretion, det herved har viist saavel mod "Ny Studenterforening" og Regensen som imod Studenterstanden overhovedet. Thi, skjøndt Sagen er af nogen offenlig Natur, foregik dog Alt indenfor Studigaardens Mure, og Offenlighed i en saadan Sag er unægtelig egnet til at ødelægge den fortrolige Meddelelse mellem Studenter og Professorer og i det Hele udsætte Studenterstandens Uafhængighed for Fare. Vi troe altsaa, at De bør sende "Fædrelandet" en forsvarlig Næse. Og det bør da ikke nytte "Fædrelandet", om det vægrer sig ved at tage imod Næsen: De lader den blot blive og nægter at tage den tilbage. Ærbødigst (her følge Underskrifterne). Vi skulle tage Sagen i Overveielse og, hvis vi afsende Næsen, i næste Nr. meddele "Fædrelandets" Svar m. M.
Corsaren, 1844-12-27
Som bekjendt holdt de Roeskildske Deputerede efter Sessionens Slutning et Gilde, hvorved det gik saa muntert, hjerteligt og lystigt til, at det var en Lyst. "Naar Enden er god, er Alting godt", meente de Deputerede, og denne Gang maatte der altsaa være en overmaade god Ende.
Corsaren, 1844-12-27
Under den endelige Behandling af Landbosagen, yttrede Cancelliraad Hunderup, med specielt Hensyn til Drewsen, at Ordet "Bondeven" i denne Forsamling "synes at have erholdt en vis Tvetydighed". O, ja, Forsamlingens Venskab for Bondestanden synes virkelig at være noget tvetydig.
Corsaren, 1844-12-27
Den kongelige Commissarius har nu ogsaa erklæret sig for Trykkefrihedens varme Ven. - Nu er der ingen Redning.
Corsaren, 1844-12-27
Blandt de Fordringer, den kongelige Particulairkasse har indgivet i Friberts Bo (cfr. "Fædrelandet" Nr. 1772), er en saaledes lydende: "Efter Obligation, udstedt af Fribert den 24de Decbr. 1841, 5000 Rbd., samt Renter á 4 pCt. fra 11te Decbr. 1842, indtil Betaling skeer." - Hvo skulde troet om Fribert, at han var en saa stor Jroniker?
Corsaren, 1844-12-27
Det er sjeldent, at man seer saa gracieuse Bevægelser i en Beridertrup som i den herværende Guerraske, navnlig vise Damerne megen Grace i at falde af Hesten. Vi vide ikke, om dette henhører til selve Forestillingen og skal saa være, eller om Aarsagen maa tilskrives de mange høifornemme og knebelsbartede Herrer, der indfinde sig paa selve Banen. Det er idet mindste ikke utænkeligt, at slige fornemme Folks Nærværelse kan forvirre Damerne og foranledige deres Fald.
Corsaren, 1844-12-27
Naar "Kjøbenhavnsposten" i sin Anmeldelse af "Eiaghs Sønner" erklærer sig uenig med alle Blade, burde den dog for Sandhedens Skyld undtage "Corsaren". Vi ville ikke, uagtet den umiskjendelige Lighed, der herster imellem vor og "Kbhpostens" Anmeldelse, paastaae, at denne er en Pode af vor; tvertimod ere vi, skjøndt vor er ældst, for Freds og Naboskabs Skyld villige til at erkjende, at vor kan være en Søn af "Kbhposten"; men i alle Tilfælde herster der et saadant nært Slægtskab, og det er ikke kjønt, at Fader og Søn fornægte hinanden, især naar Faderen kommer sidst til Verden og Sønnen saaledes ikke har kunnet bringe ham sin sonlige Hylding i rette Tid.
Corsaren, 1844-12-27
Hofjunkerne Jessen og Oehlenschlager ere blevne forfremmede til Kammerjunkere. Vi troe, at de fuldkommen ere i Besiddelse af de Aandsevner, som udfordres i deres nye Stilling.
Corsaren, 1844-12-27
Horning-Chronicle meddeler, at, da Dronningen af England og Prinds Albert havde forsømt at lade deres yngste Søn indføre i Kirkebogen i Windfor Sogn, hvortil Slottet hører, ere de blevne dømte i en Mulct af 7 shillings 6 pences. - Hertugen af Augustenborg finder denne Dom altfor mild.
Corsaren, 1841-03-19
(Brev fra Holbek) Hr. Corsar! Herved sender jeg Dem en Tromme, som bedes udstillet paa Deres næste Juletræ for derefter at sendes vor Byes Borgemester, da han formodentlig til den Tid vil have opslidt den gamle ved at sammentromme Borgerne til Stændervalg.
Corsaren, 1844-12-27
Pianisten Hr. Courlander indbyder i Adresseavisen til tre "Martinees musicales". Hedder Hr. Courländer maaskee Martin til Fornavn?
Corsaren, 1844-12-27
Udstilling. Et Bjergparti i Schweizermaneer, udført til en skuffende Lighed, fremvises i denne Tid af Kjøbenhavns Brolægningscommission i Sølvgaden mellem Kronprindsessegaden og Rigensgaden. Den halve Side af Gaden er indrettet til Tilskuerplads. Publikum anmodes om ikke at komme for nær til Skrænten, da Bjergkløfterne ere gjorte temmelig dybe, for at Ligheden kan være desto større. - Vi skulle tillade os at henstille til den ærede Theaterdirection, om den ikke ved den næste Opførselse af "Gioachino" vil lade Sangen i 4de Act 6ie Scene udføre efter den tydske Original. For det Tilfælde, at Directionen stulde tvivle om, at der existerer en tydsk Original, og at Holst igjen har været henne at digte "paa anden Haand", hidsætte vi begge Udgaverne: Tydsk. (Fr. Rückert Erbauliches &c. aus dem Morgenlande 2det B. Pag. 121.) Die engste Nähe. "Wir hatten einander gerne Und lauschten heimlich versteckt. Als wie zvei Mandelkerne Von einer Schale bedeckte" Dansk. "En Mandelskal du brød itu. Med dine Fingre smukke: To Kjerner laae derinden i To Børn i samme Vugge; Saa tæt, saa fast, saa inderligt, Saa eens i Lyst og Smerte, Just saadan hviler, kan Du troe, Dit Billed ved mit Hjerte." Vi have afholdt os fra at kalde det "et Plagiat"; thi det kan ikke nægtes, at hvert andet Vers er af Holst selv - idetmindste ikke af Rückert. - J disse Dage er udkommen en Novelle: "Den kjønne Grethe", som er udgiven (ikke forfattet) af H. P. Holst. Men Forfatterens Navn er naturligviis udeladt.
Corsaren, 1844-12-27
Samtale paa "Berlingskes" Contoir. (Broderen Berling træder ind til Grosserer Nathanson.) Nathanson. Naa, er det Dem! Sæt Dem, .... Jeg vilde blot sige Dem, at jeg i den senere Tid er fornøiet med Dem. De bliver virksom; anlægger en lithographisk Anstalt, udgiver et Theaterblad og distribuerer det selv (derved sparer De Buddeløn) .... kort, De har min Agtelse. .... Raa, Mand, sæt et stolt Ansigt op. Jeg siger jo, De har min Agtelse. Berling. Ak, jeg vilde gjerne, Hr. Grosserer; men jeg kan ikke, jeg er ganske forknyt paa Deres og Bladets Vegne. .... N. Hvad? Hvorledes? Er der begaaet en Feil i Ridderlisten? Eller er en islandsk Præst igjen opstaaet fra de Døde (de Jslændere ere da ogsaa saa seiglivede som en Ulykke)? Eller er der en Feil i min Statshusholdning . . .. Næse fra høiere, allerhøieste Sted? Tal, Mand! Glo ikke paa mig! Tal, Ulykkelige! B. O, Nei! Jntet af alt dette. Men vi staae i Bladene, der striges paa, at vor Avis er daarlig redigeret, at vi aftrykke Stændertidenden blot for at fylde Spalterne .... hvorledes vil det gaae med Abonnentantallet? N. (lettet). Ah! Gud skee Lov! Jkke Andet! Bladene .... Folk .... dumt Tøi Altsammen! De forstaae ikke en snild Idee, uden de faae den ind med Skeer, og De er ikke et Haar bedre. Saa hør da og forhauses og lad Deres Sorg faae en Ende: Jeg aftrykker Stændertidenden. Hvorfor gjør jeg det? Kan De virkelig ikke faae det ind i Deres Pandeskal? Kan De ikke begribe, at Folk saa ikke læse Stændertidenden, som koster 2 Sk. hvert eneste Nr.? Saa abonnere de istedetfor paa "Berlingske!" De betale Stænderskatten, Udgifterne til Stændertidenden og læse den hos os! Altsammen, saalænge vi blot ere frie for Offenlighed! Det er Kløgt, hvad? Til Dem betroer jeg det, ikke til Alle og Enhver; tvertimod, jeg giver de andre Blade morderisk paa Hovedet for, at de ikke ere ligesaa samvittighedsfulde og nøiagtige i Stænderreferaterne som jeg. Saae De, hvorledes jeg sidst smurte de liberale Blade? B. Der gaaer et Lys op for mig! Store Mand! N. Saaledes skal De tale! Er De nu stolt? B. Ja, nu er jeg stolt. N. Godt, det er jeg med. Nu kan De gaae.
Corsaren, 1844-12-27
Af et Brev til en Ven paa Landet. Nys blev fra Roeskilde gjort bekjendt: "Nu er vor Stænderforsamling endt." Gud veed, om de nu have udfundet, Hvo af dem Keiserens Skjæg har vundet? Nu kommer da atter til Byen ind En heel Deel Ulve i Faareskind. Saa gaaer det igjen paa den gamle Vise; Men hvad faae vel Bladene saa at spise? Den "Berlingske" hører man daglig sjunge: Til Nytaar saa fødes en Berlinge-Unge. Hvormed skal sig "Aftenbladet" fornøie? - Han "Folkebladet" kan ikke fordøie. "Forposten" paa Vandet slet aldrig sparer, Og "Hverdagsposten" gi'er tørre Varer. Men "Fædrelandet" er ret i sit Es, Fra Roeskilde hver Dag det henter et Læs. Hr. Jetsmark melder saa glad i Sinde: Nys fødtes der os en Glüksborgerinde. Paa smaae Prindsesser just ikke det mangler, Endskjøndt ei Alle de nøies med Rangler. Theatret trakterer, hvad nok Du gjetter, Kun stadigt med smaabitte franske Retter. Endnu gi'er "Møllen i Marly" Søgen, Og Frnen er ikke længer saa nøgen. Forconi erindrer os, ei at forglemme, Hvordan man synger foruden Stemme. J Tivoli-Actier er stort et Røre; Agenten han fik dog sit paa det Tørre. To Mark fik hver en Actiehaver - Agenten veed nok, hvordan han det laver. Jndustriens Forening er daarlig faren, Hr. Bindseil gjor Knuder for Julebazaren. Man udsælger daglig poetiske Frugter, Her er ei Mangel paa Jule-Producter. Der er baade Suurt og Vandet og Sødt, Maaskee der og kommer lidt fra Høedt. Maaskee - dog nu veed jeg ei meer at fortælle; J næste Brev jeg Dig Mere skal melde.
Corsaren, 1844-12-27
Nyt fra Fribert. Lille Ven! Det er nu netop et Aar, siden jeg sidst skrev, og jeg kan tænke mig, at Du har været meget urolig paa mine Vegne formedelst denne lange Taushed. Jmidlertid befinder jeg mig fuldkommen vel, og jeg vilde virkelig raade Dig til at følge mit Exempel og komme herover, hvis jeg ikke behøvede Din Hjælp i Danmark under min Fraværelse. Jeg kan nemlig ikke komme ud af det med de lumpne 500 Rbdlr., som jeg har i Pension hjemmefra. En stor Deel af min foranske Capital er medgaaet, og her er dyrt at leve. 500 Rbd. ere kun 250 Dollars, og Enhver, der kjender lidt til Nordamerika, vil vide, hvad det vil sige. Gjør mig derfor den Tjneste at indgive vedlagte Ansøgning om en Forøgelse af 500 Daler. Vær Du kun rolig. De samme Grunde, som foranledigede, at jeg fik 500 Rbd. Pension, ere naturligviis istand til at bevirke Forøgelsen. Sig Dem desuden, at, hvis jeg ikke faaer det Ansøgte bevilget, saa kommer jeg, ved den levende Gud! tilbage og udgiver igjen "Dagen". De give nok Kjøb. Naar jeg fra Decbr. 1841 til Mai 1842 kostede dem 15,000 Rbd., er det naturligviis en Spotpriis, nu at slippe med 1000 Rbd. aarlig. Din troe Ven Fribert.
Corsaren, 1844-12-27
Beriderne paa Vesterbro. Rudolph Guerra, Fløitespilleren. Til Hest! til Hest! Kunsten har gjort et Skridt, et Spring, paa Hesten staaer den og blæser paa Fløite. O, 19de Aarhundrede, Du har fuldbragt det. Nu kan jeg døe i Fred, og mine sidste Ord skulde være: Ars longa, vita brevis ): Livet er kort; men Kunsten er ridende! Min stakkels Bedstefader! Du sad i Din Stol og kroede Dig over det 18de Aarhundrede. Du beundrede Mehul, Cherubini o. desl., ligesom Du beundrede Caroline Mathildes sexspændte Kareth, og Du løftede Øinene mod Himlen og sagde: "Maalet er naaet! Stolt gaaer jeg til Himlen, jeg, det 18de Aarhundredes Søn!" Stakkels Vedstefader! Jstedetfor Caroline Mathildes Kareth skal Din Sønnesøn skue Jernbanen fra Kjøbenhavn til Roeskilde og mulig til Korsøer, og istedetfor Mehul, Cherubini zc. - hvad har jeg da hørt! Jeg har hørt Norges Drossel synge i Ridehuset - det er figurlig talt, det var Ole Bull. Han spillede, saa sagte, saa sagte, at vi tilsidst Jntet hørte og af Forbauselse, af Henrykkelse faldt hinanden om Halsen. Jeg har hørt den magpariske Lift - ved Gud! jeg har hørt ham, uden Billet. Jeg stod ved Hovedvagten, og jeg hørte hans Piano, saa at mit henrykte Øre forglemte at lytte til Tappenstregen. Jeg tænkte paa min salig Bedstefader og smilede, og dog - det var endnu Jntet. Til Hest! til Hest! J Kunstnere, hvis J for Fremtiden ville tilfredsstille vor uddannede Kunstsands. J flyvende Carriere skal Du, o Lixt, hamre paa Dit Fortepiano, paa den stramme Linie skal Du dandse, o Ole Bull, medens vort Øre begjærlig strækker sig efter Dine Toner. Faaborg, vor store Tenor, skal slaae Kolbøtter, medens han synger sit Parti af Othello, og Sahlers skal staae paa Hovedet paa en Flaske paa en Hest, under hans berømte Arie i "Den hvide Dame": "O, hvilken Fryd, jeg er Soldat!" Dertil skal Gläsers Tactstok gaae med Damp, saa hurtig som Glaser behager, og Løvenskjolds Musik skal levere Dampen. Og naar da Publicum henrykt jubler, naar Begeistringens Taarer træde os i Øinene, da skuer jeg op til min Bedstefader og siger: Videre kan det dog ikke komme, Bedstefaler, undtagen de skulle staae paa Hovedet uden Hoved. Og det er dog vist umuligt - skjøndt, hvo veed det? Hr. -AP-! Jndfinder De Dem 3die Aar? Færdig fra Trykkeriet Kl. 5.