Aarhuus Stifts-Tidende, 1838-12-05
Naar man blot læser og Worms Forbrydelse - siger Pastor Visby – finder man, at han fuldkommen har fortjent sin Straf, men naar man seer og taler med ham, kan man ikke holde det Ønske tilbage, at han dog maatte kunne være bleven benaadet. – J et Brev som Worm har skrevet til sin Sjælesørger hed det: "Ak! af vox naadige Konge og de ophøiede Mænd i Stænderforsamlingen vilde lade Dødsstraffen ophøre, inden Aarsdagen igjen kommer, da min Dødsdom blev underskrevet derom vil jeg bede Gud!" – Han vilde vide Alt indtil de mindste Smaating, som angik Executionen. Pastor Visbmaatte beskrive ham Skafottet, Blokken, Øxen. Det var ham en undholdelig Tanke, at der skulde befæstes er Jernbøile om hans Hals, for at holde den fast til Blokken Fornemmelsen af det kolde Jern paa den blottede Hals forekom ham forfærdeligere end Dødsstraffen selv. Deskal nok ligge stille alligevel!" sagde han. Men Pastorer forklarede ham, at denne Foranstaltning ikke blot var nødvendig for Delinqventens egen Skyld, at han ikke i et Anfald af Fortvivlelse eller Krampe skulde reise sig, men ogsaa for Skarpretterens, der saaledes kunde fuldføre sin Pligt med større Sikkerhed. Hu - sagde Worm gysende: jeg veed rigtignok ikke hvordan jeg skal finde mig deri; men kan jeg bære alt det Andet, vil Gud vel ogsaa styrke mig i dette. Paa Pastor Visbyes Spørgsmaal. Hvorledes han følte sig tilmode, svarte Worm: "Somet Menneske, der skal reise langt bort. Det er bestandifor mig, som om jeg glemte noget, som jeg skulde have med mig, og dog veed jeg, at jeg kan slet ingen Ting tage med mig, uden Erindringen. Det er underligt - tilfør ede han, at tænke sig, at man skal gjøre saa lang er Reise, og det saa hurtigt!" – Han vilde en Dag vide Pastor Visbyes Mening, om Sjelene endnu forbleve her paa Jorden en Tidlang efter Legemets Død, eller og de stige og til Himlen, Om Solen eller een af Stjernerne vilde blive vort Opholdsted efter Døden, osv. Alt dette anføres kun for at vise Worms Hang til Speculation og Lyst til at ville vide og kjende alle Ting, en Lyst der endnu i hans sidste Dage var saa stærk hos ham, at han med stor Glæde og Interesse betragtede, en Samling Portraiter af berømte Mænd, og spurgte om deres Liv og Skjæbne. - Han forestillede sig Sjelens Bortgang fra Legemet som den fine Duft, der udgandes af en Blomst. – En Aften fandt V. ham meget veemodig stemt. Synet af nogle Blomster, sendt ham fra et deeltagende Hjerte, havde gjort et stærkt Indtryk paa ham En anden Aften fad han meget fordybet i Læsningen af Oehlenschlægers Aladdin, hvis Byn i Fængslet han fandt at ære noget af det Skjønneste han nogensinde havde læst. Hans næstsidste Morgen havde han læst i Paludan Mullers Digt, Amor og Psyche." - Den 13de Novbr. om Morgenen havde Worms ældste Søster, en forstandig, vakker og ædelt findet Pige, havt Audients hos Kongen, for at bede om Naade for sin ulykkelige Broder. Dagen iforveien havde Pastor Visby udført det samme Hverv. "Med hvilken Glæde - siger Hr. Pastoren - Hs. M. vilde have opfyldt min Bøn om Worms Liv, hvis han havde troet at kunne gjøre det, veed Enhver der kjender Hans Hjerte. Men paa Grund af en Overbeviisning, som jeg med undersaatlig Ærbødighed maa ære, fandt Han sig forpligtet til at afslaae min Begjæring. – Worms Sammenkomst med den høitelskede Søster var meget rystende, dog viste han herved megen Fatning og snarere trøstede hende, end selv trængte til Trøst. Hun var ved Andre bleven underrettet og hans Ønske: at see hende endnu engang i dette Liv, og med den inderlige Kjærlighed, der udgjør saa skjønt et Træk i hendes hele Families, selv i hendes ulykkelige Broders Characteer, havde hun ilet med at forekomme det. At heller ikke hun havde været istand til at udvirke nogen Naade for ham, havde - som Pastor V. forsikkrer, snarere syntes at glæde end bedrøve Worm. Han forekommer mig i Sandhed – erklærte Pastoren samme Dag - nu saa fattet paa Døden, at jeg næsten troer, det vilde være ham en Forstyrrelse og Ubehagelighed, atter at skulle tænke paa Livet." Og Døden var vistnok det Bedste, der kunde blive Worm til Deel! Ved at omtale forbemeldte Pastor Visbyds sørgelige Dagbog, siger den Frisindede Er der i hele denne skrækkelige Forbrydelse meget Dunkelt og Gaadefuldt, hvad endog Cancelliet har maattet indrømme, saa er der i Worms Characteer selv end mere, der maa give Psychologen Stof til Eftertanke, og Visbyes Skrift synes endog at gjøre den endnu undforskeligere.