Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1777-08-15
Slunitugen af Nr. 32. (omfrue Frise. Det tilstaar jeg, og endda siger hun, at hun er smuk. Hvor sidder det da, i hendes Muse-Tænder maaskee, og hendes pæne Mund. Ha har har men jeg kan troe Omgang giør meget. Mad. Lystig, Det er dog en pokkers Pige. Men nu kom hun fra hvad hun ville sagt. Jomfrue Frisk: Det er sandt, hvad var det vi talte om Om Madame Cynthias Fornøyelser. Jomfrue Frisk, Nu husker jeg det. Jeg ville sagt: Hendes Ungdom og Midler skaffer hende Tilbedere, og hendes heele Liv er en Klæde af Vellyst; See om man faar det hos en ung. Ney, vil hun giøre saa lange Anmærkninger, saa faae jeg aldrig Ende. paa denne Seddel. Jomfrue Frisk, Det kan saamænd, og være ligemeget. Jeg har allerede nok af det Tøy. Hu mit Hoved værker! Lad os snakke om noget andet: Haar de seet Jomfrue Elælig nylig Det er og en artig Pige. Hun skal være forlovet med denne Sparken - - - Hvad heder han nu - - - Han med de krogede Been - - - Mad. Lystig. Orante. Jomfrue Frisk, Ja ret saa: Orante, men kiender jeg ham saa gaar det ind igien. Ney, holdt, min Hierte, Hun skal paa min Ære have denne Seddel til Livs først; det skal hun have til Straf. Jomfrue Frisk, Nu hun er saamænd ikke naadig, for om jeg skal sige fandt, saa ville jeg heller være Sælskab med den Pedant Hr. Bogsprængt og høre paa hans Oratorie, Men jeg beder hende læse hurtig. Det er dog en Liise naar Pinen ikke varer for længe. Hør nu, Skye baade for og efter Egteskab den Tanke, at ville bestyre Eders Mand. Forsøg aldrig at sette ham Voxnæser paa, etc. Mad. Lystig: Det var sandelig en smuk Regel, naar man forstaaer den ret. Gud skee Lov! jeg har ikke nødig at gjøre det. Min Mand er saa fornuftig, som nogen. Han nægter mig aldrig hvad jeg forlanger; tvertimod, jeg har ikke engang nødig at bede ham. Jeg tager allene hvad jeg vil, jeg beslutter, jeg sætter i Værk, og siden, naar jeg er fornøyet dermed, fortæller jeg ham det. Han tager Deel med mig. Han derimod giør ingen Ting uden mit Vidende; Han gaar sielden ud, og naar det skeer, bliver han aldrig ude over den fastsatte Tid. For nogen Tiid siden, da han var i Besøg, havde han lovet at være hiemme Klokken 9, men blev opholdt til Kl. 10. Men Himmel! hvilke Karresser gjorde han mig ikke! ja han forærte mig en nye broscheret Klædning til Forsoning: Det kalder jeg Kiærlighed; Men hvor mange slige Mænd finder man? Aurelig for Exempel, har en Mand. som tæller hende hver Skilling til. Han har sin Næse overalt. Hvad skal den stakkels Kone giøre? Hun skal være Sælskab lig; et Sted maa det komme fra. Skulde hun maaskee sidde inde med en Syenaal i Haanden eller en Spinderok for sig og sukke over sin Daarlighed? Da var hun vist brav gal. Ney, ney, den Kone har bedre Forstand. Hun lurer Karlen med al hans Forsigtighed. See og hun ikke er lige saa vel forsynet, som nogen anden. Vel nok, det koster hende sommetider lidt Hovedbryd; men saa er og Fornøyelsen des større. Vil nu denne naragtige Forfatter sige at det er ubilligt? Veed han ikke at Løksalighed er Øye merket af alle vore Handlinger, og at en Klog maa bruge de nærmeste, beqvemmeste og sikkerste Midler til at opnaae dette Øyemerke. Kan jeg være løkkelig, saalænge jeg mangler det jeg ønsker, Maa jeg da ikke arbeide paa at opfylde mit Ønske paa den Maade, som det er mueligt? Men hvad behøver jeg at bevise en soleklar Sandhed, som igen, uden Daarekiste Galne kan tvivle paa, Forfatteren vil maaskee sige, at man ikke maa gjøre det saa, at Manden mærker det. Det var endda taaleligt; Men jeg kan ærgre mig over, at han vil ansee os for saadanne Taasser. Kiender han ikke Fruentimmer. Hun raisonerer min Troe som en Professor. Nu videre, Vær ikke for sanqvinisk for Bryllupet, og lov er ikke en bestandig ublandet Glæde. Jomfrue Frisk, Nu begynder Forfatteren at tale menneskeligt. Dette er dog upartisk. Han veed, at Mandfolkene ikke bryder sig om at holde deres Løfter. Han advarer os. Troer dem ikke, mine Damer, Naar de synes at være mest redelige, saa er det alleneste et Forebud paa et finere Bedragerie: see dette er christeligt.