Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-05-19
For ikke længe siden læste man i offentlige Blade, Falbydelser af Rug til 9 1/2 Rbd. pr. Tde. Foranlediget heraf kunde man kjøbe hist og her nogle Tønder Rug og Byg til 810 Rbd.; skjøndt visselig ikke lette Priser, glædede den Fattige sig dog i den Tanke, at det nu var paa Høidepunktet med Kornpriserne, og Alle frydede sig ved Haabet at man nu nok kom igjennem til Høsten. Men ak, denne Glæde var kun af kort Varighed, da Rygtet snart berettede at enkelte Kjøbmænd havde sendt Handelsbetjente ud paa Landet, for at kjøbe Rugen til 11-12, nogle have endog sagt 15 Rbd. Det er med andre Ord: der skulde kjøbes Alt, hvad som var at faae for Penge. Det ligger i Sagens Natur, at Enhver her i denne Verden nødsages til paa en vis Maade at iagttage sin egen Fordeel, og den dristige resolute Kjøbmand fortjener baade Ære og Agtelse. Men for Øieblikket, under nærværende Omstændigheder, da Landet er udtømt for Korn, at opbyde Prisen næsten høiere end den stiger i Udlandet, til saadan Høide, for at tilvende sig den ubetydelige Rest af Korn, som var tilbage hos enkelte Landmænd, synes næppe at fortjene Roes. Hvor skal den Hungrige tye til, naar ikke meere Korn er at faae, og hvad kunne saadanne faa Tønder Korn til saadanne Priser fremme Mænds Velfærd, som tælle deres Tøndetal af Kornvarer i tusindviis, Man kan jo ikke godt troe og saadanne Mænd, at de af Egennytte opbyde Prisen, alene i den Hensigt for derefter igjen at udsælge deres Oplag til Trængende; man maa derfor nøies med at tænke: "det er ubegribeligt, ja man kunde endogsaa sige: forbunden med Følger, som for Øieblikket neppe kunne beregnes. Dog gjort Gierning, siger et gammelt Ordsprog, staaer ikke til at ændre, og Daarlighed at udmale sig Fremtiden med de mørkeste Farver; hellere i Troen og Haabet til Gud at vente det Bedste. Ruggrøden grønnes jo hver Dag og tegner de fleste Steder godt, 4 Maaneder ligge kun dog imellem dette og Høsten; om 4 Uger haabes jo den forventede Tilførsel fra Østersøens Havne, og Mangelen er jo dog heller ikke just almindelig for alle Classer. For større Oplag i Kjøbstæderne og smaae Kornbeholdninger enkelte Steder er Landet vel dog ikke totalt blottet. Hist og her have stedse enkelte Mænd i Stilhed udsolgt endeel af deres Kornforraad til Huusmændene for nedsatte Priser Sognene vilde vist de fleste Steder samtykke i, efter Omgang at hente Kornet til de Fattige i Kjøbstæderne, naar der kunde hentes 5 a 6 Tønder af Gangen. Umuligt var det vel heller ikke, at der kunde gives Mænd, som lagde Pengene ud for et Læs Rug, for at udsælge samme til de Trængende, uden nogen Fortjeneste. Skulde der derfor ikke ved Eftertanke af de, som have Magten ihænde, kunne findes Midler til i dette korte Tidsrum at holde Hungeren ude – maatte denne Opfordring ikke være talet forgiæves, ikke være en Røst i Ørkenen, der lyder ud i det tomme Rum, uden at naae noget Øre, Maatte disse Linier bevirke, at Anstalt uopholdeligt maatte gjøres, at de Huusmænd, som ikke bør eller kunne blive tagne under Fattigforsørgelse, uden paa mange Steder den halve Commune blev til Fattigvæsen, at disse dog kunde faae Korn at kjøbe for 8 a 10 Rbd. pr. Tde., og ikke længere borte fra deres Hjem, end det kunde overkommes af dem at hentes. Naatte Noget i nævnte Hensigt iværksættes førend Hungersnøden, ledet af Sygdom og Fortvivlelse, skulde fare ødelæggende frem, da vilde den eller de Mænd, fra hvilken saadan Foranstaltning udgik, blive takket og velsignet af Tusinder baade Børn og Voxne, saavel paa Landet som i (H. Av.) Kjøbstæderne.