Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-04-25
J Begyndelsen tog han ingen Deel i Urolighederne, og dyrkede i Stilhed sine Jorder, da hans Brodersøn, som Anfører for hans Provindses Suerillas, kom i fransk Fangenskab. Den Anseelse, hvori Epoz Mina stod, og især det Ønske, at have en Mand af hans Navn i deres Spidse, bevægede Partiegjængerne, der nu vare uden Overhoved, i en vis Henseende at tvinge ham til at paatage sig Overcommanden. Efterat han havde givet efter for deres Bønner, indførte han blandt sine Tropper en stræng Krigstugt, straffede hver Overtrædelse af Reglementet med Døden, og dannede et Armeecorps, hvormed han udførte nogle glimrende Bedrivter, der udbredte hans Ny. Han vidste ogsaa, trods alle de Franskes Anstrængelser, at holde Navarra besat, uagtet hans Magt kun bestod af 5000 Mand, men som alle vare prøvede, og blandt hvilke ingen uden Mænd af overnaturligt Mod optoges, værdige, saaledes hedte det udtrykkeligen ved Hvervingen, at døe for Fædrenelandet. Han nægtede ogsaa alle Officierer af de regulære Tropper Adgang, og sagde: de ere stolte af deres Theorie, og dog lykkes intet Foretagende dem." Naar Mina befandt sig i en Leir, hvor han ikke kunde staae sig mod sine Modstandere, lod han, efter Vendeernes Exempel, sit Corps adsprede sig i smaa Hobe, og betegnede dem en almindelig Samleplads. Saaledes lykkedes det ham at tilintetgjøre alle Combinationer af de Franske, der heller ikke formaaede at bibringe ham et afgjørende Slag. Da blandt andre 20,000 Mand troede at have fuldkomment omringet ham, trængte de ind i hans Leier, og fandt det ganske tomt. Men Mina indfandt sig to Dage derefter 11 Mille længere borte, i Spidsen for et betydeligt Corps. Han tillod Plyndring en Masse, men lod de Maraudeurer, som efter Fægtningen overlode sig til strafværdige Udsvævelser, uden Barmhiertighed skyde. De franske Soldater gave ham, paa Grund af hans glimrende og tappre Handlinger, der tvang dem til at beundre hans Egenskaber, Navnet, Konge af Navarra. Spioner blev kun paa den tilkommende Sikkerheds Bekostning benaadede; blev een kangen, saa lod han ham bringe for sig og ikke slippe førend man havde afskaaret ham et Øre og med et gloende Jern brændt ham de Ord: viva Mina paa Panden. Adskillige af disse, som ikke turde lade sig see offentligen igjen, døde af Hunger i Bjergegnene, hvor de søgte at skiule deres Skjændsel. Jmidlertid betiente han sig selv af dette Middel, for at erfare, hvad der foregik i de ham omgivende franske Leire, og udførte ofte efter deres Beretning betydelige Foretagender, hvoriblandt Opbringelsen af en Transport, der var henved 1 Million Piastre værd. Han tillod og saa Navarrerne at drive Handel med Frankrig, og forskaffede sig paa denne Maade Levnetsmidler, Vaaben, ja endog Munition. Da Ferdinand d. Vll. vendte tilbage til Spanien, stødte Mina først til de Tappre, der troede, at Monarkens Tilbagevendelse vilde sikkre Fædrenelandets Frihed, men da han, efter nogle Maaneders Forløb, saa Ferdinand regiere med despotiske Former, forjage Cortes, tilintetgjøre Constitutionen, og befale at forfølge Spaniens sande Forsvarere, som han kaldte Liberalos, da kunde han ikke længer dølge sin Utilfredshed. J Forening med adskillige Anførere af samme Tænkemaade som han, forlod han i Septbr. 1814 hemmeligen Madrid, og marscherede med sin Brodersøn, der nyligen havde faaet sin Frihed, i Spidsen for 4 Batailloner af hans Tropper, mod Pampelona, for at bemægtige sig denne Stad og dens Citadel. Dette Forehavende mislykkede, fordi den største Deel af hans Officierer, som han ikke kunde indtage for sin Lære, gjorde en uforudseet Modstand. Han udførte imidlertid i Orden sit Tilbagetog til Frankrig, hvor han indtil den sidste Tid havde Rang og Løn som Marschal de camp. Den spanske Regiering fordrede ham gjentagne Gange udleveret, men forgjeves. Epoz. Mina er nu vendt tilbagetil Spanien og har betraadt sin gamle Heltebane. Hans Brodersøn blev, som bekiendt, skudt i Mexico.