Københavns Adresseavis, 1774-08-03
En Pige paa 18 Aar falder af en Terrasse need i en sterk rindende Aar; Strømmen driver hende 150 Skridt, bort under Husene; der bliver hun med sit Skiørt hængende ved en Pæl; længere end to Timer havde hendes Moder selv anden søgt hende; hun blev endelig optaget og bragt hiem. Hr. du Mollin kommer af en Hændelse i Huset, og finder hende ganske stiv udstrakt for en Jld, med aaben Mund, blyfarvet og svollen Ansigt og Legeme. Denne lykkelige Mand fordrer varm Aske, fylder et Sengested dermed, og putter den Druknede ganske nogen der; om Hovedet og Halsen blev bundet en Hue og en Klud ligeledes opfyldt med Aske. Varme og de smaa Saltdele i Asken trængte sig paa engang igiennem Legemets utallige aabne Svedehuller, og foraarsagede en Jrritation, der strakte sig til Hiertet og gav det sin Bevægelse igien; neppe var en halv Time forbi, før man merkede Pulsen; kort derpaa siger hun: jeg fryser, jeg fryser; man gav hende en Skeefuld Aqvavit, og efter 8 Timer stod den Druknede op og var fuldkommen vel; hun blev derefter gift og har bragt 3 Børn til Verden. Hvilken Følelse kan være behageligere og meere værd at bemøye sig for, end den, at have skienket sit Medmenneske Livet, sit Fædreneland en Borger, sin Konge en Undersaat og i den mange paasølgende, og hvo vilde ikke gjerne være en du Molin, Jeg haaber nu tydeligen at have hævet den saa farlige Fordom, at ansee de Druknede for virkelige døde, hos enhver, som ikke vil fornægte sin Forstand og sine Medmenneskers Erfarenhed, men følger ikke heraf denne saa fornedrende Sandhed, at man hos mange Druknede ved den Maade, som man omgaaes dem paa, har udslukt det lidet Liv, som var tilovers, og aldeles dræbt den, der kunde ved en anden Omgang hielpes. Naar man finder en Druknet, binder man ham ved en Pæl, lader ham der hænge i 12, 24 og flere Timer i det kolde Vand og i de vaade Klæder, men forgieves; ingen tør røre ved ham, eller antage sig ham, for Øvrigheden har ladet ham besigtige, og hvor lang Tid varer det ikke, inden Øvrigheden foranstalter denne Besigtigelse; er det i store Stæder, anvender man Dagen paa at blive enige hvilken Øvrighed det tilkommer, og hvor man skal indbringe denne Ulykkelige; er det paa Landet, varer det vel endnu længere; bedrøvelige Exempler, som Menneskeligheden blues ved at erindre sig, J Steden for at enhver burde med aabne Armee tage imod en saadan ulykkelig Broder, for at give sit Hierte Leylighed at udøve en Gierning, der vil glæde det, saa til den erindres, indlegger man ham paa vanærende Steder, og med Møye undes ham en Plads i Jorden; Exempler ere alt for ubehagelige at anføre, langt heller vilde jeg kunde fortælle: Niels Pedersen fandt et druknet Menneske, tog ham strax af Vandee, afdrog ham sine vaade Klæder, lagde ham i sin Seng, gneed hans Legeme med varme Kinde eller med Salt, holdte for hans Næsehuller og indaandede ham sin varme Aande, og havde den Glæde at see sin Medbroder leve op igien. Eller: Rasmus Hansen saae sin Kammerat falde i Stranden og drukne, og, da han intet andet havde ved Haanden, tildekkede han ham med det Sand, som laae ved Stranden og var varmt af Solen, satte ved Hielp af en Pibestilk, igiennem hvilken han drev den varme Tobaksrøg bag fra ind i hans Tarme, de indvendige Dele i Bevægelse, og snart trak den Druknede sin Aande, og lever nu for at takke sin Velgiører. Disse Exempler ere langt behageligere, og det stod jo til eder, mine Brødre, at forskaffe os slige, troe ikke at en Druknet er død, før han stinker; dette er det eneste sikkre og visse Kiendetegn paa Døden; og værer modige til at giøre en Gierning, der vil glæde eder, saa længe I leve; Hoved Midlerne ere bekiendtgjorte og altid ved Haanden; hvormange havde ikke havt sit Barn, sin Fader eller sin Ven levende, hvis de havde været dem bevidst; Fortæl det nu til hverandre, og sig tillige, at den, som efter denne Crin dring hielper en Druknet til Live, og kan stille lovligt Beviis, at intet Tegn til Liv fandtes hos samme, skal foruden den Glæde hans gode Gierning giver ham, bekomme en Belønning paa Adressekontoiret, som en Ubekiendt der har udsat, nemlig 5 Dukater for den første, som gyldig beviser, at en for død anseet Druknet ved hans Hielp er bragt til Livet; 4 for den anden, 3 for den tredie, og 2 for de følgende. Efterretning om Kalmukkerne ().