Norske Intelligenssedler, 1788-09-24
Det ærede Publikum ville tillade mig et Par Ord, i Anledning af min litterariske Feyde med Hr. Manderfeldt, og hændelseviis med en tredie Mand. Jeg har ikke den Ære, saavidt jeg veed, at kiende nogen af disse gode Herrer, og følgelig intet personligt kan have mod nogen af dem. Hr. Manderfeldt kan jeg uskyldig have fortørnet ved at bedømme et par betydelige Feyl i hans Franske Vers til Hans Høyfyrstelige Durchlauchtighed Prinds Carl af Hessen-Cassel. Denne Kritik gjorde jeg i en Hast i en uregelræt Sixain af Franske Riim, siden hans Vers var paa Fransk, og hverken var der, eller efter mit Øyemeed skulde der være noget Poctisk deri, men alene en virkelig velmeent Erindring til Helte maleren. Dette har han taget mig ilde op, og derfor i sit Svar gjort mig til en blot Rimemager. Denne Titel siger allerede saa meget i Franske Vers, at endog saa fortiene den, og mindst uindfødte Franske, efter de indfødtes Mening eller Fordom, hvorimod dog nogle store Exempler giøre et stort Excipe - saasom Les æuvres du Fhilosophe de Sans Souci - Les spitres diverses de Mr. BAHR &c. &c. - Men Molieres Skygge har i tvende slet afkopierede Linier villet lære baade Hr. Manderfeldt og mig, ikke at vise vore Franske Vers for nogen. Han har mueligt Ret. Men jeg har ligesaa stoer Ret til at forlange af ham som Kunstdommer selv at være feylfri, allerhelst naar han blot afskriver en Poet. Jeg har derfor i en anden Sixain til ham taget mig den Frihed nylig at tilkiendegive og rette hans Feyl tillige, og haaber saaledes at have Freed med ham, allerhelst da jeg ikke gjerne lives, og allermindst med Skygger. Hr. Manderfeldt staaer endnu tilbage at formilde, hvilket jeg haaber at erholde ved følgende Linier, som jeg troer at være nogenledes taalelige Franske Vers, i det mindste efter min egen ringe Smag Her ere de: Palinodie. Vous føres vous töjours des afgives nouveller, Et fandrattil sans cesse essetter des quereller: Despreaux Sat. K. v. 145. 14. Jol tort. - Ou, MANDREFELDest le plus grand Poste, Qui jamais entonnat Pheroique trompette. Quoil grenouilles du Nord que fert de coasser; Ce eygne nistant fair que pour vous ravaler, Qui saurait, comme lut, celebrer nos grands hommes, Surtout en vers frangais, tout grimands que nous sommes: Ahl taisons-nous! de peur de fare le Scatron, Et de ne travestir le heros en bouffon. Qui rendre JULE et CHARLE gaux et paralleles, Dont le Romain, tyran, ne sit que des rebelles; Le nørre, citoyen, ne conepier que des eurs, Gagnes et conserves par Pattrait de ses mæurs, Qur, hormis ee Demon, ne citerait Penviis- Ce monstre tout petri Sorgneil et de folie Que pour la renvoier, - Ah! quel dessus sur nous Na paa eet Stranger, nous antres partes forsSCHJERMANB. Forordning, at civile, geistlige og de ved begge Kongelige Militær-Etater foruden Officerer ansatte Betiente, og enhver, som nyder Pension eller Vartpenge af den Kongelige Kasse, skulle være forbundne til, førend deres Giftermaal, at giøre et efter deres Embeds Jndkomster, Pension eller Vartpenge, bestemt Jndskud i den almindelige Enke-Casse, til hvis Betaling skal tilstaaes dem rum Tid og i fornødent Fald Understøttelse af Post-Pensions-Kassen. Christiansborg Slot den 4de August 1788. Vi Christian den Syvende, af Guds Naade, Konge til Danmark og Norge, de Venders og Gothers, Hertug udi Slesvig, Holsteen, Stormarn, Dytmersken og Oldenborg, giøre alle vitterligt: At ligesom Vore Forfædre have taget i Betragtning, at Statens Tienere ikke i Almindelighed kunne lønnes og aflægges saaledes, at de af det dem tillagte kunne spare og oplægge saa meget, at deres Hustruer, ifald de dem overleve, deraf kunne have deres nødtørftige Ophold, og, om de have uforsørgede Børn, dermed bestride Bekostningerne til derns Underholdning og Opdragelse; og de i denne Betragtning deels have henlagt det aarlige Overskud af de danske og tydske ridende Posters Jndtægter til Pensions Fond for afdøde uformuende Betientes trængende Enker og uforsørgede Fader- og Moderløse Børn, saavelsom for saadanne Betiente, der formedelst Alderdom eller Svaghed ey lengere kunde tiene, deels oprettet en imod Undergang og Tab for de til Enke-Pension deraf berettigede ved Kongelig Garantie betrygget Enke=Kasse, hvoraf de Betiente, som formaaede det, ved Jndskud i samme selv kunde forsikre deres Hustruer en til tarvelig Udkomme tilstrækkelig eragtet aarlig Enke-Pension; Saa have Vi og med lige landsfaderlig Omhue været betænkt paa, ved udgangne Anordninger at give begge disse vigtige Stiftelser en saadan bestemt og varig Indretning, at enhver Embeds Mand eller Betient, som er i Stand dertil, kan ved Jndskud i Enke-Kassen efter han Evne og Leylighed, enten paa een Gang eller i flere Terminer, sætte sin Hustrue i Sikkerhed imod Trang, eller forskaffe hende meere rigelig Udkomme i hendes muelige Enkestand, og den Uformuende være forvisset om Vor landsfaderlige Omsorg for hans efterlevende Enke og Børn. Men, da en langvarig Erfaring har viist, at, uagtet den Vore Civil og ved begge Millitær-Etater foruden Officererne ansatte Betiente ved Forordningen af 16de Julii 1745 og den almindelige Enke=Kasses Fundation af 30te August 1775 dens 4de §. tillagte befaling og Advarsel, ikkun faa af dem lade sig være magtpaaliggende ved Jndskud i denne Kasse selv at sørge for deres Hustruers Tarv i disses muelige Enkestand, endog naar de dertil ere formuende nok, skiønt de ey kan vente at efterlade saa megen Formue, at den efterlevende Enke deraf allene kunde have sit Ophold, og Vi desaarsag besværes med saa mange Ansøgninger og Enke-Pensioner, at Post-Pensions-Kassens aarlige Jndtægt ikke strækker til deres Udreedelse og dens øvrige Bestemmelse efter Fundationen, med mindre Pensionerne deraf tildeeles de Trængende i saa smaa Portioner, at de til virkelig TrangsAfhielpelse efter Hensigten maae ansees utilstrækkelige; Saa have vi end videre været betænkt paa hvorledes for Eftertiden maatte forebygges, at ikke de Formuende og de, som ey for uformuende kan ansees, endskiønt de ere uberettigede at paabyrde Post-Pensions-Kassen deres Enkers Pensionering, fremdeles ved at tilsidesætte eller forsømme den deres Hustruer skyldende Forsorg, og saaledes at sætte dem i den Nødvendighed at henvende sig til Os med Ansøgning om Pension, skulde berøve de mindre Formuendes eller ganske Uformuendes Enker og Børn den Understøttelse af Post Pensions Kassen, som de allene have Adgang til, og tillige paadrage Vores Finants=Kasse den samme uvedkommende Byrde, ey allene at pensionere alle for Alderdoms og Svagheds Skyld afgaaende Betiente, men og, formedelst Post-Pension Kassens Utilstrækkelighed, aarlig at udreede betydelige Summer til Enker og Børn. Til den Ende have Vi fundet for godt ved følgende paa den ene Side at igientage og nermere bestemme de forhen udgangne Befalinger om Vore ovenmeldte Betientes Deeltagelse i den forrige Land-Militær-Etatens, men nu værende almindelige Enke-Kasse, samt ved tilstrækkelige Midler at forsikre Os om deres vedbørlige Efterlevelse og Overholdelse, og paa den anden Side saavel i Almindelighed at forunde dem den mueligste Lettelse ved efter enhvers aarlige Jndkomme at bestemme det Jndskud, han har at giøre i denne Kasse, og ved at tilstaae saa rum en Tid til Betalingen, at ikkun aarlig i visse Aar en i Forhold til Jndkomsterne liden Sum bliver at udreede, som i Særdeles hed i de Tilfælde, da det befindes at være nogen enten ganske umueligt eller efter hans Forfatning meget vanskeligt at udreede denne aarlig fornødne Sum, at forunde ham Understøttelse af Post Pensions=Kassen til ved Enke Kassen at kunne forsikre sin Hustrue en saadan Enke-Pension, som Vi i ethvert Tilfælde maatte finde tilstrækkelig til at betrygge hende imod virkelig Trang og Mangel; i Følge af hvilken Indretning Post-Pensions Kassens Bestemmelse, for saavidt denne ved dens Fundation har sigtet til Understøttelse for afdøde Betientes trængende Enker, stedse bliver den samme, men dens Anvendelse til denne Hensigt med Tiden vil forandres derhen, at Enkerne ikke umiddelbar af samme vil blive forundt Pension, men Mændene, ved at forunde dem Understøttelse, naar de beviislig dertil trænge, sættes i Stand til selv at forsikre deres Hustruer en til tarvelig Udkomme tilstrækkelig Enke Fortsettelse følger. Pension.