Aalborg Stiftstidende, 1845-09-23
Det Orlamundtske Skuespillerselskab giver nu Forestillinger i Randers. Østerhan-Herred, den 17de Septbr. Jdet Referenten for endeel maa underskrive Høstberetningen i dette Blads Nr. 182 fra Løgstørs-Egnen, skal han blot tilføie følgende fra denne, Fædrelandets maaskee allerfattigst udstyrede Egn, der stedse er forekommen ham med Rette at kunne kaldes Danmarks Siberien. Foruden at vi her paa første Haand føle hele Vægten af de vældige Vingeslag, der udgaaer fra Nordsøens Konge, den mægtige Boreas, føle dem i deres hele frygtelige Vælde, saa have vi desuden en anden Naturhindring for Agerdyrkningens Fremme hos os, som det hverken er mulig at bekjæmpe eller at beseire. Hanher rederne udgjøre nemlig, som bekjendt, en smaal Landstrimmel, imellem Nordsøen og Liimfjorden, og naar Tørke indtræffer, vedvarer den gjerne hele 14 Dage og derover, længere end andre Steder, formedelst Havets og Fjordens Nærhed, hvilke tvende Vande stedse drage Regnskyerne til sig, saa man har det Phænomen hver Sommer, at det i hele 14 Dage kan tegne i Hav og Fjord uden at en Draabe falder paa de fortørrede magte Jorder, der ligge imellem Begge. Herfra, saavelsom fra Boreas's strænge Regimente, hvis første Piskeslag, de stakkels Hanherredboere saa vældigen føle, hidrører det, at Kornavlingen i Hanherrederne saa ofte mislykkes. Ogsaa i dette Aars Forsømmer udøvede Tørken i Forening med Blæsten sin skadelige Indflydelse paa Vegetationen, idet den tidligst saaede Vaarsæd, der blev nedlagt under ugunstige Auspicier, da Jorden var for vaad og død, samt Kulden derhos for stræng, blev forknyttet og opfyldt med Ukrud, Byggen især med Agerkaal, Tidsel &c. Vintersæden, der indtil hen i Mai saae frodig ud tog betydelig Skade i den megen Slud, der nedstrømmede i Pintseugen og satte mange lavtliggende Marker under Vand saa Rugen derved tildeels gik bort, og Heire samt andre Græsarter toge Overhaand. Efter St. Hansdag, da Regn jevnlig indtraf, kom Sæden sig vel noget; men Byggen var og blev dog de fleste Steder tynd, og Rugen tog derhos atter i Aar, som næsten altid, endeel Skade i Blomstertiden af Blæsten. Høbjergningen var meget vanskelig, og skjøndt Qvantiteten oprindeligen var god, vil dog den ringere Qvalitet udfordre et større Forbrug. Boreas har taget Tiende forud, for ikke at lide Tab ved Capitelstaxten, om denne mulig skulde have gaaet lidt ned, som nu Jngen kan befrygte. Der ere vel de, som den strænge Herre har deelt Halvt med, medens han dog hos Andre har ladet sig nøie med 3die og 4de Parten. Rugen fik han dog ikke stort af, saasom den var ham for ropfodet og var kommen under Tag, førend han rystede Vinger. Forøvrigt takke vi inderligen Gud; thi Rugen er taalelig, omtrent som ifjor, Byggen middelmaadig og Havren ligeledes, og det Hele er kommen udmærket godt i Huus, saa Straaet er ypperligt, Kartoflerne tegne godt, Ærter og Vikker ere meget sene til at modnes og Udbyttet heraf vil vist blive ringe. Hanherredboerne have mindst Sorg for Træfrugtavlen, thi den tager ikke lettelig Skade, saasom kun meget faa Steder findes Frugttræer, dem Boreas er en stor Hader af som af al Trævæxt i Almindelighed. Hvorledes de stakkels Bønder i en Egn som denne, og hvor Pluraliteten desuden lige indtil vore Dage have været, og deels endnu ere, Fæstere, forskattede og forarmede, skulle gjøre store Fremskridt i agronomisk Henseende, kan jeg ikke forstaae. De Fleste døie Ulykker nok med at svare Skatter, Renter og Udgifter, og reparere ved de faldefærdige Gaarde, de nu have tilkjøbt sig.