Aalborg Stiftstidende, 1829-12-07
Tyrkiet. Den utidige Hindring, som vedkommende tyrkiske befalingsmænd lagde i Veien for den russiske Coureers Landing, som skulde overbringe Efterretning om Fredsslutningen til Asien, har havt et betydeligt Tab til Følge for de tyrkiske Tropper, og man kan kun beklage, at Russerne ved denne Leilighed forøgede deres Trophæer, da Krigens Maal allerede var opnaaet og enhver ny Blodsudgydelse altsaa hensigtsløs. Efterat Grev Paschevitsch havde iværksat sit Armeecorpses Bevægelser fra Trapezunt til Erzerum, og var i Begreb med at vælge sig gode Vinterqvarterer, erholdt han den uventede Efterretning, at den nye Seraskier vedblev at trække Tropper sammen og at ruste sig til et Angreb paa Erzerum og at han allerede havde samlet 18000 Mand Cavallerie og Jnfanterie i Staden Beiburd og dens Omegn. Om ogsaa Nærværelsen af en saa betydelig Krigsmagt i Nærheden af det russiske Hovedqvarteer ikke havde været farlig, saa kunde dog Jndvaanerne i de allerede undertvungne Paschaliker lettelig bringes i Oprør og saaledes foranledige Russerne et besværligt Vinter-Felttog. Disse Betragtninger bevægede General Paskewitsch til at foretage saadanne Operationer, der paa eengang kunde giøre Ende paa det fjendtlige Foretagende. Armeen brød op den 6te October fra Erzerum i 2 Colonner imod Beiburd, hvilke iværksatte den 8de October, paa et aftalt Punkt, deres Forening ved de 2 Mile fra Staden beliggende Kobberminer, hvorfra endnu et Defilee er at passere, forinden man naaer Staden selv. En Afdeling fjendtligt Rytterie, omtrent 1000 Mand stærk, satte sig til Modværge, men blev kastet, og den 9de October om Morgenen foretog Generalen en Flunkebevægelse, hvorved han omgik Staden paa Sideveie og satte sig i Besiddelse af Høider, hvorfra den kunde beskydes. Resultatet af de Bevægelser, som omsider havde Fjendens Nederlag til følge, og hvis omstændelige Beskrivelse nu ikke længere kan have synderlig Jnteresse, bestod for Tyrkerne i et Tab af 800 Døde, 1236 Fanger, 6 Kanoner og 12 Faner. Russerne angive deres eget Tab til noget over 100 Mand, deels døde, deels saarede. Det er klart af Feltherrens Beskrivelse over denne Fægtning, at den Deel af Tyrkerne, som kom i Jlden, har fægtet med Braveur og at kun Russernes Disciplin og Maneuvrekonst har sikkret dem Seiren. Seraskieren selv er bleven for sildig underrettet om Russernes Angreb, og, endskiøndt han havde et Corps paa 10000 Mand samlet i Nabolauget ved Landsbyen, Balachot, kunde han dog ikke komme Staden Beiburdtil Undsætning, før den var falden. En russisk Troppeafdeling, som skulde gjøre en Flankediversion imod Fæstningen Olti, under Fyrst Argutinski Dolgoruki, satte sig efter nogle smaae Fægtninger i Besiddelse af denne Fæstning, hvor man fandt 2 Mørsere, 6 Kanoner og en Deel Krigsforraad. Den 11te October, 3die Dagen efter Beiburds Jndtagelse, var Seraskieren ved private Efterretninger bleven vidende om, at Freden var sluttet og afsendte en Officeer til Grev Paskewitsch, for at anholde om Vaabenstilstand. Statsraad Wlangali, som af Greven blev afsendt til Seraskieren, forefandt i hans Leir den russiske Capitain af Generalstaben Duhamel, som tillands var afsendt fra Adrianopel. Fra dette Øieblik indtraadte Freds-Tilstanden ogsaa paa dette Punkt, og man beskjæftiger sig siden den Tid med at bringe Fredsvilkaarene i Udøvelse.