Aalborgs Stifts Adresseavis, 1827-03-29
Blandinger. Franskmanden, Oberst Gaspard Drouville, der i flere Aar har staaet i Persisk Tjeneste, meddeler en saare fordeelagtig Skildring af den i vore Dage saa mærkværdige Persiske Kronprinds Abbas Mirza. Som Barn var han noget sygelig, men anstrængende Legemsøvelser, især Jagt, gjorde hans Helbred stærkere. Over disse glemte han ikke at lægge sig efter de skjønne Videnskaber, som forædle Aanden. Han taler og skriver med Lethed flere Asiatiske Sprog; ogsaa Europæiske Sprog vilde han have lært, dersom han derved ikke havde maattet frygte at støde an mod sine Landsmænds nationale Fordomme. Hans Fader anbetroede ham, skjønt endnu meget ung, Statholderskabet over Azerbidian samt Krigen mod Rusland. Her havde han Lejlighed til at overbevise sig om den Europæiske Krigstugts og Krigskonsts Overlegenhed; hvisaarsag han opbød Alt, for at formaae sin Fader til at indføre denne. Langtfra at tabe Modet ved hyppige Nederlag, sagde han, ligesom i sin Tid Peter den Store under den Svenske Krig: "Saa ofte Russerne slaae mig, give de mig en Lærdom, som vil være til mere Gavn for mig, end de troe det. Af en Jngenieur-Captain, der hørte til det Franske Gesandtskab, lod han sig undervise i Mathematiken, hvori han gjorde hurtige Fremskridt. Guiberts militære Værker oversattes for ham tilligemed Exerceer= og Manøvrer-Reglementerne. Af Tegnekonsten lærte han det Fornødne. Sexten unge Persere modtoge efter hans befaling samme Underviisning. Kort sagt, han begyndte at sætte sin Hær paa Europæisk Fod, og at føre Krigen meere konstmæssigen. Han er overmaade tapper; kun mangler han hin Rolighed, der sømmer sig for en Anfører. Jmod sin Fader nærer han den største Ærbødighed. Undersaatterne elske ham. Af alle Kræfter modsatte han sig Fredslutningen med Rusland, idet han havde udkastet en meget vel beregnet Plan til det anstundende Feldttog, og vilde bragt sit Artilleri til 70 Kanoner; men da Freden var sluttet, var han den Første, der nøiagtigst opfyldte de deri foreskrevne Punkter. Om denne Abbas Mirza beretter vor Hjemmelsmand endvidere. Han er velbygget, uden at være stor, af kraftigt Legeme; hans Ansigt er langt og blegt; over hans store Øjne hvælve sig tykke sorte Øjenbryn; hans Næse er lidt Romersk, hans Tænder ere meget smukke; hans Skjæg synes engang at ville opnaae samme Længde som Faderens. Han taler meget hurtig, leer gjerne og paa en behagelig Maade. Skjønt han, som sagt, ej er noget Europæiskt Sprog mægtig, veed han dog endeel Franske, mest militære Com mande-Ord, som han, naar han er ved god Lune, gjerne gjentager. Han er gavmild uden Ødselhed, og en stor Elsker af Vaaben, Malerier, Kobberstykker, Planer, Karter og alslags Machiner og Modeller, hvoraf han har den skjønneste Samling, der maaske gives i Asien. Han staaer op tidlig om Morgenen, er religiøs uden Overtroe, arbejdsom og maadeholden i Spise og Drikke. Skjønt han afholder sig fra Vinen, straffer han dog ikke de Officerer, der drikke den, men agter de kun ringere. Heller ikke røger han. Formiddagen anvender han til Regeringsforretninger; om Eftermiddagen rider han ud, og Aftenen, indtil Kl. 10, tilbringer han mellem sine Hoffolk. Langtfra at efterligne sin Faders Levemaade, har han aldrig villet have mere end 4 Koner og ikkun En af Kjærlighed. Denne er en Kjøbmandsdatter fra Tebris. Med hende havde han, da vor Hjemmelsmand forlod Persien, tvende Sønner; og hvorvel den ældste neppe var sex Aar gammel, maatte han dog i en let Klædning midt om Vinteren altid ride ved Faderens Side. Er Abbas Mirza i Feldten, saa har han kun en af sine Koner med, hvilket Exempel samtlige Officerer følge. Paa sine Vandringer besøger han Landsbyerne og underretter sig hos Bønderne om de Uretfærdigheder, de maatte være udsatte for. Hans eneste Forlystelse bestaaer i Riden og Skyden, hvori han har en overordentlig Færdighed.