Berlingske Tidende, 1835-05-14
Marschal de Camp Rulhiere, som under Processen commanderer i Luxembourg, ordnede Vagtposternes Besætning. Kl. 11 ankom Ministren for det Jndre, Politi-Præfecten og Obersten for Pariser-Municipalgarden, Hr. Feisthamel, for at tage Salens Indretning i Øiesyn. Den første Pair, som kom, var Hr. de Choseul; de øvrige indfandt sig efterhaanden. Snart kom ogsaa flere Advocater, som, ex officio udnævnte til Forsvarere, vare antagne af enkelte Anklagede; derpaa fulgte Vidnerne for Anklage og Forsvar; blandt de første bemærkede man flere Lanciers og nogle Fruentimmere; blandt de sidste den Deputerede Arago, Oberst Gallvis og a. fl. Blandt de Anklagede kom Lyoneserne først, og besatte de forreste Bænke; derpaa Pariserne, for det meste med trefarvede Cocarder; ved deres Jndtrædelse yttrede sig en levende Bevægelse i Salen; tilsidst komLuneviller Officererne. Først Kl. 1 1/2 vare alle foreløbige Anordninger endte, og Præsidenten indtraadte med Pairerne i højtideligt Tog. Kun Advocaterne reiste sig fra deres Pladse; de Anklagede bleve siddende. Pairernes Navne opraabtes; 78 vare fraværende. Hr. de Lascours forlangte, da hans Navn bleve opraabt, Ordet. Han erklærede, at han paa Hr. Marrast's Forlangende var citeret som Vidne; (han har i April commanderet et Linieregiment, men at han dog efter omhyggeligt Overlæg havde fundet, at han intet havde at udsige til den Anklagedes Fordeel, og at han derfor ikke havde troet at maatte opgive sit Dommer-Embede, for at kunne træde frem som Vidne. Den samme Erklæring gjorde Marschal Lobau, som paa Hr. Guinards Forlangende var bleven citeret. Herpaa begyndte de sædvanlige Spørgsmaal efter Navn, Alder, Erhvervsgreen og Bopæl. Den anden af de Anklagede svarede, at han i tretten Maaneder ingen anden Bopæl havde havt end Regjeringens Fængsler, tidligere havde han boet i Croix-Rousse, Lyons Forstad. Her erklærede strax flere af de Anklagede, at de havde valgt deres Forsvarere, og nævnede Navnene Carrel, Cormenin, Vover d'Argenson, Andri de Puraveau, Gen. Taraire, Raspail, Trælat. Den Anklagede Noir erklærede, at han var Præst og Professor ved et geistligt Collegium; han havde, da Processen kunde fremkalde Spørgsmaal, der angik hans Stand, valgt Hr. de la Mennis til sin Forsvarer. Pariser og Lune viller Anklagede vægrede sig for ethvert Svar, da deres Forsvarere vare udlukkede. Heraf seer man, at det ikke har kundet komme til den forønskte fælleds Beslutning over dette Punkt, fordi man ikke har tilstaaet de Anklagede en Sammenkomst. Efterat Præsidenten havde forelæst Forsvarerne den sædvanlige Formaning til Maadehold, forlangte en af de Anklagede, ved Navn Baume, at de Anklagedes Koner og Søstre maatte tilstedes Adgang paa Tribunerne. Han bemærkede, at hans Kone var kommet 120 Miils Vei for at dele hans Fængsel med ham; flere af de Anklagede yttrede samme Ønske. Præsidenten svarede, efter Brugen i Pairsretten kunde intet Fruentimmer tilstaaes Audients. General-Procureuren bemærkede, at Udførelsen af en saadan Udelukkelse hørte Præsidenten til, og det var ikke Pairsrettens Sag, at afgjøre herover; der var desuden al Grund til at bekræfte denne Forholdsregel. De Anklagede paastode en Beslutning af Pairsretten, og En bemærkede, at man herover maatte høre Forsvarerne. Hr. Cavaignac tilraabte Præsidenten, han skulde give befaling til at indføre de valgte Forsvarere. Disse havde nemlig, i Følge en Opfordring Dagen forud i National forsamlet sig i et Huus i den nærliggende Gade St. Jacques, for at være til deres Clienters Disposition, og at raadslaae om de Skridt, som maaskee endnu kunde bøje Pairskammerets Beslutning. Præsidenten: Hvad hedder De? De maa ikke tale, førend De har constateret Deres Jdentitet. Hr. Cavagnac: Jeg er ingen Anklaget, saalænge jeg ikke er understøttet af en Forsvarer. Præsidenten: Hvis De ikke er nogen Anklaget, saa maa De ikke tale. En anden Anklaget udraabte: Det var ikke vores Hensigt, at vække Scandal; derfor borger de af os valgte Forsvarere; jeg forlanger, at man lader de Herrer (han nævnede de allerede ovenanførte tilligemed Legendre, Bouchotte, Reynand, Carnot og Lerour) træde ind. Den Anklagede Vignerte protesterede mod enhver Forskjel og paastod alle Forsvarernes Adgang; hans Pariser-Staldbrødre forenede sig med ham. Kl. 3 trak Pairsretten sig tilbage, for at raadslaae og Jncidentpunktet. Det var paafaldende, at Ministrene i samme Øjeblik forlode deres Loge, som om de vilde tage Deel i Beraadslaaningen. Medens Pairsretten var fraværende kom Hr. Berryer, som skal forsvare en af de Anklagede, i Deputerede-Costume, og talde med flere Advocater og Anklagede.