Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-10-29
Banken er - hedder det endvidere i Aalborg Avis" (see vort Gaars-M.) - den danske Handelsomsætnings privilegerede, og saa at sige monopoliserede Pengeomsætningsinstitut, idet den ikke blot har sin Disconteringsforce i den overordentlige Pengekraft, hvormed den af Nationen med en opoffrende Anstrængelse er bleven udstyret, men tillige ved Fritagelse for Vexel stempel, Ret til indenbyes Trassering osv. har nydt en fortrinlig Begunstigelse, hvorved Banken factisk er bleven monopoliseret og andre Discontoindretningers Etablering forhindret. Men Banken, der er bleven funderet med Nationens Kraft, har saaledes ogsaa overtaget en moralsk Forpligtelse til navnlig at yde Handelen, igjennem hvilken Nationens Kraft atter skal gjen vindes, den størst mulige og rigeligste Lettelse i Penge erhvervelse og Circulation. Dette er ogsaa hidtil i det Væsentlige (skjøndt dog fornemmelig for den kjøbenhavnske Børses Vedkommende) skeet, og den Liberalitet, der i denne Henseende har været fremtrædende, har ogsaa gjort det kjendeligt, at det navnlig er en Hvidts ad Handelens Praxis vundne Kjøbmandsindsigt og af al collegial Maskinmæssighed uhildede klare Blik over de mercantile Forhold, som man vel væsentlig maa tilskrive, at Banken har vidst, uden at fortrædige sin Jnteresse i mindste Maade, ja endog til disses Befordring, at virke Haand i Haand med Handelens. Naar derfor en anden Aand i den senere Tid har begyndt at yttre sig i Banken, da vide vi ikke, om det er den maaskee mindre heldige Maade, hvorpaa Bankens Bestyrelse er sammensat, eller hvilkesomhelst andre Omstændigheder, der herpaa have faaet Jndflydelse og saa at sige gjort, at den, som vi ville kalde den, Hvidtske Aand i Bankforretningerne i den senere Tid har gjort sig mindre gjældende. Hvorledes nu end dette forholder sig, saa var det ønskeligt, at der af Offentlighedens Vei, paa hvilken Banken bør at optræde, bringes Lys i disse Anliggender og at Publicum lærer at kjende, hvilke Principer det er, Banken ved sine sidste Forholdsregler har taget til Følge eller hvilken Nødvendighed, der har indvirket paa dem. Uforklarligt bliver det under alle Omstændigheder, hvorfor Banken ikke for længe siden har bebudet hvad der er indtraadt. Thi at Sligt vilde komme, maa jo ikke have kunne være nogen Hemmelighed for Banken, der saavidt maa kunne overskue sine Forhold og træffe Dispositioner derefter samt idetmindste avertere Publicum om det Kommende, for at de Handlende herpaa havde kunne indrette sig og tage beskyttende Forholdsregler. Som bekjendt indtræffer Bankstandsningerne i en Periode, der for den danske Handels Opsving er af overordentlig Betydning ved det stærke Begjær, der fra Udlandet har viist sig efter alle Kornproductioner og Fødeartikler, og hvis Omsætning ved Pengeforlegenheden nu i høi Grad vanskeliggjøres og trykkes. Paa den anden Side bliver det endda, i Forholdet til Udlandet, et Held for os, at Pengeforlegenheden indtræffer i en Conjunctur, der stiller vor Handelsbilance saa fordeelagtigt, men Conjuncturen har Banken ikke skabt, og havde denne ikke indfundet sig, paa hvad Maade skulde da en Crisis, som nu forhaabentlig ikke vil være at befrygte, have været forhindret? Men meest forundrer det os at Hovedstadsbørsen, hvis Pflegma i denne Pengecrise unægtelig har været at beundre, ikke er kommen ud af Folderne og har stræbt ved en samlet Forestilling at indvirke paa Bankbestyrelsen og søgt at medvirke til at lette Forholdsregler bleve trufne. Dog her viser sig atter vort Lands store Mangel af en særskilt Handels administration; thi saa kraftig en Aand og activ en Haand Hvidts end er, er det dog ubilligt at forlange at han skal være det Atlas, der skal bære hele Forsorgen for vore Handelsinteresser paa sine Skuldre.