Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-12-18
Fortsat fra Avisen Nr. 218. Onsdagen den 1ste Decbr. opførtes: "Preciosa. Skjøndt de to Hovedpersoner, Mr. Sichlau-Bloch og Hr. Lange, her vare ret heldige paa enkelte Steder, blev Stykket dog i det Hele taget ikke udfort saa godt som for nogle Aar siden af det Beckerske Selskab. Den Sang, Preciosa synger alene i Skoven, vilde have en smukkere Virkning, naar Begyndelsen deraf blev funget udenfor Scenen og Tonerne saaledes syntes fra det Fjerne at komme nærmere og nærmere. At dHrr. Pødenphanth og Hansen slet ikke vilde gefalde os som Riddere, vil man neppe finde Besynderligt. – Søndagen den 5te: "Fabrikanten, og Et Eventyr i Rosenborg Have. I det første Stykke udførte Hr. Wimmer Hovedrollen med Sandhed og dyb Følelse, men i det andet havde han faaet en Rolle, som aldeles ikke passede sig for ham. - Den 7de opførtes: "Don Juan af Østerrig." Foruden Hr. Printzlau, der udførte Titelrollen, maa vi ogsaa her fremhæve Md. Bloch samt dHrr. Wimmer og Lange, ligesom ogsaa Stykket havde vundet ved at Mr. Pødenphanth udførte Novicens Parti. Hr. Bloch overdrev denne Aften sin ubetydelige Rolle i en utilladelig Grad. Den 10de: Gabrielle de Belle Isle." De to første Acter af dette Stykke syntes ikke at love noget Godt, men tredie Act vakte vor Jnteresse, og vi saae Hr. Printzlau udvikle et saa herligt og utvetydigt Talent, at nu ogsaa vi tilfulde maa erkjende hans Værd som Kunstner og sætte ham langt over alle de yngre Elskere ved det kgl. The atter. Ogsaa Md. Bloch var særdeles heldig som Gabrielle; men hun har den Feil, at hun ofte afsnupper sine Sætninger, saa man ikke hører Slutningen af dem. Besynderligt er det ogsaa, at hun, som dog ellers synes at sætte sig godt ind i sine Roller, saa ofte reent udelader eller kommer for sildigt med den Overraskelse, hun skal udtrykke; dette var saaledes Tilfældet her, saavelsom i Fabrikanten" og "Don Juan af Østerrig." Hr. Lange, der nylig vandt saa almindeligt bifald som Bolingbroke i "Et Glas Vand, forekom os derimod ikke saa heldig som Hertugen af Richelieu; her var han usikker og vaklende, og syntes ubestemt med sig selv om, hvorledes han skulde tage Rollen. Dog - det er høist rimeligt, at det kun var Mangel paa Tid, der dennegang hindrede Hr. Lange i at opfatte sin Rolle saa godt og rigtigt som han kunde og burde opfatte den. Hr. Petersen skal slet ikke have Tak for hans overdrevne og reent forfeilede Fremstilling af Politilieutenanten. En rar Ting var det, hvis de Spillende kunde blive enige om at udtale de Navne og fremmede Ord, der forekomme, paa een og samme Maade. – Den 12te: "Man kan hvad man vil og Aprilsnarrene." J det første Stykke, hvori Hr. Printzlau udmærkede sig, gjorde Hr. Schmidt, som Notarius paa urette Sted et Forsøg paa at vække Latter og forstyrre en alvorlig Scene. Udførelsen af det andet Stykke manglede paa enkelte Steder den behørige Livlighed, og efter vor Mening burde Mr. Bloch have været "Constance, Mr. Pødenphanth Trine, og Mo. Wimmer Fru Bittermandel." – Den 13de Decbr. Carl den Tolvte" og "Den Usynlige paa Sprogøe. At det sidste Stykke, hvor ubetydeligt det end er, ofte endnu med Bifald gives af det Müllerske Selskab, medens det paa det kgl. Theater opføres med mindre Held, kommer deraf, at Hr. Printzlau, som Theodor Granner, langt overgaaer Hr. Pittes, der udfører samme Rolle paa det kgl. Theater.