Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-05-17
Da Hr. Cavowski, Castellan af Woynic har sagt mig, at han reiser til Dem, troede jeg, at De i ham vilde finde en kierkommen Overbringer at mit Brev og værdig vor giensidige Fortrolighed. Jeg ønsker Dem hermed oprigtigen al Lykke fra Himmelen. Stanislaus August, Konge. 2. Svar fra Hr. Greve Stanislaus. Stegesny Potock, General ved Artilleriet og Marschal for Kronconfoederationen, paa Hs. Majestæts Kongens Brev. Jeg har havt den Ære at modtage Deres Majestæts Brev af 24 Julii. Var jeg forhen værdig Deres Majæstets Naade og Fortroelighed, saa er jeg det endnu, thi aldrig har jeg forraadt den frie Republik, som D. M. pryder, med sin Krone. Jeg sagde stedse, at D. M. er skyldig at holde Nationen de Forbindelser, som vare Deres eeneste Ret til Thronen; da de ved Complotet af 3 Maji bleve brudte, besvor jeg D. M., at De skulde fornye Deres Rettigheder til Thronen og Republikens evige Rettigheder, som ulovlig vare kuldkastede. Min Røst var som dens, der raaber i Ørken; den var uvirksom, fordi den ikke tilfredsstillede Nogens Ærgierrighed, fordi den viisde tilbage til en Valgkonges Pligter, der ikkun er Republikens Overhoved, endskiønt Nederdrægtighed kaldte ham sammes Herre. Jeg sagde da, at det er ikke tilladt at bryde den til Nationen gjorte Eed formedelst fordeelagtigere Udsigter, og at det er uklogt at begynde paa Ting, som tilsidst ikke lade sig forsvare. D. M. vendte Deres Øren fra funde Raad, og overlod Sig til Smigrere, som bragde Republiken paa Bredden til Undergang. Nu, min Konge, maa De erstatte den republikanske Nation dette, naar De ikke vil blive anseet for en Troeløs. Thi i Stedet for Taknemmelighed imod en Nation, der sadte Dem paa den høieste Spidse, vil de legge samme under Aaget, og giøre den til Deres Eiendom. Disse Handlinger skulle De ikke forsvare og understytte, men for bestandig afsige. Menn, min Konge, vi skrækkes af de Breve, som De skrive til Jndvaanerne. De beklager Tabet af en Constitution som smeddede os i Lænker. De siger, at De derfor ophøre med at forsvare den, efterdi man er ikke længer i Stand til at underholde Krigshæren, thi var Penge endnu ved Haanden, saa vilde De ikke ophøre med at udøse de i Vildfarelse førte Republikaneres Blod, for at erholde Deres nye monarchiske Magt. Raaber da Blodet af Deres Medborgere ikke i Deres Hierte, at De skulle høre op med at udøse det for en forfængelig Ærgierrighed, Den tomme Kasse allene holder Dem tilbage, og fordi De hos Fremmede ikke kunne finde den for Deres Ærgierrighed søgte Understøttelse. Tilgiv mig, allerdurchlauchtigste Konge, min maaskee alt for store Emfindtlighed; jeg taler for vor fælleds Fædreneland og for Republiken, som D. M. skylder Kronen, og jeg Frieheden, hvilken jeg agter høiere end Livet. D. M. siger i Brevet, naar Polak hører, op med at stride mod Polak, beholde de Constitutionen, om ikke ganske, saa dog for en Deel. Durchlauchtigste Konge, fra den Tid D. M. Uhlaner forfulgde de Confoedererte, eller da Garden forhaanede de lovmæssig valg te Landbud paa Rigsdagen 1776 med Kolbestød, krigede Polak ikke mod Polak. Men de Lænker, som Polakere have paalagt os, har den store Catharine sønderbrudt, saa at vi kunne beherske os selv, uden at behove at forøde vore Medborgeres Blod; thi det, som nu er unødvendigt udøst, skal besudle dem, som unyttig have udgydet det, for at fuldfør re den stolte Plan til en uindskrænket og at velig Regiering. D. M. er saa nidkiær for denne slaviske Constitution, at De vil erholde samme, om ikke ganske, saa dog for en Deel Men jeg siger, forglem, D. M. aldeles nye Loves Anordnelse, regier De over et frit Folk, og overlad det til Nationen at give sig selv Love. D. M. vil være roeligere, og vi mere frie. De siger fremdeles i dette Brev, at Deikke kan sætte sig imod Fienden. Hvo er denne Fiende, Er det den, som skaffede Dem Kronen, og holdt Dem fast paa Thronen? Er det den, som D. M. bad saa ofte om Hielp, Er det den med hvis Krigshære De bortvendte de Hindringer, der stode i Veien for Værket af 3 Maji Er det den som, da den saae sig bedraget, efterdi den stedse forlangde en ordentlig, anseelig og roelig Republik, ikke tillod at forandre samme til et Monarchie, Da først blev den store Catharine en Fiende af Polen, da hun ikke lod sig forlede fra at knuse de Lænker, som Forrædere havde paalagt Nationen. Var De taknemmelig, min Konge! for Kronen af dette Monarchie og Nationen, og viis Dem taknemmeligere, end De hidtil har været, dersom polsk Blod flyder i Deres Aarer. Maasket tilgiver de frie og uafhængige Folk D. M. som den, der er ført i Vildfarelse. Men vare Sagerne blev ne i denne Tilstand, saa havde det forbandet Dem som en Usurpateur og Stifter til en Ur lykke, der nær havde forvoldet det polske Navns Udslettelse. Vær oprigtig, min Konge, mod Republiken, bekræft de Forbund, som ere blevne brudte; vor adle Nation er god, den vil oprigtig forbinde sig med D. M., naar den seer Deres gode Sinddeelag imod sig, naar D. M. afsiger Lyst til et uindskrænket Herre, dømme, naar De bringer Republikens Styrke, det er dens Krigshær og Skat tilbage. Jeg hører D. M. Tiltrædelse til den Conforderation, som skal tilintetgiøre Monarchiet, igien oprette Republiken og ved en Eed forevige samme. Jeg har ikke paalideligen seet dette Hoved=Dokument, derfor kan jeg ikke tale tydeligere derom; men om det lyder saaledes som det er viist mig i Afskrift, hvad betyder da det, at D. M. med Armeen træder over til os Generalconfoederationen ønsker at see D. M. trade over saaledes, som en polsk Konge skal giøre, det er som Hoved for Republikens Stænder, men ikke som deres Feldtherre, Kongens Hær maa sværge Republiken Troe og Lydighed, thi den maa staae under dens befaling, da den er dens Eiendom, ligesom D. M. er dens første og høieste Overhoved. Vi ville overalt komme til den rette Punkt, naar D. M. og vi stedse tænke derpaa, at Polen er en kronet Republik, og ikke noget Monarchie el ler Arvekongerige. Jeg beder D. M. naadig optage disse oprigtige Udtryk, og har den Ære at være o. s. v. Dubno d. 2den August 1792.