Aalborg Stiftstidende, 1839-09-07
Samme Dags Eftermiddag førte jeg min Kone og mine Børn til ham og bad, at jeg maatte forestille dem for ham og de kjende deres Velgjører. Dette behagede ham øiensynligen. Ved Afskeden yttrede jeg Ønske om, at han ogsaa vilde see os i vort Hjem, hvilket han lovede. Anden Dagen efter, den 20de Mai, var jeg tilstede, da Notarius, publicus forelæste ham Testamentet, og Punkt for Punkt spurgte om det var hans Villie. En Dag kom jeg til ham Kl. 2, og hørte, at han havde Bud efter en Vogn, for at besøge os. Jeg blev da, og fulgte ham først til Sønnens Grav; Vi overraskede derpaa min Kone, som havde sat sig tilbord med Børnene, der skulde i Skole. Efter et Par Timers fornøiet Ophold fulgte jeg ham tilbage, men maatte paa Veien bede Kudsken kjøre mindre hastigt. Han befandt sig ikke vel, og kaldte Etatsraad Withusen. Senere erfarede jeg, at han havde en Skade, som nødte ham til at bæke Baand, der vare komne i Uorden ved Kjørselen, hvilket Undseelse havde hindret ham i at aabenbare. Da han selv følte, at hans Time var forhaanden, kaldte han en Eftermiddag sine Executorer, og overdrog os at optage en Fortegnelse over hans Eiendele. Jndboet blev stykkeviis tilskrevet Forskjellige, og Obligationerne ligeledes udtagne af hans Chatol, aabnede og optegnede med min Haand under hans Øine og stadige bemærkninger. At jeg dagligen, naar muligt flere Gange, besøgte ham, var simpleste Taknemmeligheds Gierning. Den 17de Juni døde han." – Efterat Hr. Pastoren derpaa detailleret har gjennemgaaet den af Braband udviste Adfærd med Hensyn til hans formeentlige Adkomst til en større Deel af Hauschildts Efterladenskaber, siger han endvidere om ham: "Medens han procederede, blev jeg bestormet med Mæglings-Tilbud, mundtligt og skriftligt af hans Fuldmægtig, den afsatte Degn Dies fra Jylland, som var udkommen af Forbedringshuset og opholdt sig her, og paa den anden Side med anonyme Breve, beregnede paa at sætte mig i Skræk for Navn og Rygte, hvilke Breve altid sendtes mig, naar jeg skulde gaae til Kirke. – Da den directe Sagføring var hævet, beredte man mig en Række af indirecte, ved uden videre at udstæde Anviisning paa mig, først til en Værtshuusholder Johansen i lille Kongensgade, hvilken stævnede mig for Forliigs-Commissionen; derefter til en Glarmester Lohmann, med en Slags Caution af Johansen, denne stævnede mig til Gjælds-Commissionen, først til Forlig, saa til Doms, men udeblev og Sagen hævedes ved Dom. Jkke desto mindre gjentog han samme Fremgangsmaade paa ny med samme Udfald. Efter ham kom Skomager Holm fra Christenbernikovstræde med Forespørgsel om jeg vilde honorere en Anviisning, som Braband vilde udstede paa mig. Senest forlangte en Commissionair et Laan af mig, hvormed han vilde befrie mig for et Jnserat, der skulle blive endnu værre end Brabands, og tog mig meget ilde op, at jeg ikke vilde benytte hans Godhed. Et saadant skal ogsaa have været forfattet, men nægtet Optagelse i Commissionstidenden. - 13de Søndag efter Trinitatis (d. 25de f. M.) sendtes mig et anonymt Brev til Kirketid, med de afskyeligste Udtryk og dertil føiet Undsigelse, og under Tjenesten udspredtes rundt omkring et afskyeligt Rygte om mig, og selv senere en Opdigtelse om 2 ubarmhiertig af mig forskudte Børn, hvis Fader Hauschildts Søn skulde være, m.m." Slutteligen siger Hr. Rothe: "Vistnok har jeg meget at takke Forsynet for, navnlig formedelst Hauschildts Godhed for mig; vistnok have mange ædle Mænds Deeltagelse, næst Gud og min egen Samvittighed, været mig til stor Opreisning og Trøst, dog ere de bittre Krænkelser, hvormed jeg ligesom overøses fra flere Sider i mit Livs Aften, næsten overvældende for mig. Dog, jeg fortrøster paa den evige Styrer, som lod saadan Skjæbne ramme mig, at Han og vil give den fornødne Kraft til at udholde, indtil Han kalder mig derhen, hvor Hjerternes Begjærlighed og Misundelse og Misgunst skulle tie og dømmes."¬