JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1843-06-30
Vi henlede Publikums Opmærksomhed paa et Travløb, ved Veddeløbene paa Blegdamsfælleden den 8de Juli, der vist vil blive meget interessant. Gevinsten er en Pidst. Concurrencen bliver sandsynligviis stor. Tanken om, paa en saa ærefuld Maade at kunne vinde et saa nyttigt Requisit, vil vist an- og bespore mange Høiadelige, navnlig Adelsklubbens Medlemmer, som her ville lægge deres Færdighed i ridderlige Øvelser for Dagen. Det skal slet ikke undre os, hvis en af disse Herrer vinder Prisen og vi see ham spadsere hjem fra Fælleden med en prægtig Pidsk.
Corsaren, 1843-06-30
Skizzer. Parolbefaling. "For at forebygge den skadelige Jndvirkning paa Soldaternes Subordination, som er en nødvendig Følget af, at de saa ofte gjøre Honneursfr Jkke-Militaire med Knebelsbarter, befales herved, at alle Jkke-Militaire kun skulle bære een Knebelsbart og een Bakken-dito. W.
Corsaren, 1843-06-30
Klodel til en Ttatue for Cancelliraad Hribert (der ikke vil løbe bort). "Gud slee Lov! Jeg bliver ogsaa suart Svend."
Corsaren, 1843-06-30
Ny Maade at læse Jngemann paa (Knippelsbro-Scenen.) "Kan Du høre mig. Et Øieblik med Rolighed, saa skal jeg Bevise Dig Nødvendigheden i Min Fremgangsmaade." "Blauca", 1ste Act.
Corsaren, 1843-06-30
Ouverture til Tivoli. A. (Ved Indgangen til Tivolimarken.) Med Forlov! maa jeg see mig lidt om paa Byggepladsen? Portneren. Ja, har De Adgangskort? A. Lieutenanten har glemt at sende mig det; men jeg forsikkrer, paa Ære! at jeg er Actionair. En Haandværksvend. Behøves ikke, vi troer Dem nok. (Til Portneren.) Luk op Du! Herren har jo et langt Ansigt.
Corsaren, 1840-10-08
Charivari. Samtale imellem en Skolelærer og en af hans Elever. Sk. Nu videre. Hvad vil det sige, at Gud er almægtig? Dr. Han kan gjøre Alt, hvad han vil ..... Men saa er jo Kongen ogsaa almægtig. Sk. Aa, Snak! Dr. Jo, han kan jo ogsaa gjøre Alt, hvad han vil. Sk. Snak! Hvad forstaaes ved, at Gud er almægtig? Hvad staaer derom i Lærebogen? Dr. (framser op). Han kan gjøre Alt, hvad han vil, uden Møie; men han gjør ikkun det, som er viist og godt, fordi han ikke vil Andet end det alene. Sk. Ja, seer Du det?
Corsaren, 1841-02-12
J disse Dage rydder man i Cancelliets Archiv et Par Værelser, hvori de Klager, som man erfarer at være underveis hertil fra Vestindien, over Generalgouverneur v. Scholten, kunne henlægges.
Corsaren, 1843-07-07
J sidste Nr. af fine, "Jntelligensblade" anbefaler Hr. Prof. Heiberg Kunsten, "at orientere sig" i forskjellige Fag, hvilket er det Samme som at være Diletiant deri. "Det er altsaa Dilettantismen, som her anbefales," siger Hr. Professoren, "og man vil maaskee finde denne Anbefaling besynderlig hos en Forfatter, som saa ofte har talt imod samme." - Aldeles ilke, Hr. Professor, vi havde alt orienteret os med Hensyn til denne Forfatten.
Corsaren, 1843-07-07
J en Afhandling om Numiomatiken (Myntvidenskaben) i sidste Hefte af "Journal for Literaturi og Kunst" hedder det, at Magister Lindberg i Forening i med den practisk duelige Numismatiker, Commandeur Falbe, arbeider paa et stort Værk over antike Mynter. At Hr. Commandeur Falbe practisk forstaaer sig paa Mynt, troe vi gjerne, og at Hr. Magister, Statsgjældsafbetaler Lindberg er en fortræffelig Theolertiler, er hævet udover al Tvivl.
Corsaren, 1843-07-07
Hr. Professor Otto har erholdt Tilladelse til at anstille sine pbrenologiske Jagttacalser paa den Fange, der vilde stikke ham ihjel i Strafanstaltens i Sygehuus og nu er dømt til Døden derfor. Hr. Prosessoren har fundet Mordorganet stærkt udviklet hos denne unge Forbryder.
Corsaren, 1843-07-07
Paa Grund af Major Garbrechts Fortjeneste af Kjøbenhavns Borgerskab er han af den hollandske Regjering bleven decoreret med Loveordenen.
Corsaren, 1843-07-07
("Locomotive.") Augsb. allg. Zeit. melder fra Würtzburg (Bayern) af 7. Juni: "I dette Øieblik - Kl. 1 om Middagen - passerede Hs. Maj. Kongen her igjennem paa sin allerhøieste Reise. Naar en Monarchs blotte Gjennemreise ligner et Triumphtog, uden at der er skeet noget Paalæg for oven, uden nogen officiel befaling, saa tor man vel paastaae, at Folkets Kjærlighed og Hengivenhed ligesaa godt gjælder Herskerens Person som hans høie Værdighed. Saaledes hos os." - Og ved denne Sætning er Augsb. allg. Zeitungs Papir vedblevet at være ligesaa hvidt som før. Det er forhausende.
Corsaren, 1843-07-07
Skizzer. Scener af Livet. (Nr. 1 og 2 efter, "Musee Philipone".) "Min Kone, som har lovet Dem en Rendevous, har faaet Forhindringer, men hun har bedet mig om at sige Dem...."
Corsaren, 1843-07-07
Første Sangerinde ved et omreisende Skuespillerselslad.
Corsaren, 1843-07-07
Jllustration til H. P. Holsks Pigte. Hvor føler jeg mig glad, hvor bliver i Jeg let om Hjertet da igjen, Naar Aftnens No Erstatning giver For Dagen, der gik aandlost hen. (ude og hjemme.)
Corsaren, 1841-02-12
Af slesvigske Blade sees, at der i Flensborg for nyligt er blevet holdt et politisk Gilde (i Anledning af Stændervalget), hvori - Garnisonens Officierer deeltoge. Vi haabe, at Dhr. Officierer have været smukt forsigtige ved dette Gilde: At de 1) Jkke have yttret visse Ønsker, 2) Jkke have ved Ord eller Miner lagt deres Sympathi for visse Ønsker for Dagen. 3) Jkke drukket eller spiist paa visse Ønskers Opfyldelse. - Men i ethvert Tilfælde kunne vi dog ikke fordølge, at det vist havde været kjærest, om de slet ikke havde været med; thi alene dette har et Anstrog af Ønske.
Corsaren, 1843-07-07
En Vandring i Syden. Erindringer ved Emanuel St. Hermidad. Endskjøndt denne Bog er bleven rost i salig "Dagen" og averteret hos Boghandler Philipsen, maa man dog hverken troe, at det er en daarlig Bog, eller at den handler om Agerbrug og Dyrlægevidenskab. Derimod er der en anden Ting, som strax maa vække gunstige Tanker om Bogen, det er, at den ikke har kunnet finde nogen Forlægger, saaledes som Dr. Sophus og hans Conjorters Værker, men er ligesom "Enten - Eller" udkommet "i Commission". Den giver os et billede af Jtalien, uagtet Handlingen foregaaer i Schweitz. Hvorledes giver den da dette billede? – ikke ved at skildre Befordringsvæsenet, de eviggrønne Pinier, de blomstrende Marker og ærværdige Ruiner, som mange andre yndede Forfattere have gjort. Denne Forfatter er virkelig Poet, han har kun skabt tre Gang henvise til "Arena", saameget mere som Red. ogsaa selv har faaet et Brev fra Hr. Goldschmidt. Charakterer, en dellig Grevinde paa 14 Aar, stolt, skjøn og fuld af Caprice som Naturen selv, en Fætter med et sort, giftigt Slangeblod og en langbenet, listig og slavisk Hushovmester; men i disse tre Charakterer staaer Jtalien lyslevende for Læseren, sandere, klarere og helere, end i de længst udspundne Commentarer over "Kennst du das Land". Den simplere Classes feige Slavesind, de Dannedes skummelt glødende Lidenskaber, Magthavernes Despoti, er det ikke hele Jtalien? og derfor er denne Forfatter en virkelige Digter, fordi han i tre levende Mennesker har viist os hele Jtalien. Men over Sandheden har han heller ikke forglemt, at Digtekunsten er en indsmigrende Kunst, og han har saaledes viist os Tyranniet og. Absolutismen i den eneste elskværdige Skikkelse, nemlig som en deilige ung Dame, i hvem Alle maa blive dødelig forelskede, medens hun tyranierer dem. Endelig viser hans Kunst sig deri, at han har givet det Hele Relief ved at lade en blond, slikkelig og beskeden Nordbo deeltage i Handlingen. Men er denne Forfatter en talentfuld Forfatter, saa er han dog ogsaa en underlig Forfatter. Han har meent, at burde offre til Tidens philosophiske Moloch ved at fylde det Halve af sin Bog med abstracte Reflexioner, som ikke indeholde meget Nyt; han har ogsaa vilde været Maler, og Frugten heraf er langtrukne Skildringer af Schweissernaturen. Dette ville vi raade Læserne at springe over, og Forfatteren ligeledes, naar han skriver en nye Bog. Hvorfor kan han ikke nøies med at være Digter? Maaskee han ikke veed, at han er det, ja mere, end de Fleste, som have Titel deraf. Kjære Hr. Emanuel osv., De behover derfor ikke at sætte Motto over ethvert af deres Capitler.
Corsaren, 1843-07-14
En Vise for Bondestanden. Landsbyskolemesterens Klage. Mel. At Slyngler hæves til Ærens Toy o. s. v. Nu taler Alverden om Politik, Om Schleswig Holstein og Vand- og Brøds-Plager, Skjøndt selv jeg ynder just denne Skik, Jeg dog vil synge om andre Sager - Giv Agt, min Kjære! Og du skal lære, Hvad Landsbyskolens Monark maa bære Af Livets Nød. Paa Seminariet dannes han Heelt usselt ofte til Ungdomslærer: Naar kun Exammen bestaae han kan, Ham Characteren kun lidt generer; Har han Patroner J høie Zoner, Saa veed han ofte, at deres Koner Kan skaffe Kald. Og søger han snildt af Skjottevei Om Kald med Admygheds Smiil paa Læben, Det hændes tidt, at der spørges ei Om Flid og Kundskab og ærlig Slræben. Men vil han ikke Om Embed tigge. Paa saadan Maade, saa kan han ligge, Som han har redt. En dygtig Lærer gaaes glat forbi Naar ei han Ryggen ret dybt vil bukke, Thi kun for Smiger og Kryberi Vil Stormands Døre sig ret oplukke. Man rynker Næsen Ad ærligt Væsen Og gjør kun Nar af den Flid og Læsen, For Kald at faae. Men er det Under? – i Stændersal. Af Bispen selv der jo declameres, At Standens Værd, trods den Skraal og Pral, Som Bagatel kun maa respecteres; Og skjøndt af Flere Den nød al Ære Saa vil Hr. Bispen dog klogest være J slige Ting. "Er der Vacance", saa lod hans Ord, "Hvad nytter Saadant at publicere? "Lad dem kuns rende i Syd og Nord, Naar kun vi Andre os ei genere. "Vi Stormænd vide "Og det itide: At finde Den ved vor egen Side, "Som vælges bør. Vel slipper iblandt en Værdig frem Til Kald ved Kjendskab og Gunst og Naade, Men oftest faaer han kun dog et Hjem, Hvor Mangel trues paa hver en Maade; Hvor han maa lære, At sulten være, Og dog at røgte sit Kald med Ære, Ja, selv med Lyst. Han trykkes for og han trykkes bag Af Geistligheden og Herremanden, Han slider ærligt hver Skoledag Til Gavn og Bedste for Bondestanden; For al den Møie Han har at døie, Maa ei med Haan han sig lade nøie, Saa mangen Gang? Mens Bonden kjører som Herremand, Og Præsten smauser med Excellentser, Er Smalhans Mester hos Skolens Mand, Der gjøre maa for Enhver Kredentser; Maa Bonden føie, Og godt fornøie, Hvis ei han selv med sin Ko vil pløie Sin usle Jord. Engang han vover sig til Auction, Til Staden eller i Dyrehave, Strax rider Fanden den Commission, Som Manden holde skal smukt i Ave. For hiin Fadaise Han faaer en Næse; - Derom Eilardi jo lod os læse Saa skjønt ifjor. Blider Manden gammel og mæt af Aar, Anvendte ene til Statens Nytte, Troer du han Sorgfriheds Standpunct naaer? Ak nei! Den Tro vil kun lidet nytte! Vil Gud ham tage, Hans Ægtemage J Sorg og Nød maa fra Hjemmet drage Med Graad paa Kind. "Frem skrider Folket af Viisdoms Vei - Vor Tid vil ogsaa engang oprinde. Vær trøstig, Broder! forsag kun ei, Hold Skridt med Tiden - og Du skal vinde. Lad det kun være Din Lyst og Ære At lede Barnet ved Daad og Lære Til Borgerværd."
Corsaren, 1843-07-21
Kjøbenhavns Brolægning. Epos. Mel. Een Skilling hæde jeg, To tog de fra mig. Græd, Gudinde, opløft en Hulken og græd salte Taarer, græd Blod, om Du vil, eller græd dog hellere Stene, for 2,000 Rbdlr. Stene, de ville komme tilpas, istedetfor dem, de contant have stjaalet. Brolægningscommissionen sidder alt grædende. Og selve Graaden foroger dens Smerte og opripper Saaret; thi den finder knap en Kampesteen til at tørre sine Øine med. Ved Gud! det er haardt. Men har Du nogensinde hørt, at man har stjaalet Kampestene? Jeg ikke. Jeg har anseet dem som en fast Fond, jeg har havt Tillid til dem, jeg kunde have taget Actier i dem ligesaa trøftig som i det store Lærredsvæveri, og seer nu, at jeg kunde have faaet en lang Næse, ligesaa lang som i det store Lærredsvæveri. Man har stjaalet dem, og veed Du, hvad de have gjort med dem? De have spiist dem op. "Gid det maa bekomme dem ilde!" Det siger jeg med. De, som have spiist dem op, sove nu den lange Søvn; men Andre have faaet en slet Fordøielse deraf og ere komne i ondt Humeur. Mundt og Schæffer ere komne i daarligt Humeur og give Borgerrepræsentanterne haarde Ord, haarde som de Stene, de have ladet stjæle. De maatte hellere have vedblevet at være i godt Humeur og ikke ladet Stenene stjæle. Borgerrepræsen-Tanterne kunne ikke godt undlade at lægge Sag an imod dem i denne Anledning, siger man. Det bliver en Trykkefrihedssag, der kommer en Mulct, og den gaaer i Fattigkassen .... den Fattigkasse, den Fattigkasse! Alting har den dog Fordeel af, saagar af stjaalne Steen. Jeg foreslaaer, at der lægges en Fattigskat paa alt Tyvegods. Men de, der have den directe Fordeel af, at Stenene ere stjaalne, ere deres Eiermænd, Staden Kjøbenhavns Jndvaanere. De spare nu at gaae paa dem. Den eneste Maade, hvorpaa Kjøbenhavnerne kunne faae en god Brolægning er ved at miste deres Brosteen. Det er unægtelig en Omvei: kjøbe Steen og miste dem for at erstatte dem med Asphalt; men det er slet ikke anden Maneer, end der anvendes paa at fremme den democratiske Aand i Folket, nemlig ved Friherrer, Baroner, Adelsmænds Skabelse osv. Kun, disse kan man ikke saae Nogen til at stjæle. Vi for vor Part vilde da hellere stjæle Steen.
Corsaren, 1843-07-21
Skizzer. Teene paa et Pascontoir. "Hvor gammel er Frøkenen?" "20 Aar". "Det vilde jeg have forsvoret. De seer kun ud til at være 19 1/2." A er i Maadeholdsforeningen og drikker kun "gjærede" Drikke; Beer ikke maadeholdende, eftersom han drikker destillerede Sager (Brændeviin). "Aftenbladet", om hvis Sygdom Lægen ikke kan afgjøre, enten det lider af Vattersot eller gaaer med en Ridder i Maven eller begge Dele; thi begge Deele lade sig godt forene.
Corsaren, 1843-07-21
Ny Klaade at læse Ingemann paa "Det er ei godt at elste saa, min Datter! Saaledes har Din Fader aldrig elsket." Blanca, 5te Act.
Corsaren, 1843-07-21
Ved den schleswigholsteinske Fest udenfor Apentade den 12te Juli forkyndte Landinspecteur Tiedemann, at han nu havde sørget for sin Kone og sine Børn og altsaa uhindret kunde arbeide for Slesvigs Forening med Holsteen (o: dets Jndlemmelse i det tydske Forbund). Ja, han kan sagtens! Naar han har bragt Kone og Born i Sikkerhed! "Berlingske Tidende" beretter i sin sidste Søndags Fruilleton, at ved Prindsesse Augusta af Cambridges Formæling med Arvestorhertugen af Mecklenborg-Strelitz spilledes lige efter Vielsen Psalmen: "Gud see i Naade til os!" Samme Blad fortæller, at det franske Kammer, i disse Dage er beskjæftiget med at votere Budgettet "i Galop". Dette er et ret mærkeligt Udtryk. Det beviser f. Ex. klart, at det franske Deputeretkammer ikke har den ringeste Jndflydelse paa høiere Steder, her i Danmark. - Forresten er det en Art Complimenttil det franske Kammer; thi langt værre var det dog, om det voterede i Carriere, eller om dets Medlemmer, som i visse andre Lande, voierede - for Carrierens Skyld. Jstedetfor de foregaaende, afdøde Assistenter ere Dhrr. Schæffer og Erichsen allernaadigst udnævnte til Assistenter paa Kysten af Guinea. Der bliver nok snart en "Assistents-Kirkegaard" paa Kysten af Guinea Dampskibene "Jris" og "Caroline Amalie" have begyndt en Concurrence paa Farten mellem Kjøbenhavn og Aarhuus. Ved den Kappestrid, som heraf frygtes, fører "Jvis" et ominøst Navn. Jris er den luftige, hurtig passable Bro fra Jorden til - Himlen. Liberalismen tager frygteligt Overhaand her i Byen. Jkke nok med, at man yttrer sin Hengivenhed for den i Bladene, ved trefarvede Huer og andet mere, man har endog fundet paa at holde trefarvede - Skildter. Saaledes kunne vi nævne: "Genet, Snedkers", "Rothmann, Sadelmager", Neumann, Ligtorneoperateur" og Andre, ikke at tale om Skomager Wulffs revolutionaire Støvler, der ere udhængte i Gothersgade. Fik det danske Folk dem paa, kom det rigtignok paa Støvlerne. Men et af de værste er unægteliget, der findes paa Ostergade, nemlig: "Charles Minet, Coiffeur de Paris." Vi bede blot vore Læsere betragte det røde Hjerte med Ordet "Paris". Vi ville i denne Anledning give et Vink, som maaskee kunde blive af Nytte, nemlig: at Skildterne skulde ligesom Bladene underkastes Politiets Gjennemsyn. Hvis nu et Skildt skulde være altfor slemt, skulde vedkommende Kræmmer eller Haandværker beordres tiltalt derfor. Man kunde maaskee paa denne Maade om nogle Aar komme til at læse paa Skildter: "Maa males ". Vi kunne paa det høitideligste forsikkre, at dette Forslag ikke er gjort i Haab om at erholde et Ridderkors (som den uforfærdede Lieutenant Duist) eller nogen anden Belønning; men hvis Forslaget skulde blive antaget, ere vi tilstrækkeligen belønnede i Bevidstheden om at have gjort noget Godt.
Corsaren, 1843-07-21
Det tydske Theater. Vide J, hvad en tydsk Commedie er for en Indretning? – Jkke? – Jo vist, vide I det; thi J kjende jo "Ulysses von Jthacia". En tydsk Commedie er Noget, som gjør Støi og Spektakel og slaaer ud til alle Sider, som opføres af Noget, der kaldes Skuespillere, eller i Landets Sprog "Künstler", i Overværelse af Noget, som kaldes "ein verehrtes und kunstverstündiges Publicum", der selv spiller med ved at klappe og fremkalde "Künstlerne". En tydsk Commedie er Noget, hvor man ikke leer ad det, hvorved Forf. har villet vække Latter, men derimod leer overalt, hvor han ikke har villet eller ikke kunnet det, det vil altsaa sige: overalt, hvor man har Lyst. Da det dog altid er morsomt at lee, gik jeg i Søndags paa tydsk Commedie og saae "der Talisman". Men hvad den Holberg dog har været for en Prophet og Heremester; thi det gik til aldeles som i "Ulysses von Jthacia". Hvis en Tydsker kunde læse dette Stykke, maatte han hvert i Øieblik sige netop som Chilian: "Ligesaa hos os ". Ligesom Chilian hos Dido spiser engelsk Ost, saaledes er her en Barbeersvend (hvilket forresten kan sees af Placaten), som spiser Rugbrød, der var bestemt for Gæssene. Der bortfører Prinds Paris den skjønne Helene, her kommer Barberen, slæbende med en besvimet Friseur paa Armen. Der forlader Chillian sin Hustru Polydore, for at beleire Troja, her forlader Barberen sin Gaasepige, for at blive ved anseet paa høiere Steder. Der staaer med Fracturbogstaver "dette skal være Troja", heri siger Friseuren om en sort Paryk: Dette skal være en Talisman. Der forelsker den kydske og deilige Dido sig i Ulysses's lange Skjæg, her forelsker en Gartnerenke og en Kammerfrue sig i Barberens sorte Paryk. Der reddes Chilian fra Undergang af den store Prophet Nabocodonosar, her reddes Barberen fra Sult og Armod af sin rige Fætter, der ikke er Prophet, men en tyk Brygger. Ligesom der Dido ikke stikker sig ihiel, da Ulysses forlader hende, saaledes stikke Kammerfruen og Gartnerenken sig heller ikke ihiel af Kjærlighed til Barberen, og ligesom her Barberen tilsidst vender tilbage til sin Gaasepige, saaledes vender der Ulysses tilbage til sin Hustru Venelope. Ligesom denne "Talisman" er det Bedste af Tydskernes Repertoire, og Hr. Ed müller, som udfører Barberens Rolle, den bedste af deres Skuespillere, saaledes erklærede denne Kunstner, da han blev fremkaldt, at vort Publicums Gunst og Hyldest var hans bedste Talisman, hvilket vi tillade os at gjentage og troe, ved blot at udhæve Ordet vort. Dersom man skulde finde denne Artikel temmelig kjedelig, saa maae vi sige som Pigen blot med en lille Forandring: Herregud, Madam! Hvad kan man faae for en tydsk Commedie?
Corsaren, 1843-07-21
Foruden de ordinaire Billetter er dennegang Brev til dHrr. W. og Tyrtæus.
Corsaren, 1843-07-21
Hr. T.! Vi sulde optage Deres Afhandling i en "luttret" Skikkelse? Vi have maattet luttre det ved Jld, og det hjalp til - at faae vore Piber tændte.
Corsaren, 1843-07-28
Et Glas Punsch. (Jndledning, hvoraf "Berlingske" kan see, hvorledes det tager sig ud at sige vi istedetfor jeg.) Den sidste Aften, vi paa Hjemveien fra Upsala tilbragte paa Havet, begunstigedes af det skjønneste Veir ligesom Hs. Maj. Kongens Reiser, og af den ypperligste Stemning ligesom Beretningerne i Provindsaviserne. Det gik i Ligheden med Provindsbyerne saa vidt, at man indsamlede Penge ved Hjæltaf Scener*), dog var man saa fornuftig selv at drikke dem op. En svensk Major tillavede en Bolle Punsch, bestaaende af, jeg veed ikke hvor mange Oxehoveder Arrak eller Rum og hvor mange Aars Sukkerhost. Det halve Jtalien blev brugt til Citroner. Kort og troværdigt: der var megen Punsch. Den blev bragt op paa Skandsen og sat ovenpaa Kahytskappen, og en stærk Trængsel begyndte forat faae fyldte Glas. De, som ingen Glas erholdt, fik desuagtet deres Deel - paa Hatten eller Kaskjetten. Da den første Bolle var drukken, tracterede den svenske Major med en ny, og af den var vi saa heldig at faae Noget. Vi havde gjort hans Bekjendtskab tidligere, og han rakke os med en Hilsen et topmaalt Glas. J samme Øieblik, som vi tog det i Haanden, stødte En til os, og Halvdelen af Glassets Jndhold strømmede ned over en Trediemands Ansigt. Denne fik Andet at bruge Munden til end til Skjænd. Punschen var fortræffelig, excellent, magnisik, pyramidalsk, tivolisk. Men der var slet intet Vand i den. Det halve Glas havde sat os i en usigelig oprømt Sindsstemning, og, endskjøndt vi havde Nummer til Kahytten, tilbragte vi hele Natten paa Dækket, spadserende op og ned, og betragtende det sagte bevægede Hav, den blege Himmel og de kommende og forsvindende Fyrglimt fra de fjerne Kyster. Henimod Morgener, lagde vi os et Øieblik ned paa Dækket i den forreste Ende af Skibet, med vort Hoved stottet paa noget Tougværk. Vi faldt i en Art Halvslummer, og drømte under den, at vi skrev den efterstaaende Artikel. Da vi vaagnede, var den aldeles glemt; men for et Par Dage siden bød man os etsteds et Glas Punsch, og i det Øieblik vi smagte Punschen, stod hele Artiklen lyslevende for os. Nu skal den ikke oftere smutte fra os. Vi have kun gjort nogle smaae Forandringer, lempede efter Tiden. *) Her var det dog fredelige Scener; feeniske Forestillinger, equilibriske Øvelser og Sangerinder i Costume.
Corsaren, 1843-07-28
Historisk Factum. Da Polen efter Aaret 1773 gik sin Sønderlemmelse imode, var det den russiske Gesandt, Repnin, der i Virkeligheden herstede i Polen, idet Kong Stanislaus August ikke vovede at foretage noget Skridt, som ikke billigedes af Rusland. Da endeel unge begeistrede Mænd i Aaret 1776 sluttede en Forening, hvis Formaal var Rigets Selvstændighed og Uafhængighed af enhver fremmed Magt - i Spidsen for hvilken Forening, som bekjendt, Zamoyski stod - blev denne Forening, tilsyneladende af Kongen selv, men i Virkeligheden af Repnin, der frygtede det Opsving, Landet derved kunde faae, oplost og Medlemmerne erklærede for Høiforrædere - Alt fordi de vilde give deres Fædreland Holdning, Fasthed og Selvstændighed og bevare det fra den totale Sønderlemmelse, der senere ramte det.
Corsaren, 1843-07-28
"Før Niords og Skades Bryllup var Norden mere mild, Da blandte Guden tiere med Kulden Sydens Jld; Nu hersker Taagen længer, nu blæser Østenvind, Og Jntet kan formilde den vrede Skades Sind." "Nordens Guder", Pag. 231.
Corsaren, 1843-07-28
Skizzer. Læseren bedes selv at finde en Underskrift, den kunde passe her. Hvorfor skulle vi altid have Arbeidet? II. - Jfr. Fjeldsted er reist til Brüssel, for at see og gjøre personligt Bekjendtskab med den berømte Dandserinde Fanny Elsler. Berømte Mænd, store Skribenter og Statsmænd reise til hinanden for at udvexle Jdeer. De tale sammen og trykke hinanden i Haanden som Tegn paa gjensidig Agtelse. De to Dandserinder maae vel hilse saaledes paa hinanden:
Corsaren, 1843-07-28
Det kongelige danske Cancelli har befalet det skandinaviske Samfund opløst. - - - - - Vi sætte Tankestreger hertil; thi det er meget betænkeligt at sige sin Mening herom.
Corsaren, 1843-07-28
(Wandsbecker Jnt. Blatt.). En Bondedreng i Fyen, et sandt Underbarn, der er født paa den 7de Dag i den 7de Maaned som Forældrenes 7de Søn, kurerer Halte og Lamme ved Hjælp af Tro, Kirkegaardsjord og Korsets Tegn. Rigtignok ere alle tre Midler tidligere befundne probate, hvert for sig. Ved Hjælp af Tro have alle Underdoctorer hidtil kureret; med Kirkegaardsjord have Lægerne fuldbragt deres fleste Kure, og Kors og Stjerner have forhen bevirket større Undere end Haltes og Lammes Helbredelse. De have gjort stærke Hjerter svage, klare Øine blinde og liberale Folketalere stumme. Hvad vil altsaa denne Underdoctor ikke kunne udrette, da han bruger alle tre Midler tilsammen!