Aalborg Stiftstidende, 1829-09-02
Det hedder nemlig fra Krajova, at Paschaen af Scutari i Spidsen af 30000 Mand, (efter andre endogsaa 34000) skal være rykket frem over Lomi imod Rachowa, hvor det var kommet til en hæftig Kamp. General Geismar skal have forladt Rachowa og igjen taget Position i sin forskandsede Leier ved Coroja. Paa Hovedarmeens Operationer kunne disse Begivenheder, som desuden flyde af meget mistænkelige Kilder, men dog maa meddeles, fordi de ere muelige, kun have liden eller ingen Jndflydelse og kun i meget føie Tid kun forhale det egentlige Resultat. Tyrkernes Besiddelse af Rachowa er kun for saavidt af Vigtighed, som den sætter dem i Stand til igjen uhindret at proviantere de tyrkiske Donau-Fæstninger Nikopoli, Sistowa, Rustschuk og Gorgewo. Fra det egentlige Krigstheater selv veed man efter Skrivelse fra Bucharest af 7de August, at Russerne, efter at have besat Karnabad, havde sat en Colonne i Marsch paa Landeveien mod Adrianopel, og fra Jassy beretter man under 4de August, at Russernes Fremrykning Sønden for Balkanen, tilintetgjør alle Fredsforhaabninger, da Personer som kjende Sultan Mahmuds Karacteer, ere af den Formening, at han hellere sætter sit Riges Existents paa Spil, end afviger fra en eneste af de Betingelser, under hvilke han vil indlade sig i Freds=Underhandlinger, og da Rømning af det tyrkiske Gebeet er den første af disse Betingelser, saa er der neppe at tænke paa Fred, saafremt ikke en eller anden Katastrophe gjør Ende paa Sultanens Regjering. Det har heller ikke Udseende af, at Rusland vil holde inde med at forfølge sine Fordele, da hele Fyrstendømmet Moldau er i den Grad opfyldt med friske Tropper, at man kunde fristes til at antage, at Krigen først nu skulde begynde for Alvor. Disse Troppers foreløbige Bestemmelse er at forstærke Observations Hæren ved Schumla, thi om end Storvirens Hær smelter betydelig sammen, saa byder dog Forsigtighed at samle anselige Troppemasser paa dette Punkt, saalænge den tyrkiske Feldtherre har det i sin Magt at drage, Forstærkninger til sig fra den sydlige og vestlige Deel af Balkan Bjergene. Observations=Hæren maa derfor under alle Omstændigheder være stærk nok til at tilintetgjøre ethvert Forsøg paa at hindre den fremrykkende russiske Hærs Forbindelse med Donauen. Ogsaa i det Jndre af Rusland ere Foranstaltningerne lige krigerigske og i Særdeleshed siden Keiserens Tilbagekomst til Residentsen synes Rigets uhyre Stridskræfter stedse at udvikle sig mere og mere. Russerne have ægte nationale Anskuelser om denne Krig, og om dens endelige Resultat kan der neppe være nogen Tvivl mere i hvad der end ogsaa kan møde i Løbet af Begivenhederne. Efterretningerne fra Constantinopel indtil 3die August ere eenstemmige i at omtale den Bestyrtelse, som Russernes Fremrykning til Burgas og Landgangen i Sisopolis havde vakt saavel der som i Adrianopel. 20000 Armenier og Græker ere af begge Patriarker opfordrede til at arbeide paa Forsvarsanstalter. J Adrianopel finder en almindelig Bevæbning Sted, og de fornemme Tyrker ere med deres Harems paa Flugten til Constantinopel. Da Adrianopels Fæstningsværker ere i en saa uforsvarlig slet Tilstand, at de intet Forsvar tilstæde, er man af den Formening, at Tyrkerne ville trække sig tilbage, offre deres Riges næststørste Stad til Flammerne og ødelægge alting med Jld og Sværd paa deres Tilbagetog. Selv fra Constantinopel er Flytningen med Kostbarheder og Effecter til Asien allerede i fuld Gang, men om Sultanens Afmarsch til Armeen veed man endnu intet med Vished. Paa Firmaner fra Storherren til Paschaerne om at sætte Militserne saasnart som muligt i Marsch over Adrianopel til Armeen, mangler det imidlertid ikke, da saadanne ere modtagne af alle Macedoniens og Rumeliens Paschaer og i Provindserne i Nærheden af Constantinopel tildeels iværksatte. Hvorlidet man imidlertid vil kunne love sig af denne Forholdsregel, synes klart deraf, at man fra Seres (en Bye i Rumelien ved Floden Ponto, ikke langt fra dens Udløb i Bugten ved Contessa) ligefrem beretter, at Tyrkerne kun vise liden Tilbøielighed til at følge Sultanens Opfordringer, med Tilføiende, at de endogsaa i en Moschee ikke have villet høre Firmanens Oplæsning til Ende. Det synes ikke heller, som man vil kunne regne meget paa den Hielp, man ventede fra Ægypten, da Breve fra Alexandrien ligefrem melde, at Vice-Kongen havde samlet sin Flaade i Havnen for at overføre Tropper til Smyrna, men at disse havde faaet Contraordre, da der indløb Efterretninger om en ny Opstand af Wechabiterne, til hvis Betvingelse Paschaen nu vilde anvende dem.