JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1804-01-01
Slemme Drengestræger. En Mængde ryggesløse Gadedrenge forsamle sig næsten daglig lyngeviis undertiden over nogle Snese i Tallet, udi Buegangene ved det afbrændte Slot, hvor de spille Kort, Klink o. s. v.; men det som endnu er værre. De antaste Forbigaaende med ublue og fræk Tiltale og Støj, og saaledes forstyrre Folk i deres ronge Spadseregang. Ja deres Frækhed gaaer endnu saa vidt, at de springe opfra deres Spil, hver de ligge, og angribe forbigaaende Fruentimmer, som ike tænke derpaa, paa en særdeles uhøvisk Maade, under Hujen og Skrigen, og vil med Magt kysse dem m. v. hvilket jeg adskillige Gange har været Øjenvidne til. Om Søndagen er altid fleest, men dagligdags en heel Mængde. Rimeligviis befinder der sig i disse Forsamlinger adskillige, hvis Forældre mene at deres Børn sidde i deres Skole medens de paa denne Maade ledes ind i Ryggesløshed og Fordærvelse. Der kan ikke være nogen Tvivl om, at vort aarvaagne Politi jo vil hemme denne Uorden, naar det gerpaa gjøres opmærksomt men nogle enkelte Betjente ville ikke kunne paagribe denne Mængde, hvortil næsten kunde behøves en heel Kommando.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal Medicinalvæsenet angaaende. Den gule Feber synes saaledes at have rodfæstet sig i Amerika, at den neppe hastig vil kunne udryddes, tvertimod seer man, at den udbreder sig mere og mere; endog paa vore Øer har den viist sine ødelæggende Virkninger. Da Handelen sætter os i Forbindelse, med hine Egne, kan ingen være Borgen for, at den jo engang, uagtet Qvarantaine-Commissionens Aarvaagenhed, pludselig kan opstaae iblandt os. Om nu dette skede, hvad Forholdsregler ere der da tagne til at afvende denne Landeplage? Er den bedste Lægemethode almindelig bekjendt? Ere de mindre oplyste Læger underrettede om dens Kjendemærker, paa det at de, om de skulde træffe paa en af denne Sygdom angreben Person, strax kunde melde det? Er der føjet Anstalt til, uopholdelig at isolere de Syge? Hvor skal de henlægges for at helbredes, uden at besmitte andre? Er der tænkt paa noget af alt dette, eller vil man maaskee, efter Ordsproget, lade det beroe med at tage Hatten af, til man seer Manden?
Politivennen, 1804-01-01
Et Spørgsmaal til Postmesteren Hr. Kancelleraad Hansen i Helsingør. Hvorfor seer man nu aldrig, eller i lang Tid har seet, Brevarter eller Fortegnelser paa de med Poster ankomne Breve at vorde Udhængte, som dog vel er en Anordning, der bør efterkommes oghaver sin Nytte? Jkke troerheller at man, naar man selv eller ved sit Bud, afhenter sine Breve, er forpligtet til at erlægge den Skilling i Bærepenge, som desuagtet fordres, og som billig og allene naar Brevene hjembringes bør fordres og erlægges. Priseligt er det ikke at fordre, hvad man ikke har Ret til at fordre.
Politivennen, 1804-01-01
Spørgsmaal. Om Vandhuse maae opføres af Bindingsværk? spørges i Anledning af at et saadant opføres ved Blaataarn.
Politivennen, 1804-01-01
Om Bissekræmmersværmen paa Landet. (Efter Tilsendt.) Jeg var nylig hos en Ven paa Landet, hvor følgende tildrog sig min Opmærksomhed. En Dag, efter at vi havde spiist til Middag meldte Pigen en Jøde med Kram; Manden svarede: de behøvede intet, han lunde kun gaae, men hans 4 Døttre kom terimod snart paa Benene, og ud i Køkkenet, og efter en kort Tids Forløb, kom den ene tilbage med et Stykke Sirts, den anden med et Tørklæde, den tredie med Baand o. s. v. og saalænge overhængte den Gamle, til han maatte betale det, hvormeget han end søgte at overtyde den om, at det var slette Vare og de ikke trængte dertil. Noget efter ved Thebordet, kom en saakaldet Jtaliener lige ind i Stuen og fremviste Alskens Tingester nyeste Mode; det forstaaer sig selv at den gamle Fader atter maatte aabne Pungen, og det langt klækkeligere end forrige Gang, da endog vor Gamle Moder lagde sit Ord i med, at det kunde klæde Grethemoer, at det nu var Mode i Byen, og at man skulle være Folk lig. Endnu inden en Time, kom en Svensker med Drejler, Lærreder, tærnede Tøjer, Baand og Kniplinger, og her maatte atter købes, thi man følte nu ny Trangeen til daglige Forklæder, en anden til Kniplinger, og Boel skulle have en Serviet, fordi hun havde vaaget over Lisemoer, da hun var syg. Den Gamle beklagede sig da og sagde: at den skrækkelige Sværm af omløbende Bissekræmmere var en sand Ulykke for Landet, da det var dem især der skilte og ved vor klingende Mynt, hjalp til at forhøje Kursen og overalt at udbrede unyttig Modesyge i Landet. Saalænge deikke kom i Huset, søltes ingen Trang til nogen Ting, det var altsaa blot det forføriske Skue, der vakte Forfængeligheden, og lokkede til at udgive sine Penge. Jeg spurgte om her kunde raades Bod paa dette Uvæsen? Han svarede, at Anordning. forbød det vel, men de vare ikke let at faae overholdte. Fogderne i Landsbyerne troede sig ikke berettigede til at paagribe dem. Og den højere Øvrighed, kunde ikke være allevegne. Angivelse til denne gik ikke an, thi slige Omløberes Gang var jomere uberegnelig end en Komets, og inden Angivelsen naaede Politimesteren var Korpus delikti væk. Det bedste troede han var, at man udsatte en Premie paa deres Optagelse. Naar f. Ex. den Sognefoged, der i sit Sogn anholdt en Bisse Jøde, Bisse Svensker, Svenskirinder, eller andet Bissevæsen, NB. med Kram og Alt, erholdt til Belønning af det Forefundne, saa vilde Landet snart renses for en Plage, der er større end man tænker, der ødelægger Købstæderne ved at borttage deres Næring, og de godtroende Landsbyfolk ved Optrækkerier og ikke sjælden ved Tyverier,
Politivennen, 1804-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Den i No. 307 paaankede aabne Trækvandstønde ved Vænget paa Sanden i Helsingør har faaet et paalagt fastnaglet Laag.
Politivennen, 1804-01-01
Uordener. 1) Udenfor No. 91 92 er en omvæltet Flise paa Fortoget, som virkelig trænger til at hielpes. 2) Endnu staaer den adskillige Gange i dette Blad ikke uden højeste Føje paaankede Afviser uden for det nummerløse Hjørnehus af Bredgaden og Garnisonspladsen, endnu hælder den saaledes ind over Fortoget at ingen uden at støde sig paa det farligste Sted, kan gaae ligefrem paa Fliserækker. De to nærmeste Afvisere er ogsaa begyndende at hælde ind. Hvis Brolægningens Foresatte ikke vilde troe dette Blad fortjener dog en gjentaget Anke, at en Person sendes hen at eftersee, om Sagen er rigtig eller ej. Der er slet ingen Trang til Afviser i Bredgaden, og man ønsker at de helst reent borttoges. 3) Allerede et Par Gange har dette Blad paaanket den afskyelige langt Udstaaende, Bygning og Gade skæmmende de Gaaende overskyllende og Fertoget fordærvende Tagtud paa den Gaard, i lille Kongensgade, hvoruden for der holder saa mange uforspændte Kareter. Desuagtet paraderer Renden der endnu. Formodentlig er Ejeren en Fjende af Publisitet, og bevarer nu netop den dybe Rende til Straf for den næsvise Paaanker. 4) Bliver Brændeoplaget hvor det hidtil har været, var det ønskeligt, om Vejen dertil, saavel igjennem Bryghusgaden, som mellem det og Volden, særdeles forbedredes og begge Stæder ønskedes meget passable Fortoger anbragte.
Politivennen, 1804-01-01
Dagens Torvepriser. Hvede Td. 56 a 68 Mk. Rug, Td. 27 a 30 Mk. Byg Td. 20 a 21 Mk. Havre Td. 15 Mk. Ærter, hvide, Td. 27 Mk. Fersk Flesk. Lpd. 10 a 12 Mk. Røget dito. Lpd. 11 a 12 Mk. Æg Snesen 32 Sk. Smør, Pd. 24 Sk.
Politivennen, 1804-01-01
Om Bispevielser. (Efter Tilsendt.) Bispevielser ere fjeldne, og bør udentvivl være saa højtidelige som denne vigtige Aft fortjener. Den største Orden, forbunden med velgjørende Hensigt, burde udmærke en saa vigtig Fest. Anm. af dette, vover derfor at fremsætte den Jdee, til høje Vedkommendes nøjere Prøvelse og Opmærksomhed. Var det ikke passende at en saa højtidelig og fjelden Festlighed blev bestemt til en særskilt Dag uden for de sædvanlige Helligdage, som f. Ex. Fredag i Stedet for Torsdag. Og at der ved saadan Lejlighed blev tænkt paa Fattigvæsenets Tarv? Dette kunde skee, ved at uddele Billetter til enhver, som ønskede at bivaane Højtideligheden, imod en ringe Betaling f. Ex. 2 Mk. for hver Person. Frue Kirke hvori Bispevielserne foretages, kan rumme over 6000 Mennesker. - Man kan med Rimelighed supponere at dette Antal vilde tage Pladser, der indkom altsaa en Sum af 2000 Rd.; vare nu Udgivterne ved denne Lejlighed i det højeste 400 Rd., saa blev der dog 1600 Rd. tilovers, som kunde formilde og lindre mange ulykkelige Fattiges beklagelige Kaar, naar denne Sum blev overleveret til Fattigvæsenet. Og skulde man i vore Dage sætte saa megen Pris paa Valget af en vis Dag, at man derfor glemte at gjøre Vel?
Politivennen, 1804-01-01
Om den engelske Kirke i Helsingør. Naar man i Dagen No. 63 læser den ved den franske reforiterte Kirke i Kjøbenhavn indførte skjønne Skik, offentlig at bekjendtgjøre Kirkens Forme s Tilstand, saa kunde ønskes, at en saadan Skik ogsaa maatte vorde iagttaget af den engelske reformeerte Kirkes Forstandere i Helsingør, i det mindste til den Tid da Jnstitutet blev hævet, og muligt ogsaa for den følgende Tid, da britiske Skibe have stedse erlagt, og erlægge vel endnu, en vis Penge til denne Kirkes Understøttelse. Saavidt vides byder en vis Kirkelov udtrykkelig alle Kirkeværgere eller Forstandere at opgive ved Aarets Udgang et retfærdigt Regn, skab for Præsten og Meenigheden, men dette veed man ikke om nogen Tid skeer ved denne Menighed.
Politivennen, 1804-01-01
Spørgsmaal visse Vares Vægt anangaaende. Ret Vægt, ret Maal og Pundstene skal være hos Eder! siger Kattekismen; og i de fleste Varers Salg holdes derover. Man har imidlertid bemærket, at visse Vare fælges hos os efter Vægt, uden dog at Sælgeren gjør sig nogen Samvittighed over, at Vægten er under det angivne, ja hvorved denne Misbrug, som man troer det er, endog er saa indgroet, at ikke engang Køberne efterveje det Købte. Saaledes vil man næsten aldrig, om man eftervejer sit Røgtobak, finde rigtig Vægt, men sædvanlig under, endog indtil at mangle en Fjerdedeel. Det samme har Sted ved Salg af Lak. Man forlanger et Pund, man faaer et vist Antal Stænger, og sædvanlig fattes nogle Lod. Tællelys og Voxlys ere ogsaa af de Vare, hvis Sælgere ikke lægge paa Hjerte om Vægten er ret eller gal. Der vil vel neppe i Anordningerne findes nogen Hjemmel til dette Uvæsen. Man troer derfor at disse Vares Falholdere burde paalægges, at have lige saa rigtig Vægt som Bagere, Urtekræmmere o. a. Man vil maaskee sige at det kommer paa et ud, da de kan lægge des mere paa i Prisen, men denne Jndvending siger intet. Det er ikke for at faae bedre Køb man taler herpaa, men for at ikke den redeligere Handelsmand skal proftere mindre, medens den der veed at kribe de fleste Lod fra Pundet, beriges. Ved paaseet rigtig Vægt er Fordeelen ens for alle.
Politivennen, 1799-01-01
Møddinger paa Landevejene. Landevejene til Utterslev, Brønshøj og Buddinge pleje hver Vinter at belægges med Møddinger, og for ikke længe siden saae man et par saadanne ligge paa Vejen, som gaaer over Utterslevs Marker til Søeborghus, hvilke havde lagt der Sommeren over fra forrige Vinter. Det er ikke nok, at disse Landeveje for det meste ingen anden Reparation gives, end ved at opkaste Jord paa dem af Grøvterne, de skulle endog gjøres mere dyndfulde ved den Saft Møddingerne meddele. Uden at tale om den Hindring for Passagen derved skeer. At denne Uskik maae være bleven bemærket af Amtets Politi, tør man næsten ikke tvivle om, da en af ovenmeldte Veje fører til Ballerup, hvor Amtets Ret holdes. Ligesaalidet bør man sætte i Tvivl, at vedkommende Politiets Bestyrer, en almindelig agtet Embedsmand, jo har søgt at hindre Landevejenes Brug til saadanne Oplagssteder; men at de endnu ere det, maae formodentlig have til Aarsag, at de Anstalter, som hidtil i Medhold af Lovene ere føjede derimod, ikke have været kraftige nok i deres Virkning. Det er blevet sagt, at det skal være vanskeligt, ja næsten umuligt, at faae oplyst, hvem Ejermændene af slige Oplage ere, og at altsaa Mulkt ikke kan med Nytte anvendes. Og man har hørt fortælle, at da engang den Beslutning toges, at bortsælge saadanne Møddinger ved offentlig Auction, for saaledes at saae dem bort og Mulcten inddreven bleve de Natten førend Auctionsdagen bortførte, og den gode Birkedommer maatte da han kom til sin Forretning, vende tilbage med en lang Næse, til ikke liden Fornøielse for dem, som havde spillet ham dette Puds. Det synes, at et kraftigt Middel imod dette Onde var, at saadanne paa Vejene henliggende Møddinger bleve erklærede forbrudte, og som offentlig Ejendom skjenkede til hvem der vilde bortføre dem. Hvorhos maatte tillige bekjendtgjøres, at den, som med Magt hindrede Bortførelsen, var at ansee og straffe som for udøvet Voldsgjerning.
Politivennen, 1804-01-01
Om en bedre Jndretning ved Arbejdsvognenes Udlejelse. Den som idelig eller daglig skal have Vogn befinder sig i den Ulejlighed, ofte at maatte lade sig af Vognmandskarlen foreskrive hvad Fragt han skal give, i Stedet for at der herom aldrig burde følges anden Rettesnor, end den anordnede Taxt. Den som kun nu og da tager Vogn akkorderer ikke, men betaler naar Vognen er brugt den taxtmessige Fragt, samt efter Tykke og Karlens gode Opførsel noget i Drikkepenge, og vil Mennesket ikke dermed nøjes, betaler man ham intet, men beder ham hente Betalingen paa Politikammeret. Dette kan ikke hin gjøre, da han vovede at blive nægtet Vognunder Forevending at en anden havde fragtet den. Dette er altsaa et slags Misbrug, hvori Husbonderne ere uskyldige, thi disse ønskede intet andet end fuldt op af taxtmæssige Fragter. Der vilde fuldkommen raades Bod derpaa, og Husbonderne tillige nu og da spore en betydelig Formering i Jndtægter, hvis, hvad forhen er foreslaaet, samt lige Vognejere, der have Vogne staaende paa Kongens Nytorv eller ved gl. Strand, sloge sig sammen, for paa hvert af disse Steder at oprette et lille Kontor, og forsyne samme med en Skriver, der tillige var tro nok til at være Kasserer. Paa dette Kontor, og ikke til nogen Vognmandskarl, skulde den vende sig, der vilde have Vogn, man erlagde da til bemeldte Kontormand den ordentlige Taxt og fik en Seddel, hvori Vognens No., Karlens Navn, Turenes Antal og Længde, Klokkeslettet, samt Fragten nævntes. Paa denne Maade kunde ingen Taxten overstigende Fragt tages af nogen; Karlen kunde ikke putte andet end Drikkepenge i sin Lomme, om han endog havde den største Lyst dertil; de som brugte Vogne vare strax tjente, meget Klammeri undgikkes; og - Vognmændene vilde ikke befinde sig desværre. Kontormanden kunde tillige have Magt til at byde enhver Karl, hvis Vogn var bestilt og betalt uden strax at skulle køre, at holde lidet afsides, og naar Bestilleren udeblev over et Kvarter, da strax igjen at holde i Rækken. Enhver indseer at hermed ikke er meent, at der ikke skulde være fornuftige, billige og redelige Vognmandskarle imellem; det er der vist, men hvo tør nægte at der ogsaa kan være det modsatte. Anmælderen for sin Deel anseer Vognmændenes nærværende Fremgangsmaade slet ikke anderledes, end om Snedkerne, der have Møbler paa Børsen, vilde hver have sin Dreng staaende der for at sælge sin Mesters Sager.
Politivennen, 1804-01-01
J Anledning af den nye Plan for EnkePensions, Forsørgelses og Godtgjørelses Selskabet. Efterat Directionen i No. 312 af Politivennen havde lovet nye Forslag for dette Selskab, har Revræsentantskabet ladet trykke og uddele en Plan til Selskabets Sikkerhed der er underskrevet af J. C. Lund, J. Brandt, C. F. Helgerud, M. S. G. Kyhnel, E. B. Rist, A. Strandgaard, J. Topp, J. C. Esmann. J. Liebe, F. C. Kroch, F. C. Knub, D. C. Plum. H. Kye, S. Heilbuth, J. C. v. Vesten. H. C. Schmidt. Da ved denne nye Plan deels Udbetalingerne ere mindskede, deels stærke Jndskudspenge paalagt at betales, hvilket forhen ikke fandt Sted, saa vil ogsaa upaatvivleligen Øjemedet opnaaes, at nemlig Selskabet aldrig oftere kommer i saadan en Forfatning. Det kan heller ikke nægtes, og dette maatte man vente af saa agtværdige Mænd, at der i denne nye Plan er sørget for, at Jndskuddene erlægges paa den lemfældigste Maade. Ligeledes vil enhver vist paa deres Ord troe, at de første Love ikke ere affattede af dem, at de kom paa deres nærværende Post som Representantere, efter at Selskabet allerede var bragt i Virkelighed, og at dem altsaa ikke kan tilregnes den ubehagelige Stilling Selskabets Medlemmer befinde sig i. Men een Hovedting savnes dog i den nye Plan, dette nemlig hvorledes den der udgaaer ved denne Forandring, erholder Godtgjørelse for det til Selskabet fra Tid til anden Erlagte. At et Medlem af et Selskab, der undergaaer en Hovedforandring, har Ret til at gaae ud deraf, er unægteligt, thi hans Værelse i Selskabet som Medlem bestemtes kun af de Vilkaar, der ikke ere opfyldte imod ham. Denne Ret til at udgaae i sligt Fald har hvert Medlem endog om han blot af en Grille bestemtes dertil. Men sikkert kan et eller andet Medlem i det her omtalende Selskab have den vigtigste af alle Grunde til at gaae ud, den at han ikke seer sig i Stand til at svare de højere Erlæggelser, der for Fremtiden fordres. Der fattes, sagde jeg, i den nye Plan, en Bestemmelse af Maaden og Tiden o. s. v. hvorledes et saadant sig nu udmældende Medlem skal faae sine indskudte Penge tilbage, for at see paa en anden Maade at føre dem til Nytte for de Personer, hvis Forsørgelse han attraaer. Thi Forfatterne af den nye Plan ere vist langt fra at tænke at det var overeensstemmende med Ret og billighed, at Selskabet konfiskerte det Erlagte. Sligt vilde jo være et aabenbare Snyderi, og da det sikkert vilde indtales for Domstolene, saa vilde disse upaavivleligen ved denne Lejlighed give et kraftigt Præjudikat mod alle for Fremtiden ventende Fornærmelser af det Slags. Man beder altsaa at denne Mangel maae afhielpes, og at det bekjendtgjøres, at den som vil udgaae kan faae sine Penge igjen, enten strax, eller fordelt i ligesaa lang Tid, som de indbetaltes i. C. F. Stokhausen Guldsmed, i Amaliegade.
Politivennen, 1804-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Den skævliggende Flise udenfor No. 91 og 92 i Pilestræde er igjen lagt tilrette.
Politivennen, 1804-01-01
Uordener. 1) Paa Rosengaarden, uden for No. 121 har forhen været Rendebræt, og man ønsker at Ejeren atter vil forsyne Fodgængeren med samme, hvilket man saa meget mere haaber, som Jernstangen gaaer saa langt ud, at man maae forlade Fortoget for at komme forbi. 2) Andet Hus i Borgergaden fra Hjørnet af Tvergaden synes virkelig forneden at ville falde ud; Det var ønskeligt, om dette Hus kunde snart blive sat i en anden Stand eller af ny ombygget. 3) Fortoget ved Kassernerne ud til Volden er i saadan Tilstand, at den der betræder det udsætter sig for at brække Arme og Been. Dette har alt forlænge siden i disse Blade været paanket men uden Frugt. 4) J Kronprindsensgade ligge adskillige Brætter saaledes op med Hagerne, at man meget lettelig fordærver Sko og Fødder derpaa. 5) Uden for No. 125 i Raadhusstræde staaer Rendebrettet paa en meget farlig Maade op med sine Jern.
Politivennen, 1804-01-01
Dagens Torvepriser. Hvede Td. 66 a 43 Mk. Rug, Td. - 28 a 31 Mk. Byg Td. 20 a 21 Mk. Havre Td. 15 Mk. Ærter, hvide, Td. 27 Mk. Fersk Flesk. Lpd. 10 a 12 Mk. Røget dito. Lpd. 11 a 12 Mk. Æg Snesen 26 Sk. Smør, Pd. 24 Sk.
Politivennen, 1804-01-01
Slet Vej i lille Nestved. For en Maaneds Tid siden, kjørte jeg igjennem lille Nestved (som støder til Kjøbstaden Nestved) Vejen her er afskyelig. Den er brolagt; men formedelst Ælde, er den saa ujævn, og fuld af dybe Huler som hverken gavner Milten, Vogne eller Heste. Heele Vejen, at sige den, som stødte til Nestved er bestrøet med store Møgdynger, som Husbeboerne lade udkaste fra deres Kreature. Om Aftenen kan Fremmede lettelig kjøre istaae heri, blive tilsmurt, og faae deres Tøj og Klæder fordærvede. Landpolitiet og Vejinspektørerne, haaber jeg, ville standse disse afskyelige Uordener.
Politivennen, 1804-01-01
Ønske imod ubehagelige Gadeoptrin. J Eftermiddag omtrent Kl. 4 til 5, blev der et særdeles Opløb uden for Huset i Gottersgade No. 22, og Aarsagen var Bogkræmmer Soldin, og en Arbejdskarl, som efter Sigende skulde være bleven slagen af ham, hvilket jeg dog ej kan troe, da ovennævnte Soldin har adskillige Gænge været i mit Hus og ikke opført sig uordentlig. Men dette er en Sandhed, at der findes mange slette Mennesker som blot føle sig lykkelige i det Øjeblik, naar de kunne tilføje et stakkels Menneske Ont. Saalænge Øvrigheden ikke befaler at et Menneske som gal skal forvares, saa er han berettiget til at gaae paa Gaden uden at nedrige og slettænkende skulle ustraffet overfalde ham. Den Person, som her tales om, synes at være forladt af sine egne Troesforvandte og de Kristne behandle ham hver Dag ilde. Efterat han i Dag var indkommen i den Gaard hvor jeg boer, blev han paa dyrisk Maaner nedtrukken af en Trappe og siden af den stærke Karl, som foregav at være slaaet af ham, pryglet i Ansigtet, saalænge til Blodet allevegne fra gik ud, siden udstødt af Gaarden, og paa det jammerligste efterfulgt af nogle Drenge. Gid dog noget maatte gjøres mod de idelige Spektakler man snart i en snart i en anden Gade maae see med dette Menneske; de forarger Børn, og støde ethvert Menneskes Følelse. Kjøbenhavn den 4 Maj. 1804. Holger Mølsted, Gottersgade No. 22.
Politivennen, 1804-01-01
Noget den forrige engelske Kirke i Helsingør betreffende. Følgende kan tjene til Svar til hvad som staaer i Dagen No. 51 - at der er intet trykt om den engelske Kirkes Skæbne i Helsingør. - En kort, men ikke rigtig Fortælling derom findes i Collegialtidende No. 28, Juli 14, i 1798, men jeg kan ikke henvende nogen dertil, uden paa samme Tid, at henvende ham til mit Brev til Udgiveren af ovennævnte Blad. Om De tænker det vil oplyse, eller fornøje Deres Læsere, kan De indrykke en Oversættelse af samme Brev, hvoraf jeg hermed sender Dem en Copi. At den største Uret hidindtil er skeet mig, ingen kan paatvivle, som kjender Sagen: men endnu lever jeg i Haabet om Godtgjørelse, og det er en Aarsag, at der ikke allerede er trykt en fuldstændig Efterretning om hele Sagen. Men en saadan Efterretning maatte vel trykkes i et Sprogsom er mere almindeligt end det Danske; thi Sagen, som jeg veed, er omtalt i Rusland, i Sverrig, i Norge og i England. Helsingør d. 6 April 1894.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal angaaende Vandkigerne. Er den Politianordning ophævet, som paalægger Vandkigerne Dagen forud at lade Husejerne vide naar Vandet bliver borttaget? eller er det Efterladenhed af vedkommende Vandkiger eller hans Folk? Burde der da ikke sættes Grændser for en Efterladenhed, som saa ofte forvolder store Ubehageligheder i daglige Husforretninger; thi meget fortrædelig er det vel dog, naar man har begyndt en Vask og nu paa engang seer sig nødt til en uventet lang Vandtransport.