Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-07-08
En slig injurierende Jntension kan eiheller udledes af den incriminerede Artikels Context. Forfatteren har ikke sagt eller meent, at Collegiet ved Circulair=Skrivelsen har aabnet Veien til Oprør og Revolution og alle deraf flydende Ulykker, men han har i Artiklens Begyndelse kun sagt og meent, at dersom her i Landet gaves Partier eller enkelte Personer, som ønskede, at det Bestaaende skulde omstyrtes, at Eiendomsretten voldsomt skulde krænkes a., da vilde disse Partier og enkelte Personer høiligen glæde sig over Cancelliets Foranstaltning, af den naturlige Grund, at de vilde anføre denne som et Beviis paa Krænkelse af Folkets dyrebareste Rettigheder, og muligen benytte den som et Behikel for deres statsforbryderske Bestræbelser. Men det kan dog ingenlunde geraade Collegiet til Forkleinelse at debitere, at slettænkende Personer, – om saadanne gaves, – vilde glæde sig over Foranstaltninger, hvori de kunde, efter deres Formening, finde en Undskyldning for deres ildesindede Planer. Os har derimod dette Skridt af det øverste Regjerings Collegium, – hedder det videre, – "foraarsaget en dyb og oprigtig Smerte, thi det synes at vidne om en saadan Mistillid, til den hele danske Bondestand, som kun vidtforgrenede og stats farlige oprørske Bestræbelser, men ingenlunde de ubetydelige Bevægelser, som have viist sig paa enkelte Fæstegodser i Sielland, kunne retfærdiggjøre, hvorefter Forfatteren paaviser, hvori disse Bevægelser forsaavidt de ere komne til hans Kundskab, have bestaaet. – At Collegiet ikke har havt den Tillid til den danske Bondestand, at den ved egen indre Overbeviisning vilde lade sig afholde fra et Brud paa den offentlige Orden og Krænkelse af Andres Rettigheder, derom, troer jeg, at Cancelli-Circulairet, betragtet som en præventiv Politiforanstaltning. - bærer det kjendeligste Præg. Collegiet har, siger Collegialtidendens Udgiver, søgt at hæmme de fordærvelige Bevægelser i Bondestanden, som ere udgaaede fra den saakaldte liberale Presse og fra dem, som have været den behielpelige til at mislede denne Stand. Dette, mener jeg, maa tjene som et uomstødeligt Beviis for, at det kongelige Danske Cancelli ikke har havt synderlig Tillid til den danske Bondestand, – thi i saa Fald havde Cancelli-Circulairet været overflødigt, men at Collegiet tvertimod har næret en endog mere end tilsyneladende Mistillid til Standens sunde Sands, Fornuft og Retfærdsfølelse. Men at yttre en Formening om at Collegiets Foranstaltninger staae i Misforhold til Folkestemningen, saaledes som denne for Forfatteren er fremstillet (, efter Alt hvad derom erfares), kan ligesaa lidet inculperes ham som en Æresfornærmelse, som hans Beklagelse over den Udstrækning Collegiet har givet dets Foranstaltning, endog udenfor de Districter, hvor Bevægelserne havde deres Hjem. Forfatterens Formening om at Cancelli-Circulairet, saavidt ham bekjendt, er grundet paa en urigtig Forudsætning om Bondestandens Jdrætter, kan være feilagtig, men den kan aldrig være injurierende, al den Stund den ikke involverer Beskyldning om at Collegiet har handlet i uredelig Hensigt. Vi formaae i Sandhed ikke at indsee, – hedder det fremdeles, - hvo der skulde kunne glæde sig over denne Regjeringshandling (mindre exact, istedetfor Politiforanstaltning) uden Regjeringens og Borgersamfundets aabenbare Fjender, dersom saadanne findes, hvad vi rigtignok ikke troe; thi dersom Noget skulde lægge Tønder til den ulmende Jld og fremkalde oprørske Ønsker, hemmelige Selskaber, forbryderske Anslag, med alle derhen hørende Ulykker, som hidtil have været ubekjendte hos det danske Folk, – da maatte det visselig være saadanne virkelig agiterende Foranstaltninger."