Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1808-04-05
Krigs-Efterretninger. Af Hoffet i Stokholm er nu udgivet følgende Erklæring: Russiske Tropper have gjort et fiendtligt Jndfald i svensk Finland, og den første Tidende derom er bragt Hs. Maj. ved en Telegrafberetning, og kort efter ved en i bemeldte Provinds i Hs. Maj. Keiseren af Ruslands Navn udstrøet Proklamation, der præker Oprør og Frasald. - Fjendtligheder, uforudgangne af Krigserklæring, af nogensomhelst paaberaabt Anke, begyndte igjennem Bestikkelse, styrede af en Fædrelands-Forræder (George Sprengtporten) ved Overgeneralens Side, dette er alleredeen Tildragelse, som der gives faa Exempler paa, og som maae opvække Afskyeharme; men naar man modsætter den de nylige Baand mellem begge Hoffer, naar man betragter denne Fremfærd i sin skumle Modstilling til en Allierets provede Oprigtighed og Trofasthed, da er der hverken Følelse eller Navn, der kan udtrykke denne Uretfærdighed: ene skal den stande i Historien, som Kronen paa denne Alders Skrækkeligheder. - J hiin Tid, da det russiske Hof syntes folsom ved de undertrykkede Fyrsters og Staters Skjæbne, da det skimtede de Farer, der truede hele Europa, inddroges Hs. Majestæt ved ligestemmede Følelser i Forbindelser med samme, grundede paa Lid til en Nabo en Frænde, en uafhængig Enehersker. Hs. Keiserl. Majestæt havde knyttet Baand, der vare nyttige for det fælleds Tarv, havde at afæske Frankerig uopfyldte Forpligtelser, havde Vælde til at havde sine og alles Rettigheder. Kongen forbandt sig med ham, og nu finder han sig af ham angrebet, netop for at have været hans Bundsforvandte. - Aldrig har nogen Første kunnet indgaae Forbindelser med større Haab om deres Ubrødelighed. Keyseren var personlig fremæsket ved Frankerigs haardnakkede Vægring for at opfylde en sluttet og undertegnet Traktat, ved den ham under flere Leyligheder beviste Mangel paa Agtelse. Fremæsket var den russiske Nation, den man offentlig havde udraabt for Vilde og Barbarer.) Alt hvad der var en Regjering helligt forenede sig med den fælleds Sag, hvorledes kunde man andet end troe utilbagekaldeligt, hvad Keiseren erklærede: "at han vilde forkaste enhver Fredsforening, den være meere eller mindre fordeelagtig, der ikke egnede det russiske Navns Ære, Fædrelandets Sikkerhed, Alliancernes Hellighed og Europas almindelige Rolighed? Samtiden har allerede dømt, og Fremtiden vil end bedre erfare, om disse store Hensigter ere opfyldte ved Tilsittraktaten. Kongen forblev paa Krigsskuepladsen, og tvertimod Konventionens Vilkaar.) underrettedes Hs. Majestæt hverken og Vaabenstilstanden eller og Freden, førend efterat Traktaten var sluttet. Da Meddelelsen var skeet, hvorved fulgte et ubestemt Tilbud om at bidrage til Freden, b) lod Hs. Majestæt paa ny gjøre Forslag om en Vaabenstilstand, der burde have været gjort til Vilkaar i Fredstraktaten), men fik et benægtende Svar, og skjønnede strax Værdien af den tilbudte Mægling. Hs. Majestæt fandt sig ikke istand til at forsvare sine tydske Provindser og nødtes til at rømme dem. - Efter dette Tab, hvis Grund laae i Ruslands Frafald, Folk, som ved sine Sædvaner og barbariske Skikke bør opvække Had hos alle dannede Nationer (af Dagsbefaling i Vien den 23 Brumaire A. 14d: 14 Novbr. 1805.) Disse vilde Horder, hvis ødelæggende Hjelp for sidste Gang skal fremkaldes af europæiske Regjeringer (af 25 Storanmees Bullettin den 25 Brumaire A. 143: 16 Neubr. 1805.) Hvis den græske Tigrakneisede fra Østersøen udtil Middelhavet, skulde man i vore Dage see vore Provindser angrebne af en Sværm af Fanatikere og Barbarer (af Proklamation fra Hovedqvarteret Varsav den 25 Jan. 1807 undertegnet N. Bonaparte.