Københavns Adresseavis, 1762-10-29
Forklaring over Navnene i Almanakken. Octobe, Kl. Marimilianus. En Biskop i Baga pa, som aned mange Ubilligheder blev forfulgt af de Kietterske Donatister, og tilsidst nedstyrtet fra et høyt Taarn; ommendskiønt man nu vel lod ham ligge som død, saa er han dog sluppen derfra, og endelig hensov med den Berømmelse at have været en gudfrygtig og fortreffelig Bekiendere i Herren. Andre setter paa denne Dag Walfried, en biskop, som nidkier forplantede den Christne Religion i Jorck i Engelland, og tilsidst døde A. C. 732. II. Angelus. Andre Colmanus, biskop paa Halig Eiland i Engelland, som frivillig afstod samme Bispedømme, efterdi han ikke vilde bifalde de Romerske Ceremonier. Men det Romerske Martyr=Register giør denne Colman til en Martyr i Østerrige, for hvis Patron og Skytsherre han og bliver holdt. Han skal have liidt A.V. Calixtus. Den 17de Romerske Pave af dette Navn, som anordnede de fire Faste=Tider i den Christen Kirke efter de fire Aarets Tider, Foraar, Sommer, Host og Vinter. Han forordnede ogsaa, at ingen Forrædere, Anklagere eller Berygtede, Æreløse, Fordægtige, og Fiender af Geistligheden maatte antages i Retten. Tilsidst blev han, efter Keyser Allerandri Severi Befaling, plaget med Hunger i Fængsel, og daglig pryglet, samt styrtet uden for Vinduet af det Huus, hvorudi han blev forvaret, og druknet i en Brønd, men dog siden optrakt, og hans Legem begravet just paa denne Maaneds Dag. V. Hedevig. En Hertuginde i Polen, som var meget barmhiertig og medliden imod de Fattige, og derover blev sat paa Helgenes Liste af den Romerske Pave Clemens 4. A. C. 1268, som var 25 Aar efter hendes Død; thi hun død A. 1243. VI. Gallus. Han var saa flittig en Discipel under Columbano, at han overgik mange af hans Meddiscipler i at lære. Derover skal det og være kommen, at man forlang Tid siden pleyer at sette en Gallum eller Hane i A. B. C. Bøgerne, for at opmuntre Børn, paa det at, ligesom en god Hane overvinder de andre, og ligesom det fromme Barn Gallus overgik sine Meddiscipler i at lære, saa skulle de og være flittige, og see til, at de i tilbørlig Flid kunde overgaae de andre. Da Gallus var bleven stor, og ikke allene havde vakkert studeret, men endog overgaaet mange i Fromhed, blev han ved Slutningen af det siette SeculoAbhed i et Kloster i Schweitz. Han havde vel ogsaa kundet blive biskop i Costnitz; men han forlangte ikke saadan Ære. Thi da Klosterne paa den Tid endda vare gode Skoler, saa vilde han heller blive derudi til sin Ende. - Leipzig bliver aarlig paa denne Dag en nye Rector Magnisicus udvalgt. VII. Florentinus. Har været den 23de biskop i Orleans. Han har været berømt af mange Dyder, og forrettede sit Embede med stor Flid. Men hensov endelig paa denne Dag i Fred. RVII. Lucas, Evangelist. Han var af Fødsel en Syrer, og fød i Antiochia, vel erfaren i det grækske Sprog, og derhos en Læge, hvilket Paulus udtrykkelig kalder hannem Col. 4, 14. Nicephorus og andre meener, at han har ogsaa været en Maler. Man holder i Almindelighed, for, at Lucas har været en af de 70 Discipler, hvilke Christus udsendte to og to, for at prædike Evangelium, Luc. 10, 1. Ligesom det og er meget troligt, at han selv har været den anden Discipel, som Paaskedag med Cleophas gik til Emmaus, hvor den opstandne Christus aabenbarede sig for dem og glædede dem begge, Luc. 24, 13 seqv. Derefter, da Paulus var bleven omvendt, blev han hans Medarbeyder og Reysekammerat, hialp ham i Bønnen og Evangelii Udbredelse, og lod sig ikke fortryde tillige med Pauld at udstaae allehaande Møye og Besværligheder paa Reyserne, og holde trolig ud hos ham, hvorfor Paulus roser ham 2 Tim. 4, 11. derover har Lucas ogsaa i Apostlernes Gierninger saa tydelig og omstændelig kundet beskrive og fortælle Pauli Reyser. Han skal, som nogle mener, være død i sit 84 Aar, og skal være bleven begraven i Constantinopel. Papisterne foregiver, at hans Been bliver endnu forvarede i Hoved=Kirken i Padaa, som dog ikke er fuldkommen troligt. Man tilegner ham en Oxe, fordi han begynder sit Evangelium af de Levitiske Offere. Kl. Balthaar. Andre Ptolomæns og Lucius, Martyrer, af hvilke den første blev kastet i Fængsel og ynkelig myrdet, efterat han havde omvendt et utugtigt Fruentimmer til Kydskhed, og bragt hende til den Christne Troe, thi han blev af en ukydsk Mandsperson forklaget forStadsfogden Urbicio, og kastet i Fængsel, hvorefter Martyr=Kronen blev ham til Deel. Lucins derimod blev henrettet med samme Straf, fordi han havde foragtet Urbicii Dom, og offentlig bekiendt sig for en Christen. T. Henricus. Andre Caprasian, som i Forfølgelsen over de Christne undvigte, og skiulte sig en Tidlang i en Hule eller Kløft, men blev endelig opmuntret af Jomfrue Fide Exempel, som med Frimodighed for Christi Skyld var bleven en Martyrinde, og da han tillige med sin Broder Primo og Felicianv var bleven greben, blev han først hudstrøgen og siden halshuggen. Kl. 11000 Jomfruer, eller Ursula. Hun var en Christen Jomfrue, eller en Prinzesse fra Engelland, som havde trakt 11000 Jomfruer til sig af høy Slægt, og omvendt dem til den Christne Troe. Fra Engelland er hun kommen til Frankerig med sit Selskab, og derfra seylet ad Rhinstrømmen til Basel. J Basel fik hun Pontulus, Biskoppen sammesteds til sin Reyse=Kammerat, som skulde ledsage hende til Rom, fra Rom kom hun til Basel igien, og derfra seylede med hendes Selskab af Rhinstrømmen, til Cøln. Paa denne Seylads blev hun fangen af Hunnerne, skudt igiennem Halsen med en Piil, og jammerlig ombragt med sine 11000 Jomfruer A. C. 450. All. Cordula. En af Ursulæ Lege=Søstre, som da hun havde forskrekket sig over de andres Marter og Død, krøb i Skiul og forstak sig, men fortrød det siden og Dagen efter aabenbarede sig frivillig, og var den sidste af de 11000 Jomfruer, som fik Martyr=Kronen. AxIll. Søren. En biskop og Skriftefader i Cøln, som, da han længe havde forestaaet sit bispedømme, nemlig fra A. C. 346 til 400 og derover, og var bleven berømt for hans Levnets Hellighed og hans Gierninger under Keyser Theodosio, døde endelig i Ambrosti og Hieron mi Tider, og blev siden indskreven iblant Helgenes Tal paa denne Dag. Al. Proclus. Andre Salomme, en af Christi Discipelinder, som tillige med andre Qvindespersoner stod under Christi Kors, og vare bekymrede for hans Begravelse, Theophilus og Chrysostomus skriver, at hun var ZebedælSønners Moder. Hieronymus setter i Martyr=Registeret, at hun paa denne Dag er sagte og saligen hensovet i sin Frelsere. V. Crispus eller Crispinus, var tillige med hans Broder Crispinianus af adelig Oprindelse i Rom, men ikke desto mindre havde reyst til Svissons i Frankerig formedelst de Christnes Forfølgelse, og sammesteds lært Skomager Haandverk, hvor begge Brødrene ernærede sig med deres Hænders Arbeyde. Men da de bleve kiendte for at være Christne, bleve de grusom martrede, og henrettede med Sværd, paa denne 25de Dag i October Maaned. V. Amandus. En Biskop i Bourdeaux, som levede i Severini Tid, der var Biskop i Cöln, og skal være død just paa denne Dag. VII. Sem. Andre Capitolina og Erotheide, hendes Pige, hvilke i Forfølgelsen under Keyser Diocletiano bleve paagrebne og martrede til Døde, fordi de offentlig bekiendte den Herre Christum i Cappadocia. VII. Simon og Judas. Tvende af Christi Alpostler, som man holder for at have været Brødre, eller i det ringeste nær beslægtede. See Matth. 13, 55. Efter Sabellici Foregivende skal de begge paa en Dag i Persien være blevne ombragte efter en Hedensk Præstes Angivelse; og derover har man sat dem begge tilsammen, paa det at deres Jhnkommelse paa en Dag skal blive erindret. Denne Simon er ikke Peder, som og kaldes Simmon, men en anden Apostel, og bliver kaldet Simon af Cana, Matth. 10, 4. Marc. 3, 18, item Simon Jeldtes Luc. 6, 15. Ap. Giern. 1, 13. Han var fra Cana i Galilæg, og Nicephorus siger, at denne Simon har indladt sig i Ægte skab, og var just Brudgommen paa Bryllupet i Cana, som omtales Joh. 2, 9. og var en Paarørende af Jesu Moder. efterdi hans Moder, Maria, Cleophas Hustrue, var Jesu Moders kiødelige Søster. Derefter har Jesus kaldet og udvalgt denne Simon til en af hans Apostler. Epiphanius mener vel, at han var Joseph Søn af hans første Hustrue, og at Herrens Moder Maria var altsaa hans Stifmoder, hvilket man lader staae ved sit Værd. Han kaldes og Zeldtes, fordi han uden Tvivl har været en nidkier Christi Tilhører. Han har efter Nicephori Vidnesbyrd prædiket i Ægypten, Cyrenen og Africa, og bragt Evangelii Lærdom indtil de Brittanniske og Engelske Øer.