Den Vest-Sjællandske Avis, 1815-06-13
Siden Slaget ved Tolentino den 3die Mai var Kong Joachim bleven idelig forfulgt at Østerrigerne, i en Fægtning ved Sulmong mistede han 23 Kanoner; han forstærkede sig vel med nye Tropper, men blev atter igjen slaget ved San Germano den 16de, derpaa trak han sig tilbage bag Capua, men sterrigerne under General Stahremberg forcerteFloden Volturno, nu saae Kong Joachim, hvis Armee var hensmeltet til 4 eller 5000 Mand sig nødsaget til at indlade sig i Underhandlinger med den Østerrigske commanderende General Bianchi, efter flere forgiæves Forslag, fra Kong Joachims Side blev den 20de Mai i Capua en Militair-Convention om Hovedstadens Overgivelse afsluttet, hvis væsentlige Jndhold bestaaer i følgende: en almindelig Vaabenstilstand blev bevilget; alle Fæstninger og Arsenaler overgives Østerigerne, for af dem igien at udleveres til Kong Ferdinand IV.; Østerrigerne love at vedligeholde offentlig Orden og Rolighed i hele Riget; alle Krigsfanger leveres gjensidig tilbage; alle saavel Neapolitanerne som Fremmede, som ønske det, faae Tilladelse i en Maaneds Fristat forlade Riget; som Tillægs-Puncter bleve tilføiede: at en fuldkommen Amnestie bevilges enhver Reapolitaner med Hensyn til hans politiske Forhold, at den offentlige Statsgield sikkres; at Salget af offentlige Eiendomme og af alle de siden 1806 gjorte Dotationer garanteres; at enhver Neapolitaner kan være berettiget til at faae civile og militaire Embeder; at den gamle og nye Adel holdes opret og at enhver Militair som vil tjene Kong Ferdinand skal beholde sin Plads i Armeen. Alle disse Tillægs parter blive garanterede af Østerrigerne. Conventionen er afsluttet paa den ene Side af den Neapolitanske General Coletta og paa den anden Side af den Østerrigske General Neipperg. Den Neapolitanske Overgeneral Carascossa, den Østerrigske Bianchi og den Brittiske Minister Burghersh ratificerede den, Østerrigerne havde i Forveien erklæret den Neapolitanske Minister Hertug af Gallo: at de ikke vilde underhandle med Kong Joachim selv; da man afslog ham at marschere med Resten af sine Tilhængere til Frankerige, saa har han kastet sig ind i Fæstningen Gaeta; hvorfra Rygtet siger, at han skal være flygtet til Øen Jschia og der været fanget med sine Skatter (hvilket dog ikke er rimeligt, da Jschialigger langt derfra og nærved Hovedstaden; ogsaa skulde man formode, at han i Følge en hemmelig Aftale har kastet sig ind i Gaeta, da Fæstningen ligger i Ryggen af den Østerrigske Armee og han maatte nødvendigt passere denne for at komme dertil) saaledes blev ved Skjebnens forunderlige Gang denne Fæstning Kong Joachims sidste Støtte, som den eengang havde været Kong Ferdinands ved hans Dethronisering) Erobringen af Neapel blev fuldendt inden den engelske Fløde ankom, og inden Armeen fra Sicilien, hvorved Kong Ferdinand den 3de selv er, kunde lande; men Kongen udsendte i Forveien en formanende Proclamation til sit Folk og hans Søn Leopold overtager Regjeringen indtil hans Ankomst. Jtalien er nu beroliget. Paven er afreist til sine Stater. Murat er styrtet og Napoleon har ikke rørt en Haand for at hielpe sin Svoger, der i Nødens Tid udstrakte sine Hænder imod ham, maaskee den Tanke smigrer ham, at kunde ved egen Kraft holdt sig opret i Stormen. Men Udsigterne synes ikke at love det. Napoleons Stilling er som Klippens, hvis Fod staaer i et oprørt Hav og om hvis Top de vildeste Storme samle sig, og som maaskee desuden er udsat for at sprænges af indvortes Vulcaniske Luer, hvortil unægtelig det brændbare Stof er lagt ved den Erklæring af de Allierede; at de blot forlange Napoleon afsat; og at de ikke vil tvinge de Franske til at erkjende Ludvig den 18 for Konge. Det kan ikke længere omtvivles: at der er Borgerkrig i Frankerige.