Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1819-10-19
Jndsendt.)¬ Et Par Ord i Anledning af Spørgsmaale No. 1 i Skilderiets No. 82 1819. Vilde det være at ønske, at der blev indrettet overalt et tidende hensigtsmæssigt Politie, bestaaende af tro haandfaste bevæbnede Karle?"At det i enkelte Tilfælde og især paa enkelte Steder, kunde være af nogen Nytte, at de i Spørgsmaalet om alte Politirystere havdes, kan vel ikke nægtes; men at de i Almindelighed kunne ansees for nyttige og nødvendige, tever Anmærkeren ikke, og han anseer Anskoffelsen af et tidende Politie af den berørte Beskaffenhed, aldeles ikke for ønskeligt. Thi den Nytte, som et saadant tidende Politie nu og da vilde kunne medføre, opveier vist ingenlunde de Omkostninger, som det vilde foraarsage Communen. De vilde nemlig ikke kunne holdes for ringere end 1000 Rbd. om Aaret, Anskaffelsen af Heste og Armatur svaregnet saafremt det antoges at hver Jurisdiction behøvede to, Og hvori skulde derhos den sande Nytte, som af slige Politiryttere skulde kunne ventes, bestaae, Formodentligen i at opbringe Betlere, paagribe a yde og Voldsmænd, eftersee Landeveie og overholde Vei politiet. Men alle disse Goder have vi, ifølge den gieldende Lovgivning og de forhaanden værende Indretninger, aldeles Anledning til at gjøre Regning paa uden Politiryttere; thi Politimesteren, med sine Sognefogder paa Landet, og sine Politibetjente i Kjøbstæderne, bør sørge for at skaffe dem tilveie. Og han kan det, om han er sit Embede voxen. Desuden af hvem skulde de tilbenævnte Politiryktere nærmest dependere, Formodentligen af Politiemesteren, saafremt han ellers ikke skulde afsættes. Antage vi ham nu at have Sands for sit Kald, ja da gik Tingen; men den vilde ogsaa gaae uden Ryttere. Men antage vi ham uden Sands for sit Embede, det vil sige uden Energie og Aarvaagenhed og stundom Moderation, som der hører til at være Porlitimester; eller forestille vi og ham kraftløs og knorvoren, som en der næsede Politirytterne af, saa ofte de med Anmeldelser eller Opbringelser gjorde ham Uleilighed; som ville at Somme skulde skaanes og Andre, ikke, deels for Familieforholdes Skyld og deels af andre Grunde, som aldrig var conseqvent og ingensinde uden Uvillie Politimester; da vilde nok Politirytterne, saa godt som ondre Politibetjente, fange Harme og Uvillie, og lade Tingen tilsidst gaae i gammel Slendrian. Endeligen forestille vi os i Politimesteren en Nar eller Fusentast, som end Jngen tillod at nyse paa Veie eller Stier, som gjorde en Elephant af en Myg; da vilde nok Politirytterne blive fande Plageaander, som man ovenikjøbet herfor betalte dyrt. Paa disse og flere Grunde har Anmærkeren flyttet sin Formening om Politirytteres liden Nytte og Uhensigtsmæssighed i Almindelighed. Forsaavidt Spørgeren synes at føle et Sann i vores Politievæsen, drister Anmærkeren sig, eidestomindre, ikke til at ivre mod ham; thi denne Følelse torde maaskee nu og da ikke være saa ganske umotivert. Dog troer Anmærkeren at dette Savn maae søges i en langt simplere Grund, end den Spørgeren synes at antyde. Han troer nemlig, at det er ei saa lesen Sag at være Politimester, og at der til at bestride dette Embede maar søges unge energiske, men godmodige Mænd, som ere øvede i Forretninger, som have et frit Blik paa Tingen, og som med Sands og Lyst forene tilstrækkeligt Local Kundskab, og som ikke ere bange for til enhver Tid at kaste sig paa en Hest og see og erfore selv, stundom vange en Nat, og stundom kunne vide at forskaffe sig Underretninger underhaanden. Saa ofte Regjeringen er heldig nok til at vælge en slig Mand til Politimester, bliver nok Politiet i hans Jurisdiction godt, uden nye Bekostninger for Communen. Men begyndte en slig Politimester at ældes, da var det at ønske, at han erholdt et roligere Embede til Belønning, paa det han ikke skulde overleve sin Hæder.