Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-11-03
Da alle vore Forgiængere nu i fulde 25 Aar, efter Bekiendtgiørelsen af sidste almindelige Anordning i saa Henseende, ere slupne for, in pravi at udføre en slig odiense Jnqvisitionsforretning, hvorfor skal da denne nu herefter med Billighed kunne paalægges os." Nu, noget kan lade sig høre i denne Tone og maaskee til en Tid giøres gieldende Men alligevel, skulde hiin Bestemmelse i Anordningen virkelig være til ingen Nytte, endog alene tiene til Hads og Fiendskabs Opvækkelse imellem Sognebeboere, hvorfor søger man da ikke, saa hastigt mueligt at faae den heel lovformelig annuleret, Et Lands Børn bør være i Almindelighed een og samme Lov underkastede. Skal enten den enkelte Øvrighedsperson, eller Embedsmand, eller selv en heel berømmelig Direktion, af hvilketsomhelst Slags, maaskee med diktatorisk Myndighed have Lov til, efter egen Beqvemmelighed og Godtrykke at lægge her noget til, eller at tage fra Dog mueligt var det jor, at hiin omtalte Lovbestemmelse virkelig i een eller anden Henseende kunde tænkes gavnlig for det Almindelige, Anmelderen har den Fornøielse at kiende en almeenagtet og nidkiær Amtmand, modtagelig for Grunde og ophøiet over enhver Eensidighed, der før under sin Embedsførelse i Jylland, saare hensigtsmæssigen lod Circulairer omgaae til sit AmtsSognekommissioner, at enhver Huusmand eller Jndsidder, der holdt flere arbeidsføre og tienstdygtige Børn siddende hiemme paa egen Haand, end efter Rimelighed kunde skiønnes ham i hans Stilling fornødent, skulde paalægges et forholdsmæssigt større aarligt Bidrag til Fattigkassen, end andre hans Ligemænd eller Naboer i Byen. Dette simple Middel virkede overordentlig paa hvert Sted, hvor Amtmandens Vink ikkun troeligen efterfulgtes. Her sadde snart ikke saamange usædelige og ryggesløse Qvinder mere paa egen Haand. Her gik ikke længere nær saamange unge arbeidsføre, men liderlige, fordrukne Knøse og dreve hiemme i fattige Forældres Huus hos en Huusmand, Jndsidder eller sammes Enke. Man indvende ingenlunde herimod, Den befalede halvaarige Jndberetning om Løsgiængere (see Fdn. 25de Marts 1791, §. 15 og Fdn. af 24de Juli 1822, § 4) raader Bod paa dette trykkende store Onde for Landmanden. Denne væsentlige Hindring for vor Landalmues sande, virkelige Forbedring. Forordningen, hvor god den er, forebygger neppe alene den unge Landsbyedrengs og Piges fordærvelige Lediggang og Omsværmeen uden fast stadig Tieneste. Man veed desværre kun for vel, hvorledes det almindeligen gaaer paa flere Landets Kanter og Egne. Mangen nidkiær Præst giør rigtig samvittighedsfuld Anmeldelse til vedkommende Amt og Herredsfogden tilskrives da ufortrødent. De Skyldige blive stævnede til et Møde; men – naar nu her - helst hvor en saadan Embedsmand, efter Ansøgning paa engang fik flere importable Embeder at skulle varetage - enhver Udflugt, som Hine uden Betænkning gribe til, strax antages for gode Vare og en ønskelig Leilighed til atter igien at løses fra mere Uleilighed med slig en brødløs Forretning, saa reduceres let hele Virkningen dertil, at Præsten muligen i det Høieste faaer den Besked tilbage, han meget godt kunde undlade, at skaffe sig selv og andre et saa inkonvenabelt, overflødigt Skriverie paa Halsen. En anden Gang tier da Præsten stille og Sagen gaaer atter i, eengang tilvante, forønskte Slendrian. Nok et Exempel endnu kan i al Korthed her staae ved Siden: Fordum straffedes her den Mand, der, ligemeget af hvad Stand, medens hans ægteviede Kone endnu levede med ham i uophævet Ægteskab, lod sig selv uden Sky indskrive i Kirkebog som Fader, til anden ugift Qvindes Barn. Enhver Præst, der vil efterkomme sin Pligt, bør upaatvivlelig strax herom giøre Anmeldelse for sin verdslige Øvrighed; men hermed er ogsaa da gierne Sagen endt. Var imidlertid den gamle Lov efter Tidernes forandrede Skikkelse her ikke vel anvendelig, hvad hindrede dog fra, at en nye, meere passende, traadte i den gamles Sted, Til Høviskheds, Ærbarheds og gode Sæders Befordring var saadant dog vel ikke upassende: Thi hvilket Uheld for et Land, naar yppige Avi gelser fra gode hensigtsmæssige givne Love ikke afNogen meere turde offentlig udpeges, naar Enhver, som hertil, i den meest uegennyttige Hensigt, dristede sig, langtfra fornuftig Paaskiønnelse og Belønning, endog herved udsattes for personlig Udelukkelse fra al Hæder og Værdighed! Leve herfor vor danske Trykkefrihed! Leve hvert Selskab, stort eller lidet, som ved ærlig og sindig Hu, ufortrøden vil sørge for dette Godes Bevarelse, og saaledes blandt flere ophøiede ædle Formaal, ogsaa stadig værne, saavel mod al Vilkaarlighed, som Landsmænd og Medborgeres Undertrykkelse, Lader os frit see os om med de Øine, der ere os givne, paa det Sted, hvor vi sættes; og er der Sandhed at finde, og skal Sandhed være hvert Menneskes Lys, saa gid vi baade faae Lov og Lyst til at søge og aabenbare den indbyrdes.