Aarhuus Stifts-Tidende, 1832-06-07
Aarhuus. Ligesom altid de Følelser af Hengivenhed og Kjærlighed, som besjæle os for Landsfaderen, vaagne med fornyet Kraft, naar vi see Ham iblandt os, saaledes maatte de endnu dennegang voxe i Styrke, da vi gjensaae den elskede Monark efter to Aars Fraværelse, som i denne Mellemtid ved saa mangt et nyt Beviis paa Sin faderlige Mildhed havde knyttet Sine Undersaatters Hjerter med dobbelt stærke Baand til Sit. Med Længsel ventede vi Hans Komme, vore inderligste Ønsker ledsagede Ham. Alles Blikke vare henvendte mod Havet, hvor man endelig henved Aften øinede Røgen af det kongelige Dampskib. Kl. 9 var det paa Rheden, og blev hilset fra Batteriet med 27 Kanonskud. Ført af Hs. Majestæts Generaladjutant, Kammerherre og Commandeur Rothe, samt af Hr. Capt. Krieger, løb Skibet dennegang lige ind i Havnen, saa alle de Tusinde af Tilskuere som bedækkede Strandbredden rundtomkring, kunde desmere glæde sig ved Skuet af den høitelskede Landsfader, som vi aldrig kunne see ofte nok. Med Prindsesse Wilhelmine ved Sin Haand traadte Hs. Majestæt i Land paa Skibsbroen, hvor Allerhøist samme og Høisamme modtoges af Deres Kongelige Høiheder Prinds Frederik Ferdinand og Gemalinde, Prindsesse Caroline, samt af alle herværende høie Officerer, Stiftamtmanden, Magistraten og de eligerede Borgere, Byens og Omegnens militaire og civile Embedsmænd og Honoratiores, u. under jublende Velkomsthilsener. Borgervæbningen paraderede, Skibene i Havnen vare pyntelig behængte med Flag og Vimpler, og nogles Master og Ræer fyldte med smykkede Matro. ser, der istemte Folkets Fryderaab. Ved Enden af Skibs broen steeg Hs. Majestæt og øvrige høikongl. Personer med samt deres Suite tilvogns, og passerede, under Kanonskud, Klokkeringning og Folkeubel ind i Staden, venligt hilsende til alle de med Tilskuere propfyldte Vinduer. Og da Hs. Majestæt var stegen af i Sin Gaard paa Torvet, og strax efter lod Sig see ved et aabent Vindue, løb der atter, som et uvilkaarligt Udbrud af Hjertets dybe Følelse, et tusindstemmigt Velkommen fra den udenfor bølgende Folkeskare. Strax efter at Monar ken var aftraadt nød Byens Geistlighed, Regimenternes Officerer, samt alle Embedsmænd og Honoratiores den Naade at gjøre Hs. Majestæt deres allerunderdanigste Opvartning. Ved denne Leilighed udbade sig Byens Embedsmænd og Borgere, ved sammes to udvalgte Deputerede, Dhrr. Professor og Rector Stougaard, R. af D., og Agent Meulengracht, Hs. Majestæts allerhøieste Tilladelse til at maatte byde Allerhøistsamme deres Velkomsthilsen i en Sang, hvilket Hs. Maj. naadigst tillod dem. Kort derefter kom Toget, under Belysning af hundrede Fakler, opmarscherende paa Torvet, hvor det slog en Kreds, med Sangerne i Midten. Hs. Majestæt tilligemed Hs. Kgl. Høihed Prinds Frederik Ferdi. nand samt begge de kongl. Prindsesser stode i aabent Vindue, belyste af Faklernes Skin, med hele den utallige Forsamlings Øine henvendte paa sig. Sangen var saalydende: Delkommen, atter toner O Drot, vort glade Raab, Velkommen, Du som kroner De Danske Hjerters Haab, Blev Glæden ærlig tolket J Toner, Ord og Blik, Det var af Dannerfolket For sjette Frederik. Trindt om i Landet vide Din Godheds Minder staae, Og skal mens Secler glide J Stormen ei forgaae. Du offred Roe og Slummer For Danmarks Held og Lyst, Og Alles Sorger rummer Dit ædle Kongebryst. Du som en Fader skjermer Ei blot den Riges Slot; Den Arme selv sig nærmer Med Tillid til sin Drot. Her ingen Lænke tvinger, For Loven eens vi staae, Og Aanden sine Vinger Tør frit mod Himlen slaae. Du kalder frem til Livet, Hvad gjennem Tider svandt, Og sidst Du har os givet Din Godheds største Pant. Saa tit sig Kraften gjerne Jndvier Drot og Stavn, Skal Slægten i det Fjerne Velsigne Fredriks Navn. Tak Fader for Din Gave, Dito ædle Hjertes Tolk! Fra Nordhavs Bred til Trave. Velsigner Dig Dit Folk. Din Tillid er dets Ære, Dets Stolthed er Din Færd; O maatte det kun være Sin ædle Konge værd! Velkommen, atter toner O Drot, vort glade Raab, Velkommen, Du som kroner De Danske Hjerters Haab, Forsmaae ei Fakkens Flamme. Forsmaae ei Troskabs Røst: Held Dig og Held Din Stamme Til Danmarks Held og Trøst. Paa Sangen fulgte et uhyre Jubelraab, og Hs. Majestæt takkede Byens Borgere for dette gjentagne Beviis paa deres Kjærlighed. Hele Byen var illumineret, hvorved flere, baade offentlige og private Bygninger, udmærkede sig ved smukke Transparenter og Jnscriptioner. Blomsterkrandse og Grønt omslyngede Borgernes Vinduer, og en uskrømtet hjertelig Glæde var synlig hos den Fattige som hos den Rige. Gaderne vrimlede af Mennesker indtil langt over Midnat.