Københavns Adresseavis, 1777-11-12
Fortsættelse af Beskrivelsen over de danske Øer i Vestindien. Magis eller Mayt, som i Europa kaldes Tyrkisk Korn, er Negernes meeste Spise og de vilde Nordemerica ers Brød. De spise den enten raae, eller koge den til en Grød, efterat de først have flødt den smaa, eller bage Kager af den, eller lave Boler deraf, som spises til den vestindiske Ret Calen. Naar Kornene endnu ere bløde, ristes Axene, eller koges i Saltvand, og spises varme med Smør paa Bladene bruges til Foder for Qvæget, som ogsaa gjerne æder Kornet. Magis modnes i 3 Maaneder og kan altsaa 3 til 4 Gange om Aaret høstes. Den liden Magis voxer meget høyere end den store, men Kornene ere mindre og ey større end Hampefrøe. Den er ligeledes en meget nyttig og sund Spise for Mennesker og Qvæg, især for Slaverne som forrette stærkt Arbeide. De tillave den paa samme Maade som den store Mayt. Der plantes meget af den paa engang, siden den kan længe gjemmes. Den behøver et halv Aar til at modne. Foruden denne avles her ogsaa den guineiske liden Magis, hvis Ax er mindre end de andres. Af alle vestindiske Planter kunde Cassabi mindst undværes, thi den have Jndvaanerne i Sydamerica og paa de vestindiske Øer fra gamle Tider af brugt til Brød. Negerne have endnu intet andet og de fleeste indfødte Blanke ere ligeledes vandte dertil. Denne Plantes Stamme er over Mands Høyde. Af dens Rod bages det vestindiske Brød. Den er bruun og ligner store Reddiker eller Pastinaker. Ved en Stamme sidde 6 til 10 saadanne Reddiker af hvilke de længste ere over en Fod lange. Under Barken ere de hvide og have en hvid Saft i sig. Naar den udrendige brune Barke skrabes af Rødderne, rives de smaae paa et Rivejern, og presses i en Pose saaledes, at Saften reent gaaer fra dem. Naar de derpaa tørres og sigtes, blive de til et fiint hvidt Meel, hvoraf paa en Jern=Plade bages store tynde Kager. Friske smage de meget godt, især med Smør paa, og naar de med Tiden blive haarde, stænkes lidt Vand eller Viin paa dem, hvorefter de igien blive bløde. Saften er, saalænge den er frisk, en sød Forgift, som hos Mennesker og Dyr foraarsager Hævelse og Døden. Roden er ligesaa skadelig, men saavel den som Saften tabe ved Jlden Forgiften aldeles, Roden naar den bages, og Saften naar den koges i nogle Timer, og flittig afskummes. Efterat den saaledes er kogt, kan den, som en kraftig og sund Sauce bruges til Fisk og anden Mad. I Hungersnød stødes og koges Cassabi=Bladene af Negerne, og spises uden Skade. I Vestindien findes 5 Arter af Cassabi. En af dem er sød og ey giftig. Den bruges ikke til Brød, men koges som andre Rødder, smager som søde Mandler, og har tillige noget olieagtigt ved sig. De vilde Americaner lave et Slags Øl af Cassabi=Kagerne. Vandmelonerne tiene til en meget behagelig Kølning i dette hede Clima. De beste ere uden paa grønne, indvendig rødagtige, søde og saftige, og melte i Munden. Jblant de vilde Agurker findes en Art, som er saa stor som et Æble, grønne og med bløde Pigge besatte. De ere velsmagende og søde, og spises i Supper, og som en Ret for sig Jams (giolcoren aculeata a ata), hvoraf der ere adskillige Arter, maa regnes iblant de nyttigste vestindiske Vexter. De voxe som Batatterne ved Rødderne af en Plante, som kryber paa Jorden, men ere meget større. Nogle ere saa store som et Menneskehoved, og uden paa sorte, men indvendig lysegraa. Paa andre sidde korte Haar, og indvendig ere de rødagtige. Den blødeste Art er Guinea=Jams, hvis Frøe er kommen hertil fra Guinen. Disse Radder ere tørre, melede, lette at fordøye, og en god Spise for Slaverne, som ofte bruge, dem i Steden for Brød. De ere vante til dem fra Guinea af, hvor denne Rod daglig spises som Brød. De Blanke spise den som Salat. (Fortsættelsen følger.)