Corsaren, 1840-12-04
Charivari. Vi kunne ikke noksom bede Læserne erindre, at "Corfaren" er et juste-milien-Blad. Folk have rigtignok yttret, at vi ikke overholde Juste-milienheden, idet vi næsten idelig angribe ikkun eet politisk Parti; men disse Folk gjøre os Uret. Vi angribe nemlig ikke noget Parti, vi angribe kun de politiske Partiers Daarligheder, og det er jo ikke vor Skyld, at hiint Parti ikke er juste milien i fine Daarligheder. Der tales i disse Dage saa meget om Reductionerne i Collegierne, at "Corsaren" ogsaa er kommen til at tænke derpaa, og ved denne Leilighed have vi ret i vort inderste Hjerte glædet os over, at der saaledes er fundet rigtige og hensigtssvarende Midler til at erstatte de Summer, som ville medgaae til Udvidelsen og Jstandsættelsen af de kongelige Slotte m. M., hvilke Udgifter vi som juste milien-Folk give vort udeelte bifald. Ved denne Leilighed er det faldet os ind, at Landet har store pecuniaire Hjælpemidler, som nu ligge ubrugte, men ved hvis Hjælp alle Besparelser kunde blive unødvendige, saa at mange smukke, ja pragtfulde Ting kunde udføres. Det er et af disse Midler (hvorpaa vi forresten ere blevne gjorte opmærksomme af et fransk Blad), som vi her ville tillade os at foreslaae, dog mod at erholde et eller andet Erkjendtlighedsbeviis fra Statens Side, hvis det bliver befundet probat. Det bestaaer nemlig i, at man lægger en Skat paa Petitioner. Naar enhver Underskrift under en Petition kostede f. Ex. 1 Rbd., saa vilde der alene af Skattebevillingspetitionerne indkomme en kjøn Sum. At Folk ved denne Afgift skulde blive afstrækkede fra at underskrive saadanne Documenter, er ikke Sandsynligt; thi hvo vilde ikke med Fornøielse give 1 Rbd. for Udsigten til om kort Tid at kunne faae den ti Gange erstattet ved Skattebevillingsretten – Men i ethvert Tilfælde har Regjeringen selv et Middel ihænde til at vedligeholde eller endog forøge denne Jndtægt: den behøvede blot at indføre nogle Misbrug, naturligviis kun provisoriske, saa vilde Petitionerne nok komme af sig selv. Naar saaledes Petitionerne forøgede Misbrugene og Misbrugene igjen Petitionerne, saa vilde man inden kort Tid endog være istand til at betale hele Statsgjælder, og saa var Folket paa den allerletteste Maade af Verden skaffet af med denne Byrde. Det forstaaer sig, saa var der ikke mange Penge tilbage i Landet, men - saa havde man heller ingen Gjæld. - Avertissement. Undertegnede undlader ikke, herved at bringe til det ærede Publicums Kundskab, at jeg har gjort en til Tidens Aand i høi Grad svarende Opfindelse, nemlig en Kasse, hvori Folkeønsker kunne nedlægges for at forstenes. Fremgangsmaaden er denne: Man tager et saadant Folkeønske og pakker det godt ind i et gammelt og graat uldent Klæde (som følger med Kassen), hvilket man bestrøer med gode Løfter. Derpaa sætter man Kassen hen. To Maaneder efter aabner man Kassen, vikler forsigtig det uldne Klæde af Folkeønsket, og, seer man da, at det endnu er temmelig frisk, saa ryster man ombyggelig Løfterne af og bestrøer det istedetfor med Trudsler. Derpaa tillukker man Kassen hermetisk med et Beslag. Efter et Aars Forløb seer man efter, og vil da udentvivl finde Folkeønsket forstenet. Ærbødidst Steenmann, boende i Badskjærsstræde Nr. 200, 2 Sal.