Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-01-15
(Slutning af Beretningen om Møller Niels Larsen paa Helholm). Flere høitagtede Mænd have meddeelt Niels Larsen saare hæderlige Vidnesbyrd. Saaledes indsendte Commandanten i Kjøbenhavn, Kammerherre og Oberst d'Origny, da han erfoer denne Sags Tilværelse, følgende Beretning til det kongelige danske Cancellie: "Jeg lærte Niels Larsen at kjende, medens jeg i Aarene 1809-1813 var Høistkommanderende paa Agersø og Oms, og fandt i ham en særdeles retskaffen Mand, besjælet af varm Jver for Konge og Fædreland, der ikke sparede nogen Opofrelse, hvor det kom an paa at virke til Gavn fordet Almindelige, eller for sine Medmennesker. Som nogle mig bekjendte Exempler herpaa vil jeg blot anføre: at han i Aaret 1792 ved sin Uforsagthed reddede en Postjagt fra Nyborg, der var kommen paa Grund ved Den, og som stod Fare for at forlise totalt; at han i Aaret 1795 hialp den kongelige Jagt Søormen af Grund ved Oms, og bragte den i rette Farvand, uden at ville tage imod den tilbudne Betaling; at han, samme Aar, ved kjæk Resolution, paa Kjøbenhavns Rhed reddede en Mand, der var falden overbord, fra at drukne; at han oftere har vovet sig ud paa Havet i stormende Veir, for at redde Medmenneskers Liv. Medens han i Aaret 1807 var i engelsk Fangenskab, skal han have forestillet Fjenden, at der var en velbevæbnet Kystmilice paa Øerne, hvorved han formeener at have afholdt Fjenden fra, dengang at foretage en Landgang sammesteds. J Aaret 1808, førend der kom Besætning paa Øerne, søgte han at oprette et Fricorps, for at afværge smaa Landgange paa Øerne. Da Fjenden i 1809 forsøgte at gjøre Landgang paa Eegholm, ilede han bevæbnet dertil, og patrouillerede om Natten med Soldaterne. J Aaret 1811 optog han en Schaluppe, der var gaaet under i en stærk Storm, og lærte flere Matroser Fremgangsmaaden hermed. J 1812 drev en Schaluppe bort fra sin Ankerplads med 5 Mand, halvnogne og uden Proviant; han forsynede sig med Proviant, gik i sin Baad og reddede disse Ulykkelige, der stode Fare for at omkomme. Da Fjenden i 1812 gjorde et Angreb paa Agersø, og, da der ingen Kanonbaade vare, fandt Leilighed til at borttage 2de Skibe, gik han uopfordret med 7 Jægere i sin Baad, og hialp Maanedslieutenant Jacobsen, der med to armerede Fartøier, skjøndt forgiæves, forfulgte Fjenden. - Paa Grund af disse Tjenester, og da jeg tillige kjendte ham som en i enhver Henseende agtværdig Mand, blev han efter min allerunderdanigste Jndstilling benaadet med Dannebrogsmændenes Hæderstegn. - Seenere har jeg jevnlig havt Kundskab om ham: og han har stedse bevaret sit Rygte som en retskaffen Mand og god Undersaat, skjøndt han i sin tiltagende Alder var bleven en Særling, hvortil hans eensomme Liv, hans saa at sige meget overspændte Sindsstemning, og hans Læsning især af religiense Bøger, har bidraget. Jeg tør holde mig overbeviist om, at ikkun en misforstaaet Forestilling af hvad, der var hans Pligt, har bevæget ham til det Skridt, som har styrtet ham i hans nærværende Ulykke. Han var altfor retskaffen, og altfor de stolt af, at være det, til at begaae nogen Forbrydelse, eller Lovovertrædelse, naar ikke hans Samvittighed, efter hans Formening, bød ham det. Med Varme og Frimodighed har ogsaa Etatsraad Johnsson i Middelfart, talt den Ulykkeliges Sag, idet han i sin Erklæring siger, Møller og Dannebrogsmand Niels Larsen pa Helholm er en af de agtværdigste Karakterer, jeg kjender. Han er i højeste Grad selvstændig, og det er kun en vis rigords Overdrivelse af denne Selvstændighed, der undertiden betegner ham som Særling, iblandt Mennesker, for hvilke Modelivets Strøm er den höjeste Lov. - - Han er ei alene en fuldstændig retskaffen Mand og god Borger, der ei var istand til at overtræde nogen ham bekjendt Lov, men han besidder endydermeere en skærpet Dømmekraft, og en ligest sin som menneskekærlig Følelse, der ei tillod ham at angive en Toldlovs Overtrædelse. Det er ham umueligt at pføre noget menneskeligt Væsen, uden den naturlige Lovs Fiende, det mindste Uheld-- Under Krigen viste han, ved rastløs Virksomhed, Fædrenelandet skre vigtige Tjenester, hvorfor Hans Majestæt belönnede ham med Dannebrogsmændenes Hæderstegn, det han ærlig fortjente. Til denne ædle Däd motiveredes han ved det højeste moralske Bud : Hengivenhed og ubetinget Opofrelse for Fædrenelandet. - Med Toldlovene forholder det sig anderledes. - - Det var en stor Synd, at en sa udmærket Dyd skulde gores til Osser for en mod hans uddannede moralske Følelse stridende vilkarlig Lov. Dette, efter Overbeviisning, attesteres af den Ulykkeliges forhenværende Øvrighed."