Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-10-08
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. Man har faaet Efterretninger over London fra Lissabon af 12te September, hvilke Dampskibe, Tyrian har bragt til Falmouth. De lyde ugunstige for Revolutionen, i det mindste efter de engelske Blades Angivelser, hvilke ikke synes godt om den Det lader til som at Revolutionen finder ikke Biefald i Landet og at de Veltænkende ere meget misfornøiede med den, da endnu ingen anseelig Stad har erklæret sig for den. Endog Oporto, hvorfra Konstitutionen af 1800 udgik, var endnu den 11te fuldkommen roelig; dog taler Bladet Koureren om at fordeelagtigere Efterretninger for den skulle ogsaa være ankomne. J Bladet Times siges, at alle respektable Folk ere opbragte over denne Forandring og at man ikke troer at den kan holde sig. - Ministeriet bestaaer af følgende Medlemmer: Greven af Lumiares, Præsident for Konseilet og Krigsminister; Hr. Manoel de Silva Passos, Jndenlandsk minister; Hr. Manoel Lopez Vieira, Minister for de geistlige Anliggender og Justitsvæsenet; Viskonde Sada Bandeira, Finantsminister og interimistisk for de udenlandske Anliggender, og Antonio Cesar de Vasconcellos Corren, Marineminister. De tog første Ministre skulle have offentligt erklæret, at de blot have overtaget deres Poster af Følelse for det offentlige Vel, da det nærværende System, strider mod deres Synsmaader. Da Nationalgarden og de tre oprøriske Regimenter den 10de September omgave Paladset Necessidades og med Magt satte Statsforandringen igiennem, saa opsatte Lumiares og Bandeira et Dekret angaaende Antagelsen af Konstitutionen af 1820 og forelagde den for Dronningen, men hun erklærede at hun ikke kunde billige dets Affattelse, da der stod deri, at hun frivillig havde antaget denne Konstititution, hvilket aabenbart ikke var Tilfældet; desuden havde hun aflagt Eed paa den hidindtil gieldende Konstitution; hun vilde derfor begive sig i de Kortes første Møde og ligefremt foredrage sine Tanker. Men disse to Herrer svarede, at hun maatte ufortøvet antage den da ellers hendes Liv var udsat for Fare. Af udenlandske Gesandte vare tilstede: den brittiske, Lord Howard de Walden; den belgiske, Hr. van de Weyer; den danske, Greve v. Reventlow, den franske, Greve af St. Priest og den brasilianske, Hr. Macedo, hvilke alle protesterede mod den Tvang, som blev Dronningen tilføiet, for at nøde hende til at begaae en Handling, som strider mod den Konstitution ifølge hvilken hun besidder Portugals Krone, og Lord Howard sagde til Greve Lumiares, at han nødte Dronningen til at underskrive et Dekret om hvis Usandhed han maatte være overbeviist med Hensyn til hendes Sindelag. Men Lumiares og Bandeira gave ikke efter, og da Dronningen saae sig forladt af alle Linietropper, saa skrev hun Dekretet under med et bekymret Sind; det blev først Dagen derpaa publiceret i Diario. Jmidlertid vare de udenlandske Gesandte arresterede i Paladset: thi Jngen fik Lov til at komme ind i det eller udaf det saalænge Dronningens Ultimatum ikke var publiceret. Saaledes blev Don Pedros Konstitution styrtet ved en haandfuld Pøbel, da kun 3 Chefer for Nationalgarden figurerede i denne skiendige Revolution, nemlig de Cunha, Moroas og Pinto Bastos. Efterat Gesandterne havde forladt Paladset, udstødte Grev Lavradio de værste Skieldsord mod Greven af Lumiares; han kaldte ham en Skiendsel for Adelen og Nationen og yttrede det Haab, at han snart skulde faae at see ham slæbt igiennem Lissabons Gader, om han endog selv ikke kunde vente en bedre Skjebne. Da Lord Howard de Wal den tilbød Dronningen Krigskibet Hastings til et Opholdsted, spurgte Hertuginden af Ficalho, Dronningens Fortroelige, ham: om han ogsaa i dette Tilfælde kunde sikkre Dronningen Portugals Krone. Han svarede derpaa, at han ikke kunde paatage sig dette Ansvar, men alene meddele den Forsikkring, at Dronningen skulde blive beskyttet. Om Morgenen den 10de lagde tre Kanonbaade sig foran Belem paa Admiral Gazes Befaling, hvorpaa den Mistanke blev udbredet, at Dronningen vilde indskibe sig. Viskonde da Bandeira gav nu Tropperne Ordre til at samle sig paa Kampo Ouriqve. Følgen heraf blev, at Dronningen blev nødt til Kl. 5. om Aftenen, under en stærk Eskorte af det 4de Kavallerie-Regiment, at begive sig til Raadhuset og der besværge Konstitutionen af 1820. Paa Veien dertil faae man Dronningen fælde Taarer og Prins Ferdinand saae meget nedslaget ud; begge begave sig saa hurtigt som mueligt tilbage til Paladset. Da Folket, som stod udenfor paa Torvet, var begiærligt for at erfare om Dronningen havde virkelig underskrevet eller ikke, saa traadte en Person frem paa Altanen, som foreviste et underskrevet Papir, hvorpaa Folket begav sig bort. J. F. Pinto Bastos skal være den egentlige Chef for det revolutionaire Partie; han havde afsluttet en Tobaks=Kontrakt med Regieringen og trukket paa dens Regning 5000 Pd. St., hvormed han havde betalt Tropperne. Om Aftenen bleve Tropper opstillede ved Portene af Paladset og de Kongelige Marstalde med den udtrykkelige Ordre ikke at lade hverken Mennesker eller Heste komme ud, selv en af Prinsens Adjutanter blev tilbageviist. Kl. 7 om Eftermiddagen udbredte sig foruroligende Rygter i Staden og Nationalgarden, da det hedte at det 5te Regiment Cacadores havde erklæret sig til Dronningens Fordeel og myrdet sin Oberst, men man erfarede snart at det kun var en blind Allarm. Nationalgarden raabte: Leve Dronningen og Konstitutionen, Mod Midnat gik Alle hiem, dog lod enhver Bataillon en Piket blive tilbage i sit Qvarteer for at være fattet paa alle Tilfælde. Det revolutionaire Blad National mener at der er slet ingen Grund til Bekymringer, Nationalgarden og Linietropperne ere Portugisere og alle brænde for Frieheden. Fra alle Sider indløbe Efterretninger om at Konstitutionen er proklameret med Enthusiasme, nemlig i Stæderne Villa Franca og Almeida Lissabon blev den 10de og 11te illumineret paa det meest glimrende. Allerede den 11te lagde det engelske Orlogsskib Malabar sig for Anker ganske tæt foran Paladset Recessidades, det er bestemt til at tage Dronningen ombord, dersom nye Uroeligheder skulde giøre hendes Palads til et usikkert Opholdsted. Hr. Lionel Tavares, een af Ophavsmændene til Revolutionen, og Hr. Bareto Feioen erklæret Fiende af den engelske Jndflydelse, betegnes som Kandidater til Ministeriet for de udenlandske Anliggender, begge have begivet sig til Dronningen til Paladset. De Kortes skulle komme sammen til den 1ste November, man mener at disse ville modificere den ultraliberale Konstitution, Overeensstemmelse med Don Pedros. Hele Embedsmændenes Personale forandres. Hr. Soares Caldeira, som den 9de satte sig i Spidsen af de Revolutioaire, er udnævnt til Civil Gouverneur Lissabon; Hr. Vallozo de Cruz til samme Post i Oporto. Oberst Pimentel af 5te Cacadores Regiment, som vilde formane Tumultanterne til at opgive deres Planer, er afsat. Dronningen skal være upasselig. Hvo som lader sig see paa Gaderne med en hvid Hat, og kan derved holdes for en Englænder, insulteres Man er bange for miguelitiske Jnsurrektioner, især i Traz os Montes; i den sidste Provins er en stærk Guerille under Remechid, som en Feluke under spansk Flag har nyelig tilført Krigsforraad.