Berlingske Tidende, 1760-11-17
Den 27de October gik den Kongel. Preussiske Krigsbærshøire Fløy over Eldstrømmen ved Roslan. General Hilsen og Prinzen af Würtemberg stødte der til denne Fløv Saasnart vi nærmede os, forlod Hertugen af de to Broen sin Leir ved Prara, gik ved Diben over Muld, og foreenede sig ved Leipzig med Würtembergerne. Vor Hær rykkede Dagen derpaa frem til Kemberg, og drog der sin venstre Fløy, som ved Blessern var gaaen over Elbstrømmen til sig. Feldt Marechal Daun og General Lase, havde ved Toraan sat over bemeldte Strøm, og da de havde rykket frem til Eulenburg, saa sluttede man, at deres Hensigt maatte være at foreene sig med Hertugen af Sweybrücken ved Leipzig. Vor Krigshær gik derpaa over Duben, Feldtmarechal Daun træk kede sig tilbage i sin forrige Leir ved Torgan, og vi marcherede mod Enlenburg. Hovedarmeen blev ved den høire Strand Breed af Mulda, og General Hulsen med Reserven paa den venstre Side, og rykkede frem til Taucha. Rigsarmeen drog sig derpaa tilbage. En tyk Taage forhindrede os vel, at erholde store Fordeele over dem paa denne Retraite. Jmidlertid faldt dog omtrent 400 Pandurer i vore Hænder. Vi besatte Leipzig, og ved Dalwitz, kort fra Eulenburg, stødte General Hulsen atter til Armeen. Den anden Nov. leirede vi os ved Lang-Reichenbach, imellem Schild- og Torgau, og General Brentand, som med omtrent 1000 Heste var paa Veyen til Belgern, blev af vore Husarer angreben og slagen, en Oberst af det Bathianiske Regiment og 400 Mand, bleve fangne indbragte. J bemeldte Reichenbach fik vi at vide af Fangerne og Overløberne, at Feldtmarechal Dauns høire Flon stødte til Groswig, og den venstre til Torgau. Kongen besluttede derfor, at angribe ham den følgende Dag, og dette Angreb skulle paa følgende Maade. udføres: Hs. Kongel. Majestæt vilde rykke frem med 30 Batailloner af den venstre Kiøn, og 50 Eskadroner, igiennem den Torganiske Skov paa 3 adskillige Veye. Den første Linie skulde rykke frem til Neiden, igiennem Maarene, Wildenhavn og Croswig. Den anden skulle rykke frem mod Elsnig, igiennem Pechhatte, Jagorteich og Brückendorf- og den 3die, som bestod af Cavallerie, skulde rykke frem igiennem det Wildenhainske Krat mod Vogelsang General Zieden derimod med 30 Batailloner af den høire Fløy og 70 Eskadroner skulle tage Touren over den store Leipziger Lande Vey, brække frem ved Digerne for Torgau, og derpaa giøre sit Angreb mod Byerne Suplitz og Groswig. Denne Plan blev udført paa følgende Maade: De Tropper, som Hans Majestæt selv anførte, stødte underveis paa det fiendtlige Riediske Korps, som bestod af 2 Dragoner=Regimenter og 3 Bataisioner Pandurer; men samme drog sig, da vi nær medens, ind i den Torganiske Skov. J Krattet ved Wildenhavn fandt vi herimod et anseeligere fiendtlig Korps for os, hvilket affyrede nogle Kanoner paa vore Fortropper, men drog stanfortøvet tilbage til Grosschultz. Vor Fortrefning stod just i Begreb med at angribe samme, da vi erfoere, at de fiendtlige Dragoner af St. Jgnon befandt sig paa vore venstre Side inde i Krattet, imellem vore 2 Colonner Jnfanterie. Vore Husaret grebe disse strapan. De fiendtlige Dragoner vilde redde sig med Flugten, men stødte paa vore Grenaderere i For-Trefningen, hvilke forede paa dem, og vore Husarer toge den største Deel af dem til Fange. De, som undkom, stødte paa vor anden og tredie Linie, hvor vort Cavallerie befandt sig, og bleve af samme aldeles adspredte og tagne til Fange. Den Kongel. Armee kom omEftermidd. Kl. 2 ved Enden af Skoven til den lille slette ved Neiden; vi fandt der de Bathianske Dragoner, tilligemed Jnfanterie, opmarcherede; men de giorde ikkun nogle Kanonskud, og droge sig derpaa mod Torgau. Behørte her en stærk og uophørlig Fyring af Kanoner og smaa Gevær, hvilket bragte os paa den Formodning, at General Ziethen allereede var i Færd med Fienden. Vi hastede altsaa med vor March. Vor Hær rykkede frem igiennem Moradserne ved Neiden, og drog sig paa den høire Haand ind i en Lund, hvorden marcherede og i 3 Linier. Cavalleriet blev stilt paa Jnfanteriets venstre Side, og den venstre Fløy stødte mod Eb strømmen. Saasnart vi nærmede os, giorde Feldtmarechal Daun Frontomod os med sin hiele Armee, og modtog os med en heftig Jld af 200 Kanoner. Hans Stilling var følgende: Hans høire Fløy strækkede sig mod Groswig. Den venstre derimod til Zinne. Hans Jnfanterie havde de meget fordeelagtige Høye, langs med Landeveien til Leipzig. Hans anden Trefning, mod hvilken vort Angreb i sær var rettet, stod i en Egn, som efter Haanden endede sig i smaa afhængende Høie mod Elbstrømmen. Vi havde saaledes indrettet vort Angreb, at enten den høire eller venstre Fløy kunde falde Fienden i Ryggen, og saaledes indslutte ham, at han ikke kunde foretage sig det ringeste paa det Sted, hvor vi ville giøre vort Angreb. Jmidlertid bleve Vi dog den første Gang efter en hæftig Jld, af Kanoner og Musqveter slagne tilbage. De Østerrigske Carabiniers stødte paa vor Folk, og tilføyede vore Grenadeerer stor Skade. Vi greebe strax anden Gang an, og endskiønt dette Angreb ogsaa var meget hidsigt, maatte vi dog atter trække os tilbage. Kongen lod herpaa de Bareuthiske Dragoner rykke frem, og gaae løs paa Fienden. Disse toge Keiserens Regiment, tilligemed Regimenterne von Neuperg, Geis rug, og en Bataillon af det Bareuthiske Regiment, til Krigs-Fanger. Curasseer=Regimentet von Spaen, gik paa samme Tid ind paa andre Jnfanterie=Regimenter, og bragte samme i Uorden. Derpaa lod Fienden 60 til 80 Eskadroner rykke imod Torgau. Deres venstre Fløy stødte til Zinne, og den høyre til Elv=Strømmen. Prinzen af Holstein, stillede sig strax imod dem med vort Cavallerie, og bragte dem i Begyndelsen til at vige. Men maatte i det andet Angreb trække sig noget tilbage. Han rykkede dog strax frem igien, og vor 3die Linie af Jnfanteriet greeb derpaa Viinbiergene for Subtitz an paa samme Tiid, da GeneralZiethen med vor høyre Fløy faldt Fienden i Ryggen. Dette Foretagende lykkedes saavel for Os, at Østerrigerne bleve bragte i den yderste Uorden. Alle disse forskiellige Angreeb varede til Klokken et Qvarteer til 10 om Aftenen, og ved Nattens usædvanlige Mørke, var det ikke mueligt at forfølge Fienden. Feldt Marchal Daun er blevet saaret i Lenden, og det synes, som dette haver lettet Os den erlangede Seyr Fienden anvendte den heele Nat paa at drage sig, i største Hast over 3 Skibs=Broer, som man havde slaaet over Elb Strømmen ved Torgau, og ved Dagbrækningen den følgende Dag, rykkede Vi ind i Torgan, og bemægtigede Os end endnu nogle og 20 Pontons. Fienden har ved denne Trefning mistet 4 Generaler, 200 Officerer og 7000 Gemeene, hvilke alle ere blevne tagne til Krigs=Fanger, og Vi derhos bemægtiget Os 29 Faner, 1 Standart, 37 Kanoner, og 3 Haubitzer. Ved begge de første Angreb, hvor Vi bleve bragte til at vige, ere 2 af vore Generaler tilligemed nogle Officierer, og omtrent 1500 Gemeene blevne Fiendens Fanger, og Vi regne vor Forliis til 2500 Mand Døde og 4000 Mand Saarede. Det har været en meget hidsig Træfning. Begge Deele have med største Haardnakkenhed søgt, at giøre hinanden Pladsen stridig. Vi staae nu færdige til at rykke videre frem. De 2 Fangne Generaler ere Generallieutenant, Græven af Finkenstein og Bülow. Kongen har faaet et Streif-Skud paa Brystet, og Marggræv Carl en stærk Contusion paa Lenden.