Berlingske Tidende, 1829-09-11
München, den 23de August. Ved Hr. Eynards Godhed have vi erholdt følgende Udtog af Skrivelser fra Grækenland fra 28de Maj til 29 Juni : "Oberst Heydegger, hvis Helbred er svækket, har af Kongen af Bayern, erholdt Tilladelse til at forlade Grækenland. Grækenlands Præsident skriver ved denne Leilighed: "Den brave Oberst Heydegger trænger i Sandhed til, igjen at see sit Fæderneland, for at kunne drage Omsorg for sin Sundhed, der dagligen lider mere. Jeg har ikke Mod til at bede ham om at blive her længere. Er han først helbredet, saa haaber jeg, at hans Hengivenhed for Grækenland vil bestemme ham til at vende hid tilbage. Inden faa Dage lader jeg Miaulis og Sachturis Børn afreise til München, og ved denne Leilighed vil jeg da bringe Hs. M. Kongen af Bayern min Taknemmeligheds Hylding for alle de mange Velgjerninger, dette Land skylder ham. Begge Gesandterne maae nu være ankomne til Constantinopel. Vi vente med Tillid Resultatet af de Skridt, som de ville gjøre, men paa den anden Side ville ogsaa vi paa vor Side opfylde vore Pligter, og sætte vor Liid til det guddommelige Forsyn. Det vil ikke svige os Styrket ved denne Overbeviisning, gjør jeg Alt, hvad den staaer i min Magt, for endeligen at bringe en Nationalcongresi Stand. Provindserne, som bleve indbudne til at sende deres Befuldmægtigede, have derpaa svaret mig, at de meddeelte mig Borgerretten og deres Fuldmagter. Jeg bevidnede dem min Tak, men bad dem tillige anden Gang om deres Repræsen, tanter, og jeg haaber, at disse henimod Slutningen af Juni Maaned ville forsamle sig i Argos. De Erklæringer, som Hr. Marschal Maison og Officererne i hans følge ville give i Paris om Grækenlands indvortes Tilstand, og om den Umage, som Grækenlands Regjering giør sig for efterhaanden at forbedre samme, ville som jeg haaber - fordeelagtigen contrastere med Alt hvad man om hiin indvortes Tilstand, og om den græske Regjerings Stilling, uden mindste Grund har digtet. - Hr. Marschallen, har af Jnteresse for dette Land villet være Øievidne til alle vore Lidelser i Nærheden. - "Andre Breve fra Privatpersoner omtale Præsidenten. Et af disse fra en kosmopolitisk findet Mand udtrykker sig om ham saaledes: "Præsidenten er Tillid og almindelig Agtelse værdig, men har agtes maaskee ikke af Enhver efter Fortjeneste, fordi han ved fir noget uvenlige Kulde ikke strax vinder Alle for sig. Jmidlertid erkjende Alle, som kunne nærme sig til ham, i ham en i Sandhed, retsindig Mand, Mynsteret for en god Borger. Greve Capodistrias er af sit Hjertes Grund religiøs, hans religiøse Sind giver ham Fasthed og Taalmodighed, og i Særdeleshed en stor Resignation, endog under de for hans Forhaabninger ugunstigste Begivenheder. Man har (især i engelske Blade) beskyldt han for aabenbar Partiskhed for Russerne. Men denne Mistanke, som ogsaa jeg i Begyndelsen nærede, er høist ubillig. Greven har, ledet af Taknemmeligheds meget naturlige Følelse, stedse med Udmærkelse behandlet Russerne, som han bedst kjender Men han elsker sit Fædreland alt for høit til nogensinde af vorde en Russer, eller til nogensinde at være Andet end en Græ ter. I dette Øjeblik beskylder man Capodistrias for, at han er for meget Franskmand; men er det ikke naturligt, at Præsidenten, lægger sin Taknemmelighed for Dagen mod den Nation, der har bragt Grækenland de fleste Offere? For Grækernes Skyld ønsker jeg, at Radden nu ogsaa kom til Englænderne, at vorde bedste behandlede; thi dette kunde blot være en Følge af og et Beviis, paa, at de viste større Deeltagelse for dette ulykkelige Folk. Hidtil have de engelske Agenter kun yttret liden Venskabelighed i deres Berørelser med Grækerne. Consulen fuldbyrder med Strænghed, de befalinger, som hans Regjering tilsender ham, meget forskjellig heri fra de franske og russiske Agenter, som paa alle Maader søge at gavne Grækerne. Missolunghis Overgivelse, som for alle Græker og alle Fremmede var en Festdag, syntes at være de engelske Agenter uvelkommen. Mange Personer troe, at Alt dette udgaaer alene fra Enkelte, og ikke fra den engelske Regjering. Vi kunne ikke troe, sige de, at den tappre Kriger, der nu styrer Cabinettet i St. James, er bleven Grækenlands Fjende. Vi kunne maaskee med Føje beklage os over Agenternes Forhold, men vi miskjende ikke Hertugen af Wellingtons ædle Charakteer, eller formode, at han er den, der i vort ulykkelige Fædderneland, vil udsaae Uroe og Uenighed. Andre Personer paastaae imidlertid, at Englænderne søge underhaanden at styrte Præsidenten; men det er aldeles utroeligt, at den engelske Regjering kunde billige Jntriguer, der ere den saa uværdige. Da jeg hverken er Russer, eller Franskmand, eller Englænder, eller beklæder noget Embede, saa beretter jeg Dem aabenhjertigen hvad jeg hører og seer.