Extraordinaire Relationer, 1748-10-01
Efter adskillige Tid efter anden i Amsterdam opkomne Uroligheder, har det nu endeligen det Anseende, at alting igien vil blive tysset og stille. Borgerskabet frygtede for at forliise sin Frihed, som det nu lykkeligen har vedligeholdet. Det satte sig gar i Forfatning til at aftvinge deres Over-Hoveder alt, hvad de ikke med det Gode kunde erholde. Statholderen havde bevilget Borgerskabet et frit Krigs-Raad paa den Maade at holde, at de af hvert Compagnie maatte selv udnævne adskillige Officerer, og at Hans Durchl. selv vilde have sig Vallet imellem de samme forbeholdet. Denne Anordning ansaae Borgerskabet for en Snare til at skille dem ved deres Frihed, og erklærede derfor, at de i saa deelicat en Sag hverken kunde give det ringeste efter, eller bruge nogen Moderation. Her hialp nu ingen Forestillinger, at Borgerskabet heri spendte Buen for højt, og at man paa den anden Side vilde forfegte sine Rettigheder. Og der var intet andet Svar at faae, end at der var ingen Ændring i det, som de engang havde besluttet, og at de for Resten befandt sig i Stand til at holde Stang med Magistraten, i fald de fandt for godt at misbruge deres Anseelse. Herpaa blev Borgerskabet med visse Tillæg bevilget en indskrænket Frihed i denne Post, hvormed de dog ikke endnu vare tilfreds. Derpaa forsamledes ethvert af Stadens Qvartere, for at foretage de nye Officererers Udvælgelse, uden at oppebie Hr. Statholderens videre Beslutning. Man aftakkede strax i Begyndelsen alle OfficererOctober Maaned, Aar 1748. cererne uden Forskiel; Men man antog siden nogle af de gamle igien, og foer fort med at udvælge de nye. Derhos brug te man ogsaa den yderste Forsigtighed, i at ikke befordre nogen som stod i noget Slags Forvandskab med Magistraten. Dette gik ikke af uden stor Uenighed; J sær da Forsamlingen bestod meest af Haandverkere og de ringeste Borgere, som Kiøbmændene ikke gjerne vilde befatte eller giøre sig gemene med. Ja der ere endnu virkeligen adskillige Compagnier tilbage, som ikke kunne blive eenige om deres Val. Saasnart dette Foretagende, saadan som det var, var kommen til Ende, Saa besatte de nye Officerer et Krigs-Raad, hvori 5 Oberster bleve udvalte, hvorved de, som Statholderen, gierne frem for andre vilde haft befordret, bleve med Fliid fra disse anseelige Betieninger udelukte. Vallet faldt paa ingen andre end Kiøbmænd og nogle Procuratorer: De Lieutnanter, som havde Borgerskabets Yndest, blev gjorte til Capitainer, som forhen ingen, uden de unge Herrer af Magistratens Slægt, havde kunne blive. Med denne Adfærd var Prindsen, Arve-Statholderen, ikke vel tilfreds, og vilde reist bort, førend Sagen kom til Ende. Men han fik i det samme at vide, at man i saa fald havde i Sinde, at hindre hans Bortreise, og at opholde Hans Durchl., indtil det fri Krigs-Raad var kommet i Stand. Sagen blev derpaa i de Deputeredes Forsamling forestillet og bifaldet, omendskiønt en gammel Borger ikke undsaae sig ved at sige: At man heri ikke behøvede at have Hr. Statholderen til Hielp; med det Tillæg: Vi ville være vore egne Herrer, som vores Frihed fører det med sig. Men da dette kom Statholderen for Øren, betede han derover en billig Fortørnelse. Nu er her omsider kommen en Fortegnelse for Lyset, paa 48 Magistrats Personer, som ere afsatte, og vi have faaet andre af alle Slags i deres Sted, hvorved Sagen saavidt er kommen til Ende.