Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-06-01
Nyeste Post-Efterretninger. De russiske Krigsoperationer imod Tyrkiet synes at ville gaae rask fremad. Saaledes meldes fra Jassy, at den store russiske Armee er den 7de Mai gaaet over Donau ved Galacz. Ved dens Ankomst stak Tyrkerne strax Jld paa Staden og droge tilbage til Braila. Men paa samme Tid er den russiske Flaade med 12,000 Mand ombord løbet ud fra Havnen ved Reni, seilet ud af Donau-Floden og rettet sit Løb imod Varna. Man troer, at den der vil udskibe sine Tropper, for at disse skulle udføre en Diversion og derved tvinge alle Tyrkerne ved Donau til at trække sig tilbage. Efterat Russerne havde besat Galacz, vare de rykkede frem imod Braila og havde indesluttet denne Fæstning. Det andet Corps, som marscherede over Jassy, var ankommen til Forzany den 9de Mai og havde derfra skikket en Kolonne imod Donau for at forebygge enhver Bevægelse af Tyrkerne paa den anden Side. Den 11te ville Russerne være i Bucharest. Hospodaren giorde Anstalter, til at reise til Constantinopel. Dog tvivlede man paa, at dette var Alvor. Det Østerrigske Consulat begiver sig til Hermanstadt og har ophørt med sine Funktioner i Bucharest, ligesom Efterretninger fra Constantinopel ifølge en Opfordring. fra Østerrig til Paschaen af Silistria forventes herefter med Posten over Orsova. - Tyrkerne synes at være i megen Forlegenhed. Efter Forlydenhed af Reisende, som senest ere ankomne fra Constantinopel, skulle Tyrkerne ikke have mere end 40,000 Mand ved Donau. Jmidlertid er Bestyrtelsen og Skrækken stor over Russernes Fremrykning. Sultanen og en Deel af hans Ministerium synes fuldkommen roelig, men Rigets øvrige Stormænd og de Ulemas giøre slet ingen Hemmelighed af, at de forudsee en stor Ulykke. Udrustningerne skee derfor, uagtet alle Opfordringer af Sultanen, med den største Søvnighed, og Langsomhed. Husein Pascha, der var saa virksom ved Janitscharernes Udryddelse, skal nu have vægret sig ved at overtage Kommanden over Hovedarmeen imod Russerne, og saaledes have ogsaa de andre udnævnte Anførere undslaaet sig for at forlade Hovedstaden. Man forsikkrer, at dette selv skal have nedslaaet Modet paa Sultanen. Man vil derfor vide, at Reis Effendi skal have yttret sin Uroe herover til en fransk Dragoman, og sagt: "Det synes, som om Alt har sammensvoret sig imod Porten, og jo nærmere Faren kommer, desto meere drage de saakaldte Venner sig tilbage." Folket viser ingen Enthusiasme ved denne Krig, tvertimod har det følt stor Ærgrelse over at see deres Storsultan for kort siden næsten i fuldkommen frankisk Dragt at commandere i egen Person nogle Tropper paa europæisk Viis, hvorved Storveziren og Seraskiren vare blotte Tilskuere. Det Rygte har udbredt sig imellem det, at Hovedstaden snart skal bombarderes af en engelsk, fransk og russisk Flaade, men hvortil formodentlig Ankomsten af nogle russiske Krigskibe ved den nordlige Indgang til Bosphoros har givet Anledning. Jmidlertid laver dog de Familier, som endnu ere blevne tilbage af de allierede Magters Gesandtskabspersonale, sig til Afreise, og ligesaa Konsulernes Familier i Smyrna, da de have erholdt Advarsel om at sørge for deres Sikkerhed. Admiralerne for de forenede Eskadrer i det middellandske Hav have afslaaet Portens Forlangende, om at samvirke med de tre Græske Biskopper, som Regieringen havde til Hensigt at skikke til Grækenland, for at formaae dette til at samtykke i at modtage det tyrkiske Amnestie Dekret. Admiral Rigny skal have yttret, at de ikke havde nogen Fuldmagt til at opfylde Portens Ønske, men at de blot kunne raade til saasnart som mueligt at opfylde Traktaten af 6te Juli og modtage de allierede Magters Mægling: thi dette var det eneste Redningsmiddel i Portens nuværende kritiske Stilling; jo længere det derimod blev døv for dette velmeente Raad, desto større vilde det Offer blive, som enhver Udsættelse bragte med sig.