Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Hvad der af det Forslag, M. havde indgivet til H. M. Kongen, fandtes hensigtsmæssigt, eller mueligt at følge, er man ikke istand til at opgive; men saa meget er vist, at Noget af det strax, Andet efter nogle Aars Forløb, blev taget til Følge. Hos de Handlende blev imidlertid optaget et Laan, hvortil M. selv bidrog 250,000 Mk., og dernæst kjøbtes Compagniets Beholdning af Varer. Over dette anstiller Forf. adskillige interessante Betragtninger. Det smertede imidlertid M. at hans Plan ikke strax fandtes antagelig. J Midten af Aaret 1809 havde han besluttet at trække sig ud af det active Liv, og hans Beslutning var saa alvorlig, at han i Begyndelsen af 1810 gjorde en Lystreise til Sverrig, for at besøge derværende Venner og Bekjendtere. Men det var ham umueligt at modstaae den saa dybt indgroede Drivt, at virke for det Offentlige. Efter sin Tilbagekomst fra Sverrig saae M. at vi havde faaet nogen Handel igjen, men den var desværre ikke til vor Fordeel; thi alskens Varer oversvømmede Landet. Da M. troede, i ærværende Tidspunkt, at kunne komme Fædrenelandet til Hjelp, traadte han atter ind i Forretningerne, dog med det bestemte Forsæt, i alle Tilfælde, at trække sig, Aaret derefter, tilbage igjen. Hans nye Forretninger medførte betydelige Vexelomsætninger her, uagtet de angik fremmede Stæder; men netop derved saae han sig istand til at kunne overskue det Hele. Han udkastede imidlertid nye Planer og fremkom med Forslag, hvilke, med høiere bifald, siden udførtes. J Begyndelsen af 1811, førend han endnu overtog Operationen, prøvede han sit System, og gik aldeles frem paa samme Maade, som siden. Alt det Banco, han ikke solgte, overlod han til Banco contoiret, som hver Postdag derved fik snart 20, snart 50, snart 80,000 Mk. Banco o. s. v. Operationerne overdroges nu til M. Forf. viser her med hvilken Klogskab og Sagkundskab den Afdøde udførte Operationen, som gik temmelig godt, og beroligede ham meget. Hans Tillid dertil var saa stor, at han, ved sin Udtrædelse af Handelen, 1811, leverede af sin egen Casse, tilOperationens Fremme, 112,500 Mk. Bco. til den daværende Cours 800, og paalagde sine Medassocierede, som hellig Pligt, at fortsætte den begyndte Operation, hvilket de ogsaa gjorde. Men da han var udnævnt til Medlem af den Commission, som imidlertid blev nedsat, i Anledning af et tvunget Laans Optagelse, og her, for en stor Deel, førte Ordet, forskaffede han sig Fiender og Misundere; thi deels ansaaes han i Almindelighed for Ophavsmand til denne Forholdsregel; deels vidste han ved sin Overtalelsesgave, at formaae mange til at bidrage over deres Evne. Jndtil Marts Maaned gik Alting godt, men fra den Tid af tog Sagen en anden Vending, og efterat Operationen havde været fortsat i 7 1/2 Maaneder, opstod pludseligen Mangel paa Vexler paa fremmede Lande. Man fortsatte Operationen endnu nogle Maaneder; men M. var nu kommen paa den Tanke, at man lønligen arbeidede imod hans Planer; han vidste at Mangelen paa Banco ikke var virkelig, men at denne opkjøbtes af Speculanter til andet Brug. Ogsaa fremtraadte en usædvanlig Mængde Vexler paa Kjøbenhavn, som bleve solgte paa Hamborgs Børs. Der føiedes kraftige Foranstaltninger herimod, og adskillige Rescripter til Børscommissairen udfærdigedes paa den Tid. Men al anvendt Umage og Opoffrelse fra det Meyerske Huses Side, uagtet, fandt det sig ikke meere istand til at fortsætte Operationen, og efterat det allerunderdanigst havde forestillet Hs. Maj. dets Uformuenhed dertil, behagede det Monarken at tilkjendegive det i en Skrivelse af 18 Septbr. 1812 Sin allerhøieste bifald, og at udnævne, til Beviis paa Sin Tilfredshed, D. A. Meyer til Hofraad og tillægge ham Rang med virkelige Justitsraader. Forf. anstiller derpaa interessante Betragtninger over den Meyerske Coursoperation, og gjendriver med indlysende Grunde adskillige Jndvendinger. Et Bevis paa, siger han, at man endnu, efterat Huset var fratraadt Operationen, ikke havde opgivet Systemet, var den Omstændighed, at man lod 8 af vore store Handelshuse afgive Banco til høiere Cours paa 3 Maaneder. Forf. gaaer nu over til at skildre Meyers huuslige Liv, indtil Døden bortkaldte ham herfra. Til Slutningen vises, at i Krigens Aar den hedengangnes Formue var sjunken til 175,000 Mk. Banco. Dogen sluttes med nogle høist læseværdige Betragtninger, af hvilke Forts. Jvren mod Yppighed og Luxus, der drage saa store Summer ud af Landet, og blive den sande Aarsag til Pengevæsenets Forfald, fortjene alvorligen at lægges paa Hjerte. Med Varme og Fynd udraaber Forf.: "fra Hovedissen til Fodsaalen er man indhyllet i Sølv, man ager og rider paa Sølv, ved Spiseborden fortæres Sølv, og saa spørger man, hvor Sølvet bliver af Fra den italienske Straahat til den engelske Skoesværte bestaaer Beklædningen af fremmede, raae, saavelsom forædlede Artikler, fra Jernsømmet til Plettet, fra Kjøkkensaltet til den kostbareste Viin, er Alt fremmed, og endda vil man beholde Sølvet i Landet: Hvad nytter selv Hoffets bedste Exempel paa at leve efter Tiderne, naar det ikke af Undersaatterne vorder fulgt? Hvad nytter al Orden og Huusholdning i den offentlige Bestyrelse, naar Statens Borgere ikke fra deres Side ville virke med?" - Udgiveren troer nu at have anført Prøver nok af denne indholdsrige og velskrevne Bog, for at gjøre den læsende Almeenhed opmærksom paa dens Vigtighed. Udgiveren.