Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-10-24
Jndenlandske Efterretninger. J den sidst omtalte, gjennem tvende Numere af Fædrel." fortsatte Artikel, hedder det endvidere. Det er aabenbart, at hvis Undertrykkelserne og Volds gjerningerne i Slesvig fortsættes, saa vil ogsaa Forbittrelsen voxe, det vil blive vanskeligt at overbevise den almindelige Mening om, at det vilde være klogest at koge sin Vrede i sig og bære Forsmæddelsen indtil vi ere fuldt forberedte til at straffe den vore Brødre tilføiede Uret og os beredede Forhaanelse med al den Kraft vi kunne byde over. Men sæt ogsaa, at det i det angivne Tilfælde lykkes gjennem Rigsforsamlingen og Pressen at berolige Meningen saavidt, at vi kunne slide Vinteren hen, saa vil dette bestemt være umuligt, ifald den nordslesvigske Almue selv bliver utaalmodig og reiser sig for med Magt mod Magt at ryste sine tydske Tyranners nedværdigende Aag af sin Nakke. Hvis dette skeer, da vil det hele danske Folk kaldes til Vaaben af Blodets Røst, da vil ingen den kolde Forstands Betragtning, intet, de politiske Klogskabs Raad holde det tilbage, da vil det Kampen strax og for enhver Pris, det vil den, om det end vidste, at den skulde blive den sidste. Fdl. troer imidlertid, at der bør gjøres Noget fra vor egen Side for at dette kan undgaaes. Regeringen har engang med stor Bestemthed erklæret, at den ikke indlod sig paa Modisikationer i den afsluttede Vaabenstilstand. Men ansees det for politisk klogt, og alle Forhold veloverveiede, for høist ønskeligt, at Stilstanden kommer istand og varer Vinteren over, saa er det dog et Spørgsmaal, om ikke enkelte, i Forhold dertil mindre væsenlige, Forandringer ikke hellere maatte indrømmes, især naar andre Fordeele derved kunde vindes, end Stilstanden slet ikke træde i Kraft, og en Tilstand vedvare, der hverken er Krig eller Fred, og som for de nærmest Paagieldende, de danske Slesvigere, truer med at blive aldeles utaalelig. Vi have Grund til at troe, at Regeringen nu er kommen til denne Mening. En saadan mulig Modisikation ansee vi den for, at Carl Moltke, der ved Overeenskomst med Preussen var udnævnt til Præsident for Jmmediatkommissionen i Hertugdømmerne, opgives. Naar det ikke er muligt efter Traktaten at sammensætte nogen Jmmediatkommission, hvori han har Sæde, naar han, denne ene Mand, virkelig er den eneste eller største Hindring for, at Vaabenstilstanden, træder i Kraft, saa kan det naturligvis ikke falde os som en af vore særdeles Velyndere i Pressen engang har villet paadutte os - eller vi troe nogen fornuftig Mand ind at forlange, at Danmark alene for Carl Moltkes Skyld skulde bryde Stilstanden, Og skal han opgives, eller er det, som vi troe, al sket; skal Jmmediatkommissionen sammensættes af lutter mere og mindre moderate, men i alt Fald mindre fanatiske og terroristiske Schleswigholsteinere, saa mene vi, at Erstatningen for denne Føielighed fra dansk Side bør søges deri, at man forskaffer de danske Slesvigere taalelige Vilkaar at leve under, at man betrygger dem mod Vold og Overlast paa Person og Eiendom. Muligheden for en ny Jmmediatkommission, mener Fædrel, ligger ikke fjern. Jo mere næmlig Tydsklands Horizont formørkes af truende Fænomener, jo høiere Forvirringen og Partiadskillelsen stiger i dets Jndre, desto svagere føler den ny baarne Centralmagt sig, desto meere rimelig og eftergivende synes den at maatte blive. Og hvad angaaer Sikkringen af Slesvigs danske Befolkning under Stilstanden, da troe vi, at den vil kunne opnaaes selv gjennem en rent schleswigholsteinsk Jmmediatkommission; thi denne vil ikke mindre end vi frygte et Udbrud af Befolkningens Forbittrelse, som man veed strax vil finde Understøttelse hos os, hvis Hær staaer færdig, eller i faa Dage kan samles, medens man dog aldrig kan være sikker paa, at Krigens Fornyelse ikke kunde indtræffe i et for Tydskland meget ubeleiligt Øjeblik, og saaledes medføre ubehagelige Følger for Schleswigholstein. Jmmediatkommissionen vil i alt Fald bestaae af Mænd, der befinde sig i en mindre, mod alt hvad Dansk er, fanatisk Stemning, og hvis personlige Jnteresse ikke i den Grad er knyttet til Danskhedens Udryddelse af Slesvig og Schleswigholsteins Løsrivelse fra Danmark, som den nuværende Oprørsregering; med den kan der forhandles umiddelbart fra dansk Side, og naar der da til den danske Kommissær, der ifølge Traktaten skal residere i Slesvig, vælges en energisk og aarvaagen Mand, saa troe vi, at det vil kunne lykkes at berede Slesvigs danske Befolkning en taalelig Tilstand Vinteren over, saafremt Vaabenstilstandens saa længe udhalede Fuldbyrdelse nu endelig kan indtræde. - Medens vi saaledes troe, at Regeringen, ved at gjøre navnlig den ovenomtalte yderligere Jndrømmelse, og vil søge at rydde enhver Hindring af Vejen for Vaabenstilstandens Jstandbringelse, men derpaa ogsaa paadrive denne med al Kraft, benyttende saavel venskabelige Magters Mellemkomst, som et bestemt og alvorligt Sprog, saa troe vi ogsaa, at Folket kan bidrage sit til at undgaae en ny Kamp, inden Tidens Fylde er kommen. Det kan saaledes lade sig det være magtpaaliggende at trøste, opmuntre, berolige og paa enhver Maade bistaae de flygtede Slesvigere. Man kan, idet man skjænker deres Klager al fortjent Opmærksomhed og Medfølelse, dog baade vogte sig selv for at lade sig henrive af disse til overilet Heftighed og ved fornuftige Forestillinger søge at overbevise dem om, at det, der hidtil er vederfaret dem, dog ikke er nok til at sætte hele Landets Velfærd i Vove. Man kan gjennem Flygtningene, gjennem Breve og Pressen stræbe at skaffe de samme Forestillinger Jndgang hos de i Slesvig tilbageblevne og Trykket mest følende danske Beboere. Man kan forvisse dem om, at de og deres Lidelser ikke ere forglemte her, men at den alvorlige Villie lever hos hele Folket, at vove alt for deres Befrielse, og at der kun fattes de fornødne Forberedelser. Man kan advare dem mod alle ubesindige Skridt, som kunne fore Fordærvelse over dem selv og afskære dem den sidste Udsigt til Hjælp fra os. Paa denne og lignende Maade kan der paavirkes af Folket, og naar det desuden lagttager Maadehold i alle sine offenlige Udtalelser, i Adresser, i Forsamlinger, i Pressen, og vogter sig for ikke at gjøre Regeringens vanskelige Stilling end vanskeligere eller rent umulig, ved med blind Jver at kræve Skridt af den, som den efter sin redelige Overbeviisning maa ansee for hensigtsstridige eller farlige, men derimod med Redebonhed yder de Offre, som det gjorte Felttog har krævet og det forestaaende vil kræve, saa troe vi, at alt vil kunne gaae sin Gang, som vi maae ønske det, saa haabe vi, at der vil komme en lysere Vaar efter den mørke Vinter.