Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-03-06
Den specielle Veforordning af 4 April 1800 var da allerede næsten et halvt Aar gammel og Dahlerup var Amtmandens Fuldmægtig, men enddaskete fra Overøvrighedens Side intet, som berettigede mig at bevirke andet, end det nogenledes fremkommelige. Hvilket faldt mig vanskeligt nok, fordi den ved Veiforordningens 70 og 71 88 befalede Assistence næsten aldeles manglede mig. Amtsforvalteren, som største Lodeiers Fuldmægtig, lod aldrig møde ved noget Veiarbeide og Sognefogderne kjendte kun lidet til de dem paaliggende Pligter. Hvilket foranledigede at jeg under 1 2 12 Altona Febr. 1801 tilskrev Hs. Ex. Hr. Amtmand Levetzow blandt andet saaledes: "Regimentsskriveren, til hvis Tjeneste Kongen lønner 3 Udridere, tager aldeles ingen Deel i Opsynet med Veiarbeidet i Almindelighed, eller Snekastningen i Særdeleshed. Mit Embede giver ikke den fornødne Underholdning til mig selv med Kone, Børn og uundværlige Tjenestefolk, end sige der skulde blive noget tilovers for deraf at lønne Fuldmægtige. Skal jeg til alt dette ikke have virksom og promte Assistance af Sognefogderne, da bliver det mig ganske umueligt, at være ansvarlig for Vejenes Ryddeligholdelse. Jeg har saa ofte forgjeves beklaget mig i alle disse Poster, at jeg nu ganske har opgivet alt Haab om nogen Forandring i Tingenes skjæve Gang. Det eneste jeg for Fremtiden tør vente er, at det anførte maa blive til Undskyldning for mig, i Fald Vejenes Ufremkommelighed skulde af nogen blive paaanket." Yderlig kjed af at forestaae et Embede, hvorved jeg, uagtet alle mine Bestræbelser, intet kunde udrette, bad jeg mig derfra endtlediget og min Ansøgning blev, Gud være lovet, bevilget. Strax derefter tog Hs. Exc. Hr. Geheime-Conferentsraad, Levetzow sin Afsked fra Amtmands-Embedet og hans Fuldmægtig, Dahlerup, blev beskikket til Veifiskali Frederiksborg, Cronborg og Hirschholms Amter. Hvad han siden har udrettet seer man af Kjøbenhavns Skilderie 9de Aargang Nr. 101. Han har nemlig i 11 Aar af nye anlagt, indgrøbtet og istandsat. 10 1/4 Miil mindre Landeveie og Kjøbstædveie. - Heraf formener han enhver Sagkyndig lettelig vil kunde skjønne, at Hartkorns Bru gerne aarlig have forrettet saa meget Veiarbeide, som de i strængeste Forstand har kundet paalægges efter Anordningerne, hvilket han yderligere vil bestyrke derved, at jeg, blandt dem, der have paatalt det aarlige Veiarbeides Strænghed, ikke har været. den sidste. Af de anførte 10 1/4 Miil findes, efter Hr. Veifiskalens egen Anførsel, ikkun 4 1/2 Mile paa Cronborg District og dog have disse Vestykkers Jstandsættelse i en Tid af 11 Aar givet Anledning; til Klage fra Hartkornsbrugerne over for meget Veiarbeide. Mon det da ikke er sandt, hvad jeg i min Afhandling har sagt: at Veiarbeidet, saaredes som det nu drives, seent eller aldrig vil blive fuldført og at Vivejenes Jstandsættelse paa den Maade og i den Grad Arbeidet burde skee, er alt for vidtløftigt og uoverkommeligt for Landmanden, ifald han ej ganske skal tilsidesætte Jordens Dyrkning. - Om jeg har været den første eller sidste, der har indgivet Forestilling mod det af Hr. Veisiskalen her paa Amtet foranstaltede Veiarbeide, veed jeg ikke; men dette tilstaaer jeg gjerne, at jeg under 1 Aug. 1810 til Amtets Over-Øvrighed, Hr. Amtmand og Ridder Arctander, anmeldte, at mig af min Bondegaard paa 5 Tdr. Hartkorn allerede i den første halve Deel af Aaret 1810 var affordret 4 Spanddage og 10 Gangdage til Arbeide paa en Vei, hvoraf Esbønderup Sogns Beboere ei havde mindste Nytte, medens alle de Veje, som Esbønderup og andre i samme Linie liggende Sogne skulle passere baade til Kjøbstæden og andensteds hen, laae aldeles urorte og ufremkommelige m.v. . (Fortsættes.)