Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-08-10
(Fortsættelse af Professor Krugs Recension over Stourdza's Skrift, om Tydsklands nuvær. Forfatning; see No. 62). Studenteroptøierne, bevise endnu mindre. Saadanne Optøier gaves til alle Tider i og udenfor Tydskland, selv der, hvor Tugten er meget strængere, næsten klosterlig eller soldateragtig, som nyligen i Caton i Engelland og Lafleche i Frankrig (sildigere i Paris og Montpellier). Men hverken udsprang deraf Statsomvæltninger, eller har noget fornuftigt Menneske nogensinde betragtet dem som Forbud paa saadanne Omvæltninger. Studenter høre, som alle unge Mennesker, til en Classe af varmblodige Dyr, for at tale zoologisk. Den stærke Blodvarme, der ofte stiger til Koghede, foranlediger, som det falder, snart lystige, snart galne, snart kaade, snart blodige, snart comiske, snart tragiske Optrin. Til Tumult kommer det sjeldent, og naar det kommer dertil, saa er Sagen snart afgjort og har ingen Jndflydelse paa Staten. Ogsaa ere Authoriteterne, ved en urigtig Fremfærd, stundom selv Skyld deri. Hvor mangt et Studentertumult havde ikke i Begyndelsen ladet sig undertrykke med to Ord Man burde kun ikke strax sende Husarer. Ere disse først opmarscherede, saa er rigtig nok intet andet tilbage end at lade hugge ind. Den, som finder Glæde deri, er ikke at misunde. Men Themis vender sikkert sine Øine bort, og Muserne, som frygtsomme Jomfruer, dvæle heller ikke gjerne, hvor der commanderes: hug ind! Forf. beraaber sig paa Burschenschaften i Jena, og kalder den en oprørsk Forbindelse. Vi vide ikke nøie, hvorledes det hænger sammen dermed. Jmidlertid have vi hørt, at der sigtes hermed til Undertrykkelsen af alle tidligere Forbindelser blandt Studenterne (Orden, Landsmannschaften, Kranzchen) hvilke af sig selv skulle opløse sig i en almindelig Forbindelse: Burschenschaft kaldet. Da nu Regjeringerne altid have bestræbt sig for, at ophæve hine særegne Forbindelser, uden at kunne udrette noget, da selv den fordums Rigsdag i Regensburg ikke har kunnet udrydde dem ved sine Beslutninger, saa synes det, at hiin naturlige Drivt hos ungdommelige Hjerter at slutte sig til hverandre, som har fremkaldt hiin Forbindelse, kun behøver en bedre Retning, for at styres til det Gode. Hvor ønskeligt vilde det derfor være for Regjeringerne, naar den studerende Ungdom frivilligen rakte Haanden, for at opløse alle særlige og hemmelige Forbindelser, til en almindelig og offentlig, over hvilken Opsigten og Styrelsen jo maatte være meget lettere. (Fra den Side har ogsaa den storhert. Sachs. Regjering betragtet Sagen, hvilket sees af den Erklæring, den nyligen har givet Forbundsforsamlingen angaaende Universitetet i Jena.) Men en almindelig Forbindelse kan jo virke mere, end mange enkelte, og er derfor saa meget farligere, Vimaa tilstaae, at vi aldeles intet Begreb have om en Fare, der truer fra den Kant. Thi, hvorledes kan Forf. overtale nogen fornuftig Siel tilat troe, at de tydske Regjeringer - de, som have store staaende Hære, et frygteligt Artillerie, og en Mængde tjenstfærdige Aander blandt deres Hofmænd og Embedsmænd - for Alvor skulde frygte den tydske Burschenschaft som en oprørsk Forbindelse? Er han fra sin Forstand, Eller vil han paa ny beskjæmme vore Fyrster, Vil han gjøre den latterlige og foragtelige i vore og Europas Øine, Vil han dermed give at forstaae, at deres Troner ere saa svage og vaklende, at en Haandfuld unge Mennesker kan omstyrte dem, gode Gud, saa maatte de jo med det første styrte sammen, om der aldrig fandtes en Student i Verden. - Noget mere bevisende Kraft kunde mueligen for det tredie de af Forf. paaberaabte borgerlige Uroligheder have. Thi, naar deslige Uroligheder paa een Tid, eller snart efter hverandre, paa mange Punkter i et Land fremstaae, saa kan man vel ikke mere tvivle om, at en Revolutions Udbrud er nær. Men hvorledes seer det da ud i Tydskland, Neppe to, ovenikjøbet meget tvetydige Kjendsgierninger af dette Slags, har Forf. kunnet udfinde, i hvorvel det er at formode, at han omhyggeligen har søgt derefter, tilfulde følende, at her ligger den egentlige nervus probandi. Men Opstanden i Breslau kan jo neppe kaldes en borgerlig Urolighed, da forholdsviis kun faa Indbyggere toge Deel deri, og den hele Opstand egentligen aldeles ikke var stilet mod den preussiske Regjering. J Følge de offentlige Blade var Tumulten foranlediget blot ved en preussisk Officiers foragtelige Fremfærd mod nogle Landeværnsmænd. Derved reiste der sig nogle Excesser, som meget snart bleve dæmpede. Det øvrige Schlesien tog aldeles ingen Deel deri, endnu langt mindre nogen anden Provinds i den preussiske Stat. Og saadanne Usselheder kan Forf. anføre, for at bevise, at Tydskland befinder sig paa Brinken af en Revolution? Men Tingenes Tilstand i Würtemberg er dog vel betænkelig. Unægteligen; men kun ikke saa betænkelig, at deraf maatte fremkomme en Revolution i hele Tydskland. Thi om end i Würtemberg en formelig Opstand udbrød, mod hvilken den derværende Regjering ikke af egen Kraft kunde forsvare sig, saa vilde Jlden dog meget snart blive dæmpet ved Tydsklands øvrige Stater. Hvad der netop gjør en Revolution (naar den ikke udvortes fra voldsomt paanødes den) umuelig i Tydskland er, at dette ikke er en Stat med en stor toneangivende Hovedstad, som Frankrig, men deelt i mange større og mindre monarkiske og republicanske Stater. En Opstand i den ene Stat kan derfor ikke med Lynets Hurtighed forplante sig til den anden. Baierne f. Ex. vilde meget længe betænke sig, naar Würtembergerne reiste sig, og endnu meget mere Østerrigerne, eller endog Hamborgerne, Lübekkerne, Bremerne. Tvertimod kan man vedde Ti mod En, at Bairerne, Østerrigerne &c., paa deres Regjeringers Befaling, vilde reise sig mod Würtembergerne og paabyde dem Orden og Rolighed. Men man kan veedde hundrede mod een, at det i Würtemberg selv ikke vil komme til nogen virkelig Opstand mod Regjeringen, meget mindre til en deraf flydende Stats omvæltning. Havde Würtembergerne villet gjøre Opstand mod deres daværende Regjering, og indføre en anden, saa havde de under den forrige Regjering havt langt større Anledning dertil. Den nuværende har allerede lettet saa meget deres Byrder, allerede afhjulpet saa mange Besværligheder, og naar den, som det hedder, forsamler Stænderne igjen i Aar om sig, for at underhandle med dem om den tilkommende Forfatning, saa vil Resultatet deraf sikkerligen være bedre end hidtil. Gemytterne synes nu temmeligt kjølnede, og man er paa begge Sider kjed af det lange Kjævlerie, følgeligen saa meget mere beredt til at give efter, forsaavidt billigt og ret er. (Forts.)