Københavns Adresseavis, 1762-06-14
J. Brev. Om det Danske Sprogs Oprindelse. Fortsettelse af forrige. (See No. 19.) Min Herre, Jeg er ikke saa formastelig Patriotisk i - henseende til det Danske Sprogs Oprindelse, som en fornemme lærd Mand i Sverrig, der, ved en Academisk Disputatz om det allerældste og første Sprog, i en Kongelig Persons Overværelse, tog sig paa at bevise, at det Svenske var det ældste og første Sprog i Verden; men jeg holder dog for, at som Regieringen i Dannemark er ældgammel, saa maae Sproget være ligeledes, endskiønt det i følgende Tider vel har havt store og merkelige Foran Min Mening er, at det Danske Sprog dringer. har sin Oprindelse i Særdeleshed af det Grækiske og Latinske, hvilket jeg tænker at kunne paastaae med bedre Grund, end at den lærde Gvilielmus Buddæus fordum foregav, at det Franske havde sin Oprindelse af Grædsken. - Hvad det Grækiske angaaer, og hvorvidt samme bør ansees som Kilden til det Danske, derom har Hans Neopolitanus, fordum Præst i Løsning i Jylland, skrevet en Tractat, kaldet: Athenæ Cimbricæ, hvis Manuscript fandtes i den lærde Rector Falsters Bibliothek, og uden Tvivl med samme er bleven overført til Kiøbenhavn, Hans Latinske Censur over samme Skrifter. Det er ikke længe siden at Hans Neapolitanus, Præst i Aarhuus Stift, viiste mig i sit Bibliothek et virkelig lærd Skrift, kaldet Athen Cimbricæ, hvorudi hans Hensigt og Øyemeed er at vise Læseren, at det gamle Cimbriske Sprog har sin Oprindelse af det Grækiske, da mange Græker med Odin kom til Norden, og fortplantede deres Tungemaal til Efterkommerne, nemlig Cimbrerne. Det skal visselig ikke meget feyle, at jo de fleste Lærde vil blive af hans Tanker, saa lærd oplyser han alting ved Regler og Exempler. See Chr. Falsteri Cogitationes - At derimod det Danske har vari Pag 85. sin Oprindelse af det Romerske eller Latinske Tungemaal, vil jeg allene ved nogle faa efter mine Tanker uforkastelige Exempler kortelig vise: F. C. Jeg flyder, af sino, Frugt af fructus, en Fork af furca, jeg gliser af glisco, et Gran af granum, glat af glaber, grynter af grunnio, jeg irrer at driller af irrito, (thi irre i steden for at feyle er ikke ægte Dansk), en Linie af linen, en Lire af lyrøen Mølle af mola, Murren af murmur, Muus af mus. mut af mutus, nægter af nego, narrer af narro. (thi med at fortælle narrer ofte den ene den anden), Orden af ordo, en Pæl af palus, et Par af par, en Part af pars, Fader af pater, Pille af pila, Plage af plaga, jeg planter af plante, jeg læser af lego, tørrer af torred, qvas ser af quato, Salt af sal, en Rose af rosa, var af rarus, Sek af saccus, Skab af scabies, jeg skriver af soribo. Kiste af cista, Skammel af scamnum, Skrin af scrinium, Dievel af Diabolus, ængster af ango, Ager af eger, sikker af securus, Krop af corpus, en Vest af ve slis, jeg staaer af sto, æder af edo, kier af carus, klar af clarus, Lys af lux, Stald af stabulum, Maade af modus, Belte af halteus, jeg pladrer af blatero, en Boble af bulla, en Port af porta, jeg koger af coqve, en Kurv af corbis, dømmer af damno &c. &c. Jeg vil ikke opholde min Herre med at opregne flere, endskiønt der er endnu Mængde nok tilbage af saadanne Beviser. De behager selv at tage det lille smukke Skrift Koma Danica i Betragtning, saa faaer De ydermeere at see af Liigheden, at det Danske Sprog endog i Tallemaaderne er gandske vi nær beslægtet med det Latinske. Jeg forbliver a.