Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1833-04-30
Videnskabelighed. Professor og Universitets=Bibliothekar J. N. Madvig opfordrer i Aviserne Bogtrykkerne i Odense, Aarhuus, Veile og Thisted Amter til at indsende de befalede Afgivts=Exemplarer for sidste Halvaar 1832, om hvis Tilveiebringelse Bibliotheket ellers vil tilskrive de Hr. Amtmænd. (For sit Vedkommende maa Udgiveren herved oplyse, at Udsættelsen fra hans Side allene har sin Grund i, at Sag Registeret til denne Avis for 1832 først nylig er sluttet. Jøvrigt er han sig ingen Forsømmelse bevidst med denne aarlige Jndsendelse af 3 Expl. af Alt, hvad der hos ham trykkes, til det Kongelige og Universitets=Bibliotheket, skjøndt samme kan falde byrdefuldt nok, naar betænkes den nuværende Bog=Afsætning, der ofte er saa godt som slet ingen.) Hvor ukjært det er Udgiveren at berøre dette Slags PoSt. lemik, maa han efter Løvte omtale Grev Holsteins Sendebrev til Hr. Pastor Bastholm og Dennes Svar. Da de imidlertid Begge ere Mænd, som kunne forfægte Deres Meninger, kan han uden al Jndblanding lade det blive ved en kort Fremstilling af Enhvers Anskuelser. Grev Holstein, gaaer ud fra den Forudsætning, at Bastholm har villet angribe sin Nabopræst, Hr. Pastor Fenger, uagtet han kun har citeret 3 Linier af Dennes Prædiken" og regne ham til de skjændende, larmende, forfølgende Ordets Forkyndere, som troe Alt og ere intet." Et saadant Angreb finder han uventet af en Mand med saa mange Kundskaber og en saadan Dannelse. Dernæst faaer han det Resultat ud, at Bastholm vil, at der skal slet ikke prædikes over Troen, indtil det af ham foreslaaede Koncilium er kommet sammen, og protesterer, som en Aandstvang, imod, at kun en Klasse af Mennesker, formodentligen kun de ordinerede Præster, skulde nyde den Rettighed, at forklare og udtyde Guds Ord."Man beviser netop, at Man har brugt sin Fornuft ved Kristendommen, naar Man ved fornuftig Forskning er kommet til den Overbeviisning, baade at Bibelen indeholder GudsOrd og at Troen er Hovedsagen i Kristendommen, det ene Fornødne, hvoraf det Øvrige nødvendig maa følge." Ogsaa troer Grev H. at den ydmyge Troe: at jeg kun for Jesu Fortjenesters Skyld kan finde Naade hos Gud, maa fremkalde en langt renere Morallov, end den Tillid til sig selv, at Man ved sine Dyder kan erhverve sig Guds Naade, og hvor meget han under Skrivefriheden, gjør han til Slutning Bastholm Bebreidelse for, at han vilde benytte Slagelse Ugeblad til en Undersøgelse om den rigtige Forklaring af Syndsforladelse m.v. - Pastor Bastholm finder i det Hele et personligt Angreb paa sig, og det for Ting, som han ikke har sagt, men skulde have sagt, og for Ting, som han ikke har meent, men som Grev H. bilder sig ind og vil indbilde Andre, at han har meent." Da Greven tilstaaer, dette selv, saa kunne Læserne nu tage hans Sendebrev og putte det i Kakkelovnen og B. behøver slet ikke videre at svare paa alle disse Beskyldninger og hans ukristelige Angreb paa Hr. Pastor Fenger, som han aldeles ikke har angrebet, og hvem han giver denne offentlige Erklæring: "at jeg aldrig har hørt ham præke; at jeg kun har læst denne ene Præken af ham; at jeg har kun talt med ham fire Gange, aldrig været i Disput med ham; at han har viist mig engang en væsentlig Høflighed; at jeg holder ham for en sand Kristen og meget retskaffen Mand; at jeg har erfaret af Folk fra hans Sogn, at han besidder sin Menigheds fulde Hengivenhed." Derpaa berører B. Rygter om en liden Jndblandelse i Slagelse Kjøbstads Menighed, om dem, som overalt vække Mistanke og Vantroe og Religionsforagt, som i Tale og Skrifter afvige fra den blide, kjerlige og sagtmodige Aand, der er egen for Kristendommen, som søge at gjøre Qvalm og Opsigt og forvandle Guds Huus til et Slags Theater, som præke idelig om Diævle og Helvede, som blande sig ind i de huuslige Forhold, stifte Splid og Ulykke i Familiernes Skjød, søge at stifte Konventikler og Partier i det kristelige Samfund, forlede Almuesfolk til uden Grund at løbe sammen og holde en separat Gudstjeneste, give sig en hellig Mine, foragte deres Medborgere, tale om, at de ere Guds Udvalgte og forfølges af deres Medmennesker, fremstille sig som Martyrer og til andre Forfængelighedens Kunstgreb. Pastor Bastholm erklærer sig ganske for den Mening, som Grev H. har dadlet: at kun Præster eller studerede Theologer skulle nyde den Rettighed, at forklare og udtyde Guds Ord, ligesom den kun maa have Ret til at praktisere i Medicinen eller dømme i Retten, som har studeret Læge= eller Retsvidenskaben. Fordi han har paastaaet, at Troen er død uden Gierninger, har han ikke sagt eller tænkt, at Man kan undvære Troen, og forlanger af Greven en offentlig Undskyldning for slige uforanledigede Beskyldninger. Paa Bebreidelsen for, i et offentligt Blad at have forhandlet denne Materie, svarer Bastholm: "Gid jeg kunde præke det i ethvert Huus i Landet, sige det i hvert Menneskes Øre: at den ivrigste Troe, at de mangfoldigste Bønner hjelpe ikke, naar Man ikke stræber efter at vende sit Hjerte fra alt Ondt og at gjøre hvad Man erkjender for Godt." Endelig slutter han med det Ønske: at Greven, naar han en anden Gang tilskriver en Mand et offentligt Sendebrev, først vil læse og forstaae rigtigt hvad han har skrevet, ikke lade ham sige andet end hvad han har sagt, eller tillægge ham nogen for ham vanærende Mening efter eget Godtbefindende; thi Alt dette hører ikke (efter Grevens Slutningsord) til de uafladelig gode Gjerninger, som den sande Troe frembringer."Et andet snysende Angreb paa Pastor Bastholm af en Skolelærer Rasmus Sørensen i Vensløv (Holsteinborg. Gods) skal i næste Avis vorde omtalt.