Berlingske Tidende, 1810-11-26
Stockholm, den 18de November. Ved at unddrage sig fra Alliancen med Engelland, og vende tilbagtil de politiske Forhold, som dets Tilbøielighed saavelsom dets Erindringer paakaldte, havde Sverrig af egen Erfaring lært at kiende Resultatet af det udelukkende System, som det hidtil havde fulgt. De Ulykker, der havde overvældet det, de smertelige Tab, det havde lidt vare uundgaaelige Følger af den upolitiske og ulige Strid, det havde kiæmpet. Dets Fornødenheder og Jnteresse betegnede det den Bane, det for Eftertiden havde at følge. Da det intet andet ønskede, end i Rolighed at kunne ophielpe den Kraft, der endnu var det levnet, burde det haabe at vedligeholde Freden med alle Magter, uden at være nødsaget til Offere, der vare dobbelt smertelige for Landet, som nyelig var blevet formindsket en Trediedeel. Vel havde Freds=Traktaterne, sluttede med Frankrig, Rusland og Danmark, sat Sverrig i lige Forhold med de Magter, der havde erklæret sig for Fastlands Syste, met; men dog paalagde de det ikke den Forbindtlighed gandske at bryde, en Neutralitet, som det ønskede at kunne vedligeholde for sig. J samt me vare ikkun Forpligtelser angaaende Handelen blevne vedtagne. Jmidlertid har Sverrig siden den Tid bestandig været udsat for Bagtalelser, som maaskee Had eller Misundelse havde udruget. Man har beskyldt det for ikke at opfylde sine Forpligtelser med al den Nøiagtighed, som baade Traktaternes Hellighed og Kongens bekiendte Caracteer udfordrede. Alle de Misbrug, der have fundet Sted paa Østersøens Kyster til Fordeel for Engellands Handel, bleve skrevne paa Sverrigs Regning, og man paastod, at denne Tingenes Forfatning, hvortil Sverrig allene skulde have givet Anledning, var den største Hindring, der endnu modsatte sig en almindelig Fredsslutning. Hs. Majestæt de Franskes Keiser, Konge af Jtalien, har troet at burde giøre Kongen Foerstillinger for at hæve den Tvivl, det endnu stod tilbage angaaende det sande Forhold mellem Sverrig og Storbrittanien; Kongen, som ved denne Leilighed ikke har havt andet for Øine end de uforanderlige Agtelses- og Vinskabs=Følelser han har for Hs. Keiserl. og Kongl. Majestæt, og som endog erkiender, at nogle Brud mod de allerede existerende Forpligtelser fra de Handlende Side kunne have givet Anledning til billige Klager; men, som efter Pligt tillige benægter den Masse af ubeviiste beskyldninger, der ere rettede mod Sverrig, har besluttet at give en nye Garantie for sine Hensigter og de Grundsætninger han følger. Hs. Majestæt har altsaa tilkiendegivet, at han erklærede Engelland, Krig, at han uopholdelig vil befale at anholde de engelske Skibe, der imod Forventning skulde befinde sig i Sverrigs Havne ; at Kongen, for ikke at give oftere Anledning til nogen Beskyldning, angaaende en hemmelig Overeenskomst med Engelland, eller en vedligeholdt og svigefuld Jndførsel af Colonialvarer til Fastlandet, vil paa den strængeste Maade lade fornye det allerede existerende Forbud mod Jndførselen af engelske Handelsvarer til Sverrig, uden Jndskrænkning forbyde al Jndførsel af Colonialvarer, af hvad Oprindelse de end ere og uden Hensyn til Flaget under hvilket de bringes, og fra nu af og uden mindste Jndskrænkning ikke tillade nogen Udførsel fra Sverrig til Fastlandet af engelske eller Colonialvarer. Fremdeles vil Hs. Majestæt give de nødvendige Befalinger, at det hele Forraad af engelske eller Colonialvarer, der ere indførte i Sverrig, under hvilket somhelst Flag, efter den 24de April indeværende Aar, ved Undersøgelser kan vorde bekiendt, og udleveret til Kongens lovlige Disposition.