Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-12-13
Jndenlandske Efterretninger. Under 25. Novbr. d. A. er en Allerhøieste Forordning udkommen, ifølge hvilken Allernaadigst bydes og befales: §. 1. Forpagtnings- og Leie-Contracter angaaende Jordeiendomme bør for Fremtiden, til fuldkommen Betryggelse for den Besiddelses- og Benyttelses-Ret, som samme, mod de fastsatte aarlige Afgifters Erlæggelse og andre contractmæssige Pligters Opfyldelse, hiemle Forpagteren eller Leietageren, liig andre Behæftelses Dokumenter, læses til det Ting, hvorunder, Eiendommen henhører, og da kan foranførte Rettighed i ingen Henseende svækkes ved nogen senere Afhændelse eller Forhæftelse; hvorimod Forpagtnings- eller Leie-Contracten ikke kan giøres gieldende mod lovgyldige Adkomstbreve, der ere ældre end slig Contracts Tinglæsning, og ei heller mod lovlig erhvervede ældre Panterettigheder, forsaavidt disse ikke kunne fyldest føres, naar saadan Contract bliver i Kraft. Dog skal Forpagteren eller Leieren, naar han, som Følge heraf, haver at vige for en Panthaver eller nye Eier, ikke være pligtig at fratræde Eiendommen førend til 1ste Mai, efterat han lovligt er blevet opsagt i det seneste St. Hansdag det næstforegaaende Aar, mindre han, ifølge selve Contractens Jndhold, er pligtig at fratræde tidligere eller med kortere Varsel. Det følger iøvrigt af sig selv, at de ovennævnte Contracter, endog uden Tinglysning, blive i deres fulde Kraft, forsaavidt de ei komme i Strid med de Rettigheder, som tredie Mand ved lovgyldige Adkomst= eller Behæftelsesbreve har erhvervet sig. - H. 2. Hvad de allerede oprettede Forpagtnings eller Leie Contracter og Jordeiendomme angaaer, da skal denne Vor Anordning, naar Forpagteren eller Leietageren lader Contracten tinglæse inden 1ste Mai 1832, ikke være ham til Hinder i at faae sine formeentlige Rettigheder, i Tilfælde af Collision med tredie Mands Eiendoms Adkomster eller Panterettigheder, afgjorte efter de hidtil gieldende Love, men Domstolene have i et og alt at paakiende de i den Henseende opstaaende Tvistigheder, saaledes som de efter bemeldte Love finde det ret og forsvarligt, uden at nærværenbeAnordning skal kunne paaberaabes til Styrke enten for den ene eller anden af Parternes Paastande. Forsømmer Forpagteren eller Leieren inden fornævnte Tidsfrist at lade sin Contract tinglæse, saa bliver denne Anordning gieldende til Fordeel for enhver tredie Mand, som, førend Forpagtnings= eller Leie-Contractens Tinglæsning omsider iværksættes, har erhvervet Eiendoms=Adkomst eller Panterettighed over den paagieldende Eiendom. §. 3. Denne Vor Anordning skal ikke have Anvendelse paa Fæstegods, i Henseende rende Anordning. til hvilket det i eet og alt skal have sit Forblivende ved de hidtil gieldende Anordninger; dog bliver det, naar en Selveier= eller Arvefæstegaardbortfastes, med samme at forholde efter nærvæAarhuus den 1ste December. Det blev nyelig omtalt i Aviserne, at et lille Fartøi var forliist paa Vestkysten, kommende fra Norge, hvorpaa 3 Mand druknede og en Dreng blev bierget. Med denne Sidstes Redning forholdt det sig paa følgende mærkelige Maade: Fartøiet kantrede i Søen, omtrent Kl. 3 om Natten, tæt under Landet, netop i det Øieblik og Drengen var sendt ned i Kahytten for at skaffe Lys tændt, fordi en Bræksøhavde borttaget Nathuset, og blev saaledes indespærret uden at kunne komme ud, i det det øvrige Mandskab strax forgik. Fartøiet sank ikke, fordi det var ladet med Trælast, men kom dog øieblikkeligen, da Masten, som det har viist sig, knækkede paa flere Steder, in Specie i Dækket, til at vende Kiølen iveiret, i hvilken Tilstand det huggede sig ind paa den faste Strand og kom til at ligge, da Vandet faldt ud, med Dækket noget nede i Sandet. Jngen, der saae Vraget, anede at der kunde være noget levende Væsen, men Rhederen, Christen Høier i Westerklit, lod sig ikke bedrage af Skinnet; han foretog sig med en Medhielper nøie at undersøge Fartøiet ved at banke paa samme, og nu gav den indspærrede Dreng, der i 27 Timer havde befundet sig i en saa mislig Stilling, uden at vide om han meere skulde see Dagens Lys, sig tilkiende, hvorefter der blev hugget Hul i Bunden af Fartøiet og han derigiennem uddraget. Der skal netop have været et saa stort vandtomt Rum i Kahytten, at den Ulykkelige nogenledes kunde holde Hovedet oven for Vandet, men hvad der tillige giorde hans Stillings mislig var, at Lasten havde stødt Kahytsstedet ind og han derved var udsat for at blive knust af Lasten.