Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1815-03-31
Bonapartes Jndtog i Lyon fortælles nu saaledes: Efterat Garnisonen var bleven forstærket indtil 10,000 Md. og Nationalgaden opfordret, bleve begge Broerne over Rhone barrikadeerte. Monsseur holdt Revne over Tropperne og søgde at opflamme dem for Kongens Sag, men - forgiæves. Nu lod Hertugen af Tarent Garnisonen den 9de rykke frem imod Broerne; men saasnart Tropperne saae Bonapartes Husarer paa den anden Side, forenede de deres Raab med disse: leve Keiserens Den 10de ankom en Depesche fra Bonaparte, hvori han indbod Autoriteterne til at haandhæve Orden og Rolighed, og gjorde Mairen personlig ansvarlig for enhver Ulykke, som kunde møde den Lyoner Nationalforde, ifald samme forlod Staden. Denne blev da oplyst og strax derpaa afreiste Monsseur med Hertugen af Orleans og sin Gentralstab til Paris. Om Aftenen indtraf Napoltons Skarpskytter, og anmeldte, at han selv var ankommen med 24,000 Mk. en halv Miil fra Staden og næste Morgen, vilde holde sit Jndtog. For Autoriteterne ytrede Bon parte, at han forlængst havde opgivet Kontinentalsystemet (dette for faa Aar siden saa beundrede Resultat af den høieste menneskelige Viisdom.), men loe dog høit, da han hørte, at Sukkerpriserne vare steegne 10 Procent siden hans Landgang. Belgien derimod maatte atte komme under Frankerig; han vilde især paa alle mulige Maader ophielpe Bondestanden. Med Adelen skal han derimod have yttret sin Utilfredshed som ogsaa med den Kongelige Regjering, om hvem han sagde, at der ei kunde have holdt sig, om han end ikke var kommen tilbage. Iøvrigt skal han have tilskrevet Monsseur, at han gjerne kunde blive i Lyon, og ikke havde det Mindste at befrygte. Han erklærede tillige, at han marscherede lige imod Paris, og haabede at indtræfte her den 21 Marts, hvormed han da ogsaa har holdt Ord. Overalt paa hans Jil Marsch igjennem Var=, Alpernes og Jsere Departementerne stødte Tropperne til ham og Nationalgarderne forholdt sig rolig. Militær-Autoriteterne i Toulon, Marseille og Air foretoge sig heller Jntet imod ham. J Grenoble viste Artillerieskolens Elever ogsaa stor Enthusiasme for ham og fulgte ham strax. Det under Navn af droits reunis forhadte Paalæg lovede han sammesteds at afskaffe og skal strax have ladet Listerne derover opbrænde paa den offentlige Plads, sigende: gjeg vil holde bedre Ord end Bourbonnerne: - Det har Erfaringen lært, Bonapartes Proklamationer til det franske Folk og til Armeen ere udstædte fra Juan=Bugten den 1 Marts. J den første begynder han med en Klage over Hertugen af Castiglione (Augere a ud, fordi han ved sit Affald i Fjor overleverede Fjenden Lyon uden Modstand, istedetfor at han med sin tapre Armee havde været istand til at staae det østerrigske Korps og komme den venstre Fløaf den fjendtlige Armee, som truede Paris, i Ryggen, medens han selv efter Seirene ved Champ Aubert, Rhrims St. Dizier a. a. havde afskaaret den fra sine Magasiner og Reserver og bragt den i en fortvivlet Forfatning: Aldrig - siger han - stod den franske Armee paa Punktet til at blive mægtigere, og Kjernen af den fjendtlige Armee havde været uden Redning; den vilde have fundet sin Grev i de af den saa ubarmhiertig plyndrede Egne, da Hertugen af Ragusa(Marmonts) Forræderie overleverede Hovedstaden og desorganiseerte Armeen . . . . Under disse omstændigheder blødede mit Hjerte; men min Aand blev urokket Jeg raadspurgte allene Fædrelandets Jnteresse; jeg exileerte mig selv paa en Klipere midt i Havet. Mit Liv var og maatte vedblive at være Eder til Nytte. Jeg tillod ei de mange Borgere, som ønskede at følge mig, at dele min Lod. Jegholdt deres Nærværelse i Frankerig, for nyttig og medtog blot en Haandfuld tapre Folk til min Garde. Ophøiet ved Eders Valg paa Tronen, er Alt, hvad der er skeet uden Eder, ulovligt.