Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-06-27
Udenlandske Efterretninger Til Constantinopel var ankommet et Skib fra Alexandrien, der bragte den Efterretning, at baade Penge- og Kornmangel formerede den derværende Crisis frygtelig. Vicekongens Tilstand er vel heller ikke med den allerbedste. Han har bredet sig forvidt ud, og hans Æresyge har beseiret hans Klogskab. J Engelland mener man, at han befinder sig i en saa critisk Stilling, at han vil be hove al Snildhed og urokkelig Fasthed, for at trække sig ud af den. Paa den ene Side skaffer den næsten uafladelige Jnsurrection i Syrien ham nok at bestille, og paa den anden udtømmer Candia hans Finantser. Besiddelsen af denne Øe betaler ham ikke Bekostningerne af dens Bestyrelse og Udgifterne til de Tropper, som maae holdes der, for at tvinge Beboerne til Lydighed. De engelske Journaler meen derfor, at Vicekongen bør fremfor Alt holde Fred med den tyrkiske Sultan; og man troer ligeledes, at det vilde være til Engellands Fordeel, at Ægyptens Magt tiltog. J modsatte Tilfælde, naar Ægypten igjen kom i Afhængighed af Tyrkiet, vilde Ruslands Hensigter aldeles opnaaes. Man paastaaer ligefrem i Engelland, at Rusland tragter efter at bemægtige sig den hele ottomanniske Stat; og derfor vilde det være af stor Vigtighed for Britterne, dersom de erhvervede sig Candia, istedetfor de lidet indbringende loniske Øer. Candia ligger saaledes, at man derfra langt bedre, end fra Malta, kan have et vaagent Øie med Jndløbet ved Dardanellerne. Men imedens Engellænderne ikke ere bange for at skrive: at Rusland betragter Dardanellerne som Nøglen til deres eget Huus, og er af den Aarsag nærved at gribe efter dem, saa bliver det interessant for den upartiske Jagttager at bemærke, hvorledes dette samme Folk, der synes at være saa skinsyg paa hiint Rige for dets Udvidelse i Østen, selv bestandig udvider sin Magt i samme Retning, hvoraf efter al Rimelighed tidlig eller silde et Sammenstød eller Møde maa fremstaae. Saaledes læser man nu, ifølge en Beretning fra Tenasserim den 15de September 1836, om en ny Handelsvei fra denne Provinds til China. Tenasserim blev aftraadt til det ostindiske Compagnie af Birmanerne ved den sidste Fred. Saasnart den var erhvervet, søgte man at aabne Handelsforbindelser, med det Jndre, og især med sammes deels nomadiske og deels agerdyrkende Stammer, de saakaldte Schans, der boe ved Floderne Menam og Saliun. Lord Am herst afsendte i dette Øiemed Dr. Richardsen, som fandt Landet imellem Birma og Siam ligetil den chinesiske Grændse beboet af halvt civiliserede Folk. De stode før under Birma, men ere nu næsten uafhængige og ret glade ved at komme i Forbindelse med Engellænderne. De dyrke især megen Bomuld, og Karavaner fra den chinesiske Provinds Yunnankomme ofte til dem. Dette Bekjendtskab har givet Anledning til, at man har formaaet Chineserne til at reise til Tenasserim. Virkeligen have de ogsaa sendt en lille Karavane, som i 60 Dage ankom til Zimnay, en Stad med 20,000 Jndbyggere, og i 16 til Tenasserim. De medbringe Silke, Guldtraade og lakerede Varer, og de forsikkre, at China paa denne Side af Grændsen ikke har nogen Douaner eller Vagter, hvorfor de endog have tilbudt, at ville tage en Europæer med dem hjem. Muligt at altsaa en ny Handelsforbindelse herved vil fremstaae, som den chinesiske Regjering med al dens Paapassenhed ligesaalidt vil kunne forhindre, som Mongolernes Jndfald i Riget ved den bekjendte lange Muur.