Ribe Stifts Adresseaviser, 1815-12-15
Uagtet man tilstaaer, at Pairs=Kammeret var fuldkommen constitueret, til at dømme ører saadanne, oer, som Marschal Ney, vare anklagede for Landsforræderie, saa havde man dog ønsket, at man havde lagttaget alle Formaliteter, som Advocat Berryer i den constitutionelle Acts Navn fordrede. Den Anklagede var dog bleven dømt, og man havde ei givet Jldesindede Anledning til Bagtale. Maaskee hans Proces var bleven forlænget 3 til 4 Dage. Hvorfor har man ei taget Notits af Lavalettes Advocats Andragende med Hensyn til dennes til Jury stilede Spørgsmaal, Var den Anklagede maaskee bleven frikiendt: Nei, hans Forbrydelse var beviist, og han har selv bestemt sin Skiæbne, idet han selv installerede sig i sin Post, uden at oppebie Napoleons befaling dertil eller hans Ankomst til Paris. Desuden har denne Forbrydelse havt langt mindre sørgelige Følger, end Marschal Neyls. Man tvivler ei paa, at denne Sidste bliver fordømt, men man mener, at han, istedet for at blive guillotineret, skal skydes. Man har den Troe at Pairs=Kamret vil gribe Leiligheden af Neyls Sag, at vise sin Hengivenhed mod Kongen, og give denne Leilighed til at lade Naade gaae for Ret. Skeer dette, vil det have megen Jndflydelse paa den offentlige Mening, især hvis Kongen benaader. Thi en straffet Forræder kan endnu blive Gienstand for Medlidenhed. En Forræder, som man skaaner er kun en Gienstand for Foragt. Man har gjort den bemærkning, at i Anklagen mod den Troup, som gjorde Landgang med Napoleon, bliver den anseet som Stratenrøvere. Soldaterne have opholdt sig over dette Udtryk, men det var nødvendigt, for at give Armeen en Lection. De Misfornøiedes Tal er stedse meget stort, og vil blive forøget ved Reductionen af Lønninger og de øvrige Reformer, som den offentlige Sikkerhed saa meget fordrer. De gamle Embedsmænd kjende Tingenes nærværende Stilling for godt til at de skulle vove at røre sig: de spille Intriquer, for at beholde deres Poster, og søge at fjerne enhver Mistanke fra sig. De Militaire sukke og tie. Alle føle, at Regieringen ei mere er den usammenhængende og kraftløse Regjering, der vakler mellem Hevnelyst og Frygt. Den begynder at føle sin Kraft, og jo mere denne tiltager, desto meere svækkes Modpartier, hvis Medlemmer nu begynde at sikre deres Personer og Gods ved at forlade Landet. I den Note, som fra de Allieredes Ministre blev overleveret til Hertugen af Richelien tillige med Freds=Tractaten, lagdes ham blandt Andet paa Hjerte, at i et ved 25 Aars Rystelser sønderrevet Rige, det ei blot er Magt, som kan tilveiebringe Roe og Tillid i Gemytterne og Ligevægt i de forskjellige Dele af det selskabelige Legeme. De haabe, at Kongen aldrig vil laane Øre til uforsigtige og lidenskabelige Raad, der kun ville tilveiebringe, det modsatte Resultat; at han vil helligen holde Constitutions=Acten, og være alle sine Undersaatters Fader, uden Hensyn til Stand eller Religion. Dette sidste synes især nødvendigt at lægges paa Hierte, naar man betragter de Grusonheder, som udøves i det sydlige Frankrig. - Fra Nimes meldes, at i Nætterne den 14de, 15de og 16de Octoier er der udøvet Skiændigheder, som i Tider, hvori vi leve, neppe ere trolige. Ingen Reformeerts Eiendom er bleven forskaanet, og mange Personer ere paa at ynkeligste blevne myrdede. Siden Hert, af Angoulenes Tilbagekomst griber man de skarpeste Forholdsregler mod de Ildesindede. Denne Prinds har i vor ulykkelge Stilling, viist den skiønneste Caracter, og forskaffet sig alle Retskafnes Taknemmelighed. Dog frygter nan for nye Optrin. National=Garden, som skulde afskediges fordi den et havde viist sig virksom ved Urolighederne, vil ei lade sig afvæbne. En ny Legion dannes, der giver godt Haab, da Obersteen er en brav Mand.