Jyske Efterretninger, 1791-04-22
Skulde nogen, som af Godseieren er bleven overdraget at øve Huusstraf, paa dennes Vegne, misbruge saadan Myndighed mere, end een Gang, da maa Jorddrotten ikke oftere betroe ham Magt til at straffe. 15. Skulde nogen Bonde, formedelst urigtige Foranstaltninger ved Tilsigelsen eller Tilsynet med Hoveriet, uden Nødvendighed forvoldes betydeligt Ophold i sit Arbeide, da skal ham derfor tilkiendes lige saa meget i Skades Erstatning, som han skulde have betalt i Straf, ifald han havde forsømt Hov Arbeidet, og dersom nogen Bonde besværes med ulovligt Hoverie, da ville Vi, naar han derom indkommer med beoftet Klage, forunde ham beneficium paupertatie, og dersom Jorddrottens Forhold, imod Formodning, skulde befindes særdeles lovstridigt, maa han desuden vente at blive underkastet Vor General=Fiscals Tiltale. Jndkommer Bonden med aldeles ugrundet Klage da kan saavel han, som den, der maatte have forledes ham til at indgive, eller haver opsat, samme Klage, vente at blive anseet efter Anordningernes Strænghed. 16. Skulde nogen Jordegodseiere i Høstens Tid og ellers, naar Arbeidet ingen Udsættelse taaler, finde sig foranlediget til at klage over, at Bønderne ikke vilde forrette det dem paaliggende Hoverie, da bør Amtmanden, paa det at Hovedgaardens Arbeide, indtil Dom kan afsiges, intet Ophold skal lide, være bemyndiget at mule tere hver Bonde med 1 Rdlr. daglig, indtil de forrette Arbeidet, hvilken Mulct ved Udpantning strax skal inddrives, dog med Regres for Bønderne, om de ved Dom skulde findes at være blevne tilsagte til andet Arbeide, end det, hvortil de vare pligtige, dog skal det paaligge Jordegodseieren, strax at forfølge Sagen til Dom, saa remt det af den paagieldende paastaaes, hvorom Rettens=Middel ved Udpantningen bør kræve, og Bonden afgive, sin Erklæring ligesom og Dommeren skal indberette til Amtmanden den holdte Forretning, saavel som, i Tilfælde af Sogsmaal, dets Udfald. Gaaer Dommen Jorddrotten imod, da skal han tilpligtes, foruden Skades-Erstatning, at give Bonden, fuld Opretning for den ham ved Udpantningen tilføiede Fornærmelse. Jorddrotterne skulle ellers være uberettigede til, saalænge Høsten varer, at tilsige Bønderne til andet, end høistnødvendigt Hov=Arbeide, som ikke til anden Tid kunde være bleven, eller blive, forrettet. 17. Al Paatale skal skee strax, og ingen Klage modtages over nogen Fornærmelse ved Hoveriet, enten af Jorddrot eller Bonde, naar den er ældere, end 4 Uger. 18. Rettergangsmaaden i alle fornævnte Tilfælde. stal være den samme, som den, der findes bestemt i Forfordningen af Dags Dato, betræffende adskilligt, om Politivæsenet paa Landet i Danmark. Overbeviste om, at Jorddrotter og Fæstebønder, elv indsee, at det er deres fælles Fordeel, at handle billigen med hinanden og at leve sammen i Enighed, vente Vi, at ingen Jorddrot vil paalægge Hoverie=Bønderrne andet eller mere, end vore Anordninger og Bøndernes Fæstebreve hiemle ham, og at ikke heller de hovetiepligtige Bønder lade sig forføre til Modtvillighed og Egenraadighed; da det er Vores alvorlige Villie, at Jorddrotterne ligesaalidet som Bøndernes skulle fornærmes, og at disse tilbørligen skulde forrette, det Hov=Arbeide, som dem paaligger, og dersom de skulde formene sig fornærmede derved, at enten mere, eller andet Hoverie af dem fordres, end det de, troe sig pligtige til at forrette, da skulle de dog adlyde Jorddrottens, Forpagterens eller disses Betientes Tilsigelse, og naar de have gjort Arbeidet, da først sommeligen henvende sig til Jorddrotten med den Ærbødighed, de skylde ham, for i Mintelighed og uden Vidtløftighed at faae Sagen afgjordt; men kan slig mindelig Afgiørelse ikke opnaaes, skulle de i Stilhed og uden at tilsidesætte deres Fæstepligter, henvende sig med deres Anliggende til vedkommende Amtmand, som Vi herved paalegge, uden Ophold, at søge Sagen paa billigste Vilkaar bilagt; og maa ingen Dommer antage nogen Sag, Hoveriet betræffende, forinden saadan Amtmandens Mellemhandling er foregaaet og Sagen af ham til Retten henviist. Vi ville ogsaa, at Vore Landsoldater og Landrecruter, som Vi ved Vores Forordning af 20 Junii 1788 have viist saa store Velgierninger, skulle, paa de Godser, hvor de opholde sig, give andre Tienestetyende Exempel, af Lydighed, og at hine ligesaalidet, som disse, maae troe sig undragne fra den Myndighed, som ved Arbeidet tilkommer Jorddrotten, hans Betiente og deres Hosbonder og skulle de, naar de forsee sig, være samme Strax og Revselse undergivne, som andre Tienestetvende.