Viborger Samler, 1780-10-09
Bonden, som kehrer sig ikke efter alle disse Stue ninger, æder virkelig suur Melk med den største Appetit, han giør sig ingen Samvittighed, om han til Melken æder noget suurt, han befinder sig vel derved; Han giør alle Lægernes Fornufts=Stutninger i denne Materie til intet, og beviser ved sin Erfaring, at Ti Folk. Folk ofte ere som Pharisæerne, om hvilke Skriften, siger, at de holde lange Bønner, ste Myggen og sluge Kammelen. Man giør sig ingen Betænkning over at see et Menneske ved en ham tilbragt Purgation ganske kraftesløs, men man holder det for en stor Forbrydelse, naar et sund Menneske spiser Melk og suure, Ting tilsammen. Jeg vil just ikke sige, at dette er alt for vel gjort. Bønderne kunne ikke altid anføres til Exempel for andre Folk, som ikke saaledes arbeide, som de; men da det heele Beviis, at det er skadeligt at spise Melk og suure Ting tilsammen, grunder sig derpaa, at Melken sammenløber i Maven, saa er dette en meget svag Grund; thi Melken begynder allerede i Munden at sammenløbe, da det er uundgaaeligt, at ikke noget af Maden, det maae være saa lidet som det vil, skulde hænge ved Tænderne og blive suur. J Maven skeer dette endnu snarere, som aldrig er uden Syre, endskiønt samme ikke, som man ellers har troet, afsondres i den, men meget meere kommer af de i dens Leg tilbageblevne Spiser, som tage en Syre til sig. Lige saa selsomt er det, at man forbyder at drikke Øl paa Melk, fordi man befrygter, at Melken maatte deraf sammenløbe, da man dog uden den mindste Samvittigheds Skrupel spiser Supper, som tillaves af Melk og Øl. Jmidlertid er det vist, at suure Spiser og Sallat bedre passe til Kiød, især til Steeg, og Vildbrad, i det de ere en Modgift mod deres naturlige Tilbøielighed til Forraadnelse. Naar Børn altsaa begynde at spise Kiød, tør man ikke gjøre sig Samvittighed over, at lade dem nyde suure Ting, man er meget meere forbundet i meere end een Henseende at gjøre det. De De maa, dersom de skulle være sunde, lære at spise og taale alt, og derfra er og suur Spise ikke undtagen. Fordeelen, som de erholde af saadan en Opdragelse, er stor nok, men den er ikke den største. Den tillige Nydelse af suure Spiser bevarer deres Blod fra Forraadnelse, og det er meget troeligt, at denne ikke lidet bedrager til Koppers og Mæslingers Frembringelse, som altsaa derved enten ganske undgaaes, eller i det mindste bliver mindre farlig, og jeg holder det for meget tienligt, at lade Børnene paa den Tid, da Kopperne grassere, nyde meget Suurt, især Viineddike. Jeg er forsikret, at dette ville være et bedre Bevaringsmiddel for dem, end naar man til saadan Tid lader dem laxere. Thi hvad erholder man derved? Man vil afføre de skadelige Vædsker, da man endnu ikke er forsikret, at de ere for Haanden; og om de ere for Haanden, hvo vilde være saa eenfoldig at troe, at alt skadeligt gik bort ved Stoel gangen, og kun det Gode blev tilbage. Erfaringen lærer meget meere det, som Fornuften vilde sige Lægerne, om det behagede dem at høre den, at Kræfterne unddrages Børnene ved Purgationer, hvilke Kræfter dog vare fornødne til at overvinde et Onde, som truer Naturen med Undergang. Jeg er for min Deel saa vist overbeviist herom, at jeg vilde holde min Møie i at skrive denne Afhandling tilstrækkelig betalt, om man lod sig befalde at følge denne Anmærkning, og herefter, naar Kopper og Mæslinger grassere, lod Børn spise en Sallat, isteden for at give dem Piller. Jeg er saaledes indtaget for min Meening, at om man giorde mig vred, vilde jeg sige, der vilde mange Børn leve, som døe af Kopperne, dersom man ikke havde havt den utidige Forsorg ved Purgationer Hos tioner at udmatte dem, for at bevare dem derfor, Dog er ikke den blotte Svækkelse derved at tage i Betragtning, men at og den umærkelige Uddunstning ved Laxationen hemmes; og hvo veed ikke, at man for alle Ting maa være betænkt derpaa, at man kan erholde frem for andre denne nyttige Udføring, naar man har en subtile Gift at befrygte, med hvilken Luften er opfyldt. Foruden det, at Viineddiken modstaaer denne Gift, saa befordrer den tillige den umærkelige Uddunstning, og holder Materien ude, som kunde være Sundheden skadelig, eller driver den ud igjennem Svedehullerne, naar den allerede er kommet i Legemet. Jndbilder Eder kun ikke, at J kunne erholde det ved sveeddrivende Midler. Alle disse Ting bringe Blodet meer eller mindre i Bevægelse, eller de gjøre det alt for tyndt, hvilket man saavel i Kopper, som i alle anstikkende Sygdomme omhyggelig maae vogte sig for. Eddike gjør dette ikke, og underholder alligevel den umærkelige Uddunstning. Thi hvor mange Folk findes vel ikke, som begynde at svede, naar de have nydt Viineddike? Hvorfor ville man altsaa ikke hellere udvælge noget af det Danske Kiøkken, som er lige saa nyttigt, som at hente noget af det latinske Kiøkken, som er ubehageligt, og hvis Virkning er tvetydig? Men paa denne Maade fik Hr. Doctoren intet, naar han skulde undvære den Møie, at forskrive Laxerdrikke i fornemme Folkes BørneKopper. Det giør mig ondt, men vi ville trøste os dermed, at Dyden sielden bliver belønnet. Dog, jeg har endnu med et Slags Folk at tale, som allermindste skulle være at tilfredsstille, men fordi de besidde en gammel Frihed, lade sig ikke nøie med Grunde: Jeg meener de gamle Koner. Det er sandt, de fortiene ingen Hos ingen Satire, men dersom man ikke ville igiendrive dem, saa ville de blive ved at beherske den menneskelige Slægt, og Sandhed, som har den menneskelige Lyksalighed til Øiemeed, ville vandskelig finde Indgang i Gemytterne formedelst en saa utidig Stormodighed.