Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1769-05-08
J den 2den Klasse af det 16de kongelige kiøbenhavnske Lotterie er i Hr. Raadmand Weinerses Collection her i Staden paa No. 6469 med Devise P. og E. falden en Gevinst paa 500 Rdlr., hvilken Eieren af dette No. imod original Lodsedelen hos velbemeldte Collecteur vilde annamme. Oversættelse af Telemaque (see No. 18.) 9de Bog pag. 216. Mentor siger til Kong omencus i Salente. Var jeg en Hykler, vilde jeg og sige, at Ungdommen endnu blomstrede i eders Ansigt. Men jeg vil heller mishage end støde an mod Sandhed. Jeg fornemmer ellers af Eders fornuftige Tale, at J ikke er for Hyklerie, men at man kand tale oprigtig med Eder, uden at løbe Fare. J er meget forandreed, saa at jeg havde Møie ved at kiende Eder igien. Men jeg veed og, at de Gienvordigheder, J har udstaaet, er Aarsag dertil. Men derved har J vundet meget i at erhverve Forstand. Man kand let træste sig over Rynker i Ansigtet, naar Hiertet kun bliver vel oved og bekræfted i Dyd. Vid for Resten, at Konger og Herrer har meere Arbeide end andre Mennesker. J Modgang giør Sinds Møie og Legems Arbeide dem gamle for Tiden. J Med gang plager et vellystigt og overdaadigt Levnet dem meere end Krigens Møisommeligheder. Jntet er saa usundt som Fornøielser, hvori man er kand holde Maade. Deraf kommer det, at Konger og Førster saavel i Fred som i Krig blive gamle for deres naturlige Tid. Et ædrueligt, maadeligt og ukunstled Levned, som er frit fra urolige Passioner, som er ordentligt og arbeid somt, bevarer den levende Ungdoms Munterhed alle en forstandig Mands Lemmer, hvilken ellers hvert Øieblik er færdig at flyve bort med Tidens Vinger. Pag. 222 223 siger dommenens til Mentor. Jeg tilstaaer, at jeg endnu ikke forstod ret at regiere, da jeg kom tilbage fra den trojanske Krig. J veed, kiære Ven! den Ulykke, som skil te mig ved Regieringen paa Øen Creta. Men endnu er jeg lykkelig nok, om Ulykkens haarde Stød har tienet mig til Lærdom og gjort mig mere føielig. Al min forrige Høihed tiente kun til at giøre mit Fald meere skammeligt og utaaleligt. Jeg flyede fra Huus og Hiem og kom til dette øde Sted, bevoxed med Torne og Tidsel og omringed med ubestigelige Fielde, hvorpaa vilde Dyr opholde sig. Jeg var glad ved at erholde dette udyrkede Land med mit lidet Følgeskab og her oprette mig et nyt Fæderneland. Ach! tænkte jeg ved mig selv, hvilken Forandring, hvilket forskrækkeligt Exempel er jeg ikke for Herrer og Førster, Man maa fremsætte mig som et Exemvel for dem, som regiere andre, til Advarsel. De mene, de har intet at frygte for, siden deres Fødsel ophøier dem over alle andre. Men det er just denne Ophøielse, som bør komme dem til at frygte. Jeg var frygted af mine Fiender og elsked, af mine Undersaatter. Jeg regierede over et mægtigt og stridbart Folk. Rygtet havde udbredet mit Navn til de længst bortliggende Lande. Jeg regierede paa en frugtbar og delig Øe, hvis 100de Stæder indbragte aarlig rige Skatter nok. Dette Folk erkiendte mig for og elskede mig som en Sønne-Søn af den vise Minos, hvis Love og Jndretninger har gjort dem saa mægtige og lykkelige. Hvad fattes mig vel af Lykke, Jkke andet end at jeg ei forstod at bruge den med Forsigtighed og skikke mig i den. Min Stolthed og Hyklerie, som jeg gierne hørte efter, har omstødt min Throne. Saaledes vil og alle de Regenter falde, som overgive sig til deres Vellyster og Hykleres Raadførsel. Hans Kongelige Majestæts allernaadigst, Tilforordnede udi Ober Berg Amtet paa Kongs jeg ei forstod at bruge den med Forsigtighed og skikke mig i den. Min Stolthed og Hyklerie, som jeg gierne hørte efter, har omstødt min Throne. Saaledes vil og alle de Regenter falde, som overgive sig til deres Vellyster og Hykleres Raadførsel.