Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-10-08
J Fædrelandet af 5te de læses følgende Skrivelse fra Bladets Redaction til Justitsraad Reiersen: Under 28de Septbr. har det behaget Hr. Justitsraaden at beslaglægge en af os udgiven Brochure, indeholdende den tydske Forbundsdags Beslutning i det holstenske Anliggende, oversat efter "Journal des debats", under 2den October har det fremdeles behaget Dem at beslaglægge Nr. 234 af Fædrelandet, hvori indeholdes en Artikel med Overskrift: "Den danske Presse og den tydske Bevægelse, Begge disse Beslag savne enhver lovlig Grund, enhver retlig Beføielse. Det er nemlig Dem ligesaa godt bekjendt som os, at saavel Pl. 22den Octbr. 1810 som 3die Juni d. A. 8 1 kun angaae uprivilegerede Blade, men ingenlunde omfatte ikke periodiske Skifter, ligesom disse Lovbud heller aldrig nogensinde for ere blevne bragte i Anvendelse paa saadanne; det er fremdeles og ligesaa godt bekjendt, som det er Dem, at der i Nr. 234 af Fædrelandet ikke findes det ringeste Spor af nogen Overtrædelse enten af Pl. 3die Juni d. A. eller nogensomhelst anden af Trykkelovgivningens Bestemmelser. Under saadanne Omstændigheder er den Formodning opstaaet hos os, som vor Retsfølelse, oprører sig ved at troe paa, at De kunde have modtaget en speciel Jnstrux, der f. Ex. kunde gaae ud paa, at De skulde standse, hvad der tryktes angaaende den tydske Nations nærværende Stemning mod Danmark eller endog angaaende Hertugdømmernes Forhold. – Naar vi imidlertid see hen til, at den af Dem beslaglagte Forbunds beslutning siden uhindret er bleven trykt saavel i privilegerede Blade, som i Kjøbenhavnsposten, "Kieler Correspondenzblatt og "Dannevirke, paa sidste Steder efter begge, baade den tydske og franske Version, men Beslaget paa vor Udgave af den ikke destomindre nu paa 8de Dag forbliver uhævet, hvorved vor Eiendom er bleven aldeles værdiløs, og naar vi sammenholde, hvad der uhindret er passeret i kjøbenhavnske baade privilegerede og uprivilegerede Blade, de ovennævnte Gjenstande vedkommende, saavel med tidligere Nr., som navnlig med det sidst beslag lagte Numer af "Fædrelandet, saa nødes vi, dersom vi skulle give Tanken om en speciel Jnstrux Rum, næsten til at antage, at denne alene eller dog i Særdeleshed maatte gjælde de af os udgivne Skrifter og redigerede Blade. – Dersom nu nogen saadan speciel Ordre, os alene, eller os i Særdeleshed, eller den uprivilegerede Presse i Almindelighed vedkommende, var Dem meddeelt, da vidste De ligesaa godt som vi, at den ingen forbindende Kraft, havde hverken for Dem eller for os, at det tvertimod var Deres Pligt som Embedsmand kun at følge de bestaaende almindelige Love og at modsætte Dem enhver Overtrædelse af disse, hvem der saa end maatte forsøge samme. Men hvis De alligevel kunde forene det med Deres Samvittighed at udføre saadan lovlos og lovstridig Ordre, da vidste De fremdeles ligesaa godt som vi, at det er lige taabeligt og skammeligt at fordre Regler efterlevede af Andre, som de ikke kjende, at det vilkaarlige Jndgreb i vor Ret vilde forøges til en exempelløs Grad af Uretfærdighed, naar vi ikke bleve satte i Kundskab og slig Ordre, for den af Dem blev bragt i Udøvelse. – Jdet vi derfor nedlægge den bestemteste og alvorligste Protest imod ethvert Jndgreb i vor gode Ret, imod enhver for os, eller for Andre med os, foretagen Undtagelse fra de almindelige Love, imod Enhvers Ret til at meddele Dem Ordrer udenfor og i Modsætning til Lovgivningen, imod Deres Ret til at udføre saadanne, endelig imod at slige Ordrer holdes hemmelige for dem, hvis Virksomhed, Eiendom og Velfærd de angribe, og idet vi forbeholde os, om fornødent, i sin Tid at føre Klage for Stænder og Konge over al Uret, der maatte tilføies os af og ved Dem, – tillade vi os herved offenlig at rette det Sporgsmaal til Dem, om De har modtaget nogen speciel Ordre, der har foranlediget Dem til de ovennævnte Foranstaltninger imod os, og ifald Saadant virkelig skulde være Tilfælde, hvorfor De da ikke ufortøvet har meddeelt os samme?"J Hempels Avis læses følgende Avertissement: "J et Nummer af Bladet "Fædrelandet omtales jeg i en Artikkel, som jeg ikke paa anden Maade vil gaae imøde, end ved at erklære det der omtalte Forlig hævet i sine Virkninger, idet jeg opfordrer den paagjeldende Bonde til at anlægge Sag imod mig, for den velfortjente Tugtelse han har erholdt, og for at han ikke, af Hensyn til de deraf mulig flydende Omkostninger, skal undlade at gjøre sin formeentlige Ret gjeldende, udlover jeg herved, dersom enten jeg eller nogen af de Herrer, der i det omtalte Tilfælde vare i mit Selskab, bliver dømt for at have overskredet Grændsen af et lovligt Selvforsvar imod ham, og han bliver frifunden for Ansvar i samme Sag, da at betale ham det dobbelte af den Sum, der i ovennævnte Artikel omtales som Gjenstand for Forliget. – Gyldensteen, den 29de September 1846. Greve af Bernstorff-Gyldensteen."¬