Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-17
J Regensburg bragtes nu Sagen paa Bom Østerrige meente, at det maatte være Førsteconsulen behageligt, at sætte Tydskland for Fremtiden i Sikkerhed mod lignende Optrin, Preussen haabede, at han vilde give en tilfredsstillende Erklæring i saa henseende; Churbaden ønskede helst, at Sagen, maatte neddysses. Efter lang Dvælen og mange Vanskeligheder indgav omsider den churbadensk Gesandt i Regensburg en mundtlig Erklæring, saaledes som den havde været aftalt imellem Taleyrand og den østerrigske, preussiske og badenske Gesandt i Paris. J denne hedte det, at Chursysten ønskede, at den russiske Anke ingen viden Følge maatte have, for at afvende den alt for nedslaaende Frygt, at det tydske Riges, ja maaskee hele Europas Rolighed og Velfærd derved at kunde rystes. Det Keiserlige Hof fandt den bedenske Erklæring ikke fyldestgiørende; da imidler ingen anden Erklæring end den churbadenske uEt Bal, der skulde være samme Dag, da Est retningen om Hertugen af Enghiens Død indleblev afsagt. Der blev anlagt Hofsorg; i de catholske Kirke i Petersborg blev holdt Siel messe for den Afdøde, og de Russiske Gesandved de udenlandske Hoffer bare i 7 Dage Sor svenske blev fort til Protocol, blev det derved, uden at det kom til nogen formelig Behandling af den russiske Note, og uden at Frankrig gav nogen beroligende Forsikkring. J Paris blev derimod Skrifverlingen fortsat imellem Oubril og Talleyland. Denne besvarede d. 16de Noten af 12te og i dette Svar hedte det: at den første Consul seer med Bedrøvelse, hvorledes Frankrigs Fienders Jndflydelse har faaet Overhaand i det russiske Cabinet, og sætte den møisommeligen istandbragte gode Forstaaelse imellem begge Stater paa Spil Østerrige og Preussen, skjøndt meest interesserede i det tydske Riges Skjebne, have indseet, at Omstendighedernes Nødvendighed og Vigtighed tilstrækkelig bemyndigede den franske Regjering til at lade arrestere 2 Lieues fra sine Grændser, rebelske Franske, der conspirerede mod deres Fødeland, og saavel ved Complotters Natur, som ved dets skrækkelige Aabenlyshed, selv have sat sig uden for Folkeretten. Da altsaa de tydske Fyrster have været tilfreds, saa vilde den første Consul ikke have at sige Keiseren af Rusland noget over en Punkt, der ikke vedkom dennes Jnteresse; men han vil altid gjøre sig en Fornøielse af at tale med den hos ham bekiendte og mægtige Stater egnende Aabenhed. - Ønsker Keiseren en ny Coalition, hvortil da tomme Paaskud, hvorfor ikke heller handle aabenlyst, Hvor smertelig Fiendlighedernes Gjendudbrydelse end vilde være den første Consul, saa kjender han dog ingen paa Jorden, som kunde indjage Frankrig Skræk, ingen, som han vilde tilstede at blande sig i Landets indre Anliggender. Ligesaalidt som han blander sig i de deelte Partier eller Meninger i Rusland, saalidet har Keiseren Ret til at blande sig i de i Frankrig deelte Partier og Meninger. Angribes Staternes Uafhængighed ikke, naar Rusland beskytter og underholder i Dresden Complotstiftere, Naar *) Er det tilladt at krænke en neutral Bund to Lieues fra de franske Grændser, saa maa det ogsaa være tilladt 200 Mile derfra, og saaledes omvendt. Men for Retfærdigheden gives der ingen Milepæle. Man erindre her iøvrigt, at forsteconsulen ikke lod Hertugen af Engheen arrestere i det Badenske, men hente derfra med Vold, og dømme og henrette i Vincennes.