Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-03-23
Dersom Nogen, ved, i et trykt Skrift eller Blad at yttre sig angaaende Rigets Forfatning eller dets Love, eller angaaende Regjeringens Handlinger, har tilladt sig en Fremstilling, der ikke svarer til det lovlige og den gode Borger værdige Formaal ved Trykkefriheden, men derimod kun er skikket til at opirre Gemytterne og fremkalde Misnøie eller Ringeagt imod hine Gjenstande, og det desuagtet maatte findes, at den onde Hensigt ikke er saa umiskjendelig, at Forfatteren, kan dømmes efter Forordningen 27 Septbr. 1799 9. 2, 3 eller 7, saa bør han for den Mangel af pligtskyldig Opmærksomhed, der i alt Fald bliver ham at tilregne, straffes med Bøder fra 100 til 500 Rbd. Sølv efter Sagens Omstændigheder, hvilke Bøder tildømmes vedkommende Fattigkasse, §2. Da foranførte Bestemmelse alene indeholder et efter Omstændighederne nødvendigt Tillæg til de i Forordningen 21. Septbr. 1799 fremsatte Straffebud imod Trykkefriheden. Misbrug, saa ere alle de Forskrifter, som fornævnte Forordning indeholder angaaende Virkningen af sammes Overtrædelse, ogsaa anvendelige, naar Forseelse imod nærværende Anordning er begaaet; ligesom alle de Embedsmænd, som det paaligger at virke imod Trykkefrihedens Misbrug, med Omhu og Kraft have at vaage over denne Anordning som over alle øvrige om denne Gjenstand udkomne allerhøieste befalinger, hvortil Vi herved paa det Alvorligste ville have dem opfordrede." Dette Lovudkast, – der især blev fremkaldt ved en bekjendt Trykkesag (Prof. Davids), hvis Paa kjendelse man troede at antyde et Hul i vor Trykkelovgivning, der skulde udfyldes ved hiin Tillægsbestemmelse samt ved den Maade, hvorpaa en Deel af Dagsliteraturen, benytter Trykkefriheden, toges først i Overveielse af en Committee (Algreen=Ussing, Haagen, Birch, Bang, Holstein, som principaliter indstillede, at Forsamlingen vilde i Præmisserne til dens Betænkning udtale den Formening at den, uagtet den maa beklage og misbillige de Misbrug af Pressen, som det forelagte Lovudkast gaaer ud paa at modarbeide, dog ei kan ansee det ønskeligt, at der for Tiden gives skjærpede Straffebestemmelser for saadanne Misbrug, hvorhos tilføiedes en subsidiær Jndstilling, imod hvilken dog Algreen=Ussing havde erklæret sig. Efter en interessant Discussion, under hvilken Amendements stilledes af Prof. Bang, Etatsr. Treschow, Grev Holstein, Biskop Mynster, Justitsr. Salicath og Cancellieraad Hempel, af hvilke de tre Sidstnævnte toge deres tilbage, billigede Forsamlingen, med 55 Stemmer imod 9, Committeens principale Jndstilling, hvorpaa de øvrige Jndstillinger og Amendements stilledes under Afstemning og antoges. Committeens Referent, Secretair Algreen=Ussing, forfattede endeligen Forsamlingens Betænkning til Hs. Majestæt, hvilken er for vidtløftig til at kunne meddeles fuldstændigen her, men som til Slutningen indstiller: "at der - for det Tilfælde, at Deres Majestæt maatte finde nogen yderligere Straffebestemmelse for Trykkefrihedsovertræde. ser hensigtsmæssig, hvis Emanation Forsamlingen dog, efter det ovenfor (i Betænkningens Præmisser) allerunderdanigst Udviklede, ikke kan ansees ønskelig, maatte, istedetfor det Forsamlingen forelagte Lovudkast emanere en Lov af følgende Jndhold: 1) Dersom Nogen ved at yttre sig om Rigets Forfatning, dets Love eller Regjeringens Handlinger, udtrykker sig paa en utilbørlig eller usømmelig Maade, men samtlige Sagens Omstændigheder dog maatte medføre, at Domstolene i det samme forelagte Tilfælde ei finde den for en saadan Forseelse i Forordningen 27 Septbr. 1799 § 7 foreskrevne Straf af Fængsel paa Vand og Brød at staae i et rigtigt Forhold til den Tiltaltes Brøde, bør han ansees med simpelt Fængsel fra 1 til 3 Maaneder, eller med Bøder til vedkommende Fattigvæsen, efter Sagens Beskaffenhed fra 100 til 500 Rbd. - 2) Da foranførte Bestemmelse alene indeholder et Tillæg til de Forordn. af 27 Septbr. 1799 fremsatte Straffebud mod Trykkefrihedens Misbrug, saa ere de Forskrifter, som fornævnte Forordning indeholder angaaende Virkningen af sammes Overtrædelse, ogsaa anvendelige, naar Forseelse imod nærværende Anordning er begaaet. Dog skal for Fremtiden den i § 20 af Forordn. 27 Septbr. 1799 bestemte Censurforpligtelse ikke ubetinget medfølge enhver Dom, hvorved Nogen for Overtrædelse enten af nærværende Anordning eller af 512 i fornævnte Forordn. af 27 Septbr. 1799 er dømt til Bøder, hvorimod det skal være overladt til Domstolene, i de Tilfælde, hvor Nogen 1ste og 2den Gang gjør sig skyldig til saadan Straf for en af de nævnte Forseelser, at fastsætte, om han skal være den omhandlede Censur undergiven eller ikke, og i første Fald om denne Censur skal vedblive for bestandigt eller kun til en vis Tid, der dog ikke skal være under 1 eller over 10 Aar. Naar Nogen derimod 3die Gang gjør sig skyldig i en af de forommeldte Trykkefrihedsforseelser, bliver § 20 i Forordn. af 27 Septbr. 1799 ligefrem paa ham at anvende, uanseet at han iøvrigt kun maatte findes skyldig til Straf af en Pengebod. Jøvrigt have alle de Embedsmænd, som det paaligger at virke imod Trykkefrihedens Misbrug, med Omhu og Kraft at vaage over denne Anordning, som over alle de øvrige om denne Gjenstand udkomne allerhøieste befalinger, hvortil Vi herved paa det Alvorligste ville have dem opfordrede. - Skulde der ikke findes Anledning til at gjøre en saadan Forandring i Henseende til Censurforpligtelsen, som her under No. 2 er foreslaaet, indstilles lige allerunderdanigst: 3) At forsaavidt Nogen for 1ste og 2den Gang begaaet Overtrædelse af Trykkefriheden dømmes til Bøder, skal han tillige være den i §20 af Forord. af 27 Septbr. 1799 bestemte Censurforpligtelse underkastet, i første Tilfælde ikke under 1 og ikke over 5 Aar, og i sidste ikke under 2 og ikke over 10 Aar. - Endeligen indstilles allerunderdanigst: 4) At den Forfatter, der ansees efter Slutningen af § 13 i Forordn. af 27 Septbr. 1799, ligeledes bliver Censur undergiven fra 1 til 10 Aar, efter Domstolenes nærmere Bestemmelse." (Stænd. Tid. No. 102-107).