Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-16
Udtog af et Brev fra en tydsk Naturkyndig som har gjort Toget med til Constantineh: "J 5 Dage leed vi skrækkeligt. At sove 5 Nætter paa den vaade Jord, hvor Regnvandet rislede iskoldt nedad vore Legemer, hvor Tæpper og Klæder altid vare gjennemaade, og hvor man ikke var istand til at finde et eneste tørt Sted eller ringeste Tag over Hovedet, er en græsselig Tilstand. Jeg, som hidtil ikke havde havt fjerneste Anelse om Lidelserne ved en Bivonakering, vilde sikkert være kreperet, hvis ikke Capt. Muralt, af en rigPatricierfamilie i Bern, havde taget sig af mig. Denne elskværdige og fortræffelige unge Kriger deelte enhver Bid Brød med mig. Paa deslige Felttog, hvor Savnene ere saa skrækkelige og almindelige, blive de fleste Mennesker de nederdrægtigste Egoister; Den, som blot har et Stykke Tvebak, fortærer det i Smug, for at en Anden ikke skal bede ham om en Bid deraf. O, hvor lærer man da Menneskene at kjende! Der gives ingen bedre Leilighed dertil, end paa et Felttog som dette, hvor ofte et Glas Vand er en betydelig Foræring. I Europa, sige erfarne Soldater, er Krigen en Børneleeg mod hertillands. Den første Solskinsdag var den, der bragte os Seiren. Den 13de October lod os glemme alle overstandne Lidelser, og den er udentvivl den mærkværdigste Dag i hele mit Liv. Jeg var Vidne til en skrækkelig og blodig Kamp, hvori den meest glødende Fanatisme paa den ene Side, og mandig Tapperhed paa den anden, holdt hinanden Stangen. Besynderligt var det, at disse fanatiske Jslamssønner, der saa bestemt troe, at en Christens Kugle bringer dem lige ind i deres Prophets forføreriske Paradiis; dog snart med Dødens Skræk veeg for disse vantroende Franskmænd, der styrtede sig i Døden, uden i ringeste Maade at ændse, hvad der kunde møde dem i det næste Minut. Jeg saae disse fortvivlede Menneskeer kæmpe, og, ved Gud, der farer en Gysen igjennem mine Lemmer ved Tanken om en saadan Foragt for Døden, Ubeskriveligt var det Jndtryk, som det første Syn af Breschen efter Stormen gjorde paa mig. J en lang Strækning af de smalle Gader var det ikke muligt at komme frem udenat træde paa Liig. Nu er Alt igjen stille og fredeligt. Jeg beboer tilligemed Muralt og Engelænderen Russell et heelt Huus, som vi sans sacen bemægtigede os, fordi Beboerne, paa en gammel Kone nær, havde taget Flugten. Hele Huset er fuldt af Meelsække, Honning, Granatæbler osv. Vi løbe hele Dagen omkring i Staden og Orangeriehaverne. Constantineh er fuld af maleriske Naturprospecter. Vandfaldet paa Rummelbjerget og Staden seet fra den sydlige Side er noget uforlignelig Skjønt. Men Franskmændene have kun liden Jnteresse for skjønne Landskaber. Beyens Pallads forekommer dem langt mere mærkværdigt end alt Andet hvad Naturen her besidder af eminente og pittoreske Gjenstande. Jeg boede een Dagi Beyens Pallads tilligemed Muralt og Oberst Temple, og vi gjorde det blot, for desbedre at kunne besee Palladset, J de øverste Etager boede Hertugen af Remours tilligemed de 80 Damer, arabiske Scheickers Døttre og Koner, som Beyen holdt fangen eller som Slavinder. Jeg saae den Alle uden Slør, og de ere grimme tilhobe, paa een Eneste nær, lutter vilde, blege, frække eller dumme Ansigter. Jkkun de funklende sorte Øine ere skjønne; dog kan de ikke sættes i Sammenligning med et Par blaae Øines sjælfulde Blik.