Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-07-31
Jndenlandske Efterretninger. Nyt Aftenblad indeholder følgende Brev fra Haderslev af 24de Juli. "Som bekiendt var det paatænkt af de saakaldte Schleswigholsteinere at afholde en Fest i Nærheden af Haderslev paa samme Dag som Festen paa Skamlingsbanke. Jmidlertid strandede dette Forehavende, da alle de Musikanter, det var muligt at drive op, i Forveien vare bestilte til Skamlingsbanke, og de desuden, som de udtrykte sig, hellere vilde spille for Danskere end for Tydskere. Af denne og flere tilfældige Grunde blev den schleswigholsteinske Fest, der egentlig udgik fra Liedertafelen, opsat indtil Tirsdag d. 22de Juli. Den skulde tage sin Begyndelse Kl. 4 og vare til Kl. 12. Det var i Forveien af Amtmanden forbudt Deeltagerne at medtage den "schleswigholsteinske Fane", og efter Forlydende paalagt dem at opplante Dannebroge paa Festpladsen. Dette Sidste skeete imidlertid ikke, hvorimod det første Forbud paa en meget sindrig Maade blev omgaaet. Som bekjendt bestaaer den schleswigholsteinske Fane af de 3 Farver: Rødt, Hvidt og Blaat, for nu at faae disse Farver saa fremtrædende som muligt, havde Liedertafelen anskaffet sig en Fane af hver Farve, som de marscherede med igjennem Byen. Kl. 4 altsaa satte Toget sig i Bevægelse og drog ud ad Sønderbroe til den i Nærheden af Haderslev liggende Bye Erløv, hvor Festpladsen var indrettet. Fra flere Vinduer (blandt andre fra den ivrige Stuhrs) varede i kort Tid schleswigholsteinske Flag, men de bleve snart nedrevne af Politiet, nogle af de Skyldige gave i deres Forlegenhed deres Børn Skylden. J Spidsen, for Toget gik et Musikcorps, bestaaende af 12 Personer, omtrent Halvdelen af Byens Musikanter havde vægret sig ved at spille. Derefter fulgte hver enkelt af Liedertafelens Faner, der for største Deelen bares af "Primaner" (Skoledrenge i øverste Classe). Medlemmernes Antal var just ikke stort, og hvor langt de end holdt Distancen indbyrdes, og hvor langsomt de end marscherede, havde Toget dog kun et fattigt Udseende. Den egentlige Festplads var aflukket ved Snore, og en grøn Æreport førte indtil "det Hellige". Høitideligheden aabnedes med Afsyngelsen af en bekjendt Sang: "Schleswigholstein meerumschlungen", under Deeltagernes uhyre Acclamation. Dernæst blev ora pro nobis og en Mængde tydske Drikkeviser afsungne, der dog idelig afbrødes af den saakaldte Nationalsang: "Schleswigholstein meerumschlungen". Skjøndt Festpladsen var temmelig lille, var den dog altfor stor i Forhold til Deeltagernes Antal. Festen var desuden ikke offentlig, men kun de med billetter Forsynede tilstodes Adgang. Disse saa Begunstigede vare Liedertafelens Medlemmer og deres Familier og Bekjendte. Men da man mærkede, at disse kun fyldte lidet, indlod man Bønder, Karle, Sjouere, Tjenestepiger, hvorimod Byens Borgere ikke maatte tilstædes Adgang. Dette var en Sottise, der opvakte stor Forbittrelse blandt Borgerne, der senere hen paa Eftermiddagen allerede begyndte at slutte sig i smaa Kredse og smaasnakke indbyrdes om det Skammelige i Festen. Efterhaanden sluttede man sig nøiere sammen, og da Schleswigholsteinerne omtrent Kl. 8 igjen begyndte paa deres "meerumschlungen", opvakte det en saadan Forbittrelse hos de tilstedeværende Danske, at de paa eengang, ligesom grebne af en og samme Aand, afsang med mageløs Virkning: "Vift stolt paa Codans Bølge, blodrøde Dannebrog, saa at det endogsaa kunde høres i Haderslev. Senere hen paa Aftenen tiltog Urolighederne og Æreporten, var flere Gange i Fare for at blive revet omkuld. Trindtom skingrede Hurraer for Dannebroge og for Christian VIII., ligesom Raabene: "De Danske leve, Tydskerne døe!" Ret charakteristisk er et Feltraab, man idelig hørte: "Danskerne leve og Tydskerne inte døe!" Nu bleve Schleswigholsteinerne mere og meere ængstlige, og flere af de Fornemme toge meget tidlig hjem, ledsagede af Mængdens pe rent, blande disse især Dr. Marcus, der under Spiisningen havde udbragt en Skaal for de forskjellige Liedertafeler. Beklageligt er det, at mange Uordener fandt Sted, saaledes blev en Herredsfoged, som just ikke er i Besiddelse af de Danskes Yndest, rullet ned ad Skrænten i en Dam, fordi han vilde slaae en Dansk. Førend den bestemte Tid, omtrent Kl. 11, brøde Schleswigholsteinerne op, og droge fra Festpladsen over Marken og gjennen Haderslevs Gader under Afsyngningen af den tidt omtalte Sang. Vel bleve de enkelte Gange standsede, men naaede dog tilsidst Borgerforeningen, hvor de 4 Faner bragtes ind. Her samledes begge Partier. Først udbragte Schleswigholsteinerne et Hurra for deres tydske Fødeland, dernæst de Danske et for Dannebroge og Cristian Vill., og saaledes af vexledes indtil de Danske dog beholdt det sidste Ord.