Københavns Adresseavis, 1762-10-01
Gymnasters Oprindelse. Gymnasium var fordum en Plads i en afsondret Egn i en Stad, hvor de unge Menneskeer bleve underviste i at fægte, brydes a. Det har sit Navn af det Grælske Postvor, nogen, efterdi man trakte Klæderne af sig ved de fleste saadanne Øvelser, og beholdt intet paa sig, uden et lidet Skiørt, som man bandt og Beltestedet. Lacedæmonierne skal have været Opfindere deraf, i det mindste dog Grækerne. J Rom havde man saadanne Gymnaster, ikke langt fra Tiberen, paa det man i samme Flod strax kunde rense og bade sig, naar man var bleven fuld af Støv og skiden ved Sveden. Saadanne Gymnaster vare meget smukt opbygnede, og udzirede med deres Statuer. Denn, som havde Opsigt over saadan en Plads, blev kaldet Gymnasiarcha, og de unge Personer, som bleve der underviste, kaldedes Gymasiaste. Men med Tiden kaldede man alle de Stæder Gymnasier, hvor man havde Øvelser i Studeringer og Videnskaber, endskiønt Navnet er uskikket og mindre beqvemt, siden man ingensteds mindre end der maae lade sig see nøgen; men Navnet er kommet deraf, fordi de gamle Philosophi i Førstningen ogsaa betiente sig af bemeldte Gymnaster til deres Skoler, som derover har beholdt deres forrige Navn, omendskiønt man nu øver gandske andre Ting derudi, Om Fraadserie. Meg holder den for et meget elendigt Menneske, som giør J sin Bug til sin Gud, og derudi søger sin største Lyksalighed. Man bør vel æde for at leve, men ingenlunde leve for at læde. Mig synes derfor, at den Begierlighed altid at vilde fylde sig, langt meere er Tegn til en stor Ufuldkommenhed end paa en god Smag af et fornuftigt Menneske; Allerhelst siden vi ikke kand opholde vores elendige Liv uden paa de andre Creaturers Livs Bekostning, som alle siden finde deres Grav i vores Mave. Jeg veed nu ikke, men jeg troer aldrig og jeg var et Fruentimmer, at jeg kunde lade mig caressere af en Fraadser, thi saadan en tyk og feed Vom fyldt med saa mangeslags stinkende Kiød, vilde visselig foraarsage mig den vederstyggeligste og heftigste Væmmelse af Verden. Man læser om en vis Milano af Cortona, som har været den største Fraadser, i sin Tid, og derhos besiddet en fast utroelig Styrke: At han engang udi de Olympiske Spil, paa sine Skuldre har baaret en levende Oxe af 5 Aar, et Stykke Vey af 500 Skrit, derpaa med Næverne slaaet den ihiel og siden med Hud og Haar fortæret den. Historierne fortæller endnu om ligesaadan en anden Slughals, under Keyser Aurelii Regiering, som har ædt Faar, Sviin, a. altsammen levende. For nogle Aar siden, har der ogsaa til Dresden opholdt sig saadan en Vielfras, som ikke engang sparede Stene. Jeg har ladet mig fortælle: At da de Svenske havde indtaget Prag, skal ligeledes saadan et Slugbeest have præsenteret sig for Kong Carl K. og tilbudet sig i Kongens Nærværelse at æde et heelt levende Sviin op; Den gamle General Kønigsmark, som samme Gang var tilstede og saae dette Spil med an, kom det saa underlig for, at han siger til Kongen, han umuelig kunde troe at det gik rigtig til, men denne Ædere uden Tvivl maatte være en Hexemmester, som ved Dievelens Kunster vidste at fortrylle Øynene paa Folk, at man saae noget, som ikke var saa i sig selv; over hvilken Mistroe og Foragt paa sin smukke Videnskab, denne Hottentot fandt sig saa fornærmet, og blev saa forbittret, at han bad Kongen, om han kun vilde befale denne Officier at legge sin Kaarde og Sporer fra sig, vilde han strax paa Stedet ligeledes æde ham levende op, Denne store Tienestfærdighed gjorde den gode Kønigsmark saa bestyrtet, at han med største Hast retirerede sig og aldeles ikke begierede ved saadan Prøve at blive overbeviist. For Resten veed jeg ikke af alle Nationer i Europa, at have fundet større Ædere end iblant de Engelske: Thijeg har i London endogsaa seet Fruentimmer, som ved et eneste Aftens Maaltid har fortæret saa meget Kiød, som jeg torde understaae mig at holde 6 Esel=Drivere med fra Madrit til Vittoria. Man holder ellers for, at de Sangviniske og hidsige Folk gemeenlig ere store Ædere. Jeg veed ikke om det kommer af den Overflødighed af naturlig Heede de har hos sig, eller og fordi der bestaaer en Slags Grumhed i at bide, og disse Folk gjerne inclinere til Grumhed, hvorfore de altid maae have noget imellem Tænderne.