Berlingske Tidende, 1826-07-24
Resultatet af disse Undersøgelser blev, at i Aaret 1816, nogle unge Mennesker, som vare komne tilbage fra Udlandet efter Feldtogene 1813, 1814 og 1815, og som kjendte den politiske Tendents hos flere hemmelige Selskaber, som da vare til i Tydskland, havde undfanget den Jdee, at stifte lignende Forbindelser i Rusland. De første, som meddeelte hverandre denne Jdee, vare Alexander Mouravieff, (afskediget Oberst), 1) som først foresatte sig at lade dette hemmelige Selskab indføres i en Murerloge, Capitain Nikita Mouravieff, og Obersteen, Fyrst Troubetskov. Deres Drivefjeder var efter Alexander Mouravieffs skrevne Vidnesbyrd, en misforstaaet Fædrelandskjærlighed, som for deres Øine skjulte en urolig Ærgierrigheds Jndskydelser. De tænkte dengang ikke paa, som de nu tilstaae i alle deres Udsagn, at de Midler, som de anvendte, ikke kunde lede til noget Maal af virkelig Nytte, 2) at Tilværelsen af et saadant Selskab var stridende imod Lovene og den offentlige Moral, 3) at det vilde have til følge tidlige eller sildigt, og maaskee selv imod de fleste Medlemmers Hensigt, de Forbrydelser, som drage deres Skade og Ulykke for Staten efter sig. 4) J disse første Forhandlinger angaaende Selskabets Oprettelse, deeltage, foruden de Jndivider, hvis Navne allerede ere omtalte, "Herrerne Yakouchkne og Serge, ligesom ogsaa Mathias MauravieffApostol, Officerer i det gamle Regiment Semenoffsky. De skrede da ikke til Udførelsen af deres Jdeer, og det var først i Februar Maaned i det følgende Aar (1817), da Capitain Nikita Mouravieff, som havde sluttet Bekjendtskab med Oberst Pestel, og havde, som han siger, sat denne i Forbindelse med Alexander Mouraviess, den allerede stod i fortrolig Forbindelse med Fyrst Serge Troubeskov, at der dannede sig det første hemmelige Selskab, under Navn af: Forening til Frelse, eller: Fædrenelandets sande og troe BørnStatuterne bleve forfattede af Pestel. Dette Selskab tællede da 3 Classer, Brødrenes, Mændenes og Boparernes. Det var i 1) Hr. Nicolai Tourgneneff har ikke været eramineret. Stævnet til at komme til Rusland for at fremstille sig for Commissionen, har han vægret sig for at møde. 1) Af de examinerede Jndivider, ere alle de, som ere befundne ikke at ben høre til Sammensværgelses-Forbindelserne, eller som ganske have forladt dem, strax satte i Frihed. 1) Ved Navnene paa alle dem, der nævnes i denne Rapport, er tilføiet deres virkelige Grad i Tjenesten. 2) Alerander Mouraviesfs Udtryk 3) Nikita Mouravieffs Udtryk 4) Fyrst Serge Troubeskops Udtryk denne sidste Classe, fornemmere end de to andre, at der maanedligen valgtes de Gamle eller Directeurerne, nemlig: Præsidenten, Tilsynsmanden og Secretairen. Optagelserne vare ledsagede af høitidelige Ceremonier. Candidaterne aflagde Eed paa at holde hemmeligt Alt. hvad der blev dem betroet, om endog deres Meninger og Anskuelser ikke og stemmede overeens med Selskabets. Ved deres Antagelse aflagde de i en anden Eed. Hver Classe og de Gamle vare desuden forbundne ved en speciel Eed. De forpligtede sig til at arbeide for Foreningens Maal, og at underkaste sig Boyarernes overste Raads Beslutninger, omendskiøndt, efter Fyrst Tronbeskovs Udsagn alene, Titelen Bovar skulde være alle Jndividerne af de ringere Klasser ubekiendt. Den blev de oprindelige Medlemmer eller Selskabets Stiftere tillagt, men nye Medlemmer erholdt den gradviis, og nogle modtage den umiddelbart. De, som Selskabet dengang bestod af, vare: Alexander, 1 Nitiea, Serge og Mathias Mouraviess, Fyrst Serge Troubeskov, i Novskoff, (forhen Cancellie-Directeur, General=Gouverneur over i Lille Rusland, siden udtraadt af den offentlige Tieneste) Michael Lou nine og tre andre Medlemmer. Men disse Sidste, som til forskjellige i Tider havde forladt Selskabet, og afbrudt enhver Forbindelse med de hæftigste af deres forrige Colleger, bleve anseete for værdige til en naadig Tilgivelse, og Deres Keiserlige Majestæt har overgivet til Forglemmelse Øieblikkets Vildfarelse, som deres store Ungdom des, uden undskyldte. Denne Forbindelses Hensigt var oprindeligen en i Forandring i Keiserdømmets bestaaende Indretninger. Saadanne ere i den Henseende eenstemmigen Alexander, Serge, Mathias og Nikita Mouravieffs Udsagn, som ogsaa Pestels. Angaaende Fyrs Serge Troubetkoy, da bekræfter han, at da han fik Kundskab om deres Svaghed og Dumdristigheden i deres Foretagender, talede han i deres Forsamlinger stedse om Midlerne til at arbeide for Fædrelandets Vel; til at bidrage til Jværksættelsen af enhver nyttig Plan, om ikke just ved virksom Deeltagelse, dog i det mindste ved lydeligen udtrykt bifald; til at bidrage til Undertrykkelse af Misbrug ved at offentliggjøre enhver slet Handling, som Embedsmænd, der vare Nationens Tiltro uværdige, havde begaaet; men især til at forøge Selskabets Kræfter ved at forskaffe nye Medlemmer, hvis Talenter, og moralske Egenskaber skulde være beviste ved Hielp af foregaaende i Underretning, og som selv skulde undergaae visse Prøver. Det var ogsaa i disse første Sammenkomster, at de besluttede at foreslaae Pakouchkne og Generalmajor Michael Orloff, at forene sig med dem. Den første havde forladt Petersborg, og den Anden sysselsatte sig paa samme Tid, tilligemed Grev Mamonoff og virkelig Statsraad Nicolai Tourgueneff, med at danne et andet Selskab, som skulde have Titel af: de russiske Ridderes Selskab; Generalmajor Michael, Orloff og Alexander Mouravieff indbøde hinanden giensides til at gaae over til de respective Selskaber, men de kunde ikke blive enige om For nings Principerne. Generalens Hensigt var, efter det han har erklæret, at stifte et Selskab, hvis eneste Maal var, at sætte en Grændse for de Forvirringer og andre Misbrug, som havde indsneget sig i resat sig at underkaste Hs. Keiserlige Majestæts Approbation. Keiserdømmets indre Bestyrelse, en Bestræbelse, som han havde for Men sildigere, da han fæstede Tillid til de Rygter, der tillagde Reiser Alexander den Beslutning, at ville indsætte Polen i dets gamle ject, havde han villet have en Modvægt imod deres Jndflydelse, ved Stilling, og da han tilmeldte hemmelige polske Selskaber dette Pro ner havde ingen Følger, og den Forbindelse, hvortil han havde fattet Hielp af den Forbindelse hvorpaa han arbeidede. J alt Fald, hans PlaNogle af dens Medlemmer, og navnlig Pestel, forløde Petersborg, Jdeen, dannede sig ikke, den som var til, havde ingen Fremgang, Andre fandt ikke Sammenhæng i Anskuelserne og UovereensstemmelForslaget at forbinde sig med Foreningen, (Foreningen til Frelse) ser i Lovene. Endnu andre, og især de, som blot havde modtaget loschine, Yackouchtine, von Wiesen, fordrede at Selskabet skulde som Michael Mouravieff, Alexanders Broder, Bourtzoff, Peter Ka indskrænke sig til at virke langsomt paa Gemytterne, at det skulde forandre Statuterne, der (efter Nikita Mouravieffs Udtryk, vendelse af de hæftigste og skrækkeligste Midler, Dolk og havde til Eeds=Grundvold et blindt Lydighedsprincip, An Gift, 1) &c. &c., og at man i disse Loves Sted skulde antage andre, Bund, saaledes som et tydsk Blad, betitlet: Freyevillige (frey hvis Grundprinciper skulde være uddragne af Lovbogen "Tugendmuthige) Blatter, havde bekjendtgjort den. Foreningens første Medlemmer, som da forbandt sig i Moskan med en Division af Garden, modsatte sig i lang Tid dette Ønske, og det maa bemærkes, at det var under disse Overveielser og i en Samling, hvori Alexander, Nikita, Serge og Mathias Mouraviess, Pakouchkne, von Wiesen, Lounine og Fyrst Theodor Schakowskop vare tilstede, at man undfangede, eller i det mindste udsagde første Gang den afskyelige Idee om Fyrstemord. 2) 1) Jeg døde, sor Pestel, andraget alt den at ønske Murklogns Aarlementer. a) Pestel bevidner, at samme Aar (1817), nogen Tid iforveien, havde Lomminisaat til ham, at dersom man, til at aabne Selskabets Operationer, besluttede at morde Keiseren, kunde man, i denne Hensigt, stille nogle Maskerede paa Veien fra Sarskoe=Selo. Lounine tilstaaer at have sagt dette iblandt Andet. Efter Mouraviefs Udsagn havde Pestel den Jdee, af unge Mennesker hvis Lidenskaber ikke lode sig holde i Tømme, at danne en som han kaldte den, fortabt Tobort, og betroe Commanden derover til demine, for at hugge Alt ned. Peste nægter dette, Et af Medlemmerne, Alexander Mouravies, havde modtaget en Brev fra Fyrst Troubeskoy, som meldte, at Reiseren havde den Hensigt at restituere til Polen alle de Provindser, som vare erobrede, af Rusland, og da han fra Russernes Side forudsaae Misfornøielse, og selv Opposition, tænkte han paa, at drage sig tilbage til Warschau med hele sit Hof, og lade Fædrelandet være udsat for Uroligheder og Anarchie." Denne Nyhed, hvis Urimelighed selve de Sammensvorne indsaae, havde ikke destomindre en utrolig Virkning paa dem. De raabte, at et Angreb paa Keiserens Liv var aldeles nødvendigt. Fyrst Theodor Schakowskoy, foreslog efter Mathias Mouravieffs Udsagn, at opsætte Udførelsen til den Dag, da hans Regiment havde Vagt 1). Man vilde allerede til at trække Lod, om hvo der skulde være Morderen, da Pakouchkine - allerede for længe siden fængslet af en ulykkelig Lidenskabs Qvaler, som lode ham hade hans Tilværelse, ophidset ved sine Staldbrødres Hæftighed, opflammet ved deres Samtaler - tilbød sin Haand til Keisermordet. Dog syntes han selv, under sin Forvildelse at føle det Skrækkelige i den Forbrydelse, han tænkte paa. Skjæbnen har i mig betegnet sit Offer, sagde han, Som en Forbryder kan jeg ikke længer leve, jeg vil fuldføre Slaget, og jeg vil da dræbe mig selv. Alle de Andre forfærdedes, deres Hæftighed lagde sig og de standsede dette Udbrud. Generalmajor von Wiesen gjorde sig Umag for at bevise at den Efterretning, der havde foruroliget dem var ugrundet, hvilket Fyrst Troubetzkoy selv, sildigere kaldt til Moskou for at oplyse dette, blev nødte til at tilstaae. Fra sin Side forestillede Serge Mouraviesf=Apostol, i en skreven Yttring, overgiven til Selskabet Dagen efter, at den foreslaaede Forbrydelse vilde være unyttig, fordi Selskabet endnu ikke havde Midler til at drage Fordeel deraf. Pakouchkine gav efter for disse Grunde, men anklagende sine Colleger for at have villet forlede ham til en brødefuld Beslutning, som de selv fordømte, afbrød han for nogen Tid sin Omgang med dem og med Selskabet, som kort derefter forandrede Organisation, antog Titelen Foreningen til offentligt Vel, og antog et nyt Reglement, forfattet af Alexander og Michael Mouravieff, Fyrst Serge Troubetzkop og Peter Koloschine. 2) Den første Deel af dette Reglement er opdaget af Commissionen, som lægger det for Deres Majestæts Øine. De fornemste Bestemmelser i Lovbogen for Foreningen til offentligt Vel, Jnddeelingen af Jndholdet, de mærkeligste Jdeer, Alt, indtil selve Stilen, laden see en Efterligning og for en stor Deel en Oversættelse fra Tydsk. Forfatterne erklære i Selskabets Stifteres Navn, at Statens Vel en deres eneste Maal, at dette Maal ikke indeholdt Noget, der stred imod Regjeringens Anskuelser, at Regjeringen, sin mægtige Jndflydelse uagtet, trængte til Hielp af saadanne Privatpersoner, som det Selskab de dannede; det skulde hielpe til at gjøre Godt, og uden at skjule sine Bestræbelser for Borgere værdige til at dele dem, fuldførte det kun sine Arbeider i Stilhed, for at undgaae Fortolkninger af Avind og Had. Medlemmerne vare deelte i 4 Sectioner eller Grene Enhver af dem burde indskrives i en af Sectionerne, uden aldeles at afslaae at tage Deel i de Andres Arbeider. Den første Section havde til Gjenstand Phillantropie, eller Fremskridt af offentlig eller privat Velgiørenhed. Den skulde vaage over alle milde Stiftelser, og angive for disse Stiftelsers Bestyrelser, som ogsaa for selve Regjeringen, de Misbrug, som kunde indsnige sig, og Midlerne til at virke til deres Forbedring. Hensigten for den anden Section var den intellectuelle og moralske Opdragelse, Udbredelse af Oplysning, Stiftelse af Skoler, og i Almindelighed en gavnlig Jndvirkning paa Ungdommens Underviisning, ved Exempel paa gode Sæder, ved Samtaler, og ved Skrifter, overeensstemmende med deres Anskuelser, som og med Selskabets Hensigt. Til Medlemmerne af denne 2den Section var Opsynet over alle Skoler betroet. De skulde indgyde Ungdommen Kjærlighed til Alt det, der var nationalt, og saavidt mueligt modsætte sig Jdeen om at lade Ungdommen opdrages udenlands, som i det Hele taget enhver fremmed Jndflydelse. Den tredie Section skulde have særskilt Opmærksomhed paa Domstolenes Gang. Dens Medlemmer forbandt sig til, ikke at vægre sig for at modtage Dommer-Embeder, som kunde blive dem betroede, enten ved Adelens Valg. eller ved Regjeringen, at forvalte dem med Jver og Nøiagtighed, med Omhu at lagttage Affairernes Gang i denne Henseende, at sætte Mod i redelige Embedsmænd, selv ved at tilstaae dem pecuniair Hielp, at bestyrke de gode Principer hos dem, der vise nogen Svaghed, at oplyse dem som mangle Kundskab, at angive uredelige Embedsmænd og underrette Regjeringen om deres Opførsel. Endeligen i skulde Medlemmerne af 4de Section hellige sig til den politiske Occonomies Studium; de skulde søge at opdage og at bestemme de uforanderlige Midler til Nationernes Rigdom, at bidrage til Udvikling af alle Jndustriens Grene, styrke den offentlige Credit, og mod i sætte sig Monopoler. 1) Jfølge den samme Mathias Mouraviess Udsagn, syntes Først Theodor, Schakowskop den Gang istand til at paatage sig de afskyeligste Misgjerninger. Den anden Mouravieff kaldte ham kun Tigeren. Siden drog han sig fra Selskabet, og levede paa et fra Hovedstaden fjernet Landsted. Adspurgt af Commissionen har Fyrst Schakowskov kun tilstaaet, at han var Medlem af Foreningen til Frelse. 2) Kort Tid for dannede sig, under Arrander Mouraviests Forstanderskab, et Prøveselskab under Titel af : De Militaires Selskab. Dets Tilværelse var meget kort. Alerander Mouravieff forsikkrer: at han ikke længere erindrer det. Oberst Artamon Mouravieff blev optagen som Medlem deraf. Paa samme Tid foreslog han Alexander og Nikita Mouravieff at dræbe den høisalige Reiser, et forslag, som blev afslaaet af den Førstk. (Alexander Mønteries.