Jyske Efterretninger, 1771-04-12
Man formaliserer sig over, at Præstekaldene i Aviserne anmældes efter deres Jndkomster. Er da Lønnen i Almindelighed saa stor, at den kan kaldes overflødig? J de Siellandske og Fynske Stifter gaaer det dog sielden over 3 til 400 Rdlr. og i de Jydske ikke over 2 til 300 Rdlr. Det tilkommer en Patriot at kunde giøre Regningen tillige paa en Præstes Huusholdings Udgister til Kost og Løn for Folk, paa Consumption, Expenser til Academiet og extra Paabudder, naar den er gjort, skal han vel forandre sine Tanker, bliver noget tilovers, da er det visselig for den dagligeTarveligheds og Sparsommeligheds Skyld, ere der nogle Midler, see efter Kiære, om de ikke ere komne ind enten ved Giftermaal eller Arvedeel, eller fromme Proprietairers Velgierninger imod deres Præster. Hvorfor skulde det ikke være en Præst tilladt at holde He 1ste og Vogn, han er jo dog og et Menneske, han kan jo dog ikke altid komme afsted til Foeds. Han skal jo holde Heste til Kongens Tieneste, bruger han en Modens Vogn, da er det jo til Commodite, maae han ikke søge den. En syn Soldat faaer en Vogn at kjøre paa under Marchen, skal en sig Præst da endelig gaae til Foed, han maae ikke klæde sig i Silke. Har Patrioten aldrig havt Øyne, da han maaskee har været længe i Kiøbenhavn, og selv betiener sig af Moden, han seer jo ikke en skikkelig Skræder= eller Skoemagersvend uden Silkestrømper, Mansthiesters Buxer, broderede eller Fløyels Vester, Galon om Hatten, Uhr i Lommen, sølv Pariser Kaarde, han seer ikke en Kielderpige uden Silke Klæder og Saloppe, de age alle i Karret, og har en Lære dreng bag paa. En Skoepudser kommer ikke saa snart til en feed verdslig Bestilling, at han jo faaer en Skriverdreng, til at varte op bag ved sin Stoel. Avancerer en Underoffficeer, han betinger sig strax en Soldat, at følge sig. 20 og Kiære Ven maae en stakkels Præst da ikke staae i lige Classe med nogen af alle disse baade for Klæder, Karret og Tienere i det ringeste, saa længe han er i Kiøbenhavn, eller naar der kommer Uveir paa, Sygdom og Skrøbelighed, om han er paa Landet, betænk at om en Præst kom anstigende paa Kiøbenhavns Gader i en Vadmels Kiole med et par gode Vandstøvler, og saae ud, som en Jødepræst, jeg troer ikke, at enten Hyrekudsk, Dragere eller Skomager dreng skulle vige for ham, om nu hans Vadmels Kiol blev overstængt med Skarn, og han for Embedets Skyld skulde lade sig see for dem, maaskee Fruen ey vilde lade ham komme ind paa sit vaskede Gulv mindre at sætte sig ned paa den betrakte Canopee, men lade ham gaae ned i Borgestuen. Den Conclusion og Conseqvence man giør sig af Christi Disciplers Fattigdom, viser, at han ikke er god Logicus, ey heller forstaaer regulas hermeneuticas; thi hvor findes der Beviis for, at ordentlig beskikkede Lærere skal in Ecclesia plantata være saa fattige som Christi Disciple in Ecclesia pressa, Distingve inter tunc & nunc. Christi Discipler behøvede ikke meget, de havde ingen Huusholdning, ingen Skatter, ingen Fattige, og Frelseren bøyede manges Hierter til at giøre vel imod dem, afskaf alle disse Byrder, saa kan Præsterne endnu nøyes med mindre. Man støder sig over, at Præster skal have noget for Brudevielser, Børnedaab &c. og beklager, at det hindrer den almindelige Tilvæxt, behag som en sand Patriot at gjøre en Reyse ud paa Landet, for at gjøre sig en Sandhed ret bekiendt, førend Publicum persvaderes, da skal han see, at dette afholder end ikke de alleruselste Betlere fra at gifte sig; Thi Præsten hverken kræver eller faaer meere, end de godvillig vil give ham. Og patrocinerer man allerne for Khn. hvorfor har man glemt de Reglementer for Sangværket, Musicanterne a. som man i heele Dannemark ingen Besværlighed ellers haver af, uden den Folk selv har gjort sig Og det kommer jo ikke an paa Folke=Mængden for en States Lyksalighed, men paa dens Underholdning, at man ikke skal have de fleeste som Betlere til Byrde; Jeg slutter, at det, som meest hindrer Tilvæxten, er den almindelige Qvægsyge og svare Tider med Misvext og haarde Skatter, i det ringeste hos Folk af fund Begreb. Og vil man endelig, at alle Præstens Forretninger skal skee uden Penge, da vær den første, som tilbyder sig at give en vis aarlig Afgift til sin Sognepræst, og samle hos andre saa meget, at den proportionerede Løn kan faaes, og skaf ham tilstrækkelig Caution for, at han ikke skal arbeyde forgieves, Løn maae han have efter deres egen Tilstaaelse, hvem falder det til at give den, uden dem han arbeyder for. Man Ærgrer sig over, at see saa mange geistlige Rentenerer i Kiøbenhavn fra Landet, og over Kiøbstæds Præsternes Commissionairs Jøderne. Hvad det første angaaer, da maae jo enhver ærlig Borger, som lider Mangel paa sin Næring eller fattes Hielp til at fortsætte den, glæde sig ved at der hos Præster paa Landet kan ventes Hielp for tilladelig Rente, naar han ingen kan faae i Byen. Mon dette ikke kommer den heele verdslige Stand til Nytte, conserverer mange Societeter og brave Familier, Hvad Jøderne angaae, saa er det ikke Patriotisk at føre en heel Stand uden Beviis i et slet Rygte, Posito det var saa, at Kiøbstæds Præsterne overdroge Jøderne Penge, da veed jeg vist, at de ikke give meere end den tilladelige Rente. Men Jøderne i Kiøbenhavn have altid været Spradebassers, Vellystiges og liderlige unge Menneskers Commissionair, og forat redde dem, har faaet 10 a 12 pro Cent, hviket en ærlig Jøde overbeviste en Fader og for nogle Aar siden. Vil saadanne overdaadige og vellystige Folk forandre deres Levemaade, nøyes med Kongens Gage, saa tabe Jøderne snart deres Commission og den heele Stat finder større Hiels af Geistlighedens Midler. Mange fattige Forældre laane til deres Børn, som anvende det til Mascherade, Comoedie og Kaffehuuse, og giøre Forældrene til Staadere. Kiære Ven den Sag om Tienden er alt ventileret saameget at jeg, som en ringe Skoleholder intet andet vil svare dertil end dette: Staaer det ingen Steds i Guds Lov, saa staaer det i Kongens Lov, og lad det saa længe gielde, indtil der findes en beqvemmere og gavnligere Maade for Publico, det kan jo dog ey være en uretfærdig Løn, fordi den legges i en Præstes Haand, meere end den, som kaldes Konge= og Kirke=Tiende. Det er ey en Patriot, der kan laste men som kan sætte en Ting paa bedre og fastere Foed. 20 Rd. Man forsikrer at have kiendt den Præst, som ikke har kundet tale et sundt Ord i nogen Videnskabs Deel; Lige meget, da der ere saa mange Lærde i den verdslige Stand, man kræver ikke meere af en Præst, end at han skal deele Sandheds Ord rettelig, og leve christelig, saa er han en klog Mand og en god Præst. Jeg forsikrer at have kiendt mange i den verdslige Stand, der garrulere i alle Viidenskabs Deele, men kan ikke tale et sundt Ord i deres Christendoms Kundskab, som de dog burde vide Reede for, skulde jeg derfor giøre alle verdslige, Folk til Hedninge. Det kan langt meere roses af en Præst, at han forstaaer at raisonere over, hvor mange Korn der gaaer i en Skieppe, og holder Huus dermed saaledes, at der intet spildes, end af dem, der leve in Floribus paa Publiei Reigning, og veed ikke selv at gjøre Balance over Tæring og Næring: Mange berømmelige Mænd i Præstestanden har aflagt Prover paa deres Kundskab og Erfarenhed i verdslige Videnskaber, hos dem min Herre, har man endnu ikke seet andet end en Project, fremleg noget ligegyldigt imod Præsterne. & eris mihi magnus Apollo seire tuum nihil est, nisitte scire hos, sciat alter, og dom ikke ringe om en heel Stand, Jeg veed ikke, at Bispernes Embeders Jndkomster anmældes i Aviserne, hvoraf veed han da, at de ere bedre end et Generalat, at alle Præstekald ikke opnaae en Capitains Gaa ge mindre en Oberstes, det vil man behage at see i det sidste udgangne Kongel. Reglement om Officerers faste Gage, og saa er jeg vis paa, at de skal tale sunde Ord i denne Videnskabs Deel. Han erindrer, at de Geistliges Tal er alt for stort. Ja maaskee en eenste kan være utaalelig : Da han selv gjør Bibelen den Ære at fremføre Beviis af den om Præsternes Fattigdom, saa fortrydes vel ey heller paa, at jeg erindrer ham om, at Christus har sagt: Høsten er stor, men Arbeyderne ere saa Dette bevegede en gudfrygtig Konge til at forøge Præsternes Tal. befat den derfor ikke med Kirke Anstalter. Der fattes jo dog ikke paa Folk i den verdslige Stand, der findes jo langt fleere Supplicanter, end der ere Tienester til. Trænger den militaire Stand, da er det ikkun i Krigs Tider, Gud giv os Fred i vore Dage, der gaae res endnu siden sidste Troubler mange baade Officerer og gemeene Forafskedigede, og har intet Brød, veed man vel, at der vare mange Præstebørn iblant dem, behøves der endnu fleere, da kan her i Jylland faaes et heelt Regiment af friske Landstrygere. Forlad mig, at jeg her har været noget vidtløftig i mit Svar, men jeg er Skoleholder, og vant til at læse for Bønderbørn, hvis Judicia ved tydelig Forklaring maae opvækkes og skierpes. Tinker over Hoverie=Forordningen.