Københavns Adresseavis, 1765-12-11
Besvarelser. Paa det i No. 115, opgivne Spørsmaal, angaaende er Middel at udfinde til nyttige Skrifters Forfattelse, Trykning og Afsættelse at befordre i de Danske Lande, mere end det hidindtil har været mueligt. Svares følgende: Svar: Eftersom Skylden til den bekiendte Mangel paa Danske Skrifter iblant os, maae vel egentlig søges hos vore Lærde, der enten ikke vil skrive, eller dog ikke tør udgive deres forehavende Skrifter, men denne Indgetogenhed reyser sig dog fornemmelig af tvende Aarsager, som i bemeldte Spørsmaal ere udførte, nemlig deels Læsernes eller Kiøbernes Uvillighed, deels Bogtrykkeres Frygtsomhed for at paatage sig Forlaget af Skrifter, da det ene igjen er en Følge af det andet, og begge Deele nok til at afskrække endog de flittigste Forfattere. Altsaa maatte det Middel, som herimod skulde udfindes være af saadan Jndretning og Beskaffenhed, at alle Vedkommende kunde opmuntres til at afhielpe denne Mangel; Forfatterne ved at see deres Skrifter trykte og bragte for Lyset, uden den sædvanlige Møye og Bekostning, Læserne ved at bekomme nyt tige Skrifter for en ringere og taaleligere Priis end tilforn; dog disses Fordeele skulde ey heller hindre de nu værende Bogtrykkeres Næring og Fortieneste, men meere befordre og forøge samme. Hertil veed jeg nu ikke om følgende Forslag kand agtes tienligt, som jeg kortelig vil indbefatte saaledes: 1) Uden Penge kand ingen Indretning enten giøres eller vedligeholdes; derfor maatte her en saa kaldet Bogtryk nings Casse oprettes, hvortil alle Elskere af Læsning og Skrifter i begge Riger maatte indbydes at give et aarligt Jndskud. Heri skulde da iagttages nogen Forskiel, saa at disse Indskudde kunde afdeles i trende Classer, den første til 4 Rdl., den anden til 2 Rdl., den tredie til 1 Rdl., som alt er kun en maadelig Udgift: Enhver kunde efter Behag træde til hvilken Classe han vilde, og igien ved Aarets Omvexling træde i en anden, eller og gandske træde ud af dette Sælskab, naar saa syntes. 2) For de af disse Indskud indkommende Penge og hvad meere herefter kand beregnes Cassen til Jndtægt, skulde enhver, som vilde udgive noget Skrift og NB. selv havde gjort Jndskud til Cassen, nyde sin Bekostning paa Trykken gotgjort: Dertil maatte antages ey allene Danske Skrifter, men og de, der vare forfattede af de Lærdes Sprog; dog skulde saadan Fordeel ey strække sig videre end til et vis Antal Exemplarier efter de da værende Jnteressenteres Mængde, hvilke og ikke fleere skulde af Cassen, gotgiøres. De Skrifter, hvis Trykning ikke i et Aar kunde af Cassens Formue bestrides, maatte bie til et andet, o. s. v. 3) Forfatteren bekom først denne Gotgiørelse, naar hans Skrift var trykt og udgivet. Jmidlertid stød det ham frit for at lade det trykke ved hvilken Bogtrykker har heldst vilde, og for hvad Accord han derom kunde træffet Han kunde og giøre saa stort eller lidet et Oplag deraf, som han fandt sor got, naar allene det behørige Antal Exemplarier for Jnteressenterne blev opfyldt, og betids paa sit Sted indleveret, som herefter skal vises: Den øvrige Deel af Oplaget tilhørte Forfatteren selv at disponere derover og profitere derved, som best syntes. 4) Jnteressenterne, som havde givet deres Jndskud til Cassen, havde nu deraf den Fordeel, at de efter deres ulige Classer bekom hver et Exemplar af det udkomne Skrift med større eller mindre Afslag i den paa Skriftet efter Arkenes Tal ansatte Priis, saaledes, at af 4 Rdlrs Jndskud for et Aar gaves til Efterskud for hvert i samme Aar udkommende Skrift kun en fierdedeel af dets Værdie; af 2 Rdlrs Indskud det halve, og af 1 Rdlrs Jndskud til Efterskud de tre fierdendele; Disse for Jnteressenternes Exemplarier indsamlede Penge vare Cassen tilhørende, uden at Skrifternes Forfattere deraf kunde tilegne sig anden Fordeel, end den ovenmeldte Gotgiørelse for Trykken. 5) Til denne Casses Forvaltning maatte beskikkes en Casserer i Hoved Staden boestødende, som igjen maatte forsyne sig med Commissionairer eller andre Casserere i Provintzerne; Den førstes Embede skulde bestaae fornemmelig deri at indcassere de fra hver Steds Commissionair samlede og indsendte Penge, at modtage og igien ved bemeldte Commissionairer distribuere de hver Jnteressent tilhørende Exemplarier af udkomne Skrifter, at sette en billig Priis forud paa samme Exemplarier efter Forskiellen paa Papiir, Format og deslige, at beregne Forfatterne deres Betaling efter Trykkerlønnens og Materialernes gangbare Priis, og dem samme af Cassen at udbetale, at indsamle og til Cassens Jndtægt beregne de for Jnteressenternes Exemplarier indkommende Efterskud, og overalt besørge al Cassens Jndtægt og Udgift med alt hvad dertil maatte henhøre; Hankunde vel til en fastsat Løn for saadan sin Umage tilstaaes, 5 pro Cento af Cassens beholdne Midler, og maaske des uden nogle smaa Douceurs af Forfatterne og de Bogtrykkere, som fortiente noget ved denne Indretning; De antagne Commissionairer maatte og af Cassen salereres, samt deraf tages andre smaae forekommende Udgifter. 6) J øvrigt indstilles det ydmygst til vore nu værende lærde Selskaber, om nogen iblandt dem vilde gunstig understøtte denne Indretning ved at paatage sig Direction, og Opsigt med Cassens rette Forvaltning. Af disse Herrer Directeurer maatte i saa Fald en beqvem Person til Hoved=Casserer eller Forstander for Cassen beskikkes, og under Deres Opsigt samt efter Deres Ordre i alle Tin troeligen forrette sine Pligter. Til Dem havde han og ved hvert Aars Slutning at aflegge Regnskab for sin Administration og Cassens Tilstand, og siden i Aviserne bekiendtgjøre en kort Extrat af saadant sit aflagde Regnskab til Publici og i sær de Jnteresserendes Efterretning. (Mere herom ved en anden Leylighed. De smaa Myrer (see forrige Nummere) som i Flittighed, beskiemme mange iblant os Mennesker, har adskillige Steder Ærinde, for at opsøge og indsamle deres NæringsMidler; Og da de ikke saae, høste eller samle i Laden, er heller begive sig paa lange Reyser, til Lands eller Vands for at hendte det fornødne, men holder sig ved Hiem=Stavnen og lader sig nøye med hvis de udi Nærheden finder, som kand tiene dem til nødtørftig Ophold, uden Begierlighed efter noget mere, og allermindst til Overflød; Saa skeet det, under Skin af lovlig Ærinde, at de besøge Bie=Staderne, Frugt Træerne, jal vel ogsaa Hustruernes Kryderie Skabe, hvorfra de uformærket bortføre noget med sig, og efterlader ubehagelige Følger. Til at hindre disse Creature udi saadant deres formenentlige lovlige Ærinde, skal vore Svenske Naboer, efter Beretning udi de offentlige Tidender for omtrent 2 Aar siden, have opdaget et gandske sikkert Middel, hvilket, om jeg ret mindes, bestod derudi, At man skulde behænge Fødderne, paa hvilke Bænkene under Bie Stokkene hviler, med gammelt Fisker Garn, der skal være af den Natur, at disse Creature sig ikke derved skal kunde hefte. Hvorvidt nu dette Middel kand være probatum, kand jeg ikke sige, saasom jeg ikke har forsøgt det; Men dette veed jeg, og af 50 Aars Erfaring kand bevidne, at naar man bestryger enten Stammen af et Frugt=Træe, eller andet Sted, hvor Myrene har deres Gang, med hvid Kride, noget fra Jorden, omtrent en Haandbreed rundt om Stammen eller Stedet, skal disse smaa Creature sig ikke derved kunde hefte, hvilket herved meddeles af en Landsbyeman D.