Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1837-01-24
J sin Tale omtalte han, hvorledes Spanien og Engelland under hans Ministerium af 22 Febr. f. A. havde ønsket og underhandlet, ikke om en Jntervention eller en Kooperation, men om en Grændseovertrædelse, men at han, da hans Kolleger ikke billigede hans Anskuelser, havde maattet affatte en Note, hvori han havde maattet erklære, at han ikke torde indlade sig paa disse Forholdsregler af Frygt for de mulige deraf udspringende uberegnelige Folger. Nogle Maaneder derefter kom Man overeens om at forstærke Fremmedlegionen; Man savnede en Overgeneral, Thiers foreslog General Bugeand, men Man (Kongen) foreslog en Anden. Efter Begivenhederne i la Granja vare de syv Ministre enige om, at der, trods denne Revolution, skulde koopereres, hvis Spanien fordrede det; men Man var af en anden Mening; Man vilde ikke yde det revolutionaire Spanien nogen Hielp, og Thiers's Ministerium tog sin Afsked. Nu synes den spanske Regjering næsten at være frelst ved Bilbaos Undsættelse, men denne Undsættelse skeete netop ved en Kooperation - af nogle engelske Artillerister. Endvidere bemærkede Thiers, at Trontalen nødvendig maatte yde den carlistiske Sag, en stor moralsk Hielp, idet Don Carlos deraf kunde see, at han var aldeles sikkret for noget fiendtligt Sindelag fra Frankerigs Side. J Frankerigs sande Jnteresse - meente han - var det, at Don Carlos aldrig kom paa Tronen; i Fredstider maatte Frankerig vogte paa hans Jntriguer, og førte Frankerig en Krig ved Rhinen, kunde han sende en Prætendent til Bordeaux, Marseille eller Toulouse, Frygt for Frankerig vilde han i sin Lykke, siddende som Konge i Aranjuer, neppe fole, da han som fredløs Prætendent i de baskiske Provindser havde lært fransk Føielighed saa godt at kjende. Og seirer Dronningen uden vor Bistand - vedblev han - da vil hun dog, hvad hun alt gjør, bestandig betragte Frankerig med Mistro og til vor Forfordelelse begunstige Engelland. En Jntervention til Fordeel for Polen og Jtalien har jeg bestridt som umulig, men jeg har bestandig erklæret mig for den udførlige Jntervention i Spanien." - Denne Tales Tone synes vel at kaste en Skygge paa Thiers's Karakteer, som tro Undersaat mod sin Souverain, men ogsaa en ikke mindre paa Ludvig Philips Politiks Aabenhiertighed, og det er at forudsee, at Thiers's talentfulde Opposition hver Dag vil udvide sit Terrain og at Kongen just ikke derved vil vinde i Popularitet. Ogsaa fra en anden Kant er Regjeringen bleven stærkt angrebet; for Assiserne har Ferdinand Barrot, en Broder, til den berømte Odilon Barrot, djærvt talt Oberst Vaudreys Sag. "Jkke han - sagde han - burde være den Forste til at forsvare Vandrey, men den, der egentlig burde det, savnedes; Keiserens Dattersøn, Opstandens Ophavsmand, var mod sin egen Villie, ikke ved en kongelig Naade, men ved en vilkaarlig Ministerhandling, unddraget Lovens Retfærdighed og Lovenes Lighed for Alle. Redskaberne vilde Man dømme, men den virkende Haand gav Man fri. Der gives privilegerede Mennesker, der, som høie Guder, vandre udenfor den selskabelige Kreds og hvem Loven ikke kan ramme; deres Lov, seer Man, er kun Gud, deres egen Samvittighed og deres hellige Person. Med Ædelmod bortviste Prindsen enhver Naade, men Man paatvang ham den; Regjeringen har slet anvendt sit Prærogativ, thi Prindsens Naadebrev burde først være bleven bekræftet af Domstolene, nu ville disse gyse tilbage for at fordømme de Andre, idet derved en Grundlov, Lovens Lighed for Alle, vilde krænkes." Nogle paastaae, at Meunier skal have aabenbaret meget Vigtigt, men en af Pairerne skal have paastaaet, at de foretagne Fængslinger vel have bragt mange onde Tanker for Lyset, men ingen, der stod i Forbindelse med Meuniers Attentat.