Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-04-14
Det vestlige Europas Rolighed er bleven forstyrret paa en Maade hvortil ikke Magen findes i Historien. En Skare af Overløbere, som var misfornøiet med Jndførelsen af en constitutionel Regiering i Portugal, har fundet Understøttelse paa Spansk Jordbund og søger nu at bevirken Revolution med Vaabenmagt. Denne Begivenhed, som i sig selv er høist gaadefuld og paafaldende, kan nogenlunde forklares, naar man erindrer sig de Forhold, som have fundet Sted imellem Brasilien og Portugal. Man fremstiller i Almindelighed Sagen saaledes, som at det Apostoliske Partie i Spanien, og Portugal havde af et almindeligt Had imod Constitutioner, og af en blind Jver for Absolutismen begyndt paa denne modbydelige Feide. Disse frække Deserteure ere vistnok af alle Kræfter blevne understattede af det apostoliske Partie, hvis hemmelighedsfulde og energiske Virksomhed vi ingenlunde ville nægte: men det egentlige Hovedfaktum, Desertionen af et stort Antal Portugisiske Linietropper tilligemed deres Vaaben, ligesom heele Regimenters Overgang til dem, da de med væbnet Haand betraadte atter deres Fædrenelands Jordbund, og den Mistanke, som den nærværende Regiering i Portugal synes at nære imod Rigets Landmagt, hvis Forsvar det overlader til Militser, som blive understøttede af Brittiske Tropper kan ingenlunde forklares af det apostoliske Parties Cabaler. - Hvorfor skulle vel de samme Tropper som den 24de August 1820, og den 15de Septbr. f. A. i Lissabon indsatte den constitutionelle Regiering med Magt nu være saa ivrige imod Jndførelsen af en Constitution og forbinde sig med Marqvien af Chaves, som i 1823 hialp til at styrte denne Constitution, og nu med sin talentfulde Gemalinde synes at have havt Lyst til at gientage det Vovespil, hvorved Joao den IV af Huset Braganza, og som ligeledes var understøttet af en talentfuld Gemalinde, besteeg Portugals Throne, og forsvarede Rigets Selvstændighed imod Spanien med Englands og Nederlandenes Hielp. En besynderlig Forandring af Omstændighederne; nu understøtter Spanien et lignende Foretagende for at hævne sig paa Storbrittannien, fordi dette efter Hr. Kannings Udtryk har i det Spanske Jndien fremkaldet en nye Verdens Tilværelse. Men uagtet denne Forbittrelse formaaer dog Spanien ingenlunde saameget over de Portugisiske Krigskerer, som ere bestælede af et undsletteligt Nationalhad imod Spanierne, at denne almindelige Tilbøielighed til at desertere kan deraf forklares. Man maae derfor udfinde den nærmeste Kilde til denne Afskye for denne nye Konstitution, som dog er indført paa en legitim Maade. Aarsagen er hverken omtalt i det Brittiske Cabinet eller i de Franske Kamre, og dog ligger den historisk for Øinene. - Hvo var det der indførte den nye Constitution? Det var Pedro den IV, som først efter sin Faders Død var bleven Konge i Portugal; det var og er Brasiliens Keiser. Har man da ganske forglemt hvad han foretog sig i Brasilien som dette Lands Forsvarer imod de Portugisiske Tropper og hvor heftig han erklærede sig imod de Cortes Constitution? Da hans Fader afreiste den 26de April 1821 fra Brasilien, blev han tilbage i Rio Janeiro som Lugar tenente, det vil sige at han skulde træde i Kongens Sted. Endnu i sin første Proklamation af 22de April førend Kongen afreiste, erklærede han, at han paa den meest liberale Maade vilde befordre Brasiliens Velfærd, og saasnart Kongen og Hoffet havde forladt Rio Janeiro, udviiste alle hans Handlinger, at han ikke vilde regiere Brasilien til Portugals Fordeel, men til dets egen. De Cortez, som dengang regierede i Lissabon og som stode under Monspolisternes Jndflydelse i Hovedstaden, mærkede snart at Brasilien under Don Pedros Bestyrelse ikke vilde forblive nogen underdanig Colonie af Portugal, de kaldte derfor den unge Prins tilbage og traf Foranstaltninger for at indføre det gamle Colonie=Forhold, som havde beriget Portugal Derved opvakte de Don Pedros Fortørnelse, og ved denne Fortørnelse mod Portugal erholdt han sine Brafilianeres Hengivenhed, som i Provinserne St. Paulo, Rio de Janeiro og Minas Geraes erklærede sig med Varme for ham, naar han vilde være villig til at tilveiebringe deres Uafhængighed af Portugal. Men den største Hindring for denne Uafhængigheds Erklæring vare just de Portugisiske Tropper, hvoraf en stor Deel nu er deserteret til Spanien; disse holdt endnu Hovedstaden og Fæstningerne i Brasilien besatte og vare uvisse om de skulde adlyde Cortes eller Kronprinsen. Men disse Portugisiske Tropper vare slet ikke afholdte i Brasilien, Officerene og Soldaterne tillode sig store Undertrykkelser imod Jndvaanerne, som fødte Europæere ansaae de sig selv for bedre end Creolerne, som kun vare af Europæisk Herkomst, og disse hadede og afskyede igjen Soldaterne som deres Undertrykkere. Den Pedro besluttede derfor først at skille sig ved Garnisonen i Rio Janeiro. Han forsamlede en overlegen Mængde Militser, hvorved General Avileblev nødt til med sine Portugisere at forlade RiJaneire den 22de Febr. 1821 og afseile til Lissabon. Faae Uger efter ankom en Portugisisk Flaade i Havnen, som havde Tropper ombord under Divisions-Chefen Maximiliano de SouzaDon Pedro begav sig personlig hen til ham og erklærede ham, at han ikke kunde tillade dem at komme ind i Hovedstaden. De maatte derfor uden at betræde Brasiliens Jordbund vende tilbage til Lissabon. De Brasi ianske Tropper, som støde under Jgnacio Luis Madeiray Mellos Commando, bemægtigede sig Staden Bahia, og vægrede sig ved at adlyde Prinsen. Jkke heller vilde de Portugisiske Garnisoner rømme Stæderne paa Nordkysten og Montevides, eller aflægge Troskabseed til Prinsen. Den 13de Mai 1722 blev Don Pedro udraabt af Folket og Militserne i Rio de Janeiro til vedvarende Forsvarer (Defensor perpetuo) af Brasilien. Han forordnede derpaa, at en særskildt Generalrepræsentation skulde udnævnes for Brasilien, ifølge et Forslag fra Municipalitetet i Hovedstaden. Brasiliens Uafhængighed fra Portugal blev nu aabenlyst forkyndet i to mærkværdige Proclamationer; een til Brasiliens Nationer af 1ste August, og een til de venskabelige Regieringer og Nationer af 6te August. Det Portugisiske Herredømme, blev i disse to fortræffeligt skrevne Dokumenter omtalt som et grueligt Undertrykkelses-System, og i de skiønneste Talemaader blev der lovet Brasilianerne Lykke, Friehed og Velfærd. Derimod blev Gen. Madeira i det sidste Manifest kaldet Lo infame Madens, fordi han forsvarede Bahia til Portugals Fordeel. Da Prinsen i San Paulo i September 1822 besvor Constitutionen, kastede han den Portugisiske constitutionelle Cokarde fra sig og bandt derpaa et grønt Baand med guldgule Stribet og den Jndskrift: Independencia og Morte (Uafhængighed eller Død) omkring sin venstre Arm.