Berlingske Tidende, 1814-03-07
Fra nu af er Jtaliens Skjebne ikke mere tvivlsom. Vi ere gaaede over Etsch, vi ere som Venner rykkede frem i Hiertet af Eders Land. Skuer i os Eders Befriere, der ikkuns ville fordre det, som er uundværligt for deres Marsch og deres Underholdning. Vi komme forat beskyttte lovlige Rettigheder og giengive hvad Vold og Overmod have berøvet Eder. Vi opfordre Eder til almindeligt Forsvar. Den Tid er kommen, da Jtalien, efter andre Nationers Exempel, maa benytte sine egne Kræfter og sit Mod. Det er Tid at Alperne igien trolse med deres uovervindelige Høide, og paa ny danne en uovervindelig Formuur ; det re Tid at tilkaste de Veie, som over dem ere banede for Slaver og Trældom. J Piemontesere! som Naturen og Eders eget Mod have bestemt til det lykkelige Jtaliens første Værn, ville Jendnu engang see Breunus, med sine Galler paa Capitoliet, forat han kan bruge sit Sværd til at forøge Vægten af den paalagte Tribut? *) Jler til Vaaben, Forener Eder Alle under Eder Konges Faner, hvis Kraft og Standhaftighed, bebude Eder. at hine Magts og Velstands Tider, som J saalænge nøde under det høie Huus Saveien, atter skulle vende tilbage, Ædle Toskanere, troe og vise Folk, jubler, Om vore Vaaben, for Øieblikke forurolige Eders fredelige Boliger, da skeer det ene den Hensigt at giengive Eder hiin høie og faderlige Regiering, hvi Tab J aldrig have ophørt at begræde. Forener Eders Kræfter med vore, og snart skulle J see den af Eder stedse elskede Fyrste, Stor 7) Gallerne havde trukket sig fra Gallien, eller det nuværende Frankrig, det romerske Gedets Grændser, for at nedsætte sig der. Derover over Alperne, ind i Overialien. En stor Deel af dem kom nær til geraadede Rommerne i Krig med dem, men bleve slagne og flygtede til Vei. De svagere Jndvaanere reddede sig til Navostæderne, og de striddare Mænd til Capitolium, eller Roms faste Slot, som laae paa en Bierg. Her lede de omsider Hungersnød, og bevægedes derved til at indgaae Forlig med Gallerne og betalt dem 1000 Pund Guld, naar de vilde drage bort fra det romerske Herredømmes Strækning. Allerede blev Guldet afveiet paa Torvet; men Gallerne, som troede, at Romerne maatte finde sig i Alt, brugte falsk Vægt. Da de sidste besværede sig herover, lagde Gallernes Konge, Brennus, forat spotte dem endnu sit Sværd og Gehæng i Vægtskaalen. Pludselig lod Camillus sig see med fine Soldater, og udfordrede Gallerne til Træfning, i det han sagde, at Rom ikke burde løskiøbes med Guld men med Staal. Hans Daad svarede til hans Ord, og alle Gallerne omkom ved Romernes Sværd. bertug Ferdinand af Warburg, vende tilbage, og med ham de skiønne Kunster, Videnskaber og offentlig Velstand. Jtalienske Folkeslag, Det er de allierede Monarkers haimodige Villie at gjenoprette, saavidt de nye Omstændigheder tillade det, den europæiske Statsforfatnings gamle ærværdige Bygning, af hvis Grundlag deres Lykke, deres Velstand og deres Hæder saalænge udvældede. Da skalle J see Huset Este, hvis hæderfulde Minde hører til Eders Histories skiønneste Tider, blomstre paa ny hos Eder. Da skal den udødelige Stad, to Gange Jordens første, ikke mere være den anden i et fremmed Rige; med ny Glands skal den hæve sig til den christne Verdens Hovedstad. Efterhaanden som Eders Territorium bliver befriet fra de fremmede Undertrykkere, skal Eders Regiering blive organiseret uden Voldsomhed og med de Indretninger, som ethvert Steds Tarv, Omstændighederne og Eders Vel udfordre.