Viborger Samler, 1830-04-22
Algier. Fra Genua skrives, at ifølge Handelsbreve fra den africanske Kyst har Algier og dens Omegn erholdt et ganske krigersk Udseende. I Havnen arbeides Dag og Nat med største Driftighed, og de allerede tal tige Forskandsninger formeres med nye Forter, der opføres under Bestyrelse af flere fra Gibraltar indtrufne europæiske Ingenieurofficierer. Besætningerne i alle ved Kysten liggende Stæder bestaae af regulaire vel exercerede, Tropper. Constantine er valgt til Samlingsplads for Militserne, hvor de skjønneste og meest henrykkende Egne forvandles til en Lei og ligeledes befæstes; man angiver Militsernes Antal til 30,000 Mand. Høiderne ere velforsynede med Skytter, let Infanterie og Kanoner. Efter Divansforsamlingerne, der næsten holdes dagligt, holder Deien sædvanligt Mønstring, hvorved han indlader sig i de mindste Details, og med usædvanlig Nedladenhed underholder sig med Militairet. Denne Popularitet behager Muselmændene særdeles. Hvad Franskmændenes Blokade angaaer da skader den Handelstanden, saavel der, som i de europæiske fornemmelig i de italienske Handelspladser; men Regentskabet bryder sig kun lidt derom; thi det finder i Landet selv, hvad det behøver til Krigen. Metaller og Salpeter har man i Overflødighed, og i Øvrigt giver Beien af Tunis al mulig Understøttelse. Man paastaaer ogsaa, at der, siden man fik Underretning om de store Udrustninger i Frankrig, er indtraadt en Tilnærmelse og et Venskabsforbund imellem samtlige Barbaresk-Stater, selv Marrocco ikke undtaget. Denne Formodning bekræftes derved, at man ogsaa i Tunis og Tripolis vil spore Udrustninger. Om Deien af Algier og hiint Regentskabs fortrinligste Embedsmænd meddeles fra Toulon følgende nærmere Underretning. Ali=Soggo den nuværende Hussein Der"'s Formand vilde befrie sig fra den tyrkiske Militses Aag. Han havde yttret sig desangaaende til sin fortrolige Ven, Hussein, der imidlertid hemmeligt traadte i Forbindelse med Tyrkerne. Ali vilde være bleven et Offer for sin blinde Tillid, hvis han ikke alt tidligere var bleven bortrevet af Pesten. Hussein valgtes nu uden Modsigelse, og der fandt altsaa ingen talrige Henrettelser, Sted ved hans Thronbestigelse, ligesom han heller ikke just synes at være blodtørstig. Han hører til Ulemaernes eller de Lærdes Classe, og overgaaer derfor ogsaa sine fleste Formænd i Dannelse. Han besidder Fasthed i Characteren, ja man forekaster ham endog Haardnakkenhed. Algiers Forhold til de fleste europæiske Magter er ham vel bekjendt; dog sætter han meest Tillid til sine egne Kræfter og foragter de udvortes politiske Forhold hvorfor han vistnok heller ikke vil lade sig tvinge af den blotte Frygt. Uden at være grusom - saaledes som Barbareskerne forstaae Ordet - er han dog meget stræng, men gjælder for retfærdig, i det Mindste mod sine Troesforvandte, rigtigt nok ikke mod Christne og Jøder. I Henseende til de Sidste anfører man mange originale Despottræk af ham. Hans Gavmildhed har vundet Soldatesken for ham; saaledes har han flere Gange uddeelt imellem dem de europæiske Staters Tributer - ganske nylig en anseelig fra Spanien indløben Skadesløsholdelsessum. Hans Premierminister og Storskatmester (Chasnadschi er en vis Bra ham tidligere Tschiausch (Coureer og Skarpretter) hos Beien af Constantine, hvorfra han befordredes til Chasnader Kammerherre og Bestyrer af Privatchatollet.) Denne Mand ansees for meget snue, og hans naturlige Mistroe vanskeliggjør enhver Forhandling med ham. Jbrahim Basch Aga er Overanfører for Hæren og Krig minister. Denne kom fra Levanten som en simpel Fægter, og blev at Agaen, hvis Yndest han snart vandt, tagen i Tjeneste som Pibebærer og Kaffeskjænker. De Deien en Dag spurgte Agaen, om han kunde give ham Anviisning paa en kraftig, forstandig og troe Mand, nævnede denne Jbrahim for ham. Deieuønskede nemlig - en Mand til sin Datter, og Jbrahim blev det. Exempler paa slige Tildragelser, ere ikke sjeldne i Algier. Snart blev Jbrahim Marineminister og kort for Udbruddet af Krigen, med Frankrig ogsaa Krigsminister, da Deien havde ladet hans Forgænger ombringe ved Bastonaade. Jbrahim er en meget smuk og endnu ung Mand, der imidlertid driver den algierske Stolthed, og Trods til det Yderste. Wakie-Ardschi eller Marineministeren er en overordentlig hæftig Mand; tidligere var han Chodscha (Jntendant) for Palladset. Formedelst hans hyppige Anfald af Raserie kalder man ham Soggo den Rasende.) HadschiAchmed, Beien af Constantine, er en Kol=Oglueller Tyrkesøn af anseelig Familie, da hans Fader og Farfader have været Beier. Hussein Beia Oran rosees som en vakker Mand, der i 10 Aar har forvaltet sin Provinds, uden at trykke den altfor meget, skjøndt Deiens Fordringer ikke ere lette at tilfredsstille.