Aarhuus Stifts-Tidende, 1815-10-27
Jndsendt.)¬ J Anledning af det i Aarhuus Stiftstidende No. 125 indrykkede Stykke og det der yttrede om Forbedting i Landpoliti og Forordning om Tyendevæsenet i Danmark, kan Jndsenderen ikke andet, end giøre opmærksom paa en saare mærkelig Uskik, som i Henseende til Tienestethende endnu til den Dag i Dag har vedligeholdt sig paa flere Steder af Jyllands Vesteregne til Trods for al Forordning om Tyende. Saaledes er det nemlig uden Undtagelse endnu Skik i den vestligste Deel af Veile Amt og i Dele af tilgrændsende Ribe 3 Ringkiøbing Amter, at ingen Tienestekarl eller Pile vil lade sig leie til de over hele Landet forordnede Flyttetider, men alleneste tager Tieneste til MikkelsdaPaaske, saaledes, som for Forordningen udkom og Aarsagen hertil er: at de ville have fri Forlov til, naar det ikke anstaaer dem hiemme, at drage om Sommeren Ud til det Slesvigske og det lade sig leie til Sommer arbeide for en meget stor Betaling i Sølv. Den Ulempe, som dette Uvæsen forvolder enhver, i slige Sogne boesat, Familie, indsees lettelig. Da Skiftetiden er forskjellig fra den i hele Landet almindelig forordnede, er man saaledes nødt til, stedse at lade sig nøie med Tienestefolk allene fra det Sogn, man opholder sig i, og, da disse stole paa den store Løn, de om Somme ten kunne faae i Østen saaledes benævner de næsten altid det Slesvigske, saa følger heraf, at især Tieneste piger gjerne sidde paa deres egen Haand om Vinteren, at de altid her ere ulige dyrere, end paa de andre Kantet af Jylland, hvor Forordningen overholdes, og at de giøre her Fordringer, man ikke kiender paa andre Steder. Saaledes tiltager her enhver Tienestepige sig, uden videre, Ret til, at udeblive af sin Tieneste hele otte Dage og undertiden længere efter den Tid, hun allerede har ladet sig fæste til. Kommer hun til den rette Tid, skal Saadant paaskiønnes som en vigtig beviist Tieneste. Ja mangehaande andre Ulemper kunne med Grund hidledes fra hiin Uskik og Lovløshed, der i saa Henseende hærsker paa saamange Steder af Jyllands Vesteregne, er rigtignok heel paafaldende, men bør dog foredrages til offentlig Kundskab, for at Vedkommende mueligen kunne vækkes fra den store Ligegyldighed, hvormed en saadan Uskik behandles, og vor, Retfærdighed elskende, Regiering kan holde Loven i Hævd og Kraft, naar den først er gjort opmærksom paa Stederne, hvor samme med meest Frækhed dristig bliver traadt under Fødder. Mørke vare Skyerne, som sidste 9de Octbr., trak op over en agtbar Familie i Skanderborg, forbunklede dens Glædes Soel og skiulede her den pludselig dens Alt; thi A. Madame Anne Marie Tolstrup, født Lauritzen, er ikke mere. Under Opfyldelsen af sit skiønne moderlige Kald opofrede hun sit dyrebare Liv, som begyndte den 29de August 1779. Til Hr. Friderich, Tolstrup skiænkte hun den 30te Mai 1800 sit Hierte og rakte ham sin Haand, som under fælleds Nydelse af stille huuslig Fryd ledsagede ham, men, Ak! kuns i 15 Aar, og blev Moder til 8 Børn, af hvilke nu 1 omarmer hende hisset, men 7 savne her den bedste Moders Pleie. Hvad hun var som kiærlig Ægtefælle, om Moder, virksom Huusmoder og trofast Veninde tolkedes paa hendes Begravelsesdag den 17de Octbr. i en hende værdig Tale af Stedets Sognepræst, og den almindelige Agt for den fremme Hedenfarne bevidnede det talrige Følge af Hædersmænd og agtværdige Medborgere, som med vaade Kinder ledsagede hende til sit Hvilested. Fred med hendes Støvl