Berlingske Tidende, 1834-05-10
Lyon, den 20de April. Man vil nu igjen have erholdet vore Lyoner Tidender, og fornemmelig i Courrier, have fundet en paalidelig og roelig Fremstilling af de her forefaldne Begivenheder, ligefra den 9de om Morgenen til Slutningen af Jnsurrectionen. Dersom vi ikke saae de mangfoldige forskudte og afbrændte Huse, de mange Tusinder Huller, foraarsagede af Kuglerne, de ødelagte Broer og den oprevne Brolægning med hyppige Spor af Blod, dersom vi ikke overalte mødte forgrædte og forstyrrede Ansigter eller Jndividner, som med deres bedste Gods havde taget Flugten ud paa Landet og nu vende tilbage til Staden, da maatte vi holde Tildragelserne i hine Ulykkesdage blot for en lang, ængstende Drom, saa roeligt er nu Alt. Hvo der blot havde nogen politisk Tact, maatte allerede for adskillige Maaneder siden indsee, at Lyon vilde endnu engang vorde Skuepladsen for Revolutionsmændenes utrættelige Omstyrtelses-Forsøg. Dertil er desværre vor Stilling, den sammentrængte talrige Folkemængde, sammes eiendommelige Natur, vor nære Forbindelse med andre Lande i gjærende Tilstand, i Særdeleshed med Schweiz og Jtalien fortrinligen skikket. At besidde Lyon maatte være af stor Vigtighed for Revolutionen, og dette Punkt, var hele deres Anstrængelse værd. Vor Emente i November 183, havde ingen politisk Charakteer; dengang hørtes intet republicansk Raab; ja allerede efter to Dages Forløb, da Arbeiderne vare trætte af Uroelighederne og i en ikke ringe Forlegenhed med deres Sejer, kaldte de selv Rolighed Orden og Lovenes Beskyttelse tilbage. De erklærede selv, at deres Emente havde været en Forvildelse; ja deres Anger var synlig overalt. Sammenligner man nu de sidste Tildragelser med hine i Aaret 1831, da vorder det indlysende: at Linietroppernes dengang udvise Lunkenhed og Autoriteternes charakteerløse Eftergivenhed havde aab Haabet om et heldigt Udfald af et sildigere lignende Foretagende; og denne Stemning tiltog stedse meere, blev stedse heftigere og liden skabeligere. Saaledes kom det da omsider til de sidste som Dage og til deres Excesser, som blot kunne sammenlignes med hine Aaret 1793 og i den meest barbariske Middelalder Den Franske Jndustries Hovedstad blev ødelagt af sine egne Beboere, den heftigste, meest forbittrede Borgerkrig rasede der uden Skaansel fra Huus til Huus, fra Gade til Gade, fra Kirke til Kirke selv Qvinder og Børn deeltoge i Kampen, og ei skaanedes Qvinder og Børn. Disse ere Frugterne af tre Aars revolutionair, Underviisning, i hvilken den tøilesløse Presse har taget den største Deel. Og Alt dette skeer – Hvo skulde troe det i det Aarhundrede og i det Land, som roser sig af sin, alle andre overgaaende, Civilisation, vil foregaae hele den øvrige Verden med Exempel derpaa; i det Land, hvor virkeligen nye Opdagelser hver Dag skee, hvor Velstanden er i mægtigt Tiltagende. Dersom slige Tilintetgjørelses=Kampe altid skulle opvækkes paa Nyt, hvorledes kunde de constitutionelle og ikke constitutionelle Regjeringer tænke paa, at bringe Alt, hvad der meest hædrer deres Nationer: Sæder, Religion, Opdragelse Konster, Videnskaber, Jndustrieflid og Handel, til at blomstre og bære Frugter iblandt dem, - Hvorledes kunde de tænke paa deres Udvikling, naar de stedse maae sørge for deres eget Forsvar, Frygt eller Bekymringer indgyde vistnok ingen store Tanker og ædle Beslutninger. Naar Despotismen ofte har anlediget Revolutioner, saa kunde man vel spørge om Aarsagerne til Rebellionen hos os, under Frihedens Regjering, i et saa aldeles constitutionelt Land, som Frankrige, i det Land, hvor de største Misbrug ere afskaffede, og hvor den talrigste og meest agtede Deel af Nationen staaer paa Regjeringens Side, Amsterdam, den 2den April.