Berlingske Tidende, 1826-07-24
J Lille- Rusland dannede Novikoff, eller søgte at danne et hemmeligt Selskab, idet han forenede det med en Murerloge, som han kaldte en Forberedelse, men efter Matthias Mouraviesf-Apostols Vidnesbyrd, søgte han kun Midler til at skaffe sig Penge, og hverken Selskabet eller Logen gjorde Proselytter 6). Hvad Pestel angaaer, da erklærer Nikita Mouravieff, at han ikke havde erkjendt den nye Forenings Autoritet, og at han havde arbeidet efter andre Principer, først i Mitau, og siden i Toulezyn. Pestel derimod paastaaer, at have, som alle de Andre, bifaldt Reglementet for Foreningen til offentligt Vel, Reglementet, kaldet den grønne Bog, efter Bindets Farve. Jøvrigt beroede dette hemmelige Selskabs Virksomhed især paa Central-Foreningen, og den fornemste Hensigt havde været, at mangfoldiggjøre Antallet paa Medlemmerne, især i Petersborg, hvor den største Deel af Central=Directionen 7), befandt sig. Dersom man tør troe særegne Udsagn, der ikke ere blevne bekræftede ved de Anklagedes Bekiendelser, have denne Directions Medlemmer været betænkte paa at virke paa den offentlige Mening ved en, kun lidet kostbar Journal, Sange, Carricaturer, og vilde i den Henseende anlægge et Steentrykkert udenlands, og et Trykkeri i en fra begge Hovedstæderne fjerntliggende Stad 8).Et bekræftet Factum, er det som foretoges imellem dem om de forskiellige Regieringsmaader, Conversationer og Debatter, som mange af Foreningens Medlemmer kunde tage Deel i som formelle Deliberationer. Jfølge Pestel og Andre, angaaende Oprettelsen af det første Selskab (kaldet Foreningen til Frelse eller Fædrelandets 1) Disse Hensigter bleve ikke længe hemmelige. Oprindeligen, siger den tillaire Raadsherre Semmenoff, som havde været Selskabets Secretair, vare de fornemste Medlemmer, de eneste, som vidste, at man havde til Hensigat forandre Statens Jndretninger. Siden indsaae de andre Medlemmer denne Hensigt. For dens Udførelse, og for Opsigelsen af de i Reglementet udviklede Hensigter, troede man det ligeledes nødvendigt, at udbrede politiske Forbindelser, og sikkre sig denne Mening. a) Semenoffs Udsagn. 3) Semenoffs og Nilita Mouraviefs Udsagn. 4) Deres Navne findes paa en af de hoslagte Lister til D. A. M. 5) Disse Udsagn ere ikke bekræftede af Oberst Glinka6) Det har været erklæret for Commissionen, at en af Medlemmerne, optaget af Norikoff, Loukachevitch, Adelens, Marechal i Distrikket Pereslavl, havde siden dannet et nyt Selskab i Lille=Rusland, hvis Hensigt var, at skille denne Provinds fra Keiserriget, og samle det til et Kongerige, uafhængigt af Polen. Men disse Serges og Mathias Mouravieffs Udsagn, som kun ere simple Gjætninger, ere ikke blevne bekræftede. 2) Liften paa disse Medlemmer erfor Deres Reiserlige Majesæts Øme Generalmajor Michael Orloff og Nicolai Tourgueneff, hvem det ikke lykkedes at stifte det Selskab, de havde projecteret, gik over til Foreningen til offentligt Vel. Den første bekræfter, i en Skrivelse til Commissionen, at denne Overgang fra hans Side ikke fandt Sted før i Julii Maaned 1320, de andre Medlemmer have bemærket om ham, at det var lidet ædelmodigt af ham, at kiende deres Hemmeligheder, og for største Deelen deres Navne, uden at dele deres Fare. 3) Det er det som Forfatteren til en Notits, der fandtes iblandt høistlige Reiser Alexanders Papirer, erklærer, og han var, som det synes, Medlem af Foreningen til offentligt Vel. Joarnalens Udgivelse var overdraget til virkelig Statsraad Tourgeneff. Der eristere nogle oprørerske Sange, forfattede i dette Tidsrum, og maaskee endog uddeelte. Men at dette har fundet Sted efter det hemmelige Selskabs Ordre, kan man ikke bekræfte. Børn) havde Stifterne, som ogsaa allerede er bemærket, fattet constitutionelle Ideer, men meget vaklende, og som nærmede sig til monarkiske. Den første Jdee om en republikansk Regiering udgik fra Novikoff i hans Project til en Constitution. Endvidere havde der, ifølge Pestels Udsagn, i Petersborg, i Begyndelsen af aaret 1820, været en Samling, af Tentral-Directionen, som efter Foreningens Reglement var begaver med den legislative Magt. J denne Samling, havde Pestel, formedelst en Motion af det Medlem, der beklædte Tilsynsmandens Embede, 1) udviklet Fordelene og Ubehagelighederne af en monarkisk og en republikansk Statsforfatning. Efter faae Discussioner, skred man til Stemmegivning. "Alle, siger den samme Anklagede, erklærede, at de foretrak en republikansk Statsforfatning (Nicolai Tourgueneff iblandt Andre) med de Ord: uden Spørgsmaal en Præsident. 2) Oberst Glinka var den Eneste af forskiellige Mening. Han tog den monarchiske Statsforfatning i Forsvar, og foreslog, at man skulde tilbyde Reiserinde Elisabeth, Kronen. Pestel forsikkrer desuden, at der blev besluttet, at Central=Directionens Paakiendelse, som antog de republikanske Former, blev overført paa alle andre Directioner, og at den virkelige meddeelte ham den i Toulezyn. Fra denne Tid, tilføier han, fik de republikanske Jdeer Overhaand over de monarkiske Jdeer, omendskiøndt adskillige Medlemmer endnu forsikkrede, at dersom Keiser Alexander gav Rusland gode Love efter deres Mening, skulde de være hans hengivne Undersaatter og hans Forsvarere. Jkkedestomindre ere ikke alle Oberst Pestels Udsagn blevne bekræftede af de andre Anklagede. En af dem, Glinka, paastaaer, at alt det ovenfor Meddeelte, ikke tildrog sig under formeldte Deliberationer af Medlemmerne i Central-Directionen, men i en simpel Conversation over politiske Gienstande. - Von den Brigen afgiver den Erkæring, af den største Deel af de tilstedeværende Medlemmer ikke vare forberedte hverken paa en Discussion af den Art, eller paa at opgive nogetsomhelst definitivt Votum; at iblandt Andre Glinka og han undsloge for at afgive noget, og at Tourguenes, istedetfor de Ord, som man tillagde ham, havde kun sagt: "En republicansk Regiæring med en Præsident er meget god, men i Almindelighed er Alt afhængigt af den Maade, hvorpaa Nationens Repræsentation er sammensat." Den titulaire Raadsherre Semmenoff tilføier, at der ikke var nogen Afsigelse af Vigtighed, og at Overveielserne indskrænkede sig til en Discussion, i hvilken Oberst Glinka søgte at bevise at der i Rusland ikke kunde bestaae nogen anden, end en monarkisk Regjeringsform. Endeligen omtaler Jngen af de Anklagede Forslag get angaaende Keiserinde Elisabeth. Til Slutning, havde alt det Jndtrufne ved disse ulovlige Forsamlinger, ifølge Nikita Mouravieffs Udsagn, ikke nogen Jndflydelse paa Jdeerne hos Mængden af Forsamlingens Medlemmer, og fremkaldte ikke nogen Ordre hos Directionerne, den til Toulezyn undtagen. 3) J adskillige efterfølgende Forsamlinger, var der ikke længere Spørgsmaal om den republicanske Statsforfatning, og man afhandlede kun Forandringer i Organisationen og i Forretningernes Gang i Foreningen for offentligt Vel. Pestel selv erklærer, at der ikke alene lige fra den Tid denne Forening dannede sig, indtil dens Opløsning, ikke nogensinde var noget fast Princip antaget, men at ved mere end en Leilighed det som havde været enstemmigen besluttet, blev faa Timer efter eenstemmigen forandret. Det maa bemærkes, at strax efter den Deliberation eller Conversation, som vi nylig have aflagt Regnskab for, adskillige at Jndividerne, som havde taget Deel der havde en anden tilfældig Sammenkomst, ifølge hvad Pestel siger, og at En af dem 4) i den de fortsatte de foregaaende Discussioner havde fattet den Jder, at tage Reiser Alexander af Dage. Nikita Mourvieff bekræfter, at med Undtagelse af ham selv og Pestel, alle afsloge dette Forslag som forbryderisk, at Alle paastode, at den første Følge af en saadan Handling vilde være et ynkeligt Anarchie, og at 1) En af de tre overomtalte, der droge sig tilbage og forlode Selskabet. 2) De, som foretrak den monarkiske Statsforandring, vare tilholdte at sige, at de ønskede en Mouark. 3) Tilita Mouravies og nogle andre (von der Brigen, Koloshine, Semenos), have bekræftet dette Factum i deres Confrontation med Pestel. 4) Pestel og Serge Mouravies erklærer at det var Nilte Mouravies og hanselv forsikkrer at det var Pestell. da Pestel havde gjensvart, at det var let at forekomme ved at etabler. en provisorisk Regjering, sammensat af Selskabets Medlemmer, All. reiste sig imod ham med Varme. Men dersom man tør troe ene Serge Mouravieffs Udsagn, blev dette skrækkelige Forslag, som blev fornyet i en sildigere Forsamling, antaget med Stemmefleerhed Jblandt dem, som der vare tilstede, erindrer han sig blot, foruden sig selv, Nikita Mouravieff og Pestel. Jmidlertid vedblev Foreningen til offentligt Vel at forskaffe sig nye Medlemmer. Nogle lode sig ledes af de Marimer (iøvrigt noksom forpligtende) af Phillantropie og Fædrelandskjærlighed, som de fandt forplantede i første Deel af Reglementet, Andre gave efter for Venskabs og Tiltroes blinde Følelser, eller for Modens Tilskyndelser; thi der gives ogsaa en Mode for Meninger. De meest virksomme i Selskabet kom der for at kaste Frygt for den Latterlige i de svage Sjæle, eller for at opvække en levende Nysgjerrighed. Det er selve Bekjendelserne, der forsikkre, at man til visse Folk brugte personlig Fordeel som Lokkemad. Men Mange begyndte at erkjende deres Vildfarelse og en af de Første var Alexander Mouravieff. "Den himmelske Medlidenheds Straaler, sige han, oplyste endeligen min Siæl, som var nedsænket i Mørket; jeg opdagede snart den bundløse Afgrund, paa hvis Rand jeg befandt mig med mine ulykkelige Medvidere, og med Angerens Taarer, henvendte jeg mig til den Almægtige i Bønnen, at han vilde tilgive mig og dem vore Forbrydelser; Gud har hørt Synderens Stemme. Dog har han i de 6 paafølgende Aar sendt mig strækkelige Prøver; jeg har seet mine Børn døe, jeg har seet min Kone fordømt til de ulæggeligste Lidelser; min Formue er aldeles adsplittet, jeg har endt med at drage over mit Hoved min Souperains Harme og Lovenes Straf. Jmidlertid kunde Alexander Mouravieff i nogen Tid ikke overvinde en falsk Undseelse, og han lod sig nøie med ikke længere at unddrage, sig fra sine forrige Arbeider, idet han undgik alle ulovlige Sammenkomster. Men endeligen, i Aaret 1819, seirede han over sig selv, og bekiendtgjorde i en Skrivelse sin Beslutning for Central-Foreningen, bedende og bønfaldende de andre Medlemmer om at følge hans Exempel og at afstaae fra ethvert Foretagende, som fra enhver Jdee, der var stridende imod de existerende Love. Han modtog Svar med den Forsikring, at man deelte hans Tænkemaade, og at Selskabet. havde været opløst. 1) Denne Forsikkring var falsk, men det syntes som om Selskabet i denne Periode virkeligen var i Nedgaaende, i det mindste i Petersborg. De, som ikke havde havt Mod til offentligen at frasige sig det, havde dog fjernet sig derfra. Jblandt disses Tal vare de tre Medlemmer af det første hemmelige Selskab (Foreningen til Frelse, eller Fædrelandets Børn), som ved deres Tilbagetrædelse have erholdt Deres Majestæts faderlige Tilgivelse. To af dem forlode Selskabet omtrent 1821. Den Tredie faldt ikke ganske fra, det er vel sandt, før sildigere, men, idet han brød de Baand, som tyngede hans Samvigttighed, endte han med at tye hen til sine forrige Colleger. 2) Paa den anden Side, i Syden, undlod ikke Oberst Pestel, den Gang Adjutant hos Greven af Wittgenstein, og opholdende sig i denne Egenskab i Toulczyn, den 2den Armees Hovedqvarteer, at forsøge ethvert Middel til at udbrede sine Meninger. Han hørte ikke op med at gjentage for sine unge Cammerater, at selve Souverainets (høisalig Keiser Alexanders) Villie, var, omendskjøndt den indnu i nogen Tid skulde være hemmelig, at gjennemtrænge Ungdom men og Tropperne med disse Jdeer; at man fremmede hans Planer, naar man arbeidede paa at forandre Ordenen i de fastsatte Jndretninger; at i Petersborg hver Siæl var i Bevægelse; at der allerede der havde dannet sig et talrigt Selskab, anseeligt ved Medlemmer af de høieste Qvaliteter; et Selskab, som forberedte Alt til en stor Revolution. 3) 1) Den titulaire Raadsherre Semenoffs Udsagn. a) Nilita Mouraviefferklærer, at saasnart en af Medlemmerne begyndte at vise, Lunkenhed, bestræbte man sig for at faae ham til at troe, at han ikke var den eneste, at alle Andre havde forandret Mening, at Selskabet opløste sig i Ruiner, og havde, saa at sige, ophørt at være til3) Oberstlieutenant Komaroffs Udsagn. (Fortsættes.)