Københavns Adresseavis, 1773-11-03
Med dette Blad udgaaer den Kri Om Silke=Planten, dens Dyrkning, samt Maaden, at erholde og bruge den deraf voxende Frugtsilke. Silke Planten, eller det store Syrisk Apoconum er Botanlct allerede bekiendt siden det 16de Aarhundrede. Roden af denne Plante er omtrent en Tomme tyk, kiødagtig, enkelt, uden mange Trægler og perennerend. Den ranker og giør mange Skud, trives i alle Slags Jordssmon, men elsker dog fornemmelig en løs, fugtig og varm Grund, saavelsom Skygge. Paa saadanne Steder udbreder den sig inden kort Tid, saa stærk at den qvæler alle nær staaende Væxter; den holder sig og meget vel i vores sædvanlige Kulde. Omtrent midt i Maji Maaned skyder den mange runde, hule og seye Skud frem, som opvoxe i 2 a 3 Alen høye saftrige Stængler, disse ere besatte med parviis mod hinanden staaende feedagtige tykke og aflange Blade, som oven til ere glatte og mørkegrønne, men uden til lodne og hvidgraae, og sidder paa korte Stikke. Jmellem de øverste Blade og Stammen udspire Blomster Stilkene, enkelt eller parviis imod hverandre, hvilke atter fordeeles i mange mindre og staaere Stilke, hver med et stierneformed purpurfarved Blomster, saa at den heele Samling af Blomsterne afbilde en næsten kugetrund nedhængende Dusk. Deres Lugt er fød agtig, dog lidet uangenem. Udi 5 smaae Saft Hun er befindes en vel fød men temmelig skarp Vædske, hvoraf Fluerne døer. Næsten den heele Plante indeholder en hvid og me ger skarp Merk=Saft. Frugten bestaaer i en eenskalled, aflang, rundagtig men plat stærk Bælge, som aabner sig paa den ene Side langs ad, og indeholder et stort Antal fladrund tynd guulbruunt Frøe, hvert forsynet med en Dusk lange og haar attede hvide sølv glindsende Traade, der egentlig udgiør Silken af denne Plante. Men ikke alle Frugter kommer til Fuldkommenhed, gemeenlig findes i en heel Blomsterdusk ikkun 2, 4 til 6, som opnaae den fuldkomne Modenhed. Angaaende denne Plantes Dyrkning, da forøges samme deels og lettest ved Frøe, deels og meget vel ved Rødderne. Frøet faaes i god og løs Jord, og forplandtes om Høsten Aaret derefter. Den bedste Jord for Silkeplanten, er en løs, sandig og lidt fugtig Eng Grund, som om Foraaret, eller Sommeren, førend man planter den, nogle Gange maae pløyes eller graves og vel giødes og renses fra Ufrud. Mod Udgangen af September, eller i Begyndelsen af October kan Planterne sættes, og maae bedækkes omtrent med en Tverhaand høy Jord. De sættes i Rader i det mindste ha vanden Fod fra hverandre; i hvilken Afstand fra hinanden de meget vel hulder sig i nogle Aar, og med ringe Umage kan renses fra de overflødige Roedspiirer, og derimellem fremkommende Ukrud. En Hoved=Forretning ved denne Plantes Dyrkning er at borttage de alt for hyppig af Roden, udvoxende unge Skud, som svækker Hoved Stammene. Dette maae med megen Forsigtighed foretages og aarlig igientages i Begyndelsen af Foraaret, og imod Enden af Efterbøsten, til hvilken Tiid Rodens Beskierelse og Molksaftens Udløb ikke giør Planten nogen Skade; det kunde og have sin store Nytte, at første Ageren, hvori man planter denne Plante, med maadelige Steene, eller og, hvor Leylighed gives, at plante dem paa steenige Steder, for at forhindre Rødder nes for stærke Udløb og at befordre Stænglernes Væxt. Stedets Beliggenhed, hvor man vil dyrke denne Plante, maa være saa beskaffen, at ikke de Nordlige Nordost og Noldvestlige Vinde, følgelig ey heller Frøsten kand have en alt for frie Virkning paa samme; Saadanne Leyligh der finder man of. te imellem Buske, i Dale, ved Mure og ved Diger; the omendskiønt Planten meget vel taaler ikke allene vores sædvanlige Vinterkulde, men endog udholder temmelig stærk Frost, saa kand den alligevel efter en langvarig Regn ac. let deraf tage Skade. Aaret efter at Planterne ere satte, saasnart de ere en halv eller heel Fod høye, maae Landet ved Maji Maaneds Ende eller og i Begyndelsen af Junii Maaned, efter i ærk Regn for første Gang bakkes og renses fra Ukrud; hvilket Arbeyde indtil Michelsdag endnu et Par Gange efter Fornødenhed foretages. Saasnart Hoved Stilkerne viser sine Blomster, maae de ufrugthare Stengler brækkes omtrent i Midten, og siden, naar de ere blevne noget tørre, afskiæres. Derimod er det ikke raadeligt, at best ære dem, saalænge de ere friske, da man maae befryge, at Stammen ved alt for megen Safts Udflydning kunde svækkes; Naar de 4 eller 5 bederste Blomster Buske, som ere de anseeligste, har sad Frugt, saa forholdes paa lige Maade med Toppen, paa det de øverste Buske ey maae bringe Slomster, og men andsadte Frugter, derimod blive fuldkomnere. Frugterne moednes gemeenlig i August, da den yderste Skal bliver blød, guul og rynkeed, og ved at aabne sig efterhaanden, vise de Frøet med sin Silke. Derefter afskiæret de moedneste hver andet eller tredie Dag i tørt Vær, og legges i Skygge paa Straamaatter for fuldkommen at aabnes. Silkens rette Mødenhed kiendes paa dens hvide Farve, Fastighed, Blodhed og Traadenes Glands, hvorimod den, som ikke er bleven fuldmoeden, er stiv, haard og kruus at før le paa, har ingen synderlig Glands, og falder lidt i det Gu ke. Naar Jndsamlingen er forbi, udtages strax Silken af fine Frugter, enten ved Børg eller andre ledige Personer, renses vel fra Frøet, sorteres i reene Solde, og giemmes paa et tørt Sted. Efter Indhøstningen afskeres de tørre Stæng er ikke langt fra Roden; i Stæden for de udgangne Planter set. tes nye, og hvert Aar eller hvert andet bedækkes de i No. vember Maaned tyndt med Giødning, og Aaret derpaa omgraves Landet tidlig og forsigtig, ligesom Asparges. Beedene.