Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-08-14
Indenlandske Efterretninger. "Kbhvp., bemærker til de tydske Blades Efterretninger om at Danmark paa det Bestemteste har vægret sig ved at anerkjende den provisoriske Centralmagt, i Frankfurt., hvis dette virkelig er Tilfældet, kan man fra dansk Side ikke andet end billige denne Vægring, da denne danske Regjering ved at anerkjende bemelte Centralmagt tillige vilde have anerkjendt de Forhold, man i Frankfurt har villet paatvinge Kongen af Danmark som Hertug af de til det forrige tydske Forbund henhørende Lande, Holsteen og Lauenburg. Hiin Vægring fra dansk Side er altsaa tillige en Protest mod de frankfurtske Beslutninger for Holsteens og Lauenborgs Vedkommende, en lignende Protest som den Kongen af Holland vil nedlægge forLimburgs Vedkommende, og som maaskee snart turde blive understøttet af hollandske Krigskibe paa samme Maade som det nu skeer af danske. Samme Blad gjør opmærksom paa, at Rigskrigsministerens store Ord, at ville sende mod Danmark ikke alene 3 hele Armeekorpser, men endog østerrigske Tropper, i ethvert Fald først vilde saa nogen Betydning, naar Hyldingen af Rigforstanderen den 6 de er vel overstaaet, hvortil Udsigterne ikke ere meget store. Østerrigerne skulle vel have vundet en Seier over Jtalienerne og atter trænge frem mod Mailand, men man kan ikke godt antage, at Rigsforstanderen deraf skulde have faaet Mod eller Magt til at føre en østerrigsk Hær mod Danmark. Det østerrigske Monarkies indre Tilstand umuliggjør dette allerede, og desuden truer enhver Seir af Østerrigerne i Jtalien med at paaskynde de Franskes Jnvasion, ligesom Udførelsen af Hr. Penckers Trusler, hvis man vil tænke sig dem som mulig, ikke kunde andet end blive Løsenet til en almindelig europæisk Krig. Det er vel eibeller utænkeligt, at Hr. v. Peucker vil nedstemme Tonen, naar han erfarer Jndholdet af den russiske Note. At Ønsket om, som man har udtrykt sig, med eet Slag at knuse Danmarks Modstand, næres af det herskende Parti i Tydskland, er vel sandt, men man kan dog ikke være saa ubekjendt med Forholdene, at man ikke tillige indseer, at det ved Danmarks Beliggenhed er noget, som ikke engang den hele tydske Rigshær vilde kunne udrette, medens man paa den anden Side maatte belave sig paa at see Danmarks Venner forvandlede til dets virksomme Allierede og nære Frygt for at Tilbagetoget ligefrem kunde afskjæres de tydske Hærmasser, naar Rusland optræder handlende i Overensstemmelse med dets sidste Note. Den Omstændighed, at Bestyreren af vore Besiddelser i Vestindien, Gen. Scholten, der som bekjendt ikke i nogen særdeles stor Grad har den offentlige Mening for sig, under den nuværende Regering er forbleven i sin Stilling, har foranlediget Fdl." til nogle bemærkninger, der nærmest ere henvendte til vedkommende Medlem af Statstyrelsen, Statsminister Bluhme, og i Slutningen af hvilke det hedder: Haar Nationen Ret til at fordre, at vigtige og ansvarsfulde Embeder kun ere betroede til Mænd, som med et uplettet Navn, med en ren og ubesmittet Karakter, forene den Dannelse og de Kundskaber, uden hvilke de hverken kunne kjende eller udføre de Pligter, deres Embede paalægger dem, tor den vistnok ogsaa vente, at General Scholtens Bestyrelse af de vestindiske Kolonier snart ophører."