Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-05-08
Den Tale hvormed Storhertugen aabnede Forsamlingen, bestod i følgende: Ædle Herrer og elskede Venner. Med en opløftende Følelse seer jeg mig i Dag første Gang omgivet af Repræsentantere for et troe Folk, som jeg bærer i mit Hierte. - Ved dem ville nu dets sagteste Ønsker nærme sig til mig, jeg vil gierne bønhøre dem, og opfylde dem, naar de ere prøvede. – Den Fortieneste, at have givet Landet en Constitution til en Støtte for Thronen, og til Beskyttelse for Alle, tilhører min høisalige Hr. Reven, og Regierings=Forgiænger. - Held den Forklaredes Minde, han har knyttet et skiønt og uopløseligt Baand imellem Fyrsten og Folket. - Hvad han ønskede at fuldende, var forbeholdet mig at bringe i Opfyldelse, jeg kunde ikke modstaae det Forlangende, at sætte en Forfatning, saa snart som muelig i Værk, hvilken af Fædrenelandet var bleven modtaget med en saa eenstemmig Taksigelse, og fra Udlandet selv med et almindeligt Biefald. - Hellig være os Constitutionens Aand, som dens Ord, i dens Grændser kunne og ville vi søge og begrunde Fædrenelandets Vel til evige Tider. - Jeg vil haandhæve Retfærdighed og Orden med Kraft, og samvittighedsfuld opfylde Constitutionen til det sidste Bogstav, derpaa giver jeg Dem mit hellige fyrstelige Ord. - Mine Ministre og Statsraader skulle forelægge Dem klart og uden Skiul, vort Lands indvortes Tilstand, dets udvortes Forhold, dets Finance-Tilstand, og Planen til dens tilkommende Forbedring. Endnu ere der Saar tilbage at læge, skaane af en Fortid, som var mærkværdig ved sine Begivenheder; maaskee, (hvorfor skulle jeg ikke aabenhiertigt sige det bestemt til at udrydde meget ondt, som var et sørgeligt Arvegods af en forbiegaaende Misbrug af Magten, kun maae vi ikke lade den nærværende Tid bøde for den heele forbiegangne, dertil ere Kræfterne alt for udtømte, endeel af Byrderne maae forbeholdes en lykkeligere Fremtid. - Jeg føler Vanskeligheder, som endnu ere at overvinde, for at forskaffe mine Lande hiin Grad af Velstand som jeg ønsker dem, men med et Folk, som har givet mig, i de faa Maaneder jeg har regieret, allerede saa rørende Beviser paa Kierlighed og Fortroelighed, med saa værdige Repræsentantere af Nationen, kan jeg ikke holde noget for umueligt. Mine Herrer, et skiønt Lands Tillid er heftet paa os; maatte Guds Velsignelse lede vore Arbeider til Held for det Heele. – Det Offentliges Vel vil blive min største Omsorg i mit heele Liv, hvad vil kunne fordre af de varmeste Venner af Fædrenelandet, maae de med Tillid vente af mig, men jeg stoler ogsaa paa Deres Viisdom, paa Deres Sindelags Fredelighed, og paa Deres Hierters Troeskab. – Jeg opfordrer Dem nu til at aflægge Eed paa den foreskrevne Constitution, og som mine Statsministere ville forelægge dem. - Til Storhertugen af Hessen Darmstedt, ere nye Petitioner indgivne af hans Undersaatter, over deres undertrykte Tilstand, og Embedsmændenes Despotie imod dem; da Storhertugen har udgivet et Forbud imod, at fleere Meenigheder maae forenes med hinanden om, at indgive et Bønskrift, saa have de betient sig af det Mellemrum, som forløb inden denne Forordning blev sat i Kraft. Storhertugen modtog deres Andragende med megen Rande; det Rygte som har været i Omløb, at Uroeligheder vare udbrudte i Landet, og at Landeværnet ikke vilde aflevere sine Vaaben, var ugrundet.