Aalborg Stiftstidende, 1829-11-26
De diplomatiske Meddelelser mellem Østerrig og England ere meget hyppige. J faa Dage har GrevAppii erholdt flere Courerer fra Wien og London, og atter affærdiget andre til disse Hoffer med saamegen Hurtighed, at man neppe kan antage, at han har Tid til at læse Depescherne. Ogsaa i det franske udenlandske Departement er Virksomheden meget stor og den ene Coureer fra Hr. v. Polignac til London og til Wien afgaaer i Hælene paa den anden. Den Formening synes at have noget for sig, at denne Røre i Politiken reiser sig fra færegne Bestemmelser og Orientens Anliggender. Man tilføier, at Cabinetterne i London og Paris af al Magt bestræbe sig for at hindre Østerrig fra at nærme sig Rusland og, om muligt, at bringe en nye hellig Alliance i Stand med førstnævnte Magt, fra hvilken Rusland skulde være udelukket. Forresten synes smaalige og ængstelige Foretagender fra Regjeringens Side at gaae Haand i Haand og paa en Maade at harmonere med den væmmelige Tone, med hvilken Bladene af alle politiske Farver afhandle Statens Jnteresse baade i det Store og det Smaae, baade med Hensyn til de indvortes og udvortes Forhold. Til de ængstelige Foretagender maa man ved regne det, at samtlige Politie-Commissairer den 10de November om Morgenen Kl. 7 have været paa Benene for at anstille Huusundersøgelser hos den store Hovedstads samtlige Vaabensmede. Det var nemlig Politiepræfectens befaling at alle Lomme-Pistoler, Dolke og lignende Vaaben skulle borttages, uagtet slige Vaaben ifølge en stiltiende Authorisation hidtil have været til Salg uden Omstændigheder. Selv saadanne Vaaben, som egentlig ikkun kunne henregnes til Luxus Gienstande, bleve ikke antagne, og den Jndvending af en Vaabensmed, at en stor Deel af de hos ham confiskerede Vaabens Bestanddele vare indførte fra Udlandet, og fortoldede til Regjeringen, hvilket syntes at maatte give dem en Slags Ret til Afsætning i Frankrig, blev ikke hørt. Til de smaalige Foretagender kunde det vel henregnes, at Politiet har givet sig af med, at borttage af en Hr. Rouyls Boutik 2 smaae Figurer forestillende et 4 til 5 Aars Barn, skiønt disse ikke vare forsynede med Hertugen af Reichstadts Navn, men rigtignok zirede med den Napoleonske Ørn. Sælgeren af denne Ubetydelighed blev dømt til at bøde 5 Franes og at udholde 14 Dages Fængsel, og den Vigtighed, som disse 2 smaae uskyldige Figurer saaledes have faaet, tilintetgjøres ikke ved følgende Persislage i Bladet Quotidienne, som tillader sig at udbrede sig saaledes derover: "Man beskjæftiger sig for meget, meget formeget, efter vor Formening, med Hertugen af Reichstadt; man saaner denne Mandsling en Vigtighed, som han langtfra ikke har. Hans Person er ikke stor nok til at opvække Martyrer, om det ogsaa kun var Martyrer til 5 Frans Bøder og 14 Dages Fængsel. Man viser ham formegen Ære ved at tage Notits af hans Homerer og Phidiasser. Hertugen af Reichstads er nu bleven den nærværende Generation næsten ganske ubekjendt og det er kun nogle faa af Keiserrigets Voltigeurer, som endnu erindre sig, at han kom til Verden 1811, som Søn af en Adelsmand fra Aaccio, en Hr. Bonaparte og at han i sit 4de Aar forlod Frankrig for aldrig mere at vende tilbage. Det unge Menneske, der, som man forsikkrer, er i Besiddelse af sin Faders hele Elskværdighed og sin Moders Aand, kan Memoirene fra St. Helena og den store Armees Bulletiner udenad; disse ere omtrent hans Fordringer paa Beundring. Enten man afhandler hans Fødsel og ulykkelige Skjæbne i Prosa eller paa Bers, enten man støber hans Byste i Ærts eller modellerer den i Gibs, enten man putter ham i Sukkerkugler eller i Papillotter, i Sukker eller i Chocolade, enten man vik er ham om Sæbekugler eller klæber ham paa an de Cologne Flasker, enten han paraderer i Hr. Rouys Boutik, eller i Hr. Farinas Reoler, vil han dog aldrig i Frankrig erholde mere Vigtighed end enhver anden - tydsk Baron.