Kiøbenhavns Postrytter, 1789-06-05
For til alle Tider fra Os og Vort kjære Fædreneland at afvende den Fare, som deels ved enkelte Personers Ærgierrighed og Herskesyge, deels ved fremmed Opspind, saaog ved Misundelse og Tvedragt imellem Rigstænderne, har saa ofte truet Riget, dets Selvstændighed og den almindelige Sikkerhed, og ey allene foraarsaget Uenighed imellem Undersaatterne, men ogsaa imellem Kongen og Folket; og for eengang for alle at kunne fastsætte de Grunde, paa hvilke Regieringslovene ere bygte, samt for Eftertiden at forekomme alle Utydeligheder og eensidige Tilsætninger, har vor allernaadigste Konge for Sig og Sine Eftermænd paa den Svenske Trone behaget at samtykke med os i efterstaaende Forenings- og Sikkerheds=Act. 1. Erkiende vi, at vi have en Arvekonge, der har fuldkommen Magt til at regiere Riget, vedligeholde dets Roelighed, beskytte og forsvare det, begynde Krig, slutte Fred og Forbund med udenrigske Magter, benaade, tilbagegive Liv, Ære og Gods, efter høye Godtfindende besætte alle Rigsembeder, der skulle forvattes af indfødde Svenske Mænd, og raade over Lov og Ret. Rigets øvrige Embeder besørges saaledes som Kongen anseer det gavnligst. 2. Vi ansee os som frie, Lovene undergivne og sikkre Undersaatte af en lovmæssig kronet Konge, der skal regiere os efter de givne Svenske Love, og som saadanne frie Undersaatte skulle vi og alle nyde lige Rettigheder under disse Loves Beskyttelse. Altsaa maa ogsaa Kongens høyeste Ret, hvori alle Justits=Revisions-Sager paadømmes, bestaae baade af adelige og uadelige Mænd, følgelig vil Rigsraadernes Antal herefter beroe paa Hs. Kongel. Majestæts naadige Godfindende, ligesom det er Hs. Majestæts Villie, at alle saavel Høye som Lave skulle beskyttes imod al Uretfærdighed, og at ingen skal liide paa Liv, Ære, Lemmer eller Gods, førend han er lovmæssig dømt. 3. Et lige frit Folk maa være deelagtigt i lige Rettigheder. Altsaa have alle Stænder lige Ret til at erhværve sig og eye Godser i Fædrenelandet; kun at Ridderskabet og Adelen fremdeles som forhen blive i Besiddelse af Riddergodserne, de saa kaldte Raa= og Rørs- og de i Skaane, Halland og Blekingen saa kaldte Jnsokne Hemman (adelige, dog meest af Bønder beboede Friegaarde. J øvrigt skulle Landgodserne uforandret beholde deres ældgamle Natur og Jnddeeling i adelige, borgerlige og Kron-Godser. De saa kaldte Suterier, Raa= og Rørs- og Jnsokne-Hem man ere, ligesom de i Stædet for Besoldninger anviiste Landgodser, derfra undtagne og friefundne. Bøndernes Rettighed til under de sædvanlige Vilkaar at kjøbe Krongodser er haandhævet ved en særskilt Forordning af Dags Datum, og med samme Sikkerhed, som om den heri var Ord til andet indrykket. 4. De høye og fornemste Rigets Æmbeder skulle ligesom Hof=Æmbederne besættes med Mænd af Ridderskabet og Adelen; men forresten maa Duelighed, Fortieneste, Erfaring og prøvet medborgerlig Dyd være de eneste og ægte Grunde til Befordring til alle saavel høye som ringere Æmbeder og Betieninger i Riget, uden Hensyn paa Herkomst og Stand. Men naar en uadelig Æmbedsmand bliver ophøyet til adelig Værdighed, kan han ikke længer beklæde det Æmbede, han forhen som Uadelig havde, for at sørge for de uadelige Stænders Sikkerhed. 5. Da den ægte Friehed bestaaer i frievilligen at bidrage til det, der agtes nødvendigt til Rigets Tarv, saa tilkommer det Svenske Folk en uimodsigelig Ret til med Kongen at raadslaae og komme overeens om, og indskrænke eller afslaae, nye Skatte og Contributioner.