Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-09-22
Ostindien. Om Tingenes Stilling i Ostindien finder man mange Efterretninger i de Engelske Blade, hvoraf følgende Resultat kan udledes: Den unge Holkar, 12 Aar gammel, er overgivet i Englændernes Hænder, og han bliver nu opdragen af dem, ligesom de have opdraget den unge Rajab af Mysore efter Tippoo's Død. Holkars Jndkomster skulle have beløbet sig til 78 Lak=Rupier (en Lak=Rupier udgiør 65,000 Rdlr.) man lader ham endnu beholde 12 Lak deraf. Major v. Agnen er sat til at opdrage denne unge Fyrste. Peischwa er afsat, og et eneste endnu overblevet Led af den fordrevne Sevadschiske Dynastie, er sat paa Skyggethronen under Titel af Rajab af Punah. Sevadschie (Sevagi) var 1650 den egentlige Stifter af Mahratte-Staterne i Biergegnene; men hans krigeriske Efterfølgere udbredte sig snart ved Erobringer over Sletterne; hans Sønnesønssøn, RamRaja blev afsat af hans Ministre Bajerov og Ragogie i Aaret 1750; Maratternes Rige blev da deelt i det vestlige, eller det af Pung, og det østlige eller det af Berar, og hver blev regieret for sig. Andre Mahrattefyrster fulgte snart Ministernes Exempel, enhver af dem tillog sig en arvelig og særskildt Regiering over det Land, som han var sat over, og saaledes henfaldt det ene uindskrænlede Monarchie i en Mængde smaae Fyrstendom mer. Fra den Tid af dannede Mahratterne et Slags Forbundsrige under en fælleds Præsident (Peischwa) som har sit Sæde i Punah. De mægtigste Rigsfyrster ere Maha Raja (Storfyrste), Dovlet-Rov=Scindigh, som residerer i Udgein, og havde flere Jndkomster end Peischwa selv; Bhounsla, Raja af Berax, som har sit Sæde i Nagpur, og Holkar hvis Residens var Jndor. Foruden disse mægtige Fyrster stode under Peischwaendnu et Dusin mindre mægtige Rajabs; men deres Afhængighed af Peischwa var saa ringe, at det var let for Englænderne at knuse det hele store Mahratterige. J den sidste Tid syntes Mahrattefyrsterne at have meere sammenknyttet deres Forbund, og at have organiseret en almindelig Forbindelse imod Englænderne, som selv Nizam eller Kongen af Dekan var tilbøielig til at tiltræde. Englændernes Stilling var bleven høist kritisk, naar samtlige Fyrster havde angrebet paa samme Tid og Nizam ikke havde villet oppebie, om Mahratterne vare lykkelige i deres Angreb. MahratteStaternes samtlige Jndkomster beregnede man i Aaret 1790 til 17 Millioner Pd. Sterl., hvoraf Prischwa havde 4, Dovlet-Rov=Scindigh 6, Bhounslag, og Holkar en Million. De Seiervindinger, som en Haandfuld Europæere have tilfægtet sig over saa mægtige Fyrster, maatte sætte alle i Forbauselse, naar man ikke vidste, at Landets Jndfødte ere blevne roelige Tilskuere ved denne lange Kamp. Mahratterne ere ligesom Englænderne, et Folk som har trængt sig ind i den store Moguls Rige, og som i Begyndelsen giorde Krigstieneste hos de Mongolske Keisere, hvilke residerede i Delhi. Deres Sold kunde ikke altid blive rigtig betalt, og Keiserne af Dethi faae sig siden Aaret 1712 nødte til, at anvise dem efterhaanden flere Provindser (Malva, Guzerate, Agra og tildeels ogsaa Bengalen, for at giøre sig selv betalte af Jndkomsterne. Efterhaanden begyndte Mahratserne at ansee sig som Herrer over disse Lande, de satte sig fast deri, og udbredede sig stedse meere; men Mahratterne have altid været fremmede for de Jndfødte og været hadede af dem, som voldsomme Opkrævere af Landets Jndkomster, og som militairiske Usurpateurer af deres Land; det kan derfore være dem ligegyldigt om Mahratterne eller Englænderne seire, sagt modige, ædruelige, frygtsomme og taalmodige som de ere, deele de med Udlændingerne uden Murren de Gaver, som en mild Himmel har udgydet over deres Land. Bleve og saa Englænderne fordrevne fra Jndien, saa vinde dog Jndvaanerne intet derved, de komme da kun ud af Kiøbmændenes Aag for at komme under Barbarernes; Friehed bliver ikke, hverken under den Ene eller den Anden, deres Lod. Men hvad deres Herrer nægte dem, det tilbereder deres Skjebne dem paa en besynderlig Maade i deres eget Skiød. Efterhaanden har der dannet sig iblandt dem en nye Classe af Mennesker, Mestizerne, som nedstamme fra Engelske Fædre og Jndiske Mødre, men som ikke maae nyde Europæernes Rettigheder, men blive behandlede som de øvrige Jndfødte. (Man kalder dem i Jndien Portugisere, som der er et forhaanende Navn, da disse bleve fordrevne af Englænderne, og kun de Mestizer, som nedstammede fra dem bleve tilbage i Landet i en undertrykket og foragtet Tilstand.) Om ogsaa Hinduerne selv have lært ved Vanen at finde sig i deres Skjebne, saa er dette dog ikke Tilfældet med Mestizerne som have arvet af deres Fædre den uroelige Virksomhed; som udmærker Europæerne, og ere ved en omhyggeligere Opdragelse blevne bekiendte med større Fornødenheder. Efter den saa prisede Engelske Statsret bliver Frieheden ikke anseet som en Menneskeslægten tilhørende Ret, men som en Forrettighed, som man erhverver ved Charters og særegne Love; men deri ere Mestizerne ikke enige. Uagtet de Jndskrænkninger, som Trykkefriheden i det Ostindiske Compagnies Distrikter er underkastet, have flere af dem forenet sig til at udgive en Engelsk Journal i Calcutta, som fornemmelig er bestemt til at forsvare denne Races Rettigheder. De tale om den Ret, som de have faaet af Naturen, og om Uretfærdigheden af en Lovgivning som fornærmer dem. J den Tone hvormed de føre deres Sag, bemærker man en vis Følelse af Selvbevisthed og Kraft, som synes at hentyde paa en stor tilkommende Forandring i Forholdet af denne Verdensdeel. Storbrittannien som er blevet advaret ved sine Nordamerikanske Coloniers Løsrivelse, tager vel alle mueligste Forholdsregler for at forhindre en saadan Begivenhed i Ostindien; men denne nye Classe af Jndbyggere formerer sig daglig paa den frugtbare Jordbund hvor den opstod, og vil sandsynlig medføre en Omvæltning, hvis Følger selv Europa vil komme til at fornemme. Saaledes veed Skjebnen ved uforudseete Contra Virkninger at tilintetgiøre Beregningerne af en uroelig Politis, som indbilder sig at have betænkt alt, og med en viis Langsomhed, som ikke retter sig efter vort Tiosmaal, at føre med sig en Gienfødelse af de forskiellige Verdensdele ved de samme Midler, som man havde anset som Aarsagerne til deres Forfald. Ogsaa det skiønne Ostindien, hvis Rigdomme opvakte fremmede Erobreres Begiærlighed, allerede for Aarhundreder siden, vil engang forynget indtræde i de frie Staters Række. Jmidlertid er Tilstanden i Ostindien for Øieblikket overmaade gunstig for Englænderne, og saa god, som den nogensinde har været, foruden at Mahrattefyrsterne ere faldne til føie, saa have nu ogsaa, ifølge de nyeste Efterretninger fra Ostindien alle Pindarternes Chefer, imod hvilke Krigen egentlig var begyndt, underkastet sig GeneralGouverneuren paa Chitu (Sctoo) nær, men som er omringet af W. Keirs Korps og dertil har Mangel paa Levnetsmidler og Fourage. Rajahen af Nagpore, Boounsla (Hovedet for de Berar, eller østlige Mahratter) skal have aftraadt alle sine Besiddelser, Norden for Nerbudda floden (hvorved Compagniets Eiendomme i Bengalen erholde meget. betydelige og fordeelagtige Udvidelser i Norden af Jndien) General-Gouverneuren vil derved endnu mere blive istand til i Fremtiden at omsnoe de Mahrattiske Regentere med sin hele Styrke, som er saa betydelig, at han i denne Krig har havt en Armee af 95000 Mand paa Benene, og desuagtet bliver denne forstærket, sex nye Seapoys Regimenter, blive oprettede og ethvert Rytter, regiment faaer en Forstærkning af to Eskadroner, som ogsaa bliver nødvendigt da Scindia og de øvrige Mahratte Fyrster blive tvungne til at optage Brittiske Tropper i deres Fæstninger, som skulle vaage over deres Troskab.