Berlingske Tidende, 1792-02-13
Geste, den 28de Januarii. Slutningen af Hs. Majestæts Kongen af Sverrige Tal ved Rigsdagens Begyndelse : En hæderlig Fred har været Frugten af eders Standhaftig hed, en Fred, der er sikker, slattet imellem tvende selvstændige Nationer, uden nogen anden Megler, end den indbyrdes Agtelse tvende Nationer, som have prøret sin Mandom, sin Styrke, bær for hverandre. - En Fred stadfæstet ved Venskabs=Forbund imellem 2de nærpaarørende Blodsforvandtere, som lover Riget Sikkerhed, Roe, og giver det enfordøblet Agtelse i Europa, baade ved den, som dets Jndbyggeres Topperhed har forhvervet det, og ved den Styrke en saa mægtig Bundsforvandter tilføier det. - Om jeg har kunne bidrage noget dertil, bliver min eneste Fortieneste den, at ikke have mistvivlet og Fædrelandet, at ikke have taget Feil i Henseende til Nationens ufortrødne Styrke i Stalen, at have veedst at sætte Priis paa dens Standsaftighed Ædelmodighed og Nidkiærhed for Fædrelandet, at have holdt det for vist, at det svenske Folk aldrig har sviget deres Konger, naar de have gaaet i Spidsen for det. - Det er efter disse forskjællige Afvexlinger jeg imodtager Eder i Dag, og med hvilken Sindsrørelse seer jeg ikke Eder nu forsamlede for min Trone, J gode Herrer og svenske Mænd, mine kiære og troe Undersaatter, da jeg erindrer mig den Nidkiærhed hver Stand, særskilt har udviist i disse melkommelige Tider, naar iblandt der, Søde Herrer af Ridderskabet og Adelen gi kiender dem, som jeg har seet stride ved min Side, som ved Jndsigter, Mod og Fortienester ja Seiervindinger, har viset sig at være værdige svenske Riddere, og som nu se iblandt Eder med de Hæderstegn, som de paa Valpladsen, eller paa Bølgens Top, saa retskaffen have erhvervet sig eller og mærkede med de ærefulde Saar, som de ved deres Tapperhed have erholdet ; eller da jeg erindrer mig den tro Nidkiærhed, som J gode Mænd af den ærværdige Præst stand, have beviser mig og Riget, i det J, ved at opmuntFolket til Standhaftighed, naar Lykken var mindre blid opfyldte Omfanget af det dyre Kald, der er betroet Eder, at med Ærefrygt for den guddommelige Magt styrke det Foreningsbaand, som foreener Kongen, Folket og Riget. Da jeg nævner disse Afvexlinger hvorledes kunde jeg glem meden alle Kappen Rigets Borgerskab vilstal at oprette igienSkiærgaardsslaaden, da den fordrede en hastig Hielp, efter et ærefuldt Slag imod en meer end dobbelt Styrke. Men om jeg end utaknemmelig nok skulde glemme den, saa glemmer vist ikke Efterslægten denne mærkelige Prøve paa Eders Formue og Nidkiærhed for Riger, J gode Mænd af den røsværdige Borgerstand, da den i vore Aarbøger faaer engang see optegnet, hvorledes næsten enhver Stad byggede bevæbnede Fartøier, og hvorledes Europa med Forundring saae en nye Flaade, tredobbelt større end den, som troedes sønderknuset, efter kan 6 Maaneder at opstige af Havet, at søge Striden, paa dets Bølger, og der frede vore Strandbredde. - Og J. gode Mænd af den haderlige Bondestand, J, som have va Eder, hvad J altid have været, hvad Rigers Fiender, Undertrykkere eller Befriere under Carl Knutsons og GuntaEricesons skaner, sa til alle Tider, have funnet i Eder, som Huus for Huus ere gaaet til Rigets Forsvar, frivilligen have opofret Eders Børn dertil, forladt Eders Plov, for selv at bestige de Fartøier, Eders Hænder havde bevæbnet, og store dem til Striden, eller med Eders arbeidsomme Arme opfør af Jorden forsvarsværker. Til at forklare Eder min Taknemmelighed finder jeg ingen andre Ord, end at sige Eder I have viist Eder svenske J have viist Eder at være deres værdige Efterkommere, om hvilke Gustal Vasa saade: Gud og Sverrigs Almus. - Efterat den udvortes Rolighed nu er sindfæstet, er tilbage for Os et sigesaa vigtigt Værk at fuldbyrde, der, at oprette igjen Orden i Pengevæsenet, som Krigens Udførelse har forstyrret. Og dette er Aarsagen til Eders Sammenkomst : Af de Beretninger, jeg vil meddele Eders Medbrødre i Commissionen, skulle i finde, at Kilderne ere større, end man forventer, og at det ikke bliver, i kald man ere enige i Beslutningerne, fornødent, at paatage Eder en større Byrde, end den J nu bære. - Jeg har sammenkaldet Eier paa en Tid, da en sanatisk Forvirrelse ryster nesten alle Lande, og da saa af mine Samtidige ikke lidet havde taget i Betænkning, at stille sig blot for den Giøring, som store San menkomster ofte føde at sig: Men Jeg har ikke frygtet for den, Jeg har ladt mig paa Eders Hengivenhed og paa den OpLiigas, med Larsen og en forestille Eder de Sager, som et have at raadslag om, og da J med Eders Fortroe. sundet fødes, end fælleds Vel. Rigets Styrke, Udlændinlighed gaaer min i Møde, kan af en saa ædel Forening ei ders Agtelse og almindelig Rolighed. Det er til dette store Værks Fuldbyrdelse, det er til disse vigtig Raadslagningers og Velsignelse! Forblivende Eger alle i Almindelighed og forkelige Slutning. Jeg ønsker Eder den Høiestes Naade, boer og en i Særdeleshed med al Kongelig Naade og Yndervelbevaagen.