Viborger Samler, 1808-05-26
Monitøren leverer 3 mærkværdige Aftstykker til denne Tidspanske Historie, nemlig: 1. Hs. M. Keiser Napoleons Brev til Prindsen af Asturien, dat. 16de April 1808: "Min Broder, Jeg har modtaget Deres K. Høiheds Skrivelse. De vil i Kongens, Deres Faders, Papirer, finde Beviser paa den Andeel, jeg forhen har taget i Deres Person. Under nærværende Omstændigheder, vil De tillade mig at tale frimodig og aabenhjertig med Dem. Jeg haabede ved min Ankomst til Madrid, at kunne formaae min høje Ven til nogle nødvendige Reformer og til Bestræbelse for at tilvinde sig den offentlige Mening. Det forekom mig nødvendigt for hans og Undersaatternes Vel, at han bortfjernede Fredsfyrsten fra sig. Nordens Anliggender forsinkede min Reise. Begivenhederne i Aranjue; indtraf. Jeg dømmer ikke over det Skeete eller over Fredsfyrstens Opførsel; men jeg veed, at det er farligt for Kongerne, at vænne deres Undersaatter til at udgyde Blod og tage sig selv til Rette. Gud forbyde, at Deres K. H. selv engang skal erfare dette. Det er ikke stemmende med Spaniens Fordeel, at tilføje en Prinds Ondt, som er formælet med en Prindsesse af det kongelige Blod, og der saalænge har behersket Riget. Han har ingen Venner meer. Ogsaa D. K. H. vil ingen have, om De engang vorder ulykkelig. Alt for gjerne hævner Folket sig igjen for den Hylding det viser os - Og, hvorledes kunne man lægge Proces an imod Fredsfyrsten, uden tillige at anlægge den mod Dronningen og Kongen, Deres Fader. Denne Proces ville allene nære Had og alle oprørske Lidenskaber, dens Udvikling ville blive farlig for Deres Krone. D. K. H. har ingen Ret til denne Krone, uden den Deres Moder gar Dem; bliver Hun, ved den Proces, vanæret, saa sønderriver De derved Deres Fordring paa Thronen. Lufaltsaa Deres Øre for svage og fordærvelige Raad. De har ikke Ret til at dømme Fredsfyrsten; hans Forbrydelser, om man kan forkaste ham nogle, tabe sig i Thronens Rettigheder. Ofte har jeg yttret det Ønske, at fredsforsten maatte bortfjernes fra Forretningerne; men af Venskab for Kong Carl, har jeg ofte tiet og lukket Øjnene for hans Svaghed. Hver elendige ere vi Mennesker, Svaghed og Vildfarelse er vort Valgsprog. Men alt kan endnu vorde bilagt. Lad De Fredsfyrsten forviise af Spanien og jeg tilbyder ham en Tilflugt i Frankrig. Angaaende Kong Carls Thronafsigelse, da fandt den Sted til en Tid, da mine Tropper bedækkede Spanien, og for hele Europa og Efterverdenen ville det lade, som om jeg kuns havde sendt saamange Tropper til Spanien, for at styrte min Ven og Allierede fra Thronen. Som Naboemagt er det mig tilladt foreløbig at kjende Beskaffenheden af denne Frasigelse, inden jeg kjender den gyldig. Jeg erklærer D. kgl. H., Spanien og hele Verden: Er Kong Carls Thronafsigelse en frivillig Handling, er Han ikke, ved Opstanden i Aranjues tvungen dertil, saa giør jeg ingen Vanskelighed i at tilstæde den og jeg erkjender Deres kongl Høihed for Konge af Spanien. Over denne Gienstand ønskede jeg at tale mundtlig med Dem. Den Varsomhed, med hvilken jeg i en Maaned har behandlet denne Sag, maae være Dem Borgen, for den bistand De kand vente af mig, om et Parti nogensinde foraroliger Dem paa Deres Throne. Da Kong Carl underrettede mig om Tildragelserne i afvigte October, betoges jeg af Smerte, og jeg smigrer mig med, at min Forbøn bidrog meget til det gunstige Udfald Sagerne fik i Escurial. D. K. H. havde stor Uret i Sagen selv, om jeg allene anførte det Brev, De tilskrev mig, og som jeg bestandig ville lade uvidende om, som Beviis. Selv engang Konge, vil De overtyde Dem om, hvor hellige Thronens Rettigheder ere. Alle en Kronprindses Skridt til en Nabomagt, ere Forbrydelser. D. K. H. maae ikke troe Folkets Bevægelser. Man kan myrde enkelte af mine Soldater; men Spaniens Undergang ville være den visse Følge deraf. Jeg har allerede ugjerne bemærket, at man i Madrid udbreder Breve fra Generalkapitainen i Katalonien og giør alt for at ophidse Gemytterne. D. K. H. kjender mit Sindelag; De seer at jeg svæver imellem forskjellige Jdeer, som jeg først maae befæste. Jmidlertid kan De i alle Tilfælde være forsikret om, at min Opførsel mod Dem vil være som den var mod Kongen, Deres Fader. - Tro De mit oprigtige Ønske om, at bilægge alt og søge Lejlighed til at give Dem Beviis paa min Hengivenhed og fuldkommeste Højagtelse" (det andet Aktstykke, som er Kong Carls Brev til Prindsen af Asturien og det tredie, hvorved Prindsen atter afsiger Kronen og afleverer den til sin Fader, dat. 6te Maj, skal følge i næste Avis.)