Viborger Samler, 1821-07-02
Her vare Sælgere fra alle Kanter, ogsaa fra Hovedstaden, om de alle faae Vognleien betalt, see de til. Den kostbareste og pragtfuldeste Boutik havde Hr. Juveleer Gumpert, foruden ham vare her to Guldsmedde fra Kjøbenhavn, de Herrer Lindbach, og Klose, hvilken Sidste formedelst Modvind først hidkom den 17de, samt to fra Aarhuus, de Herret Hansen og Lyster. Vor Meyers skiønne Blikfabrikata vandt dennegang, som altid før, almindeligt bifald. En ung Mand her af Byen, ved Navn Wilsen, foreviste et mekanisk Kunstværk der forestiller den forlomne Søn og røber et opvakt Hoved, som var istand til mere, hvis det ei savnede Opmuntring og Understøttelse - Jalt vare her 195 Boder: 82 med Alen og Nürnbergervare, Galanteri-Jsen, og Kniplingsskram, Guld-og Sølv arbeide; 89 med alle Slags Haandværksvare; 24 Viin= og Ølboder. Endvidere: 84 Flatter og Bord med adskillige Sorter Vare, 74 Læs røde og sorte Leerkar og 11 Læs Trævare. J Aaen laae desuden en Mængde Baade med tør Fisk fra Skagen, Aalbæk og flere Steder, tilligemed en stor Deel sorte Leerkar fra Qvols og Omegn. Af Kiøbere var Markedet meget lidet besøgt og saae Man end en lille Flok hist og her ved en Bød, saae man dog sielden Penge. En Mand, der havde En af de bedste Galanterieboutiker, forsikrede, han havde Alt i Alt ikke solgt for meer end 30 Rbd. om hans Ord ellers staae til Troende. En god Handel gjorde en lille væver og vindskibelig Baandkræmmer af den mosaiske Troesbekjendelse, der med sine to vakkte Sønner giæstede os fra Hovedstaden, hvor han er velbekjendt fra Høibrostræde. Jngen var bedre at komme tilrette med end han Ellers synes det, nu at være bleven grande Mode, ei at lade sig afprutte en Skilling af den forlangt Priis, men denne gode Mand fulgte gammel Vedtægt, og den Alen Baand, han begjerte 24 s. for solgte han, efter nogle sædvanlige Formalitæter, for 4 s. Ja, det er vist, at en Mand har kiøbt i Stykker Baand af ham, alle af eet Slags, og givet 8 Mk. for det 1ste, 7 Mk. for det 2det og saa fremdeles til 1 Mk. for det 8de Stykke. Det var derfor intet Under, at denne Handelsmand havde er uhyre Tilløb, og, i hvor uanseelig hans respectivPerson end var, stak alle de Andre ud. Det sletteste Marked af Alle gjorde Eieren af en Bod den med hvad derudi befandtes (Værdie 2 a 3000 Rbd. blev konfiskeret af Toldvæsenet. - Veiret var smuk den hele Tid; dog klagede de, som maatte ligge udom Natten, bitterlig over Nattekulden og Man maa til Professor Dittmars Æresredning mod hans mange Avindsmænd, bekjende, at deres Klage var intet mindre end ubillig. Hvad der bidrog til, i det mindste for Øieblikke at opklare mangen i disse kritiske Dage formørket Siel, vare de Kunstnydelser, der skjænkedes os 1 fire Concerter af de Herrer Kammermusikus Lemming, Kapelmusikus Foght og Hofviolon Fund med Søster, der udgjorde et i sit Slags saa sieldent Ensemble at vi heroppe vel neppe saa snart igjen ville frydes ved Besøget af et Lignende. Hr. Funcks Concert var lidet besøgt, Hr. Lemming: mere; maaskee var Prisen sat lidt for høit men Tilhørerne vare enige i, at erkjende begge Kunstneres til en høi Grad af Fuldkommenhed bragte Talent. Den tredie Concert gaves af Hr. Fogth til Bedste for vore saa meget Gavn stiftende, men til Understøttelse høiligen trængende, Søndagsskoler og den fyldte Salen med Tilhørere der ei vidste hvad de mest skulde beundre, Kunstnerens uforlignelige Virtuositæt, eller hans uegennyttige Anstrængelse i et saa ædelt Øiemed. Paa Opfordring gave Dhrr. Fogth og Lemming i Forening den sidste Concert, hvori Sidstnævnte, der herfra agter sig til Norge og derfra til Engelland hvor han vil søge sit nye Hjem, sagde sit Fædreland sit sidste musikalske Farvel. Ogsaa den gaves for fuldt Huus og vi havde den Fornøielse ogsaa i den at høre Hr. Haae en ung, meget lovende, men ogsaa meget beskeden Tonekunstner, født her i Byen, men uddannet under Hr. Fogths Veiledning. Ogsaa i Aarhuus har han ladet sig høre for Hs. H. Prinds Ferdinand, og indhøstet er bifald der maa være ham en Opmuntring til at skride fremad paa den Kunstnerbane, han saa heldigt og saa hæderligt har betraadt. Vi fik intet Skuespil. Det steinerske Selskab blev i Viborg, formodenlig for ei at gaae de kongelige Skuespillere i Veien vi ventede hid, som Man i denne falske Verden venter saa Meget, der aldrig kommer. Et Slags Spectakel var det imidlertid rigtignok i et Telt paa Torvet, hvor en omreisende Trop voltigerede, couilibriserede, dandsede paa Stylter og spillede Balletter, Altsammen mod Erlæggelse af 8 s. for Voxne og for Børn det Halve. De stakkels Folk skulle ret have gjort sig Umage, og svedt meget.