JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Adresseavis for Børn, 1780-07-19
J min Faders Huus fik jeg mestendeels ikke an"det, end lidet grovt Brød og Vand. Men her spiser jeg mig mæt paa Suppe og godt Hvedebrød, "Jeg lever altsaa her meget herlig, og kan umuelig beslutte mig til, at spise meere, naar jeg tænker paa mine Forældres Tilstand. - Taarerne stode Direkteuren i Øynene over dette Barns saaføelsomme, og tillige saa stadige Siel. - Har jer Fader ikke tjent i Krigstanden, – "Jo, gunstige Herre! – Har han ingen Pension? – Ney Han laae i Versailles et heelt Aar og søgde derom; men da han ingen flere Penge havde at fortære og betale for sig med, saa maatte han reyse derfra med uforrettet Sag. Han vilde heller leve knapt hjemme, end gjøre Gield der. . - Jeg vil være ser Mand for, min Søn, at jer Fader skal faae fem hundrede Livres i Pension. Derpaa er jeg saa vis, at jeg endog strax vil betale ham de to Qvartaler forud. Men jer, min kjere Søn, da J formodentlig ikke har faaet meget hjemme fra med eder, forærer jeg i Kongens Navn disse tre Louisdorer til Haandskillinger "Hvorledes vil De faae skikket de Penge til min Fader, gunstige Herre. Derom skal J ikke bekymre eder, min Søn; jeg veed en sikker Vey, at faae dem derhen. - Qvær da saa gunstig, ogsaa at legge disse tre for Børn. Louisdorer dertil. Mine Forældre og Sydskende trænge meget mere til dem, end jeg. Men jeg vil især bede om, at De ikke skikker dem i mit, men i Deres eget Navn. De har jo dog givet mig den. . Saa ædelt tænkde dette Barn, og ligesaa ædelt skulde vist alle Børn tænke, dersom man ikke ved de flestes Opdragelse gjorde sig ligesom al Umage for at dæmpe og qvæle den Ædelmodigheds Sæd, som tilforladelig er nedlagt i alles Hjerter. Naboe to af mine Heste ere i Forspand, og "de to, som jeg har hjemme, ere blevne syge. "Nu var det godt for mig, at have en Ven, som vilde hielpe mig at nedharve mine i Morges saaete Erter, thi jeg er bange, at Fuglene skal æde dem op. Hielp mig, Naboe, denne halve Dag. Dine Erter ere jo allerede nedharvete. Saaledes talede Huusbonden Hans til sin Naboe Christian; og denne gode Mand var strax villig og hialp ham. Efter den Tid gjorde Hans sig megen Umag for at kune tjene Christian igjen, og berømde ham ved alle Leyligheder, fordi han dengang havde hjulpet ham, og viist sig en Ven i Nød imod ham. Hvo som hielper os i Nødens Tid, den er visselig vor oprigtige Ven. - Merker dette, J unge Læsere. Naar man trænger til Hjelp, saa maae man med Beskedenhed bede derom, og naar man er bleven hjulpen, saa maae man ikke forglemme at vise sig taknemmelig. Aarsag og Virkning. Jeg veed ikke, hvor det kan komme sig, sagde den lille Carl, jeg kan ikke faae nogen Ting saaledes som jeg vil; jeg er stedse fortredelig i mit Sind; jeg kan hverken lide min Skolemester eller mine Meddisciple, og jeg bliver dog ofte straffet. "Det skal jeg sige dig, svarede Fritz: Du har ingen Lyst til at læse og lære noget, du har en ond Samvittighed, du er avindsyg og fiendtlig sindet imod os andre, og du gjør ikke andet, end onde Gierninger og Skjelmstykker, som vor Skolemester maae straffe. Det kan altsaa ikke andet være; thi paa saadanne Aarsager følge saadanne Virkninger.
Adresseavis for Børn, 1780-07-26
Numer Aar. Anden. Nibe. Aargang. for Onsdagen. den 26. Julii. Børn. Viid, Synet er Menneskets kjelneste Sands. Det varer for Farer til Lands og til Vands. Nyeheder.
Adresseavis for Børn, 1780-07-26
En vis Greve i Sachsen, som forenede en grundig Lærdom og Religion med det bedste Hjerte af Verden, havde ligeledes en from Gemahlinde og for Børn. fem Børn, som slægtede deres værdige Forældre.
Adresseavis for Børn, 1780-07-26
paa Ethvert Menneske i den hele Egn ærede Greven og Grevinden som Fader og Moder, og at see disse to Forældre i deres elskværdige Børns Selskab, var den meest indtagende Scene, som man kan forestille sig. Den rige Greve var alles Beundring, og hans Huusvæsens kloge og fortreffelige Jndretning opvakte et Slags Avind og Misundelse hos mange. Enhver vilde ligesom indtrænge sig i Tjeneste hos ham, naar nogen af hans Domestiker enten blev forsørget eller døde, eller for sin Alders Skyld gik af med Pension. Man saae en lykkelig Nøysomhed og Tilfredsværelse afmalet i alles deres Ansigter; men hvad var hans HovedPrincipium, Dette: Jeg søger at forholde mig saaledes imod mine Tjenestefolk, at de skulle ansee mig som deres Fader, og gjøre Alting af Kjerlighed til mig. Ved denne Grundsætning havde Greven aldrig fornøden at ærge sig over nogens Ulydighed – enhver adlød af Kjerlighed – aldrig at klage over hans Domestikers Uagtsomhed – enhver beflittede sig paa, at see af hans Øyne, hvad han vilde have forrettet –, aldrig at besvære sig over deres Efterladenhed – Kjerlighed til deres Herre gjorde dem opmerksomme paa alle Ting. Han hørde et godt Raad endog af den ringeste Tjener, og prøvede det. Enhver beflittede sig paa, at være ham til Behag paa alle muelige Maader, og, saa vidt som mueligt, slet intet at foretage til deres Herskabers Skade og Fortred; de forekom i deres Arbeyder ofte deres Herres Befalinger. – Til denne retskafne Greve kom engang en General. Jblandt andet kom de til at tale om Huusholdingen; da Generalen udlod sig med, at der var megen Besværlighed ved den, og at noget af det Bedrøveligste i Huusholdingen var, at faae og beholde gode Domestiker; thi snart vare de misfornøyete, – snart foraarsagede deres Ulydighed Forargelse, snart vare de uagtsomme og efterladne – snart saae de ikke ret paa deres Herres Nytte, og meere deslige. - Derover, sagde Greven, kan jeg ikke klage. For alle disse Besværligheder i Huusholdingen er jeg frie. Jeg har nu i ti Aar ikke skiftet nogen Folk. Jeg er fornøyet med dem, og de med mig.
Adresseavis for Børn, 1780-07-26
(Slutningen følger.)
Adresseavis for Børn, 1780-08-02
Numer Aar. Anden. Arry Aargang. Onsdagen. Børn. den 2. August. Voldsom Frisering, Haarynder og Valke Føde dig Hovedvee. Tænk hvilke Skalke. Slutning af Historien om en Greve af Sachsen. (See No. 39.) Det er en besynderlig Lykke, saade Generalen. Maaskee De besidder en egen Hemmelighed hvorformedelst De kan skaffe sig gode Folk og beholde dem. Hemmeligheden er meget naturlig. sagde Greven. Her er den hele Hemmelighed. Han reysde sig, og bragde en fiirkantet Kasse fremDet forstaaer jeg ikke, sagde Generalen. – Godt Greven aabnede Kassen. Nu saae Generaler sex afdeelte Fag. Paa det første var skrevet: Uvenlete Tilfælde. - Paa det andet: For mig. Paa det tredie, For min Kone. - Paa det fierde For mine Børn. - Paa det femte: Løn til mine Tjenestefolk. - Paa det slette Fag: Foræringer for mine Domestiker. Ved hvert Aars Begyndelse, blev Grøven ved, gjør jeg min Regning. J det første Fag lægger jeg en vis Sum Penge, som jeg bestemmer til uformodentlige Udgivter. J det andet Fag lægger jeg de Penge, som jeg troer at kunne bruge til Klæder og andre Ting for mig selv. J det tredie Fag lægger jeg Pengene til de fornødne Udgivter i den indvortes Huusholding, og hvad min Kone behøver. J det fjerde Fag til mine Børns Skolegang og Klæder. ente Fag ligger Tjenestefolkenes Løn; og det sjette Fag de Foræringer, som ere bestemte for dem. Dette sidste er Aarsag i, at jeg endnu aldrig har havt Anledning til at klage over slette Tjenestefolk; thi for den Løn, jeg giver dem, gjøre de det, som de maae gjøre af Pligt og Skyldighed; men de Foræringer, som de ved visse Leyligheder faae, gjøre den Virkning hos dem, at de gjøre alting for mig af Kjerlighed, og endda mere, end de ere pligtige til. Den faderlige Kjerligheds Styrke.
Adresseavis for Børn, 1780-08-02
(En virkelig tildraget Historie.) Belider, en Mand, som havde havt megen Gjenvordighed og Ulykke, fattede den Beslutning, at reyse til Indien, for at bringe sin forfaldne Lykke paa Fode igjen. Han havde en eneste Søn, som var omtrent syv Aar gammel, hvilken han overleverede til sin Broder Hernin, og reysde selv bort med Robert, en gammel troe Tjener, som ikke vilde forlade ham, og som hidindtil havde været hans Søns, Nervans, bestandige Ledsager. Drengen var saa bedrøvet over sin Faders og i sær over den gode Roberts Afsked, som man Avis kan formode det af et Barn paa hans Alder, og i hans muntre og temmelig vilde og selvraadige Temperaments Adspredelser glemde han dem snart begge To. gernin, hans Farbroder, følede snart alle de Besværligheder, som vare forbundne med hans Brodersøns Opdragelse. Hverken Raad eller Daad kunde hindre, at han ikke blev en af Modens Karle det er: et Menneske med et tomt Hoved, og et Hjerte, som ikkun var føelsomt for Forfængelighed og Usædelighed. Han tegnede i Førstningen til at faae Forstand; men hvo kunde i den følgende Tid gjøre sig noget Haab derom, Der var ingen Daarlighed, som jo opfyldte hans Hoved. Enhver fornuftig Mand var i hans Øyne en Pedant, som man maatte sky og flye; Læsning og Studering syndes ham den unyttigste Sag af Verden; men den Ære, at tabe tusinde Daler i et glimrende Selskab, holdt han for et høyt og ønskværdigt Fortrin, og at underholde letfærdige og løsagtige Fruentimmer, troede han, ikke at være skadeligt for gode Sæder. Hans Farbroder, som var en streng Moralist, gjorde sig forgjeves Umag, at overbevise dette unge Menneske om sin Vildfarelse. Han brød sig om ingen Ting, og fuld af Haab til den Lykke, som hans Fader skulde gjøre i Indien, borgede og gjorde han Gield paa alle Steder, og forødede i Forveien en Capital, om hvis Besiddelse han endnu ikke var forsikret. Forgjeves sagde man ham, at man i to Aar ikke havde hørt det ringeste fra hans Fader, og at han maatte befrygte, der var rammet ham nogen Ulykke. Jntet kunde holde ham tilbage fra hans Uordentlighed; og Jernin, som havde prøvet alle de sædvanlige Midler, til at sætte sig i Anseelse hos sin Broderson, og at afskrekke ham fra de farlige Forbindelser, i hvilke han havde indladt sig, søgde endelig at udvirke en Befaling, som satte ham ud af Stand til at begaae flere Daarligheder. Just da denne befaling skulde komme, og Nervan, gandske rolig i alle sine Udskeyelser, havde, ved en forlangt Forstrekning af fem og tyve Louisdorer, endnu meer opbragt sin Farbroder, traadde et Menneske ind i Zernins Stue, som han ved første Øyesyn ikke kunde befinde sig at kjende, men som han snart med Henrykkelse omfavnede som sin Broder. for Børn.
Adresseavis for Børn, 1780-08-02
(Slutningen følger.)
Adresseavis for Børn, 1780-08-09
Aar. Numer By Anden. ey Aargang. for Onsdagen. Børn. den 9. August. Det bedste Slags Sminke, vi har i vort LandEr Ansigtets Vaskning med reent og koldt Vand. Slutning af Historien om den faderlige Kjerligheds Styrke. (Ste No. 31.) Jobert forstod den Kunst, at trænge saa nær ind 4 paa Nervan, at han tilstod en Deel af sin Gjeld for ham, fortælde ham om de 25 Louisdorer, som hans Farbroder havde nægtet at laane ham om Formiddagen, og føyede til: dersom jeg ikkun havde kunne afdrage saa meget, saa havde Vexelereren nok givet mig Tid, og biet med det Øvrige, som jeg skylder ham. Men jeg har ikke holdt Ord; og nu veed jeg intet Raad for mig mere. Det er reent ude med mig. Robert erkyndigede sig om Vexelererens Navn og Boepæl, og gik derpaa ud, under Forevending at have noget at forrette. Da han kom tilbage igjen, saae han en liden Figur komme ud fra Nervans Kammer, hvilken vel var klædt som en Mandsperson, men for Ra deris grandskende Øyne dog ingen Mandsperson. Han gik hen til Nervan, lagde en Qvittering frem for ham, og sagde: See her, min unge Herre! ber er en Qvittering for 50 Louisdorer, som ere betalte for Dem, nu har det Tid med Resten, og De kan frit gaae ud, og giengielde de Besøgelser, som De her modtage. – Det er sandt, svarede Nervan, den lille Page Min kjere Herre, sagde Robert, De maae ikke lyve for mig. Den Page, som mødte mig, var et forklædt Fruentimmer. Jh, nu ja, min gode Robert, det var saajeg vil tilstaae det foreder; men det er en meget fortreffelig Pige, som elsker mig undsigelig. Om Forladelse, sagde Robert, vi Folk, som har seet os noget om i Verden, vi har ikke meget gode Tanker om saadanne Piger. Ach, min Ven svarede Nervan: af den Ulykke, som nu trykker mig - saafremt min Farbroder slaaer Haanden af mig, som jeg frygter for vil denne lille Pige visselig rædde eders Herre. Jeg vil aabenbare mit hele Hjertes Tanker for eder i denne Sag. En Contract, som jeg har underskrevet – J er vreed, Robert? Robert. En Contract, hvad er det for en Contract, Nervan, Jh, det er en Ægteskabs-Contract. – Robert, hvor megen Ubillighed, hvor megen Præjudice lader J ikke tilsyne deri, at J bliver fortredelig derover. J kjender ikke Rosette; hverken hendes indtagende Yndigheder, eller hendes eyegode Avis eyegode Hjerte. Det kan vist nok ikke nægtes, at hendes Sæder har ikke altid været saa ustraffelige som J, efter eders forudfattete Mening, maatte ønske. Robert. Efter min forudfattete Mening, De maae heller sige, efter min Jndsigt, efter min Fornuft, eller endnu rettere, efter den Kierlighed, jeg har til Deres Fader, som saadan en Forbindelse vilde have styrtet i den yderste Fortvivlelse. Nervan, Hendes tilkommende Opførsel vil udslette Erindringen om hendes første Aar. Og end mere, Robert, hun er rig! Den ulykkelige Nervan kan komme ud af den Elendighed og Mangel, som truer ham. Robert. Min kjere Herre! Denne Omgang, har bragt Dem paa Bredden af den yderste Fordervelse. Dybere kunne De ikke falde, end naar De vil søge Rædning i saadanne Midler, som skulle skjule dem med Skam og Spot. Med disse Ord gik Robert ud fra Nervan og bort af Zernins Huus.
Adresseavis for Børn, 1780-08-09
Bekjendtgjørelse. Johan var en Dreng, som stedse havde Lyst til at gjøre unyttige og skadelige Ting. Naar han skulde hente Plougjern hjem fra Smeden, og saae noget ungt Træe underveys, saa kunde han ikke bare sig, at han jo skulde prøve et eller andet Jern paa samme Træe, for at see, om det var skarpt. Herremanden havde nyelig ladet plante to Rader, Frugt= og Morbærtræer ved Siden af Veyen, og uagtet han havde forbudet, at ingen maatte røre eller beskadige dem, saa maatte han dog ofte med Harme see, at de vare blevne beskadigete. Han befalede derfor en at passe paa dem, og en Dag, at denne Oppasser laae og larede, kom Johan igjen med sin Huggen i Træerne og blev greben. Hanblev haardt straffet paa Kroppen, og maatte endda miste sin halve Løn, for at betale de beskadigete Træer. Da sagde han: "Jeg har ikke gjort al"Skaden; der ere og andre Drenge, som har beska" diget Træerne." Dertil sagde Herremanden: "Kan nok være, men dig har vi truffet paa frisk Gierning; de andre derimod ikke. Har du seet andre, som har beskadiget dem, saa havde du skuldet give "dem an, og ikke selv blevet en Træforderver. For saadanne onde og skarns Drenges Skyld blive mange nyttige Ting hindrete, som ellers kunde blive satte i Verk. – Alle unge honnette Børn vogte sig derover for at gjøre saadanne slette Ting, som andre slemme Børn gjøre, thi ellers maae de vente, ikke allene at blive straffete for den Skade, som de selv gjøre, men endog for den, som andre har gjort i Forveien. En forstandig Moder havde mange Børn; men hun vogtede sig meget omhyggelig, at hun ikke skulde elske et Barn meer end et andet. Om endskjønt Avis skjønt og et Barn saae meget bedre ud af Ansigt og Positur end et andet, men var uartigt, egensindigt, og udviisde nogen Ondskab i sit Forhold: saa straffede hun det altid uden Skaansel. Thi hun sagde: "Gud har givet mig disse Børn allesammen. Jeg skal være Moder for dem alle Gud vil engang kræve ethvert af dem af mine Hænder. O Gud, giv mig dog ret Viisdom til at opdrage dem, at de maae blive gode og nyttige Mennesker!" Naar et af hendes Børn døde, saa bedrøvede hun sig ikke umaadelig derover. Hun gjorde i dets Sygdom og i Forveyen alt, hvad hende mueligt var, for at holde det i Live, men naar det dog alligevel døde, saa takkede hun Gud, saasnart hun ved sin Graad havde faaet lettet sit Sind fra den første Smerte. Thi hun sagde: Mit Barn er jo ikke forloret, fordi det er dødt. Jeg veed af Guds Ord, at Sielen ikke døer, men bliver opholdt og bevaret til et evigt og bedre Liv. Hendes Born artede sig og allesammen vel, og bleve nyttige Mennesker. - Vi erindre herved en af Spraks Lærdomme: Hvo som tugter sin Søn, skal faae Glæde for ham.
Adresseavis for Børn, 1780-08-09
Reysende. Af en Reysendes (J. M. Afsprung) Jagttagelser paa hans Reyse igjennem Syd-Holland fra Amsterdam til Fridan, ville vi lade ham selv fortælle vore Læsere følgende: Man kan ikke noksom beundre den Reenlighed og Smukhed, som findes i de Hollandske Stæder, Det er et meget behageligt Syn; og det bliver endnu mere oplivet ved Jndvaanernes nyttige Beskæftigelser. Jsær befaldt Rotterdam mig vel, formedelst dens Beliggenhed ved den prægtige Maastrøm. Der staaer Erasmi Billedstøtte af Metal paa en Plads, hvilken jeg længe begabede.
Adresseavis for Børn, 1780-08-09
J Delft saae jeg Prindsen af Oraniens, den Hollandske Stadtholders, Vilhelm den Førstes Begravelse i Ursulæ Kirke. Den er prægtigere end nogen af alle de Kongelige Begravelser, som jeg nogentid har seet, hverken in Natura eller paa Kobberstykker. De største og fineste Kiendere maae forundre sig derover. Den er 20 Fod lang og 1 for Børn. Fod bred, og bestaaer af Jtaliensk hvid og sort Marmor, – dinantsk Tufsteen, - og Bronze.
Adresseavis for Børn, 1780-08-09
Kunstneren, som har forfærdiget samme, heed Henrich von Keyser. Jeg stod næsten en heel Time gandske henrykt og betragtede dette Mesterstykke Pragten - Graven – Friheden, en allegorisk Person paa Ligkisten, som forestiller en alvorlig udseende ung og deylig Jomfrue, med en Stav i Haanden og en rund Hat paa Hovedet, med Opskrivt: Aurea Libertas (den gyldne Frihed gjorde mig gandske henrykt og bestormede mig saaledes, at der løb en Gysen efter den anden over mit hele Legeme. Gravenhaage, eller ligefrem Haag, er en af de smukkeste Pladse, som jeg har seet. De smukkeste Bygninger og de store med Alleer besatte Pladse ere lige indtagende at see. En god Halvmil derfra er den Søe, hvis Brusen man ved den mindste Blæst kan høre i Staden som et hylende Veyr. Men saa meget som dette Sted befaldt mig, saa lidet befaldt Folkene mig; thi de ville alle være Franske. De spise, tale og klæde sig paa Fransk. Ved en Post-Station fandt jeg en heel Trop smukke friske Børn staaende ved Posthuset. Jeg lod hente en Deel Sukkerbrød og uddeled iblandt dem: og deres Glæde foraarsagede mig megen Fornøyelse. Jeg udsatte og smaa Priser for dem af nogle Düt (smaa Skillinger) to for hver, som vandt i Veddeløbet. En af Drengene fik af Forseelse en dobbelt, eller 2 Styverstykke, hvilken han bragde mig igien; men jeg omfavnede og kylde ham, gav ham nokken, og sagde: "Vær du kun altid redelig og ærlig, min Søn, saa vil Gud vist velsigne dig, Da jeg reysde bort, løbe disse Børn et langt Stykkevey med, ved Siden og bag efter Vognen, og raabde af Glæde mange gode Ønsker efter mig. Ak, dersom de Rige og Store i denne Verden vidste, hvor født det er, og hvor lidet det koster, at blive elsket; hvor misundelsesværdigt var da deres Lod. - O hvor har disse smaa og unge Mennesker baade denne Aften og den følgende Dag glædet sig. Det er dog en af de største Glæder paa Jorden, at udbrede Glæder iblandt mange Mennesker 3,
Adresseavis for Børn, 1780-08-16
Numer Aar. Anden ere Aargang. for Onsdagen. den 16. August. Dørn. Reenlig, anstændig, anstaaer en smuk Pige, Baade blandt Fattige og iblandt Rige.
Adresseavis for Børn, 1780-08-16
Til de Unges Tjeneste er udgivet en liden Bog, som kaldes: Historier for Børn, og indeholder adskillige Læseværdige Handlinger, hvilke paa en fornøyelig Maade danne det unge Hjerte til at antage Dyds og Sædeligheds Præg. Den faaes paa Avise=Contoiret ved gammel Strand Nr. 12. for 16 s., indbunden 20 sk. Vi ville anprise samme Bog til alle vore unge Læsere, som ikke allerede eye den, da de derudi have en liden Samling af lærerige Fortællinger, med hvilke de endog ved Sammenkomster kunne gjøre sig en meget behagelig og frugtbar Fornøyelse. Nyeheder.
Adresseavis for Børn, 1780-08-16
(Af den store Naturforsker Peter von Muschenbroeck.) Fugle Arter Land-Dyr Fiske-Arter Musling Arter . . Skalle-Dyr Amphibier Vand-Jnsecter.
Adresseavis for Børn, 1780-08-16
Land-Jnsecter Jnsecter, som opholde sig paa Dyrene 145100. Summa 218200. Med de Ubekjendte sætter han Summen i alt til omtrent 300000 Arter af levende Skabninger paa Jordkloden. Alle disse mættes dagligen af Skaberens milde Haand, at de kunne leve med Lyst og Fornøyelse. Hvor godt det er, naar man har lært noget Nyttigt. Frits havde i sin Ungdom havt Lyst til at lære Gartneriet, og lært af en Gartner at plante, pode, oculere og beskiere Frugttræer. Han faldt i en Sygdom, og fik saadan Skade, at han ikke mere duede til at forrette det tunge Arbeyde ved Agerdyrkningen. Nu skulde det have gaaet ham meget slet, dersom han intet andet havde lært. Men da han forstod at omgaaes med Træer, saa antog hans Husbonde ham til at have Tilsyn med Frugthaugen, og han havde derved sin Underholdning lige indtil hans Død. – At lære noget Nyttigt, skader aldrig, og kan ofte hielpe meget.
Adresseavis for Børn, 1780-08-23
Numer Aar. Anden. Ty Aargang. for Onsdagen. den 23. August. Børn. Lydig, og hurtig, og artig at være, Det er de Unge en virkelig Ære.
Adresseavis for Børn, 1780-08-23
Avis. til den gamle Memme, hvor jeg nu vilde opholde mig saa længe, indtil den sterke Regn var forbi. Men de veed, at det blev ved at regne hele Dagen, og næsten hele Natten med. Jeg kunde ikke faae nogen Leylighed at komme hjem med en Vogn og den godhiertige stakkels Memme vilde heller slet ikke at jeg maatte gaae ud og give mig paa Veyen, da det blev Aften. Jeg blev altsaa hos hende; men jeg kan aldrig udsige, med hvilken Bekymring og Angest jeg blev der. Thi jeg kunde nok tænke, hvor bekymrete De vare for mig, og hvor ængstelig De vilde lade søge efter mig. – Det var derfor neppe saasnart begyndt at dages, førend jeg gav mig paa Veyen. Med Angest, skjelvende og næsten Aandels har jeg lagt denne Vey tilbage. - Jeg har tilforn, mine allerfødeste Forældre, saa længe leg har levet, ikke gaaet nogensteds hen uden Deres Villie og Vidende, og jeg skal heller aldrig meere gjøre det uden Deres Tilladelse. - Min Fader og min Moder tang begge længe stille og saae paa hinanden, da min Broder holdt op at tale, men blev ved at græde og kysse deres Hænder. Under hans hele Fortælling havde min Moder næsten bestandig grædt. De omfavnede ham derpaa meget kjerlig, og tilgave ham med Glæde og gjerne denne Forseelse, for de havde faaet ham igien. Jeg og min Syster gjorde det samme. Jeg hørde, at min Fader siden sagde til min Moder. Det er sandt nok, mit Forhold imod den gamle Memme var alt for strengt. Jeg blev overilet; og disse uhørlige mange Forretninger, jeg har, have ikke ladet mig Tid tilat erindre det stakkels Menneske igien. - Jeg har heller ikke kunnet faae at vide, hvor det gamle Stakkel var kommet hen, sagde min Moder. Hun var dog troe, blev min Fader ved; men hvor er ikke undertiden noget sær og underlig paa sin Alderdom – Nu har han besluttet, at underholde denne gamle Kone, saa længe hun lever, og min tjerlige omsindete Moder har i Dag maattet kjøre ud til hende, for at hente den Stakkel til os igjen Siden dette forefaldt, har min Fader været overmaade medlidende og langt meere blødhiertet over de Fattiges og Syges Nød, end han var tilforn. Gud vil vist velsigne ham derfor, Mit Brev, søde Veninde, er ved denne Fortælling blevet noget langt. Men for at gjøre Dem denne Vidtløftighed taalelig, at jeg har villet saa for Børn. omstændelig male denne blødhiertige og goddædige Søn, saa vil jeg nu heller ikke i nogle Uger skrive Dem et Ord til. Vil De ikke da blive god igjen, Jeg forsikkrer Dem imidlertid om det, som De dog forud veed, at jeg er uforanderlig og evig Deres oprigtige Veninde. Philippine. Nyeheder.
Adresseavis for Børn, 1780-08-30
Numer Aar. Anden. des Aargang. for Onsdagen. Børn. den 30. August. Man lære, at føre sit Legeme stivt, Skye Sminke, som det, der er Huden en Gift.
Adresseavis for Børn, 1780-08-30
(Slutningen følger.)
Adresseavis for Børn, 1780-09-06
Aar. Numer Anden. Tyd Aargang. Onsdagen. Børn. den 6 Septemb. Af længe Erfarne, Forsøgte og Gamle, De Unge kan Jndsigt og Kundskaber samle.