Viborger Samler, 1827-03-24
Viborg. Natten til 21de Marts undvege, ved at gjennemskjære med Knive Fængselsdøren, af Viborg Arrrest 2de Hestetyve, den ene en forhenværende Jydsk Dragon af Sahl Sogn, Friisholt Gods. Peder Sørensen Sahl, 26 Aar gl., (almindelig beæret med Navnet Peder Stærk, fordi han staaer i Rygte for, at kunde stryge Jernene af sig og bar Styrke) og Jørgen Andreas Jensen af Siørslev Sogn, ikke 20 Aar gl, der for Heste tyverie var ved Under- og Overretten dømt til Kag strygning og Slaveri paa Livstid. - Ved Udfarten forsynede de sig med Slutterens 2 Frakker og Han- og gik ud af hans Vinduer. - De bleve til Held for den offentlige Sikkerhed paagrebne og hertil atter indbragte den 22de Marts. Dette Par havde paa denne korte Udvandring dog ikke forsømt sig; hos Udflytteren Christen Jensen paa Qvols Mark, kom de ind næste Nat Kl. 1, Peder Stærk satte Manden en Strikke om Halsen og beed ham og hans Kone i Fingrene, og truede dem til at sige hvor deres Penge vare forvarede, Jørgen Jensen tog en Kniv ned fra Vielten i Stuen og truede tillige med den; Christen Jensen fik dog Leilighed til at faae et Par Fingre ind under Strikken for ikke at qvæles; men han og Kone fandt det dog raadeligst, at anvise dem baade Lys og deres Gjemmer, 3 Kister, dem de randsagede nøie, efterat have løsnet Strikken om Mandens Hals. Af Penge fandtes dog kun 8 a 9 Mk. men de medtoge endeel Klædningstykker. De krævede derpaa Spise og den blev dem af de i Sengen liggende Angrebne anviist, og de holdte et godt Maaltid i 2 Timer. Jmidlertid tænkte de dog paa, at Tjenestekarlen Jacob, der havde lagt i en anden Seng i Stuen og som Manden ofte havde raabt paa, lunde være gaaet ud for at tilkalde Hielp og forlode derpaa Huset. Karlen Jacob var i Begyndelen krøbet ud af Stuen og havde af Angest forstukket sig i Laden i Høet, hvor Manden fandt ham omsider, da Røverne vare borte. De havde begivet sig ud af samme Vei de vare komne ind, ved at slaae en Væg ind i Bryggerset; Christen Jensen stod op, efterat de vare borte og androg Sagen for Sognefogden i Qvols Søren Jensen, der strax kaldte Folk sammen for at sætte efter Forbryderne; han sporede dem til over Nybroe og henad Fiskbek og horte der, at et gammelt Fruentimmer af den Ene var overfaldet; Sognefogden og nogle Mænd opdagede dem siden paa Romlund Hede. Sognefogden, der havde ladt Gevæhr med sig, holdt ved Respect af dette Peder Stærk fra Livet og fik ham til at gaae foran indtil flere Folk kom til Hielp og fik ham tagen fast og ført til Romlund; Jørgen Jensen var forhen i deres Vold. - Det er saare nedslaaende at see disse 2de unge Mennesker med Ansigter, som selv Lavater vilde tilkjende Ærlighed og den yngste Blyfærdighed, at være faldnesaa dybt. (Saavidt man veed ere Opbringerpenge kun tilsagte for Desertører, af Militære og Slaveriet; men til Sognefogder. og Andre, der indbringe de af Arresterne Deserterede, ikke; da denne Sognefoged i Qvols og vel flere ofte vove Livet af en Embedsiver, der ikke medfører Løn synes det, til Statens Sikkerhed billigt, at vor landsfaderlige Regjering ville fastsætte for Disse som for Hiine Opbringerbelønning. Den offentlige Sikkerhed vinder dog noksaameget ved Disses, som ved en deserteret Soldats Paagribelse. Den Vinter der med Strenghed begyndte i Lover dags den 17de Marts tilkjendegaves samme Dags Eftermiddag ved det her ganske Usædvanlige, at nogle tusinde Lærker i Flok, kastede sig her ind i Byen paa en Toft, ligesom Stærene nogle Dage efter flokkedes i stor Mængde og vare borte til i Gaar=Eftermiddag, da de kom tilbage. - Endnu i Gaar fros det haardt med Storm af Nordvest. J Dag er Luften meget mildere med Sydvest.