Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-06
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fjortende Aargang. No. 36. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. a Tirsdagen den 6 Mai 1817. En huuslig Samtale. Justitsraad B. og hans Frue. Justitsraaden (sidder og læser, men afbrydes, af Fruen, som træder ind). Du kommer, som du var kaldet, min Engel. Jeg sidder just her og læser Noget, som er os begge lige vigtigt. Fruen. Nu - og hvad er det? Justitsraaden. En Afhandling om Overbaadighed. Jeg føler fuldkomment at Forfatteren har Ret. Vi maa indskrænke os, min Søde, naar ikke baade vi og Staten skal ødelægges. Fruen. Ja, lad os det. Du veed, min Bedste, jeg har aldrig været dig imod i Noget, og vil heller ikke være det heri. Justitsr. Mine Jndkomster ere, som du veed, i det Høieste 5000 Rbd. aarligen, og jeg har allerede sagt dig, at vi i forrige Aar har udgivet over 8000. Ville vi saaledes blive ved endnu i fem Aar, saa ere vi i det femte i en Gield af 16,000 Rbd. Det er soleklart. Fruen. Det bevare os Himlen for Nei, min bedste Mand vi vil, vi maa indskrænke os, Justitsr. Det er godt nok, mit Barn, men hvad skal vi gjøre Begyndelse med? Fruen. Jeg troer det er bedst at begynde med det Allerundværligste. Justitsr. Deri har Du Ret. Vi ville altsaa begynde med Stadsen. Her ligger just Regnskabsbogen for de sidste 4 Maaneders Udgivter. Vi begynde fra Foden af (læser): "6 Par couleurte Saffians Wiener=Skoe, a 12 Rbdlr. Parret." Den slaaer vi en Streg over. Fremtiden lade vi os ikke gjøre andet end sorte Fedtlæderssko; de koste kun 4 Rbd. Parret, og holde dobbelt saa længe. Fruen. Aa ja, min Hjerte Mand; men saa slaae vi ogsaa en Streg over den næste Rubrik to Par ungerske Støvler med tilhørende gule lakerede Kraver a 46 Rbd. Parret, J Fremtiden lade vi os gjøre simple Støvler til 28 Rbd. Parret. Justitsr. Men, kjereste Kone, hvor kan Du forlange det, Jeg maa jo være Folk liig? Fruen. Men, kjereste Mand, hvor kan Du da forlange af mig, at jeg ikke engang skal have hvad Brændeviinsmadamen her ligeover for har et Par couleurte Saffians=Sko, Skal jeg da ikke være Folk lig Justitsr. Nu, saa lad den Rubrik blive staaende. Men (læser) 12 Par engelske Bomuldsstrømper a 5 Rbd.; de maa gaae ud. Fruen. Ja, saa maa de 10 Alen engelsk Klæde a 40 Rbd., hvoraf Du har ladet dig sy en Kjole og en Frakke, ogsaa gaae ud. Justitsr. Nei, det gaaer umueligt an. Naar man kommer blandt Folk maa man være ordentlig klædt. Min Skræder forsikkrer, at det er vore egne Fabricanter ikke mueligt at sætte en saadan Appretur paa deres Klæde, som de Engelske. Fruen. Det samme er Tilfældet med mine Bomuldstrømper. Man kan nok faae danske, men de er saa grove, at naar man gaaer med korte Skjørter, saa sees hver Traad deri, og Støvet sætter sig singertykt deri. Grove Strømper, kan desuden ikke passe til fine Klæder. Justitsr. Ja, saa springe vi da den Rubrik ogsaa over. Men see her - 20 Alen Levantin a 5 Rbd. til to Peltse - det kunde vi gjerne undvære. Fruen. Det kan jeg ligesaalidet undvære, som du Klæde til din Frakke. Justitsr. Men her staaer jo lige nedenunder 10 Alen overskaaret Fløiel til en lang Kaabe? Naar man har to Peltse, saa behøver man jo ikke en lang Kaabe. Fruen. Paa samme Grund kunde jeg sige: naar man har to Frakker, saa behøver man ikke endnu desuden en fiin mørkeblaa Kappe. Justitsr. Men en Kaabe, der naaer ligened til Skoene - og endnu oven i Kjøbet en Hætte deri, som ikke tjener til andet end at hænge og dingle i Nakken - fortjener dog i Sandhed ikke at kaldes en uundværlig Ting? Fruen. Men en fiin mørkeblaa Kappe, der naaer lige ned til Bagstækkerne, og endnu ovenkjøbet en tredobbelt Krave derpaa, som naaer ligetil Hofterne, hvad kalder Du det, min Engel Justitsr. (læser). En Zobels Garnering til 150 Rbd. - den slaaer vi en Streg over? Fruen. Ja, saa maa vi gjøre det samme ved de lange Qvaster paa Din Frakke. Justitsr. Lad os springe det over. Men her kommer noget, som absolut maa kunne gaae ud. To italienske Straahatte a 30 Rbd. Er det billigt, er det patriotisk at give saa mange Penge for et Fjerdingpund italiensk Straa, . Fruen. Det er sandt nok - men hvorfor gav min kjere Mand ganske nyligen 30 Rbd. for en sort Filtehat? Justitsr. Det er en indenlandsk Artikel, For den gaaer ingen Penge ud af Landet. Fruen. Vel! Men naar Du ikke havde kjøbt Hatten, saa havde Hattemageren jo kunnet sende den til Sverrig eller andre Stæder, og da var der jo kommet Penge ind i Landet for den? Justitsr. Men naar ingen vilde kjøbe her Hatte, hvad skulde da den Hattemager leve af, der ikke har Raad til at udsende sit Arbeide, Fruen. Men naar der ingen vilde kjøbe italienske Straahatte, hvor skulde da Kræmmerne, der ingen anden Næringsvei have end at sælge Modevarer, leve? Justitsr. Jh, hvad kommer det os ved, hvilke Varer de leve af - lad dem om det Fruen. Jeg synes det kommer os meget ved. Naar disse stakkels Folk skal svare borgerlig Næringsskat, saa maa de jo ogsaa have en Næring at drive. Justitsr. Men naar vi nu tilsidst intet har at betale med, og ingen vil give os mere Credit - hvad saa, Fruen. Saa kommer Tarveligheden af sig selv. Men inden det skeer er det ikke værdt at skyde Nødskud, og faae Folk til at troe at vi allerede er ruinerede. Husker Du ikke hvorledes det gik vor Svoger" i Fjor da han solgte sin Karet og Morianen, og begyndte at indskrænke sig, saa sagde hele Byen at han var paa Knæerne og snart vilde gaae Fallit. Justitsr. Men paa denne Maade kan man jo aldrig sælge sin Karet eller Morian førend Skifteretten lader dem sælge, naar man altid skal frygte for at komme i Folks Munde for at være paa Knæerne? Fruen. Nei, det kan man heller ikke. Derfor er heller ingen i vore Dage saa ufornuftig, at indskrænke sig. Det er tvertimod en Regel, at jo mindre der er i Pungen, des raskere maa man leve. Justitsr. Naar man vil handle efter saadanne Grundsætninger, saa maa man ogsaa holde sig beredt paa at spille Fallit Fruen. Ja, hvad er der da i det, naar endelig saa skal være? Kan Du nævne mig en eneste Mand, som nu anseer det for nogen Skam, Desuden kalder man det ikke mere, som i gamle Dage, at spille Fallit eller Bankerot, men at standse med Betaling, opgive sit Bo, forlange Commissarer i sit Bo o. s. v. Det klinger langtfra ikke saa gemeent. Justitsr. Men naar man saa bliver trukket i Slutteriet? Fruen. Hvem trækker vel nu Nogen i Slutteriet, med mindre det skulde være for at tage Hevn paa Nogen? Den, som har falleret med Forstand og Eftertanke, kommer ikke i Slutteriet. See nu, der er Svoger –, han har lagt under Fallit i syv Aar, men ingen af hans Creditorer tør røre saa meget som et Haar paa hans Hoved. Han har valgt sin Fetter Trækop, og Commissionair Snu til Commissarer i sit Bo, og nu har han allerede i syv samfulde Aar drevet Handel og Vandel, uden at nogen Creditor giver et Qvækfra sig, mindre vover paa at sætte ham i Slutteriet. Hans Moratorium beskytter ham mod alle Creditorers Overløb og Overhæng. Justitsr. Men det er og bliver dog altid en gemeen Ting at spille Bankerot. Fruen. Gemeen, Mig synes det er just ret fornemt, saaledes at læse i Aviserne f. Ex.: Den 5te Maj samles Commissarerne i Hr. N. No. Bo. Justitsr. Men Crediten er dog for bestandigt spildt, hvad enten man har Commissarer, eller Drommedarer i sit Bo. Fruen. O, tvertimod, netop derved voxer Crediteen. Hvad er almindeligere, end at man siger om en Mand, der har opgivet sit Bo: han har nok forstaaet at mele sin Kage - han hytter sig nok, den Karl, o. s. v. Fallit er netop det bedste Middel til at befæste Crediteen, naar den vakler. Der er nu Kjøbmand Strip, som ingen, vilde betroe fire Skilling førend han fallerede, nu kan han faae Credit for hele Tusinde. Justitsr. Men det er dog malhonnet, saaledes at trække sin Næste op Fruen. Det troer Du, Hjerte Mand, fordi Du aldrig har bekymret Dig om saadanne Ting. Men jeg, som har havt en Fader, hvis Bo laae i 19 Aar under Commissarers Behandling, og endnu har to Brødre og tre Fettere, der hver har falleret i det mindste to Gange, jeg kjender bedre til Sagen. De fleste Fallenter betragte sig som hørende til et stort Understøttelses-Selskab, og her hedder det: Hente mir, Morgen der; derfor tager man det ikke saa nøie at blive taget ved Næsen i Dag, da man maaskee i Morgen nødsages til, igjen at tage en Anden ved Næsen. Justitsr. Jeg maa tilstaae, i saadanne Konster er jeg meget uerfaren. Fruen. "Den hele Konst bestaaer i: læg an - og fyr i rette Tid, pleiede min salig Fader altid at sige: "og fremfor Alt, at forskaffe sig Commissarer i Boet, som man kan forlade sig paa Figursalen paa Charlottenborg. (Fortsat, see No. 34.) Venus Callypyga (Callipygas), sædvanligen kaldet Venus med den skjønne Bagdeel, hvis Original findes i Palladset Farnese i Rom. Gudinden seer, med Hovedet vendt til Siden, paa den skjønne Bagdeel, hvoraf hun har faaet Navnet. Hovedet, den venstre Arm og begge Benene ere moderne, og selv hvad der er gammelt fortjener i det Hele, baade efter Ramdohr og Winkel mann, hvilke to Forfattere sjeldent ere ganske enige, ikke den største Roes. Den første kalder den end- og maadelig; men den sidste paastaaer dog, at de Dele, hvorved den skal behage, ikke ere uden Ynde. En meget heldig Tanke er det, at Gevandtet, der nedentil gaaer ud i stive Folder, tillige tjener, Figuren til Tronk.