Viborger Samler, 1848-06-06
(Fortsat Beretning om Occupationen i Veile og Omegn.) Den Lethed hvormed de uhyre Reqvisitioner bleve opfyldte, den Mangel paa Kraft, de havde til at naae det med dem tilsigtede Maal: ganske at nedtrykke Modet hos Befolkningen og saaledes bevirke først et moralsk Frafald hos Jyderne i Uvillie mod Regjeringen, og dernæst et mater elt, i en Beden og Manen, om dog endelig at slutte Fred jo før jo hellere, paa hvilkesomhelst Vilkaar den end kunde erholdes; - ærgrede Fienden synligen. Der matte altsaa findes paa nye Plage midler, hvorved hiint faste og ubegribelige Mod kunde kues Prindsen af Roer, Cap. Lesser og øvrige Consorter maa man lade den Roes, at de, skjøndt de ei naaede deres Hensigt, med sjelden Virtuositet viste deres Dygtighed i den Retning. Man begyndte med nye urimelige Reqvisitioner. Saaledes forlangtes 300 Heste; da Amtet afslog det, gjordes faa Dage efter samme Fordring, med Tilføiende: at 200 skulde være forsynede med Seletøier, og hvis de ei leveredes til den 15de, vilde man selv tage dem. Det afsloges fremdeles. Ligeledes fordredes 3000 Skjorter og 3000 Pd. Saalelæder; da ogsaa dette var bleven afslaaet, røvedes de Beholdninger af Læder, som fandtes i Kolding; Skjorterne hørie man ei siden til. Haand i Haand med Reqvisitionerne gik idelig skjærpede og foretagne Undersøgelser om Vaaben, og Arrestationer. Mange Vaaben, baade fra Byen og Landet og megen Ammunition blev afleveret; Huusundersøgelser foretoges dog som oftest med Humanitet af dertil beordrede Officierer. Hver Dag hørte man om nye Arrestationer og det endog af Personer, hos hvem der ei fandtes Skygge af Grund dertil. Saaledes arresteredes en Søn af Kammerraad Dalgas, han beskyldtes for ved en Forpost at have kaldt Hertugen og Prindsen af Noer Forrædere, samt spyt tet af Soldaterne. For den første Beskyldning, som han aabent vedgik, og hvis Rigtighed han godtgjorde ved at citere en kgl. Proclamation, hvori disse Herrer benævnes saaledes, blev han frikiendt; Auditeuren bemærkede, at det var en politisk Mening, af dem maatte jo Hver have Lov til at have sine. For den anden Beskyldning, som efter Øienvidners Forklaring var usand, men som beedigedes af de respective Soldater, blev han dømt til 2 Gange 5 Dages Vand og Brød. Medens man lod hans Fader vide, at han ved at henvende sig til Prindsen af Noer let vilde kunne erholde sin Søn fritaget for den tilkjendte Straf, satte man Sønnen i Frihed. Skjøndt Faderen strax lod Retten vide, at han ikke havde ifinde at anraabe om Prindsens Naade, lod man den Unge være fri for al Ulempe. En Skipper fra Bredballe Strand kom seillende i sin Baad fra Bogense, hvor hans Skib laae; da han blev seet af en der udstillet ny Vagt, blev han strax arresteret, fordi man meente, at han underholdt en skadelig Forbindelse med Fyen. Dette gav Anledning til en strængere Control udaf gjorden til, og den temmelig ugencerte Communication, vi af den Vei havde havt med Fyen, blev ganske afbrudt, eftersom man lagde Beslag paa alle Baade, endog Fiskernes; da Tydskerne imidlertid gjorde meget af Fisk, blev det med visse Cauteler tilladt Fiskerne igjen at seile ud. Ligelede arresteredes tvende af Byens Borgere, nemlig Fæstemand Ferslev og Borgerrepræsentant Packnes. De beskyldtes for at have forsøgt paa at lokke Soldaterne til Frafald og at have hjulpet nogle til at dessertere. Da man fandt, at Desertion tog til i en foruroligende Grad, fik man Mistanke om, at den blev fremmet ved Hielp udenfra. At opspore og afskjære de Canaler, igjennem hvilke en slig Assistance ydedes, var en saare let Opgave at løse for Vedkommende. Man har sig dermed saaledes af: en Overjæger, der flere Gange havde været brugt til samme Tjeneste, skulde desertere og søge Hjælp til dette Forehavendes Udførelse. Han henvendte sig til Hr. Ferslev og Hr. Packness. Denne lod sig, efter først at have nægtet det, endelig ved hans indstændige Bonner bevæge til at skaffe ham en civil Kjole og vise ham, forsynet med et dertil forskaffet Pas, igjennem Skoven og Forposterne. Men aldrig saasnart havde de betraadt Skoven før de begge bleve tagne af Folk, der efter Aftale med Jægeren og Vedkommende laae der i dette Øiemed. Begge de nævnte Borgere bleve som sagt anholdte og holdtes i Arrest, til de Fiendtlige afgik herfra. Jægeren forfremmedes. Som noget Overflødigt giver samme Begivenhed følgende yderligere Bidrag til en ægte Schleswigholsteiners Characteristik. Som let begribeligt, bleve de nævnte Mænds Familier noget foruroligede, thi man kunde jo ei vide til hvilken Grad de Folk, i hvis Vold man var, og til hvem man ei kunde have stor Tillid, naar Talen var om Humanitet, kunde faae ifinde at drive deres Væsen. En Broder til Hr. Packness reiste derfor til General Wrangel, for hos ham at erfare, hvorledes Sagen stod i hans Øine. Medens Hr. Packnes ventede i Generalens Entree, gav en af Adjutanterne, en slesvigholsteensk Officeer, sig i Samtale med ham og lod sig underrette om hans Ærinde; da der nu i Beretningen herom blev fortalt, at den hele Plan til Jægerens Flugt var af Vedkommende paa en lumsk og nederdrægtig Maade lagt og aftalt med denne, for at tage Leilighed til at gribe den, som vilde være ham behjælpelig med at gaae over, blev Officeren, besynderlig nok, dog bange for at slig Nederdrægtighed skulde mishage Wrangel; han forestillede derfor Hr. Packness paa det kraftigste, at hvis han fortalte Sagens rette Sammenhæng saaledes for Generalen, vilde det gaae den Paagjældende reent galt, han maatte derfor endelig fortie den Omstændighed, at den hele Plan til Flugt af Jægeren havde været lagt paa Skrømt som Faldstrikke. Saaledes have de gode Mennesker for Skik at lyve for Andre, for dem selv og for hinanden indbyrdes, at det er sandt hvad en Menig sagde: "bei und ist alles Lüge und grodte Worte." (Forts. (Veile Av.)