Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-02-11
Et af de forunderligste politiske Jertegn er vist nok, at der er givet Ordere til i Portsmouth at udruste 6 Orlogskibe; hvilket ifølge de sidste Efterretninger fra London skal være ganske sikkert. Hvilken kan vel deres Bestemmelse være? dog neppe til Østersøen, da Skibene ere paa 110 til 120 Kanoner, og Englænderne pleie ikke gierne at betiene sig af saa svære Orlogskibe ved deres Expeditioner til dette Hav. Men de kunne være bestemte til Lissabon og staae i Forbindelse med Expedetionen fra Terceira eller til Middelhavet og Søen Marmora og staae i Forbindelse med andre Planer. At man venter nogen Uroe i England giver jeg tilkiende deraf at de confolederede Fonds ere næsten faldne 2 PC. uagtet man er blevet mere beroeliget i Henseende til Tilstanden i Jrland. At man tænker i England paa Krig kan man ikke undre sig over, da der, som der skrives fra London under 13de Januar, indkomme Bestillinger dertil paa Vaaben og Krigsfornødenheder fra alle Kanter af Fastlandet. Alle Vaaben og Klædefabrikker ere i fuld Drift, den sidste Artikel er i kort Tid stegen 20 PC. Den franske Regiering bereder sig til en forestaaende Europæisk Krig; da den foretager store Opkiøb af Riis og andre Kornarter og et stort Handelshuus i London lader giøre umaadelige Bestillinger paa disse Artikler i Ostindien og Amerika. Den Russiske Keisers Manifest af 24de December udbredte en saadan Stemning iblandt Publikum i London, da alle Journaler rykke til Felts imod det, at det vilde være let for stabinettet at træde op paa Kamppladsen ved den Krig, som kan forestaae Europa og erholde derved den villigste Understøttelse af det Brittiske Folk, dersom ikke Begivenhederne i Jrland skulde giøre det skikket til at føre en Krig. De Engelske Blade Coureren og Times anmelde at den Polske Gesandt Wielopolski er ankommen til London, hvis Mission skal gaae ud paa at formaae det Engelske Cabinet til at paastaae, at de Stipulationer, som ere betingede til Fordeel for Polen i den Viener Kongres, maae blive holdte. Bladet Coureren er af den Mening at den polske Qvæstion, finder en gunstig Modtagelse hos to store Nationer hvis Venskab ikke kan være ligegyldig for den Russiske Keiser. - J Frankerige giver Bestræbelsen for at hielpe Polakkerne sig mere tilkiende, i det mindste offentlig, hos private Personer end hos Regieringen. Den Polske Committee er bleven constitueret i Paris. som vil give Concerter og Baller til Fordeel for Polakkerne; Dhrr. Deligvigne og Hugo ville udgive Digte i samme Hensigt. Committeen har nyelig i et Møde beskiæftiget sig med at overlægge hvorledes Penge og Vaaben kunne blive oversendte til Polen og Officere og Frivillige befordrede dertil. Dette sidste vil især blive vanskeligt, da Polen er et fra alle Kanter indsluttet Land, og der bliver gjort Vanskeligheder fra Preussisk Side fra at erholde Pas dertil; Man siger endog at to Polakkere skulle være arrester de i Glogau og bragte til Berlin, som havde Missioner til Udlandet. – Den Franske Regiering erklærer derimod, at den ikke kan giøre videre for Polakkerne end at tilønske dem Held; men at den forresten ikke kan understøtte deres Sag. Dog tilstod udenlandskministeren General Sebastiani i de Deputeredes Kammer den 28de Januar at der blev underhandlet om de Polske Anliggender; nemlig ved Hertugen af Morte marts Mission til Petersborg. Den 27de Januar var der allerede blevet forhandlet om de Belgiske og Polske Anliggender i de Deputeredes Kammer. Da man vidste i Forveien, at disse Forhandlinger vilde komme for, saa var der saadan en Trængsel i Tribunerne og paa Gallerierne at selv Hertugen Nemours, kunde med Møie slippe derind Han tilligemed sin Broder Kronprinsen satte sig i det Kongelige Huses Tribune, alle Ministrene vare tilstæde Hr. Mouquen, som er een af de heftigste Ordførere for Oppositionen og det Utraliberale Partie, sagde angaaende Polen; at en Udsoning imellem dette Land og Rusland var umuelig; Han vilde derfor spørge Ministeriet om de vilde forlade Polen eller understøtte det? Om der blev arbeidet paa Underhandlinger eller Traktater og om Frankerige kunde giøre sig noget Haab om at hielpe Polakkerne? – Udenlandsk Ministeren General Sebastiani betraadte derpaa Talerstolen under en almindelig og dyb Taushed. Han begyndte med at vise hvorledes man vel kan anvende den største Publicitet paa Begivenheder, som ere passerede, men at Omtalen af de forestaaende Begivenheder udkræver en større Skaansel og at man ikke kan tale saa fuldkomment frit om den udenlandske Politik, fordi en Regiering, om den ogsaa indseer at dens fredelige Bestræbelser ere frugtesløse, dog ikke maae forsømme noget for at forskaffe sig de andre Nationers Velvillie. Han omtalte derpaa Napoleon med de største Lovtaler, kaldte ham en stor Mand og som havde i 1814 hellere nedlagt sit Scepter, end han vilde underskrive at Frankerige skulde blive sønderlemmet; men da han kom tilbage i 1815 saa havde han befindet sig og agtede Frankeriges Lykke høire end sin egen Berømmelse. Samme Tænkemaade besiæler nu Frankerigs constitionelle Konge. Hans Formaal var ved hans Thronbestigelse at vedligeholde den almindelige Fred, hvilken svarede bedst til Frankeriges Tarv. Nu fagde han, kan jeg giøre en Tilstaaelse, som det havde været meget strafværdigt at have giort for nogle Maaneder siden, nemlig at dersom vi vi de kort efter Revolutionen i Julii Maaned have brudt Traktaterne af 1814 saa havde det ikke staaet i vor Magt? Have vi da forglemt hvor svag den franske Armee var under hiin forrige antinationale Regiering, som nu tredie Gang maae med Forviisning bøde for sine Forbrydelser, og sin Meeneed? Have vi forglemt at 36000 af vore Soldater, Kiærnen af vor Armee stode i Afrika, at vi underholdt en Brigade i Morea at den Kongelige Garde og 12000 Schweitzere maatte afskediges, at Disciplinen havde overalt tabt sig i vore Regimenter, at Frankerige en heel Maaned igiennem var saa godt som uden Armee. Det geraader Marskal Gerard til Ære, at han ikke fortvivlede midt under et saadant Arnarchie og vi skylde den Jver, den Forsigtighed og den Kraft hvormed han handlede, ligesom hans fortræffelige Efterfølgers utrættelige Virksomhed, (Krigsministeren Marskal Soult, som nu besidderen stor Popularitet og har lagt sin Bønnebog tilside) at dette Onde er blevet afhiulpet. Saa kort vor Revolution end varede saa har den dog sat hele Europa i Bevægelse, Belgien har brudt det Aag, som var blevet paalagt den ved den Wiener Congres, og Polen selv hvis Folkemængde nu er bleven indskrænket til 4 Millioner, har reist sig for at blive frie. Det Polske Folk har Fordring paa Frankeriges Velvillie; thi dette allene er blevet os troe i Ulykkens Dage; Tilintetgjørelsen af denne høimodige Nation, var et Vanheld for Europa; men denne store og politiske Forbydelse er ikke bleven begaaet i vore Dage. Polens Lidelse føle vi dybt i vore Siæle; men hvad formaae vi for Polen En heftig Bevægelse blandt Tilhørerne); 200 Mile, skille os fra dette ulykkelige Folk. Skulle selv Frankeries Forfatning tillade os at trodse alle Krigens Farer og vi ville selv krænke Jkkrinterven tionsprincipet hvorledes skulde man da komme til Polen (Veien omkring Constantinopel er lidt lan undtagen for Diplomatiken) Preussen vilde ikke tillade at det skete paa en fredelig Maade, skulde vi derfor erobre hele det nordlige Europa med Vaaben i Hænderne. Man forlanger Napoleons Feldtog af os. Vi maae tilstaae det med Smerte; Med Vaabenmagt formaae vi ikke at udrette noget for Polen og skulde vi desuden først give et Exempel paa at krænke Jkkeinterventionsprincipet. saa vilde vor Politik blive uretfærdig og løgnagtig og tabe at sin Authoritet i Europa. (Det kunde blive et Spørgsmaal og naar Polen aldeles løsriver sig fra Rusland, og constituerer sig som et fuldkomment uafhængigt Rige, om da Jkkrinterventionsprinciret kunde anvendes paa Polen eller ikke. Hertugen af Mortemart er som bekiendt afsendt til Rusland for at underhandle om de Polske Anliggender; han skal have erklæret i Berlin, at Frankeriges System er fredeliti at han forundrer sig over ikke at finde noget til alle de Udrustninger og Troppemarscher i Preussen som man havde talt om i franske Blade og han har endog omtalt Kongen af Preussen i en diplomatisk Cirkel som Europas Fredstifter. - Den Preussiske Regiering vil selv underhandle i Petersborg for om mueligt at faae de polske Anliggender bilagte i det gode og har derfor afsendt Generallieutenant Muffling, som er personlig yndet af Keiser Nikolaus til Petersborg for at underhandle angaaende denne Gienstand. Men Underhandlingernes Periode synes at være forbie; Der ere saadanne Ting passerede i Warschau, at enhver videre Underhandling synes at maae blive en Umuelighed og at for at tale med et Udtryk i en Skrivelse fra Berlin, man har grebet i Polen til det Extreme og det Partie har seiret, som har villet drive Revolutionen til denne Yderlighed.