Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-13
2) De mærkeligste Bommerter, af den selv skrivende Sprognen. Sproqvemmen Nr. 7. 1ste Side, 8de Linie: "almindelig staae osv., istedetfor, almindeligen, eller almindeligt staae. - Af fleerstavelses Egenskabsord (Adjectiver) paa ig danner det danske Sprog Omstændighedsord (Adverber), ved at tillægge, enten en, elleret. Dannelsen paa en er den meest hensigtsvarende, fordi den meest prægfuldt betegner Omstændighedsordet, og bør derfor ogsaa fortrinligen bruges, undtagen, naar Afverling, eller Velklang kræver Endelsen t. Som "Sproqvennen", her og paa enkelte andre Steder, at anvende Egenskabsordets uforandrede Fælledskjønsendelse ig i Omstændighedsordet, er, uagtet adskillige af vore Forfattere gjøre det, aldeles urigtigt. Det strider nemlig (nemlig har intet Egenskabsord!) imod den almindelige Regel for vore af Egenskabsord dannede Omstændighedsord, ifølge hvilken de lægge, enten En, eller t, til ig, f. C. Den prægtigen godt, peent, riigt) Klædte er ei altid riig. - En Draabe meget god Fløde kan ei kaldes megen, god Fløde. Endvidere strider Endelsen ig, i Omstændighedsordet, ofte imod Tydelighed, ja, stundom imod sund Sands, f. C.: Ungdommen elsker en ungdommelig spøgende Olding, istedetfor, en ung dommeligen osv. En upaatvivlelig utrolig Efterretning er en Urimelighed, men upaatvivleligen utrolig kan den vel være. 2den Side, 6te og 6te Linie: "Folkeslag, istedetfor: Folkeslags, Folkefærd. - Folkeslag er, i denne Betydning, vist nok en Tydskhed, som slette Oversættere have anseet for Dansk, fordi de glemte, at vort Sprog ei alene eier Ordet Slag, men ogsaa Ordet Slags, hvilket mangler det Tydske i de Tilfælde, hvor Gattung ikke kan bruges, f. C. Menschen von diesem Schlage, Mennesker af dette Slags. Derimod fordanskes det tydske Ord Volkerschlacht rigtigen ved Folkeslag, f. C. Die Gegend bei Leipzig ist merkwardig durch eine Volkerschlacht - Egnen ved Leipzig er mærkværdig ved et Folkeslag. 2den Side, 20de Linie: "Jntet Sprog er eller kan være cultiveret" osv. - Her (som paa mange andre Steder) borde "Sproqvennen" have sat en Skillestreg forved Forbindelses fordet (Conjunctionen) eller, fordi det anvendes paa forskjællige Begreber, nemlig: er og kan. Det er en aldeles rigtig, skjøndt sædvanligen overtraadt, Regel. Naar Forbindelsesordene bruges om forskjællige Begreber, kræve de en Skillestreg forved sig. Derimod bør man ikke sætte denne, naar hine Ord brugesom samme Begreber, skjøndt udtrykte med forskjællige Ord, f. E. Figaros Bryllup eller den gale Dag Jeg vælger netop dette Exempel, fordien, i den 1ste Skuespilkundgjørelse om nysnævnte Stykke, anbragt Skillestreg, forved eller gav Anledning til, at man, i vort Skuespilhuus, besvarede det Spørgsmaal: "Hvad gives i Aften." med: "Vi faae enten Figatros Bryllup, eller ogsaa den gale Dag. Endnu dagligen see vi, at vore Skuespilkundgjørere, af Mangel paa Kyndighed i Reglerne om Forskjæls- og Liigheds-Forbindelsesordene, ere ligesaa stærke i slige Skillestreger, som vore Retslærde i hos trykte Seigl. istedetfor, ved trykte osv. (ifølge den Regel, at hos kun bruges om Personer). 6te Side, 13de Linie: "Hænder, der mangle Skoleunderviisning. (Ligeledes 31te Side, 6te og 6te Linie: "Flere andre Sprog mangle dette Adjectiv d. – En særdeles grov Bommert, Herr Sproqven", uagtet den hyppigen begaaes af vore Forfattere, som, i al Uskyldighed, skrive: "jeg feiler Tid til osv., osv., osv. Grundbegreberne (Hovedbegreberne ere: "Skoleunderviisning og Adjectiv; Gjenstandene ere: "Hænder og "Sprog. Herr Sproqvennen", der har forvexlet disse saa forskjællige Begreber, borde have skrevet: Hænder, som Underviisning mangler, eller bedre, som det mangler paa Underviisning; aflere (adskillige) andre Sprog mangler dette Adjectiv, eller: dette Adjectiv mangler flere adskillige) andre Sprog; ligesom vore Forfattere borde skrive, der mangler (feiler, fattes) mig Tid til 6te Side, 2de Linie nedenfra 8de Mai."Man bør skrive Januar, Februar, Marts, Mai, Juni, Juli, August, fordi man skriver: April, September, October, November, December. Den, som bruger den latinske Tilhøre Endelse (Genitiv) af majus, bør ogsaa skrive, apriliis, septembris, octobris, novembris, decembris, og dette skriver Herr Sproqvennen, næppe Alle nyere Folkefærd have, meer, eller mindre, forkortet og forandret Maanedernes latinske Benævnelser, og udelade, men underforstaae, Forholds ordet (Præpositionen) i og Gjenstandsordet Maaned, f. E. Den 8de (i) Mai (Maaned), den 8ten (im Monate) Mai. Denne forkortende Udeladelse og Underforstaaelse af hverdags Tidsbestemmelser bruges ligeledes ved Aarstal, f. E. 1822, istedetfor, i Aaret 1822, im Jahre 1822. 16de Side, 2den og 3die Linie: "men dette Adjectiv er fremmet i vort Sprog. – "Sprog vennen, skriver og bør skrive, f. C., god, godt, men altsaa bør han ogsaa skrive, fremmed, fremmedt, trods al gammel og ny Vanemisbrug. Fremmet betyder, befordret, og er ogsaa andetsteds brugt i denne Betydning af den glemsomme Sproqven" selv. Sproqvennen Nr. 2. 18de Side, 5te og 6te Linie, hvilken ikke udelukkende kan tilkomme den ene for den anden. For er, i denne Forbindelse, tvetydigt, og bør derfor ombyttes med fremfor. 18de Side, 1de og 19de Linie, 2 Gange: reflectere Meninger." - Kunde Nogen vente slig en, maaskee hottentottisk, Ordføining af en dansk "Sprogen. - Det bør hedde: reflectere (agte) paa Meninger. "Reflectere Meninger er vel et nyt, det danske Sprog forbedrende og forskjønnende, Yndlingsudtryk af vor Sproqven", da han oftere benytter Samme! Det vilde imidlertid, snurrigen nok, betyde, "tilbagestraale Meninger", Gud frie os fra saadanne straalende Meninger, som dog aldrig kunne fragaaes af "Sproqvennen, med Hensyn til Ordforbindelsen paa hans 2de Side, 1ste og 3die Linie nedenfra. 19de Side, 6te, 7de og 8de Linie: "Skrivt sproget, Sprogskrivningen, Sproglæren, Sprogbrugen, Sproglæren, Sprogbrugen, Ordet "Sprog, 6 Gange i 2 1/2 Linier, skurrer slemt i mine Øxer, uagtet ogsaa jeg er en Sproqven. 20de Side, 24de, 25de og 26de Linie. Forkjerligheden, for, for, for trolig, for 6 for i 2 (hele) Linier ere for Meget, 24de Side, 8de, 9de og 10de Linie: "Alle Sætninger adskilles fra hinanden. - Her har Herr Vennen, bomret imod den Regel: Hinanden bruges kun om 2, hverandre om flere, end 2." 25de Side, 3die Linie: "Dannemark. - Bragas kronede Veninde, vor kronede Nationalsangs Digterinde, har maaskee lært vor, efter Sprogkronen stræbende, Ven, at skrive Dannemark, istedetfor: Danmark. 29de Side, 2den Linie nedenfra: "Der er en Himmelforskjel paa. Nei, Herr "Sprog ven, det gaaer aldrig godt. De var vel ellers Mand for, at omskabe Udtrykket: en alenlang Næse, til en Alennæse. De bør sige: en himmel viid Forskjæl, f. E. Der er en himmelviid Forskjæl paa en Ordkræmmer og en Sproggrandsker, den Første behøver kun Hukommelse; den Sidste tillige, dømmekraft, Skarpsindighed og Smag. 30te Side, 6te og 7de Linie: "Skriverbord." - Dette er een af vore meest gjængse mindre Sproghommerter, men dog altid en Bommer Man bør skrive (ligesom Tegnebord, Tegnebog) Skrive bord, Skrivebog osv. Et Skriverbord er: en Skrivers Bord, men et Skrivebord er: et Bord til at skrive ved. Samme Side, 15de Linie: "Conclutionssætning. - Jfald dette ikke er en Trykfeil, iste det for, Conclusionssætning, røber det en ei liden Ukyndighed i de første Grunde af det latinske Tuugemaal. Ogsaa her havde "Sproqvennen" i alt Fald, gjort bedre i at vælge et dansk Ord; men, en ureen, med fremmede Ord baldyret, Skrivemaade er overalt hans Skjødesynd, skjøndt een af de utilgiveligste hos en Sprogen. Samme Side, 21de og 22de Linie: "en Tempus". – Saavel i det danske, som i det latinske Sprog, bruges Ordet: Tempus, i hverkenkjønnet (Neutrum, altsaa et Tempus. 31te Side, 1ste Linie: "opvækker i det Første Begrebet om – Sprogvennen, borde her have sagt: i Førstningen, i Begyndelsen. At han her, meget rigtigen, skriver "Første, med et stort ligesom 4de Side, 16de Linie: Adskillige), er en paafaldende, selvmodsigende Afvigelse fra hans mange: "ingen, andre, for det meste", ja, endog alt Saaledes haaber jeg, ved Anførelsen og Rettelsen af de hidtil paaviste sprogvenlige Bommerter, tilstrækkeligen at have godtgjort den, i Jndledningen til ovenstaaende bemærkninger gjorte, Paastand: "at vor Sprog- og Literatur-Ven!" hyppigen er følger den danske Sproglæres Regler. Men, endnu skylder jeg Beviis for den, ogsaa sammesteds i hiin Jndledning fremsatte, Yttring "at han kjender blot saare lidet til Sprovidenskab. Dette troer jeg, "Sproqvennen" selv klarligen har beviist ved følgende: 1) den (4de Side, Begyndelsen) fremførte Mening: at man, "endog uden anden (.) end blot almindelig Grammatik, kan kjende og bør kunne sit Sprog. 2) Overskrivten (14de Side, 1ste Linie); Grammaticalske og orthographiske Feilt, hvilket er en Hovedbommert imod den almindelige, altsaa ogsaa imod den sprogvidenskabelige (linquistiske), Tænkelære (Logik), ifølge hvilken Ordet Grammaticalske", som er Slagser (genus), tillige indbefatter Betydningen af Ordet "orthographiske, som blot er Arten (specier). Vilde Herr "Sproqvennen, bifalde Overskrivter, som, f. C., følgende: Mennesker og Negere; Sømænd og Matroser, Hunde og Pudler, – 3) Uvidenheden (30te Side, 8de Linie osv.) om Forskjællen paa tilbagesigtende. (reflexive) og gjensidigen sigtende (reciproke) Tidsforandringsord, f. Et Han slog sig ihiel ved at falde ned, da de sloges; 4) den Sprogureenhed, som vrimler overalt i "Sproqvennen, der skriver, f. E., Accord, cultiverede Cultur, Flor, Fundamental-Kundskaber, Manuscript Negationer, Orthographie, Productioner, Publicum, Qvaliteten, Qvantiteten, Realisering, Revision, Skribent, istedetfor, Overeenskomst, dannede, Dannelse, Blomstren, Grund kundskaber, Haandskrivt, Negtelser, Retskrivning, Frembringelser, Almeenhed, Beskaffenheden, Mængden, Udførelsen (Sværksættelsen), Gjennemsyn, Forfatter; 5) Lovtalen (2den Side) over det, en Voltaire forkastende, smaaedaandende, forskruende, franske Academie, og det, ei rige, forskruede, i mange Henseender ufuldkomne, franske Sprogs "Riigdom og Fuldkommenhed, samt en, ei forkastende, Ymten om et Slags Sprog-Laugsartieler, hvorfra ingen fordrister sig, uden almindelig. (en) "for rigtig erkjendt Grund, at vige" (hvorved imidlertid Sproget, om denne foreløbigen almindelige Erkiendelse altid havde været anseet nødvendig, og var bleven iagttagen, endnu vilde være ligesaa fattigt, som i Paradises Have) 6) Veeklagen (mange Steder) over Mangel paa Fasthed og Bestemthed i den danske Sprog læres Grundsætninger en gammel og forslidt Eftersnak, som alene grunder sig paa de fleste Danskes Ulyst til at lære dansk Sproglære, og til selv at tænke over Samme, uagtet Modersmaalet er den første og bedste Moder til Kundskab, og derfor vigtigere, end alle fremmede Sprog tilsammentagne); 7) Paastanden (6te Side, Begyndelsen);"at en Redacteur ei alene er berettiget, men endog pligtig til at rette de Arbeider, han optager i sit Skrivt (Gud naade da ethvert rigtigt Arbeide, der kom under vor Herr Sproqvens" saa ofte feilgribende, sprogfjendske Fiil; 8) de mange, tildeels allerede berørte, Bommerter imod Sprog Velklang og Tankefylde, af hvilke Herr Vennens velklingende og fyndige, især og i Særdeleshed (17de Side, 3die Linie nedenfra) meest fortjener at vinde Prisen; og endeligen tilsidst det Høieste: 9) "Sproqvennens" kroneværdige Afhandling: "Om Adverbierne og deres Skrivemaade" (Sproqvennen Nr. 3, 33de Side osv.), hvori vor veiledende Blinde ikke kan indsee, at rigtige Orddannelser til een og samme Tankebestemmelse ere en Fordeel, f. Et til Afverling, for Velklang ofv. Naar en Blind er vildfarende, bør man, om mueligt, føre ham paa den rette Vei; men, naar ham indbilder sig, at kunne see klart, og derfor prøver paa, at veilede Andre, da bør man tillige, dadlende, bevise, baade ham og dem, som han ellers kunde vildlede, at han er blind. Denne Pligt har jeg, i Ovenstaaende, stræbt, at opfylde, og dertil har Sproqvennen selv opfordret, idet han (4de Side, 6te Linie osv.) tillidsfuldt udbryder: "Fuskerarbeide af intet Slags, mindst i Literaturen, bør ustraffet paa hildes Publicum. Til Gjengjæld for denne frimodige Yttring, vil jeg herved anbefale Herr Sproqvennen, at gjennemlæse og giennemtænke Sprog videnskabens ypperste, ligesaa fattelige. som eiendommeligen aandfulde, MesterværkReinbecks Haandbuch der Sprachmissenschaft. Den koster 2 Rthl., 18 Sr. (6 Rbd., 3 Mk. N. V.), og indeholder: 1) den rene (grundsætlige) almindelige Sproglære; 2) den anvendte almindelige Sproglære; 3) Veltalenhedslæren (Rhetorikken); 4) Digt læren (Poetikken), i dens Forbindelse med Skjønhedslæren (Æsthetikken). Blok Tøren.