Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-03-06
(Corresp.) Kjøbenhavn den 4de Marts. Hr. Rector Jngerslew i Viborg har fornylig i Fædrelandet opløftet sin Stemme imod den, i det mindste i de fleste kjøbenhavnske Skoler, nu indførte Skik af en samlet Skoletid, almindeligviis fra 9 til 2, enkelte Dage ogsaa til 3, istedetfor for 4 Timer Formiddag og 3 Timer Eftermiddag. De fleste af hans Jndvendinger have egentlig kun Gyldighed, forsaavidt Talen er og Provindsialskoler. Hvad disse angaaer, ville vi indrømme, at en samlet Skoletid virket forstyrrende paa Spisetiden, der nok, som Hr. Jngerslew bemærker, i Regelen i Kjøbstæderne ikke er sildigere end Kl. 1, i Kjøbenhavn derimod er den, i de fleste Familier, i det mindste af Embeds- og Handels=Classen, rykket ud til mellem 3 og 4, ja endog sildigere. Det Samme gjelder og hans bemærkning, at Lærerne ikke ville kunne holde ud at læse 4 Timer efter hinanden; i Kjøbstadskolerne, hvor Lærerne kun ere faa, kan dette ikke undgaaes ved en samlet Skoletid, og det kan være besværligt nok for mangen Lærer; i de kjøbenhavnske Skoler, hvor Lærernes Antal er stort, er dette sjeldnere Tilfældet, og vi maae derhos bemærke, at den daglige Erfaring viser, at ikke en, men mangfoldige Lærere undervise 8-10 Timer om Dagen, ja enkelte endogsaa flere, uden at det kjendes paa deres Helbred og uden at Underviisningen. lider derved. Vi erkjende gjerne, at saa mange Timers Underviisning ikke er det Ønskelige, og at der skal en stærk Helbred til at holde det ud i Længden, men vi anføre det ogsaa kun som et Beviis for, at en Underviisning af 4 Timer en suite om Dagen vel neppe kan kaldes en overdreven Fordring, til en Lærer. Hr. Jngerslew mener imidlertid selv, at disse Jndvendinger ere de mindre væsenlige, og som den stærkeste Jndvending mod en samlet Skoletid af 56 Timer fremhæver han, at Lærlingenes Helbred vil lide derved. Derom kan, som ogsaa Hr. Rectoren selv bemærker, først en lang Erfaring afgive et afgjørende Beviis. Det turde vistnok være en Sandhed, at den nuværende Menneskeslægt, i det mindste den europæiske, lider meget mere af Nervesvaghed end dens Forfædre, og Aarsagen til den Utilfredshed og Misfornøielse, der er et saa mærkeligt Særkjende for vor Tids Mennesker, maa for en ikke ringe Deel søges i hiin sygelige Disposition, skjøndt tilvisse ogsaa i Folkemængdens stærke Forøgelse, der gjør det mere og meere vanskeligt forJndividet at finde sit Underhold. Jdet vi saaledes erkjende, at en slig sygelig Disposition er tilstede hos den nærværende Slægt, indrømme vi ogsaa, at man omhyggeligt bør undgaae Alt, hvad der kan nære eller udvikle den. At nu 56 Timers daglig uafbrudt Stillesidden, forenet med betydelige Aandsanstrængelser, maa indvirke skadelig paa det menneskelige Legeme, især i Udviklings=Alderen, derom kan der aldrig være to Meninger. Hvis derfor en saadan uafbrudt Stillesidden var en nødvendig Følge af en samlet Skoletid, maatte vist Enhver, hvem den tilvoxende Stægts physiske, og dermed paa det nøieste forbundne aandige Velbefindende ligger paa Hjerte, paa det alvorligste protestere derimod. Men dette er jo ingenlunde Tilfældet. Hver Time komme Drengene 5 Minutter, der ofte blive til 10 Minutter, ned i Gaarden, og hver anden Time et fuldt Qvarteer, *) saa at de, af de 56 Timers Skoletid tilbringe i det mindste een Time i fri Luft, og hvad Anstrængelsen angaaer, kan der da ingen Tale være om den i Skriver, Tegne, Sang- og Gymnastik-Timerne, hvilke sidste endog ere en ligefrem Legemsøvelse. Men selv hvad de øvrige Timer angaaer, kunne vi ikke skjønne, at Anstrængelsen er saadan, at den skulde kunne virke svækkende paa Helbreden. Man adspørge de unge Mennesker, og man vil af de Allerfleste erholde den Forsikkring, at Skoletiden er den mindst anstrængende for dem, og deres friske, sunde Udseende bekræfter Sandheden af denne Forsikkring.