JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Berlingske Tidende, 1836-04-19
Til dette Amendement føiede Proponenten semere følgende Tillæg. Ad No. 2 efter: "Lollands Falsters Stift: "Og som formodes ogsaa i de andre Stifter at ville bekræftes, ved et nogenledes lignende Resultat, naar billig Hensyn toges til Græs, Ho og Halm, som af Kjøbstædjorderne tilflyder Kreaturerne. Efter No. 4, som No. 5 "At endog for det Tilfælde, at Handelsconjuncturer maatte føre. en fordeelagtig Export af Brændeviin med sig, en saadan Conjunctur hurtigere, med mindre Bekostning, og større Sikkerhed kunde benyttes, til Fordeel for Brænderierne og for Staten, ved at bevilge annecterede Brænderier, til de nuværende i Kjøbstæderne. Disse formenes at maatte være aldeles betingede af en til deres Production svarende beviislig Ex port, og, naar denne ophørte, strax sættes i Bero. Foruden at en saadan Udvidelse af Brænderierne altid vilde være paa den hurtigste mindst bekostelige Maade at iværksætte, Brændeviinsbrænder Bertheel Gjødesen, ligesom og med det mindste Savn igjen at hæve, vilde den ogsaa i Kjøbstaden finde med Gjenstanden practisk bekjendte Entrepreneurer, og som oftest de dueligste Bestyrere, medens paa Landet en saadan ny Jndustrigreen ofte af Mangel paa Jndsigt vilde drives med Tab. Ved det første Punkt, som indeholdtes i dette Amendement, bemærkede Proponenten, at under de anførte Omstændigheder maatte ethvert nyt Landbrænderi, naar ikke de derpaa anvendte Kapitaler skulde være spildte for Eieren, svække den bestaaende Næringsdrift i Kjøbstæderne. Men det var istedetfor at dette skulde blive Tilfældet, netop ønskeligt, at Kjøbstæderne maatte kunne bringes til større. og større Velstand, da den fordeelagtige Afsætning af Korn og andre Landets Producter, saavelsom overalt det Heles Vel saa meget beroede derpaa. Ogsaa vare ikke alene og paa Tilliden Brænderierne en gammel, til Regjeringens Principer og de med Hensyn til disse trufne Foranstaltninger grundet, for Kjøbstæderne saare vigtig Næringsvei, men de formeentes ogsaa fremdeles at burde blive det, da Kjøbstæderne fortrinligen egnede sig til denne Drift, som der formeentes ganske at være paa sit rette Sted.
Berlingske Tidende, 1836-04-19
Jmellem den foreløbige og endelige Behandling af denne Sag gjorde Committeens Pluralitet den Forandring i det første Jndstillingspunct, at den efter Ordene: "at der tilføiede Ordene "for Tiden, og Jndstillingspunctet blev derefter ved Afstemningen af Forsamlingen billiget med 44 Stemmer imod 16, efterat Grev Reventlows Amendement var bleven forkastet med 38 Stemmer imod . Procurator Ryes Amendement blev forkastet med 57 Stemmer imod 3. led Committeens Pluralitets andet Jndstillingspunct, bemærkede den Kongelige Commissarius, at det var ham bekjendt, at alle ældre Privilegier for Landbrænderier, for Tiden vare under nøie Undersøgelse, forat disse, forsaavidt Privilegiernes Jndholdtilstedede det, kunde paalægges den forøgede Afgift, som var fornøden, for at Ligevægt med Kjøbstædbrænderierne kunde erholdes. Han holdt iøvrigt for, at Forsamlingen, ved de under Sagen om Comsumtionstariffen meddeelte Oplysninger, var bleven overtydet om Fortrinligheden af Mestekarret som Maalestok. Forsaavidt der androges paa, at Afgiften for Landet maatte bestemmes noget høiere end den, der efter Calculen og under Forudsætning af at 4 Dogn krævedes til en Brænding, behøvedes for at holde Ligevægt, med Formalings- og Redskabsafgigten, som svaredes i Kjøbstæderne, saa kunde det maaskee uden Ubillighed fastsættes, hvis Brænderier bevilgedes paa Øerne. Men som almindelig Regel, altsaa ogsaa for Jylland, vilde det vistnok være altfor meget til Hinder forde i visse Egne sammesteds vistnok gavnlige Landbrænderier. Den høie Afgift, som var foreslaaet at skulle sættes for Landbrænderierne paa Kjøbenhavns Amt, fremfor dem andetsteds, vilde medføre, at de første ikke kunde faae nogen Afsætning ved Siden af de sidste, da ikke de forskjellige Brænderier, kunde faae deres særskilte Afsætningsdistricter. Jøvrigt ansaae Commissarius dette Punct, for lidet practisk, da neppe nye Landbrænderier let vilde blive bevilgede paa Kjøbenhavns Amt. Proponenten, Procurator Nye, var enig med Committeens Pluralitet i, at det ei var nok, at Afgiften blev lagt paa Karret alene, men at den tillige burde lægges paa Kjedelen, thi da Afgiften ikke skulde svares af hver enkelt Brænding, men for et vist Tidsrum, i hvilket Karrene stode til Raadighed, saa kunde Afgiftsbesvigelser lettelig skee, uden at Toldopsynet kunde forebygge dem, derved, at flere Kar end dem, hvoraf Afgiften svaredes, kunde afbenyttes. Committeens Minoritets Jndstilling om denne Gjenstand fandt han aldeles forkastelig, fordi der med een Kjedel kunde brændes et høist forskjelligt Qvantum Brændeviin i det samme Tidsrum, for hvilket Afgiften skulde erlægges, Alt eftersom der benyttedes et eller flere Kar.
Berlingske Tidende, 1836-04-19
Committeens Medlem, Grev Holstein, ansaae det ikke for at være gavnligt, at Afgiften nu var bestemt til alene at lægges paa Karrene, deels fordi dette vilde lægge en væsentlig Hindring i Veien for Anvendelsen af Kartofler og de mindre gode Sædevarer til Brændeviin, og deels fordi denne Beskatningsmaade vilde vanskeliggjøre Controllen og lette Besvigelse. Han ansaae det derfor for at være ønskeligt, at Afgiften maatte blive lagt paa Panderne istedetfor paa Karrene, fordi det da blev muligt at forbruge i Landet de mindre gode Kornvarer og at bespare de bedre til Udførsel. Da der i Forsamlingen under Discussionerne havde udtalt sig forskjellige Anskuelser, om hvilken Norm for Reguleringen af de paa Brændeviinsproductionen hvilende Afgifter der, for Landbrænderiernes Vedkommende, maatte ansees hensigtsmæssigst, om Redskabs afgiften nemlig rettest lagdes alene paa Karret, eller paa Kjedel og Kar i sammentaget Forhold, eller paa Kjeddelen alene, tog den Kongelige Tilforordnede, Etatsraad og Deputeret, Boch, som var tilstede ved Forhandlingerne om denne Deel af nærværende Sag, deraf Anledning til yderligere at udvikle den Anskuelse, som havde begrundet Consumtions tarif-Commissionens Forslag om den førstnævnte Normeringsmaade:
Berlingske Tidende, 1836-04-19
Hvad der kunde ansees at tale imod Brændeviinsafgiftens Normering alene efter Mæskekarrets Størrelse, er unægteligen den, ogsaa af flere Talere udhævede, Omstændighed, at især paa Landet uanmeldte Mæskekar lettere lade sig skjult afbenytte end det bekosteligere Brændings=Apparat; men saadant har heller ikke undgaaet Tarif-Commissionens Opmærksomhed, og det er ikkun under den stiltiende Forudsætning af den aldeles nødvendige nye Regulering af Controlformaliteterne ved Afgiftens Erlæggelse efter Mæske karrets Størrelse, naar saadant definitivt af Hans Majestæt maatte allernaadigst bestemmes, at Commissionen har kunne nedlægge Forslag til en saadan Forandring i de hidtil bestaaende Regler for denne Afgift. Med Hensyn til hvad Grev Holstein, havde anført om Kartoffelbrænderierne ytrede den Tilforordnede, at disse Brænderier, ved deres i de senere Aar udvidede Betydenhed, i andre Lande, vistnok fortjente paa muligste Maade at lettes, forsaavidt det kunde skee uden nogen uforholdsmæssig Opofrelse af Statskassens Jndtægter; men at det vel maatte ansees tvivlsomt, hvorvidt de vilde erholde den tilsigtede Begunstigelse ved at normere Afgiften alene efter Kiedelen, da ogsaa efter en saadan Afgiftsregulering Kartoffel brændingen neppe vilde kunne ydes den tilsigtede. Lettelse, idet Afgiften da maatte beregnes efter det høieste Product, som kunde udvindes ved Kjeddelens Afbenyttelse i et givet Tids Vand, Skipper og Brændeviinsbrænder Bertheel Gjødesen, ligesom rum, men da nu Kartoffelmæskningen ligesaavel i Kjedelen som i Karret vilde, i Forhold til det deraf udvundne Brændeviin, optage et større cubisk Rum, altsaa ogsaa medtage længere Tid under Afbrændingen, saa vilde formeentligen den attraaede Lettelse dog ikke tilflyde samme. Jøvrigt bemærkede den Tilforordnede, at han savnede en saa nøiagtig Kundskab om de her i Landet ikkun sjeldent drevne Kartoffelbrænderier, at han for Tiden kunde fremsætte, nogen bestemt Ytring om, hvilke Lettelser det muligen kunde være hensigtsmæssigt at tilstaae denne Bedrift.
Berlingske Tidende, 1836-04-19
I Anledning af et fra Referenten til den kongelige Tilforordnede rettet Spørgsmaal, om der vilde være nogen Betænkelighed ved i Kjøbstæderne at følge den i den nye Consumtionstarif for Beskatningen af Brændeviinsbrændingen bestemte Norm, og derimod paa Landet at lade Kjedelen og Karret i sammentaget Forhold tjene til Grundlag for Afgiften, bemærkede den Tilforordnede, at den Usikkerhed, som er uadskillelig fra en Afgift, der retter sig efter Kjedelens Drift, meget stærkere vil fremtræde paa Landet, hvor den daglige Drift ei kan kjendes, end i Kjøbstæderne, hvor den kan haves under stadig Control, og at det vel derfor maatte være betænkeligt for Kjøbstæderne, at Landbrænderierne bleve beskattede paa en Maade, som tildeels overlod det til deres Eieres egen Driftighed, hvorvidt de indtil en vis Grændse vilde nedsætte deres Afgiftspræstationer; og skulde Kjedelens Drift beskattes efter det høist mulige Maximum, fordi man ikke antog Control med Mæskekarrene mulig, da vilde formeentligen Tilladelsen til Landbrærderier næsten blive illusorisk, da neppe nogen Eier af et Brændeviinsbrænderi vilde kunne indlade sig paa en saadan forceret Drift, hvor Kjedelen stadigen Nat og Dag maatte holdes i Gang. Naar Referenten fremdeles lavde opfordret den Tilforordnede til at ytte sig, om ikke Landbrænderierne billigen kunde paalægges en noget høiere Afgift end Kjøbstæd brænderierne, saavel paa Grund af de mindre betryggende Control, som af de lere locale Fordele, hvoraf Landbrænderieme vare i Besiddelse, da formeente han, at det første Hensyn neppe kan afgive en tilstrækkelig Grund herfor, da Controllen maatte ordnes saaledes, at den blev lige betryggende paa begge Steder, og i alt Fald neppe kunde suppleres ved et saadant vilkaarligt Tillæg som det proponerede. Hvorvidt den billigere Folkeløn, Huusleie, Brændselsomkostninger og Besparelse af Kornets Transport kunde begrunde saadant, maatte han henstille til Forsamlingens egen Overveielse. Et Medlem yttrede, at det vistnok var ønskeligt, at Statens Udgifter kunde blive lige fordeelt paa alle Statens Borgere. Det havde været en almindelig Klage, at der af Landbrænderierne var blevet betalt langt mindre Afgift til Statskassen end af Brænderierne i Kjøbstæderne, endog flere Tusinde Rigsbankdaler aarlig af visse enkelte store Landbrænderier. At nu dette var til Skade for Kjøbstæderne, var indlysende, og det maatte derfor nødvendigt ønskes, at Landbrænderierne maatte blive belagte med Afgifter, der svarede til Kjøbstædbrænderiernes. Taleren tiltraadte derfor Pluralitetens andet Jndstillingspunkt.
Berlingske Tidende, 1836-04-19
Jmellem den foreløbige og endelige Behandling af Sagen forandrede Committeens Pluralitet dens andet Jndstillingspunkt derhen: "At den i Resolutionen af 19de August 1835 paabudne Afgift af Landbrænderierne maatte erholde en passende Forhøielse, og at det i bemeldte Resolution paabudne Beskatningssystem med den i Udkastet til Consumtionstariffen antagne Modification tilligemed den af Forsamlingen foreslaaede Forandring maatte iværksættes saasnart som muligt for de nu existerende Landbrænderiers Vedkommende, forsaavidt de til samme meddeelte bevillinger ei deri maatte være til Hinder." Forsamlingen billigede derefter ved Afstemningen den første Passus af dette Jndstillingspunkt med 43 Stemmer mod 17 og den anden med 47 mod 13. Capitain Bierres første Jndstillingspunkt blev derimod forkastet med 54 Stemmer mod 6.
Berlingske Tidende, 1836-04-19
Committeens Pluralitets tredie Jndstillingspunkt blev antaget med 59 Stemmer, mod 1.
Berlingske Tidende, 1836-04-19
Captain Bierre frafaldt sit andet Jndstillingspunkt. Da han nemlig under Behandlingen af Sagen angaaende den nye Consumtionstarif havde erfaret af den Kongelige Tilforordnede, at General-Toldkammeret havde været betænkt paa at sætte Kjøbenhavn paa samme Fod som Kjøbstæderne med Hensyn til Consumtionens Erlæggelse, men at dette ei kunde skee pludseligen, og at Collegiet allerede under Reguleringen af den nye Consumtionstarif havde bestræbt sig fori flere Satser at tilveiebringe en Nærmelse af Kjøbstæderne til Kjøbenhavn, formeente han, at der i Eftertiden ligeledes vilde blive taget Hensyn hertil hvad Brændeviins afgiften angik. Proponenten, Procurator Nye, yttrede, at han maatte henlede Forsamlingens Opmærksomhed paa en vigtig Grund, som talte imod Anvendelsen af et Lighedsprincip i Henseende til Brændeviinsafgiften mellem Kjøbenhavn og de øvrige Kjøbstæder. Der produceredes nemlig i Kjøbenhavn næsten ligesaameget Brændeviin som i alle de øvrige Stæder tilsammentagne; men da der i disse var et betydeligt større Antal Brændeviinsbrændere end i hiin Stad, saa var det heraf klart, at de kjøbenhavnske Brænderier havde en relativ langt større Afsætning end Provindskjøbstæderne, og da deres Fortjeneste altsaa var saa meget større, burde de ogsaa bære en høiere Afgift end disse. Desuden var Brændevinet, saavidt Taleren vidste, i høiere Priis i Kjøbenhavn end i Provinds stæderne.
Berlingske Tidende, 1836-04-19
Den af Committeens Referent, Etatsraad Steenfeldt, paa Forsamlingens Vegne forfattede allerunderdanigste Petition er af følgende Jndhold:
Berlingske Tidende, 1836-04-19
Til Provindsialstændernes Forsamling ere indkomne flere forskjellige Andragender Landbrænderierne betræffende, nemlig fra Kjøbenhavns Brændeviinsbrændere, den Deputerede. for det 5te Kjøbstæd-District, Brændeviinsbrænderne i Roeskilde, Hillerød, Kjøge, Svendborg og Faaborg samt Borger-Repræsentanterne for Helsingøer.
Berlingske Tidende, 1836-04-19
Efterat en dertil nedsat, af 5 Medlemmer, bestaaende, Committee har afgivet sin Betænkning over Sagen, har Forsamlingen fundet Anledning til i det Væsentlige at understøtte disse Andragender og at indgaae med en allerunderdanigst Forestilling til Deres Majestæt desangaaende. Brændeviinsbrænden er ved den i, en meget lang Række af Aar indførte, Tingenes Orden, i Almindelighed bleven en udelukkende Kjøbstæd Næring, og ved den ere de fleste Kjøbstæder tildeels blevne opretholdte. Ved Brænderierne have Kjøbstæd-Jnvaanerne ikke allene Jndtægt, men derved havt en directe betydelig er tillige en ikke uvæsentlig Omsætning mellem Landet og Kjøbstæderne bleven befordret, idet Landmanden har havt Leilighed til at afsætte en betydelig Deel Korn til Brænderierne, og derved, at han tillige kjøber sit Brændeviin i Kjøbstæderne, er og Handels-Samqvem imellem disse og Landet meget fremmet. Ved allerhøieste Rescript af 13de October 1824 anordnedes en Commission til at tage under Overveielse, hvorvidt en Forandring. de hidtil gjeldende Bestemmelser for Brændeviinsbrændingen kunde ansees hensigtsmæssig Efterat bemeldte Commissions Forhandlinger, have været allerunderdanigst forelagte Deres Majestæt, har De behaget under 19de August f. A. at afgive en allerhøieste Resolution, hvorefter Bevillinger til Landbrænderiers Anlæg under visse Betingelser kunne ventes meddeelte. Vel indeholder bemeldte Resolution intet Lovbud, hvorved det gjeldende Forbud mod Brændeviinsbrænden paa Landet i Almindelighed ophæves, da Anlæg af Brænderier paa Landet, vistnok meget vigtigen, ikke er anseet som et almindeligt og ubetinget Middel til Agerbrugets Opkomst, thi naar hver Bonde maatte brænde Brændeviin, blev det for det meste til eget Forbrug. Dertil behøver han aarlig saa ringe et Qvantum Korn, at Affaldet ikkun saare ubetydeligen vilde bidrage til Gjødningens Forøgelse. Skulde han des uden for denne Tilladelse erlægge den Afgift, som er paabuden for denne Fabrication, vilde han upaatvivleligen ingen Fordeel have af at benytte Tilladelsen. Da imidlertid ved Deres Majestæts Resolution aabnes Adgang til at erholde Bevillinger til Anlæg af Land brænderier, saa er det vistnok ei uden Fol at vedkommende Kjøbstæd-Beboere der med en vis Ængstelighed see en Udvidelse af den Rettighed at brænde til Landet, der ei kan andet, end efterhaanden medføre den største Deel af Kjøbstædbrænderiernes Undergang og hvorved tillige Kjøbstæderne vilde tabe en af deres væsentligste Næringsveie.
Berlingske Tidende, 1836-04-19
Ved den formeentligen paatænkte Forandring skulle ikkun Bevillinger meddeles til Anlæg af Landbrænderier af en vis Størrelse, men jo større disse ere, desmere maa man antage, at det vilde være til Ødelæggelse for Kjøbstædbrænderierne. Det er rimeligt, at ikkun de, der have Evne til at anlægge store Værker og drive dem med betydelig Kraft vilde søge Tilladelse, da mindre Brænderier, naar Afgiften skal erlægges efter den paabudne Maalestok, neppe vilde kunne give noget væsentligt Udbytte. Tages der nu Hensyn til, at Brændeviinsbrændere paa Landet, der drive saadanne store Værker, foruden at de vilde have visse Fordeele fremfor Kjøbstæderne, saasom at have Sæden og Brændsel paa Stedet og for bedre Kjøb og tillige ere fritagne for Næringsskat og flere Commune Byrder, som paahvile Brændeviinsbrænderne i Kjøbstæderne, at de ei heller erlægge Consumtion af de Fødevare, som de og Familie forbruge, og ordentligviis ei erlægge Bygnings Afgift og Bankrenter af deres Locale; ta der man ei heller af Sigte, at den Brændeviinsbrænder paa Landet, der driver et større Værk med fuld Kraft, vil kunne have sit Product, med en ringere Afgift end Brændeviinsbrænderen i Kjøbstaden, naar den i Resolutionen, paabudne Maalestok for Beskatningen skal følges, hvilket man længere hen allerunderdanigst skal søge at udvikle, saa synes det at være indlysende, at Brændeviinsbrænderne paa Landet ville betydeligen kunne undersælge Brændeviinsbrænderne i Kjøbstæderne.
Berlingske Tidende, 1836-04-19
Afsætningen af dette Product kan ei antages at ville tiltage i Forhold til dets Forsøgelse; thi paa Grund af den danske Handels nuværerde Conjuncturer, Norges Adskillelse fra Danmark, og de betydelige baade directe og indirecte Afgifter paa dette Product i fremmede Lande, samt de gjeldende Forbud mod sammes Jndførsel i flere fremmede Stater, vil Udførselen ei kunne blive afnogen Betydenhed, hvisaarsag den opstaaende Concurrence eiheller vil kunne andet end virke ufordeelagtigen paa denne Jndustrigreen, og Følgen vil da kun blive, at denne Næringsvei overføres fra Kjøbstæderne til Landet, og at enkelte Landmænd ville forøge deres Eiendoms Værdi og høste Fordeele paa Kjøbstædbeboernes Beløstning. Men selv for de Landmænd, der paa den anførte Maade benytte Tilladelsen, vilde denne ei medføre alden Nytte for deres Agerbrug, som man maa antage at være tilsigtet, da Beskatnings Maa en i saa Henseende lægger dem en betydelig hindring i Veien.
Berlingske Tidende, 1836-04-19
Det maa nemlig bemærkes, at Tilvirkning af Brændeviin af Kartofler sjelden med Fordeel vil kunne skee i Kjøbstæderne, hvorimod dette Materials Anvendelse upaatvivleligen i de Landbrænderier, der drives med Omhu og Sagkundskab i det Store, vilde kunne i flere Henseender være det fordeelagtigste, hvilket Man og seer at være Tilfældet i Sverrig, Norge og tildeels i Preussen. Jmidlertid vilde det dog under nærværende Skatte System ikke kunne lønne sig for Landmanden at brænde af Kartofler, uagtet dette Material er minder kostbart end Sæd. Brændingsafgiften skal nemlig hvile paa Mæskekarret og bliver uforandret, hvilket Brændings-Material, end dertil anvendes, da Afgiften reguleres under Forudsætning af at der brændes af Sæd, siden der ingen særlig Afgift kan beregnes af Kartofler uden at give Anledning til betydelig Defrandation, og Udbyttet af Brænding af Kartofler vilde derfor efter en gjort Calcul blive omtrent 3 Skilling mere pr. Pot, end om der brændtes af Hvede.
Berlingske Tidende, 1836-04-19
Man har til Fordeel for Landbrænderierne paaberaabt den naturlige Frihed, Enhver bor have til at gjøre sig sine Producter saa nyttige, som han bedst veed, og derfor anført, at Brænderierne i flere Henseender kunne drives mere hensigtsmæssigt og fordeelagtigt paa Landet end i Kjøbstæderne. J denne Henseende maa Forsamlingen allerunderdanigst bemærke, at denne paaberaabte Frihed ofte maa vige for den nødvendige borgerlige Orden. En vis Begrændsning af Næringsveiene i Staten kan ei undgaaes, og det anførte Princips Anvendelse for at begrunde Landmandens Ret til at brænde Brændeviin, kan formeentligen ei bestaae med det System, der hos os ligger til Grund for Adskillelsen mellem Kjøbstaden og Landet med Hensyn til Næringsveiene, hvorefter Landmandens Syssel nærmest er at fremmelske og indsamle Natur-Producter, og Kjøbstædmandens, at forarbeide og forædle disse, uden at dog en aldeles skarp Grændse mellem begges Virksomhed kan eller bør fastsættes. Da desuden, ifølge Bestemmelserne i den allerhøieste Resolution, Adgang til at brænde ei staaer aaben for enhver Landmand, men ikkun for den, der vil eller kan anskaffe g kostbare Redskaber, saa kan man ciheller sige, at Resolutionen i det Hele er bygget paa dette Princip.
Berlingske Tidende, 1836-04-19
J Følge det Anforte tillader Forsamlingen sig derfor allerunderdanigst at ansøge Deres Majestæt om: 1) At der for Tiden ei maa meddeles Bevillinger til flere Landbrænderier paa Sjælland og de øvrige af denne Forsamling repræsenterede Øer end dem, der allerede nu existere. 2) At den i allerhøieste Resolution af 19de August 1835 paabudne Afgift af Landbrænderierne maa erholde en passende Forhøielse. 3) At den paabudne Beskatning af Landbrænderierne med den i Udkastet til en ny Consumtionstarif indeholdte Modification og den af Forsamlingen allerunderdanigst foreslaaede Forhøielse maatte allernaadigst befales iværksat saasnart muligt for de existerende Landbrænderiers Vedkommende, forsaavidt de til samme meddeelte Bevillinger ei deri maatte være. til Hinder. 4) At Afgiften af Landbrænderierne ei erlægges for en kortere Tid end i det mindste for 12 Dage.
Berlingske Tidende, 1836-04-19
Sagen angaaende Udkastet til en ny Tarif for Consumtionen i Danmark. (See denne Tidende Nr. 80.) Det ovennævnte Udkast, som den Kongelige For Commissarius har forelagt Stændernes samling til Betænkning, er af følgende Jndhold: § 1. Jndførselsconsumtionen for Varer,
Berlingske Tidende, 1836-04-19
som fra Danmark og Hertugdømmene indføres til Kjøbenhavn og andre Kjøbstæder i Kongeriget, skal erlægges efter den under Nr. i vedføiede Tarif. Alle i denne Tarif ikke nævnte Varer ere frie for Consumtion.
Berlingske Tidende, 1836-04-19
2. Toldfrie fremmede Varer, der ere af samme Slags, som de i Tariffen anførte Varer, behandles som consumtionspligtige, baade ved Jndførsel og Udførsel. § 3. De for Kornvarers Formaling paabudne Afgifter, saavelsom Jndførselsconsumtionen af formalede Kornvarer, skulle beregnes efter Vægt. Angives Kornvarer efter Maal, bliver Netto-Vægten at bestemme efter Forskrifterne i Forordningen af 1ste Februar 1797 §. 314 og Placaten af 9de Julii 1821, samt Placaten af 16de September 1826. J Consumtionssedlen bliver i ethvert Tilfælde Vægten, men, forsaavidt Angivelse er skeet efter Maal, ogsaa Maalet at anføre.