Viborger Samler, 1842-06-09
De danske Studenters Besøg i Sverrig, J Løverdags Middag Kl. 2 afgik 160 danske Studenter fra Kbhavn til Malmo paa det efter denne Stad opkaldte Dampskib, hvorpaa ogsaa en Deel andre Danske befandt sig. Reisen var bleven for sildigt bestemt, til at nogle Universitets lærere, der havde ønsket at følge med, kunde rive sig lø fra deres Forretninger, og ikkun een af vore Professorer, Hr. Justitsraad Molbech, befandt sig i Selskabet. Jblandde danske Studenter vare næsten alle den herværende Studenter-Sangforenings Medlemmer. Ved Selskabets Ankomstil Malmo Kl. omtrent 4 1/2, vare en stor Mængde svenske Herrer og Damer, til Trods for det indfaldne Regnveir, forsamlede ved Stranden, og en Deputation af Lunds Studenter modtog deres danske Brødre i Staden. Efter Afsyngningen af forskjellige danske Nationalsange begav Selskabet sig i en broget Vrimmel af de forskjellige Kjøretøier til Lund henved Kl. 7 kom man denne mærkværdige gothiske Stad, nær, og overraskedes her af et uventet, høitideligt Optog. Thi saa godt som alle det lundske Universitets Studerende, vare dragne deres danske Brødre imøde med en guul, en rod og en blaa Fane for Scandinaviens trende Folk. De danske Studenter stege øieblikkeligt af Vognene, og efter et jublende Velkommen og hjertelige Hilsener, smeltede de tvende Masser sammen og i en uhyre Colonne, med tvende Danske og tvende Svenske i hver Række, droge Vennerne ind i Staden, under Afsyngelsen af svenske og danske Nationalsange, op til Lundegaarden (Universitetsbygningen), i hvis Have en Forsamling af Lunds Jndvaanere modtoge Selskabet. En svensk Herre bød her i en hjertelig Tale de danske Gjæster Velkommen, og udbragte et jublende Hurra, hvorpaa en Dansk tolkede Glæden over den hjertelige Modtagelse. Hurtigt søgte nu de svenske Studenter hver sin Gjæsteven, og ilede hjem til den ventende Familie, og i større og mindre Kredse tilbragte de Danske Aftentimerne hos Stadens meest dannede Jndvaanere, der kappedes om at beværte deres Gjæster og bevise dem den hjerteligste Venlighed. – Den næste Morgen og Formiddag tilbragtes med at besee Byens Mærkværdigheder. J den minderige Domkirke (hvor en Deel Danske overværede Gudstjenesten) og dens gamle Krypta, i den botaniske Have, i Universitetsbygningen, med dens Bibliothek og Museer – overalt stode de svenske Embedsmænd beredte til at vise de danske Gjæster omkring og med kjendelig Glæde at tilfredsstille deres Spørgsmaal. Kl. henved 1 om Middagen forsamledes en talrig Mængde i Domkirken, hvor den danske StudenterSangforening udførte pater noster og kvrie eleison, til stor Underholdning for de Svenske. – Om Eftermiddagen Kl. 4 fandt en stor Fest Sted paa Helgene-Bakken, hvor Brønd salens pragtfulde Decoration med svenske og danske Faner, omvundne af Guirlander og Festons overraskede de Jndtrædende. Forskjellige Taler af Svenske, Danske, og en med de Danske hidkommen norsk Candidat, tolkede den beggeistrede Stemning, der beherskede Forsamlingen. Jblandt disse Talere nævne vi den lundske Rector magnisicus, Prof. Carl Georg Brunius, Justitsraad Molbech, Cand. Paulsen, hvis Tale vandt overordentligt bifald, o. fl. Men Jntet kan sammenlignes med det overordentlige Jndtryk, som Lunds Stifts hæderkronede Biskop, den ærværdige fiirsindstyveaarige Vilhelm Faxe, gjorde paa Forsamlingen, da han i en ildfuld Tale, fuld af ungdommelig Begeistring, tolkede sit strømmende Jndresdybe Bevægelser. "Bredt er Øresundet," raabte Oldingen, vidt er det Baand, der snoer sig imellem de danske og svenske Kyster, dog ikke bredere og videre, end at de Svenske og Danske kunne række hinanden Haanden og trykke den fast i Broderkierlighed. Heftigt og vildt have Danske og Svenske kjempet imod hinanden, men desto hjerteligere have de nu atter forenet sig i Fred og Venskab; thi under Striden have de tvende uenige, og lidet forstandige Brødre lært at kjende hinanden, og efter den tilendebragte Gjæring ere Hierterne smeltede desto inderligere sammen. Og den længe og voldsomt underkuede Følelse er endelig brudt ud, og dens stærke Flammer lyser ud over Norges Fjelde, over de svenske Trakter og den danske Slette, og varmer Hjerterne omkring Nordhavet, Kattegat og Øresund. Lykkelig maa derfor ved den Tidsalder kaldes, der feirer en saadan Aandens Triumph, og lyksalig den Mand, der forinden han lægger sig til Hvile, kan medtage en saa herlig Forviisning om Menneskehedens Seier, et saa høittalende Forbud og Nordens sig nærmende aandelige Storhed! – J den festlige Stemning satte Forsamlingen sig tilbord i de store Telte hvori en overflødig Diner var anrettet. Efter at Maaltidet endelig var tilendebragt, spadserede Selskabet omkring i Haven i større og mindre Grupper, og indtil Midnat gjenlød Sangene fra Forsamlingen, som Glædens og Venskabens overstrømmende Følelser, fortryllede. – Mandags Morges Kl. 4 begave de Danske sig atter, i deres svenske Venners Ledsagelse, til Malmo, paa hvis Torv den kjøbenhavnske Studenter Sangforening udførte forskjellige svenske Nationalsange. Omtrent en Time derefter begav man sig til Stranden, hvor næsten hele Stadens Befolkning var sammenstrømmet. Rectoren ved Malmøes Latinskole tog her Ordet, tolkede den almene Glæde over de danske Venners Besøg, og indbød dem til snart at vende tilbage og til stedse mere og mere at stramme Baandet, der paany sammenslyngede Scandinaviens Beboere. Denne hjertelige Tale besvaredes fra dansk Side med Tak for det viste Venskab, og med stormende Hurraraab for Sverrigs Flickar. Og de Dampskibet nu fjernede sig, faaes Malmøes Jndvaanere længe at tilviste de bortdragende Venner, og Mændene med de opløftede Hatte, og Damerne med de flagrende Lommetørklæder sendte deres sidste Hilsener over Bølgerne. – Omtrent Kl. 10 1/2 i Mandags Formiddags kom vore Studenter her tilbage, og drog i Optog op til Regentsen, i hvis Gaard Sangforeningen endnu istemmede nogle Sange til Slutning af den mindeværdige Fest, hvis Erindring vil leve længe i de Danskes Bryst. Thi saa herlig og venlig en Modtagelse de Danske end tilforn have nydt i Broderlandet, aldrig har dog Hjerteligheden og Kierligheden saaledes udtalt sig som denne Gang; og da Lunds og Malmøes Befolkning vandrede i broderlig og søsterlig Fortrolighed med de danske Giæster, ligesom forenede i eet Familie-Samfund, da luede den nordiske Slægtskabs=Følelse med en Styrke, som ikke i Aarhundreder har været følt ved Oresunds Kyster. (Da.)