Københavns Adresseavis, 1762-04-26
Efter Hieronymi Vidnesbyrd er han fød en Levit, men hvo hans Fader egentlig har været, bliver ikke meldet. Han blev siden udvalgt til en Apostel og Discipel af de to og halvfiersindstyves Tal, som der slaaer i Luce EvangeligLatinske Fortolkning, endskiønt Grundtexten og de ældgamle Versioner i Østerlandene, saa vel som de gamle Kirke=Fædre veed ikke af 72 men ikkun 70 Disciple. Han bliver ogsaa kaldet en Petri Discipel, (Ensebius lib. 3 cap. ulr.) fordi Apostelen Peder atter kaldede ham, efterat han havde forarget sig over Christi Prædiken og Tale: Hvor som ikke æder mit Kiød, og ikke drikker mit Blod, er mig ikke værd. Han skal have været den første Biskop i Alexandria. Derefter skal han have reyst til de Cyrrener, og Pentapolitaner, og da han straffede Afgudstienerne, blev han greben af dem og paa en ynkelig Maade medhandlet, i det de slæbede ham igiennem Gaderne, under hvilken Marter han døde den 25 April Ad. Christi 64. med disse Ord i Munden: Herre! i dine Hænder befaler jeg min Aand. Nicephor, lib. 2. c. 4. VI. Cletus. Den tredie Pave, som fik MartyrKronen under Domitiani Forfølgelse, der var saa stor, at sytten tusinde Christne bleve dræbte inden en Maaneds Tid. See den Romerske Martyr=Historie. Kl. Anastasius. Var en Rømer af Fødsel, og blev udvalgt til Pave da Keyser Grationus regierede. Han forordnede, at Præsterne skulde ingenlunde sidde, men staae ærbødig eller nedbøyede, naar det hellige Evangelium blev synget eller læst i Kirkerne. Han skal være død just paa denne Dag A. Ch. 401. Andre setter Ananias, et from Christen, som fik Martyr=Kronen i Aaret 1348. Arvill. Vitalis. Han var af Fødsel en Maylænder, og da han ikke vilde ofre til Afguderne, er han efter en Hedensk Præst, navnlig Ravenna, Tilskyndelse, bleven levende nedkastet i den dybeste Grav, og sammesteds ihielslagen med Jord og Stene, under Keyser Nero, As. Ch. 50. Al. K. Peder Martyr. Han var ligeledes en Man lænder af Fødsel, og en Munk af Prædike=Ordenen. Han blev myrdet af en Adelmand paa Veyen imellem Man land og Commum. Pave Jnnocentius den 4de indskret hans Navn iblant Helgenes Tal i Aaret 1252. AA. R. Severus. Andre Eutropius, en navnkundig biskop, som skal have været den Persiske Kong Terris Søn. Han blev i sine unge Aar underviist i de Grækiske og Chaldaiske Videnskaber, og fik Tilladelse af sin Fader, at reyse omkring og besee Verden; hvorpaa han reyste med sin Hofmester Nicanor igiennem mange Landskaber, og da han havde hørt tale og Christi Mirakler, fik han Lyst til at see og høre ham; og derover fortæller man, at han var overværende ved det Mirakel, da Christus bespisede fem tusinde Mand med fem Brød. Han blev efter Christi Død og Opstandelse tydeligere underviist om Christo, og fik Troen paa ham, hvorefter han blev ophøyet til en biskop i Frankerig, og efterat han længe havde forrettet sit Prædike=Embede, blev han af Hedningene slagen med Stene og Blyekugler, og tilsidst som en Martyr paa denne Dag halshuggen. Om Hexerie. Husebins og Theophilus, som spadserede omkring for at trekke Lærdom af alle Ting, og som nylig havde hørt et Selskab fore Avis=Discourser, komme nu til et andet Selskab, hvor Materien til Samtalen var det Spørsmaal. Enten der var Hexerie til eller ikke, Den i Selskabet, som førte Ordet, tang ved deres Ankomst, men da de bade dem blive ved i deres Tale, udbad han sig Frihed, at begynde der han slag, og sagde: Efter Løfte skal jeg fortælle dem, hvad der har tildraget sig med mig selv. Jeg troede ikke, at der var Hexerie til, førend en gammel Kone i Jylland fik fat paa mig, og lovede at overbevise mig derom, naar jeg ikke vilde røbe hende. Min Nysgierrighed drev mig til at giøre hende Eed derpaa. Efterat jeg havde svoret, førte hun mig med sig paa et Kammer bag i Gaarden, hvor jeg intet andet saae, end hvide Vegge og et Skab paa Veggen, hvoraf hun udtog de til sit Forehavende fornødne Jnstrumenter, bestaaende i en liden Ende af et Lys, en gammelHasselkiep, to Par Briller, et stort Stykke Kride, et Dødninge=Hoved, og et Dødninge=Been, samt en gammel besynderlig dannet Tromme og et rustet Slagsværd. Hun tændte Lyset og satte det ned for sig paa Gulvet og mig syntes at Kammeret blev saa lyst, som der var antændt mange Lys; hun gjorde en Kreds og sig med Kri det paa Gulvet, og udmonderede sig med de øvrige Sager. Jeg maatte sette det ene Par Briller paa Næsen og træde ind til hende i Kredsen. Med Stokken gjorde hun nogle usynlige Figurer, og fremsnøvlede nogle uforstaaenge Ord, hoppede omkring, og slog i det samme med Dødninge=Benet paa Trommen. Ved disse Forberedelser blev jeg vel heed om Hovedet; men efter den mig foreskrevne Regel maatte jeg holde ud. Derpaa fik jeg adskillige baade smukke og fæle Dyr at see. Jeg saae Blomster opvore, og Grotter at staae for mine Øyne. Hun forvandlede min Klædedragt, og ved sit Koglerie gjorde, at jeg tilsidst komtil at sidde paa en Møgdynge, da jeg meente at sidde paa en Throne af Guld, Ensebius merkede, at nogle af Personerne i Selskabet. troede ikke denne Historie, dog var ingen af dem saa uhøflig at beskylde Manden for en dumdriftig Løgnere; men for at hemme deres Tanker, som i Hiertet baade beloe og troede denne Fortælling, sagde han, at det som den gode Mand havde holdt for Dievels Kunst, kunde være skeet ved ugturlige Medler, som maaskee en Laterna Magira; thi jo mindre Lys Lærdommen gav fra sig i forrige Tider, jo større var Overtroen. Derpaa kand jeg fortælle dem et treværdigt Exempel. Paa et Sted i Tydskland var for nogle Aar siden en Mand, som gav sig ud for at forstaae Troldøms Kunster. Derover var han af sine Medborgere, baade frygtet og æret. Man spurgte ham til Raads i vigtige Sager, og ansaae ham som en Mand, der ikke var god at pirre ved. En vis ung Adelmand reyste igiennem samme Bye, og af Commandanten paa Stedet blev opmuntreet til at give denne Viise Mand, som han kaldtes, en Besøgelse. Det skede med Forlangende at see hans Kunster. Manden, som var vant ved de slige Besøg, saae ham stift i Øynene og spurgte, om han ogsaa kunde holde det ud. Adelmanden meente Jo. Derpaa førte han ham op paa et Kammer, uden at tale noget videre. Adelmanden har selv tilstaaet, at Kammeret var hverken lyst eller mørkt, og saa særdeles at see til, at han blev underlig til Mode, da han kom til det Sted. Manden sagde, at nu kunde han ingen Kunster faae at see, men vilde han betænke sig derpaa til i Aften Kiøkken 12, saa kunde han ved det Klokkeslet komme. Adelmanden var dristig, kom, og bankede paa, just da Klokken slog 12. Den Vise Mand førte ham op paa Kammeret igien, bad ham sette sig ned i en Lænestoel, men ikke reyse sig deraf, førend han til Forlov, paa det ham intet ondt skulde vederfares. Derefter gik Manden fra ham bag et Stiermbret. Jmidlertid var det for hans Øyen, ligesom han saae adskillige grumme Dyr, som Løver, Biørne og Tigre at komme frem; men det forekom ham forunderligt, at de forsvandt paa et vist Sted i Kammeret. Han trekker Kaarden uformerkt og støder til et af disse Dyr. Men hvor forundret blev han, da han merkede, at det var ikkun Skygge. Han sprang op af Stolen, saae Bedrageriet, og den Vise Mand bad indstændig at han ikke vilde røbe ham. Hvor Overtroe i Hiertet har sit Sæde. Den gjennem Frygt seer Myg som Elephant. Dog bør man ey al Sagn at undertræde; Thi Vantroe koen, da Overtroe forsvandt. Videre om Bogholderiet. See No. 28.8. Brev=Copie=Bog. derudi bliver alle Breve af opierede, som afgaaer til 2 Udenlandske, og denne Bog tiener dertil, at man deraf kand hente sig Efterretning, paa hvilken Dag man har skrevet til den eller den, hvad for Vahre, Priser, Vexel=Courser a. man derudi beretter, hvilke Forslage til de eller de Vahre ere gjorte a. Spanske og Jtalienske Kiøbmænd betiener sig altid, naar de skriver til nogen, af deres forrige og sidste Breves Copie, som en Tiener, maae udskrive meget net og reent af denne Bog, som da Principalen videre continuerer under forefaldende Dato. Denne Bog er nyttig saavel for Principalen, som og for Tienere eller Drenge, i det Principalen ved forefaldende Tvistighed deraf kand føre Beviis, og Tienere eller Drenge kan derved øre sig i Skrivning og at føre en Stil Bla denne maae pagineres.