Aarhuus Stifts-Tidende, 1823-01-04
Nr. 2. Aar 1823. den 4de Januar. Loverdagen. med Brevposterne. Den til Forsendelse : privilegerede. Kongelig allernaadigst Stiftstidende. Aarhuus i Tilbageblik paa det sidsthenrundne Aar. Ogsaa dette var i sine Begivenheder saa mærkværdigt, at vi med Jnteresse kunne dvæle nogle Øieblikke ved dets Minde: Grækernes Frihedskamp fastknytter isærde. leshed det svundne Aar til det kommende, og holder hele Verden i spændt Opmærksomhed, thi her staaer Christendommens Ære og Menighed. hed paa Spil. Hellenerne kæmpe som tirrede Løver for at tilbagevinde deres i flere Sekler tabte Frihed, men de ere ene i Kampen, thi endnu ved Aarets Slutning havde Ruslands Armeer ikke gjort eet eneste Skridt fremad. Til Engelland staaer nu Grækernes Haab. Slagene ved Thermopylæ fornyede Mindet om Oldtidens Grækerhelte. Tyrkens Throne har længe vaklet, Janitskarernes Oprør har i bragt den til at brage, og snart, haabe vi, see vil den falde. Aleppos Undergang kostede en Snees tusinde Mennesker Livet. Spanien er næst Grækenland det meest ulykkelige Land, thi foruden indvortes Tvedragt trues det endnu af fremmed Fjende. De forskjellige Partier sønderslide Landet, og Konstitutionsvennerne brøle Frihed paa dets Ruiner. Brasilien har gjort sig til et Keiserdømme, og løsrevet sig fra Portugal, hvis Dronning af sin egen Gemal er bleven landsforviist, fordi hun ikke vil antage Konstitutionen, som ogsaa der volder mange Uroligheder. J Frankrig var det ei heller roligt, men Kongen, skjøndt gammel og saag, er paa sin, Post, vel vidende, at Franskmændene endnu er have glemt Helten, hvis Been hensmuldre paa St. Helena. Derom vidne Sammenrottelserne i Rennes, Grenedle, Bordeaux, &c. Veronakongressen, har overdraget det til Frankrig, at tvinge Spanien, til en ny Regjeringsform, iøvrigt ere dets Forhandlinger endnu for størstedelen ubekjendte. Engelland vedligeholder endnu sin Rang som en Stat af den falarende Jndflydelse. Det var en ivrig Mægler i Tyrkesagen, og staaer nu i et spændt Forhold til den hellige Alliantse. Siden Canning, ved Londonderrys Død, blev Styrmand ved BretlandsStatsroer, synes dets Politik at være bleven endeel forandret med Hensyn til Grækerne. Rusland staaer endnu, som ved Aarets Begyndelse, truende ved Tyrkiets Grændse. Preussen foruroligedes noglegange af Studenteroptøier, fik en ny Lithurgie, som forbyder længere Kirketjeneste end een Time, og berøvedes ved Døden sin berømte Statsminister Hardenberg. Sverrigs Kronprinds reiste udenlands, og blev forlovet med Napoleons Sted sønnedatter. Stockholm og Norkjöping leed ved store Jldebrande. Norge betalte sin Gjeld til Danmark, og mistede ved Døden to af sine Bisper: Bech og Pavels. Grue Kirkes Brand vil længe mindes. Danmark, vort elskte Fædreland, dets Sol opsteg i Fred og dalede i Fred. Gud hørte Folkets Bønner, og gav det sin elskede Konge helbredt tilbage. Prinds Christian og hans Gemalinde kom: hjem fra Deres Udenlandsreise. Rolighed omhegnede det, Retfærdighed værnede om vore Rettigheder, Mildhed og Naade fremlyste af alle Regjeringens Foranstaltninger. Vel ere Tiderne trange, Handelen ringe, Produkterne kun lidet indbringende, men alligevel var Danmark i det svundne Aar, et af de lykkeligste Lande paa Jordens Kreds.