Aalborg Stiftstidende, 1839-11-18
Udlandet. England. Chartisternes forskjellige og gjentagne Uroligheder have viist, hvor lidet man paa den ultraradicale Side skyer, selv ved de voldsomste Midler, at angribe Regjeringens Autoritet; paa den anden Side vil det ogsaa være interessant at erfare, hvorledes hiint Parties politiske Antipoder. Toryerne, heller ikke ladet det mangle idetmindste paa Taler, der streife nær ved den samme Forbrydelse, Et saadant Exempel, der vakte megen Opsigt, er en afParlamentsmedlemmet Hr. Bradshaw ved et offentligt Gjæstebud den 28de f. M. i Canterbury holdt Tale, hvori han paa det Heftigste angreb Ministeriet, dets Forhold til Dronningen, Dronningen selv og hele Hofpartiet. Han talte om den frygtelige Tiltagen af Pavevæsenet, om den altfor store Begunstigelse af Catholikerne, disse den protestantiske Kirkes Fjender, ved Dronningen selv. Opdragen under Veiledning af den belgiske Borgerkonge, denne Frankrigs Slave, og ledet ved hans Jndflydelse troer Dronningen, at det er nok, naar Monarchiet kun vedvarer for hendes Levetid, men det engelske Folk vil aldrig taale, at Kronen for eet skabt Væsens uroesværdige Magelighed bliver nedværdiget og fornedret, og at Herskerens personlige Luner, lede den fuldbyrdende Magts Adfærd. Monarchiet har sine Rettigheder, men ogsaa sine Pligter. Det engelske Folk vil ikke ved en Pave eller Konge lade sig træde med Fødder, endnu mindre taale, at en lille tydsk Prinds betragter det skjønne engelske Rige som en Forpagtning. Man har ikke glemt Jacob den Andens tvungne Abdication og veed meget vel, at den britiske Successionsret hidrører fra en protestantisk Prindsesse. Jngen beklager meer end han Dronningens og hendes Hofs tiltagende Upopularitet, men man behøver kun at see, hvorledes dette Hof er sammensat og hvorledes det handler. De tidligere Regenters Hoffer vare lige saa letfærdige og endnu lastefuldere, end det nærværende, men dengang havde man overladt Statsanliggendernes Styrelse til dygtige, ærefulde og selvstændige Statsmænd, der hverken vare Dronningens Bordgjæster eller hendes Daarskabers og Luners lydige Slaver. De yndede Stald mestre ere vel yngre, smukkere og bedre klædte, end Sir Robert Peel; Lord Melbourne forstaaer maaskee at underholde et qvindeligt Øre behageligere, end Hertugen af Wellington, og Marquisen af Normanby forstaaer sig maaskee bedre paa Hofstads, end Lord Stanley og Sir J. Graham, men saadanne Egenskaber agter det engelske Folk ikke saa høit, at det skulde offre dem sin Tro, sin Nationalære og Omsorgen for de gamle Statsindretninger. Man behøver kun at see hen til den seneste Ansættelse af Mænd og Damer ved Hoffet, ikke een af dem er der, som ikke indeholder en Beskjæmmelse af Folket osv. – Naturligviis har denne Tale allerede givet Bladene Anledning til Stridigheder, da Torierne, saa godt det kunde lade sig gjøre, søgte at tage Hr. Bradshaw i Beskyttelse. J Canterbury selv har Talen derimod vakt en saadan Jndignation: at et stort Antal agtbare Borgere, med Mayoren i Spidsen, besluttede at sammenkalde en Forsamling for ved kraftige Beslutninger at modvirke de ved Hr. Bradshaws Tale fremkaldte Jndtryk. Forsamlingen blev holdt den 5te de, og naturligviis fattedes der ikke paa levende Meningsyttringer. Jsærdeleshed omtaltes de Følger, det vilde have, hvis den nuværende Dronning døde uden Arving. Alder man Breat sagde med Hensyn hertil blandt Andet: "Jeg haaber, at vi for ville offre vort Liv, end nogensinde tilgive, at en Mand bliver dette Riges Souverain, som med lige saa megen Beredvillighed vilde tilintetgjøre vor Forfatning, som han har udslettet Hannovers, eller som, dækket af vort Lands Clerus, vilde, om end ikke aabent omstyrte, saa dog hemmeligt undergrave vort Lands Friheder." De af Forsamlingen forfattede Resolutioner udtrykke, at Hr. Bradshaws Tale maatte betragtes som høist farlig og oprørsk og at dens Tendents kun gik ud paa, at undergrave Folkefrihedens og Religions-Tolerancens Princip og at man af alle Kræfter maatte protestere mod saadanne Tendentser. Slutteligen foreslog og besluttede man endnu, at indgive en Loyalitetsadresse til Dronningen.