Aalborg Stiftstidende, 1830-10-23
Provincialstaterne have forsamlet sig i Gent. J denne Forsamling, 67 Medlemmer i Tallet, som allerede har holdt sit første Møde, havde Hr. Merode, som fra Brussel var ankommen dertil, Forsædet. Den provisoriske Regjering blev anerkjendt med 56 Stemmer mod 11, og Nationalcongressens Sammenkaldelse saasnart muligt, blev eenstemmigen besluttet. Strax efter det første Møde er Grev Merode afreist til Brügge, for ogsaa der at installere den provisoriske Regjerings Commissairer. Nogle Rygter havde begyndt at vække Tvivl om det 8de Husar-Regiments Troskab. Prindsen af Oranien har den 13de October i en Tale til Regimentet kaldt dem deres Eed og Ærens Bud i Erindring. Hvor nødvendigt dette kan være hos de belgiske Tropper, seer man af Beretningerne i Bladene, efter hvilke belgiske Soldater daglig forlade deres Faner for at stille sig under Jnsurgenternes. Af det 1ste Jnfanterie-Regiment skal endogsaa en heel Bataillon med Vaaben, og Bagage være ankommen til Brussel. Den almindelige Væbning i de nordlige Provindser, drives imidlertid med Kraft og Jver, og i store Stæder, som Amsterdam, Utrecht, Grönningen, Leuwarden, Nimmegen melde sig Skarer af unge Mennesker for at tage Tjeneste i den staaende Hær. Man lover sig i Haag ogsaa en Deel deraf, at den høie Geistlighed i Braband ganske utvetydig har erklæret sig for Prindsen J Luxemburg havde den preussiske Krigsforvaltning allerede under 6te October truet med at erklære denne det tydske Forbunds Fæstning i Beleirings-Tilstand. Den egentlige Udførelse af denne Beslutning, som har saa megen Jndvirkning paa Jndvaanernes borgerlige Stilling, er kun udsat, men vil træde i Kraft, saasnart det første Opløb i Staden eller Omegnen giver Formodning om, at man laaner Øre til de Urostiftere, som i deres strafværdige Letsindighed ikke indsee, hvilke Lidelser og Ulykker de berede deres Medborgere. Frankrig. J de Deputeredes Kammer, som nu prorogeres til 10de November, har det vigtige Spørgsmaal om Dødsstraffenes Afskaffelse været debatteret. En Hr. Keratry indrømmede vel, at en ubetinget Afskaffelse af denne Straf forudsatte andre Foranstaltninger, som i den franske Stat endnu ikke ere indførte. Men destomere afgjørende yttrede han sig mod Dødsstraffen for politiske Forseelser i den Overbeviisning, at de Henrettede i deres Tilhængeres Øine vilde blive betragtede som Martyrer. Det fremlyser tydeligt af hans Tale, at han ønskede at sætte dette Forslag igjennem endnu førend der falder Dom i Er ministrenes Sag. Han androg paa en Adresse til Kongen, at Dødsstraffen ikkun maatte anvendes paa saadanne politiske Forbrydere, som tillige have medvirket til at kalde en bevæbnet Fiende ind paa Frankrigs Territorium. Meest Jndtryk gjorde General Lafayettes Tale i denne Anledning. "For at bedømme dette Spørgsmaal fra det rette Synspunkt, sagde han, maa man betragte det fra det ophøiede Standpunkt, paa hvilket den sidste Revolution har sat os. Da en heeltemodig Befolkning afkastede det Aag, som et Charte, der var givet os i Overmod, paalagde os, da Nationen aner vendte tilbage til National-Souverainiteten og kaldte en Borger=Konge, en Patriot fra 1789 paa den af det selv gjenreiste Trone, da indgik Frankrig imod sig selv og mod hele Verden den Forpligdelse, at grundfæste en fuldstændig og for alle Medborgere fælleds Frihed, og med sikkre og raske Skridt, at vandre fremad paa Civilisationens Bane. Der handles nu ikke meere om en ængstelig Liberalisme, om en Restauration med den hvide Fane til Sindbillede, men nu er Talen om en Patriotisme fra Revolutionen af 1830 og at holde denne fri for Pletter, ophøiet over lave Lidenskaber og utilgjængelig for svage og modløse Beregninger. For ret at begribe den Stemning, som nu besjæler hele Frankring, maa man have indaandet Baricadernes Armosphære, man maa have staaer ved de tappre Saaredes Leie. Da forhauses man ikke over Noget, da frygter man Jntet mere. De Medlemmer af Committeen, som stemme for dette Spørgsmaals Udsættelse, have sikkert ikke havt den Ulykke at see deres Families, deres Venners, Frankrigs bedste Borgeres Blod farve de politiske Schaforter, og en Mængde af disse Borgere faldt, fordi de anklagedes for Fayettisme. Jeg stemmer altsaa for Forslaget. Adressen til Kongen med dette Forslag gik igjennem med 225 mod 21 Stemmer. Den blev ved en Deputation overleveret Kongen den 9de October, og følgende hans Svar vækker rørende Erindringer: "Den nærværende Adresse modtager jeg med stor Glæde, fordi det deri yttrede Ønske længe har været vakt i min Siel. Jeg var i mine unge Aar Vidne til den frygtelige Misbrug, man tillod sig af Dødsstraffen i politiske Sager og til alle de Lidelser, som deraf fulgte for Frankrig og for Menneskeheden, og saaledes har jeg bestandig næret levende Ønsker for dens Afskaffelse. Erindringen om hiin altfor ulykkelige Tid og de smertelige Følelser, som betage mig, saa ofte jeg henvender mine Tanker paa den, maa være Dem Borgen for den Omhyggelighed, med hvilken jeg vil paaskynde et Lovudkast, der kan svare til deres Ønsker. Mine ville først da være opfyldte, naar alle Straffemaader og al Haardhed, som er i Modsigelse med Humaniteten og den nærværende selskabelige Tilstand ikke meere findes i vore Lovbøger.