Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-28
Der oprettes nu for Postcassens Regning et Brevbefordringscomptoir for Kjøbenhavn og dets Forstæder, hvis Prøvetid varer 2 Aar. Brevene afhentes og ombringes to Gange dagligen ved 8 Bude, som skulle tilkjendegive deres Nærværelse i Gaderne ved en Gongon. Portoen bliver for Kjøbenhavn og dets Forstæder 2 s. for et Brev, som veier 2 Lod, 4 s. for større Breve, som veie indtil 8 Lod, 8 s. for dem, som veie indtil 1/2 Pund. Dobbelt betales imellem Kjøbenhavn og Forstæder, ne, og Portoen erlægges altid af Afsenderen. Løverdagen den 28 December, 1805 Skrivelse fra Rygtet Hr. Udgiver! Ikke uden Mishag har jeg erfaret, at man i hele Kjøbenhavn troer, jeg har faaet Apoplexie, ja at man endog ymter om, jeg var død. Det glæder mig imidlertid, at Deres Blad aabner mig en Vei til at forekomme denne falske Mening. Jeg lever, Himlen skee Tak, endnu ret vel, og haaber, endnu længe at kunne more Menneskene, lige fra dem, der residere i den stolteste Borg indtil dem, der boe i den laveste Hytte. Sandt er det, jeg tør ikke lade mig see mere offentlig, hverken i de Kjøbenhavnske eller Fyenske Aviser. Jeg hører til de store Særsyner, Banquerotterer, som ikke have Moratorium. Men hvad bryder jeg mig derom, Jeg er overalt ingen Elsker af Publicitet; jeg ynder mere den strængeste Jncognito. Under Anonymitetens forskjellige Masquer, kan jeg just have mine store Løier. Mener De, at jeg er banlyst fra Kjøbenhavn, fordi jeg ikke tor lade mig see i Aviserne? O, jeg er med i alle Klubber, i alle Assembleer, Concer, ter, Baller, lærde og ulærde Sammenkomster. Baade jeg og min hele vidtløftige Slægt trives derved ret vel i denne Tid. Et Par af mine Børn, som nylig have tumlet sig og endnu i dette Øieblik tumle sig dygtig omkring i Kjøbenhavn, ere blevne saa tykke, at de ere færdige at revne. Man under Krabaterne saa meget, at de i disse Helligdage indbydes allevegne, og hvor de komme, stopper man dem som Capuner. Selv de, der ikke bryde sig om at see mig paa Prent, kunne dog ikke undvære mit og mine Paarørendes Selskab i det private Liv Man bebreider mig meget ondt, og skildrer mig med meget sorte Farver. Men man gjør virkelig Uret heri. Hvad vilde Verden og alle dens Glæder være uden mig? Hvad vilde Conversationen være, dersom jeg ikke oplivede den selskabelige Kreds, Naar Kjøbenhavn bloqueres af Jis, naar Posterne fra alle Verdens kanter udeblive, naar der hverken høres Musik eller Dans, hverken læses over Hjerneskaller eller høres til Luftmachiner, tales om Graverkarle eller spilles Franske Comoedier, saa er det mig, der ene er istand til at more Folk. Men uagtet man fuldkommen indseer den store Gavn, jeg stifter, nægtet ingen kan undvære mit Selskab, uagtet enhver, der spørger, hvad godt Nyt, offentlig bekjender at være min Tilhænger, tør jeg dog ikke lade mig see mere offentlig. Jeg er en Umyndig, og Avisskriverne ville ikke betroe mig noget paa mit Navn. Man beskylder mig for at udbrede mange Usandheder, skjønt man ikke kan negte, at jeg ogsaa udbreder mange Sandheder. Mine Slægtninger ere desuden saa talrige og frugtbare, at jeg umuelig kan indestaae for alt hvad de foretage sig. Enhver af dem kan blive Fader og Bedstefader i een Dag, ja end- og i en eneste Time. Een af mine meest vanslægtede Sønner har nylig faaet Condition hos den Berlinske Avisskriver. Den Dreng er meget henfalden til at lyve. Det var ham der udspredte, at Russerne den 2den December havde slaaet de Franske, og som ved alle Leiligheder binder Folk noget paa Ærmet. Medens det er mig formeent, at lade mig offentlig see i Sjællandsk Dragt, kan denne kaade Dreng gjøre sig saa lystig som han vil hos os, fordi han har en Tydsk Kiole paa Mange tede maaskee, at jeg er meget bekymret, fordi jeg ikke kan lade mig see offentlig i Kjøbenhavn, men de tage meget feil. Jeg og min hele vidtløftige Familie er netop tjent med denne strænge Indgetogenhed; min Fetter; Usandheden har først nylig meldt mig i et Brev, at den ingensteds finder bedre sit Udkomme end netop der, hvor Sandhed kryber i Skjul. Det gaaer næsten ligeledes med mig. Jeg og mit hele Afkom har stor Lighed med Qviksølv. Ja mere man holder derpaa, desstærkere løber det, desmere deler det sig i Smaapartier.