Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1825-01-07
Zeite Bekanntmachung. Extract, des in No. 2 inserirten Proclams. Der verschollene Christen Jürsen aus Lysabbel, sowie seine Erben, Glaubiger, Schuldner und Plandinhaaber mussen sich, bey Vermeidung der gesezlichen Strafen resp. der Todeserklarung, Proclusion, doppelter Zahlung und Verlust des Pfandrechts innerhalb 12 Wochen von der letten Bekanntmachung dieses Proclams angerechnet, bey den Herrn Justigrath Riegels auf Fechtenburg ordningsmæssig melden. Gegeben in der Königl. Suderhardesvogten zu Sonderburg Esmarch. den 23 Decbr. 1824. Med dette No. følger særskilt en Haandlygte til Jversens Avis fra Fyens Stifts Adresse-Avis. Som jeg seer af Dit Nytaars-No. - og paa den Dag bør Man mindst lyve - har Du, lille Broer, holdt Dit eget hundredaarige Jubilæum den 1 Januar 1825. Var det blevet inden Dine egne Dørre, kunde det ansees for et uskyldigt Moerskab; men da Du deelagtiggjør Publikum i din Høitid, og lader Verden vide, at du for 46 Aar siden lod de tilkjøbte Bogstaver, (der følgelig maa have været grumme gamle) omstøbe og, begyndte med fortsat, at udgives, saa gjør det mig virkelig ondt, at Du ikke først spurgte mig, din ældre Broer, tilraads. Da gjort Gierning nu ikke staaer til at ændre, fortryde Du ikke paa, at jeg herved sender Dig en nem, lille Haandlygte til behagelig Afbenyttelse. Det er jo desuden Skik at byde Foræringer paa Fødsels- og lignende Festdage. Med en god Villie giver jeg hvad jeg har, og beder undskyldt, at Bidraget, formedelst min Uvidenhed hidtil, kommer post feslum. Vel synes Du selv ikke saa aldeles vis i Din Sag, og har derfor - hvad jeg aldrig kan troeproklammeret Din egen Ufolsomhed, thi hvad Dine døde Medhielpere angaaer, lader det sig ikke nægte, som og tilføiet den Erklæring: at om ikke Du, i dit Slags, er den ældste Avis i Danmark (jo det er isandhed enhver Avis i sit Slags!) da er, i det mindste Din Fader den ældste endnu levende Avisudgiver i Danmark, der snart kan naae sit halvhundredaarige Jubilaum, og heri kan Du have Ret, og til Ønskets Opnaaelse vil sikkert Enhver af Hjertet sige Amen! Men da Sagen ved slige kunstige Vendinger kun bliver mere indviklet og uforstaaelig, og Dit Skildt: Hundredaarigt Avis-Jubilæum ikke kan misforstaaes, saa haaber jeg, at medfølgende Haandlygte skal bringe Dig paa den rette Vei, og give Dig en anden Overbeviisning. J Forbigaaende vilde Du undskylde, at jeg duter Dig og, som den Ældste, tiltaler Dig med det fortrolige lille Broder, Jeg skulde have gratuleret Dig personlig til dit formeentlige Jubilæum, og vilde saa gjerne have gjort det, naar der bareste havde været grundet Anledning dertil. Jeg huusker endnu baade, at Du selv for 3 Aar siden gjorde mig den Ære, at gratulere mig som Gjæst ved min Jubelfest, og at Du meente det ærligt, veed jeg ogsaa af Dit Brev til Fattigkommissionen i de samme Dage, i hvilken Anledning jeg med Fornøielse siden har godvillig betalt 12 Rbd. Sølv mere end den paalignede Taxt aarlig i Fattigskat. Da jeg den Gang med Gud og Æren feirede mit 50aarige Jubilæum, drømte jeg aldrig om andet, end virkelig at være den ældste Fyenske Avis, eller ventede mindst, at Du, som en yngre Broder, om hvis ægte Fødsel saa ofte har været opkastet grundede Tvivl, skulde gjøre mig min legitime Rang stridig, og Broer veed dog selv, som en øvet Politikus, hvad Ordet Legitimitet i vore Dage har for en magisk Kraft. Jmidlertid overraskedes jeg slet ikke, da det nu skeete, ifølge mit Bekjendtskab til Dit Naturel, som lige fra Fødselen har været lidt flygtigt, der heller ikke kan skade, naar det kun bliver ret styrret. Vil Du nu kjønt følge Skinnet af min Lygte, og lægge Mærke til hvad Du seer, haaber jeg, at Du skal have godt deraf og blive mig forbunden. Meget vel veed jeg, at det ikke er første Gang, der paa denne Maade lyses for Dig; men da jeg seer, at Du, stakkels Broer, endnu stedse gaaer i Blinde, saa tillad mig at tage Dig vaersomt ved Haanden, for at vise Dig paa rette Vei; thi at Du imod bedre Vidende skulde ville frarane mig min Førstefødselsret, kan jeg nu engang ikke faae i Hovedet. Det var at nære for slette Tanker om Dig, og jeg kunde da ikke række Dig nogen Broderhaand. Som videnskabelig Mand - derfor antager jeg Dig, siden Du engang har været Stifter af et typografisk Selskab. - vil Du med mig sande, at det er en stolt Tanke, der ligger til Grund i den gamle latinske Sentents: littera scripta manel, at hvad der engang er skrevet eller trykt, det staaer urokkeligt fra Slægt til Slægt. Men i saa Fald drommer Du slemt, ved at ville udgive Dig for den ældste Fyenske Avis, hvilket strax skal vises, ved at eftersee begge Avisers historiske Udspring. At Odense Bye langt tilbage har havt et Bogtrykkerie og ikke mere, er sandt, da den af Dig optagne meget omfattende Bevilling, som 1682 meddeeltes Biskop Kingo, ikke formelder en Toddel om nogen Avis, men lyder blot paa at indrette et Trykkerie, ligesom Du heller aldrig er fremkommet med nogen senere Avis=Bevilling for den Brandt, af hvis Enke Du vil have kjøbt de døde Bogstaver. Men det er notorisk Sandhed, at kort efter 1750 var her intet Bogtrykkerie i Gang eller rettere udkom ingen Avis, hvorfor jeg i Litteraturlexikonnet finder, at den af Dig selv paaberaabte flittige Skribent, Krigsraad og Herredsfoged Hedegaard, efter Aaret 1750 maatte lade sine Skrifter trykke deels i Kjøbenhavn, deels i Sorøe, ligesom den fortjente Salomon von Haven endog i Aaret 1757 maatte lade en Kantate til vor danske Titus, Frederik 5tes Fødselsfest, trykke i Hamborg. Saaledes var den litterære Tilstand i vor Provinds i en Snees Aar indtil 1772, da min første Stifter, den uforglemmelige C. G. Bjerring, ifølge det ham af høisalig Kong Christian VII. under 8 Febr. 1771 forundte Kongelige allernaadigste Privilegium f) anlagte et ordentligt Adressecomtoir og Bogtrykkerie, til Brug og Beqvemmelighed for dem udi Fyens Stift, som sig deraf ville betjene, hvorfra jeg siden uafbrudt har vedblevet at udgaae fra Eier til Eier. Herfra regner sig min Ælde; men skal endelig Aarenes Mængde gjøre Sagen klar, da er det efter al sund Logik mig, som den næst paafølgende, der tilkommer at være Kontinuation eller Fortsættelse af hvad ældre Ugeblad her maatte være udgivet, og ikke Dig, hvilket nu strax skal vises. Trangen til et Bogtrykkerie, Adresse- og Avis=Contoir for Stiftet var nu ganske afhiulpet, da din endnu levende Fader C. Jversen (dengang Boghandler og Holder af Qvartalsauctioner) i Aaret 1780 sk. det Jndfald, (dog her vil jeg bruge v. Westens egne Udtryk - Pag. 79).at oprette et nyt (Avis=Contoir) paa sin Boglade, uden at have andet Privilegium for sig, end paa at være Bogtrykker (i vore Dage gik det ikke an). Han foretog sig ved Begyndelsen af indeværende Aar (1780) at udgive en Avis to Gange om Ugen, hvori han indfører baade for Betaling og, som han selv foregiver, uden Betaling alle saadanne Avertissementer &c. Siig mig nu, hvorledes Du kan komme til at kaldes en ægte Søn af nogen foregaaende Avis, thi i de 30 Aar, da denne laae i Dvale og Jntet kunde blive offentliggjort, var det mig, som hele otte Aar før Dig blev til Publikums Nytte og Tjeneste? – Dog lille Broer, jeg vil lade Dig selv tale, og haaber, at Du ikke forkaster Dit eget og egenhændige Vidnesbyrd Som sagt, begyndte jeg paa en skikkelig Maade, og min Faders første Ord ved min Jntrædelse i Verden: "O Gud, udi dit Navn Vi Nye=Aar vil begynde rinde mig endnu ofte saa skjønt i Hu. Hvordan kom Du til Verden, Jkke engang som nogen Avis, Rei, her har v. Westen løiet Dig Godt paa; men som en Spasmager, som en Tusindkonstner. Husker Du ikke mere din egen første Titel? Saa see den her, 7 Læses fuldstændigt i v. 2de stens Adressecontoirers Natur a. Pag. 6216. Historisk, politisk, satrisk, poetisk, moralsk, ockonomisk, meteorologisk, og litteraisk en Miskask. hvoriblandt dog noget Godt. kan blive modner) 7) Første Aargangs, Første Qvartal.