Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-01-02
Den 3die Juni 1817, fortælle de Baieriske Reisende, tabte vi Cabo Spartel af Øiesynet. Den Tanke, at vi nu fiernede os fra to Verdensdele, for at styre til den tredie, satte os alle i en levende Sindsbevægelse. Nærliggenheden af det gamle Africa, som nu i saamange Aarhundreder er forbleven i den samme Eensformighed uden at giøre Fremskridt i Cultur; Erindringen om de Grændser, som den dristige Oltid troede at have fundet i Strædet ved Gibraltar for sin Virksomhed; Sagnet om det lykkelige Atlantis, som vi haabede at finde igien i det yppige paa Naturens Underværker saa rige Amerika, den Tanke, at vi nu skulde tage Afsked fra det dannede ved sin aandelige Cultur saa høit, staaende Europa; alt forenede sig for at giøre Seilladsen igiennem Hercules Støtter ud i det store Verdens Hav til et uforglemmeligt Øieblik i vort Liv. Klokken sex om Aftenen vare de sidste Punkter af den Europæiske og den Africanske Kyst forsvundne for vore Blikke log vi befandt os paa det høie Occan. Majestætisk optaarnede sig dens spillende Bølger og syntes at opsluge Skibene, hvilke ligesom glede ned i dybe Furer; Verdenshavet selv udviiste saavelsom det klare Firmament over det, i det dunkle Vlaae ligesom et billede paa sin undgrundelige Dybhed. Seillads paa det store Ocean. Her i den heede Zone (imellem Vendekredsen og Linien) har Havet et indigoblaat Udseende, der bevæger sig i eensformige Bølger, og begyndte nu om Natten overalt og høitideligt at lysne. Dette majestætiske Poenomen, tillige med de hyppige Jrlys og Stierneskud og den stærkere Hede tilkiendegave en høiere eller risk Spænding. En paafaldende Forandring begyndte nu at foregaae med vore Personer og andre Gienstænde; thi Skyggen svandt bestandig mere om Middagen og trak sig formindsket tilbage imellem Fødderne. Under denne Bredde begynde de flyvende Fiske at hæve sig i heele Flokke over Havets Overflade; for at undgaae de seilende Skibes og Rovsiskenes Forfølgelser, hæve de sig snart enkelte og snart flokkeviis, nogle Fod høit over Havets Overflade, flyve imod Vinden og falde 40 til 50 Skridt derfra ned igien i Havet; undertiden blive de ved Vinden kastede paa Dækket og blive da til et Bytte for Matroserne. Deres Fiender ere Thunsiskene og Boniterne, som kappes med Skibet. i at feile; de besidde en overordentlig Styrke i at svømme; da de midt under den hurtigste Bevægelse kunne hæve sig flere Fod over Havets Speil og styrte paa Hovedet ned i det igien; een af disse Fiske, som blev fanget, veiede 70 Pund. – Havet under den heede Zone er roligt og man kunde nu tage de Puder børt, som vare lagte omkring Bordene, og som skulde forhindre Glas, Flasker og Tallerkener fra at falde ned. Ved en eensformig Vind seilede Skibet rask afsted og Seiladsen lignede en Spadseretour. – Den 15de Juni under 14 Graders Bredde viiste sig første Gang det herlige Stierne billede paa den sydlige Himmel, som kaldes: Korset, som er et Fredens Bud og betegner de natlige Timer: det blev betragtet af alle med Følelser af en dyb Andagt. Saaledes som den sydlige Stiernehimmel hævede sig over Horizonten, saaledes fank den nordlige Halvkugles Stiernebilleder dybere; Polarstiernen viiste sig stedse lavere indtil den tilsidst tabte sig i de Taager, som omgave Synskredsen. J disse Egne stiger Solen om Morgenen glimrende op af Havet, og forgylder de Hude af Skyer som leire sig omkring Horizonten, og som i collofalske og mangfoldige afvextende Grupper synes at fremstille for Tilskuernes Øine et Fastland med høie Bierge og Dale, med Vulcaner og Have, foruden mythologiske og andre underfulde Jndbildningskraftens billeder. Efterhaanden stiger Dagens Lys høiere paa den ætheriske blaae Himmel. De fugtige og graae Taager synke: Havet hviler eller hæver sig og synker paa den speilklare Overflade ligesom et regelmæssigt Pulslag. Om Middagen reise sig en blaaguul bleegskinnende Skye, Forbuddet paa et pludseligt Tordenveir, som paa eengang afbryder den rolige Scene. Torden og Lynild synes at ville flække Jordklodenad; dog snart gjør en stærk saltagtig Pladsregn en Ende paa Elementernes Brusen, flere halveirklede Regnbuer udspænde sig som pralende Triumphbuer over Occanet, og speile sig paa dets Overflade. Saasnart Hav og Luft blive rolige viser Luften paa nye sin giennemsigtige Blaahed; De flyvende Fiske hæve sig atter; Høien stiger op af Havets Bund. Forunderlig dannede Meduser, især den blæreformige Fregat(Chrysalis) og utallige andre smaae Søedyr af de mangfoldigste Skikkelser bevæge sig paa Spidsen af Bølgerne foran det roeligt liggende Skib. Synker endelig Solen ned under den i Skyer indhyllede Horizont, saa klæde Hav og Himmel sig i en nye og over al Beskrivelse majestætisk Pragtdragt. De meest brændende røde, gule, violette Farver glimre i utallige Skatteringer og Contraster og i den største Yppighed og Fylde paa Firmamentets agurne Grund og straale endnu meere spraglende tilbage fra Vandets Overflade. Under vedholdende Jrlys paa den graanende Horizont tager Dagen Afsked imedens Maaned hæver sig af det uoverseelige Ocean og stiger stille og høitidelig op i det tagefrie høiere Verdensrum. Sagte Vinde afkiøle Armosphæren, hyppige især fra Syden nedfaldende Stierneskud oplyse Luften paa en magisk Maade; det hunfelblaae Firmament, som afspeiler sig med Stiernerne paa de rolige Vande fremstiller billedet af den heele Stiernefulde Hvelving, og Ocranet bevæget af Nattens blideste Vinde forvandler sig til et bestandigt bølgende Jldhav. Store og herlige ere de Jndtryk, som Elementernes Magt og indbyrdes. Fred, frembringe paa den, som er fremmed for dette Syn.