Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1779-01-08
Skulde nogen Qvæghandler, Slagter, Garver, Skoemager, Feldhereder, eller hvem det endog maatte være, understaae sig, uden saadanne Attester at kjøbe og bortføre, eller nogen uden denne Rigtighed sælger og afsender Qvæg, Huder, eller nogle af de øvrige nys opregnede Vare i det Amt, hvor Sygen er, da skal han uden Skaansel være underkastet en følelig Pengemulct eller Fæstnings=Arbeide paa hed, bliver ved Dom at paalegge. Overbevises nogen at have herudi betient sig af falske Attester, eller at saadanne vare udgivne af nogen, som er plig3 eller 6 Maaneder, som ham, efter Forseelsens Beskaffen tig, efter det foranførte, at meddeele til Øvrigheden en Attest under Haand og Segl, da tiltales han til Undgieldelse efter Loven. Skulde noget Qvæg uden behørig Sundheds=Attest ankomme til noget Told= eller Færgested, eller og under Drift og Afsendelse paa Landeveie eller andensteds i det af Sygen befængte Amt eller i det nærmest dertil angrændsende antreffes, hvormed enhver af Vore Grændse= og Strand Toldbetiente i det ham anviste District bør føre det nøieste Tilsyn, da skal det strax anholdes, og efter Stedets Øyrigheds Foranstaltning, til hvilken Anholdelsen ufortøvet ved Expresse, som Sognefogden forskaffer, indberettes, samt under nærmeste Rettens=Betients Tilsyn, ihielslaaes og paa den ved denne Forordning foreskrevne Maade nedgraves, uden at Eieren for saadant Qvæg skal kunne vente mindste Erstatning. Skulde Skippere eller Baadførere befindes at udføre og i nogen anden Provinds i Land sette Qvæg uden foranførste Rigtighed, da skulle de strax være undergivne Ar test, og derefter af Øvrigheden tiltales til Undgieldelse med 6 Maaneders Fæstnings=Arbeide, og Qvæget paa lige Maade, som foran er meldt, ihielslaaes og nedgraves. Forommeldte af Øvrigheden udstædte Attester blive, naar den Jhændehavende ikke mere behøver dem, at levere til Øvrigheden, Tolderen, eller den ved det Sted, hvor Qvæget bliver, nærmest boende Rettens Betient, som samme, paa det de ikke paa anden Maade skulle kunne misbruges, haver omhyggelig at bevare og derpaa at antegne Datum, da enhver saadan Attest er ham leveret, hvorefter den siden, naar Aar og Dag fra denne Dato er forløben, kan casseres. C. 7. Jngen Qvægmarkeder maae her i Riget holdes uden særdeles Tilladelse, Men, naar Fornødenheden det maatte udkræve, have Vore Stiftamt= og Amtmænd for de Kiøbstæder og Amter, der grændse til de sædvanlige Markeds Pladser, med hinanden derom at overlegge og dertil Vores Rentekammer at indberette, samt fra hvilke Egne Qvæg maatte til Markedet henføres, da Vi forbeholde Os, saadant efter Omstændighederne at bevilge. Undersaatterne bliver det i øvrigt uformeent at bortsende Kiød af Qvæg, som paa ubefængte Stæder er Slagtet, naar dermed følger Øvrigheds Attest, at det paa den Tid, da det blev slagtet, har været frisk og staaet i en uanstukken J. Capitet. om Forholdsmaaden naar Qvægsygen indtreffer. Stald. paa den Tid af Aaret, medens Qvæget er paa Stald. H. 1. Saasnart paa Qvæget udi nogen Bye eller enkelt Gaard i den Tid det er paa Stald, være sig enten hos Bønder eller andre, maatte yttre sig nogen Sygdom af lige Beskaffenhed og Kiendetegn, som den almindelige Qvægsyge, hvilke i Bilaget Litr. A findes beskrevne, da skal den Beboer, i hvis Huus eller Gaard Sygen saaledes yttrer sig, under Straf af 50 Rdlr. naar det maatte befindes at være den virkelige Qvægsyge, hvilke da tilfalde Angiveren, ufortøvet anmelde det for Hosbonden eller største Lodseier i Sognet, som under en passende og følelig Penge=Straf, der bestemmes efter ethvert Tilfældes særdeles Omstændigheder, og Forsømmelsens Følger, uopholdelig besørger det anmeldt for Stedets Herreds= eller Birke=Foged, hvis Befordring, til det befængte Sted han med det samme foranstalter, og haver denne da at undersøge, hvad Tid saadan Syge først haver yttret sig, og af hvad beskaffenhed den befindes. Erfares det da ved Rettens=Betients og 2de tiltagne kyndige Mænds Undersøgelse, at det virkelig er den almindelige smitsomme Sygdom, som paa Qvæget haver yttret sig da anmelder han det uopholdelig, ved expresse Bud, som Stedets Eier eller Beboer skal forskaffe ham, til Amtmanden, og imidlertid lader han ei alene det syge, men og det til Anseende endnu friske Qvæg, som udi saadan Gaard eller Huus befindes og ei forhen haver igiennemgaaet QvægSygen, samt med Merke er brændt efter følgende 4 Cap. 5 Art., strax lovlig vurdere, ihielslaae og nedgrave i Kuler med Hud og alt, uden at udtage noget deraf, saa dybt, at den Jord, hvormed det skiules, bliver i det mindste 2 Alen høi over det nedgravede og jevn med Overfladen, samt paa saadant et Sted, som et alene er afsides, men og er eller bliver saaledes indhegnet, at hverken Sviin eller andre Creature kunne komme derind. Skulde Beboerne i den befængte Gaard ei selv kunne overkomme at besørge Kulen gravet saa hastig som udfordres, da have de nærmest boende dermed at hielpe; dog uden at Beboerne eller andre af den smittede Gaard i saa Fald maa komme dertil, saalænge de Folk fra ud smittede Gaarde ere tilstæde ved Arbeidet; og maa Qvægets Nedslagning ikke skee førend Kulen er opkastet, saasom intet maa ligge endog den allermindste Tid unedgravet. Skulde det ellers, imod Formodning, befindes, at nogen havde fortiet Sygens Udbrud i det længste i 24 Timer efterat den iblant hans Qvæg har været kiendelig, da maa han tilskrive sig selv, at han, foruden at svare den foranførste Mulct, endog mister den Erstatning, han ellers kunde ventet for Qvæget, naar det bliver nedslaaet. (Fortsættelsen følger.)