Aarhuus Stifts-Tidende, 1814-08-12
Sverrig. Norge. Den 27de Julii brød den svenske Kronprinds op med Armeen, for at begynde Kampen med de Nordmænd. Fredshaabet er forsvundet og Nordens Brødre hilse hinanden med Sværdslag. Kongen af Sverrig er reist til Strømstad for at betræde Linieskibet Gustav den Storre. Ogsaa Prinds Christian bryder op med sin Hær. De norske Krigskibe have atter gjort nogle svenske Priser: derimod have ogsaa de svenske taget nogle Skibe, som vare bestemte til Norge. - J en Proklamation til det norske Folk, byder Carl, af Guds Naade, Svenskernes, Nordmændenes, Gothernes og Wendernes Konge, Hertug til Schlesvig, Holsten a. a. sine samtlige Undersaatter, det norske Riges Jndvaanere, sin synderlige Gunst, naadige Bevaagenhed og gunstige Villie med Gud den Almægtige: Han erklærer, at i det Øæblik hans elskede Hr. Søn, den svenske Kronprinds, stiller sig i Spidsen af Hans Hære til Land og Vands, for at tage Norge i Besiddelse, kan Han ikke nægte sit faderlige Hierte den Beroligelse, endnu engang at prøve Fredens Vei, for at føre sine forvildede Undersaatter paa rette Vei, førend Krigen blander den Uskyldige med Forbryderen. - Nordmænd, - hedder det videre. Eders politiske Existents er ved Krigsbegivenhedernes endelige Udvitling uforanderlig bestemt, og bekræftet ved det helligste Forbund. Sverrig har kjøbt sin Ret. til Norge med sine Sønners Blod, og har fast besluttet at giøre den gieldende ved alle de Midler, Forsynet har lagt i Vore Hænder. - For at befordre Norges Forening med det svenske Monarchie, tilbagegave Vi Kongen af Danmark de rigeste af Hans Besiddelser paa det faste Land, som allerede vare erobrede ved Vore og Vore Medforbundnes seirrige Tropper. For at opnaae denne Hensigt eftergave Vi Betalinger at alle paa det danske Gebeet allerede udskrevne Paalæg, afstode fra al Paastand paa Erstatning, som Vore Undersaatter allerede længe havde været berettigede til at fordre af det Kiøbenhavnske Hof, og tilbøde endelig i Forening med disse uegennyttige Fredsbetingelser, endnu kostbarere og for Vort Hierte smerteligere Opoffrelser, som videre Skadeserstatning for Norges fredelige Afstaaelse. - Ulykkeligviis har hidtil een eneste Person med nogle faa Tilhængere arbeidet mod Vore egne og Vore høie Bundsforvandtes fælles Bestræbelser. Hs. danske Majestæts forrige Stal holder i Norge er den, som ene tillader sig at misbruge Eders Tillid og forlede Eder til ulovlig Kam mod alle de Magter som have fastsat den skandinaviske Forening og erkiendt Retfærdigheden af Vor Hensigt. Forgiæves vil Prinds Christian prøve, at giøre Eders Selvstændighed gieldende: denne strider mod Eders egen Fordeel og mod den sande Statsrets uforanderlige Grundlove; thi da Kongen af Danmark løste Eder fra Eders Troskabseed, paalagde han Eder tillige at indgaae de samme Forbindelser med os og den svenske Krone, som fordum knyttede Eder til det danske Monarchie, og kun som en Følge af de os i denne Henseende givne Forsikringer have vi paa vores Side forbundet os til lignende Opofrelser." - Forgiævet have Vi gientagne Gange opfordret Prinds Christian til Lydighed mod Ærens og Pligtens forenede Stemme, forgiæves have Vi udstædt Proklamationer til Eder selv for at underrette Eder om vore faderlige Hensigter og adsprede det Blændværk hvorved oprørske og rænkefulde Udlændige haabede at skiule Eders virkelige Forhold til Europas øvrige Magter. - "Længe have Vi smigret Os med, at kunne undvige alle strenge Forholdsregler, overbeviist om, at Nationen selv, tidligt eller sildigt, høitideligt vilde misbillige en fremmed Embedsmands strafværdige Ubetænksomhed. Jmidlertid dannedes dog af den forrige Statholder en Folke=Repræsentation. Fremmede Embedsmænd, som med Ham deelte lige Jnteresse, deeltoge i denne Forsamling. Ved en saadan Tingenes Vending i det os lovmæssigt aftraadte Kongerige, vilde en vedvarende Skaansel fra Vor Side kun være en Opmuntring for den rænke fulde Forbryder. En Fyrste, lige te fremmes for Norge, som for Sværrig, en Fyrste, som kun er fængslet til Danmark færegne Fordeele, har allerede gjort de løvstridigste Skridt, for at bringe Eder til Oprør mod Eders retmæssige Øvrighed og indvikle Eder i Krig med Engelland, Rusland, Østrig og Preusen." - For at forebygge disse truende Ulykker befale Vi, i det Vi anraabe den Almægtiges Bistand i vor retfærdige Sag, vor høitelskede Hr. Søn, det svenske Riges Kronprinds, at bryde op til de norske Grændser med heele vor Krigsmagt, understøttet af Vore Medforbundnes kraftige Medvirkning, for uden videre Opsættelse at tage Norge i Besiddelse. Tillige have Vi overdraget Hs. kgl. Høihed, saasnart Han er ankommen i Vore nye Stater, i Vort Navn og under i Vor Kongelige Autoritæt uopholdelig at sammenkalde det norske Folks Stænder, som, efterat de ved deres i Medborgeres fri Valg dertil ere autoriserede, skulle være berettigede til at raadslaae med hinanden om en Grundlov og forelægge samme Vor Kongelige Undersøgelse og Approbation." - Jmidlertid erklære Vi herved den af Prinds Christian sammenkaldte Rigsforsamling for lovstridig. Vi erklære endvidere alle Handlinger og Dekretter, der ere udførte eller affattede, denne Forsamlings Navn, for ugyldige og forbyde udtrykkeligt Enhver af Vore norske Undersaatter at adlyde samme. Vi byde og befale tillige, at alle Fremmede som for Tiden opholde sig i Norge, uopholdelig skulle forlade dette Kongerige, eller ogsaa for vore Embedsmænd sværge os den behørige Troskabs red, hvis de ikke ville ansees og straffes som Urostiftere og Spioner. Hvorhos Vi, for endnu tydeliger at lægge Vor landsfaderlige Tænkemaade mod vore nye Undersaatter for Dagen, hermed udtrykkelig love og forsikre, at alle indfødte Nordmænd, som hidtil, kunne betragtes som misledte af egennyttige Udlændinge, og af os skulle tilstaaes Amnesti, samt ansees med al Kongelig Naade og Gunst, forsaavidt de nu uopholdelig vende tilbage til Troskab og Lydighed mod Lovene, og med underdanig Jver og Underkastelse ile med at efterkomme ere Bud og Forordninger.