Viborger Samler, 1847-08-30
Frankerig. Man har endnu ikke forglemt den store Opsigt, som den Duel vakte, hvori Dujarrier blev skudt af Creolen Beanvallon, den berygtede Svoger, siger Børsenhalle", til Granier de Cassagnat, den berygtede Redacteur for den ildeomtalte og berygtede ministerielle Journal Epoque. J Duel=Processen, der førtes for Domstolen i Rouen, figurerede den meget omtalte Lola Monte som den Skudtes Elskede og Arving; Beanvallon frifandtes dengang og idømtes kun en Civil-Skadeserstatning. Et ikke afhørt Vidne, Meynard, almindelig agtet for sin retskafne Characteer, fremtraadte for nogen Tid siden med den høitidelige Erklæring, at Beauvallon, til Trods for Bestemmelserne ved Duellen og til Trods for sin egen høitidelige, for Retten givne Erklæring, ikke alene havde prøvet de Pistoler, hvormed han skød Dujarrier, men endog den samme Morgen, da Duellen fandt Sted, i Meynards Overværelse indøvet sig med dem hos sin Secundant d'Ecauevilley. Det oplystes nu under denne nye Sag i Assiseretten i Paris. 1, at Beauvallon havde i hiin Duel betient sig af sin Svogers, Granier de Cassagnaaes, Pistoler, som han kjendte, og som han i en heel Time, førend Duellen fandt Sted, havde prøvet; 2, at denne Jndøvelse havde fundet Sted hos d'Ecquevilley, at denne Skurk havde bragt disse Pistoler paa Duelstedet, som omde kom fra ham, og at han senere for Assiseretten i Rouen, hvor han paa det høitideligste negtede alt Dette, og tilbageviste som en Jnfamie den imod ham fremsatte Beskyldning om, at Duellanten Beauvallon havde iforveien prøvet Pistolerne – saaledes vitterlig har udtalt en Løgn for Retten, og derved influeret paa Dommernes Samvittighed. Jstedetfor en ærlig, aaben, desværre med Tabet af et Menneskeliv forbunden Duel traadte nu et æreløst og lumskt Slagteri, Dujarrier havde neppe en Jder om at affyre en Pistol, og hans Skud gik – som d'Ecquevilley selv siger - hundrede Skridt hen over hans Modstander, der stod ham igjennem Ansigtet. – Fremdeles er det oplyst, at Granier de Cassagnac. – der har staaet paa en fortrolig Fod med Guizot, der pleiede at kalde ham le roi des droles" –, meget godt vidste, at Beanvallon vilde betjene sig af disse Pistoler, at han endog har overdraget sin Bøssemager at sende dem til Beauvallon, og at han desuagtet har under Forhandlingen i Rouen for Jnstructionsdommeren netop erklæret det Modsatte og paastaaet, at han var ganske uvidende om dette Anliggende. Decquevilley er nu erklæret skyldig i at have aflagt et falskt Vidnesbyrd og dømt til 10 Aars vanærende Criminalfængsel (reclusion), dog uden offentlig Udstilling, udentvivl for at skaane hans ulykkelige gamle Fader. Beanvallon sidder i Fængslet, og imod ham begynder en ny Proces. De Eedsvorne, hedder det i en i Augsb. Allg. Zeit, indrykket Correspondentartikel, havde neppe opholdt sig 5 Minuter i deres Deliberationsværelse, førend de traadte ind i Retssalen med den med Fasthed udtalte Erklæring: "Ja, den Anklagede er skyldig. – Efter Præsidentens Anmodning fjernede den Anklagedes Fader sig, og d'Ecquevilley hørte sønderknust og næsten livløs paa Dommens Oplæsning, medens Publicum udbrød i de utvetydigste Bifaldsraab. – Generalprocuratoren havde med Energi henviist paa Afskyeligheden i den Domfældtes Forbrydelse og erklæret, at d'Ecquevilley egentlig skulde bøde som Medvider i et forsætligt Mord. Ogsaa Vidnet Gra nier de Cassagnac maatte finde sig i at erholde en skarp Jrettesættelse for hans forsætlige Afvigelser fra Sandheden. Vel fandt Generaladvocaten et Slags Undskyldning i hans Slægtskabsforhold til Beauvallon; men Præsidenten var strengere og meget opbragt over den tredobbelte Løgn, som dette Menneske, uopfordret, og ligesom formelig paatrængende sig Retfærdigheden, havde aflagt for Undersøgelsesdommeren". Vi vide, skriver Correspondenten, hvad Beauvallons Skjebne vil blive, maaskee erfare vi snart den Vei, som Cassagnac skal betræde. Men Dujarrier er død, død i en uærlig Tvekamp, falden som et Offer for en Troløshed, som en Vild vilde have skammet sig ved at afbenytte. Følgende Scenei Forhandlingen for Assiseretten gjorde et overordentlig dybt Jndtryk. Da Præsidenten under Vidneforheret udhævede Bertrands og Beauvallons modsigende en (Bertrand var Dujarrier's Secundant i Ducksen), henvendte Brauvallon sig med et høist forbittret Blik til Præsidenten og udbrød: "De vil altsaa bevirke en Duel imellem mig og Bertrand?" hvortil Præsidenten bemærkede i sit Foredrag (re sume) om Anklagen og Forsvaret: "Nei, her kan, Gud være lovet, ikke længere være Tale om en Duel; hvo der, saaledes som De, har dræbt sin Modstander med Vaaben, som Retten stempler som uærlige; med ham er ingen Tvekamp mer, mulig, og enhver Mand af Ære er berettiget til at negte ham Satisfaction.