Kiøbenhavns Postrytter, 1796-09-30
Paris, den 11te September. Om det i sidste Avis ommeldte Revolutions Forsøg haves disse omstændeligere Efterretninger). Om Fredag Aften den 9de September var en Corporal af Grenelleleiren i en Kroe i Vaugirard, hvor et Selskab lystige Brødre længe opholdt ham med Drik. Efter at Gemytterne derved syntes stemte til Broderskab, fortalte man Corporalen, at Directoriet og begge Raadenne begunstigede Aristorater, og forfulgte Sansculotter, at Soldaterne selv kun var Slaver o. s. v. Corporalen, som begyndte at mærke Uraad, stemte i med, for desbedre at lokke dem ud, og derpaa opdagede man ham, at man endnu i Nat vilde komme at fraternisere med Grenelleleiren. Da Corporalen troede sig noksom underrettet, vilde han gaae, men maatte ikke slippe bort, førend han havde ladt sin Sabel blive til Pant, han vilde komme igien. Han løb strax til Leiren, og gav en Generaladjudant Efterretning om dette. Neppe havde denne Tid i Stilhed at vække nogle Telte, da alt et Antal af omtrent 800 Karle brød ind i Leiren paa forskiellige Stæder. Centralbureauet havde ligeledes alt Klokken 10 om Aftenen givet den commanderende General Chanes Efterretning, at der var Sammenrottelser i Vaugirard. Der, hvor Skildvagterne ikke vilde indlade de nye Brødre, bleve de myrdede; og allerede vare Morderne komne over den første Linie i Leiren, og vilde bemestre sig Geværene og Skytset, for at myrde Tropperne, og da begynde deres Ustyr i Paris; men i 10 Minuter var hele Leiren paa Benene. Rytterne i bare Skjorte, uden Sadel og Hestetøy, blot med deres Sabler i Haanden overfaldt Banditerne. Jnfanteriet sveddede dem med sine Bajonetter. Nogle og tyve, eller efter andre Angivender, mod 100, bleve paa Pladsen. En Deel af de Døde blev bortslæbt af Morderne, og kastet i Seinen. De vare væbnede med Sabler, Dolke, og Pistoler. Om Morgenen fandt man omkring i Leiren mange Kugler, der formodentlig vare bestemte at lade de Flinte med, de vilde giøre til Bytte. 135 bleve fangne, og bragte til Militairskolen, og derfra til College Montaign, hvor en Krigscommission i Dag skal dømme dem. Og hvo vare disse Personer, og hvad var deres Hensigt, man slutte det af nogle Fangers Navne. Fion, Baboeufs Ven, og allerede under Anklagedecret for den sidste Sammenrottelse; Lays, en en Marseiler, der anførte Troppen, og er fangen i sin Generaladjudants Uniform, hvortil han Aftenen tilforn havde kiøbt sig Geldepauletter i Palais royal; Saunier, den ny Folkevens Redacteur, fire Medlemmer af det forhenværende Revolutionscommittee i Sectionens Butte des Moulins, samt de to Ex=Convendeputerede, Huguet og Javoqves, hvoraf især de sidste, som Blodmand i Luttringens Dage var haardelig under Anklage, og i hvis Lommer man foruden Pistoler og Dolke fandt deres gamle Repræsentantskiærfer. De øvrige vare Arbeidsfolk, dog skal mellem dem have været en General Jacob, der eengang i Vendeen overlod (!) Royalisterne en heel Leyr. De Sammensvorne, der brød ind i Grenelleleiren, havde faaet Ordet. Det 21de Regiment Chasseurs, som netop var vakt af Søvne, skiød paa dem i bare Skiorte. De Sammensvornes Hensigt skal have været, naar de havde indtaget Leiren, eller faaet Soldaterne paa deres Side, da at myrde Staben, Politieministeren, og siden, naar Armeen var berøvet sine Anførere, at overfalde Directoriet, myrde dets Medlemmer, udraabe Constitutionen fra 93, siden myrde Lovgivnings medlemmerne enkelte, foranstalte Plyndringer i Staden, o. s. v. Politieministeren, der var underrettet om alt, havde allerede i Nødsfald beordret en tilstrækkelig Magt, hvis deres Plan var i ringeste Maade lykket de Sammensvorne i Førstningen. Politieministeren var hele Natten paa Færde, og Directoriet ligeledes paa sin Post, at uddeele alle fornødne befalinger. Fion, der vilde styre Opstanden, er med sex af sine Medskyldige taget i Mendonskoven; da han fortes til General Chaner, saade han, Chouan, du bliver ogsaa engang guillottineret. Dagen derpaa beklagede Bossy d'Anglas sig meget kraftigen i 500s Raadet, at Directoriet endnu ikke derom havde indsendt noget Statsbudskab; det blev da besluttet at sende Bud til Directoriet, som dog udeblev, da dette i det samme lod Raadet anmode at blive samlet. Kort derpaa kom ogsaa Directoriets virkelige Budskab derom, som endte med Forespørgsel, om Personer, der vel ikke vare militaire, men dog grebes med Vaaben i Hænde, enten i Fægtning eller paa Flugt, kunde dømmes militairisk. Denne Forespørgsel henviistes til en Commission, bestaaende af Camus, Mailhe, Dumolard, Doulet, og Richard, og blev da siden paa Ca mus Jndberetning i denne Commissions Navn, decreteret, at Personer, der hæftedes i væbnede Samløb, kunde militairisk dømmes.