Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-09-01
Naar man vil tage et Kort over London i Haanden og følge Beskrivelsen, saa vil man kunne giøre sig et Begreb om hvilke Omveie Liget har taget, vorledes man er trukket op med det af en Gade, igien ned af en anden, indtil det endeligt efter Folkets Villie og efter 9 Timers Forløb passerede gjennem Staden. Ved Kirken i Kensington, hvor en Vei bøier af til venstre Side, traf Processionen paa den første Hindring. Der vare nemlig kjørte to Vogne tvers over Veien; den ene var en svær læsset og den anden en militair Vogn, denne sidste tilhørte et Train, som var bestemt til en fiern Station. Sergeanten som ledsagede den beklagede sig derover for General Sir Robert Wilson, som var med i Processionen, og forestillede, at denne Begivenhed vilde have meget slemme Følger, hvorpaa Sir Robert tiltalede Folket der strax gav Vognen, frie, men det skod i Øieblikket en anden i dens Sted, og Folket syntes beredt til at ville forhindre. med Magt ethvert Forsøg paa at skaffe den bort Man havde ogsaa begyndt paa at brække Stenene, op i Landeveien og trukket en Kiæde over den. Folket skreeg uophørligt: igiennem Staden, igiennem Staden med Processionen. - De offentlige Auctoriteter, som anførte Toget giorde endnu intet Forsøg paa at skaffe Vognen bort. Dragonerne blev siddende ganske roelige paa deres Heste, og forlod ikke den Plads, som var anviist dem i Toget. Der blev sendt et Bud til Grev Liverpool for at erholde Forholdsordrer, og Processionen gjorde Holt indtil Budet kom tilbage, da dens Fører ikke torde vove paa at tage en anden Vei end den der var foreskrevet af Regieringen, som var saaledes bestemt, at Toget skulde gaae uden omkring Byen. – Efter to Timers Forløb kom befalingen tilbage fra Grev Liverpool, at Processionen nu skulde bevæge sig videre, og den gik nu fremad for at gaae igiennem Porten ved Kensington igiennem Parken. Men Portene vare slaaede i og fornaglede, og man maatte beslutte sig til at gaae den lige Vei igiennem Kensington Gade og over Knigthtsbringe og Piccadilly, Da Processionen ankom til Hyde Park Corner saa var en Afdeling af Garden til Hest marscheret op, hvorved Folkets Misfornøielse endnu mere tiltog. Under en bestandig Larmen og Skrigen, hvorfor er her Soldater, Gud forbande dem, kom Toget til Park Lane denne Gade strækker sig langs med Hydepark og gaaer til Indgangen af Oxford Gaden, hvorved naar Processionen var kommen op af den, saa kunde den efter Ordre være kommen omkring Byen) men her var det ikke mueligt at komme igiennem, thi Karether, Vogne, Karrer og alt hvad der kom for Haanden blev af Folket i Øieblikket kastet i Veien, saa at Garderne selv ikke kunde komme giennem, de huggede omkring sig med flade Klinger, Folket raabte: Processionen skal ikke dreie af til Siden, men gaae op af Piccadilly igiennem Byen. – Nu blev det befalet, at Toget skulde vende om og gaae igiennem Hydepark. Kl. 12 passerede Toget igiennem Portene paa Parken, og nu styndte Toget sig til den anden Udgang af Oxford Street, som kaldes Cumberlandgate; men Folket og et stort Antal Personer til Hest tilede i Forveien for at lukkeJernportene. Garderne satte efter dem i Gallop for at forhindre det. De fandt vel nu ikke Portene lukkede, men beleirede af Mennesker, som ikke vilde gaae ud af Stedet, uagtet de gave dem de bedste Ord. Vover ikke paa J Elendige at brække herigiennem Folkets Bolværk, raabte Mængden, "Ligtoget skal enten gaae igiennem Byen eller ogsaa vi ville døe. – Et Stykke paa 25 Alens Længde af den Muur som omgiver Parken blev nedbrudt, og man kastede efter Dragonerne med Stenene og med Stængerne af Jernrækværket, kort med Alt hvad man kunde faae fat paa. Nu blev Militairen nødt til at fyre for at forsvare sig selv. Først skiøde de deres Pistoler og Carabiner af over Hovedet paa Folket; men det hialp ikke noget, Steenregnen tog endnu mere til. Derpaa blev der fyret iblinde til alle Sider. Garderne som længe nok havde været eftergivne tabte nu deres Taalmodighed, og brugte den skarpe Side af deres Sabler. Nu fik Scenen Udseendet af et nyt Manchester Masacren. Folket bandede frygteligt og raabte: Mordere, Menneske slagtere o. s. v. Processionen gik nu igiennem Porten og kom ind i Edgevare-Raad. Ved Liigtoget var der en Afdeling af Orfordske Ryttere, som bleve kaldte the Opfords Blues. Disse forbleve for det meste ved Processionen, skiøde ikke paa Folket, hvorfor dette ogsaa var fornøiet med dem, og raabte: De Blaae for bestandigt; men ingen røde Slagtere, Ned med dem de have skudt paa det ubevæbnede Folk Folket styrtede rasende fremad og skyndte sig med at komme foran Liigtoget ved Omveie, hvilket bevægede sig saa hurtigt som Trængselen af Menneskeer kunde tillade det, og dreiede om ved Enden af Gaden ved New-Raad. Den hele Egn paa den venstre Side af Edgevare Raad, ligesom længere hen Regents=Parken var ganske opfyldt af den bølgende Menneske Masse. Dertil skylregnede det; Ryttere og Fodgiængere vare bedækkede med Skarn, og paa mange Mennesker vare Klæderne revne at Kroppen. Karether af Sørgefølget vare afskaarne fra Toget; deels var ogsaa hele Linien brukket under Fægtningen, og al Orden og Høitidelighed vare forbi. Processionen kom til Korsveien ved Totten ham Court-Raad, som giennemskiærer den lige Vei til Jslington og fører til Hampstead. Men her var det ikke at tænke paa at komme igiennem uden at man skulde have skudt en Bresche med svær Skyts. Thi Folket havde sværret Veien i en Længde af 100 Skridt. Alle Leie Vogne og Karrer og ethvert Slags Kiøretøi man kunde faae fat paa havde man taget i Besiddelse, spændt Hestene fra, taget Hiulene af, skubbet bem tæt sammen og bunden dem med Recb. Veien var gravet dybt og foran den og Menneskene laae i tusindviis under og ovenpaa Vognene, og opfordredede Militairen under de skrækkeligste Eeder og Forbandelser til at vove paa at brække igiennem. – Anføreren for Toget kunde nu ikke gjøre andet end at gaae ned af TottenhomCourt Raad, hvilken Gade gaaer ind i Byen. Man giorde flere Forsøg paa at dreie omkring i en af Sidegaderne for at komme ud af Byen igien; men hver Jndgang blev strax spærret. Paa Hiørnet Oxford Street stod et Regiment Jnfanterit. Den commanderende Officeer befalede sine Folk at skuldre, men Folket skreeg til ham: J gjorde bedre i at lægge Eders Geværer ned. Officeren syntes at tab Modet, og istedet for at handle, holdt han er Tale til Folket, bad det om Forladelse ifald han og hans Folk havde fornærmet det. Han commanderede nu Venstre og, og marscherede bort med sine Soldater. Nu gienlød et almindeligt Victoria Raab. Under Mængdens bestandige Skrigen: Gud være lovet nu have vi seiret, Gud opholde Folket og Borgerne, de have giort deres Skyldighed for deres Dronning, og have feiret over Regieringens Fremgangsmaade, blev Liigtoget tvunget til at tage Veien forbi St. Giles til Holborn, og derpaa bøiede det ned paa den høire Side til Durylane ind i Gaden Strand hvorpaa Processionen Klokken 3 om Eftermiddagen passerede Barrieren for City (Temple Bar). J Toget bemærkede man især Tømmerfolkene, Giørtlerne. Garverne og Viinhandlerne deels til Hest og deels til Fods. Foran ethvert Laug bleve Emblemerne paa deres forskiellige Professioner og Paniererne med Jndskrifter paa baarne. Den første Panier, var hvid, hvorpaa der stod med store Bogstaver, Den offentlige Menings Magt; paa de andre Panierer faaes forskiellige Farver og med følgende Jndskrifter: Vi staae forenede Retfærdighed vil seire, Menneskelighedens Venner, Om Aftenen blev Liget ledsaget ud af Staden af det 4de Dragon Regiment under Fakkelskin. Executorerne af Dronningens Testament vilde lægge paa Liigkisten, en Plade med den "Jndskrift, som Dronningen havde befalet, og hvorpaa der skulde staae: Her hviler Caroline af Brunsvig, den dybt fornærmede Dronning af England; men et Bud fra Lord Liverrool forbød at den ikke maatte sættes paa Liigkisten saalænge Liget endnu var i England; men naar det først blev bragt til Brunsvig saa kunde de giøre hvad de vilde. J Gaden Vhite Chaple i London mødte den snurrige Begivenhed midt under Allarmen, at en Stud, som just skulde slagtes rev sig løs og løb op i et Huus af en Trappe og lagde sig ned i 1ste Etage; med Møie fik man den bragt ned igien; men den rev sig paa nye løs, løb endnu op af flere Trapper, stak Hovedet ud af Vinduet og faae ganske gravitætisk ned paa Processionen til en stor Opbyggelse for det grædende Folk. – Det Menneske, som er bleven skudt hedder Richard, Honey, en ung Officeer paa 20 Aar skal have skudt ham, og et andet Menneske, en Muursvend ved Navn Franzis er bleven dødelig saaret. Da først Toget var kommen igiennem London saa gik det i stor Orden og Høitidelighed lige til Kysten. Saaledes hedder det er nu Drønningen, denne de Engelske Ministres store Modstanderinde forsvunden fra den Engelske Jordbund; men Erindringen om hende og de sidste Begivenheder ville ikke saa let forsvinde.