Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-01-20
Førend man saa ligefrem fordømmer Handelen, og med den Handelstanden, burde man nøje undersøge, hvorved den egentligen er kommet saa meget tilbage hos os, eller om den aldeles intet har gjort for Landet i Krigens Dage. Vitterligt er det for enhver, at den har forstrakt Staten med store Summer, og at ved dens Formue betydelige Fabriker ere blevne anlagte, baade før, under og efter Krigen. Hvad vandt Staten ikke allene ved Sukkerraffinaderier, Under og efter den americanske Krig vare de i saadan Flor, at de aarligen forarbeidede 14000 Fade raa Sukker. Uhyre vare de Summer, som Landet fortjente ved raffinerede Sukkeres Udførelse til Sverrig, Rusland og Polen. Jkke saa meget, men dog betydeligen, blev der vundet ved Cattuntrykkerier, som det Tutteinske og flere, der ikke allene forsynede Landet med denne Artikel, men ogsaa udsendte betydelige Partier trykte Cattuner og Lærreder til Sverrig, Norge o. s. v. Krigen har ødelagt disse indbringende Fabriker. Raffinaderierne forarbeide siden Krigen neppe 1 til 2000 Fade, og eet afde allerbetydeligste i Kjøbenhavn, skal være paa Veie at gaae aldeles ind. Den gamle Formue mangler, fordi den er fortæret, og en nye kan ikke tilveiebringes; kunde den det, vilde de endnu kunne reise sig. Cattuntrykkerierne mangle det raa Materiale, og de europæiske Bomuldspinderier, have især gjort denne Jndustriegreen hos os stort Afbræk. Skulde den kunne komme sig, maatte vi ogsaa spinde, væve og trykke Bomuldstøier. At det lader sig gjøre, det have de Herrer Kirkegaard& Aabye givet et Exempel paa ved deres Fabrik i Buddinge, der er i god Drivt, og leverer ypperlige Varer for billig Priis. Men sæt, at Handelen ikke bragte Staten den rene Pengefordeel, som den af en saadan Jndustriegreen kunde være beføjet til at fordre, regner man da det Liv og den Rørelse, hvorved Næringsløshed holdes borte blandt de lavere Stænder, aldeles for intet? Havde det engelske Parlamentslem., som for ikke længe siden sagde, at menig Mand maatte syssel sættes, var det end ved at grave Grøfter og kaste dem til igjen, ei et? Hvor mange Tusinde Mennesker gives der ikke, der mangle Livets allerførste Fornødenheder, naar Handel og Skibsfart, Jorden kan ikke føde alle, og om den ligge? end kunde det, ere andre Næringskilder dog nødvendige, og deriblandt et Handelen, den virksomste til at fordeele hiins Productioner i mange Hænder, og hindre Formuen fra at opsamles hos Enkelte i enkalte Dynger. For at overbevise sig om denne Sandhed behøver man kun at see sig om paa Kjøbenhavns Gader. Hvor mange Mennesker træffer man ikke der, som ville gierne arbeide, men ikke kunne faae Arbeide. Jeg har stødt paa Folk af den lavere Classe, der i tre Dage ikke havde fortjent en Skilling. Hvad skal en saadan Ulykkelig foretage sig? Jeg taler her blot om de laveste Classer, der, naar Handelen er i Drivt, kunne leve af Arbeide i Pakhusene, paa Skibene te. Hvad Ude ikke mange Haandværksfolk, som Bødkere, Seilmagere, Skibstømmermænd o. s. v., hvis hele Ophold næsten ene beroer paa Handelen, Naar Fabrikerne ikke kun medrives, og Handelen, ikke skal drives, saa ønskede jeg nok at vide, hvorved den store Befolkning uden for Bondestanden egentligen skal faae sit Underhold. Danmark Agerdyrkning er sikkerligen een af dets vigtigste Næringskilder. Den kan ikke allene brødføde det, men for en Deel ogsaa skaffe det andre Landes Producter. Men en Stat, som ikke bestaaer af lutter Jorddyrkere, kan heller ikke leve blot af Jorden, mindst paa det Culturtrin, vimistaae. Flere og andre Næringskilder maa nødvendigen, endog i det grøderigeste Land, ved Siden af Agerdyrkningen, opmuntres og fremmes, naar der ikke skal komme Lamhed i det hele Statslegeme.