Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-05-06
Napoleon. Hs. Majestæt Kongen af England har foræret en Guldstok til Hertugen af Vellington, som Oberst for hansblaae Gardere. - Morgenkrøniken indeholder en udførlig Skrivelse fra Dronningen af England, som er dateret fra Rom under 16de Marts. J dette Brev har hun fremsat alle sine Besværinger; hun siger deri: Da jeg opholdt mig i Mayland blev Hr. v. O. udfordret af en Englænder, fordi han havde bestukket mine Betientere til at bagtale min Characteer. Jeg skrev til en fremmed Regiering og bad om Beskyttelse imod Spioner, som antoge Personer til at snige sig ind i mit Huus, og især i mit Kiøkken, for der at forgifte de Spiser, som vare tillavede til mit Bord. Jeg har aldrig faaet Svar paa dette Brev. Siden blev jeg foranlediget til at gaae til Tydskland, for at besøge mine Slægtninge Markgrevinderne af Baden og Baireuth. Den korteste Vei, som jeg kunde vælge dertil ved min Tilbagekomst fra Jtalien var over Vien. Der søgte man at undgaae at besøge mig, eller at antage min Visit. Jeg havde underrettet den Engelske Gesandt, Lord Stevart om, at jeg ville vende tilbage over Vien og at træde af i hans Huus, men han nægtede mig aldeles sit Huus og forlod Staden og reiste paa Landet. Lord Stevart tilskrev mig siden et impertinent Brev, som jeg sendte til England og som er i Hr. Cannings Hænder. Under disse Omstændigheder solgte jeg min Villa ved Commer-Søen og nedlod mig gandske i Kirkestaten. Jeg blev der nogen Tid behandlet med den største Artighed, men fra det Øieblik af jeg blev Dronning af England ophørte alle Høfligheds=Beviser. Baron von R., Efterfølger af den afdøde Hr. von O., har siden den Tid havt stor Jndflydelse paa CardinalConsalvi. Man overtaler alle Folk til blot at kalde mig Caroline af Brunsvig. En Æregarde er bleven der nægtet mig som Dronning, hvilken var tilstaaet mig som Prindsesse af Wallis, fordi man ikke har faaet nogen Anmeldelse fra den Engelske Regiering, om Forandringen af min Stand. Min Gesandt blev nægtet Pas til England. J September Maaned forrige Aar, da jeg reiste incognito under Navn af en Grevinde Oldi, besluttede jeg at afreise til Lyon for at treffe Hr. Brougham; den lige Vei dertil førte over Turin. Jeg skrev selv til Dronningen af Sardinien, anmeldte for hende, at jeg reiste incognito, og at jeg ikke kunde opholde mig, fordi jeg saasnart som mueligt ønskede at komme til Lyon, men jeg fik intet Svar derpaa. Postmesteren i Bronio, en ubetydelig Station i Nærheden af min Villa, nægtede mig Postheste, hvorfore jeg skrev til den Engelske Minister, Hr. Halli Turin. Denne foregav en Misforstaaelse og anmeldte mig, at Posthestene skulde være i Beredskab saasnart jeg forlangte dem. Jeg afreiste imidlertid og traf den Foranstaltning, at passere Staden Turin om Natten, og kun at skifte Heste der; men jeg erholdt den bestemte befaling, ikke at berøre Staden, men at giøre en stor Omvei, hvorved jeg blev tvunget til næsten hele Natten at reise paa en meget farlig Landevei, da jeg fandt, at der ved min Reise blev lagt mig saamange Hindringer i Veien, saa holdt jeg det for nyttigt, at give de aaret vende tilbage til England. Jeg gav den Franske Minister for de udenlandske Anliggender, Efterretning om dette mit Forehavende, og ønske høie Personer Efterretning om, at jeg vilde tilbringe Vinteren i Lyon, eller i dens Naboelag, førend jeg bragte mit Forsæt i Udførelse, at ville til Forde, at vedligeholde den strængeste Jncognito. Der blev ikke taget nogen Notice af disse mine Breve; et lignende, som jeg skrev til Præfecten i Lyon, havde den samme Skjebne. Fra den 27de October til den 26de Januar paa hvilken Dag jeg indskibede mig i Toulon til Livorno, erfarede jeg virkelig meget ubehageligt. En anden Aarsag, som bevægede mig til at forlade Frankrig var den, at Hr. Brougham ingen Tid kunde bestemme til hvilken han kunde treffe mig i Frankerige, jeg har tilskreven Lorderne Liverpool og Castlereagh og forlangt at mit Navn maae blive optaget i den Engelske Kirkes Lithurgie, at der maae befales alle Gesandtere, Ministere og Consuler at erkiende mig for, og modtage mig som Dronning af England, og at jeg efter det Svar, som Lord Castlereag har givet Hr. Brougham i Underhuset, ikke venter mig flere Ubehageligheder. Jeg har ogsaa forlangt at et Pallast skal sættes i Stand til min Modtagelse. England er mit fande Hjem og derhen vil jeg vende tilbage. Jeg har afskediget min Jtalienske Hofstat, og vil kun beholde et tilstrækkeligt Antal af Personer, for at ledsage mig til England. SkulBuckinghamhouse, Martborough House eller et andet Pallast blive nægtet mig, saa vil jeg saalænge leie et Huus paa Landet indtil mine Venner kunne skaffe mig et Pallast i London. Jeg har afsendt en Gesandt til England for at treffe de fornødne Foranstaltninger desangaaende.