Extraordinaire Maanedlige Relationer, 1696-09-01
Den 22 marscherede Armeen i Battaille imod Fienden, for at opsøge hannem, hvilcken dog ey kunde fortsættis formedelst tvende Moratzer, hvorofver ey var got at komme foruden Defilering, tilmed stod Sultanens Armee der bag ved forskantzet, udi det henseende blef resolveret at gifve Fienden rum til at komme i Marcken, dog gjorde Fienden intet videre, end at hand bemægtigede sig Defileerne, og gjorde der et nyt Retrenchement. Den 24 marscherede hand med en stoer mengde af Jnfanteriet der af, at mand var udi de Tancker, at de skulde komme til et Feldt-Slag, men hand forskantzede sig nu igien den tredie gang, hvor hannem icke kunde bikommis, mand tenkte vel at forhindre hannem med Stycker, men hand opførdte ogsaa Stycker, at mand canonerede samme Dag sterck paa hver anden. Den 25 resolverede mand at gifve Fienden endnu meere rum, dog blef hand staa endis, og de Kæyserlige camperede sig ved den Flod Bech, for at veder qvege sig udi dend usigelige heede, som baade Mennisker og Bester maatte lide. Den 26 kom kundskab at Fienden under bedeckning af en Under-Skov, marscherede imod Armeens Venstre Vinge, og hastede sig saa meget, at førend hanem kunde kommes saa nær, hand sig allere dis posterede imellem Armeen og Temmesvar, udi en lige Linie, hafvendis en Skov paa den høyre Vinge og en Moratz paa dend venstre, og for dennem en Tredobbelt, Vognborg. Hr. General Heister blef med 6. Battallioner commanderet at avancere imod Skoven, hvilcken af 2. Dragoner Regimenter blef secunderet, Generalen holdt sig meget vel, men saasom Fienden befandt sig meget incommoderet, lod hand Cavalleriet opsidde, for at omringe dennem, da de saae at de stod i en Linie med Armeen, gick de med stoer Furie der paa løs, og 12000 af de forvofne Ryttere, Ferdengezelt kaldet, (som vilde altid vinde, eller og strax døe,) avancerede paa 2 Saxiske Battallioner, at de, u-agtet deris store Flid, alligevel fra deris Post maatte vige, indtil General Leutenant inendorff, og General Major Born stedt dennem med nogle Regimenter til Hest kom til Hielp, og dref disse Umennisker af Linien tilbage, hvilcke af General-Leutenant Birck holtz igien blef bedecket. J midlertid dette skeede, kom General Hei ster med sine 6 Battallioner udi Vognborgen, men fordi de maatte udstaae en stor heede af Janitskarerne og Cavalleriet som kom dem paa Flancken, maatte de vige tilbage; Uhindret Printzen af Vaudemont med 2 Dragoner-Regimenter som stoed i Reserve, gjorde sit yderste, hand blef self qvæst udi den høyre Haand, og Oberste-Leutenant Greve Jørger ihielskudt. Printzen maatte saa qvitere det Commando, hvor ofver begge Regimenter kom i Confusion, at General Heusler blef nød til at secundere dennem, hvilcken slog Fienden tilbage indtil Vogn bor borgen, dog saa ulyckelig derved, at hand bekom et Skud i det ene Been og et Hug over den høyre Haand, at hand blef Kraftisløs henbragt til Segedin, hvor hand siden døde. Cavalleriet som nu hafde mist deris Anførere, gik tilbage igien, dog kom General Rabutin dertil med det Sereniske Regiment, at de satte sig igien. Jmidlertid anfaldt det Tørckiske Cavallerie et andet Regiment, Cavallerie, og slog sig igiennem indtil den anden Linie, fordi 6 Regimentere vilde icke fegte, beklagende sig, at dennem ingen Gagie var bleven betalt, da dog Chur-Førsten af Saxen, dennem havde givet sin Parole for at skulde nyde hvad dennem tilkom, de skulde ickun fægte som ærlige Soldater. Disse Regimenter vare. Neuburg, Styrumb, HohenZollern, Schlick, Polland og ante. Den Saxiske General Leutenant Rose som Cavalleriet commanderede, gick dennem imod, og den Danske General-Major Tramp, som same Linies Infanterie forrestod, lod saa sterck skyde, at Fienden for gick lysten at gaae videre, men vendte, om igien, og blef de af dennem drefven ofver 2000 Skrit ofver den første Linie, til hvilcken tid ogsaa Seyeren paa de Christnes side begynde at føye sig, dog bekom de strax Ordre at drage Regimenterne tilbage, hvorimod Cavalleriet af den første Linie som sig hafde recolligeret, dref Fienden ind og ud i Vognborgen, og udholdt nogen Tid Janitskarernis Salve. Jmidlertid blef af Chur-Førsten givet Ordre, at alle Regimenter skulle søge deris forrige Poster, uhindret de var sindet at bestorme Vognborgen, derfor maatte de omvende, og blef af det Fiendtlige Cavallerie et Regiment derofver bragt i confusion, at det samtlige Cavallerie vigte tilbage udi temmelig u-orden, indtil saalenge at forbemelte GeneralLeutenant Rose blef commanderet med det Caprariske Regiment, som indfaldt Fienden udi Flancken, og afskar ved 1000 Ryttere, hvilcke blefve hugne i Panden, og Resten inddrevet i Vognborgen. Derefter lod Chur-Førsten den gandske Linie med Infanteriet bedecke, og posterede Cavalleriet der bag ved. Fienden kom i stoer Bestyrtning; Og holdt Sultanen, imidlertid de sloges, med 30000 Mand i Hinderhold, og lod alle Flugtige strax nedsable. Efterat nu Natten var paakommen, befandt Chur-Førsten for raadeligt paa Valstæden at campe re. Om Natten gjorde Fienden sin sin Leyer saa fast som en Festning; Hvorfor blef resolveret at gaae til den forrige Leyer, hvilcket skeede i Fiendens Paasiun. Hafde de 6. Regimenter gjort deris Pligt, skulde mand nest Guds Hielp hafve erholdet en fuldkommen Victorie.