Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1830-03-02
Kjøbenhavns Torvepriser den 26 Februar 1830. Hvede. . Td. 6 Rbd. 2 Mk. - s. a 7 Rbd. - Mk. - s. Rug . . Td. 4 Rbd. 2 Mk. - s. - 5 Rbd. - Mk. - s. Byggeradet Td. 2 Rbd. 1 Mk. 8 s. - 2 Rbd. 2 Mk. 8 s. dito bradet Td. 2 Rbd. 1 Mk. 8 s. - 2 Rbd. 2 Mk. 8 s. Havre . . Td. 1 Rbd. 5 Mk. - s. - 2 Rbd. - Mk. - s. Ærter . . Td. 4 Rbd. 2 Mk. - s. - 5 Rbd. - Mk. - s. Røget Flesk Lpd. 1 Rbd. 3 Mk. 8 s. - 1 Rbd. 5 Mk. - s. Grøns. dito Lpd. 1 Rbd. 1 Mk. 8 s. - 1 Rbd. 2 Mk. 8 s. Smør . . Pund. - Rbd. 1 Mk. 2 s. - - Rbd. 1 Mk. 4 s. Æg. . Snesen = Rbd. 2 Mk. 2 s. - Rbd. 2 Mk. 4 s. Erklæring. Mange Bevægelser skee, Meget opstaaer og forgaaer i en Litteratur, hvorpaa Man ei behøver at tage Hensyn; men der gives en fordærvelig Virksomhed, der ei bør forbigaaes med Taushed. Hvo, der angriber det Udmærkede og Sjeldne, bør vel finde sig i, at hans egne Produkter underkastes en streng Prøvelse. Hr. Hals Vandeviller vilde, da jeg, som de fleste Andre, uagtet deres overfladiske Tone mishagede mig, deri erkjendte Talent, vanskelig have bragt mig til at gribe til Satirens Vaaben. Men Hr. Hs. hovmodige Bestræbelser at stemple det Ephemmere til noget Evigt og Stort, hans praleriske og gjentagne Forsikringer om, at hans Værker vare af en uforgængelig Natur, og især hans Angreb paa Holberg, Ewald, Schulz, Gehlenschlager, fortjente vel en alvorlig Revselse, de fortjente vel, at Man lidt nøiere blottede Manglerne i det, han vilde sætte i hines Sted. Lige saa gjerne kunde Hr. Andersen for mig, saalænge han vilde, have underholdt sit Publikum med sin diffuse Snak, som han kalder Humor, og med sine vilkaarlige Phantasterier, som han udgiver for ægte digterisk Phantasie, men hans nyopfundne, for ham meget beqvemme Maade, at frembringe det Kommiske paa, ved at indslutte det meest Udmærkede og det meest Elendige i den samme Ramme, og ved hoverende at hænge en Narrekappe om hiint, idet han for Resten paa andre Steder forsikrer, at han har den største Agtelse derfor, indignerede mig i høieste Grad, og fremkaldte mit Angreb. Det er kun Kaadhed, ei Humor, der kan sætte Lessings Nathan den Vise i Spidsen for Molboeflokken, det er kun Mangel paa ægte Følelse og dømmekraft, der kan sætte Goethes Verther ved Siden af den klynkende Siegwarth, og der kan omtale Romanskriveren Spies og Shakespeares Hamlet, Reisers Bog og Schillers Jeanne d'Are omtrent paa samme Maade. Vil har at Man skal overbære med ham, som med en Begynder, da vise han selv Agtelse for Mænd, hvis Skoeremme han selv vanske lig i sin Fuldendelse vil vorde værdig til at løse. Det Komiske frembringes ikke ved uden Agtelse, eller i det mindste uden Overlæg, at kaste alt i Fleng mellem hverandre, ligesaalidet som et Digterværk frembringes ved at phantasere uden Forbindelse thi det Sidste har kun Hjem i usammenhængende Feberdrømme, som Jngen har Ret til at byde et vaagent Publikum. Det Humoristiske bestaaer ei i en ledeløs Phantasie, ei i kaad, ligegyldig Persislage af Alt, men i en Agtelse for det Ophøiede, der er stor nok for at kunne tillade sig at lege med det Almindelige og er her en streng Sammenhæng i Plan ikke altid nødvendig saa er dog Sammenhæng i Digterens Subjectivitet nødvendig den første betingelse for Enhver, der offentlig vil opløfte sin Stemme, er, at han skal vide hvad han vil, og dette synes Hr. A., mod hvis Person jeg forresten Jntet har at indvende, da jeg ikke kjender den, aldeles ikke at have nogen Ahnelse om.