Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1835-04-21
Udenlandsk. Fra Spanien, i Slutningen af Marts. Jntet er mere paafaldende, end den Contrast, som Spaniens Hovedstad for Øieblikket frembyder i Modsætning til de Provindser, hvor Borgerkrigen raser. Det, hvorpaa Folket i Madrid mindst tænker, er Krig; Jntriquer om Ansættelse, blind Higen efter Nydelse og den herskende Luxus, hvorved allerede flere Huse have ruineret sig, levner ikke Tid til andre Tanker. Man bekymrer sig slet ikke om Politik; Dronningen er tilbedet, hun lever saaat sige iblandt Folket og afgjør selv paa Spadseretoure Forretninger. Overalt bliver hun ledsaget af Grev Torreno, der tjener hende som Secretair. Han synes alligevel at være ikke lidet misundelig i sin personlige Stilling ved Hoffet; thi Man siger, at han ugjerne seer den unge og galante engelske Gesandts, Hr. Villiers, Jnflydelse, hvis glimrende Baller og aabne Huus ligesom rivalisere Grevens Anstrængelser. Regjeringen har i Øvrigt indtil nu, Carlisterne undtagne, ingen Fiender havt. Næsten alle Mændene af den constitutionelle Epoche ere igjen i Activitet og danne en underlig Blanding med de saakaldte Americanere og Gourilleros. Antallet af de carlistiske Tropper, som Christinerne have at bekæmpe er næsten forringet til Halvdelen; men deres Bevægelighed er dobbelt saa stor. Deres Styrke bestaaer af 26,000 Mand, haandfaste, hærdede og yderst frugale Soldater. Naar det kommer an paa at udføre en Plan, gjøre de en Dagmarsch paa 12 Mile, og naar Man i det Øieblik, de berede sig til at nyde deres Feldtmaaltid, igjen giver dem Ordre til Afmarsch, adlyde de uden Knurren. De behøve ingen Sko eller Strømper, men bruge kun Sandaler. Deres Feldtherre, ZumalaCarregup, gjør ligesaa faa Omstændigheder. Han spiser, naar han er hungrig, hvad og hvor det end er. Hans Uniform er en Faarepelts og Tschako, der, som eneste Jnsignie, er omgiven med en Ring af massivt Sølv; men han er bevæbnet med et Par gode Pistoler, Tirsdagen den 21 April 1835. og en god Sabel, og har fortræffelige Heste. Han sover næppe, og har heller ingen Tid til det; thi han har Dag og Nat 100 til 150 Personer at tale med, som fra alle Sider bringe ham Efterretninger. Under en af hans sidste Jilmarscher afsøndrede han sig med en Eskorte af 50 Heste fuldkommen fra sin Trop og reiste ad en anden Vei, paa hvilken hans Fortrolige fra Qvarteer til Qvarteer ventede ham og underrettede ham om Alt, hvad der forefaldt. Man kan just ikke sige, at han forstaaer den store Krig; men for de Forretninger, der nu paaligge ham, er han som født. Han har nu ogsaa 600 Mand Cavalleri, under O'Donnels Command, og noget Artilleri; men hvad der falder ham meget til Besvær er Mangelen paa Munition, da alle Carlisternes Forsøg paa at fabrikere Krudt hidindtil ere mislykkede. Deraf er det ringe Eftertryk, som hans Tropper ved visse Leiligheder have viist, at forklare. Landet er skrækkelig ødelagt, og Man begriber ikke, hvorledes 40 til 50,000 Mand, som trænge sig sammen der, ville kunne bestaae i lang Tid. Dronningens Tropper leve næsten alene af det, de faae fra Frankrig. Zumala-Carregup vil undgaae en afgjørende Fægtning, men ligesom hidtil udmatte sine Modstandere ved Overfald og hurtige Bevægelser. Jmidlertid haabe Carlisterne at vinde større Anhang i Provindserne, som det allerede er Tilfældet i Catalonien. J Galitien og Estramadura formere de smaae CarlistPartier sig, ligesom et Udbrud ogsaa befrygtes i Castilien og Asturien. – Logrono bliver sat i stærk Forsvarsstand. Seminariet er forvandlet til en Cavalleri-Caserne; Man har dannet en stor Artilleripark, anlagt betydelige Magasiner for Levnetsmidler og Munition, udvidet Franciscanerklosteret saaledes, at det kan modtage 1000 Syge, sprængt en Deel af Broen over Ebro og opført en Vindebro i Stedet. Dette Punct er derfor blevet af stor Vigtighed for Nordarmeen. – Egnen mellem Madrid og Toledo begynder at foruroliges af bevæbnede Vander.