Berlingske Tidende, 1763-01-28
Malm, den 7de Januar. Udtog af Provincial=Medici Doctor Borgs Beretning om den i Skaane og nær ved Malm i Laakerups Bye, yttrede Qvægsyge. udvortes Kiendetegn forholder Sygdommen sig paa samme Maade, som ved forrige her i Landet gangbare Qvægsyge, nemlig Øynene rinde og blive inflammerede, Lysten til Føden og Forret ophører, Matheden tager saaledes til, at de ikke formaae at staae paa Benene, men ligge med rystende Lemmer og ere stakaandede. Faa af Kreaturene have Durchløb, men de fleste Forstoppelse. Dette varer 2 a 3 Dage, og undertiden kortere inden de styrte eller døe. I Henseende til de indvortes, foruden Galde, Blæren, som er større en sædvanlig, er Lapkalunet opfyldt med haarde og Vommen tilligemed Tarmene med tynde Excrementer og meget Vand. Andre Tilfælde synes endnu ikke hverken af ædende Saar, Hævelser, Vædskernes Størkning, samlet edderfuld Materie, Pletter i Leveren, Milten eller noget andet af Jndvoldene. Lungene vare vel blege og besatte med smaa Tælleagtige Haardheder, men disse Omstændigheder siges ligeledes at befinde sig hos det friske Qvæg helst paa denne Aarsens Tid. Omendskiønt denne Sygdom er gandske ldeles ligner den forrige her paa Stedet grasserende Qvægsyge i Henseende til nogle indvortes Omstændigheder hos Kreaturene: saa er den Dag i det øvrige i sin Beskafsenhed lige saa maligne og dødelig, hvorpaa desværre øyensynlige Prøver udvise af de i bemældte Bye allerede meest udtømmede Baaser, hvilket til største Deelen har været ungt Qvæg. Foruden Smitsomhedens egentlige Art, torde og den slette Medfart Kreaturet havde i Vaarens Begyndelse og i Aarets tørre Sommer ey lidet hielpe til Sygdommens Forøgelse, deels i Henseende til liden Græsgang og deels til mindre frisk Vand, dernæst at det har været nødsaget til at være ude i den vaade og ruskede Høst, og snart sagt, næsten til nu, helst i dette Aar formedelst Landmandens slette Høe=Av her, og endelig, naar Kreaturet kommer ind faaer de intet andet end tør Halm, som ofte er mukken og gammel, for Resten nyde de ingen anden Føde eller Pleye. Naar nu dette kommer til, at den meeste Deel af Vinteren her naa sten gaaer bort under et vaadt, koldt og taagagtig Veyrlig er det at befrygte, at denne Qvægsyge langt videre torde udbrede sig, dersom ikke nyttige Curer og Præservativer for Sygen i Almindelighed blive brugte og iagttagne, eller og en reenere Luft ved en bedre Vinter kommer imellem, hvorved denne Syge allerbest torde blive dæmpet og forsvinde. Hvad Forvarings- og Hielpemidlerne angaae, saa, omendskiønt heri ikke fattes paa de beste Anviisninger, saavel fra det Kongelige Collegio Medico 1756 udgivne, og som af mange andre for og siden herom indkomne trykte Underretninger, vil jeg dog kortelig anføre de, som ere mindst bekostelige og lettest af Almuen kan overkommes. Som Præservativ 1) en a to Gange om Dagen røges der forsigtig i Fæehuset, om det ey var med andet end med Tiære og Aske=Bark. 2) Kreaturets Baas holdes reene, det skrabes og børstes og gives frisk Forder lidt og tidt. 3) Morgen og Aften kan det bestænkes med Lagen af Eneris, hvortil kommes en Næve Malurt og et par Haandfuld Salt, paa samme Maade, som 1754 Aars trykte Underrettelse derom mælder. 4) Hvid log eller en eller anden Log indgiven og tillige hængt om Halsen, har altid været en god Medicin for Creaturerne. Ryslæders fordeelt med en tredie Deel Hiortetaks=Olie synes ligeledes at have sin god Nytte. Angaaende de syge Creaturer, bør de saasnart noget bliver sygt, strax skilles fra det friske, og visse Personer, som siden ey maa tillades at gaae til de friske, skulle iagttage det Syges Pleye. Vagt er nødvendig for at hindre Communicationen imellem Folk og Drift=Creaturer fra og til Stalden, hvor Sygdommer, har begyndt. De døde Creature graves afsides dybt need med Hund og Haar; og endelig ere de fornemmeste Curer, og Hielpemaader de, som blive gjorte efter Sygdommens ulige Beskaffenhed hos hvert Creatur; men som det ey almindelig lader sig giøre saa iagttages følgende: 1) Foruden Røgning maae Creaturet, som er godt ved Magt, eller hos det som Øynene see meget røde og brændende ud, aarelades paa Halsen, og aftappes to tredie Deel Pot Blod meer eller mindre efter Kreaturets Størrelse; dernæst lader man dem under heele Sygdommen 2) flittig drikke Salpeter, Vand, lavet af 2de Kander varm Vand, et halv Pund Salpeter og noget ordinair Salt: eller og kan det indgives, som er bedre, et Preussisk Pulver (efter det derom trykte Udtog) i Klie at nedskyllet med Ædike og Vand; men skulde der staae sig Durchiøb til Sygdommen, saa tages i Steden for Salpeter Salmiae, tilligemed blaa Leer eller Bo. lus, opløst i Vand, en Skeefuld af Gangen. J vidrig Fald tages imod Forstoppelse Fernis=Sæbe eller grøn Sæbe, eller som mindre kostbart, Tran med Jalappe-Roed og noget Salt. 3) Passes vel paa at Tungen, Svælget og Halsen holdes lige reen, hvortil dyppet Brød i Edike, Salt, eller Sallaka kan tiene, og 4) fortfares, uagtet Sygdommen er forbi paa lige Maade, som ved Præservativet er anført eller efter det Preussiske Udtog. Setacium under Halsen omkring Huden, tiener ikke allene til Præservation, men endog til Bedring.