Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1839-11-27
En anonym Jndsender har i Hr. Cancelliraad Hempels Avis, af 19de under Overskrift "Fra Als Nørreherred i Novbr. 1839 publiceret et Aandsproduct, der bærer et saa umiskjendeligt Præg deels af en personlig Tendents og deels af en slet dulgt, fangtisk Jver, at dette Jnserats nærmere Belysning maa være ønskelig for enhver Læser, der interesserer sig for det danske Tungemaals Skiæbne i de sydlige Egne af Hertugdømmet Slesvig. Da vi imidlertid ingenlunde nære nogen Tvivl om, at jo en grundig og fuldstændig Gjendrivelse af fornævnte Juserat) snart vil komme tilsyne, saa indskrænke vi os her blot til at paapege det, der giver grundet Aarsag til, at antyde hiin Jndsenders personlige Tendents og fanatiske Jver som et foreløbigt Beviis for Jnseratets Upaalidelighed. Hvad den personlige Tendents angaaer, da seer Enhver klarligen, at Jndsenderen med fremherskende Velbehag baade først og sidst bruger saadanne Udtryk som nedrig Tænkemaade, Bondesønnen, elendig politisk Brøvleri, alumsk OndJnseratets anonyme Jndsender drager tilfeldts mod en af Hr. Studios. Theol. Nis Hansen skreven Artikel betitlet "Hvorledes en Petition om det tydske Sprogs Jndførelse i de danske Skolers Underviisningsgjenstande, blev kaldet ilive i Nørreherved paa Als, hvilken Artikel findes in extens i Fyensposten Nr. 61. skab, Skumlerier, den ubehuggene (?) Bondesøn o. s. v.- Endskjøndt slige Vaaben nu almindeligviis foragtes, og det medrette, af hver Mand, der lige høit agter og elsker Sandheden, hvad enten den strømmer fra Bondesønnens eller Grevesønnens Læder, saa røbe disse Udtryk dog tilfulde hiin lave Lyst til at krænke ved Hjelp af personlige Fornærmelser, en Lyst, der desværre alt for ofte har bragt Publiciteten i Miscredit. Ad vocem Bondesøn, da er det vitterligt, at mange Bondesønner baade have levet og virket og endnu leve og virke som Danmarks dygtigste, giæveste og hæderligste Mænd. Den anonyme Jndsender har saaledes fra sit uhyggelige Skjul forsøgt at nedsætte, krænke og haane den hæderlige Bondestand, et Forsøg, der, om det endog er faldet slet ud, dog tidligt eller seent forskylder en alvorlig Tilretteviisning og Tugtelse. - Betræffende Udtrykkene nedrig Tænkemaade, plumsk Ondskab, o. s. v., da kunne vi bevidne og bevise, at Hr. Studiosus, theologi Nis Hanssen baade fra Forstandens og Hjertets Side har forhvervet sig en stor og hæderlig Omgivelses Agtelse og Velvillie. Frig aaben og conseqvent har han, uden at benytte det lukkede Visir, ærligen og efter Evne kjæmpet for at haandhæve det danske Tungemaals naturlige Rettigheder i den Provinds, hvor han er født og baaren. Dette Vidnesbyrd er uigienkaldeligt og - den anonyme Jndsenders nedrige Tænkemaade, maa altsaa billigviis appliceres paa Beskyldningens Ophavsmand. Med Hensyn til bemeldte Jndsenders fanatiske Jver, da er denne, som sagt, ikkun slet dulgt. Thi hvorfra strømme ellers hine lave Personligheder? Hvortil sigte ellers hine allarmerende Ophævelser, hine Petitioner, – Skjeldsord ere ligesaavel som Banden og Sværgen et umiskjendeligt Tegn paa en ureen Sag eller et ureent Hjerte, og dersom Skolecommissionerne paa Als til vedkommende Auctoriteter havde indstillet et motiveret Ønske om, at der i Skolerne maatte undervises nogle Timer dagligen i det tydske Sprog, da var dette billige Ønske visseligen, efter Omstændighederne, blevet opfyldt og alle de bragende Petitioner havde saaledes været aldeles overflødige. Naar derfor den anonyme Jndsender siger, at den danske Nationalitet, saavelsom det danske Sprog, har i sig selv og sit umiskjendelige Værd en fast og urokkelig Støtte, da kan et saadant Udsagn fra en saadan Mund ikkun betragtes enten som en diplomatisk captatio benevolentiæ eller som et meget forslidt Straatagem. Vestigia terrent, og muligen der endnu i denne Stund paa Øen Als iblandt Ti neppe findes Een, der ikke med al Alvorlighed forsikkrer: "& er en Tydsker. - Jndsenderen bliver til Slutningen saa greben af overvættes Jvrighed, at han fortæller os, hvorlunde de Tydske paa Als bestræbe sig for at lære det danske Sprog (?). Mon dette skal forstaaes almindeligviis, Thi dersom Talen i dette Tilfælde ikkun skal forstaaes om en eneste lydsk Familie, da maa man naturligviis bemærke, at een Svale gjør ingen Sommer.