Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1845-02-04
Udlandet. Frankerig. Af det Deputeredeskammers Forhandlinger, af 24de Januar, sees, at Marskal Bugeand vedbliver at forsvare Ministeriet; han siger, at den i dette Øieblik i Marocio udbrudte og bestandig videre om sig gribende Jnfurrection, afgiver et Beviis paa, at Keiseren ikke kunde have opfyldt andre Forpligtelser, naar man ville have paalagt ham dem. Han havde aldrig raadet Regjeringen til at forlange af Keiseren nogen Godtgjørelse for Krigsomkostningerne; men han havde ønsket, at man havde kundet gribe til alvorligere Forholdsregler mod Abdel Kader, denne onde Dæmon, som aldrig lader Franskmændene have Roe. Men for at erholde en alvorligere Sikkerhed, havde Landarmeen under den slette Aarstid maattet forblive Uggende paa Grændsen, og Flaaden under Høst stormene maattet forblive 2 Maaneder længer ved den maroccanske Kyst. "For at danne Armeen ved Jsly, maatte jeg blotte flere Puncter, gandske; havde jeg skullet forsvare den 250 Mile lange Grændse, saa havde jeg endnu brugt 100,000 Md. Man siger endvidere, at vi havde kundet marschere mod Fez, vist nok havde vi kun fundet svag Modstand; men vi havde den Gang en Varme af 57 Grader i Skyggen og 41 i Solen; jeg kunde ikke fordre af Soldater de at de skulle udholde de Strabadser, som er forbunden med en saadan Expedition; man kan ikke føre Krigen i Afrika, som i Europa. Flene have fornærmet sig over at vi hertil brugte os,000 Md., men men erænket ikke paa Pro mange Puncter disse ere fordeelte, og alt hvad der af Stort er udført, og skal udføres; kun kan udføres med vore Soldater; vi maae endnu betydelig formere vores Armee for Algier. Vor Armee har slaaet kjett, og har fuldført mange store Bygninger og Arbeider. Hele Algier tilhører os nu paa Kabylien nær, et Landstrøg paa 60 Mile, ogsaa dette maae vi erobre, ihi naar man engang har begyndt paa et Lands Erobring, maae man fuldende det, Schweitz. Jtalien. Fra kuzern meldes nu, at Regjeringsraadet, paa Grund af de stedfundne Uroligheder som ere opslagede ved Jesuitternes Jntriguer, har udskrevet en overordentlig Landdag til den 24de Februar. J de fleste Schweitzerkantoner hersker en meget oprørsk Siem ning; der skrives saaledes, at Canton Freiburg er rystet i sit Jnderste, og Capitalisterne seende end- og deres Penge i Udlandet, nægte at meddel nogetsomhelst Laan, og kun de allersimpleste Handelsforretninger udføres. Alle Haandværksklasser lide under Standsningen af Forretningerne, og man frygter for flere Fallissementer. J den Jndbydelse til en Folkeforsamling, som fandt Sted den 26de Januar hedder det: "Jesuitordenen, der allerede har forstaaet at indtrænge sig i Cani tonnerne Wallis, Freiburg og Schweitz, er nu ogsaa tilladt i Luzern. Som en fremmed Magt der er forpligtet til blind Lydighed, tor Jesuitterne ikke have noget Fædreland, de ter altsaa ikke være Schweitzsere, underkastet en Forfatning som lægger al Magt i een enestes Haand, maade være svorne Fienderaf en Lepublikansk Statsform, forkyndende en Sædelære, jeg finder en Retfærdiggjørelse for enhver Forbrydelse, maae de undergrave al Tugt og Orden; og kaldte i Live, for at kunne for at kunne føre en egen Krig med Protestantismen; maae de overalt hvor de have hjemme, være en Kilde til bitter Kiv og Trætte mellem Catholikker og Protestantere o. s. v.