JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-18
Da Østerrigerne allere vare i fuld Marsch mod Neapel, holdt den regjerende Dronning, som man kaldte hende, med megen Anstand og Munterhed, en Revue over den borgerlige Garde, og forsikkrede dem, at de i nogle faa Dage mere, skulle blive befriede fra de Byrder og den Fare, der var forbunden med deres Funktioner; og de sidste Øieblikke hun tilbragte i Palladset, anvendte hun paa, meget nedladende at anmode nogle Favouritter om at spise Frokost med hende, og strax derpaa begav hun sig ombord paa Skibet, hvorfra hun i ikke meere steeg i Land paa neapolitansk Grund. Det Jndre af det Kongelige Pallads fremviste paa denne Dag, et sieldent Syn for Tilskueren, der blot var vandt til at see alting i Galla. Gaar denne vare fulde af Tjenere, som stormende forlangte deres Løn og toge Haandpenge for videre, Betaling ved at bemægtige sig de Heste, der hørte til Stutteriet. De lange Corridorer og Gallerier, ubevogtede af Soldater og Tiggere i Liberie, lagde ingen Hindringer i Veien for Personer, som Jnteresse eller Nysgierrighed, droge hen til Slutningscenen af dette Drama. Det Kongelig Gemak selv, endnu prydet med de vægtige Levninger af Herculaneum og Pompeil, oplivet vedlyonsk Broderie og indiansk, Musselin, var tilstoppet med store Pakkasser og mosair Steengulvet tilsmudset med Porteurers og Bæreres, smudsige Fodtrin og bestrøet med Høe og Papir Strimler. De opvartende Damer, prydede i deres sædvanlige, kostbare Dragt, saae man gave paa nogle Kyllinge-Been, de utilstrækkelige Levninger af Gaardagens Soupee, og endeligen den utrættelige Beboerinde af dette leiede Locale, klædt : efter den nyeste Pariser Mode, med den meest udsøgte Elegance, som vedligeholdt endnu bestandig hiint skjødesløse, galante Smiil, der contrasterede forunderligt med de matte Øine og blege Kinder, og var afvexlende beskjæftiget med at nedpakke Juveler, uddeele Penge, dictere Breve, eller modtage Visitter med al mulig Hofetiqvette og Stivhed.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-18
Under 14de Febr. f. A. skeede i Tobolsk i Siberien følgende Mord. En Arbeidsmand, som bar en Pose paa sit Bryst af Skind, hvori hans samlede alle de Penge han kunde spare sammen, blev myrdet af to af hans Kammerater, for at bemægtige sig den lille Skat, han bar. Morderne flygtede til en nærliggende Skov, forfulgt af to Hunde, som tilhørte den Afdøde og som ikke vilde forlade dem. De Elændige gjorde Alt hvad de kunde for at berolige dem, men forgjeves. De forsøgte derpaa at dræbe dem; men Hundene vare paa deres Vagt og vedbleve at hyle skrækkeligen. Bragte til Fortvivlelse, vendte Morderne, efter to Dages Forløb tilbage til Krasnojarck og overgav sig selv i Rettens Hænder. En nye Mode at fange Tyve paa. Da Røveriet paa Gaden i senere Tid, er betydelig tiltaget i London, have nogle Politie=Officiantere under Forklædning, forsøgt paa at faae Fingre paa dem. Politie Adjutanten Hall, klædte sig derfor for nogle Aftener siden, som en gammel Herre, med pudret Paryk og en Hoben Guld Signeter i sit Uhr, blandt hvilke han meget siffig havde anbragt et Antal af skarpe Fiskekroge. J denne Costume gjennemgik han mange af de farligste Gader i Byen, men Jngen vilde bide paa Krogen. Hall frygtede da for, at man havde kjendt ham, næste Nat sendte han en Fremmed i sit Sted, men man lod ham ogsaa være i Fred. Natten derpaa sendte han en Politie=Betjent ud, klædt en Petit-maitre; han udførte denne paatagne Rolle saavel, at to Nympher strax fik Fingre paa ham, den Ene Donovon og den Anden Bur gus, hvis Meritier Politiet er vel bekjendt med. De inviterede ham meget attig, at følge hjem med sig, men han forsikkrede paa Ære, at Tiden ikke tillod ham det. Det lykkedes den Ene at stiæle hans Lommebog fra ham, som var ganske tom, og den Anden gjorde et Forsøg med hans Uhr, men da hun følte Krogene raabte hun strax, at de vare bedragne. Det var forgjeves her at ville undvige, le cidevant petit maitre og hans Tilhængere, omringede dem og gave dem meget galant Logie i Vagthuset, hvorfra de bleve bragt til det offentlige Fængsel.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-18
J Lancaster Gazette læses følgende, af en fransk Journal 1821 uddragne statistiske Tabel over flere Stater i Europa og de forenede Stater i Nordamerica: Frankerig. Folkemængde: 29 Millioner; Statsindtægter: 300 Millioner Franks. National Gjæld: 3 Billioner 488 Millioner eller det Firedobbelte af Stads Jndtægterne. Østerrig. Folkemængde: 28 Millioner; Statsindtægter 30 Millioner Franks. National Gjæld: 1 Billion 8 Millioner eller det Sex dobbelte af dens Jndtægter. Spanien i Europa.) Folkemængde: 11 Millioner, Statsindtægter 160 Millioner Franks; National Gjæld: 3 Billioner. Det nittengange Dobbelte af dens Jndtægter. Storbritanien. Folkemængde i Europa 17 Millioner; i Asien 54 Millioner; i America 5 Millioner. J det Hele under engelsk Herre, dømme 73 Millioner Mennesker. Statsindtægter: 1 Billion Franks. National-Gjæld; 19 Millioner eller atten Gange saa meget som Jndtægterne. 2) Nederlandene (Colonierne indbefattet. Folkemængde 6 Millioner; Statsindtægter 166. Millioner Franks. National-Gjæld 3 1/2 Bil lion eller 20 Gange saa meget som Jndtægten.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-18
Preussen. Folkemængde: 11 Millioner: Statsindtægter, 170 Millioner Franks. National Gjæld 677 Millioner eller 4 Gange dens Jndtægter.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-18
Rusland. (indbefattet Polen.) Folkemæng, de: 52 Millioner, Statsindtægter: 350 Millioner. National Gjæld: 600 Millioner, næsten det Dobbelte af dens Jndtægter.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-18
De forenede Stater i Nordamerika. Folkemængde: 12 Millioner; Statsindtægter 130 Millioner Franks. National Gjæld 463 Millioner eller det redobbelte af Jndtægterne 1) Ligesom Engelands Jndtægter er alt for lavt ansatte, saaledes er ogsaa dens hele Folkemængde efter seneste Optælling: i alle Verdens Deele hundrede Millioner. En Klage af et besynderlig Slags, blev nyelig ført for Retten i Londen: En vis Mr. T. Accum, der har udgivet adskillige berømte Forelæsninger over den practiske Chymie, var anklaget for at have bestiaalet et offentligt Bibliothek, ved at rive Blade af flere videnskabelige Værker, han havde taget hjem, og derved gjort dem ufuldstændige og ukomplette. Det Borttagne havde rigtignok Mr. Accum bragt hjem med sig; men Magistratspersonen sagde, at for en Handling kunne ansees for Tyverie, maatte den stiaale Eiendom være af nogen Værdie og hvor kostbar end de Bøger vare, af hvilke Bladene vare blevne revne, vare de dog, adskilte fra dem, blot Maculatur, og det var tvivlsomt om endog den ringeste Værdie kunde sættes paa de forskjellige Blade, der bleve foreviste i Retten: havde de derimod veiet et Pund, ville han have dømt ham for at have borttaget et Pund Maculatur, men da dette ikke var Tilfældet, frikjendte han ham herved.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-18
En Herre, der er boesat i Staden Richmond, i Virginia, giver i et Brev af 1821 følgende Efterretning, om Regernes Salg der, ved offentlig Auction. Auction over Negre, indtræffer ofte i denne Bye, jeg var tilstede ved en, forgangen Dag, hvor meere end 100 bleve solgte. De havde til bort en riig, afdød Skotlænder, John Graham. En ophøiet Stillads var oprettet midt i Gaden, til mere Beqvemmelighed for Auctions Directeurerne og Negrene. Kjøberne bestode af Borgere, der selv have Brug for Slaver, og af to eller tre Neger=Speculantere fra de sydlige og vestlige Stater, til hvilke Sidste disse stakkels Mennesker nødig ville sælges. Følgende er en nøiagtig Fortælling om hvad der passerede medens jeg var tilstæde. Auctionsdirecteuren. Mine Herrer, den Næste der skal sælges er Bil, en god, stærk Tømmermand, omtrænt 38 Aar gammel, med stærke Lemmer, og sund og frisk, kan bruges paa Plantagerne, hvis det udfordres, og kan i enhver Henseende være til megen Nytte. Mine Herrer, hvad ville de byde mig for Tømmermanden, Vil Jngen byde, (En Stemme blandt Hoben: 350 Dollars. Jkke mere end 350 Dollars for denne? Derpaa blev budet indtil 425 Dollars, for hvilken Sum den blev tilslaaet James Grant, en Regerhandler fra New Orleans.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-18
har sidste Postdag desværre endnu medbragt flere sørgelige Efterretninger:
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-18
J vore Gader er opstaaet Afgrunde, hvori man kunde nedsænke store Bygninger, uden at de derfor ophørte at være Afgrunde. Mangfoldige Huse true endnu med at styrte sammen. Fra Stadens Volde frembyder sig for Øiet det sørgeligste Syn af Verden: Saavidt Øiet rækker er Alt vild Søe; hvori enkelte Huse rage som Øer frem af den uhyre Vandmasse. Aurich, den 8de Febr.: Skjærmet ved vor Stads høie Beliggenhed, have vi her midt i den Vandmasse, som har ødelagt det ellers saa velsignede Ostfriesland, været Øienvidner til vore Medbrødres grændseløse Elændighed. De Stakler, som reddede sig fra Vandet, ere skareviis, med deres kostbareste Sager tyet til os. Et hvist sørgeligt Syn, Mange af de Reddede ere i den skrækkeligste Angst og Uvished om deres dyrebare Tilbageblevnes Skjebne. Klokkeklæmten og Nød skud høres allevegne fra, uden at vi ere istand til at ile de Ulykkelige til Hjælp. En Familie fra det Jeverske, bestaaende af 9 Personer, som vilde redde sig tilvogns, blev indhentet af Vandet og druknede, paa Kudsken nær, der svømmede bort med Hestene. Ved Ems er et Dige hvis Anlæg havde kostet 200,000 Rdlr., saa aldeles bortraseret at der end ikke er bleven det mindste Spor deraf tilbage.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-18
Kjøbenhavns Børs, den 15de Februari. Cours. Hamb. 2 M. 218, a vista 221. Spec. 222. Specier solgtes til 13 Rbmk. 5 s. a 13 Rbmk. 4 s. Disc. 5 pC. 4 pC. Kgl. Oblig. (uden Renter) 92 a 923. Nationalbank-Obligationer af Laanet 4 Febr. 1820, uden Renter) 102 4/5 Rbd. a 103. Rbd. r. S. eller 113 1/2 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
Uagtet det i forrige Nummer af dette Blad, indsendte Bidrag, betitlet Trykke i Frækheden, kun vidtløftigere detuillerer, hvad der allerede i det indrykkede Forsøg om Trykke=Friheden er sagt: at nemlig anonyme, scandalese Jndrykkelser i offentlige Blade bør forebygges, saa kan dog Forfatteren. til Sidstnævnte ikke undlade, at yttre det Ønske; at Forfatteren ikke blot havde værdiget denne eene ste Punct af Trykke=Friheden sin Opmærksomhed, da et Æmne af saa vidtløftigt Omfang og af en for Staten og enhver dens Borgere saa vigtig Natur, fortjente i sit hele Omfang at behandles med den samme Skarpsindighed, som den enkelte Deel hvorom Talen her har været. Jeg er ikke deste mindre den ærede Jndsender høilig forbunden for dette vakkre Bidrag til mit Blad, og ønsker : at Enhver Videnskabsmand ved lignende Udarbeidelser. ville sætte Redacteuren istand til at forøge den almeen Jnterresse, som hans Blad derved ville er holde.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
Passagerernes forunderlige Rædning ved Pakketbaaden Grevinden af Liverpools Forliis.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
Den redelige d'Alembert, der skjulte sin Smerte ved sig selv, opofrede ei allene sin Kjerlighed, for hendes Villie, men var og høimodig nok til at mægle imellem begge. Allerede vare de Elskendes inderligste Ønsker Maalet nær, da Mora pludseligt blev syg. Julie var nær ved et forgaae af Kummer, og i samme Øieblik - uforklarlige Qvinde Ubestandighed! - paalægger en nye Kjerlighed hende Lænter og udslætter den døende Vens billede af hendes Siel, endnu før hans Død.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
Bianca Capello. Bianca nedstammede fra en anseelig adelig Familie i Venedig, og blev ved besynderlige Hændelser Frants 2den af Medicis anden Gemalinde.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
En ung Florentiner ved Navn Pietro Buonaventuri, som lærte Handelen paa sin SlægtningsSalviatis Contoir, begyndte 1564 en Jntrigue. med Bianca, der saa meget hellere overgav sig til sin Tilbøielighed, da Buonaventuri fortalte hende han var en Slægtning af Salviati og stod i Handelsforbindelse med ham. De havde flere natlige Sammenkomster med hinanden, og da det frygtede for at blive opdagede, flygtede de fra Venedig. De toge Huset Capellos kostbareste Juve. ler med sig. Dette Tyverie bragte Biancas Slægtninge i den yderste Forbittrelse. De paastode den hele venetianske Adel var fornærmet i dem og udvirkede en befaling af Senatet til at forfølge Pietro, med en Priis af 20000 Ducater for den som dræbte ham. De sendte endog Snigmordere efter ham til Florents, hvorhen han havde begivet sig med sin Elskede. Ved denne Tid regjerede endnu Cosmus den 1ste, men kjed af Regjeringen havde han overdraget alle Forretninger til sin Søn Francesco (Frants), hvis Characteer, var endnu mørkere og grusommere end hans egen. Francesco skulde formæles med Erkehertuginde, Johanna af Østerrig, men hendes Stolthed og Kulde kunde ikke indgyde ham nogen Kjerlighed.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
Buonaventuri gav sig strax efter sin Ankomst under Francescos Beskyttelse og taalte den nøieste Forbindelse mellem Prindsen og hans Kone. Francesco havde holdt denne Forbindelse hemmelig til hans Formæling med Erkehertuginden 1565, siden. troede han ei meer at behøve det. Han indførte Bianca i sit Pallads ved at gjøre Buonaventur, til sin Jntendant. Men da dennes Fordringer, bleve utaalelige, lod Francesco ham myrde 1570. Bianca forstod stedse mere at fængsle Hertugen. Hans Henrykkelse naaede sin høieste Spidse, da hun fødte ham en Søn og han kun havde Døttre med sin Gemalinde. Denne Søn skal have været et fremmed Barn, som hun udgav for deres og lod alle Medvidere i denne Hemmelighed rydde af Veien. Mod Forventning fødte Erkehering. inden det følgende Aar sin Gemal en Søn og døde 1575 ved Nedkomsten med et andet Barn. Rystet ved sin Gemalindes Død og sin Broders Forestillinger, forlod Francesco nogen Tid Florents i den Hensigt at skille sig ved Bianca. Denne derimod anvendte sin hele Duelighed og alle Forførelsens Kunstgreb; hun vandt Storhertugens Skriftefader og før to Maaneder vare forløbne efter Erkehertugindens Død var hun hemmelig Francescos virkelige Gemalinde. Men et hemmeligt Ægteskab tilfredsstillede hverken Biancas Ærgjerrighed. eller Storhertugens Haab, som ventede en Søn af sin nye Gemalinde efter dens Død han havde avlet med sin første Gemalinde. Han gav først Kong Philip den 2den i Spanien Efterretning om sin Forbindelse og da han billigede den, besluttede han at gjøre den offentlig bekjendt. Han lod Republiken Venedig erklære, at han havde ifinde paa det nøieste at forbinde sig med den, da han vilde tage en Datter af St. Marcus til Gemalinde; og den samme Øvrighed, der offentlig havde beskjemmet Bianca og sat en Priis paa hendes Mands Hoved, overøste hende nu med Æresbeviisninger.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
En Erklæring af Pregedi af 16de Juni 1579 udnævnte hende til Republikens sande og egentlige Datter, to Gesandtere ledsagede af 90 Robili kom fra Venedig til Florents for at bivaane Adoptionen og Formælingen. Begge Ceremonier høitideligholdtes i October 1579 med stor Pragt. De kostede Toscana 500,000 Dukater paa en Tid da Hungersnød og allehaande Ulykker hjemsøgte Fol tet. Ved Biancas og hendes Broders Anmasselser han var en tidlang Minister) blev Francescos Regjering Folket daglig mere forhadt. Da dianca indsaae, at hun hverken kunde faae den forhen indskudte Søn til Thronfølger, eller uden Fare gjentage dette Bedragerie, som hun et Par Gange havde besluttet, ønskede hun oprigtig at forsyne sig med den næste Thronarving Cardinal Ferdinand. Virkelig havde denne 1507 en Sammenkomst med sin Broder og hans Gemalinde paa Poggio. Man syntes paa begge Side at være forsonet, men faa Dage efter blev Bianca saavelsom Storhertugen pludselig syg og begge døde paa een Dag, den 19de Octbr. Ferdinand nedlagde sin geistlige Værdighed og tiltraadde Regjeringen; men kunde dog ei tilintetgjøre Mistanken om at have forgivet sin Broder, og Bianca. Et strækkeligt Nord. (af the Courier 1823, Septbr.)
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
En meget respectabel Forpagters Enke, Mistres Dormer omtrent 50 Aar gammel, der boede tætved London blev en Aften funden myrdet i sit egen Huus. Nogle Beslægtede og andre Venner havde aflagt en Visit hos hende den omtalte Aften, og efterlod Mistres Dormer og hendes Tjeneste, pige Anna Heyttrey, alene tilbage i Huset. Da Mistres Dormers Døttre, der havde fulgt, de Fremmede hjem, efter omtrent en Times Forløb kom tilbage, fandt de deres Moder liggende paa Gulvet i hendes Sengekammer med overskaaren Strube. Paa Veien op til hendes Kammer lagde den ældste Mis. Dormer Mærke til nogle Blodpletter, men som hun i det Øieblik antog for Draaber af Hyldebærviin, og da hun anmodede Tjenestepigen og at tørre dem op med Karkluden, lagde hun Mærke til, at hun var i synlig Bevægelse og svedede stærk. Strax efter de havde opdaget Mordet, beskyldte de Tjenestepigen derfor, men hun nægtede det haardnakket. Den Ældste af den Afdødes Sønner lagde ogsaa Mærke til den Forvirring Pigen var i, og da en af Søstrene, spurgte om der havde været nogen i deres Fraværelse, svarede hun, nei. Hun fandt sin Moder, liggende paa Ryggen gandske død og med Brød, kniven ved Siden af sig. Lægen der undersøgte det døde Legeme, fandt at Struben var med Mag skaaren tværs over lige til Rygraden; der vare ogsaa to dybe Skaar paa den venstre Kind, Mellemfingeren paa den høire Haand var skaaren dybt tværs over paa tre Steder, og Legemet iøvrigt meget stødt, og han ansaae for sikkert at Handlingen maatte være udøvet ved en Anden. Tjenestepigen, som strax derpaa var bleven hæftet, gik endelig til Bekjendelse og gav følgende Efterretning derom: Da hun var efterladt allene med hendes Madmoder, vare Begge i Færd med at skjære Agurker i Stykker, og hun og den Afdøde vare just færdig dermed, da den Tanke faldt hende ind, at hun skulle myrde hende, hun fulgte derpaa efter hende ind i Kjøkkenet, hvor hendes Madame havde sat sig til at læse, og slog hende med knyttet Ræve med fra Stolen, men hun reiste sig igjen og løb ud af Kjøkkenet oplad Trapperne; Tiliqventinden selv løb derpaa ind i Spisekammeret, tog en Kniv og fulgte den Afdøde op paa hendes Værelse, her fandt hun hende liggende paa Gulvet, falden om, efter hvad hun formoder ved at snuble i Fodtæppet eller ogsaa besvimet, derpaa bøiede hun sig ned og udførte sit skrækkelige Forsæt med Kniven; hun tillagde, at hun lod Kniven blive liggende ved det døde Legeme, for at opvækte den Formodning, at hun selv havde dræbt sig, og at ingen anden var skyldig der. Det Besynderligste er, at Deliqventinden ingen anden Grund eller Aarsag til Mordet anfører, end at Tanken blot var falden hende ind, og at man ikke har kunnet opdage det mindste vor til Sinds=Forvirring hos hende, saa man med Sandhed kan kalde dette Diævelens Jndskydelser. Messens Kraft.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
En dansk Messebog, kaldet Om Messen, blev trykt i Leipzig, her ere nogle Ord af den: at Præsten udganger af Sacristiet til Alteret med Messe-Degnen og Subdegnen og stander imellem dem baade, det betegner at den Tid Jesus var født, da lagde Jomfrue Maria hannem i Kryb den imellem Oxen og Asenen. - Af den samme Bog ville vi endnu anføre nogle Ord om den mangehaande Nytte, som den andægtige Messehøren kunde bringe tilveie. Hvo med vedbør lig Andagt hører Messen; fortjener dermed mere Løn og Naade af Gud, end han kunde fortjene, ifald han, i Guds Navn, skienkede saa meget Agerland hort, som En kunde gaae igjennem, med dens Messen blev hørt: item Gud giver en Saadan de hellige Engle til Vogtere, og hans nødtørftige Udkomme den Dag over. Saa tælles ogsaa alle hans Trin, som han giør, naar han gaaet til eller fra Messen, og i alle de Messer, som holdes, paa samme Tid, i den hele Christenhed, har han Deel. Sielene i Skjerdsild tilveiebringer han derved en Lindring i deres Smerter. Dog er det bedre for Enhver, at høre een Messe i sin Levetid, end lade hundrede Messer læse forsig efter Døden. Hører en frugtsommelig Kone, Messen paa sin Barseldag, saa bliver hun heel lettelig forløst, ligesom alt Andet, hvad man, foretager sig, fanger Lykke. Adspredte Sentencer. Den Kjerlighed, som opvækkes ved Medlidenhed, er altid heftig. Seneca. Stundom bærdes vi ved vedholdende svært, Arbeide, og udmattes ved Uvirksomhed. Seneca. Betænk I Dommere, hvor stor min Nød var, jeg maatte tye til min egen Broder og Hjælp Seneca. Den som ikke har lært at kjende Ulykken, kjender ikke Verden uden fra en Side og har kun seet Halvdelen af Livets Skuespil. Seneca. Fruentimret er hos de Vilde et Arbeidsdyr, i Orienten et Meubel, og hos Europæerne et fordærvet Barn. (Oeuvres philosophique de Meilhan.) Det Venskab Mennesket slutter i de senere Aar, er en Plante, som man ikke saaede tidlig nok, førend den blomstrer har det kolde Efteraar allerede dræbt den. Lafontaine.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
Lord Ambersts Reise til China.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
Lorden seilede fra Porsmouth den 9de Februar 1816 paa en Ambassade til Hoffet i Pe tin, paa den engelske Fregat Alceste, Kaptain Murrav Warmele. Med denne fulgte Krigs briggen Lyra, Kaptain Basil Hall, Jndianerne: Kaptain Hewit og Kaptain Campbell. Hans Høihed anløb Madeira, Rio Janeiro, det gode Haabs Forbjerg og Batavia. Reisen gik overordentlig hurtig, Skibene seilede 14,008 (engelske Mile) i mindre end 92 Dage. J Begyndelsen, af Juli ankom Ambassaden til den chinesiske Kyst og begav sig op af den gule Søe. Den 9de August steeg den i Land i Bugten af Pechili, som ikke ligger langt fra Hovedstaden, Mandarinerne anvendte alle mulige Overtalelser for at bevæge Hans Exellence til at underkaste sig den tartariske Ceremonie Kartan, men som han afslog, men tilbøde derimod at vise et hvert Tegn paa Ærbødighed, som var overeensstemmende med hans Konges og Nationens Ære. Denne nedværdigende Ceremonie at knæle og slaae Hovedet i Gange mod Jorden (den ordrette Oversættelse af det Chinesiske) forlanges blot af alle skatskyldige Kongers Gesandtere, thvilke alle Konger uden Forskjel kaldes, naar de komme frem for Keiseren og naar Fødemidler blive sendt dem fra hans Bord og dette beqvemmede ogsaa virkelig Hollænderne sig til 1795.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
Chineserne vare af meget begribelige Aarsager særdeles ændstelige for at see denne Ceremonie opfyldt af en brittisk Gesandt; Trudsler, Smigrerier og Usandheder, bleve derfor anvendte i Overflødighed for at bevæge Lorden dertil - men Alt forgjeves. En meget forunderlig Scene fandt Sted, i Palladset Neuen Min-Veuen, der tillige med andre særegne Omstændigheder ved Afreisen fra China og fire Maaneders Reise gjennem dette Keiserdømme snart kommer i Trykken. Keiseren var en Mand af meget hæftigt og egensindigt Temperament, der blev forøget ved den Vane at være bestandig heruset, dog synes han i sine koldere Øieblikke at være bange for Følgerne af den stødende Maade, hvorpaa han afskedigede Ambassadeuren, hvilket sees deraf, at han sendte et Bud efter dem, for at anmode Lorden om, at lade vexle nogle Foræringer, og for at udtrykke hans Tilfredshed med den respectfulde Opførsel Kongen af Engeland havde viist, ved at sende et Gesandtskab saa langt henfor at bevise ham sin Hyldning, og lagde Fri len for det Heles uhældige Udfald paa Ambassadeurens umandige Opførsel, som havde nægtet at slaae mod Jorden med sit Hoved, hvilket havde været hans Pligt at gjøre, i Følge almindeligHøftigheds Regler. (Fortsættes.)
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
Blandet. Kornpriserne begynde allerede at stige og finde god Afsætning i Amsterdam og Hamborg; dog er dette fornemmeligt Tilfældet med Rug. Ogsaa for engelsk Regning begynder i østersøiske, Havne stærk Søgning efter gode Kornvarer. Guld er i Hamborg stærk begjært, hvilket gjerne pleier at være en Speculation, naar Krig et eller andet Sted er i Vente.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
I Paris er ifjor død 693 Mennesker af Børnekopperne. Ogsaa i flere Schweizer, Cantoner have de anrettet Ødelæggelse.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
J England mulcterer man nu Folk, naar de udeblive af Kirken. J Worchester maatte nylig 2 Personer, som vare blevne hjemme en Søndag, hver bøde 1 Shilling.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
Indenlandsk. Den 13 aarige Pianofortespillerinde Louise David gav Søndagen den 20de Februar, forfuldt Huus en Concert paa det kongelige Theater. Hun svarede ganske til de Forventninger, udenlandske Blade havde opvakt om hendes Talent.