Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-06-13
Udenlandske Efterretninger. Under megen Jndel og Glæde holdt den kongelige Familie den 4de Juni sit høitidelige Jndtog i PargTidlig om Morgenen havde Nationalgarden udsen det dobbelte Antal af det opbudne Mandskab til Aflarmpladsene, og dens Rækker strakte sig derfor fra Triumphbuen de Etoile ligetil Pavillon de Por loge. Paa den anden Side stod i en lige Udstrækning Linie-Militairet i tre Geledder. En umaadelig Folkemængde strømmede nu til fra alle Sider; Bonlogner-Skoven kunde neppe rumme Tilskuerne; glindsende Eqvipager trængte sig frem i Rummet, som paa begge Sider af Veien fra Neuilly var indrømmet til dem, og endog paa en Udstrækning af to Lieues frembøde alle Vinduer og Tage den meest brogede Vrimmel. Tidlig om Morgenen Klokken 8 var den kongelige Familie brudt op fra Neuilly, og Nærheden af denne Stad var Officeer-Corpset fra Garnisonen i Fontainebleau blevet tilbagesendt af Kongen under Uddeling af Ordener. Ved Menden, hiinsides St. Clond, saae den Nyformælede Paris for første Gang fra Toppen af en yndig Høi. Syn af denne store Stad rørte hende meget. J St. Cloud blev holdt en kort Hvile, og derefter Veien fortsat til Paris. Det var Klokken 3 1/2, da Kongen kom til det Sted af Veien, hvor hans Eqvipager ventede ham, der skulde bruges til Jndtoget. Men her var opstaaet en ubeskrivelig Forvirring, som Politiet ikke var istand til at hæve. Jmidlertid lykkedes det dog for Kongen at stige til Hest. Hertugerne af Remours og Jonville vare paa Siderne af ham, Ministre, Marschaller, Generaler og den øvrige glindsende Suite bag ham. Derpaa fulgte en aaben Vogn, hvor i Dronningen med Hertuginden af Orleans til Venstre sad paa Hovedsædet, Hertugindens Stedmoder og Mad. Adelaide ligeoverfor, og paa det tredie Sæde saae man Kongens Døttre. Ved Siden af Dronningen reed Hertugen af Orleans, paa den anden Side Hertugen af Anmale. Toget naaede snart til Triumphbuen, hvor Kongen besvarede Sel ne-Præfectens Tiltale, som befandt sig der i Spidsen, for Stadens Øvrighed, med følgende Ord: "Paris kjender den Kjærlighed, som jeg føler for den. Med glad Stolthed fremstiller jeg min Adoptiv-Datter for den. Pariserne ville elske hende; hendes Hjertes og hendes Aands Egenskaber gjøre hende værdig til en saadan Kjærlighed. Hvad mig angaaer – vedblev Kongen med høiere Stemme, for at beherske den jublende Larm – hvad mig angaaer, saa veed De, at jeg har opoffret mit Liv for mit Fædrelands Velgaaende. Dets Ære, dets Berømmelse, dets Frihed vil jeg stedse være tro hengiven." Disse Ord skulle være blevne optagne med ualmindelig Glæde af de Omstaaende. Jndtoget skeete derpaa under en uaflaAar belig Jublen af Mængden. Ved Pavillon de Flor sloge gjorde Toget Holdt. Kongen stillede sig ligeudfor Obelisken; Dronningens Vogn rangeerte sig ved Siden af ham; og nu begyndte Troppernes Forbidestleren. Dette varede i to Timer. Hurraraabet fik ingen Ende, Nationalgarderne standsede ofte forat hilse paa den Nyformælede, og de Fleste af dem havde Løbene paa Geværene omvundne foroven med Blomsterkrandse. Kl. 6 1/2 betraadte den kongelige Familie Tuillerierne. Kongen førte sin Svigerdatter, til hendes Værelser i Pavillon Marsan, hvor Prindsessen skal være bleven ganskehenrykt af Beundring, over den Smag og den Pragt, som er anvendt paa deres Jndretning. Hun begav sig derpaa til Spisesalen, hvor den hele Familie var samlet. Nu forlangte Folket udenfor, at see Kongen. Man modtog ham med Hurraraab; han førte derpaa Hertuginden af Orleans ved Haanden og fremstillede hende for Mængden; hvorpaa atter et længe vedholdende Vivat lod sig høre. To Hundrede Gjæster satte sig herefter til Taffels, men under dette maatte Kongen endnu engang reise sig, og med sin hele Fumilie og sin Svigerdatter ved Haanden viste han sig fra Balconen. Han vilde tale, men blev overdøvet af de larmende bifaldsraab. Først med Nattens Anbrud adspredte Folket sig rolig til dets Hjemstand. Ovenstaaende Beretning er af Journal des Debats. Uagtet der i Fontainebleau var sørget paa bedste Maade for de saa talrige og forskjellige Gjæster, skal Rummet dog have været saa indskrænket, at man fandt sig nødt til, at anvise Ægtepar, som efter fransk Mode længe ikke havde været tete a tete sammen, et fælleds Soveværelse, og denne Forholdsregel skal have havt en forsonende Jndflydelse paa mange ægteskabelige Tvistigheder. – Efterretningerne fra Africa bekræfte, at Araberne paa alle Punkter have paa eengang begyndt Fjendtligheder imod de franske Tropper.