Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-06-12
J et til Kjøbenhavnsposten indsendt "Fragment af et Brev fra Langeland d. 5 Juni, hedder det: -"Du vilde ogsaa vide om Man paa Langeland frygter for Korntrang; jeg troer det ikke, men antager, at Man, med Correspondenten fra Haderslev i Dannevirke af 10 April No. 87, har Tillid til Landets aarvaagne Handelstand, og forlader sig paa, at ligesom Man aldrig lider Savn af Salt, Thee, Tobak eller nogensomhelst Ting, saaledes vil Man aldrig komme til at savne Brød rug eller andre Kornarter. J saa Henseende kan Man sove ligesaa trygt som for alle øvrige mangfoldige Jndførselsgienstande. Heller ikke behøver Man at ængstes, over, at Priserne blive for høie; thi den i Handelstanden herskende indbyrdes Misundelse forbyder dette aldeles", Uagtet disse Viisdomsord kan Man her dog ikke faae en Td. Rug under 14 Rbd. eller en Td. Byg under 10 Rbd. Men Korntrang er her ikke. Vi kunne med Sandhed synge, som Peter Andreas Heiberg om Slutteriet: Man kan i Slutteriet leve, saa herligt og saa godt. – – Til ingen Ting Man her kan trænge naar Man kun har Penge. Jmidlertid tør jeg haabe, at her paa Langeland vil det ikke blive saa tungt og trangt som i Jrland og andre Egne, indtil Høsten kommer; men hvorledes næste Aar vil gestalte sig, veed hverken Du eller jeg. Det kunde derfor synes ønskeligt, at Vedkommende vilde ikke, som hidtil, aldeles negligere Fyens Stifts Gouverneurs Raad og Forslag, som blev givet i Jan. d. A.: "at for at forebygge Korntrang og Nød hos vor haandarbeidende Befolkning, burde der, som Bang sagde, gjøres Noget", Men hvad kan der gjøres, At forbyde Kornudførsel er, efter min Formening, aldeles urigtigt hos os, thi derved blev al Kornhandel usikker, Skibsfarten standset og Agerdyrkningen sat tilbage, men Landbrug, Handel og Skibsfart er et treenigt Væsen for Danmark, dets bedste Livskilde. Derimod vil Du finde i Fyens Stiftsavis No. 34, af 12 Febr. d. A., et Forslag, som synes værdt at tage i Betænkning. Dette gaaer nemlig ud fra den Betragtning, at et Kornforraad i Landet til den haandarbeidende jordløse Befolknings Forsyning vilde være et ufeilbarligt Middel til at forebygge Korntrang og dens Følger. Denne Kornbeholdning kunde, til Gavn for det Hele, uden stort Tab for den Enkelte, og uden Jndgreb i Eiendomsretten, anskaffes, ligesom tilforn Havre og Fourage, til Kavalleriet, ved at paalægge Hartkornet af alle 3 Parter Korntiende, og af Landgilde og Hovningskorn, og alle Gaarde over 2 Tdr. Hartkorn: at tilsvare, mod Betaling efter Kapitelstaxten, en Kornbeholdning af 2 Skpr. Rug og 2 Skpr. Byg pr. Td. Hartkorn, til Regjeringens Disposition, indtil hvert Aars første Mai. Thi da vidste Man Udfaldet af Høsten og Kartoffelavlen baade i Jndlandet og i Udlandene, og kunde beregne om saadan Kornbeholdning gjordes fornøden herhjemme, for ikke at være ængstelig og afhængig af Korntilførsel fra Rusland, hvor der ikke altid er Overflod. Jsaafald bleve Yderne godtgjorte, efter Kapitelstaxten, i deres Skatter, og Kornet oplagt. J modsat Fald blev Paalægget hævet, og først i Mai var det endnu god Tid at sælge. - Men, kunde Man mene, saadan Foranstaltning er aldeles overflødig, og vilde blive generende for vore Landmænd og Godseiere. O, ja, men Samfundet kan ikke bestaae og dets Vel ikke fremmes paa anden Maade, end derved, at vi Alle genere os noget, En mere, en Anden mindre, og overflødig vil den heller ikke blive, førend Kartoflerne ere restanrerede og befriede for Tidens Skimmel, som foraarsager Dyrtid nu og i flere følgende Aar. Annus dat frumentum. Jfjor, ved denne Tid stod Kornet ligesaagodt som iaar. Vi behøve ikke at frygte for Misvæxt, hos os, men i Udlandet kan Høsten, om den end tegner godt Nu, muligt mislykkes i dette som i forrige Aar, og Kartoflerne kommer eiheller til Kræfter for det Første. Priserne blive høie nok. - Det var derfor nyttigt, at vore velredigerede og fædrelandssindede Blade vilde behandle denne Gienstand og vække Vedkommende af den Søvn, som de, efter Correspondenten fra Haderslev, kunne tryggeligt hengive sig til. Der kan regjeres for meget, men der kan ogsaa soves for meget. Vore Proletarier paa Landet skulde lade sig optage i Maadeholdselskaberne, lægge sig mere efter Fiskeriet, vænne sig til at hjelpe sig selv, og ikke, stolende paa Fattigforsørgelsen - danne Familie førend de dog, ligesom Himmelens Fugle, havde bygget sig en Rede og baade kunde og vilde selv søge og sanke sig Føde.