Aarhuus Stifts-Tidende, 1812-06-06
J denne Moderlandets stibrige, betænkelige Stillinhvor det gjælder enten et frit, endnu aldrig underiviget Folks Selvstændigheds Vedligeholdelse, eller de Tab, bør, efter min Følelse, fælleds Fare, fælleds i dreneland virke fælleds Deeltagelse i sammes kraftiForsvar - bør intet Offer være for stort - bør Undsaatten med Beredvillighed række Landsfaderen Haand for at sætte ham istand til med Kraft at virke til Land Forsvar. Mit forslag hertil gaaer ud paa intet me dre end at enhver af Danmark og Norg nogenlunde velhavende Sørsteder offe rer Kongen i Fædrelandets Navn, eet, forhold til hver Stads Størrelse og Vel land, for egen Regning bygget, større el ge mindre Krigsfartøi - et forslag, der ved ste Øiekast vil synes dristigere, byrdefuldere og van ligere at udføre, end det virkelig er, thi hvad der er ligt for enkelt Mand - saa mangen Kiøbmand har ofte paa egen Bekostning bygget et og flere temmelig re Handelskibe - maa end lettere være iværksætte et, naar en heel Stads gode Borgere, Alle besiælede een Aand: Fædrenelandskiærlighed, deeltage deri. Naar altsaa antages: at hver Søestad, som driver gen Søehandel, har i Almindelighed nogen Forraad alle til et Skibs Bygning henhørende Materialier, m: Skibsboer, Planker, Jern, Tømmer &c., ja at er altid findes een eller flere Skibstømmermænd, der sine forestaae et større eller mindre Skibs Bygning - har enhver Kiøbstæds respective Borgmester eller Bye ged, af Pligt mod sin Landsherre og Fødeland, at ver for den gode Sag, og for at haandhæve den Stadskre, hvis Øvrighed han er, enten Selv eller en eller den af Byens for det Almeenevel nidkiære Borgere, de paatage sig uden Ophold - thi en god Giet og saa altid strax udføres, Hindringer fordoble sig en ved Opsættelse - at opfordre Borgerne i Kongens Fædrenelandets Navn, ved Subscription i inge eller raae Materialiers Levering in Natura, til villige Bidrag, for strax at kunne lægge Haand paa ste i sine Følger saa vigtige Værk, til hvis Bestyrelse, Opsigt under Arbeidet selv der sikkert altid i hver stad vilde findes Mænd, der med varm Jver og Villie ville antage sig et forehavende, der maatte geraade se og Byen til ufortabelig Ære - naar ogsaa de høbstæder, som ikke ere Søestæder, saasom Viborg. kanderborg, Ringsted, Slagelse og fl. ogsaa ydede en Pengebidrag eller raa Materialier - og Stæder 4 og Landets resp. Honoratiores, Kapitalister, Pronietairer, Geistlige og andre, ved milde Gaver til 11te store Øiemeeds destohastigere Jværksættelse og Fuld delse lagde deres varme Følelser for Konge og Fædreland for Dagen, hvilke Gaver kunne sendes enten til ser nærmeste Kiøbstæds Magistrat eller Øvrighedsper1, eller til mig, for hvis rigtige Modtagelse og Af delse til sit Sted jeg offentligen i Aviserne skulde af lige Regnskab, og tillige bekiendtgiøre enhver ædet hvers Navn og Gave. - Og endelig, naar saaledes største og meest formuende Handelstæder f. Ex. Aal 13, Aarhuus, Randers, Odense, Flensborg, Chrinia og fl., understøttede af Medborgere, lode bygge, der Stad en Fregat - de middelstore Stæder, hver Krigsbrig - de mindre hver en Kutter, eller en ligger, en Kanonbaad eller Jølle, hvilke alle Kongen verie med Skyts - og skulde hvert Skid til Minde, dansk Fædrenelandssind bære selv den Stads Navn, ophøiede Fyrste saa kraftige Vaaben mod en overmodig Fiende - - hvor snart skulde der da ikke, ved trofaste Borgeres Enighed og Fædrenelandekiærlighed, ved Virksomhed paa Skibsværfterne, skabes en nye Flaade, der, i Forbindelse med Statens øvrige Krigskibe, skulde hævne det grusamt forrettede Fødeland. - hvor skulde Historiens Muse frydes ved at opbevare til de sildigste Slægter Mindet om en saa priisværdig, evig berømmelig Daad af det lille Danmark og Norges Borgere i det andet Tiaar af det 19de Aarhundrede. – Rygter om en saa siælden Nationalaand, hvortil ei let vilde findes Mage i Historien, skulde ligesaa meget opvække Europas Brundring og Høiagtelse for de nordiske Tvillingriger, der i deres Borgeres Trofasthed og Enighed søgte og fandt deres Styrke, som forfærde Fienden, naar han erfarede, hvilken Kiærligheds- og Sandrægtighedsaand, der med de usønderriveligste Baand sammenslyngede den danske Fyrstes og hans Tvillingbørns Hierter i hinanden - en Aand, der er Rigernes fasteste Støtte, der er den stærkeste Vognborg omkring Dannerkongens Trone, der er den kostbareste Ædelsteen i hans Diadem. Nordens Mænd kunne overraskes, og i den dybeste Fred overraskedes de i hiint evig mærkværdige Aar 1807 - selv de stridbare, seiervante Romere overvandtes jo af Cimbrer og Teutoner, Jyllands gamle Beboere -men overvindes kan Danmark ikke, naar Undersaatterne ere besiælede af trofast hengivenhed til Konge og Fødeland, Fyrsten af varm Kiærlighed til Land og Folk; thi denne giensidige hengivenhed og Kiærlighed allene giør et Folk agtværdigt - taaligt i Trandser - modigt i Farer - trøftigt selv i Døden for Fædrenelandet. Aale Præstegaard i Mai 1812. Thomas Andreas Borup, Sognepræst til Aale og Tørring.