JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-14
Ved Slutningen af Henrich den ottendes Regjering, reiste Sir Gamen, en Mand af temmelig Formue, megen Videbegjerlighed, kjer efter Eventyr og med en umættelig Tørst efter Kundskaber, gjennem de nordre Grevskaber i Engeland.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-14
Udenlandsk. Medens der paa nogle Steder paa de engelske Kyster er skeet betydelig Oversvømmelse, er havedetsteds traadt saa langt tilbage, at de ældste Folk ikke for have oplevet sligt. Betydelige Søeskaber er igjen skeete paa den engelske Kyst.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-14
Jmellem Stirling og Edingborg er fra en Post plyndret 13,000 Pd. Sterling i Banconoter.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-14
Den sidste engelske Postbaad er strandet lidt norden for Helgoland; men Mandskabet og Brev=Felleisenerne bjergede.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-14
Den 23de December afbrændte i Valdorf i Rhinegnen, 64 Vaaninger, med samtlige Stalde, Lader o. s. v.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-14
Indenlandsk. Det er forespurgt fra forskjellige Øvrigheder: 1) om den i Plakaten af 29de October 1824, angaaende Forholdsregler med Hensyn til Hunde i Kjøbstæderne, befalede Afgivt, skal svares af Hunde, som holdes i Lænke eller bestandigt indelukkede; 2) om Placatens Forskrifter ogsaa ere anvendelige paa dem, der boe paa Kjøbstædernes Grund, men ei i selve Byen, og 3) om Placaten med Hensyn til den fastsatte Mulct er anvendelig paa Reisende, der komme til Byen med Hunde, der ei ere forsynede med Politie tegn. J denne Anledning har Cancelliet under 8de Januari svaret Vedkommende, a) at Placaten kun har Hensyn til løse Hunde, og altsaa ikke kan blive anvendelig paa Hunde, der bestandig holdes bundne, eller indelukkede; b) at Plakatens Forskrifter ogsaa ere anvendelige med Hensyn til dem, der boe paa Kjøbstædernes Grund, skjøndt udenfor Byen, og c at, da Placatens Bestemmelser gjælde med Hensyn til omløbende Hunde i Almindelighed, saa maae de være anvendelige paa alle saadanne, uden Forskjel hvem de tilhøre.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-14
Natten imellem den 8de og 9de Januari, indstrandede ved Vangsaae Strand ved Thisted, en norsk Dæksbaad, hvorpaa fandtes et dødt Fruentimmer, men ingen levende Mennesker. Den var ladet med Tømmer og Steenkul.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-14
Kjøbenhavns Børs, den 7de Januar. Cours. Hamb. 2 M. 216, a vista 219. Specier 222. Specier solgtes til 13 Rbmk. 5 s. Disconto 5 pC. 4 pC. Kongl. Obligationer (uden Renter) 86 ½ a 86 3/4. Nationalbank=Obligationer (af Laanet 4 Febr. 1820.) uden Renter 1004 a 101 Rbd. r. S. eller 112 3/4 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbd. rede Sølv.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Man har i London Contoirer, som man kalder Re gifter-Offices, hvor man mod at betale en Shilling bliver forsynet med Tjenere og Piger. Ogsaa gives her lignende Bureaux, for Handelsbetjente, saavelsom ogsaa for Personer, der have lange Reiser for, og søge en Compagnon. J Aaret 1770. blev ogsaa en saadan anlagt for Giftermaal, men den var kun af kort Varighed, thi Udførrelsen, af denne originale Idee, var forbunden med alt for mange Misbrug. Jngen ordentlige Mennesker meldte sig, men desflere Uordentlige, og en stor Mængde Spøgefugle, som snart gjorde Ende paa hele Indretningen. Besynderlig Hændelse. (form the Hull Advertiser.)
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Følgende interessante Tildragelse er fortalt af en engelsk Leutenant Price, som paa den forunderligste Maade fortjente en betydelig SumPrispenge: Medens vi krydsede ud af Kap Tiburoon paa St. Domingo, i Kutteren the Sparrow, kommanderet af Lieutnant Wylie, jagede og naaede vi en amerikansk Brig, hvis Ladning, tillige med mange andre Omstændigheder, opvagte megen Mistanke om, at det var Fjendens Eiendom, hvorfor de ogsaa bragte den op til Port=Royal paa Jamaica, for at blive undersøgt. Men den americanske Kaptain, svor ikke destomindre ved alle mulige Guder paa, at de Papirer vare ægte han fremlagde, saa at Admiralitets Retten saae sig beføiet til at frikiende ham, hvorpaa han strax anlagde Sag mod Lieutenant Wylie for Opbringelse og Reisens Forsinkelse. Saaledes stod Sagen, da den nuværende Lientnant Fitton (den Gang Midshipman og Kaptain paa et lille Avisskib, ankom til Port=Royal, og gik ombord til Lieutnant Wylie for at aflægge ham et Besøg, han fandt ham meget nedslaaet ved Tanken om, muligens at kunne komme til at betale Skades Erstatninger, der ville ødelægge ham. Da Fitton hørte Kaptainens og BriggensNavn og hvoraf Ladningen bestod, sagde han til sin Ven, han skulde ikke frygte, thi Skibet var en god, lovlig Prise. Han fortalte derpaa, at da han krydsede med hans Avisskib, nær det Sted, hvor the Sparrow. havde jaget den omtalte Brig og næsten omtrent paa samme Tid, havde de fanget en stor Havde bleve meget forundrede ved at høre den Matros, som var i Færd med at skjære ham op, raabe: e Kom Gutter, her er Breve til Jer. Seer J her har vi faaet Posten ombord, og tog med det samme en Bundt Papirer ud af Maven paa den. Disse vare endnu blevne ubetydelig beskadigede ved Dyrets Fordøielses=Evner, og Fitton, beholdt dem.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Det viste sig nu, at de vare den americanske Kapitains sande Papirer, som han havde kastet, overbord, da hiin forfulgte ham, og som vare blevne slugte af Hayen, de viste tillige at Ladningen var uimodsigelig fransk Eiendom. De to Venner reiste derpaa strax op til Kingston med dette nye og afgjørende Beviis; men al videre Undersøgelse var ganske unødvendig; thi Kapitainen paa Briggen, blev saa tordenslagen, ved at høre denne omstændighed (da han naturligviis betragtede det som Himlens Straf for hans Meneed) at han øieblikkelig gjorde sig usynlig og Skibet blev derpaa condemmeret som lovlig Prise, hvorved Lieutenant Wylie sik tre tusende Pund Sterling paa sin Part.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Denne Konges Carakteer fortjener at blive skildret af en Mesterhaand. Her ere nogle Træk af ham. Saasnart som Henrich havde forstødt sin Gemalinde Catharina af Arragonien, ægtede han Anna Boleyn; ogsaa af denne Skjønhed blev han snart kjed. Hun blev Moder til den efterfølgende store Dronning Elisabeth. Anna Boleyn, blev som bekjendt halshug get. Johanne af Seymour indtog igjen hendes Sted som Dronning. En naturlig Død, forløste hende fra den ustyrlige Henrich. Han formælede sig derpaa med Prindsesse Anna at Cleve. Men da han ikke fandt hende saa smuk, som man havde afmalet hende, forvandlede, hans Kjerlighed sig til Had og hun blev snart forstødt. Catharina Howard, Hertugen af Nord folks Datter blev derpaa hans Gemalinde, men omtrent et Aar efter Formælingen lod han hende, under Foregivende af at hun ikke havde været troe nok, halshugge; dog egentlig var Henrich forliidt i Cathrine Parre, en Enke af stor Skjønhed. Herpaa lod Henrich strax udgaae en befaling, at alle de som vidste og skjulte noget om hans forrige Dronnings Utroeskab, skulle gjøre sig skyldig i Dødsstraf o. s. v. Over denne Forordning gjorde sig ikke allene hans Undersaattere, men hele Europa lystig. Enken Parre, med hvem Lord Lartiner, havde været gift, var en meget klog og dydig Dame, hun blev nu, som hans sjette Gemalinde ophøiet paa Thronen.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Da Paven ikke ville bevilge hans Skilsmisse med hans første Gemalinde, adskilte han sig gand skee fra den rommerske Pavestoel, og lod sig af Parlamentet erklære som det eneste Overhoved for Kirken i hans Rige. Han inddrog derpaa alle Klostere, hvis Skatte vare nødvendige for hans udtømte Skatkammer. Han lod 9 Collegiebygninger, 2374 Kapeller og 110 Hospitaler sløife.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
J denne Anledning har man et besynderligt Træk af ham:
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
J den hellige Thomas Kirke i Canterbury, som ligeledes blev ødelagt, fandt man en overordentlig stor Skat og saamange Penge at otte stærke Mænd maatte bære dem bort. Henrich lod derfor den hellige Thomas citere for Retten, formelig dømte for Forræderie, hans Been bleve offentlig opbrændte og hans Navn udstrø gen blandt Helgenenes Tal i Almanakken og Breviariet. Ved alt dette søgte han dog altid at beholde Navn af en god Katholik. Helgenes Tilbedelse blev ikke afskaffet, men blot indskrænket. Han lod oversætte Bibelen i det engelske Sprog, og forbød under Livs Straf enhver Lægmand at læse den. Han Skrev i det latinske Sprog en bekjendt Bog, og satte ligeledes Dødsstraf for den, der anerkjendte Pavens Overherredømme. Nationen kuurrede over saadanne Voldsomheder. Men Kongen havde de Store paa sin Side, som han berigede med Kløsternes ranede Skatte. Pavens Tilhængere, og dem, der bekjendte sig til Luthers Lære, bleve lige haardt forfulgte af Kongen. Som en af den Tidsalders anseete lærde Mænd, opsatte han selv sin Troes=Bekjen kjendelse. Men saa villig som hans Undersaattere ogsaa vare til at føie sig efter Kongens Jndfald, saa vare de dog ikke altid hurtige nok til at rette sig efter hans Egensindighed, thi han forandrede næsten daglig noget i sine Troesartikle. Henrich besad en utrolig Stolthed, og holdt sig allene for berettiget og klog nok, til at kunne paatrænge den hele Nation sin Mening, som Troeslære. Dog med al sin Stolthed disputerede han offentlig og med meget Bram mod en stakkels Skolemester af London, Johan Lambert, og det fornemmelig om Tilstædeværelsen af Christi Legeme og Blod i Sacramentet. Lambert havde opsat noget Skriftligt, hvori han nægtede dets Tilstædeværelse, og beraabte sig derved paa Kongen. Denne lærde Opfordring smigrede Henrichs Pedanterie alt formeget til at han skulle afslaae den; thi her troede han at have Leilighed til offentlig at lægge sin Lærdom forDagen. Der blev oprettet Sæder i Vestminster, Hal for Tilhørerne og Henrich viiste sig med at kongelig Pragt paa Thronen. En Mængde Prælater stode paa hans høire Side, og de verdslige og andre Standspersoner paa venstre. Bag Prælaterne og Biskopperne, stode Rigets Rets lærde og bag dem den høie Adel og Hoffolkene.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
For dette glimrende Auditorium fremstillede sig nu den lille Skolemester Lambert. Kongen gjorde sig megen Umage for at bringe ham i Knibe med skolastiske Spitssindigheder, men trods Kongens skjeve Fornuft=Slutninger og uagtet det larmende bifald, som Tilskuerne gave Kongen, eller meget mere maatte give ham, forblev Lambert dog standhaftig. Kantsleren, nogle Erkebisper og 6 Biskopper, fortsatte derpaa den lærde Strid. Lambert havde i hele 5 Timer, forsvaret sine Sætninger, da han ikke formaaede at anstrænge sin Lunge meere; han blev overskregen og bragt til Tanshed.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Efter de mægtigste Beviis, som maaskee nogen Tunge i Verden har været i Stand til at fremføre, begyndte Kongen igjen Striden og spurgte: som han nu var overbeviist og vilde kalde sine Vildfarelser tilbage. Lambert forblev standhaftig, men for at bevise, at han havde fuldkommen Uret, befalede Kongen, at man skulle brænde ham ved en langsom Jld, som ogsaa Tyranens Yndlinge med største Kunst forstode at udføre. Henrich lod under sin Regjering henrette mange af sine Undersaattere for vrange Troes begreber. En besynderlig Trættesyge i Religionssager havde saaledes ophidset Gemytterne modhinanden, at næsten alle andre menneskelige Følelser bleve undertrykte. Kongen lod engang 3 lærde Mænd, som havde erklæret sig for Reformationen, forbrænde tilligemed tre andre pavelige Tilhængere. De Sidste besværede sig ikke saa meget over noget, som over den Skam, at den Jld, der skulle forvandle disse Kjetteres Been til Aske, ogsaa skulle fortære deres. Tilsidst skrev Henrich theologiske Bøger, hvori han især søgte at indskjærpe sine Undersaatter en passiv Lydighed. Han døde i sin Alders 56 Aar. efter at have regjeret i 38 Aar. Det Jndre af Afrika Følgende Notiter er samlede af Mr. W. Jowets engelsk Misionair.)
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Jblandt de Slaver, som bringes til Tripoli, fra det Jndre af Afrika, ere mange, som erkjende at være Kriste. For at danne en eller anden Gisning derom, i Henseende til den Deel af Landet, i hvorfra de komme, kunne følgende Omstændighed maaske anføres her: Den store Flod, som man finder anført under 15 Graders Brede, paa Arrowssmiths Kort, og om hvis Navn man er meget uvis, er af de Jndfødte kaldet Nilen. De sige ogsaa at den har sit i Løb fra Vest til Øst. Den nærværende Bey af Frizan, Mamalluk Reis, da han foretog en Expedition i Paschaen af Tripolis Tjeneste, troer at han var ved Flodens Banker. Han fortæller, den flyder mod Østen og er beseilet af store Baade paa omtrent 50 Commercelæster. Han havde her Skjermydsler med de Jndfødte og drev mange af dem ud i Vandet, eller det er snarere sandsynlig, at de, da de kjendte hans Ærinde, og vidste bedre hvor Floden var dyb og ikke, have flygtet derud, som det eneste Middel mod Slaverie.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Man fortæller om Kongen af Tombuctoos Sønder aflagde et Besøg i Tripoli for nogle Aar siden, under den nærværende Paschas Regjering De man forærede ham, som den sædvanlige Velkomst Compliment, et Par Pistoler, kjendte han ikke Brugen af dem. Det er ikke usandsynligt at Prindsen er kommen ned i Baade fra Tombuctor, saa langt som til Kongeriget Kashna eller Bornon- og reist lige Nord til Tripolis, den samme Ve som Mamaluk Reis. Det er derfor at formode, naar man lægger alle Omstændigheder sammen, at det Land hvor de fristne Stammer boe, er et eller andetsteds omkring Wangara.) Vi gaae nu til de Kristne 1) J Nr. Arrovssmiths Kort, vesten for Van gara ved den store Flod, staaer anmærket et Territorium, hvor i 1) J Nr. Arrovssmiths Kort, vesten for Van gara ved den store Flod, staaer anmærket et Territorium, hvor der boe hvide Folk, som efter hvad Araberne fortælle, skulle være Kristne og som efter Rygtet skal have beseilet Rigerfloden, i Vest op til Jenne, i Aaret 1793. Slaver som bringes til Tripolis. De ere Regere, af en smuk, muskuløs Race, men i Henseende til Forstand, saa uvidende at de let lade sig bevæge til at gaae over til den mahomedanske Religion. De kjende ikke Omskjærelsen. De ere uvidende om det hellige Kørses Betegnelse, dette ældste Symbol paa Kristendommen; heller ikke synes de at have noget Symbol, og alligevel bære de Navn af Kristne.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
En Fransk Kaptain i Paschaens Tjeneste, som har boet i Tripolis fem og tyve Aar, fortalte, at for flere Aar siden, bleve en Deel Negre bragt fra det Jndre af Landet og otte og tyve af de smukkeste, bleve udvalgte til at sændes til Algier, han blev udnævnt til at transportere dem derhen. Da han en Aften gik til Ankers med sit Skib, hørte man Aftenklokken ringe paa et af de frist ne Skibe, de Negre, der stode paa Dækket, viste til hans store Forundring den største Glæde, kaldte paa deres Selskabsbrødre, omfavnede dem varmt, pegede paa samme Tid til det Skib, hvorfra Lyden kom og gjentog det Ord: KampaanKampaan!" og udtrykte sig saaledes, som om de ville sige, at de derved erindrede deres Fædreland. Da dette Udraab synes at være fordærvet Jtaliensk eller Latin selv, lod han Tolken sporge, om de havde saadanne Klokker hjemme, og fik til Svar, at der i deres Fødebye var en stor Bygning, der var bygget i en Rundel og hvori der var en Klokke, som hver Morgen og Aften kaldte dem til Bøn, og at der i denne Bygning, hverken gaves Afguder eller Divaner, men Præsten gav dem Formaninger. Et andet besynderligt Factum er dette, at den sidst afdøde Bey af Bengazzi, der i hans Drengeaar var opdraget som Slave i Tripolis, erindrer i sin Barndom at have været Øienvidne til en Ceremonie, der lignede Messe, saavelsom ogsaa til Brug af hellig Viin.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Kaptain Smith kunde ikke finde noget Manuscript, ei heller er nogen Deel deraf og serveret i nogen Karavan; men den Omstændighed, at de ikke bruge Omskjærelsen, tilligemed Brugen af Klokken og Viinen gives tilkjende at de mahomedanske Lærdomme ikke der ere de herskende; og han troer, at man ved at faae en Neger derfra og opdrage ham til det Øiemed, ville kunne uddrage vigtige Resultater og en Vei aabnes til en fuldkommen Opdagelse og Undersøgelse af hine Regioner, der grændse til de lemanske Bjerge.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Udenlandsk. J Kronstadt har man proberet at forsyne Compasset med en Blikplade, for derved ombord at bevare Magnetnaalen imod Kanonernes og andet Jerns Jndvirkning. Opfindelsen har viist sig fuldkommen hensigtsvarende, og den russiske Regiering har strax befalet, at slige Kompasser for Fremtiden skulle bruges paa Flaaden.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
En engelsk Matros, som i en af de sidste Storme nær var bleven ihjelslaaet paa EdingborgsGader af en nedfalden Skorsteen, udbrød: Gid Fanden være iland en anden Gang i saadan Storm.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Indenlandsk. Formedelst de stærke Storme og det derved foranledigede Høivand, er en Aal af 40 Punds Vægt, 5 Fod 11 Tommer lang og 1 Fod 11 Tommer i Omkreds, i denne Tid kommen i Land ved Sletterne paa Feide, hvor den, da Vandet, var løbet ud, fandtes indviklet i nogen Tang. Finderen har foreviist denne, i Henseende til Størrelsen meget sjeldne Fisk her til Lands, i Kjøbstæderne Saxkøbing og Marieboe. Enhver, som saae den, betalte 4 s. Tegn.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Muurmester Bardram i Odense foreslaaet, til at forebygge Tagsteenenes Nedkastelse i Storm, at lade dem stryge med 2 Hager paa Bagsiden, den ene 10 a 11 Tomme fra den anden, med et Hul gjennem dem begge, hvorved de kunne befæstes paa Lægten enten med Staaltraad, et Som eller Træpind, efter Hullets Størrelse. Vilde man ydermere slaae et lidet 3/4 Tomme Søm paa Lægten, for derved at fastgjøre Staaltraaden, vilde sikkert aldrig Stenene paa det Sted, blæse af.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
De aalborger Kjøbenhavnsfarere, hvoraf der nu i omtrent 2 Maaneder havde lagt nogle og 20 paa Kjøbenhavns Rhed og ventet paa Vind, er nu endelig hjemkomne; dog skal det Uheld være indtruffen, at en Jagt er bleven overseilet.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Frygten for Børnekopperne begynder nu at tabe sig i Aalborg.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Det franckske Skuespillerselskab forlader nu snart Aalborg og kommer paa en 5 Ugerstid til Randers, for ogsaa der at give Forestillinger.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Kjøbenhavns Børs, den 18de Januar. Cours. Hamb. 2 M. 216, a vista 219. Specier 222. Specier solgtes til 13 Rbmk. 5 s. Disconto 5 pC. 4 pC. Kongl. Obligationer (uden Renter) 88 a 87. Nationalbank-Obligationer (af Laanet 4 Febr. 1820.) uden Renter 101 Rbd. r. S. eller 112 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-21
Avertissement. Soja dansk og chinesisk, fiint Hvedemeel, samt nyelig arriverede Mallaga Viindruer, faaes, de Sidstnævnte for 1 Rbd. pr. Pd., paa Apotheket. Den 21de Januar 1825.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-28
Fortet Kallingur i Hindostan. (from the asiatic Mirfor ved B. Tytler, til Udgiveren af fornævnte Blad.)J Følge Løfte meddeler jeg Dem herved til Indrykkelse, en Beskrivelse af Fortet Kallingur, hvortil jeg nyelig har gjort en Tour. Mine Anmærkninger i denne Anledning, ere saa mange, at jeg frygter for de ville kjede dem; men Beskrivelsen af hinduiske Antiqvititer ere nyttige, og tjene til at oplyse os om den Mythologie de Jndfødte dyrkede, især er Kundskaben herom gavnlig for Engelænderne, der ofte staae i saa nøie Forhold til Landets Jndbyggerne. Paa Sandheden og Nøiagtigheden af hvad jeg her fortæller, kan de sikkert forlade dem, da jeg har øst af tilforladelige Kilder og nøiagtig fulgt Originalerne: Den besynderlige, gammeldags Bygning, kaldet Kallingur, fordærvet hindostansk af Kulinagagur Opholdstedet for Slangen Kal, maae formedelst sin uindtagelige Beliggenhed, sin Storhed, og naturlige og konstige Forsvar, med rette blive anseet for Indiens Gibralter og skjøndt den ofte har været beleiret og overgivet, har den dog aldrig saa vidt jeg veed, været indtaget. Den ligger, eller rettere sagt indtager Toppen af en høit beliggende Flade Land eller stor Høi, i det mindste 1200 Fod. høiere end Høiden af de omliggende Sletter. Dette Bjerg eller Høi ligger i Districtet Banda, der hører til Provendsen Bundlecund og hørte før under Akbars Regjerring til Soubahet Allehaba. Fra den sidste Stad ligger Fortet omtrent 100 (engelske) Mile borte i en sydstvestlig Retning, og fra den Første omtrent 20 i en sydostlig Direction. Fra et ophøiet Sted i Sanda skal man kunde see Fortet, men naar man nærmer sig det fra nordost eller fra Veien, der fører fra Allahaba gjennem Landsbyen Rheca Mou, skjuler en stor Høi paa venstre Side, det for Øiet, indtil man kommer det paa fem Mile nær, da det pludselig fremstiller sig for Vandreren, og ligner, skjøndt ikke saa høit, saa dog af Udseende og Dannelse meget Taffelbjerget ved Kapstaden. Fra denne Punct, af, seer man at det er den største Høi i den Deel af Landet, og synes at begrændse den sydlige Ende af en smuk og vid Slette, som er beriget, med mange veldyrkede Marker og indslutter mod Østen en Række Bjerge, som gaae længere end Øiet naaer ind i det tilgrændsende Land og naaer, troer jeg, længere end vores Oldgrandskeres Undersøgelser. Bjergets Basis kan neppe ansees for at indtage en Plads, af mindre end 10 eller 12 Mile i Omkreds; og Høien selv synes at være høiest mod Nordvest og synes at blive lavere, eller aftage lidt mod den nordostlige Ende, som ligger lige over for Kallinguree, en pramide dannet Høi af mindre Størrelse, men paa denne Punct ligesaa høi som Fortet; denne ansees for den svageste Deel eller det Sted, hvor Garnisonen med nogenlunde sandsynligt Haab om et lykkeligt Udfald, kunne angribes; det var derfor ogsaa der, at de engelske, Batterier vare oprettede for nogle Aar siden, da Fortet blev beleiret af vore Tropper, ligesom den samme Position ogsaa blev valgt af de indfødte Prindser til at gjøre deres Angreb fra.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-28
Blandt de mange Klippemasser af hvilke Trappen, i Fald den kan fortjene Navn deraf, fornemmelig bestaaer, sees udhugne Stene, afbrækkede Stykker af Støtter og Karnisser, og som alt giver tilkjende, at der før har været hinduiske Templer, af hvilke ikke meere end disse jammerlige og adspredte Levninger ere fornærværende i Tid tilbage. Paa dette Sted er Veien ved Opstigningen saa overordentlig besværlig, at den har af vore Soldatre faaet den kraftige, men grove Benævnelse af Diævelspromenaden, og man maae sandelig ogsaa tilstaae, at Pasagen er overordentlig trættende, især naar den foretages, som var Tilfældet med mig, under en brændende, Soels umaadelige Heede.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-01-28
da det var i fuldkommen Besiddelse af mahumedanske Prindser i Hindostan; thi i fornævnte persiske Oversættelse staaer Jelul ul Dien sendte paa samme Tid en paalidelig Gesandt til AzimHumgion, som havde en stor Armee at betale og holdt Calinger besat for Jbrahim, for at udbedes sig hans Hjelp. Dette Fort var endvidere saa uovervindeligt, at det var i Stand til at modstaae. Angrebene af meget øvede Armeer, som erobrede Hindostan under den store og krigerske Baber, dette bekræfter ogsaa fornævnte persiske Historie, skriver Ferista os, naar han siger: i Aaret 936 (1529) blev denne Sultan syg og hans Sygdom tiltog daglig til Trods for al medicinsk Hjelp; da han sluttelig frygtede for sit Liv, kaldte han sin Søn Humajoon tilbage, som den Gang beleirede Fortet Kallingur, og udnævnte ham til sin Eftermand. Fortet blev endnu længe ved at holde sig og blev sluttelig en Gienstand for de mahumedanske Keisers Ærgjerighed; thi to Aar efter den forrige. Beleiring førte Humajoon i Aaret 988 (1530. en Armee paa nye mod det stærke Fort Kallingud- og omringede det. Medens Keiseren forte Beleiringen, tog Mahmood Søn af Keiser Secunder Lodi i Forening med Afghaneren BeinJiompoor i Besiddelse og opvakte Krigsflammen, i de østlige Provindser; da Humajoon fik Efterretning derom, hævede han Beleiringen. J den paafølgende Sultans Regjering blev Fortet berømt ved Keiser Sheres Død, og paa den Tid var det Hinduernes Besiddelse; men Historien tier med de Tildragelser, som foranledigede at det igjen kom i sine gamle Herrers Magt i Aaret 922 (1516) finder man det blev regjeret i af Azim Humajoon en Musselmand og Keiser Jbrahams Officeer. (Fortsættes.) Edvard Hyde, Greve af Clarendon.