Aalborg Stiftstidende, 1840-10-24
Udlandet. Kongen af Preussens Hyldningsfest den 15de d. var i høi Grad imponerende og gjorde et ubeskriveligt Indtryk paa Alle. Efterat have modtaget Eden, rettede Hs. Majestæt fra Thronen bl. A. følgende Ord til de forsamlede Stænder: "Jeg veed vel, og jeg bekjender det at jeg har min Krone af Gud alene og at det vel sømmer sig mig, at sige: Vee den, som rører den! -Men jeg veed ogsaa, at jeg bærer min Krone som Lehn af den Allerhøieste og at jeg skylder Ham Regnskab for hver Dag og hver Time i min Regjering. Hvo, som fordrer Sikkerhed for Fremtiden, ham giver jeg disse Ord. En bedre Sikkerhed kan hverken jeg eller nogetsomhelst Menneske paa Jorden gives. (Men denne Sikkerhed strækker sig ogsaa kun til een Monarchs Regjering. Den veier tungere og binder fastere end alle Kronningseeder, end alle Forsikkringer, indskrevne paa Erts og Pergament, thi den strømmer fra Livet og fæster sin Rod i Troen. - Den af Dem, hvis Hu ikke staaer til en saakaldet giorrig Regjering, der paa en hæderstraalende Maade opfylder Efterverdenen med Skyts torden og Basunstød, men den, som vil lade sig nøie med en simpel, faderlig, ægte tydsk og christelig Regjering, han fatte Tillid til mig og med mig til Gud, at Han vil give de Løfter, jeg dagligt aflægger for Ham, Sin Velsignelse, og gjøre dem heldbringende og velsignelsesrige for vort dyrebare Fædreland. Af den af Kongen til det udenfor Slottet forsamlede Folk holdte Tale hidsætte vi Følgende: "Jeg lover, at føre mit Regimente i Gudsfrygt og Menneskekjærlighed, med aabne Øine, naar det gjælder mit Folks og min Tids Trang, og med lukkede Øine, naar det gjælder Retfærdighed. Jeg vil, saavidt min Magt og min Villie rækker, holde Fred i min Regjering - oprigtig og med alle Kræfter understøtte de høie Magters ædle Stræben, der i et Fjerdedeel Aarhundredes Forløb have været troe Vogtere, over Freden i Europa." Disse Kongens Ord fandt jublende Gjenklang hos den forsamlede Mængde). "J alle Maader - sagde Kongen videre i sin Tale - vil jeg regjere saaledes, at man i mig skal erkjende den ægte Søn af den uforglemmelige Fader og den uforglemmelige Moder, hvis Minde, skal være velsignet fra Slægt til Slægt. Men Kongernes Veie ere rige paa Taarer og Taarer værd, naar deres Folks Aand ikke understøttende gaaer dem tilhaande. Derfor i Begeistringen af min Kjærlighed til mit herlige Fædreland, til mit i Vaaben, i Frihed og i Lydighed fødte Folk (almindelig Jubel fulgte paa disse Ord), pretter jeg til Dem, mine Herrer, i denne alvorsfulde Time et alvorsfuldt Spørgsmaal! Kan De, som jeg haaber, saa svar De mig, i Deres eget Navn og i deres Navn, som have udsendt dem, Riddere, Borgere, Landmænd, og Alle af de her forsamlede utallige Skarer, der kunne høre min Røst. - Jeg spørger Dem Vil De med Hjerte og Aand, med Ord, med Gierning og med Deres hele Stræben, i Tydskernes hellige Troskab, i de Christnes hellige Kjærlighed hjælpe mig og understøtte mig i, at opretholde Preussen saaledes som det er, saaledes som jeg nylig, overeensstemmende med Sandheden, betegnede det og saaledes som det maa blive, naar det ikke skal gaae under, Vil De hjælpe mig og understøtte mig i, bestandigt herligere at udfolde de Egenskaber, ved hvilke Preussen med sine kun 14 Millioner er indlemmet blandt Jordens Stormagter, – nemlig : Ære, Troskab, Stræben efter Lys, Ret og Sandhed, Fremadskriden, i Alders Viisdom og i heeltemodig Ungdomskraft paa samme Tid. Vil De i denne Stræben ikke forlade eller forsømme mig, men troe holde ud med mig i gode som i onde Dage - O! da svar De mig med Modersmaalets klare og skjønneste Lyd, svar De mig med et standhaftigt Ja! (Dette Jak tonte mægtigt fra alle Sider paa den med Tusinder af Tilhørere, Hoved ved Hoved tæt opfyldte Plads). Dagens Høitid er vigtig for Staten og for Verden -Men Deres Ja var for mig - det er mit eget - det giver jeg ikke Slip paa - det forbinder os uopløseligt i gjensidig Kjærlighed og Troskab - det giver Mod, Kraft, Fortrøstning; det skal jeg i min Dødstime ikke forglemme. - Jeg vil holde mine Løfter saaledes som jeg her og i Königsberg har udtalt, saa sandt hielpe mig Gud, Og til Vidnesbyrd rækker jeg denne min høire Haand op mod Himmelen! - Fuldend De nu den betydningsfulde Høitid. - - Og Guds befrugtende Velsignelse skal hvile over denne Time!" Da Eedsaflæggelsen herpaa havde fundet Sted og jublende Vivatraab for Kongen og Dronningen, ledsaget af Kanontorden og Klokkekimen, tonet gjennem Luften, løb til Slutning den skjønne Palme: "Nu takker Alle Gud!" høitidsfuldt fra 50 til 60000 Menneskers Læber. Om Aftenen var Hovedstaden, uagtet Regnveiret, glimrende illumineret.