Viborger Samler, 1811-07-11
Stokholm den 22de Junii. Atter har i dette Land yttret sig Uvillie og Ligegyldighed blandt adskillige Provindsers Beboere imod de kongelige befalingers Udøvelse. De Deputerte fra forskjellige Sogne i Roslagen havde nemlig vægret sig at foretage den af Hs. M. Kongen befalede Rekrutudskrivning. Dette foranledigede naturligviis fra Hoffets Side alvorlige Forholdsregler til den kongelige Magts Haandhævelse, til hvilken Ende en Deputation af hine Menigheder havde Søndagen den 16de Juni Adgang til Hoffet, hvis Anfører for Hs. Kongl. Høihed Kronprindsen holdt en Tale af omtrent følgende væsentlige Jndhold: Det dadelfulde Forhold, som endeel af Roslagens Menigheders Deputerte i Anledning af den af D. K. Maj. befalede Maade, paa hvilken det til Rigets Forsvar fornødne Mandskab skulde udskrives, have gjort sig skyldig i, er ikke undgaaet D. Kal Maj. altomfattende Opmærksomhed. Liig en Lyn straales Hurtighed vare D. K. M. vise og krafte fulde Anstalter, for at tilbagelede Deres Undersaatter til Lydighed mod Lovene og det borgerlige Samfunds Orden og Pligter, som de syntes ganske at have tilsidesat. Nu, da vi selv erkjende vor Vildfarelse, da viere blevne oplyste om det forbryderske i vort Forhold, see vi den Afgrunds umaalelige Dybde for os, som vi tilligemed vore Slægtninge og Venner saa ubesindigen gik imøde: vi indsee een og hver, at det gives ingen anden Udvei til vor Frelse, end angerfuld at kaste os i Støvet for D. Kgl. Maj. Trone, og underdanigst at bede om Skaansel for den Straf, som Loven kræver, endskiøndt vore Medborgeres Sikkerhed, der ved vores Fremfærd er sat paa Spil og forstyrret, lydelig fordrer dens Haandhævelse. Men spildt vilde vor Bestræbelse være, hvis vi ikke forudsendte en oprigtig Bekiendelse af vore Feiltrin, forenet med hjertelig Anger og alvorlig Forsæt til en bedre Opførsel i Fremtiden."(Herpaa bekjende de med blødende Hjerter, for at bruge deres eget Udtryk, de egentlige Aarsager til dette Skridt, som de med et Ord angive at være Mangel paa Kundskab og urigtige Begreber om Alt, hvad der af Hs. Maj. var befalet iagttaget ved Udskrivningen, ligesom de og havde manglet Forstand til at skjelne mellem Udøvelsen af en givet Lov, og det, som foregaaer denne, nemlig Raadslagning over Loven selv; at selv de meere Jndsigtsfulde ikke engang have havt Lys og Jndsigt nok, til at kunne det o. s. v. Endelig tilstaae de aabenhjertigt, at saavel høiere som lavere Embedsmænd og oplyste Borgere vel have søgt at opklare det Mørke, som omgav deres Fatningsskraft; men at Fordomme, Mistro, Vane, og Hang til gamle Skikke have været imodstaa lige hindringer, og at de ved alt dette, som og ved en misbrugt Tiltro til den Mildhed, Naade og Skaansel, hvormed de stedse behandledes, vare blevne vildledte i den Grad, at de endog havde fattet den uædle Tanke, ikke at ville adlyde deres Konges befalinger &c. Allernaadigste Konge. Denne er Beskaffenheden af vor Forbrydelse; en oprigtig Fremstillelse, sand Anger over det begangne, den Hurtighed, hvormed vi efter Overbeviisning om vor Vildfarelse ere vendte tilbage til undersaatlig Lydighed, og Hovedsagen, at vi ei ville unddrage os Landets Forsvar, men at ikkuns Misbegreb og uoverlagt Fremfærd kanlægges os til Last: - disse ere de Omstændigheder, som ved ikke undskylde os, men dog give D. K. M. Leilighed til en mildere Behandling imod os, og som mueligt - vi haabe det med Tiltroe - kunne bevæge Dem til at gienskjenke og, hvad vi saa letsindigen have forspildt, nemlig den for alle Sverrigs Beboere saa uskatteerlige landsfaderlige Naade og Yndest, om hvilken vi her paa det indstændigste og i dybeste Underdanighed vove at bede." Herpaa svarede Kronprindsen i en lang og fyndig Tale, sluttende med disse Ord: Nu, da J have Haab om at erholde Tilgivelse, siger mig, frygtede J ikke i Eders oprørske Forsamlinger, at see Carl den 12tes Skygge i Eders Midte, som gjorde Eder Bebreidelser over, hvorledes J et Øieblik kunde tøve med at yde Fædrenelandet Forsvarere: Derefter frembar Hs. K. H. Deputationens underdanige Bon, understøttet af Høisammes egne meget formaaende Ord, for Hs. Maj. Kongen, der i Betragtning af deres saare Omvendelse og Hs. K. H. formaaende Forbøn, behage de at lade Deputationen give Forsikring om sin kongelige Naade.