Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-01-17
Den bedste Opposition i politisk Henseende foretages i saadanne delibererende Forsamlinger selv, da enhver urigtig Angivelse og Yttring kan blive giendrevet og opklaret paa Stedet Mindre gavnlig er den i Skrifter, for saavidt at disse komme til et større Publikum, hvilket lettere kan blendes af det Falske, og som ofte hører kun Anklagen uden at komme til Kundskab om Giendrivelse. Jmidlertid naar en saadan Opposition fremsættes i enkelte Afhandlinger, som udførligt drøfte en enkelt Gienstand, saa er den upaatvivleligt meget gavnlig, da Sagen saa kan blive grundig behandlet, erholde ligesaa grundige Giendrivelser, og Oppositionen saa kun meest kommer dem for Øie, som kunne og ville prøve hvad der kan siges for og imod Sagen. Men Opposition i Flyveskrifter og Ugeblade kan let blive overmaade skadelig for et Land, naar løse Beskyldninger fremsættes, falske eller halvsande Angivelser meddeles, som forblinde og henrive det store Publikum, opvækker Mistanke hos det om store, ofte ganske ugrundede Ufuldkommenheder i Staten, svækker Tilliden til Statsbestyrelsen og indgyder Misfornøielse og Utilfredshed; lumske Spirer til store Statsuroligheder. En ædel og patriotisk Journalist, søger derfor altid at fremstille alt det virkelige Gode, som er udrettet og findes i Landet, ved den Gienstand, som han forhandler, og fremsætter med Beskedenhed sine Ønsker og Forslag til det, som kunde være at forbedre og forandre, hvorved han ikke berører de Gienstande, som det ikke passer at foredrage for Alles Øine (af hvilke der gives en heel Slump i Menneskelivet); men søger derimod at anbringe hvad han derom har at sige paa vedkommende Steder. Naar et offentligt Blad antager en udelukkende Oppositions=Tone, saa forfalder det til samme Feil somet enkelt Menneske der overgiver sig til Bagtalelser. (Dette er Tilfældet med mange franske Blade.)Der forarbeides ikke engang derved en gavnlig Virksomhed for de delibererende Stænder; thi der bliver enten let derved ophidset en eensidig, falsk og giærende Folkestemning, som kun vilde være til Skade for en delibererende Forsamlings Virksomhed, dersom den vilde lade sig lede af den, og lade sig imponere af den (som ofte har været Tilfældet, eller en saadan Forsamling føler en Ulyst til at træde i et Fodspor, som en saadan høittalende, offentlig Stemme har anviist dem; endelig vækkes derved en Modstand fra Magtens Side, som ellers kunde være villig til at give den beskedne og værdige Forestilling fra en saadan Forsamling Gehør. Den ægte Patriot, den sande Ven af sit Fødeland, som troer at vide noget Godt at foreslaae, eller Mangelfuldt at rette, afholder sig derfor fra at sætte det store Publikum i Bevægelse; men meddeler sine Ønsker til de Medlemmer af en delibererende Forsamling, hvormed han staaer i Forbindelse. Der gives et paalideligt Kiendemærke for at skille Friehedens sande Ven fra den falske, og det bestaaer i at lægge Mærke til om han selv er frie, eller om han er en Slave af sine Passioner; om han kan taale med Rolighed at høre hvad Andre have at sige og kan besvare dem med Sindsroe. Fricheden kan kun boe i Fornuftens Land, og det er Fornuftens Væsen at prøve Grunde og Modgrunde. Det passionerede Menneske, den som ikke kan taale at høre Modsigelse, den som overfuser andre fordi de ikke ere af hans Mening, er ikke Friehedens Ven; alle prægtige Ord hielpe ham ikke; han er i Dag Demokrat, saalænge han ikke har nogen Magt; Morgen naar han faaer den, bliver han Despot: denne Erfaring gaaer igiennem hele Historien. Der gives de Mennesker, som f. Ex. altid raabe paa Trykke friehed; men betiener sig Nogen deraf mod dem selv, saa kunne de ikke taale det mindste Ord, lidenskabelige Yttringer ere et Despotie; thi de ville undertrykke istedet for at overbevise. Derfor var den engelske Minister, Greve Grey den sande store Mand og Friehedens oprigtige Ven, selv hørende til de høiere Stænder vilde han dog afhielpe alle væsentlige Mangler i et passende Forhold til Tider og Omstændigheder. Under Debalterne svævede hans Aand høit over Passionens lave Kreds; han fornærmede ingen, og lod sig ikke fornærme, da han ikke blev bragt i Harme. Hans Aand blev aldrig fængslet uden af hans Gemyts ædle og stærke Følsomhed, som imellem henrev ham. Parlamentsvalgene i England.