Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-03-10
Ved Slottet Nymphenburg i Kongeriget Baiern, havde man hørt en besynderlig Stønnen og Sukken; Rygterne løb omkring at der gik Spøgerie, da man opdagede en død Allike i en tom Hestestald, som ved sit Skrig havde frembragt denne forunderlige Lyd. Men ved Aarberg i Canton Bern har en forunderlig Naturbegivenhed viist sig; man faae en Jld paa Marken, og troede først at et Huus stod i Brand; men da man kom nærmere faae man, at Jldstraaler steege i Veiret op af Jorden som i Begyndelsen vare meget livfulde og ildagtige, men siden bleve blegere og endelig hørte op; der faldt en mild Regn strax derefter, Kl. 11 om Aftenen vil man ogsaa have seet en ildagtig Stribe paa Himlen at trække hen fra Nordost til Sydvest, (Hvad vil Frue Kridener sige, naar hun faaer dette at høre?)Et Mord som for kort siden udøvedes i Vels, en liden Bye i Overøsterige, er i psychologisk Henseende høist mærkværdigt. – En der practiserende ung Læge elskede en Bagerdatter, en smuk, god Pige, paa 18 Aar. Skinsyge foraarsagede engang lidt Tvist mellem det elskende Par, og Lægen tog ved denne Leilighed en Lommekniv frem, afhug sig dermed det yderste Leed af sin venstre Mellemfinger, hævede derpaa den beskadigede Haand mod Himlen, og sagde: "Trine, saa sandt som jeg har afhugget mig denne Finger, saa sandt farer engang samme Kniv i dit Hierte, hvis jeg skulde erholde noget Beviis om Utroskable Denne skrækkelige Eed forfærdede Pigen saaledes, at hun fra hiin Stund af mere frygtede end elskede ham. Smaae Tvistigheder opstode nu hyppigere og der viste sig et Forhold mellem Begge, som var mere trykkende end behageligt. – – For noget siden spiste Lægen som sædvanligt, til Aften paa et vist Tracteursted, og vilde derpaa klarere Verten. "Lad det være i Dag sagde denne – det kan jo afgiøres i Morgen." Hvem veed hvo der lever i Morgen, svarede hiin, og paatrængte Verten Pengene. – "Overhovedet vedblev han – er det mig paa nogen Tid som om jeg snart skulde forlade denne Verden, og de maae love mig Hr. Vert, at naar jeg døer, De da vil følge mit Liig." – "Hvad faaer De for et Jndfald, gientog Verten, snarere maatte jeg an møde Dem at følge mit – Der hialvintet, Verten maatte med Haand og Mund love ham at følge hans Liig til Graven. Næste Morgen saae man Lægen med et Flor om Hatten, og udlod han sig med, at han i Dag havde havt Budskab om en meget nær Slægtnings Død. Han gik i Kirken og derfra paa et Billardhuus, spillede nogle Partier og drak tre Glas Punsch. Henimod Middag gik han til sin Pige, i Huusdøren mødte han hendes Søster, hvem han bad at kalde Trine ned, da han absolut maatte tale med hende. Hun kom og de gik ned i Haugen. Søsteren seer efter dem fra Vinduet, og seer hvorlunde Lægen efter en heftig Ordstrio pludselig stikker en Kniv i Siden paa Kieresten, som, uagtet Saaret, strigende undløber; han efter hende, faaer hende fat og støder hende Kniven andengang lige i Hiertet, styrter ud i det nærliggende Krat og skyder sig selv en Kugle for Panden. – J hans Lomme fandtes endnu en Pistol og et Brev, hvori han sagde: Allerede for mange Aar siden havde Doctor Gall i Wien undersøgt hans Hiernestal, og bedet ham at tage sig vel iagt, thi han havde en uimodstaaelig Mordlyst; Skinsyge havde næret denne, med den anden Pistol havde han villet dræbe den, som var kommet hans Kiereste til Hielp. - Hans Formue (nogle 1000 Gylden) gav han Trines Søster. Trine beklaget af Alle, blev prægtigt begravet; men Morderen ført ud paa Rakkersluffen, fulgt af Jngen, undtagen af Verten, der redeligen opfyldte sit ham givne Løvte. (Dagen.)