Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-05-29
Blandede Efterretninger. Ali Pascha af Janina. Alis Hovedcharakteer er en Tilbøielighed til stedse at henføre Alt til sig selv. Hans naturlige og erhvervede Egenskaber have taget denne eneste Retning. Han betragter hele det menneskelige Kjøn som Redskaber og Midler til at opnaae sit Maal, og den Lykke, han har gjort, skylder han ikke mindre sin fuldkomne Mangel paa Dyd og Medfølelse, som sine Aandsgaver og sit Mod. Aldrig har Medlidenhed eller Samvittighedsnag bortledet ham fra hans Gjenstand. Tro og Love ere i hans Øine Ord, ene opfundne for at bedrage, og den Konst, som han har bragt det længst i, er den, at skuffe hele Verden. Hans Opdragelse har været meget forsømt, men han har særdeles meget studeret det menneskelige Hjertes Labyrinth, og kjender saare vel dets lønlige Veie. Det Genie, som Naturen har givet ham, lærer ham alle de Midler, der tjene til hans Herskesyge, og hans Mod svarer stedse til Omstændighederne. Han bedømmer disse hurtigen og rigtigen, og mangler sjeldent Leilighed til at handle. Han undersøger Terrainet, førend han indlader sig i Slag; men han er stedse bered til at gaae did, hvor Lykken kalder ham. Han besidder den Gave, at kunne opdage blandt sine Officiere og Hoffolk de dygtigste og paalideligste til hans Planers Udførelse. Han vil see Alt med egne Øine, og tillader ikke, at den orientalske Etiquette berøver ham veileddende Meddelelser. - Han forstaaer at blænde Mængden, og anvender alle Nationalfordomme, naar det gielder om hans Fordeel. Han gjør sig elsket af sine Tropper, nu ved at tage Deel i deres Besværligheder, nu ved at smigre dem, ved en fortrolig Tone, Soldaternes Forfængelighed, og nu ved at vinde deres Tillid, ved tilsyneladende at lade dem raade, og endeligen, ved stedse at forbinde deres Hæder med sin. - Han er saa øvet i Forstillelseskonsten og Jntriquen, at han altid har bedraget de Regjeringer, der forsøgte at gjøre Partie med ham. Han forlod dem, den Ene efter den Anden, i det Øieblik, han troede at see sin Fordeel. Hans Valgsprog er, at vække Uenighed, for at kunne regjere. Han ophidser, uden Betænkning, Sønner mod Faderen, Brødre mod Brødre og Ven imod Ven. J alle de Districter og Stæder, som friste hans Begjerlighed, næret han Uenigheden; han skaber og underholder Mistanke og Mistillid, og foranlediger indvortes Krig. Man beder ham omsider at være Fredsmægler; han forjager begge Partier og bemægtiger sig Landet. Han bryder i samme Øjeblik det Forbund, han har undertegnet, naar han troer at finde Fordeel derved. Han overøser sine Modstandere med Løvter og Smigrerier, og naar de overgive sig til ham, lader han dem, uden videre Betænkning, dræbe, han skjuler i sit Hiertes Jnderste en Hevngjerrighed, som voxer med hver Dag. Han er ikke istand til at røres ved en Fiendes Høimodighed eller Tapperhed. J Samtaler dølger han med ligesaa stor Færdighed sit eget Sindelav, som han opdager Andres. Hans Handlinger svare aldrig til hans Løvter; hans Blik forraader ingentid hans Tanker. Han veed at anstille sig retskaffen, aabenhiertig og mild, naar Harmen brænder i hans Siel. Han synes aldrig gladere, end naar nogen Fortræd nager ham, og aldrig snaksommere og mildere, end naar han pønser paa et Mord. Jmidlertid har Al ikke den Vildheds Drift, som en Diazzar Pascha, der holdt af at dysses i Søvn ved sine Offeres Skrig, men naar hans Sikkerhed og hans Fordeel ere paa Spil, kunne hverken Religion, Venskab eller Taknemmelighed styre ham i hans Raserie. - Magt og Penge ere de to Gjenstande, hans Blik og hans Ønsker uophørligen ere henvendte paa. Hans Gierrighed er uden Grændser, og for at tilfredsstille den, anvender han de nedrigste Midler og de meest oprørende Udsuelser, Hans politiske Kundskaber gaae ikke saa langt at han kan indsee, hvor meget han, ved at opmuntre Agerdyrkning og Handel ved retfærdige Love, vilde forøge sin Capital og sin Credit, og følgeligen sine Jndkomster; han fylder sit Skatkammer med voldsomme Afpræsninger, og han qvæler hver Spire til Konstflid i dette frugtbare Land. Han har stedse en betydelig Skat til uforudseete Fornødenheder. Naar Pengene begynde at mindskes, tager han sin Tilflugt til tvungne Paalæg. Han har i Almindelighed over 2 Mill. Pd. Sterl. (16 Mill. Rbdlr. rede Sølv) i Mynt liggende ufrugtbare. Denne Skat gjemmes i et Taarn i den til Seraillet i Tepeleni hørende Hauge. Han eier ogsaa en uhyre Sum i Juveler og andre Kostbarheder, som han har plyndret i de Steder, han erobrede, eller som gave sig under hans Beskyttelse. Da de franske Jngenieurer vilde oprette et Canonstøberie i Janina, overlod han dem adskillige 1000 Lispund Kobber, bestaaende af Kjøkkentøi og Kar. - Pengebestikkelse har ogsaa bidraget meget til hans Magt, og hans Skatte aabnede ham ofte Pladser, der modstode hans Vaaben. Han betragter saadanne Offere som et Laan; thi han dvælede aldrig længe med at plyndre og opoffre den Forræder, der havde fremmet hans Hensigter. Hans Gave at kunne forstille sig og smigre maa være meget stor, thi dagligen udøver han nye Bedragerier og gjør nye Offre. En Dag gav han et Menneske en Bougarder eller befaling at drabe en Anden. Befalingen blev udført. Men Morderen fandt, i det han gjennemsøgte den Dræbte, hos denne en lignende Bougarde til at myrde ham selv. Han viste Vistren denne befaling, og yttrede derhos nogen Forundring. Ali brast i en høi Latter, og sagde til "J indseer jo vel selv, at dersom jeg ikke ham: havde baaret mig saaledes ad, vilde han aldrig ladet eder komme sig nær. J Grunden vilde han gjerne skille sig ved begge.