JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1840-08-28
Nyheds Post. Af Auditeur Fugls Skrift om de dansk vestindiske Øers nuværende commercielle Forhold, sees det, at der i Gjennemsnit af 1830-1836 var ankommen 2630 Skibe, drægtige 161,603 Tons, i St. Thomas's Havn, og i Gjennemsnit af 18371839 kun 2447 Skibe, drægtige 159,254 Tons.
Jyllandsposten, 1840-08-28
Fædrelandet bemærker i denne Anledning i et Stykke: "St. Thomas og v. Scholten: at dette Factum er saa interessant, at det fortjener tilfulde at gjennemskues, saameget mere som det hænger nøie sammen med den hele Forvaltningsmaade af Colonierne. Man seer deraf, at de samtlige Toldintrader paa St. Thomas i det sidste Triennium ere stegne med et Middeltal af 43,341 Rd. V. St. om Aaret i Sammenligning med det foregaaende Septennium, uagtet Skibenes Antal og Drægtighed.
Jyllandsposten, 1840-08-28
Det bemærkes, at da Toldforvalter, Etatsraad Pram døde i 1821, blev i 1822 Veiermesteren, daværende Kammerjunker P. v. Scholten, ogsaa - Toldforvalter, og fik i denne dobbelte Egenskab Navn af Toldintendant. Snart bevirkede han ogsaa, at Toldangivelserne til Lettelse for Handelen kunde gjøres af Kjøbmændene uden Mellemkomst af Mæglerne, hvis Tjeneste derfor ogsaa gik ind under Toldintendaturen. Saaledes var der bragt en Slags Eenhed i Toldforvaltningen, og derved forblev det under alle de Forandringer, som iøvrigt foregik med Hr. v. Scholtens Stilling, indtil Generalgouverneuren over alle Øerne i 1836 nedlagde sit Toldembede med en allernaadigst tillagt aarlig Pension af 6000 Dollars, og den 1ste Octbr. 1836 succederedes af den nuværende Toldinten. dant, Etatsraad Eckard. Man har her saaledes det Særsyn, at en Mand, der beklæder et af de i og for sig bedste aflagte Embeder i Staten, ved Siden af sin Gage og sine Emolumenter i denne Post har en Pension for at have beklædt et Embede, der er fundet uforeneligt med hans nærværende Stilling, men hvis copisse Jndtægter han ikke destomindre i samfulde 14 Aar havde gjort sig til Nytte. Toldafgiften efter Frdn. af 1767 var og er imidlertid saa høi, at Handelen paa et Transit= eller Oplagsted som St. Thomas, ikke kan blomstre under den. Toldsatsen er derfor de facto paa Stedet nedsat, baade for europæiske Varer, der skulde svare 6 pCt., og for amerikanske Varer, der skulde svare 2 1/2 pCt. til en efter Omstændighederne varierende Størrelse af 1 1/2 eller 1 1/2 pCt. Men Følgen heraf har været, at da Toldbøgerne maae føres efter de gieldende Toldlove, omskrives, reduceres eller fingeres i disse Bøger Ladningerne, som ere angivne til Fortoldning, saaledes, at de virkelig erlagte Afgifter komme til at stemme med den Told, Bøgerne maae indeholde." Denne Fremgangsmaade er vistnok saa original, at neppe noget Lands Told historie vil kunne opvise Mage dertil, og det vilde være høist besynderligt, om der skulde findes et eneste Menneske, som vilde give Forfatteren Uret i, at Døren er aaben for allehaande Ulemper og Misligheder, hvor en eneste Toldembedsmand ikke alenemodtager Ind= og Udklarerings=Told angivelser, taxerer, inspicerer og indkasserer, men ydermere omskriver de angivne Ladninger, for at bringe Afgifterne til at stemme med de heelt forskjellige Toldsatser." Nogle Epigrammer af Blok Tøren. Folkevælden. Duest ei Nytidens Barn, trods Nyhedsfiendernes Brandraab; Thi. - alt for ni Snese Aar Danmark Dig gav til sin Drot.
Jyllandsposten, 1840-08-28
Aagerlovene. Aagerens skjændige Dont omgjærde Transporter og Varer, Jkkun den billiges Pung lukkes ved Aagerlovs Bud.
Jyllandsposten, 1840-08-28
Politi=Maaneskin. Molbo vist tænder det Lys, som tidt Politiet udbreder: Naar Almanakken har Skin, lar det os rave i Muld. Kjøbenhavns Vægtersang. Tanke og Digt - løse Brøl, hvorlænge skal Øret Du saare? – Meld os blot Time og Vind, Resten behold for Dig selv, - Den i den "Berlingske Tidende, bemærkede Skade, som Bygmarkerne derved skulle have lidt, at der blandt Vipperne skulle befindes mange klare og ubefrugtede, som paa Grund af Axets Mangel paa Bestøvning antages at ville foranledige Planternes Hensvinden, finder til Held aldeles ingen Bekræftelse i Jylland, idet flere Landboere fra Provindsens forskjellige Egne intetsteds have gjort denne Erfaring. Bygmarkerne, som iaar i Jylland, saavelsom i Landets frugtbarere Egne, overalt prangede med den brillanteste Afgrøde, antage vi derimod hverken at ville blive riig eller at erholde for let Priis, første af den Grund, at de yppigste Bygmarker ved Orcanstormen den 14de dennes saaledes i deres endnu grønne Vegetation ere i betydelige Strækninger og Pletter nedslaaede mod Jorden, at man derved udsættes enten for at afslaae saadanne Steder eller derpaa at dele svangt Korn, andet fordi Boghveden, som ellers i de jydske Huusholdninger for en stor Deel udfyldte Byggens Plads, iaar i denne Provinds, hvor denne Sæd, meest har hjemme og endog saaes i ligesaa betydeligt Areal paa de lettere Jorder, som Bygget paa de bedre, i den Grad ere – ødelagte og total mislykkede, at man med Sandhed kan sige, at Jngen mindes slettere Boghvedeavl end iaar, idet Udsæden paa de flere Steder ei engang kan ind vindes.
Jyllandsposten, 1840-08-28
- Den Frisholdtske Auction paa Løsøre, Inventarium, Kreaturer m. m. har da nu allerede været afholdt i 6 Afbrydninger, hver Gang paa 3 a 4 Dage, og antages endnu at ville blive continueret 3de Gange, saa Auctionsdagen tilsammenlagte ville udgjøre over een Maaned. Vilde Auctionarius her til syvende og sidst sætte sit Auctionsgebyhr til Auction, i Forening med Gaardens øvrige Realisations=Omkostninger, antager man, at der vilde indfinde sig Liebhavere nok til Sum over 4000 Rbd. - Orkanstormen den 14de dennes, i Forening med den nedstyrtende Regn, seer man overalt at have anrettet stor Skade; dog var det en stor Held, at Sæden den Tid ei var mere moden, ligesom og at de fleste Rapsmarker vare af tærskede. Det største Tab foranledigedes derfor ved den Masse af Leiesæd, som overalt sees, der ei hindrede Rugen, men destommere den dengang grøntstaaende Byg og Havre. Af Aalborg Avis, sees, at der i Hanherrederne mistedes 300 Faar, 46 Fækreaturer, 1 Hest og endog omblæst 20 Huus længder, for en stor Deel af nyopførte Bygninger. Af Skovgaards=Bygningen ved Viborg nedblæste iaar, ligesom ifjor, Endeel. Den senere nedstyrtende Regn Onsdagen den 19de bidrog ei lidet til at forøge Skaden; dog hialp det derpaa sig indfindende Tørveir meget til Sædens Modning, Af dette Blad udgaaer to Nre. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1840-08-28
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1840-09-01
Flandsren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. die p., Aarg. Tirsdag d. 1. Septbr. 1840. No 42. Maa trykkes. Fleischer. Om Veining og Maaling. blev en Jndstilling indgivet i Mai 1835 til det kongl. danske Cancelli, som, hvorvel samme ei blev bevilget, formenes at have Krav paa Offentliggjørelse. Andragendet var underskrevet af dHrr. A. Wulff, Veier og Maaler i Aalborg, Jahnsen i Grenaae, J. Sørensen i Veile, C. Estrup i Colding, Fønss i Aarhuus, N. Munch i Ebeltoft og P. Dahl i Odense.
Jyllandsposten, 1840-09-01
Andragendet, som i Gjenpart er tilstillet Redactionen, lyder som følger:
Jyllandsposten, 1840-09-01
Ved det høikongelige danske Cancellies Resolution af 26de Februar 1833 er det bestemt, at den ved Forordningen af 5te Mai 1683 Cap. 2 a 3 fastsatte Forpligtelse at benytte de authoriserede Maalere til Salt, og Steenkuls Maaling, ikke kan ansees ophævet ved de senere udkomne Anordninger angaaende Handelsvarers Veining og Maaling; men ved høistbemeldte Cancellies senere Resolution af 12te Octbr. 1833 er det derimod fastsat, at ovennævnte Anordning af 1683 er ophævet for de øvrige Kjøbstæder i Danmark. At denne Lovbestemmelse saaledes blev gjort gieldende for Kjøbenhavn, men ophævet for Provindserne, uagtet den vistnok til Handelens og Told-Jntradernes Betryggelse maa ansees lige nødvendig for hele Landet, havde vel meest sin Grund deri, at der dengang ikke var authoriserede Maalere i alle Kjøbstæderne, men da disse nu, ifølge kongelig allernaadigst Resolution af 12te Novbr. 1834, ere og kunne faaes paa alle Ladepladse, saa vove undertegnede Maalere underdanigst at andrage paa en Forandring i denne Henseende, ikke alene hvad Salt- og Kulmaalingen angaaer, men ogsaa for den hele øvrige Kornmaaling. At Veiningen og Maalingen er frigiven imellem Mand og Mand, eller i Jndlandet, er vist baade billigt og retfærdigt; thi her staaer det jo Enhver aabent at sikkre sig for Urigtigheder, og hæve disse, hvor han har nogen Tvivl, men at de Varer, der indføres fra Udlandet, saavelsom de, der udføres til udenrigske Stæder, ere ganske fritagne for Veining og Maaling, tør vi formene giver Anledning til flere Misligheder, og at det snarere skader end gavner Handelen, da denne jo maa vinde ligesom den vinder i Paalidelighed og Tiltro.
Jyllandsposten, 1840-09-01
J Udlandet er Veiningen og Maalingen paabuden baade for ind- og udgaaende Varer. Hos os derimod skal den udenlandske Kjøbmand eller Skipper være fri for dette Sikkerheds=Paabud; men tør man ikke antage, at han, i de fleste Tilfælde, for den private Maaling maa betale idetmindste ligesaameget som den kongelige Maaling kunde skee for, og kan det ikke tænkes at disse Afgifter, som i Udlandet ere faste og ufravigelige, beregnes her Kjøbmanden eller Skipperen til Last med hvad forgodt synes, fordi de her ikke have nogen fast Norm, At Hans Majestæts Kasse ogsaa er udsat for Tab i Told-Jntraderne ved Kjøbmandens Selvmaaling, er vist heller ingen Tvivl underkastet, hvilket vistnok Told Embedsmændene paa de forskjellige Steder kunne bevidne, ligesom General=Toldkammerets Mening sikkerlig ogsaa vil være for at Maalingen og Veiningen fik et fastere Støttepunkt. Kjøbmanden siger vel: "Jeg maa selv svare til Maalet paa de Varer jeg forsender, og erstatte det Manglende, hvis Anke føres imod Qvantiteten, derfor bør det ogsaa staae til mig selv at besørge Maalingen."Men i de fleste Tilfælde er det jo Skipperen, som modtager eller udlosser Varerne, der maa tilsvare Maalet, og naar denne er Fremmed, ofte ikke engang forstaaer Sproget, og seer Maalingen foretaget, falder det ham ikke ind at troe Andet, end at den skeer af dertil anthoriserede Folk, og om han end veed, at Maalingen ikke skeer af saadanne, og ønsker sig sikkret, da har Kjøbmanden Udveie nok for at undgaae dette nu, da Forpligtelse til at bruge Maalere er hævet. At Apparaterne til Veining og Maaning maae anskaffes og bekostes af os selv i Kjøbstæderne, men derimod i Kjøbenhavn afholdes af Communen, forekommer os ogsaa at være Grund for, at vi i det mindste stode ligemed disse i Henseende til Sportlerne.
Jyllandsposten, 1840-09-01
Vi driste os saaledes underdanigst at fremlægge dette til det høie Collegii naadige Bedømmelse, i det vi tillade os lige underdanigst at foreslaae, at, om Handelstanden skulde ansee Paabudet af Maalepligt for trykkende, kunde Sportlerne modereres i Forhold til Qvantiteten, saaledes, at jo større Qvantum, jo mindre Betaling pr. Eenheden af Maalet; thi derved blev Afgiften mindre følelig, og dette harmonerede med hvad nu skeer, nemlig: at naar betydelige Qvanta af Modtageren fordres maalte, da gaaer Kjøbmanden paa Accord med den ansatte Maaler om halve eller tredie deels Maalesportler, hvilket han jo er nødt til at antage hellere end slet Jntet, og Kjøbmanden tager saaledes en stor Deel af Embedmandens Sportler, ganske i Medhold af de nu gieldende Bestemmelser." Mere om de gudelige For¬
Jyllandsposten, 1840-09-01
samlinger. J Aalborg Avis anføres en Deel af Hr. Provst Sørensens Anbefaling paa Algreens med Fleres Ansøgning om, at maatte fritages for det, af det Offentlige, mod dem anlagte Søgsmaal for at have afholdt gudelige Forsamlinger; i Anledning af denne Anbefaling, saavidt den af omskrevne Blad kjendes, tillader man sig at gjøre følgende Spørgsmaal til Hr. Provsten: 1) Er den almindelige Mening ugrundet, at De her har anbefalet Deres egen Sag, Den almindelige Mening er nemlig, at De, i det mindste indirecte, har fremkaldt og næret disse Forsamlinger, og den støtter sig paa den Kiendsgierning, at Formændene, først Kold siden Algreen, have havt stadigt Ophold i Deres Huus, og at man Jntet kjendte til saadanne Bevægelser førend disses Virksomhed begyndte, ja da Kold, efter høiere Bestemmelse, ikke maatte ansættes til Skolelærer, blev han dog af Dem constitueret til Skolelærer under Vacancen i Østerjølby, indtil der blev kaldet en ganske ung Seminarist, Frost, om hvem Rygtet den Gang sagde, hvad Erfaring siden har viist, at han vilde træde i Kolds Fodspor derved at han vilde stræbe at samle en Menighed om sig og i samme at præke. 2) Har De nøie undersøgt, om der virkeligt gives en saadan aandelig Bevægelse blandt Folket, som De omtaler, eller om det ikke maaskee alene er en Agitation, der vil ophøre naar Formændene standsedes i deres Virksomhed, Thi hvoraf kommer det ellers, at disse saakaldte gudelige Forsamlinger paa Morsøe, der i Begyndelsen vakte saa stor Opmærksomhed blandt Almuen, alene kunne trives i den Omegn, hvor Formanden personligt og stadigt kan virke? 3) Deres Anbefaling er tillige et Forslag om, at Enhver maa afholde og lade afholde offentlige Forsamlinger, naar de blot kaldes gudelige; da Dehar givet Deres Forslag Publicitet, vilde De da ikke fremsætte, til offentlig Drøftelse, hvorledes De har tænkt, at Stat og Kirke kunne sikkres, for at saadanne Forsamlinger ikke misbruges, forikke at tale om, at de kunne faae en skjæv Ret ning, og in Specie hvorledes der kunde afværges. at Skolelærerne ei glemme deres egentlige Kald, og indprænte Børnene Lærdomme, der stride modStatstroen, navnlig augsburger Confessionens 14de Artikel, der just værner mod saadanne Vranglærere, der beraabe sig paa Aandens Kald, det indvortes Lys, &c.,At disse Spørgsmaals Besvarelse vilde interessere Mange, og det Mænd, hvem Guds Riges Udbredelse, er en dyrebar Sag, tør Spørgeren forvisse Dem omEn Morsinger.
Jyllandsposten, 1840-09-01
Alvorlige Spørgsmaal.
Jyllandsposten, 1840-09-01
(Jndsendt.) En jydsk Bonde, der nu er 45 Aar gammel, vover i sin Eenfoldighed at opkaste nedenstaaende Spørgsmaal, som han haaber af Sagkyndige at faae besvaret. Anledningen til at disse Spørgsmaal – som han ofte har gjort baade sig selv og Andre, uden at faae tilfredsstillende Svar - nu fremkomme i Trykken, er, at han til sin store Glæde seer, at den Tid nu endelig er kommen, da Bonden ikke, som ofte forhen var Tilfældet, er nødt til at lide og tie, men nu har faaet en Domstol, for hvilken alle retskafne danske Borgere bære Respect: Offentlighed! 1) Hvis er Skylden, at, skjøndt vort Fædreland er saa haardt beskattet, Landet dog er i en Gield af henimod 130 Millioner, skjøndt Nationen nu i saa mangfoldige Aar har nydt den Lykke, at have havt dyb og rolig Fred, 2) Hvis var Skylden, at i Tidsrummet fra 1810 til 1820 mange, mange velhavende Familier bragtes til Bettelstaven, formedelst vort usle Pengevæsen, Var det Nationens eller Bestyrernes, 3) Er det sandt, hvad man siger, at begge vore Naboriger, Sverrig og Norge, ere i liden eller ingen Statsgield, og hvoraf kommer det? 4) Er det da saa forskrækkelig stor en Fortjeneste af den danske Regjering, at den ikke har ladet os Bønder blive i Trællestanden og dingle paa Træhesten? og staaer den heri foran de andre lutherske Landes Regjeringer, Jeg har altid hørt sige: Jkke at gaae fremad, er at gaae tilbage. 5) Er det sandt, at vor nuværende Konge har ved en Constitution gjort Norge saa lykkelig, at Normanden i Almindelighed priser sit Fædreland for at have den bedste Statsforfatning i Europa, 6) Er det sandt, at norske Aviser ikke maae læses her i Landet, og hvorfor, Jndeholde de Noget, der strider mod Religion og Sædelighed? 7) Man raaber stedse paa, at den danske Nation i lang Tid har befundet sig lykkelig under sin Regjering, men mon man ikke udtrykte sig rigtigere, naar man sagde, at Nationen i lang Tid har taalmodigen taalt alle Paalæg og alle Byrder, hvor tunge de end vare, – vel uden at knurre, men ikke uden at sukke? Det kan nu vel hænde sig, at en eller anden høilærd Spøgefugl vil svare herpaa: En Nar kan spørge om mere end ti Vise kan besvare, men det faaer man ogsaa at taale. Jmidlertid er det sandt, at foranstaaende Spørgsmaal løb Flere om i Hovedet, og at et beroligende og tilfredsstillende Svar herpaa vilde standse mangen Bondes Hovedrysten, Skuldertrækken og Sukke: baade over Fortiden, Nutiden og Fremtiden!
Jyllandsposten, 1840-09-01
Nyheds Post. Redactionen kan ei undlade at meddele Bladets Læsere en til Fædrelandets Redacteur indsendt Skrivelse af 8de f. M. fra Selveiergaardmand Rasmus Larsen i Vindebye paa Lolland, som er af saameget større Jnteresse, som man ofte hører visse Folk med Vigtighed at føre saadanne Tirader i Munden: "Men er Folket ogsaa tjent med at erholde Skattebevillingsret, Er Folket virkelig dertil modent, Vilde man ikke derved skabe sig mange maaskee strængere Herrer, istedetfor for de enkelte? – Dog saadanne taabelige Spørgsmaal formene vi, at vor Lollænder, i al Simpelhed allerbedst opløser i efterstaaende Linier: Hr. Redacteur! J Aviserne har jeg læst, at Nogle i Roeskilde ville mene, at vi Bønder, som allerunderdanigst have ansøgt Kongen, at Allerhøistsamme ville benaade os med den allernaadigste Tilladelse, at vi, igjennem vore Udvalgte i Folkeraadet, maatte tale et Ord med om vore Skatter og Afgifter til Statens Fornødenheder, ikke vide hvad vi ville, eller hvad vi have bedet om. Det kan saamen gjerne være, thi vi Bønder have kun slet og ret Bondeforstand, og forstaae os, som Ordsproget siger, ikke paa Agurkesalat. Men hvad vi Bønder have meent med vor Ansøgning om Skattebevillingsret, vil jeg nu i min Eenfoldighed, sige Dem, for at De kan sige det til Andre igjen. - Vi forestille os nemlig, at det maa gaae ordentligt og rigtigt til i det Store, ligesom i det Smaa, og ligesom vor Fattigcommission og Skolecommission aflægger aarligt og rigtigt Regnskab for Anvendelsen af de Penge og Fødevarer, vi yde til vor Skole og vore Fattige, hvilket altsammen staaer at læse reent og tydeligt i Communens Protokoller, og hvoraf vi, hvert Aar, faae en rigtig Udskrift, saa at vi kunne see, hvad vort Fattigvæsen har kostet, og hvorledes vore Afgifter til dette ere blevne anvendte, ligge fra Aaret 1804 til 1840, saaledes mene vi, at det ogsaa gaaer - eller burde gaae til – med Staten, den store Commune, som er sammensat af over tusinde smaae Communer. – Til at holde Bog over den store Communes Jndtægter og Udgifter har jo altid været ansat og lønnet en dygtig og ærlig, en arbeidsom, ordentlig og høifornemme Mand, som haver andre Tjenere under sig. Denne Mand har jo naturligviis ogsaa sin Protokol, hvori alle Statens Jndtægter og Udgifter, hver for sig, ere indskrevne, og at han, som Regnskabsfører, maa holde redelig og rigtig Bog og hvert Aar gjøre rigtig Regnskab, er Noget, som følger af sig selv.
Jyllandsposten, 1840-09-01
Nu vide vi Alle, at Kong Frederik den Sjette har flere Gange befalet, at den høifornemme Mand, som det var betroet at føre Regnskab over Statens Jndtægter og Udgifter, skulde give sit Regnskab derover offentligt, hvert Aar. - Men see om han gjorde det? – Nei de Herrer Forvaltere ville gjerne have deres egen Villie. Hvis det var gaaet saaledes, som Kongen vilde, havde vi forlængst været overbeviste om, at der virkelig var bleven holdt godt Huus med Statens Gods, med Pengene, som vi fik for Pommern, fra Norge, fra England og fra Frankrig, med de mange Millioner vi have laant, og med vore aarlige Skatter og Afgifter, og da havde vi nu været oplyste om, hvorledes det var muligt, at vi, uagtet alle disse betydelige Jndtægter, og uagtet Kong Frederik var saa tarvelig, sparsommelig, ordentlig og elskelig en Konge i alle Maader, som nogen dansk Konge nogensinde haver været, dog kunde komme saaledes mere og mere i Gield. Da Kong Frederik blev gammel, og mærkede, at han ikke saa godt kunde holde sine Forvaltere i Orden og Lydighed, saa indrettede han det danske Folkeraad, som skulde hjælpe ham, og hvor vi Alle, gjennem vore Udvalgte, skulde tale et Ord med om, hvorledes det staaer til her hjemme, og hvorledes det kunde indrettes og bestyres saaledes, at vi kunde faae vor Gield betalt snarest muligt; thi disse Renter, som vi aarlig maae betale, trække mange Penge, saa at det gjerne kan blive knapt nok herefter. Kong Frederik døde, og i hans Sted have vi faaet en Konge, og det sandeligen af Guds Naade; thi Alt, hvad Godt vi faae, er jo deel Naade af Gud, en Konge, som søger ikke sin egen Ære, men dens Ære, som haver udsendt ham, og beskikket ham til at lade Christendommens Lys og Frihed, og Sandhed og Fred lyse over sit eget Folk, hvis viseste Lovgiver og største Velgiører han vil være. – Til denne Konge, som elsker os ligesaa høit, som vi elske og ære ham, have nu vi, som gjerne ville virke og stræbe med til Ære og Gavn for vort Huus og vor Familie, indgivet vore allerunderdanigste Ansøgninger og Skattebevillingsret, hvorved vi forstaae Finants forvalterens Forpligtelse til, aarlig at fremlægge sin Finantsplan for Folkeraadet, ligesom vor Sognepræst maa fremlægge sin Forsørgelsesplan for Fattigcommissionen, og ligesom nu denne kan forkaste eller antage den, saaledes skulde ogsaa Folkeraadet have Magt og Myndighed til at forkaste Finantsforvalterens Plan, hvilken ikke kunde nedlægges for Kongen til allerhøieste Underskrift, forinden den var antagen af Folkeraadet. – Dersom denne enfoldige Bondetale ikke skulde klæde altfor ilde mellem Fædrelandets lærde Afhandlinger i disse lærde Tider, forventer jeg den optagen i det skrivende Fædreland."¬
Jyllandsposten, 1840-09-01
– J Vuggevisen for voxne Børn hedder det i den Frisindede. Visselulle, min Lire. Lær betids de fire Kryb for Store, ænds ei Smaa, Da vil alle Dine Vugger gaae – Visselulle, min Lire! Visselulle, min Putte Du vil selv beslutte: Heller, som et lydigt Barn, Pas paa Lærred, Hør og Garn. Lad de Andre rutte! Visselulle, min Lire! Vogt Dig for Satire! Blev kun Skattebevilgningsret Et toraarigt Finantsbudget. Er dog lagt en Spire.
Jyllandsposten, 1840-09-01
Jfølge indhentet Oplysning tjener til Berigtigelse, at istedetfor, som meldt i dette Blad, at Lokalet paa Silkeborg havde været saa optaget ved sidste høie Besøg, at Godsinspecteuren maatte tage Natteqvarteer i Herredsfogdens Vogn, skeete dette derimod med Godsinspecteurens Person - i Kongens Vogn, og derimod med Herredsfogdens i dennes egen Vogn. Der berettes endvidere, at en Bondemand, som skal have fundet for godt at udsove sin Ruus under aaben Himmel i Nærheden af begge Vogne, uden at være underrettet om disses Jndqvartering, pludselig ved Vognenes Knærken af Forskrækkelse skal være opsprunger, med det Raab: "J to hva - A trouer minsæl der er Levin des i Carosserne, hvilket senere havde til Følge, at Bønderne, som ligeledes derom vare uvidende, uafbrudt hele Natten skal have snart kikket ind under Læderet og snart banket paa med Spørgsel: "Med Forlov, er der Nogen derinde, saa det er meget at betvivle, at de Vedkommende i disse svævende Qvarterer have kunnet erholde sand Styrkelse ovenpaa Dagens Strabadser.
Jyllandsposten, 1840-09-01
Af de jydske Kjøbstæder antager man almindeligen at Aarhuus er den By, som, i merkantilsk Henseende, er i størst Fremskriden, uagtet de paa Handelstanden hvilende Baand vistnok her ere ligesaa trykkende som i Landets øvrige Byer, hvilket, som bekjendt, meget beroer paa vedkommende Toldbetjentes mere eller mindre Embedsiver, som saa ler udarter til Petitesser og Smaaligheder, der lade de Handlende sukke under de utaaleligste Qvælerier. Tvende temmelig betydelige Dampbrænderier blive saaledes anlagte i Aarhuus i denne Tid, hvilke fornemmeligen agte at consumere Kartofler. Endvidere bliver et meget betydeligt Garveri her anlagt. Ligeledes agter den bekjendt udmærkede Jernstøber Weiss fra Kjøbenhavn, som i flere Aar har været nedsat i Horsens, endnu i dette Efteraar i Aarhuus at etablere sit Jernstøberi, om hvis fortrinlige Præstationer Provindsen alt tidligere har havt Leilighed til at overbevise sig.