Viborger Samler, 1820-11-08
J October blomstrede i Frederiksberg By 3 No. ser. (J Viborg blomstrede og et Roseutræe samme Tid, og, hvad der vel var sjeldnere, man saae de blaae Kornblomster at florere.) Hendrik Ussing. Hendrik Ussing er fød den 11te Januar 1743. i Lille=Lyngbye, hvor hans Fader var Præst. J Aaret 1760 deponerede han fra Frederiksborgs lærde Skole tog 1763 sin theologiske Embedsexamen, var i ti Aar Personelcapellan hos sin Fader, blev 1776 residerende Capellan ved Fredensborg, 1770 forfløttet til Ringsted, 1790 kaldet til Sognepræst for Lyngbye og Ølsted Menigheder og 1797 eenstemmig valgt til Provst i Strøherred, hvilke sidste Embeder han i Aaret 1808 ifølge Kongelig Resolution maatte nedlægge. - Han begyndte som Forfatter 1772 med en ubetydelig Piece om Helved straffens Evighed, som blev efterfulgt af et langt nyttigere og vigtigere Skrift om Naadsens aarets Rettigheder, der siden ved mange geistlige Skifter blev taget til Veiledning. Paa denne Tid blev han korresponderende Medlem af Landhuusholdningsselskabet og siden Medrecensent af Badens kritiske Journal. J Aaret 1782 skrev han oplysende Anmærkninger til den da udkomne nyeste Palmebog, som vel bidroge med, til at denne kort efter blev afløst af en bedre, og endelig fra 1786 til 89 udkom i 4 Dele og 6 Bind hans Hovedværk: Kirkeforfatningen i de danske Stater dens vigtigste Fordele og Mangler og mulige Forbedring. J Aaret 1807 skrev han Bemærkninger over Biskop Bøiesens Plan til den offentlige Gudstjenestes Forbedring. og siden Urimeligheds Urimeligheder og Provst Agerups Sophismer, i Anledning af Provst Rachløvs Jldebrand, hvilke sidste Smaapiecer skaffede ham mange Uvenner. 1808 udgav han sin Appel til Kongen og Folket som senere andre Processkrifter fulgte, indtil han i Aaret 1819 sluttede sin Skribentbane med Underviisninger for Konfirmanter, hvilket Skrift han selv ansaae for Noget af det Nyttigste, han har skrevet, og som, flere Feil uagtet, ikke kan frakjendes sit Værd. Af de Værker som han længe havde samlet til og endnu ønskede at udgive, vare de vigtigste, Hans Levnetsbeskrivelse, 50 Aars Erfaringer i Jura og Fragmenter og Supplementer til Kirkeforfatningen. Han døde den 18de October 1820, 78 Aar gammel. Han begrov to Koner, med hvilke han efterlader otte Børn. Som Capellan paa Fredensborg maatte han selv for Regieringen angive en Mængde infamerende Rygter, der sidenefter, undersøgte alle fandtes lognagtige. Han er i hele sit Liv bleven forfulgt af alle mulige ikke blot de lognagtigste, men urimeligste Rygter. Mange og mægtige Fiender har han paadraget sig. Ti Mænd kunde have sat Livet til over de Ulykker som han har med en stedse urokket Fasthed. J Ringsted var han suspenderes i 3 Aar og 6 Uger, indtil han igjen ved Høiesteretsdom blev frikiendt. Tregange afbrændte hans Præstegaard og tregange var han under Generalfiskalens Tiltale. J næsten et Aar var han arresteret. Togange er han undergaaet Æredomme og eengang dømt til Landsforviisning, skjøndt siden benaadet. Han har i sit Liv maattet føre vel over 100 Processer, af hvilke en Mængde for Høiesteret. Worm i sit Forfatter=Lexikon beretter, at han, paa eengang, havde ikke mindre end ti Saget for Høiesteret, som han alle selv forsvarede, og af hvilke han vandt de fleste og vigtigste. Hvorvidt han var et godt Menneske eller den, Verden ansaae ham for, det staaer han nu for en høiere, end menneskelig Domstol at forsvare; men nægtes kan det aldrig, at han var en Mand af en sjelden Kraft og Villie og Virksomhed; at han ofte, skjøndt paa uret Maade. har villet det Rette, og at mange af hans Feil kun vare menneskelige Forløbelser; saa at i Sandhed, paa ham Ordene kunne anvendes: " Har han feilet, da har han bødet for det; Og Jngen spilde meer et frækt og grusomt Letsindigt Ord til Skændsel paa hans Minde."T. Algreen-Ussing.