Politivennen, 1807-01-01
Gjendrivelse af Hr. Pastor Krogs Grunde mod Spisning af Hestekjød. (Fortsat fra No. 471). Førend man trak Huden af Hestene og anvendte den, faldt en Hest fra den højeste Priis til aldeles ingen ja mindre end ingen, da man endog gav mangesteds Penge for at blive af med dem. Hesten gjeldte den Tid kun som Arbejds- eller Stadsdyr. Efterat Hestenes Huder uden Betænkning afdrages og betales med 2 a 3 Rd. kan Hesten ej, selv naar den er død, gjelde mindre end 2 Rd., altsaa er enhver Hest, uden Hensyn til de forandrede Priser; nu saa meget mere værdt som dens Hud kan gjelde, og naar Hesten er næsten udslæbet, tages Hudens Værd i Betragtning ved Hestekøb. Naar nu Hestenes Kjød bliver almindelig spiist og betalt som andet Kjød da vil en Hest gjelde som Last, eller Pragtdyr, som et vist Kvantitet Kjød, og som Hud altsaa a 1 Rd. pr. Lispund Kjød 20 indtil 40 Rd. og Huden 2 a 3 Rd. efter nærværende Priser, altsaa vil ingen Hest, der ej er alt for maver gjelde under 23 Rd. Hvor Arbejdsheste betales med 40 a 60 Rd. vil de da gielde 63 a 83 Rd.; vist nok er dette en Tilvært i Udgift for den som køber, men dersom han saa sælger den eller slagter den, saa har han Penge eller Kjød og Hud for det, han gav mere for Hesten, end den var værdt som Arbejdseller Pragtdyr; han taber altsaa blot Renten af det han betalte for Hestens Kjed i den Tid han beholder Hestene, og dette indseer enhver ej kan stige over 1 a 1 1/2 Rd. aarlig. Jngen lider altsaa noget synderligt Tab ved den forøgede Priis paa Heste. Betragtes Tingen derimod fra en anden Side, hvor stor Fordeel bliver ej denne stigende Priis, for dem, som opdrætte Heste! Faaes nu et Hoppeføl, da har det kun liden Værd, faaes en heslig tegnet Hest eller Føllet i Opværten faaer Skade i eet eller flere Ben, da er den overflødige og bedre Føde paa Hoppen spildt. Spises derimod Hestekjød, da vil ethvert Føl om Høsten gjelde noget, og enhver Hest, om den end havde mistet et Ben, betales efter dens Huld. Hvilken Opmuntring bliver ej dette for Landmænd til at holde smaae Stuterier! Efter mine Tanker gjorde Landhusholdninsselskabet bedre, naar det udsatte Premier for dem, som slagte og spise Heste, end naar det udsætter Premier for dem, som tæmme Stude. Hesten er et hurtigere Lastdyr end Studen, og naar Hesten spises, falder enhver Grund bort ej allene for at tæmme, men endog opdrætte Stude til Slagterierne, hvorved ogsaa i Tiden Melkekøerne ville vinde. At Hestene skulle blive yderlig slette Arbejdsheste, naar Hestekjød spistes, kan neppe forsvares med nogen taalelig Grund, dersom man, som alt er sagt, ej skal forstaae det om dem, der alt slagtes og spisesthi skal denne Paastand gjelde de gjenlevende, da vil mange gode Grunde tale eftertrykkelig for den modsatte Mening. Dersom Hesten blot spistes og havde ingen anden Værd, saa vilde man med den, som med en Del andre Husdyr, nok overlade Slagterne de bedste og beholde selv de maadeligste; men dersom Hestekjød spises, da faaer Hesten, som alt er sagt, Værd i en dobbelt Hensigt. Naar man altsaa paa en af sine Heste faaer noget Vanheld, som ej gjør dens Kjød uspiseligt saa feder og sælger eller slagter man den derimod maae man nu, dersom man ej vil lide alt for stort Tab, bruge endog den maadelige Hest i det længste. Dersom Arbejdshesten kan spises, da er dette en god Grund til at holde enhver Arbejdshest i taalelig Stand, at man ved et Vanheld paa den dog kan faae noget for dens Kjød. Men den vigtigste Grund for, at Arbejdshestene sandsynlig blive bedre naar Pestekjød spises, er denne, at ved den større Fordel for dem, som holde Følhopper, vil Følhoppernes Antal betydelig formeres, langt flere Føl ville fødes og blandt den større Mængde fødte Føl vil Valget af gode Hesteevner blive lettere, end naar Føllenes Antal er mindre. Af det Sagte forekommer det mig sandsynligt, ja vist, at Hestekjøds Spiening vil i mange Henseender gavne Staten i det Hele, og blive til sand Fordel for alle, som holde Heste; men især for Landmænd, som kunne opdrætte den. Fædrenelandet og enhver Fordemsfri skylde og bør derfor yde enhver Tak, som bryder Jsen eller hielper til at bryde den skadelige Fordom, at kaste det bedste Kjød for Orme og Rovsugle, og de Frygtsomme kunne være forsikkrede om, at Hestekjøds Spisning, ligesom enhver fordelagtig og ej pligtstridig Handling, vil blive til sand Nytte. Dersom ovenstaaende Tanker indrykkes i Politivennen, thi det Publikum som har hørt Angrebet, bør og høre Forsvaret), og Anmælderen i den Berlingske Avis, finder disse Grunde ogsaa eftertænkværdige, da haabes, at han ogsaa anmælder det, eller i modsat Fald kun kortelig fortæller den modsatte Menings Hovedstykker, som ej ere middelbar eller unddelbar tilbagedrevne ved ovenstaaende; thi Politivennen, saavel som andre Blade læses ej i det langtfra København bortliggende Norge af halv saa mange, som de Berlingske Tidender, der holdes endog af ikke saa Bønder. J. Rynning, residderende Kapellan for Ringsager paa Hedemarken.