Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1821-07-27
De indløbne Originaldepescher fra Sir Hudson Lowe fladfæste, at Exkeiseren virkelig er død af Kræft i Maven, hvilken derloenden indeholdt en flydende Marerie ikke ulig Kallegrum den venstre Nyre havde en noget usædvanlig Dannelse, men Hjertet var fuldkommen lundt og ganske omgivet af Figt. Da ogsaa det øvrige Legeme var meget sedt, endog til 1 1/2 Tommes Lykkelse paa Underlivet, saa sjendrives herved den tidligere Efterretning om hans store Hentærelse af Sygdommen. Det var egentlig 10 Minuter før K 6 om Aftenen, at den store Mand op og Aanden i Hr. Arnotts Nærværelse, der foruden hans egne Læger var kaldet, og som derefter forblev ved Liget hele Natter. Endnu om Fredagen syndes han efter at have nydt noget et befinde sig bede men næste Morgen mærkede Man tydelig Dødens Nærmelse. Hele Dagen igjennem blev derfor hveranden Time givet Signal om hans Befindende fra Lose wood House. Det sidste Kl. 5 lod, a de ydre Dele og kolde og Pulsen næsten borte. Han var sjelden at formaae til at tage Medirin, da han følte at Sygdommen var uhelbredelig, og beskrev Smeren som om der blev stukket ham en Kniv i Maven. J de sidste Dage havde han stedse Dinene heftede paa sin Søns Portræt. Alle beligiøse Ceremonier vare ham ganske ligegyldige, og Vievandet (et af Katholikernes 8 Skramenter, som ellers kaldes den sidste Salvelse) modtog han først, da han havde mistet Samlingen. Hans sidste Ord vare: Min Søn!" – "Rameens Spidse" – "Frankerig", og hermed sov han hen. Kort Tid forud kendsede han et N paa en Tobaksdaase og forærede Dr. Arnolt den til Erindring, hvem han desuden skal have efterladt 500 Napoleonsdorer, Dagen efter hans Hedenfart tog Sir Lome selv Liget i Øiesyn, som derpaa logdes paa Parade med alle den Afdødes Ordener og desuden et Sølvkeurfix paa Brystet. Ved Hovedet stode Greverne Bestrand og Montholon og ved Fødderne hans Kapellan, alle i dyb Rørelse. Paradeværelset var betrukket med Goet og ved Hovedet opreist et Altat. Koppen, hvorpaa han laae, var den samme, som han har Dagen efter Slaget ved Masengo. Liget blev ikke balsameret, men saavel Hjertet, som Maven ere gjemte i Spiritus. Det første ønskede Bertrand og Nontholon at medtage til Europa; men efter Sigen de skal begge Dele, hver i sin Sølvurne, dog være nedlagte i Kisten. Paa Liget fandtes ire Gaar et lille paa Hovedet, som han skal have faaet af en engelsk Sergeant i Toulon, et over Knæet af et Steenskud i Fægtningen ved Regensburg, og et dybe over Ankelen, som han fik i Jtalien. Liget var lagt i en Blyekiste og denne i tvende andre af Mahognietræe, Liignognen blev trukket af 4 Heste, hvorefter Beetrand og Montholon fulgte tilfods. Dernæst kom d's Livhest, ført af to Staldkarle, saa Mad Bertrand med Familie, og Lady i Lowe med sine Døttre, alle i dyb Sorg. Nu fulgte i alle Marine ficiererne, Garnisonens Stabsofficierer, i Sir H. Lowe og Admiralen paa den engelske Flaade, hvortil hele den 3000 Jld, stærke Garnison derefter sluttede sig. Liget blev stædet til Jorden af 24 Grenaderer, under en tredobbelt Sølve af 11 Kanoner, Graven er iøvrigt 14 Fod dyd og bedækket med en bred Steen, som er janmuest med Jernkomper, og en Skildvagt er posteret ved Jndgangen dertil. Den skiønne Egn er tilligemed Liigprocessionen ottegnet af den samme Officier, som har malet d's Postræt efter Døden.