Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-02-25
Udenlandske Efterretninger. Bidrag til Admiral Nelsons Biographie (Af hidtil utrykte Efterretninger). Nelson var den fjerde Søn af en Landsbypræst i Norfolk, og nød den første Opdragelse i en offentlig Skole. Da han var 7 Aar gammel yttrede allerede hans uforfærdede Mod sig. Han var, i Selskab med et andet Barn, omtrent af samme Alder som han, gaaet ud, for at søge Fuglereder. Hans lange Udeblivelse opvakte stor Bekymring hos hans gamle Bedstemoder. Henimod Aften fandt man omsider begge Vandringsmændene. De sadde roligen ved et Gjerde, og talte deres Bytte. Bedstemoderen skjendte paa Hjemveien paa ham, og sagde: at hun ikke kunde begribe, hvorledes han turde vove, at løbe saa langt bort, men den unge Nel som saarede, at han aldeles ikke vidste, for hvem den. han skulde være bange. Hans Onkel, Skibbenpitain, Suckling, bestemte hans borgerlige Lod, da han allerede i hans 12te Aar medtog ham paa en Reise. Men da han blev sat paa en Vestindiefarer, ikke paa et Orlogskib, og under en vis Ratbones strængeste Opsigt, saa fattede han Modbydelighed for Søtjenesten. Hans Onkel medtog ham, efter et Aars Forløb paa sit Skib, og søgte ved at smigre hans Forfængelighed, at forsone ham med den Brittiske Sørsenestes strænge Subordination. Han tillod ham nemlig, hver Gang at han tilbørlig havde røgtet sin Dont og opløst sine Opgaver i Søregnekonsten, at gaae i Storbaaden i Land med en Hob Matroser. J hans 15de Aar drev hans saa tidlig opvakte Ærgjerrighed ham til at tage Deel i en Opdagelsesreise i det stille Hav, under den nuværende Minister, Lord Mulgrave (den Gang Capt. Phipps) og Admiral Ludvig (den Gang Capitain). Efter 6 Aars Tieneste som Midshipman blev han i sit 19de Aar Lieutenant. Han blev sat paa en Fregat, hvor han ved Erobringen af en Americansk Caper, aflagde en ny Prøve paa sit Mod. Premierlieutenanten vilde, formedelst den heftige Storm, ikke vove sig ud, for at tage Caperen i Besiddelse. Men Nelson paastod, at man skulde sende ham med Baaden istedetfor Høibaadsmanden. J sit 20de Aar fik han Commanden over en Brig, for at krydse mod Americanske Capere ved Musquito. 1779. i sit 21de Aar, var han allerede virkelig Capitain og fik Commanden over Batterierne ved Port Royal i Jamaika. Her blev hans Sundhed saa svækket af Strabadser, at han ikke kunde røre noget Lem, men ved at bruge Badene i Bath blev han snart helbredet. Jndtil Freden krydsede han i de Americanske Vande, hvor han blev bekjendt og stiftede Venskab med Prinds Henry, den nuværende Hereng af Clarence. Efter Freden bereiste han Frankrige og levede siden hos sin Fader i Buenham Thorpe i Norfolk. Endnu førend Fredsslutningen ægtede han Dr. Nesbits Enke paa den Vestindiske Øe Neves. Den Spanske Krig angaaende Fiskerettighed i Nootka Sund udbrød 1790. Nelson begjerte at blive ansat, men det blev ham afslaaet, fordi han offentlig bekjendte sig til det Whigske, eller rettere sagt Fores Partie, som han indtil sin sidste Levetime blev uforanderlig tro. Men Admiral Hvod drev det dog saa vidt, at han 1793 blev ansat som Capitain paa Agamemon, som førte 64 Canoner. Mandskabet paa dette Skib bestod for det meste af Folk fra hans Fødeegn, som vare ham saa meget mere hengivne. Da han tog Afsked med sin Familie og sine Venner, sagde han, Farvel! Som Admiral seer jeg eder igjen, dersom jeg ikke føres tilbage i en Ligkiste." Hans Forhold svarede til denne Yttring. Der udkom næsten ingen Hoftidende, hvori man ikke hæderligen omtalde Agamemon. Ved Bastia og Calvi udmærkede han sig især. Ved den sidste Fæstnings Beleiring mistede han sit høire Øie, formedelst det Støy, som, paa det Batterie, han commanderede, en fiendtlig Canonkugle drev ham op i Ansigtet. Corsica blev 1794 erobret; Parlamentet takkede ham derfor formeligen. 1795 d. 13 Martii og 13 Julii var han i Middelhavet med i to Søslag mod den Franske Escadre. Med nogle Smaaskibe løb han snart derefter ind i den Genuesiske Havn, hentede 9 Skibe ud, ødelagte to, uden at miste en Mand derved, skjønt Staden havde en Besætning af 2000 Mand. Han blogere de siden Livorno, tog Porto Ferrajo, og fik 1396 Tilladelse til at føre Admiralstag. Den 19 Dec. 1796 mødte han to svære Spanske Fregatter. Han angreb dem, og efter tre Timers Fægtning strog den ene, som hedte Sabing. Om Morgenen nærmede en Spansk Escadre sig de Engelske Fregatter. Begge adskiltes snart, og Prisen blev ført afsted i en modsat Direction. Den Spanske Admiral forfulgte den sidste, og begge Engelske Fregatter undkom efter ni Timers Fægtning. Nelson stødte, efter megen Krydsen, til Lord St. Vincents Escadre, og havde neppe besteget Linieskibet. Capitain paa 74 Canoner, førend der blev givet Signal til et Søstag. Nelson har til sit eget Brug opregnet adskilligt angaaende dette Slag. For at forekomme Fiendens Flugt og hindre ham i at rangere Skibene i een Linie, siger han, lagde jeg mig foran med mit Skib, og engagerede Fiendens forreste Skibe paa Luvardssiden. Skibene vare: San Trinidad paa 126, S. Joseph 272, Salvador det Mundo 112, San Nicola 80 Canoner, et andet af første Rang, og en Canoneerbaad. Capitain Tombringe fulgte mig umiddelbar. Vi vedligeholdte denne tilsyneladende blige, men i Grunden meget lige Fægtning i en Time. Da Tougværket og Masterne paa mit Skib vare ganske forskudt, befalede jeg at entre. Capitain Berg var den første Mand, der sprang over Nætværket. Capitain Müller vilde springe bag efter ham, men jeg befalede ham, at blive ved Seilraaen, som havde snoet sig ind i Fiendens Tougværk. En Soldat havde slaaet Vinduerne ind i det øverste Gallerie, jeg sprang nu igjennem samme og mine Folk fulgte umiddelbar bag efter. Jeg fandt Cahytdoren lukket. Nogle Spanske Officierer med Pistoler støde paa os. Vi brøde Døren op, og fyrede. En Spansk Brigadeer faldt død omkuld. Jeg trængte nu frem mod Hoveddækket, og fandt Capitain Berry allerede i Besiddelse af Hytten (den øverste Deel af Agterskibet, hvor han var i Færd med at nedrive det Spanske Flag. Paa Fordelen, rakte to Spanske Officierer, som vare tagen til Fanger af mine Folk, mig deres Kaarder. Nu fyrede man med Musketer og Pistoler fra S. Joseph. paa os i S. Nicola. Jeg gav nu befaling, at entre S. Joseph, hvilket strax skede. En Spansk Officier ligede ud af Ballustraden og tilraabte mig, at Skibet havde overgivet sig; jeg sprang strax op paa Overdækket, hvor den Spanske Officier stod, som bukkede sig og overleverede mig sin Kaarde; han sagde: at Admiralen i dette Øieblik døer af sine Saar. Jeg spurgte ham, paa hans Æresord, om Skibet virkelig havde strøget, og da han forsikkrede mig det, bad jeg ham sammenkalde Officiererne. Det skede. Hvor besynderligt det end maatte synes, saa modtog jeg her paa det Spanske Skibs Hoveddæk de overvundne Spanieres Kaarde. Jeg flyede min Baadsmand dem, som med største Koldsindighed tog dem under Armen. - Ved denne Leilighed var det, hvor Nelson, da han anførte sine Folk, gjentagne Gange raabte: Westminster=Abbediet eller en hæderfuld Seier!" - Bathordenen, en Guldmedaille fra Kongen og Borgerrettigheden, i London vare Frugten af denne Heltedaad. (fortsættes.