Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-03-29
Anden Aargang. Jeg er født i Christian Conbernikovstrædet i Aaret 1768 af redelige og skikkelige Forældre. Mine Ungdomsbedrivter forbigaaer jeg, thi de kunne neppe interessere Dem som en sat Mand. Roser, som Tiden desværre har forvandlet til Lilier, blussede engang paa mine Kinder; Øine, hvis Diamantstraaler nu have opløst sig i smægtende Blikke, udgjorde hos mig, som mange ville paastaae, nogle af de Egenskaber, der fængslede saa mangen en Ynglings Hjerte. Tilgiv min Frimodighed! Mit Speil sagde mig, at disse Yttringer ikke vare saa aldeles overdrevne, og min daværende Tilbeder, forhenværende Mand og nuværende Fiende bekræftede dem med tusinde Eder og tusinde Knæfald. Min Fader var just ingen Kramsfugl. Han var Klædekræmmer, Lieutenant, ved Borgerskabet, Lovdirecteur i en Klub og Baldirecteur i en anden, den bedste Skytte i Fugleskydeselskabet og den største LHombrespiller i Kjøbenhavn. Min Moder var født virkelig Frøken, og Datter af en Doctor i Aalborg. Man beilede efter min Haand fra alle Kanter, men - een jeg kunde jo kun give den, og mit Valg faldt paa et Menneske, der siden blev Aarsag til min Ulykke. Dette Menneske var en Forpagterson fra Jylland. Han var ret en fiirskaaren Klods, hvis eneste gode Egenskab var den, at han eiede 40,000 Rdlr. Næst den Tanke, at man, som Skrivten siger, bør ære sin Fader og Moder, vare disse Penge, den eneste Piil i Amors Kogger, som saarede mit Hierte. Jeg var ung, og tænkte paa at nyde Livet, og dertil behovedes der Penge, og Penge kunde jeg ikke vente at faae, uden ved at ægte den omtalde Klodrian. Jeg slog altsaa til, og blev hans Kone. J Førstningen levede jeg ret lykkelig: vi havde hver Dag Fremmede hos os; jeg blev allevegne buden til Gjest, og jeg havde Stads i Overflødighed. Men disse Hvedebrødsdage bleve snart til Rugbrødsdage. Neppe havde vi levet sammen i to Aar, førend Klodrianen begyndte at knibe Muskaten ved alle muelige Leiligheder. Jstedet for vi for havde engang om Ugen stort Selskab, skulde vi nu kun have det hver Maaned; af to Klubber meldte han sig ud; min Selskabsjomfru gav han Afsked, og hvad, der endnu krænkede mig meest, var, at han, for at spare nogle usle Rigsdaler, leiede en gemeen Loge i anden Etage, istedet for vi hidtil havde havt een i første. Kort, han gjorde en heel Forstyrring i vort Huus, og til Undskyldning anførte han, at han havde fortæret de fleste af Pengene. Slap du derud, tænkte jeg det sige gjerne alle Gniepinde, naar de ikke ville ud med Skillingen. Jeg forsøgte i Førstningen at lempe mig efter ham, men det var umueligt. Der var ingen Udkomme med ham. Han prostituerede mig offentlig i mine Veninders Nærværelse. Da der i Anledning af den 28 Januarii var stor Stads paa Hoftheatermasqueraden, bad jeg han i Fleres Overværelse om at tage en Billet. "Nei min Sjel naar jeg giør, svarede Tølperen. Jeg var færdig at døe af Undseelse. Men jeg tænkte, som saa: du er Kone, han er Mand; du bør have mere Forstand. For ikke at give Folk Leilighed til Snak, eller Stof til en nye Vise om de uenige Ægtefolk, taug jeg bomstille. Men forleden hændte der sig en Passage, der slog Hovedet paa Sømmet. Vi sadde ved Caffebordet og talde om Dit og Dat. Een af mine Veninder fortalte just, at de Franske Comoedianter, og deriblandt den dellige og guddommelige Madame Fouree, kom herover til Sommer, for at spille Comoedie. En af de Tilstedeværende – en Kjøbmand fra Hamborg proponerede mig, ved sin Tilbagekomst til Hamborg, at abonnere for mig en Loge. Han forsikkrede mig, at allerede mange Kjøbenhavnske Folk af Smag havde skrivtlig bedet Hr. Fouree i Hamborg, at overlade dem Loger i Kjøbenhavn. Han paastod tillige, at de alle vilde være borte, inden Truppen kommer her til Byen; thi, sagde han, es gibt verschiedene Danen, die auch Geschmack haben." - Min Engel!" sagde jeg til Klodrianen: "vil Du ikke abonnere en Loge til de Franske Comoedier?" Nei, min Siel, naar jeg vil, var Svaret. Nu forlod min Taalmodighed mig ganske. Jeg reiste mig op, og gik ud af Værelset. Freden var fra nu af aldeles brudt imellem os. Men alligevel var der dog nogen Udsigt endnu til en Forsoning, dersom der ikke var indtruffet en fatal Omstændighed, der gjorde den aldeles umuelig. Ligesom jeg forleden Dag sad ganske fordybet i Læsningen af Koronato, den Frygtelige, Overhoved for Banditerne i Venedig, kom der nogle Personager med drene Støvler traskende ind i Værelset. Den ene havde en stor Bog under Armen, der saae ud som en Bibel. De forlangte i en ubehøvlet Tone Nøglerne til mine Gjemmer, J Førstningen negtede jeg det, men de truede med at lade dem opdirke, og for ikke at faae mine rare Engelske Laase fordærvede, føiede jeg mig efter deres Ønske, De gramsede nu med største Næsviished omkring i mine Sager, skreve alting op, og lagde Segl for alting. Nu, kunde jeg nok mærke, at det ikke hang saa ganske rigtig sammen. Men ikke nok med det da de vare færdige, toge de min Mand ret sidel under Armen, og spadserede afsted med ham i største Fortrolighed. Det sidste brød jeg mig nu ikke saa meget om; men at see al min Stads forseglet, det skjar mig i mit Hjerte. Noget derefter kom min Søster løbende ganske forpustet. "Søster, Søster, hvad er der arriveret. De har forseglet al min Stads." Dig. Men Din Mand? Hvad han Ham har man jo taget ved Vingebenet!" Nu gik der et Lys op for mig. Min Søster, beviste mig saa klart, som to og to ere fire, at min Mand var det største Aalehoved i hele Kjøbenhavn. Hun fortalte mig, at hendes Mand sad i langt større Gield end min; at Creditorerne lurede paa ham som Ræve, men at han ikke lod sig saaledes tage ved Vingebenet. Da han nylig otte Dage forud havde erfaret, at man vilde gjøre Arrest paa hans Person, sendte han strax en lille forseglet Billet, hvori han erklærede sig insolvent, til Skifteretten, og lod mundtlig bede, at man i det Øieblik, han sendte Bud med Anmodning om at aabne Sedlen, ufortøvet vilde lade forsegle hos ham. Da noget efter een af hans Creditorer kom og truede at gjøre Arrest paa hans Person, erklærede han, at han havde opgivet sit Bo, og Creditoren maatte trække af med en lang Næse. Jeg har nu ladet mig skille fra ham, og anlagt et Jnstitut for Pigebørn. Jeg giver Underviisning i alle Videnskaber, og især i den moderne Opdragelsesmaade og fine Levemaade, i Moralen og i alle Fruentimmernetheder. Kan De recommendere mig nogle Elever, er jeg Dem meget forbunden. Deres 24 Hau ned elsk aft.