Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-03-10
J den sidste Tid har et nyt Stykke, Villiam og Emma, der siges at være af Holst, gjort Lykke paa Theatret. Men endnu større Lykke gjør en Studenterkomedie En Spurv i Tranedands" af Jens Kristrup, der af Studenter spilles paa Hoftheatret, der hertil er bleven dem indrømmet. Stykket blev først spillet for Studenterforeningens Medlemmer Fastelavnsmandag. Senere er det givet et Par Gange for fuldt Huus ogsaa for Damer." (Man siger, at Hr. Kristrup ogsaa vil overlade Stykket En Spurv i Tranedands til Hr. Skuespildirecteur Lange og at Stykket vil blive opført her i Odense ved Selskabets Tilbagekomst ved det her afholdende Landmandsmøde i Mai Maaned.)J Hjørring A. læses følgende Uddrag af et Brev fra en Ven i Kjøbenhavn: "Efterat Ph. saa var bleven forlovet med Jfr. P., tænkte de Begge paa snarlig at holde Bryllup; men, skjøndt de Begge havde god Gage og dygtig leus for deres mange Roller, (saaledes skal Ph. alene i September Maaned have havt i sent 180 Rbd.), Udstyret havde de ikke, hvorfor de Arm i Arm meldte sig – saa fortælles der – til Audience hos Hs. Majestæt. Ph. sagde da til Kongen; "See her er Henrik og Pernille, der gjerne vilde gifte sig, men de har ingen Penge til Udstyr, hvorfor de vilde bede Fatter om at hjelpe dem." Hvorpaa Kongen gav dem 1000 Rbd. og sagde: "Det er godt nok, Henrik, men det er nu tredie Gang jeg udstyrer Dig; lad mig nu see, det bliver den sidste." Af disse 1000 Rbd. skal Ph. have anvendt 700 til at udstyre sin Kones Studerværelse, der virkelig skal være særdeles smagfuldt."J "Fædrelandet læses følgende Brudstykke af et Brev fra Rom: - - - Rom med sine rige Konst samlinger og talrige storartede architektoniske Rester frembyder vistnok det gunstigste Opholdsted for Konstneren, men Konstnerlivet i denne Stad lider af et Onde, som, naar Konstneren faaer Øinene og derfor, i høi Grad forbittrer ham Nydelsen af alle de Herligheder, der omgive ham. Det store og overveiende Parti af Konstnere hernede benytter nemlig Konsten som et Middel til at skrabe Penge sammen. For at smigre og tilfredsstille den udannede, forkjælede Rige, male disse Konstnere de meest leflende, vellystige og affecteerte Billeder. Men ikke nok hermed, de nedlade sig ofte til paa en personlig Maade at smigre de allerubetydeligste Mennesker, naar disse kun have Penge eller Jndflydelse, idet de lade sig bruge af dem som Leietjenere, som levende Kataloger paa Gallerierne, til at arrangere deres Lystpartier o. s. v. Ligesom de ved deres vellystige og brogede billeder fordærve Publicums Smag og fortrænge den alvorligere Retning i Konsten, saaledes berøve de ved deres personlige Smigrerier Konstneren den Agtelse, han bør nyde i Samfundet. Konstnernes Atteliers betragtes derfor her i Rom oftest som Boutiker, hvor Man aldeles ugenere kan gaae ind og tage de udstillede Sager i Beskuelse. Er der et Stykke, der behager, tinges der og Prisen med Konstneren, ligesom med en anden Udsælger. De Konstnere, som ikke ville indlade sig herpaa og foragte at følge Strømmen, kunne let udsætte sig for at blive siddende med deres Arbeider. Ventes en bekjendt Rigmand eller et kronet Hoved hertil, bliver der strax almindelig Bevægelse i Leiren, forat vinde de Personer, der ville komme i Berøring med disse Store, kunne de ikke vindes paa anden Maade, saa skeer det ved Bestikkelser. Disse gamle Erfaringer tjente Keiseren af Ruslands Ophold i Rom paany til at bekræfte. Konstnerne opfordredes til at gjøre en Udstilling for Keiseren, flere af de betydeligste i de senere Aar her i Rom præsterede Arbeider bleve ogsaa udstillede; Keiseren skal have betragtet dem med stor Glæde; Man ventede derfor, at disse fortrinsviis vilde blive bestilte til Udførelse; men hvor stor var ikke Forbauselsen, da Man ved Keiserens Bortreise fik at høre, at kun 10 til 12 Malerier, tilhørende Konstnere af det tidligere omtalte Parti, vare valgte. Der ligger noget Nedslaaende i disse Erfaringer for den alvorligt stræbende Konstner; Mange forlade ogsaa Rom, for at komme udaf al Berøring med dette Onde, hvor meget de end af andre Grunde kunde ønske at blive."J den Rainvilleske have i Altona fandt Man i forrige Uge hængende Liget af en Mand fra Ottensee.