JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1842-10-21
Man skulde troe, at de mange Jldsvaader, hvormed Møllerne i Omegnen af Hovedstaden i denne Tid hjemsøges, maatte jage en stor Stræk i alle Mølleeierne. Dog forsikkres der af Mange, at de slet ikke frygte, fordi de derved vilde faae Vand, paa deres Mølle.
Corsaren, 1842-10-21
Til Efterretning for Folk, der have Skibe i Søen, optage vi den Forsikkring af "Aalb. Avis", at man i Frederikshavn og Skagen ved Havarier og Søskaber bliver behandlet "ligesaa reelt som i Helsingøer."
Corsaren, 1842-10-21
("Dagen" Nr. 284.) Som vi igaar anmeldte, er Dags Formiddag Konstberider Gauthier ankommen hertil.
Corsaren, 1842-10-21
Samtale. A. Hør, sig mig engang: hvad hedde de Mænd, der besætte Pladserne ved Academiet? Jeg har hørt, at det skal være fire Professorer. B. Det skal jeg sgu sige Dem. Det er Profesfor Ursin, Dr. Ursin, G. F. Ursin og F. Ursin.
Corsaren, 1842-10-21
De slesvigske Stænder have begyndt over al Forventning godt. De have strax excluderet Holstein.
Corsaren, 1842-10-21
Hr. Corsar! forrige Nr. omtalte De, at en Capitain i Kiel for sit Compagnies Raskhed var bleven bædret med Ridderkorset. Dette er ganske naturligt og rigtigt; Krigerens Fortjenester kunne aldrig hædres for høit. Men besynderligt forekommer det mig, at Compagniet, uden hvis Fortjeneste Capitainen dog ikke kunde havt Fortjeneste, ikke ogsaa blev udmærket. Jeg havde saaledes ventet, at, ligesom efter Stormen paa Sehestedt d. 10de Debr. 1813 alle Officierer af 1ste Bataillon Oldenborg bleve Riddere (netop ligesom med Capitain Michelsen) og alle Soldaterne i første Geled af Stormkolonnen bleve Dannebrogsmænd, saaledes ogsaa det kielske Jægercompagnies 120 Mand havde erholdt Sølvforset. De Decoreredes Liste vilde derved ikke mærkelig være bleven forøget.
Corsaren, 1842-10-21
Literatur. "Mødet paa Thorseng." Novelle af Forf. til "Lindormen". Foran Julens og Nytaarets Sneefog af Noveller og Fortællinger falder altid, som førend Naturens Sneefog, nogle enkelte bebudende Snefnokke. Ovennævnte lille Novelle, er en saadan; idetmindste vil det, naar man har seet lidt paa den, vise sig, at den har været Snee. - Billedet kunde ogsaa fremstilles saaledes: Vi skulle nu fnart til det store Maaltid af Noveller og Romaner. Er man meget flau og længes efter Noget at spise, saa tager man en lille Bid forinden. De, som ikke alt ere flaue - behøve kun at læse denne.
Corsaren, 1842-10-21
"En 64aarig Læser" har tilstillet os efterfølgende Notits, i den Formening, at den mulig kunde have Jnteresse for vore Læsere. - Før Branden 1795 var Bryggergaarden (nu Nr. 200) i Badstuestræde betydelig smallere til Gaden. Den daværende Eier kjøbte en Grund til og udvidede Stedet, som i Almindelighed blev kaldt Helvede. Ved Siden af Helvede stod et lille Bindingsværks Sted, som kaldtes Himmerig. - (Det førstnævnte beboes nu af Minister v. Stemann.)
Corsaren, 1842-10-21
Til Jndsenderen fra Hillerød. – Naar Bjørnen og den brasilianske Orang-Outang arrangere Assembloer for de adelige Heste, saa er det intet Under, at de borgerlige Faar værgre sig derover.
Corsaren, 1841-01-08
Jeg blev ordentlig ganske rørt forleden, da jeg læste Efterretningen om Valghandlingen i Skagen: Ti Stemmer havde Byen, og dem alle gav den til den gode Sag. "Sandelig, jeg siger Eder, denne By har givet Mere end alle de øvrige; thi de gave af deres Overflod; men den gav Alt, hvad den eiede". Vi tænke, at "Kjøbenhavnsposten" og "Fædrelandet" spørge hinanden saalænge, at "Dagen" tilsidst af Fortvivlelse selv plumper ud med "Hemmelighedens".
Corsaren, 1842-10-21
Tydske Sager. i Anledning af den 18de October. 1. "Det Nationale og det Provindstelle" er Overskriften over Heibergs sidste Jntelligensblade. "Det Nationale og det Provindsielle" - hvad ventede vi ikke at finde under denne Overskrift! Hvilke Lynglimt fra Jupiter tonans i Bregade! Nu, fandt vi da Intet? Vi læste og læste, hvert Øieblik ventede vi, at det skulde bryde løs, stedse truede det mere og mere, indtil Slutningen kom, da kom det: - Skuespillerne skulle vogte sig for at tale i Provinds-Dialect fra Scenen. Heiberg om Forladelse: Hr. Professor Ridder Heiberg! -De troe blot ikke, at vi ville gjore Dem nogen Bebreidelse. Det er jo Tiden, ja! saaledes er Tiden. Der er en stor Nation den tydske Nation, og den har en stor Mængde Skribenter. Hvad skrive de om, hvad er det for store Ejenstande, som de hellige deres store Kræfter – Theatret! - Lad en Sangerinde synge ved Østersøen, og Kritiken sendes ved dyrt betalte Correspondenter lige til Alperne. Lad en Skuespiller optræde ved Ungarns Grændser, og mod Nordsøen vælter sig i stedse stærkere Strøm Bedommelsen af hans mindste Gestus. Morgenblade, Middagsblade, Aftenblade - alle tale de til Folket om Theatret. Det store tydske Folk har nu levet 28 Aar, siden det reiste sig mod Napoleon og afrystede hans Aag, det synes at være blevet et Theater-Folk. - Mon det ikke snart selv bliver Acteurer? 2. Den 18de October. Jdag er det Aarsdagen for Leipziger-Slaget. Idag for 28 Aar siden blev Tydskland fri. Idag for 28 Aar siden blev Tydskland fri - for Napoleon. 3. Af et nylig begyndt tydsk Blad: "AlgemeineJntelligenz-Zeitung" kunde maaskee Følgende ogsaa interessere vore Læsere. - Preusserne ere ganske lykkelige og juble over de skjønne Ord, deres Konge siger overalt paa sin Reise ved Rdinen. Maaskee giver Historien ham Tilnavnet Cicero, som allerede tidligere en Hohenzoller har baaret, nemlig Markgrev Johan af Brandenborg, der regjerede fra 1486-99 og var en veltalende og lærd og from Fyrste. Mærkelige Gjerninger veed Historien ikke at fortælle om ham. - Næppe er i Preussen Tegningerne blevne fritagne for Censuren, saa bliver i Berlin en Caricatur forbuden og confiskeret; og næppe er Caricaturen confiskeret, saa frygter man allerede for, at den unge Frihed skal blive tagen tilbage igjen. Man kan just ikke sige, at de Tydske ikke have Mod; men Frygt - Frygt have de bestandig.
Corsaren, 1842-10-21
Vi have igaar med Posten tilstillet Hr., C. M. Dettinger i Leipzig følgende Skrivelse: Høistærede Herre! Da vi i tydske Blade saae averteret, at de vilde udgive et Blad under Titelen "Charivari", bestilte vi det, i Forventning om noget Vittigt, og Godt i den herværende Kleinske Boglade. Da vi havde modtaget det første Nr., sendte vi Bud til Bogladen og lode sporge, om vi ikke kunde opsige Abonnementet; men der blev svaret os: Rei, Abonnementet er bindende for et Aar. J denne vor Nød tage vi vor Tilflugt til dem for at bede dem, om De ikke mulig kunde lade være at skrive det.
Corsaren, 1842-10-21
Dersom Nogen af vore ærede Medarbeidere skulde have Lyst til at deeltage i Udarbeidelsen af vor Nytaarsgave og fylde et Par endnu resterende Ark, saa skal dette være os meget kjært. Honoraret er 40 Rbd. pr. Ark, som udbetales samme Dag, Bogen udkommer, hvilket ventes at finde Sted i December. Vidragene maae være indleverede senest i den sidste Halvdeel af November. At de maae være omtrent i samme Genre som "Corsaren", behover maaskee næppe at tilføies.
Corsaren, 1842-10-28
til, at han stemte for en Tak-Adresse, at Kongen ved at udnævne en Statholder af slesvig-holstensk Fyrsteskab og en Commissarius af slesvig-holstensk Adelskab saagar havde gjort Mere, end man havde ventet. Ja, vel! Mere, end man havde ventet.
Corsaren, 1842-10-28
Scene mellem en Fader og et Barn. Barnet. Hvad er det, Du der læser? Hvad staaer der? Faderen. Der staaer: "Flere Embedsmænd i Jylland have indgivet Ansøgning om Tilladelse til, at deres Uniformer maae faae Tilsætning af Epauletter, Broderi paa Kraven, Port d'Epee samt Guld ned af Beenklæderne." Barnet. Aa, Fader! maa jeg ogsaa faae Guld ned af Beenklæderne? Faderen. Ja, mit Barn.
Corsaren, 1842-10-28
J forrige Saison efterlystes gjennem "Corsaren" en Stemme, som kgl. Skuespiller Hr. Sahlertz, skulde have tabt. Hidtil har man ikke hørt Noget til den, indtil forleden en Mand meldte sig med den, og Hr. Sahlertz besluttede at prøve, om det var hans, i den Stummer. Hr. Sahlert's Prøve faldt saa godt ud, at man troer godt at kunne for Fremtiden lade ham udføre den Stumme.
Corsaren, 1842-10-28
Skizzer. I. Ny Maade at læse Klassikerne paa. 12. "Culturens berømmelige Værk har udslettet en Mængder Forskjelligheder, der selv vare underordnede Eenheder." Heibergs Jntelligensblad Nr. 15*). *) Da "Corsaren" gjerne vil være satirisk, glæder den sig over at sætte Heibergs Intelligentsblade under "Klassikerne". II. Etter en fransk Tegning. "Aah, hvor den føde Unge ligner sin Fader!"
Corsaren, 1841-01-08
Til Læserne i Anledning af "Corsarens!" sidste. Beslaglæggelse. Uagtet Publicum sikkert hader Beslaglæggelser som Pesten, komme vi dog til at tale om en saadan idag; thi, Corsaren" er bleven lagt under Beslag, og megen Ulykke er derved afstedkommet. Vor stakkels Præsident er nemlig, som man vil have seet af vor Beretning om Tildragelserne i Redactionsmødet den 14de, bleven saa syg af Harme derover, at vi mistvivle om, at han nogensinde vil komme sig. Han ligger og phantaserer og bilder sig ind, at han selv er lagt under Beslag, og at hele Cancelliet ligger ovenpaa ham. Det stakkels Menneske! Og hvad der herved smerter os meest, er, at dendArtikel, som egentlig har foraarsaget Beslaglæggelsen, er saa uskyldig som et nyfødt Barn. Den havde til Overskrift: "Det Gamle og det Nye"" og skildrede blandt Andet Kampen imellem en gammel Avis og en ny Avis og det sandsynlige Resultat: den nye Avis's Seier. Til den, som kan oplyse os om, hvad Ulovligt der er heri, udloves en Douceur af 5 Rbd. Vi tvivle heller ikke om, at man ved Dom vil blive tilpligtet at udlevere os den, idet Hofog Stadsretten, saasnart den faaer Øie paa den, vil sige til Cancelliet: "Hvad feiler den Artikel, Kjære? Hvad Ondt er der i den? Giv den tilbage til dens retmæssige Eier, den gode og agtværdige Hr. Hans Buch, for at han kan sende den ud til sine brave Abonnenter." - Og det giør saa Cancelliet naturligviis strax; thi Cancelliet er meget beredvilligt til at erkjende en begaaet Feil og gjøre den god igjen. Imidlertid - vi have i den senere Tid lært, at man let kan have for store Forhaabninger, og derfor ville vi være fattede paa, at det beslaglagte Nummer aldrig bliver tilbagegivet os; men i saa Fald skulle vi ærlig og redelig erstatte vore Abonnenter det manglende Nummer. Een Bemærkning have vi kun at gjøre endnu. Det falder os nemlig ind, at Beslaget maaskee kun er skeet for en Ordens Skyld; thi, da vi lode 2det Oplag af Nr. 1 udgaae, blev et Nummer lagt under Beslag - hvad var saa rigtigere, end at der lagdes et Nummer under Beslag nu, da 3die Oplag af Nr. 1 er udgaaet? J Sandhed! Det er en Orden og Regelmæssighed, som er bifaldsværdig, men som vi dog ikke ret kunne stole paa. Vidste vi blot, at det virkelig hænger saaledes sammen, saa spillede vi, naar 4de Oplag toges, Vedkommende et Puds: Vi sendte ham et tomt Blad, og saa maatte han lægge det tomme Blad under Beslag. Saa vilde der blive en Kiggen efter, hvad Bladet egentlig indeholdt; Scharling maatte op for at undersøge det chemisk og finde Midler til at faae Bogstaverne til at træde frem. Og det fandt Scharling nok, thi han er en fortræffelig Chemiker.
Corsaren, 1842-10-28
Til Hr. M. er Brev under det forrige Mærke.
Corsaren, 1842-11-04
Charivari. Dette Nr. af "Corfaren" er Nr. hvilke Lys vi offerere dem, der tidligere maatte have holdt Lyset for os.
Corsaren, 1842-11-04
Anden Dyr-Fortælling. Et dansk Faars Historie. Digterne have berømmet det idylliske Liv, jeg engang førte, og den Lykke, min Herres Mildhed beredte mig. Jeg græssede paa Danevangen, og han malkede og klippede mig. Naar han engang ved høitidelige Leiligheder traadte ud imellem Hjorden, hoppede vi Alle om ham og gjorde de løierligste Spring af Taknemlighed. Ak, hvorfor kunde denne stjønne Tilstand ikke blive ved! Hvorfor maatte der i min Sjæl opvækkes Ønsker, som bortjoge min Faare-No. Hvorfor maatte jeg ogsaa spise af Kundskabens Træ og see, hvad jeg var! Et Faar er kun lykkeligt, saa længe det ikke veed, at det er et Faar. Jeg gjorde Bekjendtskab med en Pariserløve. Den blev sædvanligviis holdt i et Buur; men den havde for et Øieblik gjort sig lystig, var brudt ud og spadserede frit omkring. Ha, sagde den, hvilket kummerligt Liv fører dog Du. Hvad er hele Din Tilværelse? Gaae omkring og æde, blive malket og klippet. See engang mig! Men, svarede jeg frygtsomt indvendende, Du er dog ellers i et Buur, og man vil snart sætte Dig derind igjen, medens jeg gaaer frit omkring. Ha, udraabte den, Du gaaer frit omkring? Prøv da engang at gaae længere, end man vil have det. Saa vil nok Din arme Ryg komme til at bekjende, hvor fri Du er. Mig passer man bedre paa end Dig, ja, jeg er i et Buur; men, naar jeg brøler, løber Alverden ængstelig til, af Frygt for, at jeg skal benytte min Kraft til at sønderbryde Buret. Og, naar jeg ofte lader være at gjøre det, saa er det, fordi jeg ynkes over deres Frygt. Men klippe mig, som de klippe Dig, det ere de dog aldrig faldne paa. De skulde ogsaa blot prøve det! Og ved disse Ord reiste den Hovedet, med et saa stolt og tindrende Blik, at det ordenlig gjorde mig modig, ja, jeg følte pludselig Mod, og jeg følte, at jeg kun behøvede Mod for ogsaa at være en Løve. Jeg lod min Uld, eller som jeg hellere vilde have det kaldet: mine Haar, voxe. Jeg fik en Manke, og jeg havde Mod, hvad manglede jeg nu Mere i at være en Løve? Den længe ventede Leilighed kom. En Dag kom min nye Herre*) ud imellem os. Pludselig gik jeg med stolte Skridt lige hen imod ham for at stræmme ham bort. Jeg Slog med min Hale i Sandet, som Løven giør, stillede mig lidt paa Bagbenene og anstrængte mine Lunger til at udsende et tordnende Brøl. Min Herre var i Førstningen traadt et Par Skridt tilbage, da han saae min truende Stilling, saae, at jeg satte mig paa Bagbenene; men, da han hørte min Stemme, kjendte han mig strax. "Ah, det stakkels Faar!" sagde han "man har forsømt det, man har i lang Tid ikke klippet det, det er let at see. Tag og klip det, og lad det for Fremtiden regelmæssig blive klippet." *) Her synes at være et Spring i Historien; men det Manglende have vi intetsteds kunnet finde.
Corsaren, 1842-11-04
En Samtale. "Hør, Lars Dintfas! det seer reent forbandet ud for os Alle tilhobe, siden Militairreductionen. Nu har jeg fem Gange siden den Tid indgivet underdanigst Ansøgning om et Toldembede; men immer er en afskediget Lieutenant eller Capitain kommen mig i Forkjøbet og har snappet det bort lige for Næsen af mig." - "Men, min gode Jens Sandbüchs! hvor kan Du troe, at en gammel Skriverkarl, som Du eller jeg, kan løbe omkaps med en militarisk Person, der er vant til at bruge sine Been? Veed Du desuden itke, at der er anlagt en Landevei, som kaldes den militaire Løbebane, ligefra General-Toldkammeret og ud til alle Ciseboder og Consumtionscontoirer, ja, saagar til Branddirecteurposterne, i Kongen af Danmarks Riger og Lande? Den Vei er ikke for os." - "Hvad Vei skal vi da nu gaae, og hvor skal vi hen paa vore gamle Dage med Kone og Børn?" - "Jh! vi skal sgu blive her paa Farimagsveien for det Første, og siden kan vi jo med Familie gaae ud af Ladegaarden til."
Corsaren, 1842-11-04
Nyt velmeent Forslag til Statsafbetalingsgjældisterne. Da vi endnu stadig gjennem de Udbrud, der skee gjennem Adresseavisen, med Sorg blive Vidner til den ædle Comitees piinlige Anstrængelser, glæde vi os ved i Dag at have et nyt Forslag til den, hvilket vi anbefale til dens særdeles Opmærksomhed. Det er i alle sine Dele anbefalelsesværdigt, men dets Hovedfortrin er dog, at det er baseret paa vor Tids store perpetuum mobile : Besparelsesystemet. Desuden sparer Mag. Lindborg derved at gaae omkring mellem Sprøitecorpset og andre Corpser og Corporationer, og Skomagerne spare de Skoe eller Støvler, som de i reen patriotisk Jver forære Magisteren til disse Korstog. Men vi ville rykte frem med vort Forslag. Enhver af den ærede Comitee kiender sikkert Rohmells berømte Strygesvovlstikker, ved hvilke der unægteligt allerede er vundet meget i Besparelsesystemets Fremstriden. Men der kan aabenbart endnu spares Mere; thi de ere meget for tykke. Herpaa beroer nu vort Forslag. Scer De! Enhver af disse Svovlstikker lader sig uden Vanskelighed flække i 4, som alle tænde nok til at antænde en Fidibus. Naar nu et Menneske, som ugenlig bruger en Patke paa 100 af disse Svovlstikter, i dets Sted flækkede dem til 400, saa sparede han jo aabenbart hver Uge 3 Pakier, hver Maaned 12 Pakker o: 18 Sk. tjent hver Maaned. Og, naar han nu var patriotisk nok til at offre denne Gevinst til Statsgjældens Afbetaling, og hver Uge satte sine 18 Sk. ud, saa vilde denne Sum ved Rente og Rentes Rente opløbe til 120 Millioner Rbd. i det Tidsrum af 403 Aar 3 Maaneder 21 1/2 Dag, hvilket let kan faaes ud, naar man kan regne. Saaledes kunde Magisteren, den Kæmpe, ganske alene afbetale vor Statsgjæld, hvis det maatte lykkes hans Jver at fortsætte sig i 403 Aar 3 Maaneder og 21 1/2 Dag, hvilket vi troe, at han nok kan, da han dog næppe før bliver færdig med sin Bibeloversættelse. Men nu er der en Regel, der siger, at hvad eet Menneske kan udrette i 103 Aar, det kunne 103 Mennesker udrette i eet Aar, og det er især denne sidste Slutning, der taler for vort Forslag, som vi herved fremstille for Foreningen, idet vi deri søge et Beviis for, at dog virkelig vor Statsgjæld lader sig afbetale, naar man kun sparer rigtigt i alle Ender og Kanter.
Corsaren, 1842-11-04
J forrige Uge blev "Fædrelandet" for Hof- og Stadsretten frifundet for en Artiket over det Emne: Summum jus sæpe summa injuria. - Paa Dansk: Høieste-Ret er undertiden Høieste-Uret.
Corsaren, 1842-11-04
Der har ofte været fremsat Klager over, at der ved vort Universitet savnes Lærerposter i ikke saa ganske faa Fag, navnlig i den nu sig udviklende Vandlægevidenskab. Det kan derfor ikke andet end fornøie os at kunne meddele fra paalidelig Kilde, at man for Tiden her tænker paa at oprette en Professorpost i Vandkundighed.
Corsaren, 1842-11-04
"Schon wieder ist der "Corsar" aufgebracht, und wird ihm vom Höchstengericht der Proces gemacht werden" - saaledes melder "Wandsbecker Omnibus". Det er, som vore Læsere strax ville see, en Feiltagelse af nævnte ærede Blad. "Corfaren" har, Gud skee Lov! i lang Tid ikke været bragt op. Men opbragt er den, umaadelig opbragt.
Corsaren, 1842-11-04
"Dagen" fortæller om det amerikanske Skib Havres: Brand i Bordeaux Havn, at det berusede Mandskab nok selv har stukket Skibet i Brand i alle fire Ender. - Hvilket mærkeligt Skib! det havde fire Ender!
Corsaren, 1842-11-04
Da der den senere Tid er anket over, at der ved Veterinairstolen har indsneget sig Misligheder ved den theoretiske og practiske Prøve i Beslaglæren, kan man ikke undlade at foreslaae som det virksomste Expedient, at der ved de fremtidige Examina tilforordnes som Censores vedkommende Politiembedsmand og en Cancellideputeret, da disse vistnok fra Grunden af kjende saavel Theori som Praxis ved Beslaglæggelser.
Corsaren, 1842-11-04
Af 23 Candidater, som havde indstillet sig til medicinskechiturgisk Exammen, ere de 6 gaaede reject, og kun 2 have naaet Land. Det gaaer glædeligt, sagde Tordenskjold, &c. Forøvrigt siger man, at de øvrige medicinske Studerende skulle være ret fornøiede med, at Vinteren nu kommer, thi det skal itte være synderlig angenemt at tage Exammen, saalænge der er Noget, der kaldes Sommer.
Corsaren, 1842-11-04
Samtale. Hr. Fungo. (viser A. nogle Vers, som han nylig har skrevet.) Hvad synes Du om dem? (læser dem) De ere fortræffelige, men naar har Du faaet Tid til at skrive dem? Hr. Fungo. Dem strev jeg igaar mellem Kl. 12 og 1. Men da var Du jo Cenfor. Hr. Funge. Aa, hvad! jeg kan gjøre 100 Ting paa eengang.
Corsaren, 1842-11-04
Fabler. XVI. (Manuscrixtet hertil er os tilsendt paa Tydsk fra Slesvig. Paa hiin Side Floden var Landet ulige frugtbarere, og paa Giraffens Forslag toge Dyrene under Overveielse, om de ikke for en bekvemmere Communications Skyld skulde bygge en Bro derover. Planen mødte kun Modstand af Ræven, som havde forpagtet Færgerettigheden, og af Hesten, som aldeles uegennyttigt og kun paa den sunde Fornufts Vegne fremkom med Opposition. Med stor Stemmefleerhed blev altsaa Forslaget antaget, og man udvalgte Skildpadden som det eneste Dyr, der kunde arbeide ligesaa godt i Vandet som paa Landet, til Bygmester. Til dens Medhjælper valgtes Sneglen, der fra Arilds Tid havde Hævd paa at være med ved offenlige Foranstaltninger. - Der stod endnu kun tilbage at have Hertug Bjørns Jndvilligelse til Arbeidet; thi det er nu engang Stik blandt Dyr, at de Intet foretage sig uden deres Hertugs Tilladelse, selv naar det slet ikke vedkommer ham. De afsendte altsaa en Deputation, som ogsaa blev modtaget særdeles naadigt og fik det Svar: "J maae gjerne bygge Broen, naar der tillige derved sørges for en større Tilførsel af Føde til mit Hof. Forresten skal jeg om kort Tid komme til Eder for at lade mit Øie velsignende falde paa Arbeidets Begyndelse." - Ved Efterretningen om dette kjære Besøg bleve Dyrene ligesaa glade som over den erholdte Tilladelse og tænkte nu Rat og Dag paa, værdig at medtage Hertugen. Jsær gjaldt det dem om at finde rigtig læktre Spiser til ham, og efter lang Raadslagning fandt de, at de intet Deelicatere kunde tillave ham end en god Ret Skildpadde. Som Følge deraf blev Skildpadden slagtet og under Dyrenes almindelige Jubel fortæret af Herren, som endnu engang gav dem Tilladelse til Broens Bygning og derpaa, bortkaldt af vigtige Regjerings-Anliggender, hurtig reiste bort. "Nu have vi paa en os og ham værdig Maade modtaget og beværtet vor Hertug." sagde Dyrene, "nu ville vi igjen tage fat paa vore egne Sager og bygge vor Bro." J sluttet Trop ilede de til Floden for at lade Bygningen begynde; men pludselig saae man dem Alle, som paa et givet Signal, vende om med hængende Ører: de havde pludselig husket paa, at Stildpadden var - spiist op. XVII. Der var stor Forsamling i Skoven, og langt bort hørte man Larmen fra de befjedrede Beboere. "Hug ham!", "saadan!", "Meer endnu!", "Et godt Dunk i Hovedet!", "Bravo!" lød imellem hinanden. Larmen lokkede en Eneboer til Stedet, og han saae Forsamlingen tumle sig om et Træ, i hvilket sad en eensom Ugle, hvem de Alle angrebe. Ivrigst vare Ravnen og Kragen og Paafuglen. Ornen holdt sig borte og lagttog en streng Neutralitet. "Hvordan det saa gaaer," tænkte den, "falder der Noget af til mig. Et Aadsel bliver vel tilbage." - Eneboeren nærmede sig til Træet og raabte til Uglen: "Men hvad har Du dog gjort. Du Ulykkesfugl, at de saaledes Alle hade Dig?" - Uglen svarede: "Jeg seer i Natten."
Corsaren, 1842-11-04
Hr. Pfefsel! Vi kunne ikke bestemt sige Ja, og Nei kunne vi heller ikke sige, før vi have seet Leiligheden.
Corsaren, 1840-10-28
Skudsmaal. - Foreviseren heraf: Tage Algreen-Ussing, har i 7 Aar tjent ved Oppositionen og i den Tid viist sig tro og skikkelig samt villig til sit Arbeide; men da han nu paa Grund af sin tiltagende Alder og Svagelighed maa komme til at skifte og see sig om en anden Vei, saa anbefales han herved paa det bedste, og det vilde være Undertegnede meget kjært at see ham anbragt i en eller anden liden Tjeneste, f. Ex. et Ministerembede eller deslige, hvortil han kunde være synderlig vel skikket. kjøbenhavn i October 1840. "Fædrelandet" Nr. 298.