Berlingske Tidende, 1786-07-01
Fortsættelse af den Kongelige Preussiske Besvarelse paa den i Wien udkomne Undersøgelse om Aarsagerne til en Association for Rigsystemets Vedligeholdelse &c. (See disse Tidender for April Maaned, Side 28.) Det er overalt besynderligt og blot et Kunstgreb, naar man i Undersøgelsen lader det Wienske Hof tviste med det Kongel. Preussiske, om det er Huset Pfalz Bayern tilladt, at afhændige eller omtudske sine Lande. Det Kongel. Preussiske Hof behøver ikke at udlade sig herover; men det har god Grund og Ret til at paastaae, at i nærværende Tilfælde kan Huset. Huset Pfalz Bayern i Følge sine i Teschner=Freden garanterte Familie=Forbund hverken omtudske hele Hertugdømmet Bayern eller den største Deel af samme til Fordeel for det Wienske Hof, og at den Undtagelse af Nødstilfælde eller en større Nytte, som i ovenbenævnte 14de Artikel giøres i Henseende til enkelte Districter, bliver ingenlunde her Bevæggrunden for Huset Pfalz Bayern til nogen Omtudskning. Man behøver kun at eftersee det i den Kongel. Preussiske Erklæring bekiendtgjorte Forslag, som i Begyndelsen af dette Aar blev gjort Hertugen af Pfalz Zweybrücken, saa vil enhver let kunne bedømme, om det skulde have geraadet Huset Pfalz Bayern til større Nytte, at borttudske det store, frugtbare, velbeliggende og til den største Forbedring endnu beqvemme Hertugdømme Bayern, tilligemed Oberpfalz, samt Landene Sulzbach og Neuburg, imod den ikke halv saa store og kun lidt forbederlige Deel af de Østerrigske Nederlande, som endnu desuden skulde have været blottet for sit Artillerie, sine Nationaltropper, og sine reede Penge ved bestandige Laan til det Wienske Hof. Aldrig kan der med sand Grund paastaaes, at Huset Pfalz vilde ved en saadan Omtudskning have faaet endog kun et taaleligt Egivalent. Hernest har man i Undersøgelsen (Side 7.) anført det af Hs. Russisk Keiserl. Majestæt til Hs. Majestæt Kongen, givne Svar efter sin hele bogstavelige Jndhold, og det synes som at man deraf vil udlede en Forskiæl fra det, som derom er bleven sagt i den Kongel. Erklæring. Men siden man ikke kan afholde sig fra, ved enhver Leilighed at yttre sine ufordeelagtige Hensigter, saa burde man have taget Hs. Majestæt Keiserindens Svar af den udførligere Kongel. Erklæring til Rigstænderne, hvor man i det Væsentlige finder den ligesaadan som her i Undersøgelsen. Jmidlertid kommer Meningen af dette Svar, saaledes som det er udtrykt i Erklæringen til de Europæiske Hoffer, dog i Grunden overeens med det Russisk-Keiserl. Svar, og er bleven bekræftet ved den Circulairskrivelse, som Grev von Osterman under 3die Julii udfærdigede til de i Tydskland værende Russiske Gesandtere; thi i samme heder det udtrykkelig: que le Refus de Pheritier presomtif de Bavierea sumpour faire tomber la proposition de Pechange. Men da nu det Wienske Hof engang har fundet for godt, saaledes at anføre det Russisk Keiserl. Hoffes hele Svar i ovenanviste Hensigt, og for at giøre Verden opmærksom paa samme, saa er det og tilladt, og ikke utienligt, at man her ligeledes anfører det hele Giensvar, som man fra Kongel. Preussisk Side gav Fyrst Dolgoruki derpaa, hvilket lyder saaledes: Hs. Majestæt Kongen erkiender med Fornøielse den venskabelige Maade, hvorpaa Hs. Majestæt Keiser Vinden havde ladet tilkiendegive Ham Sin Mening om den forehavte Omtudskning imellem Bayern og NederPlandene; men da denne Mening afveeg fra de Tanker, som Hs. Majestæt havde yttret om denne Sag, saa troede han efter sit Venskab til Hs. Keiserl. Majestæt "at være pligtig til at aabne for Høistsamme uden Forbeholdenhed de Grunde, som havde bestemt ham til her Pat tænke saa, og ikke anderledes; thi langt fra at dette Omtusknings=Project var Huset Pfalz fordeelagtigt, vilde det være let at bevise, hvorledes Bayern i Henseen7de til sin Størrelse, Folkemængde og Jndkomster meget Lovergik Nederlandene. Men foruden denne Betragt ning (som egentlig ikke angik Hovedsagen, saa vigtig den Vendog maatte være for Hertugen af Zweybrücken) var der endnu en anden, som fornemmelig interesserte Hs. "Majestæt; denne bestod deri, at de Platziske Familie"Forbund, som grunde sig paa Tractaten af Pavia, og Vere ved den 8de Artikel i Teschner=Freden blevne formelig bekræftede, udtrykkelig forbød alle og enhver Omtuskning, og bogstavelig alle Omtuskninger af Bayern og Pfalz, og altsaa paa den høitideligste Maade stode i "Veien for den agtede Omtuskning, hvilken desuden, som Hs. Keiserl. Majestæt og selv havde bevidnet, aldrig kunde have fundet Sted, uden med et frivilligt "Samtykke af alle der interesserte Parter. Hs. Kongel. "Majestæt smigrede sig derfore med det Haab, at denne korte Oplysning vilde være nok til at overtyde Hs. Keiserl. Majestæt om, at Hs. Majestæts Mening i denne "Sag var bestemt efter de stærkeste Grunde, og at de Forbindtligheder og Pligter, der paalaae ham som en af de første Rigsfyrster, ikke tillode ham at afvige derfra. Og da der i Slutningen af Vicecanzierens Skrivelse meldes om de Frankiske Margrevskabers Forening med det "Kongel. Huses regierende Linie, som et Tilfælde af samme Beskaffenhed, som dette Omtusknings=Project, saa kunde Hs. Majestæt, saa undslukkelig endog hans taknemmelige Erindring var om Hendes Keiserlige Majestæts venskabelige anvendte Bestræbelser ved de Teschnerske Fredsunderhandlinger, dog ikke Pundlade at anmærke den store Forskiæl der var imellem ren ved de Pfalziske Familie=Forbund forbuden Omtuskning og en arvelig Tilfaldelse af et Land, som var Huset "Brandenborgs gamle Stamgods. I Undersøgelsen (Sid. 8) bliver herpaa videre foregivet: at uagtet det Berlinske Hof allerede: Februarii Maaned var af Hendes Russisk Reiserl Majestæt bleven underrettet om den sande Beskaffenhed med Omtudskningsforslaget, saa blev der ei allene i hele Tydskland, men endog ved mange andre Hoffer strax derpaa udspredt, at Hs. Keiserl. Majestæt førte voldsomme Omtudsknings, Secularisations- og andre til Rigs systemets Kuldkastelse sigtende Projecter i Skioldet. Fra det Keiserl. Kongel. Hoffes Side var det altsaa ingen Fordølgelse af Virkeligheden i det gjorte Omtudskningsforslag, men hverken meere eller mindre end en Bekræftelse paa den reneste Sandhed, da dets samtlige Ministre bleve beordrede at erklære allevegne, at Hs. Reiserl. Majestæt hverken havde havt, eller vilde have nogen af de ham paabyrdede Hensigter.