Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1782-04-12
Paris. Jeg dog ei ene er den Mand, Som mod et Snørliv skriver; Parisiske Journal et stort Partie mig giver. Hr. Nieman, en Skribent i Smagens sande Land, Adskildrer denne Stats meer fæl og skadelig, End jeg, men derved og Processer vinder sig. En Snørliv=Skræder der Journalen seer, og bander: Hvad, tør Hr. Nieman saa med Lauget spidse Pen, Som Kiønnets Yndest har, - Saa viist mig kalde VenDe Skiønheder, hvis Krop min øvte Haand omspænder, 226 Ar Som jeg skal gribe an, Dig, og forvovne Mand! Og dig for Theemis Stoel og strænge Aasyn kalde; Du der skal offentlig dit Kietterie frafalde. Nu længes alle Mand, hvad Udfald Sagen faaer, Men dog, til hvad Partie Madame Theemis gaaer, Jeg dog selv evigen mig mod det Harnisk harme, Og bede Komus, dog engang vil sig forbarme, Og dette piinlig Kors fra Nympher tage bort, Som Nieman Journalist og mange flere bande, Og gierne kastede i Kirkens Blok en Ort, Om Snørliv=Skrædere forvistes alle Lande. Slutningen om Bogtrykker=Kunsten. (See Nr. 14.) Det gik med Bogtrykker=Kunsten imidlertid, ligesom det gaaer med alle andre, at den blev ikke strax bragt til Fuldkommenhed; thi der gik 10 Aar bort, førend den kom til nogen Fuldstændighed. Begyndelsen var, at man indgravede Bogstaver i Træ=Tavler, ligesom Steenhuggerne udhugge Bogstaver i Steen, eller Kobberstikkere indgrave i Kobber=Tavler, da Hullerne bleve opfyldte med en sort Farve, der alene blev tillavet af Kønrøg og Vand. Og paa den Maade ere Costeri Tabulæ, Speculum humanæ salvationis, Ars memorandi per siguras evangelistarum, Ars moriendi og en Chiromantisk Bog trykkede, og blev der kun trykket paa den ene Side, og siden tvende Blade sammenklistrede. Derefter paafandt man at skiære ophøyede Bogstaver i Tavlerne, men som man kunde ikke bruge disse Tavler til andre Bøger, og det var altsaa besværligt og tilligemed kostbart at skiære nye Tavler til hver Bog, saa ophittede man at skiære enkelte Bogstaver af Træ, hvilke man kunde sætte sammen, og tage fra hverandre, naar R 227 R. R. man vilde; som dette Arbeide og var af stor Besværlighed, saa søgte man at kunne giøre det lettere. Til den Ende støbte man Tin=Bogstaver, hvilke bleve støbte i uformelige Former, og siden efter forbedrede med en Kniv; som dette baade kostede megen Umag, og disse Bogstaver bleve snart opslidte, saa forfærdigede man Bogstaver af adskillige Metaller, og støbte dem i bedre og beqvemmere Former Og som den forommeldte Vandfarve løb ud paa det trykkede Papiir, naar det blev vaadt, opfandt man den nu brugelige Bogtrykker=Farve, der bestaaer af adskillige olicagtige Materier, og sidder fast paa Papiret, naar den først bliver tør. Hidindtil havde det endda været et overmaade møysommeligt Arbeide, da man, naar man skulde trykke en Bog, maatte med Hænderne trykke paa Papiret, der var lagt paa Bogstaverne, at de kunde alle blive kiendelige, og saaledes maatte man anvende en lang Tid paa en Bogs Trykning. Herudover udfandt man en Maade at kunne fordentligen sætte Bogstaverne sammen, og gjorde beqvemme Presser til at kunne bedre trykke end tilforn med de blotte Hænder. Men da de første Bogstaver ikke vare af lige Størrelse, ikke heller stode i lige Linie, saa har Ald. Manutius i Venedig indført lige formelige latinske Bogstaver, hvorudi han strax blev efterfulgt af Jahanne Frobenio i Schweitz. Saa besværligt var det med Bogtrykkeriet i Begyndelsen, indtil det siden efterhaanden er kommen til den Fuldkommenhed, det nu er udi. Det var længe, at den Kunst kom ikke uden for Murene i Mayntz, men da den Tvistighed Aar 1455 opkom imellem J. Guttenberg og Joh. Faust angaaende Forlags=Omkostninger, saa blev denne Kunst bekiendt paa andre Steder, og efterhaanden udbredede sig over hele Europa. Augsburg var det første Sted, hvor man fik Bogtrykkerie, og den første Bogtrykkers Navn var Johan Bemler eller Beumeler, fra hvis Bogtrykkerie man har en laR 228 R. tinsk Bibel 1466, og en tydsk 1467. Hidindtil havde man kun havt et Slags Bogstaver, nemlig de latinske, men man begyndte da og efterhaanden at støbe Bogstaver, af fremmed Sprog, og blev Begyndelsen gjort med grædske og hebraiske Bogstaver, den første hebraiske Bibel trykt til Brescia i en liden Octav 1490, under den Titel: Biblig Hebraica per Gersonem den Mose Soncinatem, hvilken er overmaade var, og det er den, af hvilken den Sallige Lutherus betiente sig, da han oversatte det gamle Testammente paa Tydsk.