JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
J enhver Stat gives der Gienstande, som Menneskehedens og Sædelighedens Ven med Veemod bortvender sit Øie fra, og lader som han ikke kjendte deres Tilværelse, fordi han føler sig ligesaa svag til at anklage dem, som til at retfærdiggjøre dem. Disse Gienstandes Tal er maaskee større end man troer. Men den, som vil skildre en stor Stads Sæder, kan umuelig forbigaae dem ganske, han maa kun vogte sig for at vise dem i et for Sædeligheden skadeligt Lys. Skjøger? Hvilket Menneske med ufordærvet Hjerte kan nævne dette Ord, uden at føle den inderligste Harme, uden at afskye en Menneskeclasse, der stiller Lasternes Snare for den fremspirende Slægt, der udbreder physisk og moralsk Gift i Statslegemets Aarer, der fornedrer Mennesket i Mennesket, der sønderslider Ægteskabets lovlige og hellige Baand, der ved sin egen Fordærvelse befordrer sine Medmenneskers Undergang? - Hvo kan, hvo tør, hvo vil tage en saadan Menneskerace i Forsvar, Men vi ere saa vante til det foragtelige, afskyelige Ord Skjøge, at vi næsten altid glemme, at den Skjøge, som nu engang har tabt alle moralske Menneskers Agtelse, ogsaa engang har besiddet Blufærdighed og Uskyldighed, ligesaa godt som hver anden M. Vi træde den Rose under Fødderne, som ligger sønderrevet og visnet paa Jorden, uden at betænke, at ogsaa den engang har blomstret lige saa skjønt, som hver anden af Flora's Døttre, uden at undersøge, om ikke en voldsom Storm har knækket dens spæde Stilk og afrevet dens unge Blade. Hvo er saa grusom, at fordømme den Ulykkelige, der er styrtet i Afgrunden, uden at have undersøgt, om han selv har styrtet sig der O, J hvis Hjerte er ufordærvet ved omhyggeligere Opdragelse og lykkeligere Omstændigheder, fordømmer ikke altid, uden videre Undersøgelse, de Ulykkelige, som saaledes gradeviis ere nedsjunkne i Lasternes Skjød, Ogsaa de have engang havt en Uskyldighed, som, ubesnæret, maaskee endnu hos mange af dem havde været ligesaa reen som eders. Naturen har gjort alt for at værne om den qvindelige Dyd, og den har udrustet den med et Skjold, som kan afdøde hvert Angreb, kun ikke snedige Mandfolks Snarer, Blufærdigheden, Qvindekjønnets fælles Arvelod, er en Blomst, som næsten aldrig visner, naar ikke Manden nærmer sig den. Saare sjelden forfalder et Fruentimmer til Skjørlevned, uden at et Mandfolk styrter hende deri, men alligevel lade vi Skjændselens hele Vægt hvile paa Fruentimmeret, ikke paa Mandfolket, som i Almindelighed er den første Aarsag til hendes moralske Fordærvelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
Statsstyrere, Fædre og Mødre, Betænker, at Staten skjuler mange saadanne Slanger lønlig i sin Barm, som søndergave den fremkommende Slægt spæde Blonisterknovver Jeders Magt staaer det, om ikke ganske at udrydde, saa dog for en stor Deel at formindske dette skrækkelige Onde. Ved at lette Veiene og aabne Kilder til lovlige Næringsgrene befordres Ægteskaber, ved at formindske de trykkende Baand, der afskrække mangen en Yngling fra at indtræde som Borger i Samfundet, forøges retskafne og nyttige Borgeres Tal, ved at indgyde Børn fra deres første Barndom af Agtelse for Sædelighed og Skræk for Lasterne, ved at vænne dem til Nøisomhed og Tarvelighed, vil deres moralske Følelse og deres Caracteer befæstes. De ville da med Kjæmpemod modstaae Lasternes Tillokkelser. At kunne vorde en værdig Huusfader eller Huusmoder, Borger eller Borgerinde i Staten; at kunne udbrede Held i en nøisom Familie, vil være deres eneste og kjereste Maal. Men saalænge alt dette ikke skeer, saalænge der er saa mange Vanskeligheder, forbunden med at indtræde i Ægtestanden, saalænge som Ungdommens moralske Dannelse endnu behandles som en Bisag, saa længe vil Skjørlevned ogsaa med Frækhed kunne opløfte sit Hoved.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
Gadeoplysning. Om vor Gadeoplysning er der hidtil næsten skrevet ligesaa ofte som om vor Almueoplysning. Begge have i en vis Forstand i den senere Tid vel tiltaget, men man maa beklage, at den første, trods alle de Skoser, Gluffer og Finter, den har maattet høre, endnu bestandig vedbliver at rette sig efter Maanen. Man skulde næsten troe, at denne Planet ordentlig finder en Fornøielse i at spille Gjek med vor Gadeoplysning, thi den skinner aldrig klarere, end netop naar Lygterne ere tændte. Denne Kamp mellem Maanelys og Lygtelys er et af de meest Abderitiske Optrin i Kjøbenhavn. Men dette kan nu ikke være anderledes. Lygterne skulle tændes efter Almanakken, og denne retter sig efter Solen og Maanen, Vægterne ere, som hver Mand veed, ingen Propheter, og kunne, med al den Enevoldsmagt, de have paa deres Post, ikke tvinge Maanen til at skinne, naar den ikke er oplagt dertil.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
Vore Gader ere imidlertid paa de Tider, at Maanen ikke lyser gratis, eller Lygterne for Betaling, i en beklagelig Forfatning. J Søndags Aftes, imellem Kl. 10 og 11 herskede der ligefra Vesterport til Østergaden et saadant Ægyptisk Mørke, at man hvert andet Skridt maatte føle sig for, løb et Menneske paa Armen eller stod Fare for at blive overkjørt. Jeg kiender ikke en eneste Kjøbstad i Dannemark, hvor der om Aftenen hersker et større Mørke, end i det glimrende Kjøbenhavn, naar Lygterne ikke ere tændte og Maanen ikke er saa honnet, at den vil lyse. Hos den Reisende, som paa en saadan Tid kommer ind af Porten, kan dette neppe opvække den fordeelagtigste Jdee om Lygtevæsenets Indretning. Hvad er vigtigere i en stor Stad, end at Jndbyggerne om Aftenen kunne passere Byens Hovedgader, uden at de behøve at samle i et Ægyptisk Mørke? Hvorfor skulle Lygterne ikke hver Aften være tændte? Hvad er den Bekostning, dette medfører, mod den Ulempe, det afværger, Antaget, at de Penge, der nu svares af Jndbyggerne, ikke ere tilstrækkelige dertil, saa kan man dog være vis paa, at ingen vil undslaae sig for, at bidrage sin Skjærv til en saa vigtig og nyttig Jndretnings muelige Forbedring. Folk bortødsle jo Penge nok til Lystfyrværkerier, Konstberiddere, Trylletheatre, Linedansere, Voxcabinetter og saa mange andre Gjøglerier; hvorfor ikke hellere anvende de store Summer, som saaledes gjøgles ud af Landet, til at oplyse Gaderne og derved at conservere sine ranke Lemmer og Førlighed? Om Love for det Danske Sprogs Retskrivning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
Blandt hele Vrimlen af Dannemark skrivende Væsener, lige fra dem, der med Teieck og Schelling svæve i Phantasiens syvende Himmel, indtil dem, der lade deres Aandsproducter declamere i alle Gader af hæse Visekoner, gives der ikke to, som følge een og den samme Retskrivning. Og eie vi end kun faa originale Forfattere, saa eie vi saa mange desflere priginale Stavere. Enhver anseer sin Methode, ofte uden mindste Grund, for den rette, enhver troer sig berettiget til at dræbe Bogstaver og at metamorphosere hele Ord. Ustraffet kan enhver Sprogfordærver begaae saadanne Forbrydelser; ingen af vore lærde Storinqvisitorer, dømmer derfor ham til at gaae i Litteraturens Fiddel, eller til at staae til Pæls i de lærde Aviser. For at raade Bod paa denne Uskik have adskillige foreslaaet, at der bør gives en almindelig Lov, som byder Folk, hvorledes de skulle stave. Enhver, som kun har mindste Begreb, ) Hr. Pastor Bøgh har i det sidste Hefte af Minerva gjort Forslag til en Lovcommission, for det Danske Sprogs Retskrivning, og op om forbydende Love og deres Bestemmelse, kan ikke andet end smile, naar han seer lærde Mænd, fremkomme med saadanne snurrige Forslag. Hensigten af ethvert Forbud er at værne om den almindelige Sikkerhed, og alt hvad der kan bestaae med denne, kan aldrig blive nogen Gjenstand for noget offentligt Forbud. Men i hvilken Forbindelse staaer Retskrivningen med den almindelige Sikkerhed? Man kan bogstavere nok saa urigtig, og alligevel være den lydigste Borger af Verden. En saadan Lov kan desuden, ikke tænkes, uden at dens Overtrædelse skal straffes, og hvor urimeligt vilde det ikke være, at straffe nogen, fordi han af Uvidenhed eller Forseelse har gjort sig skyldig i Staveforbrydelser? Der gives derfor neppe noget Land, hvor man hidtil har foreslaaet og endnu langt mindre dicteret en saadan almindelig Lov. - Men antaget, at man, for at bringe Overeensstemmelse ind i vor Retskrivning, vilde give en saadan Lov, hvo er da den blandt vore Sproggrandskere, hvis Retskrivning er saa rigtig og overeensstemmende, at den kan tjene til Møn givet adskillige Mænd, som han ansaae for dygtige til at være Medlemmer deraf. ster, En Commission vilde og kunde neppe blive enig i den Henseende, og en saadan enkelt Sproggrandsker gives der ikke. Den afdøde Prof. Baden, som unegtelig fortjener den første Rang blandt vore Linguister, skriver end ikke i hans ortographiske Ordbog overeensstemmende; med sig selv. Jeg behøver kun at kaste op deri, for at overtyde mig derom. J hans Fortale, som kun bestaaer af sexten Sider, afviger han selv fra de Regler, han har givet i Ordbogen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
J den første skriver han f. Ex. skjønt ofte skjøndt), beskjæmme, skjøtte, og i Ordbogen skønt, beskæmme, skytte. Kan den Lovgiver, som selv overtræder sin Lov, endog førend den endnu er, publiceret, vel vente at man vil holde over hans Love, Bør man ikke tilgive den mindre Studerede, at han feiler i Retskrivningen, naar end- og en Professor i Veltalenheden skriver uovereensstemmende med sig selv i en Bog, hvoraf andre skulde lære at vænne sig af dermed? (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
Blandede Nyheder. Da Hr. Dr. Molderhawer nu tiltræder sin nye Post ved Patronatscollegiet og altsaa for nogle Dage siden læste for sidste Gang ved Universitetet, havde en utallig Mængde Tilhørere, tildeels Mænd i Embeder og Værdigheder, indfundet sig. Hr. Doctoren holdt en ligesaa skjøn som rørende Afskedstale, hvorved han var meget bevæget, og opvakte lignende Følelser hos sit Auditorium, der beklager Tabet af en ligesaa fortjent som agtet Lærer. Fordum var det kun ved Førstelige Høitideligheder og ved Fugleskydninger, at man affyrede Canoner. Nu synes det ogsaa at blive Mode blandt Kjøbmænd, naar de holde Bryllup. Endeel af Lesøes Jndbyggere have d. 2 Julii høitideligholdt den Aalborgske Kjøbmand Christensens Bryllup ved Canonernes Løsning - og Provindsial aviserne gienlyde endnu af deres Skrald. Fra Hamborg meldes: at det derværende Franske Theater lider et stort Tab ved Mad. Fourees Bortgang. Directionen har tilbudet hende- følgelig ogsaa hendes Mand - Tillæg a., men forgjeves. De ville til Vinter paa egen Bekostning selv oprette et Theater i Moscau.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
Assessorerne i Hof= og Stadsretten saavelsom i Stiftsoverretten skulle nu anlægge en Uniform, som bliver af samme Slags som Høiesteretsassessorernes daglige Uniform.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
Ofte har man hørt Plyndringshistorier, som sagdes at være forefaldne i Hovedstaden eller Nærheden deraf, men ligesaa ofte have disse Fortællinger været ugrundede. J den senere Tid har man imidlertid ikke sjelden lagt Mærke til, at Folk, som gik silde i Frederiksberg Allee, klagede over, at være blevne anholdte af en Person, der forlangte deres Uhr eller Penge. For nogle Dage siden vilde en saadan Person anholde et Par unge Mennesker, som sildig om Natten gik i denne Allee, men de vare heldige nok til at paagribe ham, og ved Vægternes Hielp at bringe ham i Sikkerhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
Det hedder, at Hr. Conferenceraad Hoe, der beboer Grev Lerkes forrige Gaard, som Kongen har kjøbt, fremdeles bliver boende der, og skal kunne betjene sig af Haugen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
Den henrettede Herzleins bekjendte Yndlings arie spilles nu paa Kjøbenhavns offentlige Værtshuse som Drikkevise.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
Det Skrivt, som er udgivet mod Hermes, har i Kiel opvakt stor Sensation. Man har tillige aftrykt den Cabinetsordre, hvorved Hermes og adskillige af hans Venner ere blevne afskedigede ved den nuværende Konge af Preussens Regjeringetiltrædelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
Ved Boulogne vedbliver man endnu at gjøre Anstalter til Expeditionen mod Engelland. Ved Staden og i dens Omegn ere henved 3000 Fartøier samlede og 10,000 Mand friske Tropper ankomne. Den Engelske Escadre i Dunerne er bleven forstærket med 14 Brandere. Jlden i Woolwich har været anlagt. Brandspandene vare for det meste i Forveien skaarne itu og Slangeskruerne saa beskadigede, at man, imod Formodning, ikke kunde bruge dem. Der er udsat en Præmie af 500 Pund for den, som kan opdage Ophavsmændene.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
J den Persiske Havbugt opholder der sig n. Sørøvere fra de smaa Nabostater. De have taget to Engelske Fartøier med Depecher til det Engelske Ostindiske Compagnie i Bassorab, og deels myrdet Mandskabet, deels gjort det til Slaver.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
Den Engelske Sømagt i Vestindien bestaaer, nu af 20 Linteskibe, 16 Fregatter og 31 Smaa krigsskibe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
J St. Petersborg har den rige Grev Scheremitoff nylig gjort et Gjestebud for den hele Keiserlige Familie, som i Pragt overgik al Forestilling. Ved tyve Borde spiste man ikke paa andet end Guld og Sølv. Gjesterne havde næsten Ondt ved at sige, i hvilken Verdensdeel de befandt sig. Penge havde fremtryllet her Alt, hvad Naturen har skienket andre Lande som en udelukkende Eiendom. Kirsebærrene allene havde kostet 2000 Rubler, og det hele Gjestebud tilligemed Fyrværkeriet &c. 80,000 Rubler. Madam Blanchart har paa hendes Mands Vegne, som er bleven syg, gjort en Luftreise i Frankrige. Hun kom lykkelig ned ved Montpellier, hvor hun holdt et Triumphindtog til Hest og fik store Foræringer af Commercepræsidenten.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
J de Wienske Forstæder har der nylig reist sig urolige Optrin, som Brødets Dyrhed havde givet Anledning til. En Haandværkspend forlangte et Fireskillingsbrød hos en Bager, og da han ikke fik det, begyndte han at knurre udenfor Døren, fik derpaa Medhold hos adskillige simple Folk, som trængte ind i Huset, gave Bagerens Brød og øvrige Eiendom til Priis og ruinerede tilsidst hans Gaard. Da der nu kom en Afdeling Krigsfolk, modtog Pøbelen dem med Stene, og de bleve altsaa nødte til at fyre paa den. 40 Oprørere og adskillige Soldater dræbtes i dette Opløb, som omsider dog blev standset. H. D. Landgreve Carl af Hessen, som siden 1783 ikke har været i Egnen. af Hanau, har nylig spist hos Churprindsen og hos sin Broder, og opholder sig nu i Wisbaden. Maria Magjore i Kirkehvælvingen i Santo Trient, hvor den berømte Kirkeforsamling blev holdt, er nylig styrtet ind Tre Mennesker bleve dræbte derved, men en Time tidligere havde det: kostet mange Hundrede Livet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
Admiral Nelson er, efter 24 Dages Seilads, ankommen til Barbadoes. Da han erfarede, at den forenede Flaade havde taget Veien til Trinidad, reiste han did med 2000 Mand, som General Meyer havde givet ham til Undsætning paa Barbadoes. - Da Fienden havde naaet Martinique, sige de i Dag ankomne Engelske-Tidender (under d. 12te og altsaa tre Dage senere end de Tydske) opholdte han sig der i 14 Dage. Han agtede den Gang at angribe Trinidad med 18 Linieskibe (12 Franske og 6 Spanske, 8 Fregatter og 4 Corvetter. Nelson forefandt Northumberland, Cochrane og Spartiatte paa 74 Canoner &c. ved Barbadoes. Admiral Cochrane var just vendt tilbage fra Jamaica, hvor han havde forfulgt den Rochefortske Flaade; Admiral Dacres havde beholdt Resten af hans Skibe tilbage, for at forsvare denne Øe. Nelson naaede d. 6 Junii Tobago. Han gjorde sig færdig til et Angreb, da han saae at 3 til 4 Poster vare satte i Brand og ødelagte. Men da man naaede Øen erfarede man, at Jndbyggerne havde gjort det selv, fordi de antoge den Engelske Flaade for den forenede Franskspanske. Fienden havde naaet Fort-Royal d. 14de ultimo og fyret paa Diamantsklippen, som de Engelske kun havde besat med nogle Canoner og 90 Mand, 2 fiendtlige Linieskibe, 2 Fregat, ter og nogle Skaanerter angrebe den. Men de bleve drevne tilbage af de laveste Batterier, som gik i lige Direction med Vandets Overflade. Efter tre Dages Forløb, saae Engelskmændene sig af Mangel paa Provision a. nødsagede til at overgive Klippen. De Franske mistede, efter denne Efterretning 1500 Mand og de Engelske kun 4. Fienden jordede paa Martinique 3000 Mand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-22
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-26
Nyeste T der.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-26
Kjøbenhavn. No. 82. Den 26 Julii, 1805. Udgivet og forlagt af J. Werfel. Bryllupshøitiden i Gjekkeskov. Min Herre!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-26
Kjøbenhavn er den Yndlingsskjephest, som De uafladelig rider paa, uden at betænke, at denne store Stad bør betragtes som Moderen til alle mindre Kjøbstæder i Dannemark, og at disse, som dens nærmeste Paarørende, for Beslægtningens Skyld fortjente imellemstunder at omtales. Jngen vilde kunne fortænke Dem i, at De engang imellem prydede Kjøbenhavns Skilderie med en Prospect af Dannemarks Kjøbstæder &c., naar De kun ikke som en vis Mand leverer i Aaret 1805 Prospecter, som ere skildrede for 60 Aar siden. Den ene har Lyst til Moderen, den anden til Datteren, kunde De svare Deres Læsere, ja endog Recensenterne, om de ved saadan en Leilighed skulde spørge: "er Saul og iblandt Propheterne?"¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-26
De har formodentlig læst i Aalborgavisen, hvorlunde man ganske nylig paa Lesøe har høitideligholdt en Kjøbmands Bryllup i Bergen under Canonernes Lyd. Denne Høitidelighed, som unegtelig var proper, magnifique og sublim, bærer dog ikke Vand mod den, der nyligen fandt Sted i Gjekkeskov, i Anledning af velfornemme og velbekjendte Hr. Fiskebløder og Fuglekonge Peder Ruus's Formæling med Jomfru Annike Paars, Kobberfabriquant Peder Nielsen Paars's yngste Datter. Den Agtelse, som Hr. Fiskebløderen staaer i hos Byens fornemste Jndbyggere, formedelst sin Redelighed og især sine store Talenter som Skytte og Fistelsanger, har bevæget Byens ypperste Mænd til at høitideligholde hans Bryllupsfest d. 13 Junii anno domme 1805, paa en med Gjekkeskovs og det velfornemme Brudepars Hæder overeensstemmende Maade.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-26
Den 13 Junii var bestemt til denne store Dag, som evig vil glimre med Maanens Glands i Gjekkeskovs Aarbøger, For at kunne bestride Omkostningerne lod man omgaae en Circulaire, hvorpaa enhver kunde tegne sig for saa stor eller lille en Sum, han fandt for godt. Da man havde samlet en klækkelig Capital, blev (S. T.)Hr. Strandrider og Oberbadskjær Ole Madsen, eenstemmigen udnævnt til Overceremoniemester, saasom denne Mand paa sine vidtløftige Reiser i Bremen, Vestphalen, Holsteen og Africa har erhværvet sig de til en saadan Post nødvendige Kundskaber. Dagen førend Høitideligheden skulde gaae for sig, lod han publicere en Placat, hvis Hovedartikler vare følgende: 1) Fra Natten d. 12 til Natten d. 13 Junii maa ingen af de respective Jndbyggere lade kjøre nogen Gjødning igjennem Gaderne; 2) i dette Tidsrum maa heller ingen lade sine Gjæs, Ænder, Ællinger eller Gjæslinger komme ud i Kjæret ved Slagtervængen, da dette skal anvendes til vigtigere Brug; 3) den 13 Junii, fra Kl. 4 om Morgenen af at regne, tør ingen forlade Byen, uden Birkedommerens udtrykkelige Tilladelse, da man paa denne Dag ønsker, at lade det hele Gjekkeskovske Publicum udbryde i et Hurra, som kan gjenlyde fra den ene Kant af Byen til den anden; 4) enhver maa holde sine Vinduer vel tillukte, da man agter at affore Canoner, og Ruderne derved lettelig kunde springe; 5) enhver maa udenfor sit Huus eller sin Gaard have en Balle Vand i Beredskab, om der ulykkeligviis i Tumlen af Bryllupsglæderne skulde opkomme Jldebrand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-26
Denne høitidelige Mindedag tog d. 13 Junii saaledes sin Begyndelse: om Morgenen, Kl. 8 blev der affyret tre stærke Canonskud i Degneboligen, hvorved der ulykkeligviis indtraf det Uheld, at Degnens Hønsehuus styrtede sammen som Jerikos Mure, og to fede Høns og en delig hvid Hane, som Degnen selv havde opklækket, bleve begravne under Ruinerne; et nyt Beviis paa den Sandhed, at der ikke gives nogen Rose uden Torne! Dog, Alting var saa vel indrettet af Hr. Madsen, at dette aldeles ikke forstyrrede den skjønne Orden, der herskede i alle Kroge, men at man endog i samme Øieblik, da Ulykken arriverede, saae det Danske Vimpel og Flag veie hos (S. T.) Hr. Birkedommeren, hos Præsten, hos (S. T.) Hr. Strandrider og Oberbadskjær Ole Madsen, hos (S. T.) Hr. Forligelsesprocurator, Formularskriver og juridisk Consulent Jeppe Jepsen, hvilket bebudede og tilkjendegav denne Bryllupsfests Høitideligholdelse til Ære for det velfornemme Brudepar. Kl. 8 1/2 tog Høitideligheden sin Begyndelse. En Deputation af Byens Honorationes, ledsaget af det velfornemme Borgerskab og Bondestanden, gik i en gravitetisk Procession hen til Brudgommen. Sex Musicantere aabnede Toget. Derpaa fulgte Præsten og Birkedommeren; den første gik paa høire og den sidste paa venstre Haand, som et Sindbillede paa den Sætning: "Loven over os, og Geistligheden over os alle Efter disse fulgte Degnen, som den, der nærmest hørte til den høie Geistlighed, og tre Skridt fra ham Ringeren. Tre Skridt fra disse igjen fulgte Byens øvrige høie Embedsmænd, saasom (S. T.) Hr. Tolder og Classelotteriecollecteur Bække lund, (S. T.) Hr. Compagniechirurg og Bal inspecteur Lundberg, (S. T.) Hr. Overgraver og Victualiecommissionair Rasmus Rasmussen &c. &c. Siden fulgte alle Byens Skolebørn i deres Søndagsklæder med Krandse af Kornblomster. Da Processionen, kom til Brudommens Huus, standsede den. Her var der opreist et Altar, hvorpaa der brændte to Hjerter saa store som to Cocusnødder. Den velfornemme Brudoms Bodsvend, klædt som Venus, og en lille Dreng, som han har taget i Barns Sted, som Amor, kasteste Røgelse i Jlden for at faae Hjerterne, der vare sammenbundne med blaa Barattesbaand, til at lue.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-26
Blandede Nyheder. Kongsbergs Sølvværk, som nu skal nedlægges, har været bekjendt i en Tid af henved 200 Aar. Et Jordskjelv, som indtraf i dets Omegn 1623, skal have været den nærmeste Aarsag til dets Opdagelse. 1625 blev det overladt til Participanter; Kongen selv tog 1/2 Part. 1651 forøgede Kongen sin Andeel til 1/2 Parter; Participantskabet vedblev til 1661. 166173 blev Værket drevet for Kongel. Regning, og i det sidste Aar solgt til Rentemester Møller for 119,136 Rdlr., men det blev saa slet bestyret, at Kongen maatte tage det tilbage igjen, og fra den Tid af blev det aldeles drevet for Kongelig Regning. Fra 1654 til 1704 var Bestyrelsen temmelig maadelig, og 1699 maatte der endog betales 12,776 Rdlr. i Tilskud. Fra 170414 vandtes 320,000 Rdlr., men 1725 tabtes 20,782 Rdlr. Fra 1716 - 1723 havde man ialt 337, 186 Rdlr. i Overskud. 1724 begyndte Værket at hælde, og dette varede i ni Aar og krævede et Tilskud af 562,685 Rdlr. Man mistænkte Bestyrelsen og nedsatte en Jnqvisitionscommission. Jndtil 1747 havde man i en Række af 15 Aar havt et Overskud af 701,331 Rdlr. eller 46,755 aarligen. Fra den Tid af har man snart havt Tab, snart Overskud. J den senere Tid har Tabet tiltaget hvert Aar. 1791 var Arbeidernes Tal 2584 Personer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-26
J Berlingsaavisen læses nogle ufrivillige Følelser af Pastor Bagesen Lakier, ved Erindringen om den Tid, da han først begyndte at pløie med Stude, var selv Kudsk og ved sit Hol Hol Ho med taktiske smaa Puf i Lydsken gjorde Metamorphosis til egen fulde Tilfredshed og andres Underviisning. Kalve af smuk Taille vare ham til denne Exercise de fortrinligste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-26
Den 13de og 17de d. M. gjorde Hs. Svenske Majestæt i sin Lystjagt en Tour op af Kjøbenhavns Reed forbi Vagtskibet og tilbage til Helsingborg. Saavel fra Kronborg som Vagtskibet og Skydebanen blev der saluteret. Jagten svaret de hver Gang med to Skud. Paa samme Maade gjengjaldt den Folkets Hurra, som lød den i Møde fra Skibsbroen i Helsingøer. Mandskabet vare alle til Veirs i Vanterne og Mersene.