Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1782-09-20
Græskar. Bliver kaagt mør, reven smaat, og tørret som Kartofler; man brækker Kagerne i Stykker, sætter dem hen, for igien at trække nogen Fugtighed til sig, indpakker dem siden i Karduser, som igien vel igiennemtørres. Førende der laves en Ret deraf, bliver de vel afkaagte, reven, samt anrettet med Melk, Smør og Peber; de buiner ud igien, til en største Forundring, ved Kaagningen, samt beholder sin naturlige Smag, tilligemed Sødheden. Paa selvsamme Maade blive og Æblemoes tørret, men af viinsyre bliver den allerbedst. Man kaager den af med Viin og Vand samt anretter den med Sukker og Kancel. Umodne, Stikkelbær. De modne kan man ikke bruge, eftersom Hinden og Kiernene ere alt for haarde. Man kaager dem til de aabne sig, og det giør de strax. Man perser dem til en Moes, rører noget Bygmeel deriblandt, tørter dem paa Ovnen, og siden støder dem til Pulver. De kan og tørres i Bagerovnen, naar Brødet er udtaget. Og ligeledes Hindbær. Man kaaler dem i Viin og Vand, samt anretter den med Canel, Sukker og Tvebakker. Man laver og at begge Slags en skiøn Sans til Steg. Haugetidsel (cardon), italiensk Finnikel (Finochi), den Nr. 597 almindelige danske Kaal (Borecole) og den murcianiske Kaal (Coves Morcianus), har jeg ikke kundet bekomme, for at giøre Forsøg dermed. At det underste af Artiskokker, bliver tørret Holland, er bekiendt. Jeg har sidstafvigte Aar forgiettet at avle dem, men slutter dog, at man først bør lade dem udbulne i kaagende Vand, og strax derpaa tørre dem paa Rammen over Ovnen. De kan og vel tørres paa den samme Maade, som jeg i dette Aar vil forsøge. Og hvor mange Artikler vil der vel ikke findes. Dette skal være nok saat til Underretning om dette Slags Urters Tørrelse og Beredning. Salatarrer. Det henhører til Sundhedsreglerne, ikke at spise nogen Stei uden Salgt. Thi Urten selv, tilligemed Ediken, opløser det Fede, og forbedrer derhos Spisesaften. Mange er saa store Elstere af Salat, at de, ligesom mine Landsmænd Frankerne, mine Naboer Schwaberne, og jeg selv, spise ikke Salat for Steiens, men Stei for Salatens Skyld, og derfor veed de lidet af Kolik at sige, men hvormeget skulle en Salat ikke kunde virke til Feldts og endnu mere til Søes, paa de lange Reiser, som til Indien a. Vi vil altsaa inddeele den i visse Klasser. 1) Man lader den bulne ud, med saameget kaagendes Vand, som der kan trække ud, samt bereder den med Olie, Edike, Salt, og Peber, nemlig den hakkede Suurkaal, Scharskaal, og de sure Rødebeder. 2) Man afkaager lidt, kaster Suppen bort, lader det afkaagte blive koldt, samt tilbereder med Olie, Edike, Salt og Peber, nemlig: den afskaarne Kaalsalat, som man strax, uden at give den Tid til at viisne, lægger paa Rammen at tørres, og naar den siden igien er bleven lidet fugtig, som foran er meldt, indpakkes den i Karduser med noget Peber, Portulakblade, Skeeurt, Vandarve, 598 R. R. Vandkarse, Salat, Asparages, Skud af vild Humle, Sellerierødder med Hiertebladene, Endivier, Brokliskud, Cichorier a. Man kan og berede den blandede med hinanden. 3) Man kaaler sagte over Kulild, vel tildækket, med Edike og Smør, eller med Edike og Flesk, som er skaaren i Tærninger, den smaae skaarne Kaalsalat, den hvide, grønne og gule Savøier og Federkaal, Portulakblade, Skee urt, Vandarve, Vandkarse, Salat, Skud af Vildhumle, Endivier, Cichorier a. Man kan og mænge adskillige af disse iblandt hinanden. 4) Man lader Redikker, som ere skaarne i Skiver, bulne ud med koldt Vand, de skal siden tørres i en Hast, samt pulveriseres, og beredes med Olie, Edike, Salt og Peber. For gamle Folk, som have mistet deres Tænder, og dog har Lyst til at styrke Maven, er dette Pulver en ønskelig Salgt. Derfore maa Redikkerne tørres om Efteraaret førend de bringes i Kielderen. Man maa bruge Voxpapiir til Karduserne, som de skal pakkes udi, paa det ingen Fugtighed kan komme til dem, som ellers opløse, det, udi dem sig befindtlige flygtige Salt. Men allerbedste holder de den udi vel tilproppede Boutellier. Den her neden for forekommende Peberrod, giver og en god Salat. 5) Man udbløder med Edike og Vand de indpakkede og tørrede Salatarteer, kommer noget Salt eller Olie dertil, og spiser dem siden; som f. Ex. Rockambolfrøe, eller Slangehvidløg, Skarlottenløg, (Copa ascalonica, ved steriilis) Purree, Rødløg, Klettenstængel, umodne Stikkelsbær, umoden indiansk Peber, Søebønne eller Bulmeurt, umodne Meloner og Agurker, og hvad man ellers kan have eller opfinde af de indpakkede Salater. De bul ner ud igien mestendeels saa fuldkommen, som de aldrig havde været tørrede, samt beholder deres naturlige Smag, Den indpakkede Rødløg, især naar den kan haves i Mænger 5 de, vil forskaffe en ret ønskelig Skibs= og Feldt Salat, Skarlottenløg er vel finere og skiørere, men ogsaa kostbarere. Eftersom Jndpakningen selv er noget almindelig bekiendt, saa vil jeg kuns berette, hvorledes jeg f. Ex, pleier at behandle Rødløg og Skarlottenløg: af Rødlogen tages Skallen, og den skiæres tver over i Skiver; Skarlottenløgen, tages derimod med Skallen og heel; begge lægges udi sterk Saltvand, den første skal ligge derudi 24 Timer, og den anden 48. Siden bliver først Skarlottenlogen afskallet, eftersom Saltvandet har løsnet den. Begge Slags bliver vel afvaskede udi fersk Vand, at Saltet mestendeels kan trække ud af dem. Slaae kun engang paa Rødløgen, eftersom den er skaaren i Stykker, kaagendes Edike, men ge staae saaledes dermed, til Ediken bliver kuns lunken. paa Skarlottenløgen 3 Gange, fordi den er heel, lad beg Endelig kom baade Rød= og Skarlottenlog udi et Sylte glas, eller en glasseret Potte, kom deriblandt Laurbærblade, Kardemomme, Nelliker, engelske Urter, ustødt Peber, Kongesalat, og ellers hvad du har Lyst til, slaae den samme Edike igien derpaa, og sæt det saa hen. Naar de ere blevne gode, bringes de paa Rammen, over Ovnen, og saasnart de ere tørre, bestænkes de med Edike, for at blive middige, at de deslettere kan indpakkes. 6) Man bruger og Mose til Salgt. Og de ere virkelig delige sure, som for er sagt om Moes af umodne Enebær og Æblemoes. Under de varme Luftegne kan man have Qvæde og Pæremoes. (Fortsættelsen følger.) Jndfald. En spurgte engang i et Tobaks Selskab, om Oprindelsen til de saakaldte Fidibus. Noget satte en og anden og grublede derpaa, endelig vaagnede og svarede en i Selskabet. Nr. 600 R. R. Mine Herrer, jeg troer, at Fidibus, maa komme at Fides; man har nemlig deelineret Troen (Fides) igiennem alle nommeros og casus, indtil ablatirum pluralem (Fidibus), og da man nu ikke har kunne gaae videre, saa har man dreiet den om, og tændt sin Pibe derved, især da Troen, er saa svag. - Hele Selskabet biefaldt dette, og roste denne Vittighed, og anrettede en heel Jllumintion af Fidibus til Ære. - -