Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-14
Moreaus Tilbagetog, For's Addresser til Kongen, at han vilde tvinge Pitt til at opretholde Freden, Erskines Taler angaaende Jury-Billen, Narbonnes Administration, La Harves Cursus i Literaturen, de roesværdige Handlinger, som udmærkede Montmorencys offentlige og private Liv, Junots Tapperhed, og Dupatys og Long champs ypperlige Digte efter hverandre bragte paa Bane, analyserede og roste. Nød saa mange berømte Mænd en behagelig Følelse ved at glimre i hinandens Øine saa var det ikke mindre tilfredsstillende at iagttage de Paaskjønnelsestegn, som Beundring og Høiagtelse ydede den yndige Dame, hvis tiltrækkende Indflydelse havde samlet en saa stor Mængde Talenter omkring sig. Just i det Cafseen blev ombragt hørte vi Hestetramp i Gaarden, og i samme Øieblik meldte man Eugen Beauharnois og hans tvende Venner, Philip Segur og Hypolit Espinchal. Ung, livlig, og glimrende, ei blot ved sin egen Berømthed, men ogsaa ved sin Stedfaders, var han dog ikke beruset af Stolthed. Saare let gienkiendte man, i Garde-Gulde-Obersteens elegante Uniform, samme unge Mand, der for faa Aar tilbage, ste, at han var en ligesaa god Søn, som siden blev ypperlig Kriger, han, som i et su kort Tidsrum var bleven flyttet fra det ercheJtaliens Sletter til de egyptiske PyramitFødder, og nu var bleven adopteret som en af en Mand, hvem Frankrig kaldte sin Fri og hele Europa proclamerede som en Helt. U Ophævelser gik han hen til Madame Recar og beklagede, at han først saa seent kunde vaane en Underholdning, hvortil Jndbydelshavde glædet ham saa meget, men da 2 Tjenesteforretninger var bleven opholdt af de Første Consul, havde det ikke været ham muli før nu, at slippe derfra, hvilket Segur og Elpinchal, der havde ventet ham paa Caroussipladsen henved to Timer, kunde bevidne. Den paa vendte han sig til For og sagde: "J smigrer mig med, at jeg om kort Tid kan gi Dem nogen Erstatning, thi min Moder har ved lagt mig, at ledsage Dem til Malmaison, i det er kun nogle Minuter jeg er kommen fan for de Vogne, som skulle afhente Dem og De Venner, saasnart de kunne løsrive sig in Baand, af hvilke de omslynges her. Den være mig særdeles kjært, at see mig som Da Fører. Efterat han nu havde forestillet et gur og Espinchal for de Reisende og hid haandtrykket de Venner, han forefandt i Si skabet, satte han sig til Bordet som en Selke der var vant til hurtige Maaltider og hele ikke i denne Post lettelig kunde komme af Ovelse hos den Første Consul. Faa Minter efter stode vi fra Bordet og gik gruppeviis, som Be eller Tilfælde føiede det, ud at spidsere i 8 ven. Juliette gav mig sin Arm, og vi til snart allene med For. Hun forestillede mig en engang for ham som en Barndomsven, der, føiede hun, nylig var kommen tilbage fra Reiser igjennem Tydskland, Danmark og S. rige. Han ønskede mig til Lykke derover, til en Sag, der baade var nyttig og behage, Saaledes er det vel, sagde jeg, naar : reiser utvungen, men under Tvangen falder, Behagelige bort, og over Kummeren glemt man at iagttage. – J Deres Alder, rede han, lider man dog forholdsmæssig mindre af saadanne Prøvelser, end det i en senere Tid vilde være Tilfældet, men jeg haaber, at Himlen herefter vil forskaane Dem derfor." Ved at sige dette tog han mig i Haanden og saae saa velvillig paa mig, at det strax blev mig indlysende, at han fortjente ligesaa megen Kjærlighed som Beundring. "De maa komme til England med Deres skjønne Veninde," blev han ved, dersom De, efter Løvte, vil besøge os, og jeg vil ansee det for en Lykke, at vise Dem alt det Seeværdige, vi besidde. Da er De ikke en Rei sinde af Tvang, hvilket rigtignok gjør en betydelig Forskjel. - Ak, min Herre, Deres Ven, Hr. Adair, har nylig indgydet mig en saadan Agtelse for Deres Land og Deres Landsmænd, at jeg ikke er i Stand til at ansee mig som Fremmed, hverken i Henseende til Dem eller til ham. her forenede de Øvrige af Selskabet sig med os, For tog Moreau under Armen, og langsomt vendte vi tilbage til Slottet. Disse vare de første og de faa Ord, jeg har vexlet med denne berømte Mand. For gik i Graven, inden Verden begyndte at tale det Allermindste om mig. Jeg viiste mig for ham som En, af hvem Jngen har taget Notice. Han stod paa sin Berømmelses Tinding, jeg i Mørkets dybeste Baggrund. Mit Navn har maaskee ikke en Dag igjennem levet i hans Erindring, men alligevel føler jeg mig lykkelig over, at jeg har mødt ham og samtalet med ham. Synet af en saadan Mand opmuntrer til Dyden, og en mæg lig Tryllekraft knytter sig til hans Minde. Da vi kom ind i Salonen, forefandt vil der herrerne Longuerne og Chazet, som nylig vare ankomne. Saasnart de vare blevne forestillede, opfordrede Hr. Lamoignon Madame Recamier til at synge. Hun tog strax sin Harve og accompagnerede sig selv i Plantads ypperlige Romance: "Le bien alme o machere Zelie." Ju lette var saa smuk, hendes Stemme saa sød, og Manderman havde saaledes dannet hendes Spil, at det hele Selskab svømmede i Henlykkelse, da hun lod sig høre. Felig Lonquerne benyttede dette fortryllende Øieblik til at tegne Hr. For, hvis markerede Træk og udtryksfulde Ansigt let lode sig opfatte. Endnu førend Romancen var tilende, havde han sin Skifte færdig, og vi vare alle forbausede over dens store Lighed. J saa behageligt Selskab løb Tiden meget hurtigt, og Segur bemærkede, at den Første Consuls Vogne allerede havde ventet en heel Time i Alleen. Man brød op; For og hans Venner toge Afsked med la bella Chatalaine, og bade om at maatte gientage deres Besøg, hvortil hun gav sit Samtykke i deres Aand, som forstaae at modtage Fremmede. Eugen og Segurfulgte dem, men Espinchal blev hos os. Vi vare netop midt i Lovtaler over de interessante Fremmede, da Hertuginden af Gordon og hendes Datter, Lady Georgiana, nu Hertuginde af Bedford, bleve meldte. Det gav en ny Anledning til at ære de Englænderes Fortjenester, som dengang besøgte Frankrig. Hertuginden af Gordon var høist naturlig og behagelig, men nogle Feiltagelser i Henseende til visse franske Ords Betydning gave hende i Paris ligesaamegen Berømthed, som hendes høie Rang og udmærkede Egenskaber. Mere Ynde og Skjønhed vare vel aldrig forenede i een Person, end hos Lady Georgiana Gordon. Det er allerede indlysende, at der ikke udkrævedes ringe Yndigheder for at kunne glimre ved Siden af Madame Recamier, den berømteste Skjønhed i Paris, og det gjorde hun, men hun havde et saa yndigt og jomfrueligt Udtryk, i hendes Træk laae saa meget Behageligt, i hendes holdning saa megen Grace, at næsten Enhver var af den Mening, at begge de nydelige Væsner havde lige Fordring paa Skjønhedens Priis. J det Øieblik, da Hertuginden og hendes yndige Datter ankom, vare vi just i Begreb med at høre Forelæsninger af det Longchampske Værk, og da disse Damer fik det at vide, bade de om, ogsaa at maatte høre til den lærde Areopag, hvorefter da Forfatteren snart saae sig omgiven af en glimrende Kreds. Da han havde læst sit nydelige Lystspil i een Act, som faa Dage efter blev opført med fortjent Bifald, lykønskede man ham saavel til Gjenstandens Valg, som til Versenes Skjønhed. Endog La Harpe, som ellers er en stræng Dommer, forsikkrede Forfatteren, at Forelæsningen havde gjort ham megen Fornøielse. Han gjorde just meget skarpfindige bemærkninger over denne eller hiin Scenes større eller mindre Fortjeneste, da Dandsemesteren par excellence, Abraham, kom Klokken 3, for at give Time Nogle Dage iforveien havde Vestris componeret en ny Gavotte for den unge Hortense Beauharnois, og opkaldet den efter hende. J denne Dands skal den ene Dame slaae Tambourinen, den anden dandse med et Shawl, og begge maae bevæge sig omkring deres Cavalier. Juliette var dengang Dandsemesterens Lærling, og Lady Georgiana Gordon, som ligeledes fik Underviisning af Abraham, dandsede allerede henrykkende smukt. Først vilde man udsætte Timen, men Herrerne bade ei allene om, at dette ikke maatte skee, men endog at Gavotten skulde dandses i Salonen, for at de kunde afgive deres Mening derom. Dennegang lode Damerne sig nøde en Smule, fordi de ikke vare belavede paa saadanne Tilskuere, men tilsidst erklærede de dog at ville give efter, dersom der fandtes en Cavalier, som vilde være med i Gavotten, hvilket var aldeles nødvendigt. Er der ikke andet i Veien," sagde Espinchal, der dengang dandsede ligesaa godt, som han siden fægtede tappert, saa skal jeg, hvis Damerne tillade det, forsøge at udføre mit Partie efter Hukommelsen, saasom jeg har seet denne Gavotte dandses hos Madame Campan, paa det Bal, som blev givet i St. Germain, efter Forestillingen af Athalia." Nu faldt alle Jndvendinger bort. Abraham hentede en liden Violin, og aldrig have vel to mere himmelske Skabninger bevæget sig med større Præcision i Pas og med mere Grace i Holdning. De mindede mig om de skjønneste qvindelige Skikkelser, paa Herculanum Vaser. Juliette udførte sit Partie med en Nymphes hele Behændighed, holdende Tambourinen over Hovedet ved ethvert Pas, og Lady Georgianas yndige Former bleve endnu mere hævede ved den Maade, hvorpaa hun bevægede sit Shawl, saa at hendes Skjønheder snart var tilhyllede, snart afslørede halvt. Med Henrykkelsens høieste Enthusiasme ydedes dem Roes og bifald. Da denne fornøielige og uventede Ballet var tilende, forlod Selskabet lidt efter lidt Clichy. (N. M. L. B. d. B. H.)