Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-07-05
Med Hensyn til 8 17 i Communalanordningen finde vi det absolut nødvendigt, for at vedligeholde Sogneforstanderskabets Birkelyst og bevirke Biveienes tilbørlige Jstandsættelse, at Sogneforstanderskaberne i alt hvad der angaaer Arbeidet paa slige Veie, sideordnes Politimesteren, og navnligen afsyne Veiene med denne, eller naar Politimesteren har Forfald, syne ene, dog at Politimesteren, naar han selv møder, bestemmer Dagen, og i at Fald udsteder de fornødne Ordrer til Arbeidet efter forudgaaet Aftale med Forstanderskaberne. Politimesterens Myndighed i Politisager indskrænkes herved ingenlunde, tvertimod den faaer bedre Leilighed at skride ind i det rette Øieblik, og langt større Garanti opnaaes for Veienes Forbedring, thi Forstanderskaberne sættes herved bedre istand til at opfylde deres Pligt med Tilsynet ved Veiarbeidet, da det er begribeligt at naar de Veipligtige vide at Forstanderskabet syner med, ville de vise gansk anden Hørrighed og Følgsomhed under Arbeidet. Overhoved ligger der en besynderlig Modsigelse i at sideordne Forstanderskaberne Politimesteren i alt hvad der angaaer Bestemmelserne om Veiforbedringer, og siden ved Udførelsen at give Forstanderskaberne Sognefogdens underordnede Bestilling med Opsynet ved Veiarbeidet. J at Fald bør Forstanderskaberne beholde deres Stilling ved Siden af Politimesteren indtil Arbeidet er bedømt, og Politiets Hjælp behøves til at fremtvinge Arbeidet. For Politi mestrene, der have saa meget andet at tage vare, maa det desuden blive en stor Lettelse at Forstanderskaberne forrette Beisynene. De sacto skeer jo dette allerede paa mange Steder, hvorfor altsaa ikke ligesaa godt gjøre det til Lov strax, Og naar alt kommer til alt, hvem kan bedre end Forstanderskaberne føre Tilsynet med Biveiene; men dette Tilsyn bør ikke være indskrænket ved skadelige Former. Hvad 20 angaaer, da er den affattet i saa ubestemte Udtryk, at det udentvivl meget var at ønske, at den hele nøie forklaredes, og at der vistes hvilke de Midler ere der staae til Forstanderskabernes Raadighed for at for hindre Betleri og Løsgjængeri, hvorledes Forstanderskaberne kunne understøtte Sognefogderne i Opfyldelsen af deres Pligter, og hvorledes de kunne bidrage til at fremme og opretholde god Politiorden. Det burde især nøie bestemmes om Forstanderskabernes Virksomhed i de anførte Retninger skal indskrænke sig til blotte Anmeldelser, for Politiet, eller hvorvidt Forstanderskaberne i visse Tilfælde selv kunne indskride i Udøvelsen af Politiforholdsregler, som f. Ex. ved Anholdelsen af Betlere og Løs gjængere, Optagelsen af græssende Kreaturer paa Veiene eller i Veigrøfterne, Afbrydelsen af ikte tilladte Legestuer eller Lystigheder, utilladt sidden i Kroerne m. m. saadant, hvorved mange Vidtløftigheder vilde undgaaes. De fleste Forstanderskabet have udentvivl kun udrettet lidet endnu i de paagieldende Retninger, blot fordi de ikke have vidsk hvorledes de havde at gaae tilværk herved. Vel har det Kongl. Danske Cancelli i en Skrivelse af 3die Febr. 1843. (indført i Col. Td. af f. A. Side 187) givet en Fortolkning af § 20; men med al Respect for det høie Collegium, forekommer Fortolkningen os ikke klarere end selve Lov budet. Forsaavidt Anmeldelser til Politimesteren bør finde Sted, vilde det vist ikke skade at anbefale sidste af alle Kræfter at understøtte Sogneforstanderskaberne. Førstningen vil dette vistnok foraarsage ham megen Uleilighed, men tages strax med Alvor fat paa Sagen, ville Politimesterne snart selv vinde derved. Som Tillæg til Communalanordningen ønskede vi at det paalagdes Amtsraaderne at give meere detaillerede og motiverede Beretninger om deres Forhandlinger, ligesom at lade afgivne Erklæringer aftrykke, og stedse at bekjendtgjøre Afstemningerne med Opgivende af Enhvers Stemme, i hvilke Henseender vi henvise til Kjøbenhavns Amtsraads saa priselige Exempel. Ligeledes ønske vi at Amtsfattigkasseregnskaberne og Repartitionsfondets Regnskaber, bleve affattede meere belysende, saaledes at de ogsaa kunde for staaes og critiseres udenfor Amtsraadet. Vistnok maa man paaskjønne at Amtsraaderne uden særegen Forpligtelse og saavidt vides overalt, have bekjendtgjort deres Forhandlinger, men skal der opnaaes nogen Nytte heraf, som dog vistnok maa være Hensigten, er det ikke nok at Publicum erholder en overfladisk Jdee om hvad der foregaaer i Amtsraadet, det maa ogsaa kunne sætte sig ind i Sagerne selv, og lære at kjende sine Udkaarede. Noget Lignende kunde ogsaa forlanges af Sognefor, standerskaberne, ved at paalægge disse ved Aarets Udgang at sammenkalde Sognemændene, og ved Een af deres Midte at forklare for dem, hvad de i det henløbne Aar have udrettet m. m. hertil henhørende. Ogsaa kunde Beboerne opfordres til at fremkomme med hvad de troe at fortjene Forstanderskabets Opmærksomhed. I Henhold til Ovenanførte tillade vi os altsaa at foreslaae: 1) At Bestemmelsen i Anordningen af 29de Juli 1814 5 49, nemlig at de som have bygget eller herefter bygge anordningsmæssige Skoler skulle være berettigede til at kalde Skolelærere, maa blive til Virkelighed. 2) At naar Trængende eller Syge imellem Sogneforstanderskabets Møder, melde sig for Præsterne, disse stedse i Forening med 2 Sogneforstandere, der boe beleiligst for Sagernes Udførelse og som Præsterne selv tilkalde, afgjøre og interimistisk Hielp skal tilstaaes og hvor stor denne bør være, ligesom om de Syge bør tages under Kuur eller ikke. 3) At alle Breve Skole- og Fattigvæsenet vedkommende, ingen undtagen, ligesom andre Sager adresseres til Forstanderskabet, og at Præsten, forsaavidt det tilkommer ham, besvarer dem i Forstanderskabets Navn. 4) At Sogneforstanderskaberne i alt hvad der angaaer Arbeidet paa Biveiene sideordnes Politimesteren, og navnligen afsyne Veiene med denne, eller naar Politimesteren har Forfald, uden denne, dog at Politimesteren naar han selv møder bestemmer Dagen og Klokkeslettet, ligesom udsteder de fornødne Ordrer til Veiarbeidet, altid efter forudgaaet Aftale med Forstanderskaberne. 5) At § 20 i Communalanordningen nøie forklares, og navnligen vises hvilke de Midler ere der staae til Forstanderskabernes Raadighed for at forhindre Betleri og Løsgængeri, hvorledes Forstanderskaberne kunne understøtte Sognefogderne i Opfyldelsen af deres Pligter, og hvorledes de kunne bidrage til at fremme og opretholde god Politiorden; om i saa Henseender Forstanderskabernes Virksomhed skal indskrænke sig til blotte Anmeldelser, for Politiet, eller om de, som vistnok var rigtigst, i visse Tilfælde der maatte opgives, selv kunne indskride i Udførelsen af Politiforholdsregler. 6) At det paalægges Amtsraaderne at give meere detaillerede og motiverede Beretninger over deres Forhandlinger, at lade deres afgivne Erklæringer fuldstændigen aftrykke, og stedse at bekjendtgjøre Afstemningerne med Opgivende af Enhvers Stemme. Ligeledes at Extracterne af Amtsfattigkassens og Repartitionsfondets med øvrige Regnskaber gives en mere oplysende for Alle forstaaelig Form. 7) At det paalægges Sogneforstanderskaberne ved Aarets Ende at sammenkalde Sognemændene, og ved Een af deres Midte at give en oplysende Forklaring over hvad de have virket i det henløbne Aar, samt at afæske Beboerne Forslag til fremtidig Virken. Saaledes indstille vi dette Andragende til den ærede Forsamling, med Bøn om at det maa blive taget under Ventilation til videre Foranstaltning. Sagen er af yderste Vigtighed for en kraftig Almeenaands Udvikling og Nationens Dannelse i selvstændig Henseende. Overalt see vi Forsagthed og Ligegyldighed bemægtige sig Gemytterne. Skulle de ulyksalige Følger heraf modvirkes, maa der paa alle mulige Maader arveides paa at vække Nationens Selvfølelse og Mod!