Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-05-14
De paa Nordens politiske Himmel sammentrukne Tordenskyer bryde nu løs med alle deres for Menneskeheden, medførende Rædsler, og hvis ikke en høiere Magt fore sommer Menneskenes Planer vil de strækkeligste Ødelæggelser vorde Nutidens uforanderlige Lod. Det første blodige Hovedslag har havt Sted mellem de fiendtlige være, hvorom de fra alle Kanter indløbne Beretninger verer følgende : Mellein Pegau og Lützen (t Sachsen) traf de tagesidige Hoved=Armeer, om Morgenen d. 3de Maj, paa hinanden; den russisk preusiske under Keiser Ateranders og Kongen af Preusens Overbefaling, den franske anført af Keiser Napolton selv. Hinanden paa hundrede Skridt nær opstod der en af de frygteligste Kanonader som den nyere Krigshistorie kiender. Den vedvarede uafbrudt fra om Morgenen Kl. 11 indtil henimod Midnat, da kun Mørket giorde Ende derpaa Med saadan Forbittrelse og saa morderisk som her, et der stildent bleven leveret noget Slag. Næste Dag skulde Angrebet igjen have været fornyet, hvis ikke den franske Hær imidlertid havde taget en anden Stilling. Valpladsen og Stieren blev den forenede russisk preusiske Armees. De udførlige Detais desangaaende ere i sammentrængt Korthed saalydende: "Den 30te April indløb der i General Wittgensteins Hovedqvarteer den Efterretning at den største Deel af den franske Arme vor passeret Saalen i Egnen af Naumburg, og at Keiser Napoleon selv befandt sig derved. Paa samme Tid bemærkede man at Virekongens Armee trak sig at høire. Det var altsaa tydeligt, at de med alle Kræfter søgte at forene sig, og at deres Hensigt efter al Sandsynlighed gik ud paa, at levere de forbundne Armeer et Hovedslag, D. M. Keiser Alexander og Kongen af Preusen gik des aarsag til Armeen, for ved deres umiddelbare Nærvæ3 Anførsel at opmuntre T. for rigtigt at kunne bedømme den franske Hærs Styrke foretoges der med General Winzingerodes Korps en Rekognosering, der fuldkommen bekræftede den erholdne Efterretning, at de Franske i betydeligt Antal befandt sig i Egnen af Weissensels og Lützen. Den 1ste Mai kom det allerede til en heftig Fægtning mellem disse og bemeldte udsendte Korps. Vicekongens Stilling var imellem Leipzig og Hølle, saa at de franske Hærføreres Pian syntes at være bestemt til Slag. For at forekomme den, besluttede General Wittgenstein at angribe Fienden i sine Dispositioner og afholde ham fra sin offensive Fremfærd. Natten imellem den 1ste og 2den brød desaarsag Hovedarmeen op i to Kolonner, defierede allerede ved Dagerie over Elsteren, og opstillede sig paa dens venstre Bredde i Slagorden. Den franske Armees Stilling var mellem Byerne Gros Görschen og Statsirdel. Kl. 11 erholdt General Blücher understøttet af russisk Artillerie befaling til Angreb, der foretoges mod Byen Gros Görschen. Den forsvaredes haardnakken, men blev omsider taget med Storm. General York marscherede frem med sit Korps, hele Armeen gjorde en Vending til Høire, og nu blev Kampen almindelig lang hele Linien. Med stormende Haand toge Preuserne Byerne Klein Gör schen og Rhano, der forsvaredes flere Timer med en mageløs Tapperhed, indtil endelig de Franske med en betydelig Magt omgik og igien toge dem. Den preus Garde tykkede frem og nu bleve de efter en halvanden Times blodig Kamp atter tagne af Preuserne. Jmidlertid havde ogsaa de paa høire og venstre Fløi værende preusisk russiske Tropper under Generalerne Berg, York og Winzingerøde taget Deel i Slaget. Man stod ligeoverfor hinanden paa hundrede Skridts Distance nær, og et at de blodigste Slag blev almindelig. Fleregange blev endnu imedens samme, Byerne paa den venstre Fløi afvexlende tagne og tabte. Kl. 7 om Aftenen rykkede først Vicekongens Armeekorps frem mod den russisk preusiske høire Fløt, angreb med en rasende Forbittrelse og søgte at tilbageerobre de tabte Postioner.