Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-08-25
Efterretninger fra Pern. (Sluttet). Saasnart en Jndianer har avlet Yucca nok, for at lave den stærke Drik, som kaldes Masato, og som tilberedes ved at tygge denne Plante og blande den med Spyttet, saa indbyder han sine Naboer for at lave den til, og naar de ere færdige dermed, begynder Sviren; denne begynder med Dagens Frembrud, og varer saalænge der er noget tilbage af Masato eller af Brændevinen, ledsaget af en frygtelig Musik og Allarm, af en Brølen og af Giæsternes vilde Frydelarm, som saaledes vise hvad de ere, nemlig: Halvvilde. (Hvad ere Menneskene, ikke fornuftige Væsner; det blive vi først i en høiere Tilstand; men fornuftige Dyr; thi Dyrene tilhøre vi efter vor hele Legems Bygning; det fornuftige Princiudvikler sig langsomt og med stor Møie i Menneskenaturen; hvilken Fryd at tænke paa naar den Tid kommer, da vi skulle tilhøre de fornuftige Væsners Rige. Af det ufuldkomne Jordlive skal et fuldkommen Aandeliv fremgaae; alt begynder fra det Onde og Slette og stiger evigt til en større Fuldkommenhed) Trommer blive slagne med en eensformig Takt og uafbrudt; Piber af Dyrebeen ledsage dem uophørligt, alenlange Snorer med raslende Klapper af Thevetiastemme i med, og disse frygtelige Toner blive endnu meere forøgede ved et Jnstrument af Rør, som efterligner Tigerens Skrig. Selv de Pa dres Befaling kan ikke formaae dem til at holde op med denne Allarm; og man kan let tænke sig, hvilken martrende Qval det er for en flittig Europær kun ved en Hække af Rør at være skilt fra alle disse Barbarer. Jsær seer man med Angest en stor Festdag at nærme sig, da saa ikke blot enkelte Familier; men hele Landsbyer overgive sig til disse Uordener og det Nat og Dag en heel Uge igiennem. Forenede i Selskaber og ledsagede af en uudstaaelig Musik, seer man dem trække igiennem Landsbyens Gader, og at blive saalænge ved dermed, fra den ene Dag til den anden, til de ere blevne aldeles udmattede, eller saa berusede, at de falde omkuld. De giøre ikke mindre Spektakel til andre Tider, om endog Trommens Lyd ikke høres; de tumle hele Natten igiennem og efterligne de vilde Dyrs Stemmer, og det vilde være umueligt for en Fremmed at leve imellem dem, naar de ikke imellem begave sig til deres Plantager paa andre Steder, saa at man stundom fik Roe for dem, hvilke kun af og til afbrydes af deres Fruentimmer, hvis Usædelighed maae opvække den største Afskye. Det er en stor Lykke at Jndvaanerne i Maynas ere af Naturen seige og frygtsomme; thi dersom de følte deres Overmagt, saa vilde de faa Hvide være forlorne; det vilde være umueligt for Peruanerne at betvinge Jndianerne med Vaabenmagt. Det er let at bemærke, at de Hvide ere i en høi Grad forhadte; men Regieringens Auctoritet, som dog kun holder sig opret med Møie og Frygten for en Hvid, om han saa er eene imellem mange Jndianere, forhindre et aabenbart Udbrud af Fiendtligheder; men de respectere dog kun lidet de Gouverneure, som Regieringen sætter over dem, og enhver giør for det meeste hvad han vil. Maae man døie meget af Jndianernes Unoder og Uvillie, naar man lever med dem i Landsbyerne, saa er dette endnu mere Tilfældet, naar man er allene med dem paa Floderne langt borte fra beboede Steder; der hører megen Taalmodighed, og Selvbeherskelse til at udholde disse Mennesker, og det er dog aldeles nødvendig; thi dersom man vilde tale dem haardt til, saa forlade de den Reisende om Natten og lader ham blive tilbage med sit Tøi paa den sandfulde Flodbred. Den eneste, som formaaer noget over dem, er deres Curacas eller Chef, en arvelig Værdighed, som existerer endnu fra de Jesuitiske Missioners Tider. Jndianeren er saa doven, at uagtet han vil gjerne have en Kniv eller en Øxe, saa undværer han den dog hellere, end at gaae paa Jagt med en Reisende og derved fortiene sig den; oghan er saa slugvorn, at naar der bliver skudt noget Vildt, saa skal det strax fortæres, ihvormeget det end er, om endog det skal have en Sygdom til Følge; da han kiender ingen anden Glæde end at beruse sig, saa har han ingen Følelse for at forbedre sin huuslige Stilling og lægge Vind paa Jndustrie og Handel. J de Egne, som staae under de Hvides Herredømme, og hvor Jndianerne skulle være civiliserede, udrydde de Landets naturlige Produkter, f. Ex. Sassaparille og Cacao, for de ikke skulle nødes til at indsamle dem. Doct. Poppig kan ikke, med stærke Farver nok skildre Sydamerikas indre lave, fugtige og hede Egnes Ubehageligheder og Besværligheden ved at passere dem, og han troer, at alle Biergegne og alle de sydligere og kiøligere Provinser i denne Jordens Deel ville hæve sig længe til Cultur, førend den kan finde Indgang ved den store Maranons (Amazon flodens Breder), om den nogensinde vil kunne naae detil.