Ribe Stifts Adresseaviser, 1843-01-27
Kieler Omslag, siger "Alton. Merk.", er nu ganske endt for i Aar, meget hurtigere, end det ellers var sædvanligt, hvilket vel tildeels havde sin Grund i at d. 15. d. M. faldt paa en Søndag, og de fleste Udenbyes ilede med at slutte deres Forretninger inden den Dag. Udfaldet af Omslaget har ikke svaret til de tidligere Forventninger for saa vidt, at der aldeles ikke var Mangel paa Penge. J de store Penge omsætninger er ikke sporet nogen Forlegenhed af Betydenhed. Rentefoden for gode Prioriteter i Landeiendomme har holdt sig paa 3 1/2: endog til 3 Procent er gjort ikke ganske ubetydelige Udlaan. For gode Vexler med Underpant, til 4 pCt. Rente ere endnu større Summer disponible. Derimod er det paafaldende, at man næsten aldeles ikke kunde faae Penge imod secundær Prioritet, hvoraf enkelte Forlegenheder opstod, især i Kiel. Om dette hidrører fra Jndbetalingerne paa Jernbaneaktier, der medtager mange smaa Kapitaler, eller fra en ugunstig Konjunktur for Landmændene, som i de sidste Aar havde udsat Penge paa Rente og nu maattet opsige dem, kan ikke siges med Bestemthed. Den jydske Halves Vestide. (Fortsat. Paa hele Vestkysten baade i Jylland og Hertugdommene, er Selveiendom almindelig, hvilket her har baaret sine umiskjendelige gode Frugter. J det store Ringkjøbing, Amt ere kun to, og i Nibe Amt kun et komplet Gods tilbage. Vi have altsaa frie Hænder til at tumle med vore Eiendomme, som det bedst svarer Regning. Og omend Vestsiden af Halvøen norden for Marskegnene ikke er rigt udstyret af Naturen, saa er den dog ingenlunde saa mager og ussel, som Mange paa Østsiden og i Hovedstaden ere tilbøielige til at antage. Store Strækninger ere fortrinligen skikkede til Qvægavl, og, da vi netop med Hensyn til dennes Produkter have langt færre Medbeilere end med Hensyn til Kornavlens, saa er der gode Udsigter til, at vi nu kunne see en bedre Fremtid imøde; thi England kan aldrig igjen lukke sine Havne, saafremt det ikke kan skaffe den stigende Befolk ning ud af Landet, hvilket næppe vil lade sig gjøre. Vor Vestkyst, i hvis nordlige Egne mange Tusinde maare Qvæghøveder kunne opdrættes, og i hvis sydlige fede Marskegne de i lort Tid kunne blive tjenlige til Slagtning, egner sig vistnok fremfor noget andet Naboland til at bidrage til de større engelske Søstæders Forsynelse med Fedevarer. De engelske Toldforandringer ville vel heller ikke blive uden Jndflydelse paa vor Kornafsætning og derved ogsaa paa vor Korn all. Hidindtil have vi temmelig eensidigen maattet drive Qvægavl, især Sindcopdræt, fordi Studene uden stor Bekostning paa deres egne Been kunde befordres syd paa til Han borg og længere, medens vi for vore Kornvarer sjælden fandt en lønnende Afsætning. Store Overdrev, som bestaae af dyrkeligt Land, kunde, endog til Forøgelse af Qvægbesætningen, tages under Dyrkning. Men det vil ikke kunne skee, førend en bedre Samfærdsel i Landet selv er bragt tilveie, og regelmæssige Forbindelser direkte fra Vestkysten knyttede med Udlandet, især med England. Dog ville vi her ikke nærmere gaae ind paa, hvad der efter vor Mening fra det Offentliges Side burde gjøres paa de enkelte Steder, da vi i det Følgende agte at føre vore velvillige Læsere, der med os interessere sig for Fædrelandets Udvikling og Opkomst, igjennem de forskjellige Strøg af hele Vestsiden, hvor Noget af Vigtighed maatte være at omtale. Fra Skagens Green til Blaavandshuk strække sig Klitterne langs med Vesterhavet, og indtage snart et bredere snart et smallere Belte. Paa de betydelige Strækninger, hvor Liimfjorden, Nissum, Stadil og Ringkjøbing Fjord kun ved en smal Landstrimmel adskilles fra Havet, kunne Klitterne ikke blive farlige for det bag samme liggende Land; men hvor de ikke saaledes begrændses af Jndvaande, ere de farlige Naboer for de dyrkede Marker. Hele Byer og Sogne ere i tidligere Tider ødelagte, indtil man i forrige Aarhundrede for Alvor tog fat paa Flyvesandets Dæmpning. Man har været ret heldig dermed, især i den senere Tid, hvor der blev sørget for et bedre Opsyn med Arbeidet, idet meere saakyndige Mænd valgtes til Sandflugtskommissærer. Omendskjøndt Skagen Sogn og en stor Deel af Raabjerg Sogn endnu er en udæmpet Sandbli, og omendskjøndt Sandflugten vistnok aldrig ganske kan forebygges, fordi Aarsagen til samme, det sine Sand, som Vesterhavet med vestlige Vinde tilfører Landet, aldrig vil kunne bortfjærnes, saa er der dog ved fortsat Aarvaagenhed ingen stor Fare mere at befrygte, ja Klitterne ere endog mange Steder et herligt Værn imod Havet og de barske nordvestlige Vinde. Men netop den Omstændighed, at der udfordres stadig Opmærksomhed og vedholdende Anstrængelse for at sikkre Landet mod Havets og Sandflugtens Ødelæggelse, synes at gjøre det indlysende, at der fra det Offenliges Side bør gjøres Noget for at lette disse Egnes Beboere et saa byrdefuldt Arbeide, hvoraf ikke blot det enkelte Distrikt, som bærer Byrden, men betydelige Strækninger af Landet, høster Frugt.