Viborger Samler, 1831-01-10
Kjøbenhavns Universitet har tilsendt den berømte, høitagtede Læge og Astronom, Jubeloldingen Hr. Dr. Med. Olbers i Bremen, Hædersdiplom som Doctor Philosophie, i Anledning af, at det den 28de Decbr. f. A. var 50 Aar siden han blev creeret til Dr. Med. Hr. Pastor Bastholm i Slagelse slutter en Oversigt over det forløbne Aar med følgende ligesaa skjønne som sande Skildring af vort Fædrelands lykkelige Stilling, der vistnok ikke uden den inderligste Deeltagelse vil læses af nogen Dansk. "Det er et indlysende Beviis paa Danmarks gode Regjetting, og paa at Folket finder sig lykkeligt under Frederik den I Scepter, at alle Forsøg paa at opvække indvortes Uroligheder i de Danske Stater ere saa aldeles mislykkede. Tumulten i Kjøbenhavn blev ikke andet end et Oplob af Gadedrenge, som opvakte en almindelig Foragt. En Holsteensk De Potters Bestræbelse for at forvandle Hertugdommene til et Belgien fandt i Jndvaanernes retskafne og forstandige Tænkemaade den kraftfuldeste Modstand. Dette Danske Monarchies Jndvaanere besidde den ædle Tænkemaade, at de ikke forglemme de store Velgierninger, som en landsfaderlig Regjering i saa mange Aar har udbredet over dem og den sunde Sands at de vide godt at tage sig i Agt for en indvortes Uroligheds og en anarchisk Tilstands ulyksalige Følger. Det Forsog, som blev gjort paa at opflamme Animositet imellem Kongerigets og Hertugdømmenes Jndvaanere, fandt ingen Fremgang og vil sikkert aldrig erholde den. Vi Danske betragte og elske vore Tydske Med undersaattere som vore Brødre; erkjende det Tydske, Folks høie Værd saavel med Hensyn til dets Characteer, som til dets Fortjenester af Menneskeslægtens Cultur og glæde os ved at en Deel af det Tydske Folk, som dog er for stort til at udgjøre een Stat, lever med os under det samme Scepter. Vi elske vort Modersmaal, men vi maae tilstaae, at det Tydske Sprog er dybt indblandet i dets Scandinaviske Stamme, og vi betragte os med Glæde som at være et med Tydsklands Beboere beslægtet Folk. Navnet Sønderjylland og Ruinerne af Danavirke minde om, at Hertugdømmet Schlesvig har fra Oldtiden af udgjort en Deel af det Danske Rige. Vore gamle Stridigheder med Holstenerne ere forglemte ligesom Deres egne med Ditmarskerne og vare desuden Fyrsternes Skyld og ikke Nationernes; en ædelt Venskabs Baand er knyttet imellem begge Nationer, som er bygget paa gjensidig Agtelse. Det er en Skiændsel for cultiverede Nationer at hade og forfølge hinanden af en blind Fordom eller for gamle giøbeders Syld, som for længesiden burde være forglemte; men det er en oplyst Tidsalder værdigt, at de betragte og elske hinanden som Medmennesker og Brødre. Saaledes gik da Provens Dage let og usmertelige over for det Rige, hvori Danmarklædle Monark fører Scepteret; det blev roeligt i det Land, som stod under den gode Konges Scepter, hvorom Historien, skal aflægge det Vidnesbyrd, at han regjerede i en trængselsfuld og vanskelig Tid; men at han altid iagttog den retskafne og ædle Mands Forhold; at han var sit Folks Ven og Fader, og rakte Haanden villig til alt det, som han ansaae for at kunne befordre hans Nationers Lyksalighed. Det algode Forsyn holde derfor sin beskiærmende Haand over ham og det gan ste Kongelige Huus i det Aar vi nu begynde, og lade det Danske Monarkie ligge som et Skib paa Havet i Vindstille, indtil den Lidenskabernes Storm faaer udraset, som truer med at ville gaae over hele Europa."¬