Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1844-08-13
Fra Haderslev skrives under 7de August. Efterat Hs. Maist. Kongen var indtruffen hertil i Fredags Aftes, behagede det Allerhøistsamme at lade Provstiets Sognefogder, henved 40 Mænd, som til den Ende forud vare blevne indkaldte, komme for sig. Hs. M. skal ved Samtalens Aabning have yttret, at han var bidkommen for at besee Provstiets Kirker og gjøre sig bekjendt med Folkets Stemning; da en Reise til alle Sogne imidlertid var for vidtløftig, havde han ladet Sognefogderne indkalde, for saaledes hos dem at komme til den attraaede Kundskab. Der skal være opstaaet en interessant Samtale imellem Monarken og Sognefogderne. Erich Ladegaard fra Hoptrup skal have takket Hs. Maj. for Sprogpatentet af 29de Marts. Her ere vi ikke enige", skal flere andre Sognefogder protesterende have indvendt. Studsende, skal Kongen have spurgt: "hvordan da En stor Deel skal derpaa have erklæret, at de med Hensyn til Sprogpatentet af 29de Marts allerunderdanigst maatte bemærke at de vare Danske, og ønskede at deres Sprog maatte nyde den Ret, det kunde tilkomme. Hs. Majestæt skal derpaa særdeles naadig have gjort Sognefogderne bekjendt med Allerhøistsammes Hensigter og Bestræbelser, der, forsaavidt en lige Retfærdighed mod Landets tydske Jndvaanere ikke forbød det stedse vare gaaede ud paa at sikkre og bevare dansk Sprog og Nationalitet i Hertugdømmet, saavidt samme er tilstede; hertil sigtede navnlig Sprogreskrivtets Udstedelse af 14de Mai 1840, Patentet af 29de Marts d. A., den kongelige Tilladelse af en Høiskoles Oprettelse i Rødding m.m. Hvo som med Hensyn til de slesvigske Anliggender tillægger mig andre Hensigter, end lige Retfærdighed mod de danske og Tydske, Opbelpning og Bevaring af det betrængte Danske" – skal Kongen have forsikkret – "farer med Usandhed. Forresten lovede Majestæten sig meget Godt af Høiskolen i Rødding, beklagede de 4 Deputeredes Udebliven af Stænderforsamlingen; roste A Froms Adfærd i Soed ved at være gaaet ind til Stænderne; syntes, paa nogle Sognefogders frembragte Ønske om, at hvert Sogn i Provstiet maatte erholde sin Kirke, ikke at dette kunde gaae an, da ellers flere Kirker som vare fattige, ikke kunde bestaa, opfordrede Sognefogderne til, stedse at henvende sig til Kongen eller vedkommende Autoriteter, naar der laae dem noget paa Hjerte, og der vilde da blive draget, Omsorg for deres Ønsters Opfyldelse, navnlig burd de ikke taale nogen Skolelærer, som ikke var tilstrækkelig Dansk, iblandt dem, men klage, og en saadavilde da strax blive bortfjernet. "Jeg veed nok vedblev Hs. Majestæt – "at Reskriptet af 14de Ma 1810 ikke tilfulde er bleven efterlevet, og i ere blevne besværede med tydske Documenter men herefter skal J blive forskaanede derfor Oplivede ved Majestætens naadige Tale og Forsikkringer i Henseende til det nationale Spørgsmaal, forlode det store Fleertal af Sognefogderne, hvem den danske Sag ligger paa Hjerte, Kongen glade og tilfredse. - Hans Majestæt gjorde nu til Vogns en Udflugt til Aastrup, Bonsbæk og Hammelev Kirker. J Vons bæk modtoges Drotten ved Markskjællet af Sognets unge Mandskab til Hest, som ledsagede allerhøistsamme til Kirken. Efterat den her forsamlede Mængde under gjentagne Hurraraab havde udtalt et hjerteligt Velkommen, behagede det Hs. Majestæt at høre en i denne Anledning forfattet Velkomstsang afsynges. Efter Besigtigelsen af Templet, yttrede Hs. Maj. til Sognebeboerne: "J have en smuk Kirke, men J bave jo ingen Præst?" – "Nei, Deres Majestæt – "Ja, jeg skal sende Eder en dansk Præst, som J vist ønske. - "Ja svarede en af Sognemændene - hvi ønske ikke allene en Præst, som kan Dansk, men som tillige har et dansk Sind". – Ham skal J faae." – var Kongens Svar. "Siden hedder det i en Beretning derfra - spadserede Hs. Majestæt længe omkring den ved Kirken til Hadersleofjord grændsende Skov og i Haven ved Præstegaarden, ledsaget ogsaa af flere af Sognets Beboere, med hvem Allerhøistsamme havde den Naade at indlade sig i SamtaDet Peret, skrives der fra Kiel, som forleden bragtes Professorerne Flor og Paulsen (ved deres Hjemkomst fra Skamlingsbanken) reducerer sig til Afsyngningen af nogle Vers af Arndts "Was ist des Deutschen Vaterland."