Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-05-08
En Brygger, der drev sit Værk godt og i rette Tid hvert Aar gjorde sine Jndkjøb af Korn til Malt, sit Forraad af Humle, sit Brænde, Hestefoder a., behøvede sikkert for 20 Aar siden 3 Gange saa stor en Capital dertil, som nu. Den Gang gjaldt f. Ex. en Tønde Byg til Malt 21 a 3 Specier, nu Firefemtedeel Specie. Behøvedes der altsaa den Tid til et godt Bryggeries Drift 8000 Specier, saa udfordres nu derimod neppe 3000. For ikke at give Anledning til, at man heraf skulde forledes til at gjøre nogen urigtig Beregning over disse Haandteringers nuværende Fordele, i Sammenligning med de henrundne Tiders, maa det i Forbigaaende være mig tilladt at anmærke, at ligesom en saadan Jndustrie i hine Tider gav dens Eier med Familie et passende Levebrød, saaledes er det og Tilfældet nu. Det vilde endog sikkert udvise sig, at den rene Jndtægt da var større end nu; thi skjøndt Prisen paa det forædlede Product ikke er falden i samme Forhold, som Prisen paa det raae, og ihvorvel Trefemtedeel Rente af Driftscapitalen nu spares, saa staaer dog Consumtionen med øvrige Afgifter, Folkeløn, med mere, nu i saadant et modsat Forhold til den Tids, at hine Fordele neppe ville kunne veie op derimod. Vi ville nu vende tilbage til vort egentlige Formaal, de nu for Tiden mindre fornødne Driftscapitaler. Hine ovenfor antagne ledigblevne 5000 Specier maatte da enten være Bryggerens egen Eiendom, eller fremmede Penge han forrentede. J sidste Tilfælde er det naturligt, at han Tid efter anden har givet Pengene tilbage, vare de hans egne, da kan der neppe være Tvivl om, at han jo helst havde anvendt denne Sum paa Udvidelsen af hans Værk, men da det ikke vilde nytte, at brygge mere Øl end der kunde afsættes, siden der for Øjeblikket gives nok deraf til hver Mands Brug, og da alle andre Jndustriegrene ere af lignende Beskaffenhed, saa bliver enten Bryggeren, eller den, der havde laant ham Pengene, forlegen med Capitalen. - Som forhen anmærket er, er, ved Jordproducternes lave Priser og Afgifternes høje Stand imod Producternes, den rene Jndtægt overordentlig formindsket, hvorved Eiendommenes Værd dybt er sjunken; thi det kan ikke nægtes, at den rene Jndtægt er Maalestokken for Eiendommenes øieblikkelige Værd. Denne Omstændighed, forbunden med Frygten hos Nogle om et endnu dybere Fald og den Omstændighed, at for det meste enhver Eiendom allerede har sin første Prioritet, afholder hine Pengeejere fra at anvende Capitalerne mod Pant i Eiendomme; hertil kommer endnu, at mange Panthavere frygte for, at deres Penge nu ikke meere staae sikkre, eller, som endnu oftere er Tilfældet, opsige Capitalerne, fordi Eierne, paa Grund af de for dem saa sørgelige Conjuncturer, ikke see sig istand til at udrede Renterne. Begribeligt er det, at hine Pengeeiere ikke i nogen af de her nævnte Tilfælde ville træde ind i disses Sted, og dog giver det her Anførte tilsammentaget Anledning til den Mening, at her er Pengemangel i Landet; medens der dog i Grunden er en stor Overflødighed. Hvor skrækkelig denne Tingenes Tilstand imidlertid maa være for Landmanden, kan vel ingen Fornuftig omtvivle; thi baade Aarsagen og Virkningen gaaer ud over ham. Saaledes, som Sammenhængen forhen er skildret ved Fremstillelsen af en enkelt Jndustrie green, er det ikke allene beskaffent med alle de tillige med samme nævnte, men ogsaa med mange Flere, som Hovedproductionens lave Priser have Virkning paa. Det er i Begyndelsen af denne Undersøgelse godtgjort, hvorledes de ledige Capitaler ikke kunne have deres Oprindelse af Nutidens mindre Handel; i Henseende til Varernes Værdie er det klart, at Forskjellen heri ogsaa maa tilveiebringe et betydeligt Overskud af ledig Capital. Kornprisernes lave Standpunct i Europa virker end- og paa Indiernes Producters Priis; Riis, Sukker, Rom og flere Artikler rette sig tildeels efter disse. De fleste Detailhandlere behøve desaarsag nu en mindre Handelscapital end før, ikke at tale om den Classe af Handlende, der udelukkende beskjeftige sig med Jordproducters Salg, saavel i raa som forædlet Tilstand. Var end i det Hele den her angivne Maalestok for høit antaget, vilde denne store Forskjel i Driftscapitalerne dog over hele Europa udgjøre tilsammentagen uhyre Summer, dersom ikke under Krigens Løb saa mange Industrie- og Handels capitaler enten tildeels eller ganske vare blevne tilintetgjorte, hvilke betydelige Tab nu saare trykkende vilde føles, dersom ikke de rige Kornaar vare indtrufne. Tidernes Tegn vise imidlertid tydeligen, at Overskuddet endda maa være meget stort. Man tage ikke Maalestokken efter vort eget Land, men efter dem, som Krig og Papirpenge mindre have hæriet. Paafaldende er Exemplet i disse Dage i Nederlandene, hvor et nyt Handelselskab, uden Monopolier, skulde oprettes, hvortil man attraaede ved Subscription et Fondtilskud af 8 Millioner Gylden, og inden den første Dags Aften var der tegnet circa 70 Millioner. Hvo kan nu undres over, at saa mange og store Statslaan i den senere Tid have fundet villig Afsætning, især da de bøde lokkende Fordele, og høiere end ellers lovlige Renter, hvilke sidste hidtil paa det prompteste ere blevne clarerede. Disconton, der endnu for faa Uger siden stod i Udlandet 2 a 2 1/2 pC., viste vel, at mange Pengeeiere heller foretrak en liden sikker Fordeel for et stort usikkert Divident; ligesom der og siges, at flere have ladet deres Penge henligge urørte i deres Skuffer, noget, hvoraf man omsider bliver kjed. Vist er det, at Mængden ikke kan taale Savnet af Renterne, og iblandt disse findes endog en stor Deel, hvis eneste Levebrød Renterne er. Jntet er altsaa rimeligere, end at de fleste Penge eiere, naar de ingen sikker Anvendelse vide for deres Penge til gode Renter, omsider sætte dem i Statspapirer, en Omstændighed, hvorpaa rimeligen de nuværende overordentlige Finants planer i Udlandet ere grundede.