Jyske Efterretninger, 1768-09-30
Hollænderne have ikke været de første Sildfiskere, men man har fordum i Norge med ugemeen Fremgang drevet denne Fangst. J Vigen eller paa Kysterne af Baghuuslehupav alt i Aaret 1656. denne Fangst saa hyppig, at nogle tilsende Skibe, Skyter=Jagter og Baade, saavel fra Dannemark, og det Holsteenske Land, som og fra de vestlige og nordlige Egne i Norge aarlig seilede derhen paa Fiskefangst, hvoriblant ikke engang de tælles med, som boede i Lehnet selv Desuden droge fra disse næstliggende Landskaber nogle tusinde Mennesker didhen, som byggede sig Huuse i Vigerne og med Qvinder og Born boede ved Strandkanten, for at Nr. have have deres Næring af dette Fiskerie. End og Borgere og Adelsmænd lode allevegne bygge skiønne og store Boder og Huuse af to til tre Stokværke til selvsamme Brug. Nogle af disse Boder vare saa store, at man omtrent kunde paa engang ophænge og tørre 14 Læster Sild i et Huus. Paa saadan Maade bleve den Gang mange tusende Huuse og Vaaninger byggede paa den yderste Strandkant, ved 8te eller 9 Miile i Længde, og ved alle Havbredde, i alle Viger, paa Øerne og det faste Land, saa langt man kunde giøre sig Sildefangsten til Rytte, var alting fuldt af utallige Folk der beboede dem. Derfor seylede ogsaa aarlig mange tu finde Skibe fra Dannemark, Tydskland, Friisland, Holland, Engelland, Skotland og Frankrig didhen, for at kjøbe og bortføre Silden. De finge og alle overflødig nok, og førte den derefter til andre Menneskers Underholdning og Fode til langt fraliggende Lande. Denne norske Sildefangst varede til Aar 1587, da den efterhaanden har taget af, efterdi Hollænderne bedre lærte den Konst, frisk at indsalte Silden, hvilken Nordmændene ikkun tørrede i Huusene, og gjorde tørre Sild deraf. Ellers fattes der ikke for Sild i det nordiske Hav. Zorgdrager siger, at ved St. Hans Dag vrimle Vigerne ved Nordcap af unge Fisk og Sild saaledes, at Vandet der kan ansees som levende, og han selv har seet Sværme deraf i store over Vandet synlige Hobe, hvoraf man med en Lantse paa eengang kunde giennembore mange. Til Olai Magni Tider havde man paa de Skaanske Kyster fanget og indsaltet en saadan Mængde Sild, at man kunde forsyne en god Deel af Europa dermed, og der var saadan en Sværm, at den ey allene sønderrev Garnet, men et Spyd, som blev stødt midt ned imellem dem, blev staaende fast. Men endskiønt de Norske i de nyere Tider have efterabet de friske Silds Jndsaltning, saa ere dog endnu de Norske, og i sær Bergens Sild, stedse meere komne i Forfald, deels fordi de hverken ere saa feede og gode som de Hetlandske, deels, fordi de ikke saa omhyggeligen behandles og saltes, ogsaa pakkes i lutter fyrre Tønder, den give dem en ubehagelig Afsmag. Skot Skotter og Hollændere ere de berømteste Sildefiskere, Begge disse Folk have ført store Stridigheder derover, Franzoserne fangede ogsaa undertiden Sild paa de Skot landske Kyster, men ikkun de Engelske Jndvaanere i Par mouth og Lerstaf røge allene aarlig over 40 til 60000 Bariqver Sild. Fordum havde Hollænderne slet ingen Deel i Sildefiskeriet, men de maatte kjøbe Fiskene af Skotterne. der just ikke vare de beste at handle med. De havde gjort en Forordning, hvorudi det var befalet Fiskerne først at bringe Sildene til Lands, og sætte dem tilfals, paa det Jndvaanerne kunde udsøge de beste. Denne Forordning mishagede Hollænderne, og de besluttede derfor selv at gaae ud paa Fangst og at sende deres Buyser i Søen. Man bruger til Sildefangsten visse Fartøyer, som kaldes Bupser, hvoraf hver fører 50 til 100 Tønder og derover. Jmod St. Hans Dag, naar Sildeflokkene ankomme, segle Hollænderne med deres Buyser og mange andre Fartøyer fra deres Havne ved Dortrecht, Rotterdam, Delft, Schiedam, Vlaerdingen, Briel, Enkhuusen og a Steder i Søen. De ved Hetland samlede Buyser kaste i den Nat efter St. Hans Dag, den 25. Junii efter Kl. 12 ved Fayrhill det første Garn ud. Fiskeriet skeer allene ved Nattetid, fordi disse Dyr give et Skin fra sig, der kan sees i Luften, og hvilket allerbest kundgiør Fiskerne, hvor Flokkene findes; Hvortil endnu kommer dette, at de ogsaa selv gaae efter Skibs=Lygternes Lys, og derved blindes, saa det ey kunne see Garnene. For den 25. Junii maae intet Garn kastes ud; Thi Fisken har for den Tid endnu ikke sin rette Godhed, ey heller kan forsendes langt, uden at blive harsk. J de første tre Uger, nemlig til den 15. Julii, bliver al den fangne Sild udsøgt lagt iblant hinanden i Tønder og ved de efter Buyserne fulgte lette Skibe, Jagers kaldede, modtagne, bringes de saa hastig, som mueligt, til Holland. Saa snart Silden kommer af Vandet, er den død; De maae derfor paa Øyeblikket saltes, slaaes i Tønder og rø Nr. ges. ges. Denne fortræffelige Konst har været bekjendt omtrent 352 Aar. Tilfornaad man dem enten ferske eller røgede Nogle Historieskrivere sætte Tiden, da man paafandt at falte dem, i det Aar 1397. men andre i det Aar 1416. Opfinderenhedde Wilhelm Benkels eller Beuckelsen eller Burkfeld, og var fød til Biervliet i Flanderne Man erkiendte i Holland meget snart Nytten af Sildens Jndsaltning, hvorved man kunde bevare deres Smag, og sende dem allesteds hen. Siden denne Tid er denne saa eenfoldige Opfindelse bleven ligesom en Grundsteen til den Hollandske Handling.