Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1835-12-15
Provindsialstænderne i Roeskilde. Stændertidenderne Nr. 16 og 17 indeholde: A. Sagen Nr. 11, ang. et Udkast til en Forordning om Pengevæsenet paa Jsland. hvorimod Forsamlingen i det Væsentlige eller med Hensyn til alle Skatters, Afgifters og Bøders Erlæggelse, samt Handelsprisers og Capitelstaxtens Fastsættelse i Sølvmynt, Jntet havde at erindre, men foreslog derhos, at alle ældre, paa Repræsentativer lydende Pengeforskrivninger, skulde overgaae til rede Sølv Daler for Daler, ligesom og at der, forsaavidt betræffer Handelsprisernes fremtidige Stipulering i r. S. maatte fastsættes, at dermed skulde tages Begyndelse fra Nytaar, formeentligen det første, efterat Forordningen paa Island er publiceret. B. Sagen ang. et Udkast til en Forordning om Afholdelsen af Høst= og Maanedsting paa Færøerne, hvilket Udkast Forsamlingen bifaldt. J Møderne den 27 og 28 Novbr. foredroges følgende nye Sager: 1) Cancellieraad Hempel oplæste et Andragende fra Veierne og Maa lerne i nogle af Fyens Kjøbstæder, som gik ud paa, at deres Embeder maatte sættes paa en fastere og bedre Fod, navnligen ved en tvungen Salt- og Kornmaaling. Efterat den kongl. Commissair havde viist hvor liden Grund der var til at understøtte denne Petition, og at det vilde være at paalægge Handel og Vandel en unyttig Byrde, at gjøre det til Pligt at benytte hine Embedsmænd, efterat den forrige Tvang er hævet, ligesom det ogsaa er stridende mod den senere Lovgivnings Grundsætninger (Pl. 30 April 1828 og 4 Septbr. 1829), saa blev Spørgsmaalet om Sagen egnede sig til Behandling af en Committee eenstemmigen besvaret benægtende. 2) Justitsraad Salicath forelæste en af ham udarbeidet Petition om Ophævelsen af lemlæstende Straffe, hvormed Begyndelsen er skeet ved Frd. af 4 Octbr. 1833 med Hensyn til Lovens 67, men hvorpaa endnu frembydes Exempler i L. 188, 1139, 6-1311, 6-181, 6 og Frd. 7 Febr. 1738 69. J denne Anledning yttrede den kongl. Commisse, at da den nye Straffelov, hvorom Forsamlingen havde besluttet at andrage, skulde omfatte de i 6-18 som Falsk omtalte Forbrydelser, og da 6-1311 var uden practisk Anvendelse, saa vilde kun 113 9 blive tilbage som Gjenstand for en Petition, men denne Artikel vilde Regjeringen vistnok være betænkt paa at forandre, i Tilfælde af at 6-18-1 og 6 forandredes. Paa Grund heraf fandt Prop. sig foranlediget til at tage sit Forslag tilbage. 3) Propietair Langkilde forelagde Forsamlingen et Forslag til en Revision og Forandring i Lovgivningen om Fattigvæsenet. Efterat Forslaget var discuteret, og et Medlem havde bemærket, at det vistnok fortjente Opmærksomhed, men at Prop., da en ny Communallov for Landet kunde ventes, maaskee der, vilde finde Anledning til at tage sit Forslag tilbage, erklærede Prop, sig heri enig, og reclamerede saaledes sit Andragende. 4) Forligelsescommissair Thomsen oplæste et Forslag til Politievæsenets Skjærpelse paa Landet, især med Hensyn til Samlinger ved Gilder. Da et Medlem bemærkede, at det er ubilligt at sætte Bønderne under et skarpere Politicopsyn, fordi Uordener ofte finde Sted ved deres Gilder, at Forslaget ikke var motiveret nok, og et tredie Medlem havde gjort opmærksom paa, at den paatænkte nye Communallov muligen kunde komme til at indeholde Bestemmelser, Landpolitiet, vedkommende, som vilde gjøre Proponentens Forslag mindre nødvendigt, saa tog han det tilbage, for enten at see det indstillet under Behandlingen af Communallovgivningen eller paa anden Maade anbefalet til almindeligt Gavn. 5) Capt. Lieut. Recke oplæste et Andragende fra de Handlende i Slagelse, Ringsted og Sorøe, om at de maatte erholde Ret til at fortoldei disse Byer de toldbare Varer, som forskrives fra Udlandet, og bebudede at lignende Andragender vilde indkomme fra andre Byer. Hertil bemærkedes blandt andet, at det vilde være til Tab for Toldindtraderne, at Fortoldningen kunde skee i Landkjøbstæderne, da det er langt vanskeligere at forebygge Toldsvig paa Landet, end ved Søen, og at desuden intet Opsynspersonale vilde findes i Kjøbstæderne, saafremt Consumtionen, efter det indgivne Forslag, hævedes, hvorfor hine Kjøbstæder saameget mindre kunde vente at erholde den ansøgte Tilladelse. Paa Grund heraf udsatte Prop. Andragendet indtil Forsamlingen havde taget en Beslutning om Consumtionens Ophævelse, og forbeholdt sig at omdanne det til et almindeligt Andragende. 6) Kammerraad Drewsen foredrog en Petition, betræffende en Forandring, henseende til Arbeidet paa Chausseerne, hvori han indstillede, at Stændernes Forsamling vilde hos Hs. Maj. andrage paa a) at ikke blot Landet, men ogsaa Kjøbstæderne i Fremtiden maatte bidrage saavel til Chausseers Anlæg, som til deres Vedligeholdelse; b) at i ethvert Tilfælde Chausseernes Anlæg og Vedligeholdelse, maatte bortliciteres, og Omkostningerne indtil videre reparteres paa Hartkornet. Et andet Medlem indleverede et lignende Andragende. Da den kongl. Commiss. bemærkede, at det første Jndstillingspunkt trængte til en nærmere Bestemmelse, fordi Kjøbstæderne allerede deeltoge i Arbeidet, og Meningen altsaa maatte være, at Bidraget skulde beregnes efter en mere udvidet Maalestok, tog Prop. dette tilbage for ikke at spilde Tiden til Afgjørelsen af det andet vigtigere Punkt. Efterat dernæst Jørgen Mathiesen og Anders Christensen havde andraget paa Ophævelsen af Bompenge paa Hovedlandeveien, bleve samtlige disse Andragender henviste til en Committee, bestaaende af: Justitsraad Friis, Propr. Madsen, Justitsraad Povelsen, Kammerh. Rosenørn og Cancellieraad Haastrup. 7) Forligelsescommiss. Thomsen, Sognef. Frederik Jørgensen og Hendrik Larsen overleverede Præsidenten forskjellige Andragender og Besværinger forat tilstilles Committeerne til at prøve Forslagene om Veivæsenet, Frireiser og den nye Matricul, Følgende Forslag til Forsamlingens Betænkninger forelæstes: 1) ang: Udkastet til en Plac. ang. Processens Form i Skovforbrydelsessager; 2) til en nærmere Bestemmelse og Jurisdictionsforholdene offentlige Sager, hvilke Forslag vedtoges. Endelig foredroges og Committee=Betænkningen over Kammerraad Drewsens Forslag til Frireisers Ophævelse eller Jndskrænkning. Da Committeens Medlemmer havde erklæret sig for den Mening, at det saakaldte privilegerede Hartkorn burde deeltage i Udredelsen af de Udgifter, som ville være en Følge af, at Frireiserne ikke længer skulle præsteres in natura, men betales med Penge, og et Medlem yttrede, at hiint Hartkorns Fritagelse heller ikke var tilstrækkelig begrundet i Lovgivningen, blev det med betydelig Stemmefleerhed besluttet, at Sagen, saavel med Hensyn til dette Punkt, som til flere andre Poster, burde paany tages under Behandling af Committeen.