Aalborg Stiftstidende, 1845-12-29
Det vil være vor ærede Medbrødre i frisk Minde, at den kgl. Commissarius fandt sig i sidste Stænderforsamling beføiet til at fraraade Behandlingen af de indgivne Andragender om Lærernes Fritagelse for at befordre de geistlige Embedsbreve, fordi han ansaae denne Lettelse som en Ubetydelighed, og erklærede det som ønskeligere, om der paa eengang kunde skee noget Grundigt til deres Kaars Forbedring, hvilket vilde være Regjeringen kjært. Vi skulde feile meget, om ikke disse den kgl. Commissarii Yttringer have hos de allerfleste Lærere ei alene fremkaldt det Ønske, at Sagen om en gjennemgribende Reform af Lærerstandens Vilkaar maatte vorde bragt frem for Stænderne, naar disse næste Gang skulle samles, men tillige vakt Haab om et heldigt Udfald. Men – vil man gjøre Regning paa et tilfredsstillende Resultat, da er det en uafviselig Nødvendighed, at de nuværende mislige Forhold, der træde hæmmende op imod Skolens Virksomhed, skildres med friske og sande Træk; det Andragende, der skulde indgives, maatte saavel i Form som Udstrækning være heel forskjelligt fra dem, der tidligere ere indgivne til Stænderne og samme Anliggende. Et almindeligt Andragende, der saavidt muligt udtømmer Æmnet, maa efter vor Mening langt foretrækkes for en Masse af Petitioner, der let fortabe sig i Enkeltheder, og ialtfald besværliggjøre Stænderne Sagens Behandling. Med denne Anskuelse for Øie tillade vi os da at foreslaae, at Lærerne amts- eller herredsviis forsamle sig nogle Gange i indeværende Vinter, for at samle og ordne Materiale til en omfattende Vurdering af Standens Stilling, for at raadslaae om, hvori Forbedringen bør bestaae, samt om muligt for at paapege Midler, hvorved Forbedringen lettest og hensigtsmæssigst lader sig realisere. Hver mindre Lærer kreds, der saaledes foreløbig havde discuteret Sagen, maatte dernæst udvælge efter Omstændighederne een eller flere Deputerede, som paa Vælgernes fælleds Bekostning skulde overvære den almindelige Lærersammenkomst, der agtes afholdt i Foraaret 1846 i Randers, Aalborg eller Aarhuus, hvor Sagen da vil blive sat under endelig Discussion og en Petition affattet, saafremt Tiden maatte tillade det, kunne selvfølgelig ogsaa andre af Skolens Spørgsmaal bringes paa Bane. Vi have Haab om, at enkelte Stænderdeputerede, som levende erkjendte Skolens Vigtighed og Nødvendigheden af, at Lærerne stilles paa bedre Kaar, ville tage Deel i Forhandlingerne, ogsaa holde vi os overbeviste om, at ret mange af Skolens geistlige Foresatte ville beære Mødet med deres Nærværelse, for ved deres nøie Kjendskab til Lærernes Vilkaar at bidrage til en klar og gribende Fremstilling af de paagjældende Forhold. Mødetiden og Stedet vil betimelig blive bekjendtgjort, naar vi bringe i Erfaring, at vort Forslag finder Gjenklang. Og vi kunne ikke betvivle, at det jo vil finde Gjenklang; thi saa sandt som der ikke gives nogen Lærer i hele Landet, der ikke enten selv lever i trange Kaar, eller idetmindste kjender flere Embedsbrødre, hvis Kraft og Jver er bleven svækket og kjolnet under Kampen med Næringssorger, saa vist maa ogsaa enhver Lærer uden Undtagelse ønske den Sag, af hvis heldige Udfald al Skolevæsenets Fremgang er afhængig, bragt frem for Stænderne paa en værdig Maade; saa vist vil heller Jngen skye de Opoffrelser, som dette Ønskes Opfyldelse maatte medføre. J December 1845. J. Smidt, Bering, Kraiberg,