Norske Intelligenssedler, 1771-10-23
Nordske Jntelligen No. 43. Onsdagen den 23. October 1771. Slutningen af: Tanker om disse Tiders skadelige Overdaad. Vellugtende Vande, som først ere blevne opfundne af dem, der har haft den Ulykke at give en slem Lugt fra sig, kand giøres i Sverrig af Svensk Lavendel og andre Jndenlandske Urter, ifald heele Spradebasse-Slægten lugter saa ilde, at den ikke kand være dem foruden. Men hvad Sukker, Thee og Caffe aarligen drager for Penge ud af Landet, er ubeskriveligt. Der er intet Land i Europa, de indberegnede, som selv eyer Sukker-Plantager, hvor der i Ligning med Jndbyggernes Tal, ødes saa meget Sukker som her: Jntet Slags Viin drikkes uden Sukker; Punch vil nu hver Mand have, og hvor meget Sukker udfordrer ikke denne for Halsen og Pungen, skadelige Drik, saavelsom Bishof, Alligevel kommer al Sukker=Materie Udenlands fra. Vilde vi beflitte os paa den nyttige Bieavl, vilde vi som vore Forfædre bruge Honning, og imellemstunder drikke et godt Glas Miød, saa sparede Riget Aarlig en stor Sum Penge for Sukker=Materien, og meget Brændeveed, som bruges til Raffinaderierne. Caffeens Brug gaaer nu og udenfor alle Skranker. Hos fornemme Herskaber, bruges den mindst. Hos dem faaer man een eller to Kopper efter Maaltidet, og dermed er det alt. Men hos middelmaadige Personer fortæres det i utroelig Mængde. De drikker den om Morgenen meget stærkt, kommer Naboekonen og Eftermiddagen og besøger, saa maa Caffekanden fræm og den kand vel fyldes et Par Gange. Skulde man troe, at det er mueligt, at heele Huusholdninger af fattige Folk lever ey af andet, end af Caffe og Kavringer; det er dog aldeles sandt og vist; men omendskiønt de synes at spare derved, er det dog en ubodelig Skade for Landet. Folkes Helsen bliver bortskiemt fra Ungdom af, og man skulde korse sig af Forskrækkelse, om man paa engang kunde see, hvor megen Caffe der Aarlig indføres i Riget, deels ved Lurendreyerie, og deels aabenbare. Disse Vahre drager Tønder Guld udaf Landet. Fløyeler, Silketøyer, raadt Silke, fiine Lærreder, Kammerdug, Kniplinger, Entollager, Broderier, Floer, Gaze, Silkestrømper, hvide Handsker, Juveler, m: m:, udgiøre Aarligen større Summer, som gaaer udaf Riget, end man ved første Øyekast skulde troe. Alle de Penge kunde spares og burde spares. Til at beviise denne imodsigelige Sandhed, kunde følgende Anmærkninger tiene. Silke giøres af naturlige Fabriqueurs, jeg mener af Silke-Orme udi Asiens heede Clima. Til det samme har Naturens Herre anordnet det; for dets Jndbyggere passer det sig. Forsynet har givet hvert Land det, som sammes Jndvaanere behøver; de varme Lande har Silke, og de kolde Peltzverk, men Moden har omvendt Naturen. En stolt Bassa svedes i Bagdad udi en fodsid Peltz, og en liden Herre ryster og dirrer i Stokholm i Silketøy og Silkestrømper. At man i de sydlige Lande bruger Silkeklæder, har Rimelighed: Clima der er varmt, og udfordrer en let Klædedragt; Silkeavlen drives stærkt sammestæds og altsaa gaaer ingen Penge derfor ud af Landet; i Frankerig lever og 100000 Mennesker, og maaskee fleere af Silkefabriquer: Landets Nytte udfordrer det, at betiene sig af det tyraniske Herredømme, som Moden har givet det over andre Folkeslags Klædedragt og Levemaade, og at giøre det til en afgjort Sag, at ingen med Hæder kand lade sig see, naar han ikke er klædt i Fløyel og Silke. Havde det blevet ved Klæde, saa havde Engeland, Holland, Dresden, Berlin og fleere Stæder træk kedes med Frankerig om Profiten, men som Franske Silketøyer efterspørges overalt for Smagens, Lystens og Modens skyld, saa havde de aldrig kundet opfindet noget fordeelagtigere, end den Mode, at klæde sig i Silke fra Top til Taae. Men hvi skulde vi høyest oppe i Norden efterabe de sydlige Folkes Brug, vort Clima er koldt 9 Maaneder om Aaret, vor Luft er saa foranderlig, at naar det midt om Dagen haver været stærk Heede, kand man om Aftenen fryse, og da paadrager man sig formedelst en læt Klædning Lungesot, Sting, Brystfeber, et sygt Legeme, ja Døden selv, men man døer med Glæde nogle og tyve Aar gammel, naar man fra sit 14de Aar har været med at leve efter Moden. Vi har selv ingen Silkeavl, alt det Silke vi bruger, kommer Udenlands fra, og maa betales med Jndenrigs Producter, saa langt de rækker, og siden med contant. Saaledes paadrager man sig Sygdomme og forkorter sit Liv for Modens skyld; saaledes forarmer man sit Fæderneland, ruinerer sig og sine, og forøger de Fattiges Nød for Modens Skyld. Det er utroeligt, hvilken Mængde Silke her Aarlig forbruges. Det er ubeskriveligt, hvor dette Slags Overflødighed paa en 20 Aars Tiid har taget til. J gamle Dage gik Hæders-Klæder i Arv; men nu, da vi ingen Penge har, skal en blues ved, at bruge sin Faders eller Moders Klædning. For 20 Aar siden var det rart, at see nogen gammel hæderlig Mand med en Fløyels Kiol, og nu springer unge Mennesker om i Fløyels og Silkeklæder. Paa Contoirene finder man unge Herrer i Fløyel og Silke med Pennen bag Øret, men Præsidenter, Raader og Assessorer i tarvelige Klædes Klæder. For 20 Aar siden var det nok, om en Mand skaffede sin Hustroe en Hæders Klædning, som hun havde paa til Bryllupper og andre hæderlige Samqvem, nu peges Fingre af hende om hun ved saadanne Leyligheder lader sig see 5 eller 6 Gange i samme Klædning; nu maa hun have 10, 12, ja fleere Silkeklædninger, den ene prægtigere end den anden, om hun skal være efter Moden, og om Manden er saa taabelig, at lade sig ruinere for Modens skyld. For 20 Aar siden kunde en ærlig Mand i mange Aar bruge en og den samme Hæders Klædning, nu maa han hvert Aar i det mindste have en nye. Forandringerne paa Moden er en Snildhed af de Franske, thi om Moden var stedse eens, lod mangen en i 20 Aars Tiid ikke giøre sig meere end en Fløyels Klædning, som nu i samme Tiid behøver 20 For 20 Aar siden brugtes allerne Hæders-Væster af Silke, nu kand ingen lade sig see dem foruden, nu gaaer endog Folk indtil Kammertienere dagligen med dem. For 20 Aar siden holdtes det for Overdaadighed, om en Student gik hver Dag med Strikstrømper, og nu gaaer Laqveyer og Tienere med Silkestrømper, og paa det at saa mange fleere maatte behøves, har man i Frankerig indført den Mode, at de stedse maatte være hvide, paa det at de, ved den idelige Vaskning desto for kunde slides op; ligesom de slæbende Kiole med de sønderskaarne Remslinger og udhugne Strimler ere allerne opfundne fordi at der kunde behøves desto fleere Alne.