Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1829-05-11
Endnu hersker samme Uvished om, hvad Ende nærværende Vakle=System vil tage, af den gode Grund, at Ministeriet, selv ikke veed, hvad det vil; men saa meget er vist, at det staaer paa svage Fødder. Dog har Ministerialtidenden, Anledning af de bittre Anmærkninger over Hertugen af Laval=Montmorencys Valg til Minister, taget Bladet fra Munden og forsikret, at hans Navn og de Missioner, som har været ham betroet, er Nationen Borgen for, at han baade kan og vil forestaae den Post, Regjeringen har betroet ham. "Hvo - spørger den - har glemt de Velgierninger, han viste de proskriberede Spaniere eller Roms Lærde og Kunstnere? Montmorencyerne svigtede aldrig, Frankerigs Konger, hvortil Konstitutionel gjør den bidende Anmærkning: "om hiin Montmoreney, som Richelien lod henrette, da ikke havde svigtet Ludvig VIII eller hans Minister, Lige saa urimelig finder Gazetten den Beskyldning, at et Ministerium, hvori Mænd som Portalis, Martignat, byde de Neufville og Vatismenil, hvis Værk Loven, af 16 Juni og Kommunal- og Departemental=Loven var, skulde staae under Jesuiternes Jndflydelse eller træde i Villøles Fodspor. Den Londonske Times spaaer, at Hertugen, vil blive baade Ultraerne og de Konstitutionelle velkommen: Hine for sin Adel, Disse for sit Maadehold, ligesom det maaskee vil anbefale ham hos begge Partier, at han ikke staaer sig godt med Fyrst Metternich. Man vil iøvrigt vide, at den Kourer, som er skikket efter Montmoreney, medbringer ham, foruden et egenhændigt Brev fra Kongen, til lige nogle Familiebreve, hvori det fraraades ham at modtage den nye Post. Og unægteligt hører der Mod til at optræde som Mellemmand, hvor Partiekampen er saa hæftig, at Grundlovenne - som Konstitutionel udtrykker sig - synes rystede, og Faktionen, som har indsneget sig i Bestyrelsen, fatter nyt Mod og atter lader sine Trudsler høre. Rigets indre Forfatning gjør en Forandring nødvendig; thi hvor kunde Harmonien, efter hvad der er foregaaet, igjen oprettes imellem Kamrene og Ministeriet? Man veed ikke, paa hvilken Side Majoriteten er o. s. v. Quotidienne glemmer ikke heller at drive Spot med det liberale Partie, som er rasende over at have saa skammelig forregnet sig og at see sine herlige Forsættelser blive til Vind. Toulouse-Journalen, som staaer under Villeles Jndflydelse, mener, at Ministeriet, hvis Kammeret skulde vedblive at spille Demokraterne fra 1793 eller blot fra 1791, vilde komme i den Nødvendighed at forøge det med 2 til 300 Medlemmer, som udelukkende skulde vælges af de store Kollegier, hvilken Plan efter Handelsjournalen kun sigter til at give Frankerig til Priis for en Faktion og undergrave Kammeret. Selv Hr. Constant raader, som det eneste Middel til at ende nærværende Krisis at Tronen appellerer til Nationen og lader vælge et nyt Kammer, hvori Man kunde haabe at beholde det Gode og slippe det Slette; men Messager erklærer sig bestemt imod Kammerets Oplysning, som en betænkelig Sag. Hvad der gjør det Onde værre, er det forhen meldte Deficit i Statsindtægterne, der ved de forestaaende Forhandlinger over Budgettet vil give Oppositionen Leilighed til en ny Storm paa Finantsministeren, Hr. Roy, som alt har tabt meget af sin Popularitet. For Øieblikket gaae de Deputerede, af Mangel paa Forretninger, meest ledige paa Torvet, og udsatte den 28 April Møderne paa ubestemt Tid Dog vare de samlede den 2 d. for at høre Beretninger om flere Ansøgninger, ved hvilken Leilighed Hr. v. Pompieres opfriskede sin Klage imod det Villeleske Ministerium. Et nyt Forslag til at udbetale Æreslegionens Medlemmer deres tilgodehavende Fordringer er atter bleven forkastet, i hvilken Anledning General Sebastiani bebreidede Finantsministeren, at han, der saa rundelig havde doteret store Herrer og Pairs, kunde være saa knap imod fortjente Militaire. Et Andragende af Regjeringen om at overlade Staden Paris Børsens Bygninger m. v. blev antaget med 261 imod 10 Stemmer.