Berlingske Tidende, 1833-06-26
denlandske Efterretninger. London, den 18de Junii. Man maae inddrømme Ministrene, at de have overvundet store Vanskeligheder. Det vestindiske Spørgsmaal er afgjort, forsaa hidt dette er mueligt, efter den Britiske Legislatur, thi Underhuset har næsten eenstemmigen antaget de fem Forslag, hvorpaa alle følgende Forholdsregler i Henseende til Negernes Emancipation, Skadeserstatningen til Slave Eierne, Fortsættelsen af den for Moderlandet i saa mange Henseender vigtige Dyrkning at Sukker, og den deraf følgende Handel, skulle grundes, og hvad der har end meer at betyde, den svage Opposition, som under tiden fandt Sted, kom ikke fra Plantage-Ejerne, men fra dem, der fordrede Negernes øjeblikkelige Emancipation, med en mindre eller aldeles ingen Skadeserstatning. Overhuset vil neppe, under disse Omstændigheder, finde det raadeligt, at forandre synderlighed Billen, endnu mindre vove at forkaste den; vi tør vel ogsaa haabe, at de legislative Corporationer i Colonierne ville bidrage, hvad der staaer i deres Magt, til at udføre Moderlandets store Plan, overeensstemmende med den Enkeltes Bedste. Til Gjenhjeld ville Colonierne kunne gjøre sikker Regning paa Moderlandets Bistand, dersom Negerne forføres af slette Mennesker, og stedetfor lovmæssig Frihed, søge at indføre Anarchie. - Den anden og tredie overvundne Vanskelighed er Overeenskomsten med Englands Bank, og det ostindiske Compagnie, angaaende Betingelserne for Fornyelsen af disse tvende Monopoler, ved denne skellighed have Ministrene været saa heldige med deres Planer og Forslag, at disse to gigantiske Jnstitutioners Directeurer og Eiere lere veltilfredse med de foreslaaede Betingelser, og at de Jndividner, der holde sig beføiede til at afveie Nationens og disse Corporationers respective Fordeele mod hinanden, ikke have nogen væsentlig Jndvending at gjøre. Blandt de Taler, der ere holdte i disse tvende Anledninger, fortjene især følgende at omtales, Lord Althorps, da han forelagde Underhuset Ministrenes Forslag, i Henseende til Banken, og den Tale, som Hr. Grant holdt den 13de Juni, angaaende det ostindiske Compagnies Anliggender fornemmelig har Hr. Grants Tale virkelig historisk Jnteresse. Den fjerde overvundne Vanskelighed er med Hensyn til Tienderne i Jrland. Det var rigtignok allerede bestemt, at de catholske Jrlænderes Tiende til den dem uvedkommende protestantiske Geistlighed, ved dette Aars Udløb skulde afskaffes, og erstattes ved en Landskat; men da imidlertid, ved at inddrive Mestancerne for de to sidste, og Tienden for indeværende Aar, hyppigen anledigedes blodige Collisioner; da man fandt, at Almuen beredvilligen underkastede sig den ny Tvangslovs stræng Bestemmelser, men stedse modsatte sig med det største Raserie, saasnart det galdt Opkrævelsen af Tienden til protestantiske Geistlige; da Regjeringen erfarede, at man paa adskillige Steder, mod dens Ønske og Villie, ja endog mod det høitidelige Løfte, den havde givet Parlamentet, betjente sig af Tvangsloven, for at inddrive denne i hiint Land og under særegne Omstændigheder nu engang saa forhadte Afgift til en anden Religions Præster, saa har den endelig, om Aftenen den 13de d. M., gjort et Forslag, som visselig, om end ikke strax, vil have de gavnligste Følger. Den protestantiske Geistlighed skal nemlig for Fremtiden ingen Tiende oppebære af Catholikerne, men af Staten forskudsviis erholde en Erstatningssum, som siden skal tilbagebetales af de Landeiendomme, der ikke have betalt den hele Tiende for de tre sidste Aar; denne Tilbagebetaling skal udredes af Ejerne og ikke af Forpagterne. Samme Aften fandt adskillige vigtige Discussioner Sted angaaende de Jrlandske Anliggender, blandt disse udmærkede General Vivians Foredrag sig; denne General har Overcommandoen over Tropperne i Jrland, han kjender derfor Landet bedre end de fleste Englændere, og er desuden fri for de Fordomme, der klæbe ved alle Jrlændere. - De øvrige største Vanskeligheder møde Lovforslagene om Reformen i det en gelske Kirkevæsen, og om Fattigvæsenet. Med Hensyn til det sidste, synes Ministrene endnu ikke at have fattet nogen afgjørende Beslutning, og de opsætte formodentlig hele Sagen til næste Aar. Kirkereformen vil finde mange Modstandere, fornemmelig i Overhuset. Næsten alle Blade discutere nu det farlige Spørgsmaal. Bør det være Overhuset tilladt, med sine Meninger og Anskuelser, at opponere mod Kongen og Nationen Skjøndt Spørgsmaalet besvares bekræftende, er det dog et førgeligt Tidernes Tegn, at den ærlige Troe er forsvunden, der ansaae Overhusets Tilværelse for ligesaa nødvendig, som den Flod, ved hvis Bredd dets Forsamlingssal ligger. De Radicale have endeligen forelagt Underhuset en Besværing over Regjeringens Fremfærd i Henseende til den berygtede Forsamling i Cold=Bath=Fields. Den Tale, som i denne Anledning holdtes af Hr. Lamb, Understatssecretair ved Indenrigsministeriet, maa overtyde enhver Fordomsfri om, at Regjeringen har handlet overeensstemmende med sin Pligt.