Viborger Samler, 1819-10-13
Frankfurt, den 29de Septbr. (Følgende er Hovedindholden af den i sidste Samler omtalte Oplæsning i Forbundsdagens Forsamling af de ministerielle Forhandlinger i Carlsbad) Den urolige Bevægelse og Gjæring i Gemytterne i Tydskland, har gjort saavel Hs. M. den østerrigske Keiser som hans Medforbundne det til Pligt, om muligt et standse dette daglig tiltagende Onde, der endog paa enkelte Stæder udartede til Forbrydelser, samt at udfinde de Midler, hvorved Hengivenhed for Regjeringerne og almeen Tilfredshed med de mange Goder Freden forsikrer det tydske Folk og endelig Orden og Rolighed, kunde befæstes. Vel ligge Kilderne til dette Onde, hvis Standsning vorder enhver Regjerings helligste Pligt, i Tidsomstændigheder og Forholde, paa hvilke ingen Regent formaaer at virke; men tildeels ere de og Følger af Mangler, Fordomme og Misbrug, der ved modent Overlæg og deraf følgende Foranstaltninger kunde hæves. Blant de Gienstande, som i sidste Henseende fortjene den omhyggelig ste Overveielse, ere: 1) Uvisheden om Meningen og den deres følgende Mistydning af Forbundsaktens 13 Artikel (angaaende Landstændisk Forfatning) Stifterne af det Ty ske Forbund foru saavel, at saameget de end, af Kjerlighed til de forskjellige Folk færd, ønskede at vedligeholde eller oprette Lønt stændisk Forfatning, ville dette Gode dog ikke i lige Omfang og Form kunde vorde alle tydske Laade til Deel, formedelst den Forskjellighed i deres hidtil værende Regjeringsformer, Grændser og øvrige didhørende ældre Jndretninger. Derfor have saavel Stifterne af Forbundet som de medforbundne Fyrster ofte taget i Betænkning, at antage den 13de Artikel i Traktaten for nogen Regel. Man maae, ifald man heri vil miskjende Forbundsdagens Jndvirkning paa de til den indgivne og ikke efter Ønske besvarede Klager, ikke glemme: at dens vigtigste Bevæggrund dertil var: ikke at blande sig unødvendig i Landenes indre Anliggender, og ved almindelig antagne og i Lovs Form givne Grundsætninger, at sætte enkelte Forbundstater i stor Forlegenhed, paa hvilke saadant muligt ikke passede. Saameget Stifterne af det tydske Forbund endog satte megen Værdi paa de landstændiske Forfatninger, saa urimeligt er det at troe, at de ville derved indføre de Demokratiske Grundsætninger og Former, der aldeles ikke lade sig forene med Tilværelsen af monarkiske Stater. Desuden maatte man befrygte, som allerede er forsøgt, at de landstændiske Forfatninger ville indskrænke Forbundets Rettigheder og umiddelbar angribe det, hvorved det eneste Baand, der nu sammenknytter de mange tylske Stater og dem alle med Europa, maatte opløses. Ovenanførte Misforstaaelser og Jrringer have i de senere Aar udviklet sig, og en ulykkelig Sammenkjæring af Tilfælde have bidraget til at see denne Forbundets 13de Artikel i et ganske falske Lys. Farlige Theorier, vildledede eller Mængden vilde dende Forfattere have villet daarligen indføre fremmede Landes Forfatninger i Tydskland, der aldeles ikke pesse sig for det. En almindelig politisk Sprog, forvirring er derved opstaaet; saa at den store, ædle og forhen dybtænkende Nation har staaet For for at fortære sig selv. Følgen har været, at der mange Stæder er opkommen en saadan Forvirring, af de Vedkommendes overspændte Begreber, at Regjeringerne have været hindrede i at opfylde deres væsentligste Pligter. Det er altsaa Forbundets Pligt at antage er urokkelig Lov, hvorefter der kan virkes paa enhver Forbunds-Stat saaledes, at den monarkiske Forfatning beholdes i Tydskland, som den eneste Stette for Rlørts Uafhængighed og Fred. Til den Ende vil man ikke beslutte noget om de alt antagne Forfatninger, men snart udgive nærmere Bestemmelser i saa Henseende. 2) Angaden, de Midler Forbundsdagen maae have for at fuldbyrde sine Beslutninger, da er det en følge af dette Forbunds Natur, hvis det skal opretholdes, at det i de væsentlige Punkter, der angaae det i 2den Artikel bestemte, vorder den øverste Lovgivning i hele Tydske land, saa at ingen enkelt Stats Lovgivning kan ophave dets Beslutninger. Til den Ende er det det Keiserl. Præsidial-Gesandtskab overdraget at gjøre Udkast til en affattende Executions Anordring. 3) Manglerne ved Skole- og Univarsitets-Væsenet maae dernæst opfordre, saavel enhver enkelt Regjering, som og Forbundforsamlingen, til at ste de offentlige Læreanstalter, hvorfra hele Staten faaer sine Lærere og Embedsmand renset fra de nyere Phantomer om verdens borgerlig Dannelse, som mange Lærere have udbredt med større Jver end Videnskaberne selv.