Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-04-30
Denne Sammenligning udfører Forfatteren nu videre og udtaler det, efter at have betragtet Sagen fra alle Sider, som sin fuldeste Overbeviisning, at det constitutionelle System i enhver Henseende har stort Fortrin, da dette først gjør en alsidig harmonisk Udvikling af alle gode Kræfter mulig; den Virksomhed og det hele offentlige Liv, Statsborgernes Deeltagelse i de fælleds Anliggender fremkalder, aabner en ny og hidtil ukjendt Bane for den menneskelige Aand; og naar Absolutismen ikkun fremmer den dobbelte Udvikling, Mennesket som Medlem af Familien og af Kirken er istand at tilegne sig, fremmer det constitutionelle Princip tillige det tredie, som Medlem af Staten." Forf. vender sig nu fra disse almindelige Betragtninger til Danmark, og viser, at dets særegne Forhold ikke indeholde noget Moment, som kuldkaster det saaledes vundne Resultat, at de af Modstanderne fremførte Jndvendinger ikke kunne tillægges nogen Betydning, men at dog hverken den norske eller noget andet Lands Constitution uden videre passer for vort Fædreland, men alene en Forfatning, som er begrundet i de Forhold, som Landets tidligere Historie og Folkets Characteer har udviklet. Førend Forf, gaaer over til at undersøge Forholdet til Hertugdømmerne og de Modificationer, som dette gjør nødvendige, fremlægger han Hovedmomenterne af sin Plan for Kongeriget, og erklærer sig ubetinget for et Tokammersystem, dog saaledes, at det første ingenlunde skal være et Adelskammer, da Danmark ikke har noget egentligt Adelsaristokrati, men en Repræsentation for det conservative Element, medens i Modsætning hertil det reformerende Element vil finde sine Repræsentanter i det andet Kammer, da disse tvende Elementer, efter Forfatterens Mening, ere væsentlige for enhver Stats stadige og uforstyrrede Udvikling. Den ved denne gjældende Valglov begrundede Valgret skulde i alt Væsentligt lægges til Grund for det andet eller de Deputeredes Kammer, kun at Kongens Ret til at udnævne Deputerede faldt bort som stridende mod Begrebet af en Folkerepræsentation. Derimod skulde den conservative Tilsætning, som hidrører fra de større Grundeieres saa meget udvidede Valgret, vedblive som et mæglende Princip mellem begge Kamrene. Uagtet saa mange og vægtfulde Stemmer have hævet sig for Udvidelse af Valgbarheden, ja endog for Ophævelse af alle andre Valgqvalificationer end de personlige, mener Forf. dog, at det ogsaa i denne Henseende helst bør blive ved den nu bestaaende Valglov, kun at Valgbarheden udvides til de høiere og uafhængige Embedstillinger, men som da maatte give Adgang til at vælges i alle Valgelasser. Ved Forening af de tvende danske Stænderforsamlinger vilde det andet Kammer saaledes komme til at bestaae af noget over Hundrede Medlemmer. Det første Kammer skulde bestaae af omtrent 50 Medlemmer, hvoraf Besidderne af Grevskaber, Baronier og Stamhuse valgte af deres egen Midte 15, Kongen umiddelbar 10, hvorved Valgbarheden ikke som nu skulde være bunden til Grundeiendom, Høiesteret 2 Overretten i Kjøbenhavn 2, Overretten i Viborg 1, Universitetet 1, Kjøbenhavns Magistrat 1 og det andet Kammer 15 Medlemmer, hvorved ligeledes Grundeiendom ikke var nødvendig betingelse, og hvilke skulde danne det reformatoriske Element i første Kammer og et mæglende Princip mellem begge. Valgene for dette Kammer skulde gjælde for 12 Aar og 40 Aars Alder være en betingelse for Valgbarheden. Endelig skulde de Kongelige Prindser være Medlemmer af dette Kammer og Ministrene have Sæde men ikke Stemme deri. (Sluttes i næste No.).