Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1790-07-09
Udtog af Beretningen om Attaqven mod Sawitanal, den 4de Junii. (Af Götheborgs Tidningar), Aldrig er vel nogen Affaire bleven foretaget med større Overlæg, end Angrebet paa SawitairalEfterat Anjala var bleven indtagen af Russerne, fryg tede Baron Armfeldt for, at de skulde trænge længere frem i Finland. Den letteste Maade at afvinde den igien deres Fordele, eller i det mindste at svække den saaledes, at Generalerne von Platen og Pauli kunne settes i Stand til at drive dem temmelig let tilbage, troede han at være denne, nemlig at angribe og indtage Sawitaipal, giøre Mine mod Wilmanstrand, og saaledes tvinge Russerne til at svække sin Styrke ved Walkiala og Anjala. Alle indløbne Efterretninger, saavel af udsendte Speidere, som af Bønderne, der boede i Fiendens Naboelaug, stemmede deri overeens, at hans hele Styrke ei udgjordamere end 1000 til 1400 Mand og nogle faa Kanoner, endskiønt han figurerede med en stor Leir og mange Batterier. Man troede derfor, at ingen beleiligere Tid kunde gives, og Attaqven blev besluttet. Fra 4 særskilte Steder skulde Fienden angribes og derved settes ud af Stand at kunne med Eftertryk forsvare sig paa noget Sted. Den 4de Junii Klokken 12 om Middagen blev berammet til Angrebet. Den ene Collone, anført af Baron Armfeldt skulde marschere frem paa den sædvanllige Vei Karnaakosky til Savitaival; den anden Colonne, der blev commenderet af Oberstliutenant Tawast, skulde gaa igiennem en Skov til den kaldte Walmanstrands Vei den 3die under Oberstlieutenant Grivenberg, skulde paa Pramme gaae over til den høire Side af Sawitapal fra Supminiemi, og komme fra Veien til Davidstad, og begge Kanonjollerne, anførte af Major Dubordien samt Capitainerne Hierta og Dorchemont efter hvilke fulgte endeel Baade med Invalider, skulle attaqvere fra Søesiden og bestandig giøre Mine til Landgang Kanonjolerne skulle begynde Angrebet paa høire Flanke, derefter Oberstlieutenant Tawast paa den venstre, og derpaa Baron Armfeldts og Oberstlieutenant Grivenbergs Colonner. Efter Ordre begyndt og Kanonjollerne først. Baron Armfeldt ankom til den bestemte Tid med sin Colonne, der bestod af Liv bataillonen, af Nerike og Wærmelands Regimenter, en Deel af Jønkiøbing og Dalekarlene. Fiendens Forposter bleve drevne tilbage, og man rykkede frem til deres Retranchementer. Men nu fik man først at vide, hvor urigtig de indhentede Kundskaber vare, da man i Stedet for 1400 Mand og nogle faa Kanoner fandt ikke mindre end 1000 Mand og 30 Kanoner paa 7 Batterier imod sig. Adskillige mislykkede Forsøg og derved lidte Nederlag begyndte at giøre Mandskabet. forsagt, saa at de ikke meere vilde lyde de givne Ordrer, uagtet al den Umage, som Officiererne gjorde sig for at opmuntre dem. Da Værmelændingerne ikke kunde formaaes til at holde Stand, satte Baron Armfeldt sig selv i Spidsen for dem, i den Tanke, at indtale den Mod og Tapperhed, og bevæge dem til at bestorme Fiendens Retranchementer. Men just i det samme blev han skude igiennem den høire Skuldre og fik til lige en svær Contusion i Hovedet, saa at han faldt til Jorden. Dette forøgede endnu mere Soldaternes Frygt, og omendskiønt den saarede Baron med Pistolen i Haanden truede med at skyde paa den, det ikke holdte Stand, saa var dog alt forgiæves, og deres Flugt kunde nu ei mere hindres. Oberstlieutenant Frisendorf fik derfore Befaling at bedække Retraiten, hvilket og skeete paa bedste Maade, og Baron Armfeldt blev ført tilbage til Leiren i den farligste Tilstand. Saa ulykkeligt blev Udfaldet paa den snildeste Plan. Havde Oberstlieutenant Tamast kommet frem til rette Tid og forceret det Russiske Batterie paa den venstre Flandke, kunde man visselig have ventet det lykkeligste Udfald Hans Colonne, som var bleven forvildet i Skoven, naaede omsider det Russiske Retranchement. Lieutenant Sund attaquerede det med Sawolax=Jægere paa det dristigste og havde vist nok gjort sig til Mester deraf dersom han havde faaet den Bistand, som han forlangte af Oberstl. Tawast; men i det han forgiæves ventede, og udholdte Fiendens Jld saavel fra Batterielsom Jnfanteriet og Jægerne, blev han omringet. Han formerede derfore en Firkandt, og Slog sig i denne Stilling igiennem Fienden med et ubetydeligt Forliis af 9 Mand Døde og Saarede, indtil han naaede Colonnens Hovedstyrke. Oberstlieutenant Gripenberg, som fra Veien til Davidstad skulde anfalde, blev og alledes finket, at han kom 3 Timer for ilde, og unde altsaa ingen Ting udrette. Vort betydeligste Forliis bestaaer i de mange tapre Officierer, som bleve dræbte og saarede; thi ikke meere end 88 Soldatere ere faldne, af hvilket der ikke er een eneste, der jo har gjor sin Skyldighed, og mange langt mere.