Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1839-12-07
(Forlangt Jndrykkelse.) Det kan neppe undgaae deres Opmærksomhed, som give Agt paa Tidernes Tegn, at det i de saakaldte Opvaktes eller Helliges Samfund, viser sig en OpsætsighedsAand, der neppe altid udrinder fra reen Jver for Christendommens Fremme, saaledes forkaste de Opvakte ved Weile den af Regjeringen auctoriserede nøiagtige Oversættelse af Luthers Catechismus, og ville, i aabenbar Strid med det de ellers, naar det coppenerer dem, udgive for deres Lære, kunsbruge en nyere, der blev brugt i deres Barndom, og som indeholder flere Tilsætninger til Luthers Ord. Nu forbereder Regjeringen landsfaderligt, efter et almindeligt næret Ønske, en nye Afterbogs og Kirkerituals Jndførelse, sætter i Spidsen for dette Foretagende, en Hædersmand de, formedelst sit ægte christelige Sind aa grundige Lærdom, af alle maa ansees for den dygtigste dertil; og hvad gjøre nu atter fleer af de Opvaktes Samfund, istedenfor, efter Regjeringens vise og milde Tilladelse at indstille hvorledes der kunde skee Forbedringer ved det udgivne Udkast, da vise de atter Opsætsighed Mod Regjeringen ved at modsætte sig hele Foretagender og i deres Forsamlinger at præke derimod. Det hidtil Anførte ville maaskee de Fleste antage at være Frugt af bofmodig Jndbildthed, men skulde det dog ikke vække Tænkeres Opmærksomhed at Regjeringens Foretagender vorder Gjenstand for Forhandling i Samlinger, der formene at have guddommeligt Kald til at trodse Lovene om saadanne Samlinger, efterdi de foregives allene at være helligede Andagten, at man, i disse Samlinger, strax er beredt paa at sætte sig og mod hvad man ikke er vant til naar det ikke er udrunden fra egne Fane svingere? Men endnu meer, nogle preussiske Embedsmænd affettes for deres Opsætsighed, tildeels i Anledning af et lignende Foretagende af Regieringen, og nu seer man af denne Avis No. 140 at, medens der prækes mod det forventede Kirkeritual, samles der, i de saakaldte Helliges Forsamlinger, Gaver til hine Strafskyldige, og at der er indsendt den betydelige Sum 221 Rbd. Kiende de da ikke værdigere og dem nærmere Personer der kunne være Gienstand for deres Godgiørenhed, (skal Keller og Consorter nyde godt af deres milde Gaver, da understytte de jo aabenbare Oprørere, om hvem man dog ikke vil foregive at de lide for deres Troes Skyld, og imod hvem hver Apartisk maa beundre Regjeringens Langmodighed, førend den skred til nødtvungne Tvangsmidler) eller skulle Lederne for Partiet virkelig opmuntre til Goddædighed mod disse Opsætsige og Oprørere, fordi de ere beredte paa at gaa frem paa deres Maade, og da ogsaa at vente Hjælp om Udfaldet skulde blive det samme, vækker, dette ikke Mistanke om alle ønskelige udenlandske Forbindelser, der lugte stærkt af politisk Tendents, Disse og flere Spørgsmaal maae vistne paatrænge sig naar man læser at denne Præken og Coll at Foretages til samme Tid, især naar man veednat Cane. Skr. af 12te Decbd. 835 udtrykkeligt paalægger Geistligheden at vaage over at Anordningem om saadanne Forsamlinger overholdes, og at Anordningens Overholdelse, andskjærpes fordi Cancelliet har bragt i Erfaring at disse Forsamlinger misbrugtes til at arbeide imod de autboriserede Lærebøger og bevirke Forandring i den bestaaende kirkelige Orden.