Ribe Stifts Adresseaviser, 1823-08-26
Da man nyligen vilde fordybe Rendestenen i den Kongelige Postgaards forreste Gaardsplads, paa Kiøbmagergaden, for at skaffe Vandet bedre Afløb, bemærkede man om Aftenen, da der just indtraf en Pladskregn, at der faldt noget tungt ned omtrent ved Opgangen til hvire Hovedtrappe, med en huul Lyd. Den Mand, der lagde Mærke hertil, fatte paa det Sted, hvor Liden kom fra, sin Fod, og da denne gik ned i Hullet, saa formodede han, at der maatte være et huult Rum nedenfor. Efterat General=Postdirectionen var blevet gjort opmærksom herpaa, gav den befaling, ved Gravning at undersøge Stedet, og nu opdages tre underjordiske af røde hollandske Klinker murede Hvelvinger, hvoraf de to ere fire Alen lang, omtrent i enhalv Alen bred og over enhalv Alen høi hver, og den tredie ligesaa bred og høi som de to mindre, med hvilke den løber parattel, men 8 Alen lang Den ene mindre staaer imidlertid ikke i Forbindelse med de til andre, og opdagedes først ved at hugge et Huul i Muren. Deri mod kommer man fra den anden mindre igiennem en liden bue formig Aabning, for hvilken der ingen Dør er, eller nogensinde synes at have været, ind i den store Hvelving. Over Aabningen fandtes Levningen af en Jernplade, med noget Træ ved Den hvelvede Loft er med Cement net afpudset, og Gulvet ligesaa og ganske glat. Commentet er saa haardt, at naar man slaaer derpaa med Jern, komme Gnister ud af det. Man har ikke fundet anden deri end en brukken grøn Flaske, af Form som en Geneverflaske, men af tykkere Glas end det sædvanlige. Utallige af Hovedstadens Jndbyggere have taget disse mærkværdige Hvelvinger, som man gaaer ned til af en hensat Stige omtrent 8 Alen dybt, i Øiesyn; men ingen, end ikke vore første Oldgrandskere, have kunnet udfinde deres egentlige og oprindelige Bestemmelse. Som bekiende har der i de catholske Tider staaet i den Deel af Staden tre Klostere: St. Claræ, Graabrødres og Duebrødres. Kieldere til Victuulier eller andet Sligt kunne disse Rum ikke have været, da her deels ikke findes nogen passende Indgang, og aabningen til den store Hvelving ei er meget over en Alen høi, deels Loftet og Gulvet ere alt for ombyggeligt afpudsede til at en saadan Bestemmelse kunde være muelig. Heller ikke synes det rimeligt, at de brugtes som Arrester. For Phantasten aabnes ved denne Opdagelse et vidt Spillerum. Man kan tænke sig Mueligheden af, at de maaskee have været bestemte til et Slags Jnqoisitionsret, hvor man kunde komme ned til igiennem en Lem tia Stuen af, og at de smaa Rum havde været de Steder, hvor Jnqvisiterne bleve piinte. Man har fortsat Gravningen og er lidt bedre hen støde paa en smallere Hvelving, men, som aldeles ikke staaer i Forbindelse med de anførte, og rimeligen har hørt til et Springvand, som endnu i nyere Tider fandtes der; derom vidner ogsaa Levningerne af en Trærende som sees her. - Jøvrigt er det mærkeligt, at der allerede for mange Aar siden havdes et Folkesagn, hvor Hvel vingerne nu ere blevne opdagede, spøgede, og at man ikke maatte nærme sig Stedet og Natten. - En Lykke er det, at disse underjordiske Rum ere blevne opdagede, da der ellers lettelig kunde have indtruffet Uheld, naar de svært belæssede Postvogne vedbleve at holde ovenfor samme, uden at abne, at Bunden ikke var sikker. Det fortiener ved denne Leilighed at bemærkes, at Postgaarden fordum i mange Aar har ført Navn af den Kongelige MarskalkeGaard. I det syttende Aarbundrede, under Kong Christian den Femtes Regiering, har paa dette Sted boet Storkantsler Grev Peder Griffenfeld, af hvem der endnu findes et Skiøde, og hvis Fader Bygningen havde tilhørt. Efter Jldebranden 1728 blev Gaardens Opførelse af ny foretagen af Oversecretair Christian Møinichen; dernæst af den grevelige Frisiske Familie, og omsider af Overkammerherre Carl Ploss. Men da Kong Christian den Stette lod afbryde det gamle Kongelige Residentsslot, saa blev og saa, tilligemed Slottet, afbrudt alle de andre tilkjøbte Huse og Gaarde, som tilforn havde tient Overhofmarskalken til Beboelse. Kongen kjøbte derfor hiin Gaard, og indrømmede den Overhofmarskalken til Beboelse, og af denne Aarsag fik den fra den Tid af Navnet Marskalkgaarden. Da Overhofmarskalken siden fik sine Værelser paa det Kal Residentsslot Christiansborg, blev den indrømmet andre Rangspersoner. Men 1780 blev den kjøbt og indrettet til Generalpostamtets Gaard, og samme havde der første Gang sin Forsamling den 31te Marts f. A., da man ogsaa begyndte at expedere Posterne derfra.