Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1767-07-13
Udgangne Skippere: P. Dekker af Flensborg til Elland Man med Klipfisk, Sild, Bord; P. Kierting af Odensee til Rostok, J. P. Skinder af Kallundborg, N. Jepsen af Sønderborg, M. Villumsen af Flensborg til Danmark, L. Throndsen af Sogndal til Dantzig, C. Jensen, af Sogndal til Kønigsberg med Sild og Fisk; N. Paulsen af Nyborg til Lybek med Sild, Fisk, Skind-Varer, røged Lax; J. Barbour af og til Skotland med Udførsels-Varer, Bord, Tiære; J. Wortmann af Amsterdam til Holland med Graasteen; W. Leonard, J. Jrvene af og til Skotland med Udførsels Varer og Træ-Last, N. Jepsen af Sønderborg, P. Fasholtz af Kolberg til Stetin med Fisk, Sild, Tran; H. Brun af Bergen til Frankerige med Makkel, Torsk, Tran; D. Clausen af Bergen til Fraukerige med Ravn, Torsk, TrauFortsættelse om Anti=Patrioten, afbrudt i No. 25 Hans Ligegyldighed mod Kunsterne, Haandverkerne, Fabrikerne, Handelen er ligesaa nedrig, som hans Egennyttighed uindskrænked. Han maaler alle disse Tings Værd efter den Jndflydelse, de have i hans særdeles Hensigter. Han handler efter disse og ingen anden Grund-Regler. Naar kun hans Haandtering, naar kun hans Foretagender have en lykkelig Fremgang, naar kun de Marker, som tilhøre Ham og Hans, grøn mes; Hvad kierer han sig om sin Naboes Sæd, om hans Lykke eller Ulykke, Naar han har før get for sig selv; Saa har han sørget for alt. Hvorfor skulde han bekymre sig om de Midler, som kunde tiene til, ved Konsters, Haandverkers, Fabrikers og Handels Befordring, at giøre Lyksalighed og Velstand almindelige i Landet? Det eneste han tænker paa er, at giøre andre til sine Haandlangere for at blive rig og stor. Andres, Lyksalighed er en Hinder for hans. Han alene skal være stor, han alene skal være rig, han alt ne skal være mægtig. De andre ere skabte til at tiene ham. Deres Vigtighed skatteres efter den større eller mindre Jndflydelse, de have i hans og ne Omstændigheder. Paa de smukkeste, de fortræffeligste, de nyttigste Ting sættes, i hans Øine, ingen anden Priis. Skulde end og det, som er til ringeste Hinder for hans nedrige Hensigter, ævig befæste hans Fædernelands Lyksalighed; saa skal han bevæge Himmel og Jord, for at giøre det til intet. Hans Hierte, Vellystens, Overdaadighedens og Egennyttighedens Bopæl, har aldrig smaget Dydens Skiønhed og Fortræffelighed. Han er lutter Begiærlighed, lutter Uorden, lutter Modsigelser. Han kand derfor umuelig forestille sig de lyksalige Følger, som flyde af Orden, Maadelighed og Overeensstemmelse. Al dette anseer han for Drømme af de Geistlige og de Verdsliqvise. Han mener, at intet af alt dette har Sted uden i en platonisk Republik. Hans Lyster, hans Begiærligheder, hans Lidenskaber, ere de eneste Drivter, som besiæle ham Disse opofrer han, uden Undseelse, uden Samvittighed, sine Pligter, sine Eder, sine Medborgeres og sit Fædernelands Bedste og Velfærd. Staten selv maa, til Opfyldelsen af hans urene Drivter, fremgive de til almindeligt Bedste bestemme de Skatter. Han belønner saavel sine Clienter, som sine nedrige Vellysters Objecter af det almindelige Gods. Her agter han alt lige. Det, som er helliged den Fattiges Nødtørvt, det som er bestemmed til Fortienesters Belønning, og til Arbeidsomheds Opmuntring, det bliver enten en Slave- eller en H. Løn. Han skammer sig et ved at være en Beskytter for Ruffere og Ruffersker, og en Forsvarer for letfærdige Qvinde=Mennesker. Hans Huus, som burde være en Tilflugt for Uskyldighed, og en Skue-Plads af gode Exempler, staaer altid aabent for dette Pak. Langt fra at skamme sig ved saadanne Uordener, giør han sig til af sine Udyder, og roser sig af sine onde Gierninger. Han viser aldrig større Veltalenhed end naar han bestrider det almindelige Bedste, for at naae sine fordærvelige Hensigter. Han er aldrig vittigere end naar han giør Dyden latterlig.