Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-07-22
Paa Raadstuen lod Hs. M. Sig forelægge Byens Regnskab for 1839 samt en Oversigt over Jndtægterne for 1840. Med særdeles Opmærksomhed modtog Allerhøists. de Andragender som Magistraten og Communalbestyrelsen skriftlig forelagde Ham med Hensyn til Byens Tarv. Han besøgte alle Arre sterne, blandt hvilke de nylig indrettede syntes at finde Majestætens Velbehag, idet der ved disse saavel er sørget for de Fangnes Sikkerhed som og for deres Sundhed. Dernæst besøgtes Banken og Domkirken, i hvilken sidste ogsaa Hs. M. Dronningen var tilstede. J Anledning af den gamle Drackenbergs Liig sagde her den ædle Dronning til Biskoppen: "Det er mit Ønske, at denne Døde maa have Fred i Graven, at hans Kiste maa tilnagles, og hans Liig nedsænkes i Jordens Skjød!" Kirkens paabegyndte indvendige Forskjønnelse vandt Majestæternes særdeles bifald. Hs. Maj. Dronningen begav Sig herfra til Asylet, medens Hs. M. Kongen tog til Cathedralskolen, hvor Rector Blache modtog Allerhøists. med en kort, hjertelig Tale, hvorefter Skolens Disciple afsang følgende Sang: Danner konge, lad vor svage Sang Tolke Dig de unge Hjerters Trang, Der hvor Fredrik venlig i sin Høst Lytted til de yngste Sønners Røst! Du fra ham med gamle Danmarks Rige, Arved Folkets Kjærlighed tillige. Fader for de Store og de smaae, Jngen fjernt skal fra Dit Hjerte staae. Danmarks Barn og Yngling kan med Fryd Vie sig til Kundskab og til Dyd; Kjærlig Omhu vækker Kraft og Mod, Leder frem af Banen trygt hans Fod. Tillidsfuld mod Templet han sig nærmer, Som den høie Dannerdrot beskjermer, Der, hvor over Viisdoms Altersteen. Offerflammen brænder mild og reen. Høie Drot, hav tak, at Dig vi saae Faderhuld blandt Dine Sønner staae, Tak, at under Ungdomsvaarens Lyst Aandens Sæd kan modnes i vort Bryst, Maatte dog engang i Manddoms Alder, Naar til Alvorsdaad Din Røst os kalder, Hver af os, som ægte Søn af Dan Værdigt tjene Dig og Fædreland. Hs. Maj. behagede at tiltale de unge Mennesker, og yttrede det Ønske, at de ret kraftig vilde bestræbe sig for at danne sig til gode Borgere, nyttige Mennesker og Staten i Tiden gavnlige Embedsmænd. Hs. M. lod Sig derpaa forevise Domsognets Borgerskole. Derefter besøgte Allerhøists. Havnen og dens nye Anlæg, hvor Havnecommissionen gjorde Hs. M. opmærksom paa den saare vigtige Plan, at danne en indelukket, for alle Vinde aldeles sikker Rhed, der tillige kan beskytte den Side af Byen som vender mod Havet. Ogsaa toges i allernaadigst Øiesyn. Havne batteriet, Kassernen, og den nye Frederiksbroe. Ved sidstnævnte henvendte man Kongens Opmærksomhed paa de betydelige Udgifter Byen havde havt, foranledigede ved Uveiret sidste Foraar medens denne Bro stod under Bygning, og at man haabede, Communen ikke vilde komme til at bære en saa betydelig Byrde, der ene var foraarsaget, deels ved Brobygningens Afdæmning i Forbindelse med et flere Dages haardt Uveir. Hs. M. besøgte derefter det militaire Sygehuus, Frue Sogns Borgerskole, Amtssygehuset, Realskolen (som Hs. Maj. isærdeleshed viste megen Jnteresse for), og Fattigforsørgelsesanstalten, som Allerhøists. ligeledes skjænkede Sin særdeles Opmærksomhed. Her foredrog man Hs. M. hvorledes man var i Begreb med at oprette en Haandgierningsskole for hundrede fattige Drengebørn. Dette Middel mod fremtidig Fattigdom interesserede Kongen meget, og Hs. M. yttrede, at Han efter nogen Tids Forløb ønskede Sig underrettet om de Fremskridt denne Skole vilde gjøre, som en Sag af Vigtighed for Communen. At ikke et frisk, arbeidsført Menneske fandtes i Fattiganstalten, vandt Hs. Majestæts Tilfredshed, og behagede det Allerhøists, at afkjøbe denne Stiftelse et betydeligt Gulvtæppe. Ved at see Søndags-Tegneskolen yttrede Hs. Majestæt Sin allerhøieste Tilfredshed, idet Han sagde: "Denne Skole anseer jeg forden bedste af alle Landets Skoler af den Art, næst Hovedstadens!" Bestyrelsen tillod sig at gjøre Hs. Maj. opmærksom i Særdeleshed paa et ungt Menneske, der synes at besidde gandske fortrinlige Anlæg. Hs. Majestæt Dronningen havde, som meldt, imidlertid besøgt det af Hs. Kgl. Høihed Prindsesse Caroline stiftede og alene ved Høistsammes Velgjørenhed her bestaaende Asyl. Dette var festlig smykket med Grønt og Hs. M. modtoges af samtlige Damer og Herrer, som udgjøre Bestyrelsen. Efterat Børnene med Hs. M. Tilladelse havde afsunget følgende Sang: Fattigbarn, o græd ei meer! Al din Nød Gudfader seer. Han vil lindre hvert Dit Savn, Slutte Dig i kjærlig Favn. En Du lydig, from og god, Giver han Dig Kraft og Mod, Som sin Lid til ham har sat. Jngen er af Gud forladt, Engle see med Kiærlighed. Fra hans Himmel til Dig ned; Mennesker med venligt Sind Tørre Taaren af Din Kind. Dronning, ogsaa Dig vi saae Som en Engel for de Smaae. "Danmark, derligst Vang og Vænge, lukt med Bølgen blaa, hvor de vakre, voxne Drenge kan i Leding gaae. Danmark, see nu Haabets Stierne. blinke venlig fra det Fjerne, see bag Nattens Skyer dunkle Morgenstraalen funkte. Drot til Dig vort Haab vi knytte tillidsfulde nu, Du til Danmarks Kvad vil lytte huldt, med Faderhu: ingen Tvivl vort Hjerte tynger, see Dit Folk i tætte Klynger, Barnet liig ved Faderbarmen, strække mod Dig Armen, Hil Dig, hil Dig, holde Konning: til Dig, Danmarks hulde Dronning: Danmarks Fremtidshaab, hør vore Glædesraab, i Mellem Børneflokken Du Ofte stod med Moderhu. Ogsaa hen til os Du gik Med Dit venligt hulde Blik, Dronning, Gud velsigne Dig. Her og hist i Himmerig! behagede Hs. Maj. at lade Læremoderen, MadameUth, foretage en Prøve med dem i de forskjellige Ting, hvori de undervises, samt lade dem afsynge nogle af deres Smaasange. Allerhøistsamme skjænkede næsten hvert enkelt af Børnene Sin Opmærksomhed, og erkyndigede sig med stor Sagkundskab om alt Stiftelsen vedkommende. Hs. M. tilkjendegav allernaadigst Sin Tilfredshed med Børnenes Fremgang, og Asylets hele Jndretning, ligesom i Særdeleshed, med den i det sidste Aar trufne Foranstaltning, at Børnene ved deres Afgang fra Asylet optages i en særegen fra de øvrige Friskoler afsondret Klasse, hvor de nyde en fuldstændigere Underviisning og et omhyggeligere Tilsyn. Hs. M. tilbragte over en Time i Asylet, og den Venlighed og Blidhed, hvormed Allerhøists. tiltalte de smaae og opmuntrede dem til frimodig at svare sig, vil længe bevares i alle de Tilstedeværendes Erindring. - Borgervæbningen og Brandanstalterne vandt Hs. Maj. Kongens allernaadigste Bifald. Og efter at Hs. M. saaledes i flere Timer, med spændt Opmærksomhed havde gjort sig bekjendt med alle Byens gavnlige Jndretninger, toge Majestæterne Kl. 4 om Eftermiddagen til Frysenborg, hvorfra Allerhøists. vendte tilbage Kl. 1 om Natten, gjennem illuminerede Gader, og modtoges af det her garnisonerende Regiment med et Fakkeltog og følgende, af Hr. Fr. Sn. Birch forfattede Sang: Bort hver Sorgens Sky skal vige. mod den hvalte Himmels Zone og med Jubel mægtig stige Sangens fulde Tone. Kiærligheden, som vor tabte Fredrik mon omsnoe og hans bedste Lykke skabte, Drot! Dig følger tro. fa, paa Dig vort Haab vi bygge: Du vil fremme Danmarks Lykke; see i Haabets Morgenrøde, Folkets Hjerter gløde: Hør os, Himlens høie Konning! Godheds rige Væld! skjænk vor Konge, skjænk vor Dronning Jordens bedste Held, Mod Din Throne Bønnen stræber lad Din Engel dem ledsage, op fra hele Danmarks Læber, hvor end hen de drage. Idag Morges gave DD. M. Audients over i to Timer, og derefter almindelig Cour, hvorved Majestæterne takkede saavel Magistraten som Borgerrepræsentanterne for de mange Beviser paa Kjærlighed og jydsk Trofasthed De her havde modtaget, og idet Hs. M. Kongen forlod Salen, for at stige tilvogn, sagde Monarken til Agent Meulengracht, i hvis Gaard Han havde boet: at Hs. M. ønskede ad Aare, naar Han, for at befordre Sine Undersaatters Vel, atter kom hertil, at maatte benytte hans Gaard igjen. - Under Klokkeringning, Kanonsalutering fra Batteriet, og den forsamlede Folkemængdes Hurraraab, forlode Kongeparret, eskorteret af Regimentets Officeercorps og et Commando, Aarhuus By, for at begive Sigtil Randers. Gaderne, som D. M. passerede igjennem, vare bestrøede med Blomster, og alle Vinduer fyldte med Mennesker. Udenfor Studsgadsport stod Borgervæbningen opstillet en parade, og ved Byens Grændseskiel bødes Majestæterne, ved Magistraten og Borgerrepræsentanterne, Byens sidste Afskedshilsen for dennesinde. - Hs. Maj. Kongens Personlighed, Hans Opmærksomhed for Communens Anliggender, Hans hjertelige Tale, kunde ei andet end grundfæste den Tanke hos os: Han vil Sine Undersaatters Vel!" Vi ville nu ønske for Ham, at hver Commune vil tænke paa sit eget Vel, og saaledes bane Ham Veien til at ordne Statens Anliggender i Fred. Han vil da kun høre den rene Sandhed, den ægte Besindigheds Stemme. Folket vil vinde Hans Kjærlighed og skjænke Ham sin Tillid. Begges Lykke vil grundfæstes derved,