Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1834-01-10
Jmidlertid vedbliver der at vexles Papirkugler i offentlige Blade, hvilke altid, saalænge Afgjørelsen staaer tilbage, fortjene Opmærksomhed. Journal des Debats er saaledes optraadt med det stærkeste Skyts i en Artikel om det østlige Anliggende, hvis Hovedingredients kan henføres til de tre Ord: "Advare, True, Handle." Efterat have yttret sin Forundring over, at Man i tydske Aviser læser flere Raisonnements, fra den preussiske eller østerrigske Grændse, som allene kunne kaldes patriotiske en Russers Mund, viser den, at den russisk tyrkiske Traktat i nogle af dens Betingelser strider imod Grundsætningerne for den europæiske Ligevægt. "Men vil Man - hedder det - indvende, Sultanen har jo samtykt, Ganske rigtigt, Ulykken gjør ligesaavel som Lykken forvirret. Men hvad kommer dette unaturlige Samtykke af en uafhængig Magt til Tabet af sin Uafhængig hed Os ved Død eller Selvmord gielder eens for Europa. Enten det tyrkiske Monarkie gaaer under ved Exobring eller ved Beskyttelse, Spørgsmaalet bliver ligefuldt, om det vestlige Europa kan undvære en stærk og uafhængig Magt ved Bosphorus's Bredder, Sikkert have alle Regjeringer Ret til at slutte Traktater med hverandre om hvad de giensidig holde for nyttigt; men ogsaa de øvrige tilkommer Ret, eller rigtigere paaligger den Pligt, forud at overveie, hvorvidt hine Stipulationer træde deres egne Jnteresser for nær. Lykkeligviis er denne Grundsandhed, begrebet af to Magter, hvis Forestillinger ryste, hvis Trudsler frembringe Stilstand og hvis Handlinger. forhindre Udførelsen." Nu besvares den Jndvending, som om Engelland og Frankerig spillede en angribende Rolle i de østlige Anliggender og vilde aabne et Korstog imod Rusland og Porten, hvorover Man strax opbyder en Trippel-Alliants, i hvilken Østerrig og Preussen behandles som Forposter, der ved Rhinen skulle dække det Skuespil, som agtes opført ved Bosphorus." Paa det Argument, som tages af Frankerigs Forhold i Belgien, svares, at det derfor har bevaret Europas Almeen=Fred – et Resultat, som Ruslands Stilling til Tyrkiet ikke kan frembringe. J en senere Artikel om samme Gjenstand falder Tonen meere nedstemt, og endskjøndt Journalen tilstaaer, at intet Anliggende bedre passede sig til Krig end det østlige, troer den dog ikke, at det vil komme dertil. Jsær søger den at godtgjøre at Krigen i Østen vilde blive en Krig for Jnteresser, hvor meget Rusland end maatte ville give den Udseende af at gjelde Principer. Enten maatte det tyrkiske Rige gjenvinde sin Uafhængighed, eller hvis det skulde gaae under, dets Opløsning ikke blive til Fordeel for een Magt allene. Jøvrigt vilde ingen Revolution og ingen Til vært enten af det liberale eller absolut monarkiske Princip derfor være at befrygte – et Haab, som dog let kunde glippe, da neppe nogen Krig i vore Dage lod sig tænke, uden af blive en Kamp om Principer, der atter let kunde medføre en Krisis for det franske Dynastie, hvorfor Man vel paa alle Sider er bedst tjent med, ikke at vove Forsøget. Da Man imidlertid udleder hine Artikler i Journal des Debats fra en høiere Jndskydelse, maatte det saa meget meere forundre, at ovenstaaende Advarsel netop skulde komme for Lyset Nytaars Aften, Dagen for det tilfaldt Grev PozzodiBorgo at frembære Nytaarsønsket for det diplomatiske Korps til Kongen, og med Længsel saae Man imøde, hvilken Jndklædning han vilde give samme.