Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-03-07
J saa af de danske Provindser har Bondekarlen en god Holdning, hans Bygning er stærk, men hans Bevægelser, meer klodsede end behændige; han kommer derimod som oftest ufordærvet og med en god Villie til Regimentet; ja end- og i den Grad, at Officeren kan gjøre af ham hvad han vil, han er troe, men har Hang til Skjødesløshed og Søvnagtig hed. Den Selvtillid, den militaire Aand, ja man kan vel sige, den Sands for krigeriske Beskjæftigelser, der ere flere Nationer medfødt, maa først bibringes den danske Bondekarl. Han maae altsaa vaagnes, hans gode Evner maae udvikles, og da bliver han en dygtig, djerv og brugbar Soldat; Æresfølelsen spiret, og naar han vender tilbage til sit Hjem, søges han af Enhver der vil have en flink og paalidelig Karl i sin Tjeneste. Blev han længere end 2 Aar ved Regimentet, var dette maaskee ikke Tilfældet. Soldaten kommer her syngende til os og gaaer syngende bort, han anseer det for en Udmærkelse, naar han i den faste Tjenestetid maae besøge sin Familie i Uniformen, og med faa Undtagelser vidner hans Opførsel om at han anseer enhver Straf for en stor Skam. - Hvad kan da Officeren og hvad kan Landet her med Grund ønske meer? – At Værnepligten ikke længere eren Skat for Bonden allene, men bliver en personlig Pligt; – og en hensigtsmæssigere Skoleopdragelse, der behørig udviklet ved Regimentet vil sætte ham ved Siden af den fortrinligste Soldat! Det er en herlig Ting at see Mangler og Misbrug offentlig paatalte, dog kun naar dem vedføles sunde Forslag til noget bedre; thi da kunne disse drøvtes, og man seer strax af hvad Natur slig Paatale er. Jeg kan ikke udfinde hvad Hensigt Engellænderens bittre Dom over den danske Soldat egentlig kan have Var den sand, maatte den danske Officeer i hver Medborgers Blik læse en velfortjent Bebreidelse. Vore Fordringer til Staten have aldrig været store, de have tvertimod stedse været meget nøisomme og beskedne; men een Fordring deeler vist enhver Cammerad med mig, og det er: at vor Stand, uden at vi ville see den hævet over nogen, anden, dog heller ikke i Agtelse og Tillid maae staae tilbage for hvilken som helst anden; og denne billige Fordring er det da og der har foranlediget mig til disse Modbemærkninger. Hvad Monderingsvæsenet angaaer, da maa man troe at Engellænderen har seet, og kun seet de annecterede Rekrutter; thi paa Armeen kan sandelig ikke hans slette Vittighed om "Fagleskræmsel være anvendelig. Vi ere nu ligesaa godt klædte som da vi i Frankrige kunde maale os med Russer, Sachser, Hannoveraner og selv med Engellænder. Tilvisse var det bedre naar Monderingssagerne forfærdigedes ved Regimenterne, og især var dette en absolut Nødvendighed ved Jnfanteriet med Skoene, – formodentlig ogsaa ved Cavalleriet med Støvlerne, – thi hine svare ikke til Prisen, og ere af en uhensigtsmæssig Facon, især da netop den danske Soldats Fødder og Gang maa lettes saa meget som mueligt. Engellænderen har Ret i at vi ere maadelig aflagte, og at Soldaten ikke kan leve af sin Lønning; men at han fortæller os dette, hjelper ligesaa meget, som om jeg vilde fortælle Engellænderen, at naar den engelske Soldat ikke var saa godt aflagt, saa drak han mindre og blev mindre straffet. Kan Staten taale at give Soldaten mere, saa er det Pligt; thi i det mindste burde han foruden den Lønning han nyder, daglig have et Maaltid god Mad, og han behøvede da ikke, som Engellænderen behager at udtrykte sig, at være Lastdrager; hele hans Tjenestetid kunde anvendes til hans Dannelse; hvorved denne vist vilde vinde meget. En hensigtsmæssigere Fordeling af Soldatens Douceurpenge, kunde maaskee allerede være et godt Bidrag for de to Tjenesteaar Officerens Gage spiller en beskeden Rolle ved Siden af Told- og andre civile Embedsmænd, og Fredens Dage ere for lange til at her den gode Aand, saaledes som i Krigen, kan bøde paa Savn og Mangler. – Men – Gud bevare os hvad vi have, og lade i det mindste aldrig Armeen med Utaknemmelighed oversee hvad den skylder den Konge der i 50 Aar har henvendt saa megen Opmærksomhed paa Forbedringer i alle Grene. En almindeligere Værnepligt er vist nær, og Armeen vil saaledes komme til at staae i nøiere Forhold til andre Stænder end Bonden; here Nationen vil da erkjende, at Armeen bør i alle Deele være ligesaa godt aflagt som Marmen, og skulde dette end tilveiebringes ved andre Jndskrænkninger. Tilvisse kan den danske Officeers Dannelse sættes ved Siden af enhver anden Armees, og navnlig den engelske: han er meere beskeden fordi han har mindre i Lommen. – Ønskeligt var det ellers, hvis Engellænderen havde givet nøiere Oplysning om hvori det vel kan ligge at der i den danske Arme hersker den Forskjellighed i Officerernes Dannelse og Dag tighed, som han omtaler. En saa vel underrettet (?) Mand kunde maaskee derved lede til Oplysninger, hvorved saadan Forskjellighed, hvis den virkelig existerer, for Fremtiden kunde forebygges. Der kan siges ligesaa meget for som mod Anciennetetssystemet, og naar det gaaer gjennem hele Armeen, saa kjender jeg i Fredstider intet andet der var at foretrække; i det mindste kan det ligesaa lidet tilsedesættes for sprænglærde Theoretikere som for Penge (som i Engelland, der begge vilde gjøre større Skade end Gavn. – Feittog og Tjenesteaar i andre Armeer, var vel det eneste der i Freden runde berettige anerkjendt duelige Officerer til at gjøre Spring. Stræng Control med Duelighed og Activitæt er et meget godt Middel til at holde Liv og Aand i Tjenesten, saavel i Armeen som i de civile Embedsstillinger; og til Ære for Armeen kan den ikke fremvise saadanne Exempler paa Kasse mangler og utro Embedsførelse, som dette i de senere Aar har været Tilfældet med mange, ja alt for mange andre Embedstillinger. - Hidrører dette nu fra Aanden, den større Nøisomhed, eller den strængere Orden? Efter saaledes at have forsøgt at mildne hiin sangvinske Engellænders Dom over den danske Armee, tillader jeg mig at tilføie hvad en anden Engellænder 1833 skrev om den engelske Soldat, og derefter vil jeg overlade enhver dansk Borger at bedømme om han troer at være bedre tjent med den danske Soldat som han nu er, naar Officeren er hvad han bør være; eller om han vilde foretrække den engelske Soldat som han efter hiin Skildring skal være.