Københavns Adresseavis, 1764-10-01
Fra Viborg i Jylland berettes, at Jøden Volf har den 13de Søndag efter Trinitatis offentlig i Viborg Domkirke afsagt den Jødiske og antaget den Christelige Religion, hvorpaa han af Hans Velærværdighed Hr. Jakob Hasse, Stiftsprovst over Viborg Stift, og Provst over Nørlyng Herred, er deelagtiggjort i den hellige Daab. Denne paa dette Sted saa merkværdige, da ingen Jødes Daab enten i Viborg eller af den Mand tilforn har været forrettet, som ellers christelige Act med følgende Solennitet og Dexteritet til de mangfoldige Tilstædeværendes Glæde og Fornøyelse forrettet: 1) Efter Høymesse=Prædiken var endeet, forføyede Hans Velærværdighed Hr. Stiftsprovsten sig for Alteret, med Slutningen af den Psalme: Nu bede vi den Hellig Aand, &c. Baptizandus indfandt sig og samme Tid, og med sommelig Ærbødighed nedlod sig paa Knæ paa Knæfaldet for Alteret, i hvilken Situation han forblev, indtil han i Daaben skulle deelagtiggiøres. De høye Faddere, indfandt sig og, og bleve paa begge Sider i Choret paa dertil satte Stole placerede, hvilke vare: Hans Excellence, Kammerherre, Ridder af Dannebroge og Stiftbefalingsmand over Viborg Stift, Hr. Matthias von Hvidtfeldt, Hr. Obristlieutenant og Borgmester von Hekkelau og Hr. Justitsraad og Landsdommer de Thestrup paa den Høyre, og Hans Høiærværdighed, Biskoppen over Viborg Stift, Hr. Andreas Voldike. Hr. Cancellieraad Lerke, Hr. Capitain von Lytphen og Hr. Commerceraad Elling paa den venstre Side. 2) Derpaa holdte Provsten staaende for Alteret en lærd, grundig og opbyggelig Tale, særdeles passende paa denne hellige Forretning, hvortil Texten var tagen af 2 Tim. 1. v. 12. Jeg veld, paa hvem jeg haver troet, og jeg er vis derpaa, at han er mægtig til at bevare det &c. og forestilledes i Anledning af disse Pauli Ord og Exempel: I. Den Vished en Christen kand og bør have i sin Troe, og H. Den Forsikring han af saadan Troens Vished kand have om sin Salighed, Anvendelsen skeede paa Baptizands 1) med Taksigelse til Gud, som havde givet ham denne Vished af en guddommelig Oplysning i hans Hierte. 2) Med Formaning til ham, at efterdi Hiertet allene begeredes af Herren, og det var tillige ligesom udspillet for hans Øyne, saa maatte det renset formedelst Troen og forvisset i Troen om den Bekiendelses Sandhed, som Munden udsagde, ham opofres hvis ikke, da blev hans Bekiendelse en Bespottelse, hvorfore han skulle staae til Ansvar. Og 3) med Opmuntring til ham, at dersom han var saa vis i sin Troe, som formodedes, saa kunde han ikke allene være forsikret om sin Sallighed, om han forblev bestandig i Troen, hvortil udkrævedes flittig Bøn og Aarvaagenhed, samt Naademidlernes rette og andægtige Brug, men han endog baade kunde og burde derved have Kraft og faae Leylighed til, for dem som havde været hans forrige Religions Brødre, de vantroe Jøder, at vidne baade om deres Blindhed og Guds Ords Sandheder, som havde været saa kraftige paa hans egen Siæll. 3) Saa sluttedes Talen, og Exammen begyndte, og gjorde da Baptizandus god Rede A) for Lutheri Catechismi fem Hovedparter, B) for den Hovedlærdom om den Treeenige Gud, hvorledes han ville og burde kiendes og dyrkes, hvorved fornemmelig blev sigtet til, at faae Baptizandi Bekiendelse om Bønnens og den hellig Aands Guddom, som og skede, og i Særdeleshed lagde han for Dagen en herlig Kundskab om Christo, som den sande Messias og forjettede Verdens Frelsere, baade af de forudsagde Prophet er i det gamle Testamente, som han opregnede og citerede endeel af og at deres Opfyldelser i det nye Testamente, i Særdeles hed af vor Frelseres Lidelses Historie, som han dermed confronterede, og C) for Salliggiørelsens Orden. 4) Efterat denne Exammen til de høye Fadderes, samt de, som stode nærmest ved Choret og det kunde høre, deres Fornøyelse var skeed, afsagde Baptizandus den Jødiske Vantroe, og bekiendte sig frit til den sande christelige Troe, i den at leve og døe; hvorpaa ham blev foreholdt Alvorlighed og Bestandighed i den gode Bekiendelse, som han havde gjort for saa mange Vidner, og da skredes til den hellige Daabs Act, som skede ved et Bord, sadt i Choret, at den gandske Menighed det kunde see. Derhen begav Provsten sig fra Aleret og Baptisandus tillige fra Knæfaldet, som, efterat have svaret til nogle fornødne Spørsmaal, atter knælede ned for Bordet, for at deelagtiggiøres i den hellige Daab Jmidlertid havde de høye Faddere og nærmet sig derhen, og hver paa sin Side vare Vidner til alt, hvad som skede. Han blev da døbt, og i Daaben fik Navn efter Stiftets høye Øvrighed Hr. (S. T.) Stiftamtmand von Hvitfeldt. og Hr. Biskop Wøldike, nemlig Matthias Andreas Denne hellige Act sluttedes saa med en af Stadens MusicoDesignato Sr. Brandt opført smuk Instrumental=Musiqve af Orgel, Violinis, Pauker og Trømpetter.