Berlingske Tidende, 1770-02-01
Wien Wittenberg. Renteresseckeskeskribenteressenteressenterne Fortsættelse af Abbed Morellets Afhandling om det Franske Jndiske Compagnies nærværende Tilstand. (See Januar. Maaneds=Tidende 1770.) Førend Hr. Morellet nu fremdeles, ved en udførlig Undersøgning, beviser at en fri og privat Handel paa Jndien er muelig, lader han nogle almindelige Anmerkninger løbe for i Veyen. - Den Vane, siger han, nu i flere end 100 Aar at see denne Handel udi udelukkende Compagnies Hænder, og de Personers privat Fordeel, som henhøre til Compagniet, kan have stor Deel i de Meeninger, som imodsige denne Muelighed; men disse 2 Bevægningsgrunde ere kraftesløse hos Frihedens Forsvarere. Lader os endog sætte, at denne priHandel blev overladt til sig selv, uden Beskyttelse eller Understyttelse af Regieringen, den skulle maaskee komme i Gang uagtet alle Hindringer. - Til Borgen herfor sætter han den virkende Kraft, som en forhaabentlig Gevinst besidder, og de vanskelige samt store Ting, som man af Erfaring veed at Friheden formaaer at udrette. Det er hverken Love, eller Reglementer, eller Privilegier, eller Compagnier, som have opfundet Kunster og Videnskaber, og bragt dem til Fuldkommenhed, som have opdaget ubekiendte Lande, gjort Omgængelsen imellem Nationerne lettere og jevnligere, udvidet Afstronomien, Søefarten, Handelen &c. Alt dette ere Verker af Friheden, af den virksomme Vindskibelighed, hvilken, under en svag Beskyttelse, er som oftest overladt til sig selv, endnu oftere forstyrret i sine Anslage, og triumpherende over Tusinde Besværligheder. Det er ingen Compagnier som har opdaget Africa og America: Det er intet Compagnie med ude lukkende Privilegium som har først passeret Got=Haabs Cap Magellan blev ikke af noget Compagnie besoldet. Det er da Friheden, og ikke Privilegier, som har udvidet Handelen. Compagnierne og Privilegierne komme aldrig stem uden paa Vindskibelighedens Spor, og høste det som denne har saaet. Den fri Handel har 2 kraftige Midlentil at overvinde Vanske ligheder, som feyle Compagnier; det første, unyttige Omkostningers Besparing; det andet, Fritagelse fra de af Efterladenhed og Utroskab flydende Tab, hvilke stedse følge Compagnier. Dette Slags Tab rammer kuns sielden privat Per sener ved en fri Handel. En Handlende seer gjerne med sine egne Øyne. En egensindig Directeur beskytter mangen gang en Skælm udi en vigtig Post, til et Compagnies Sagers Nak deel. Jblandt dem, som have med Compagniets Forretninger at bestille, findes altid mange som opoffre Compagniets Fordeel for deres egen, og mangen gang tilføie det et saa meget større Tab, som Foretagendet er af større Vigtighed til. Compagniet har aldrig drevet til sin Profit mere end det halve af den Ostindiske Handel: Et Skib paa 900 Tønder medtager, naar det afgaaer fra Europa, i Almindelighed kuns til 500 Tønder i Vahre for Compagniets Regning. Jkke at tale om alt deimod Compagniets Fordeel stridende, som i Ostindien og China kan gaae i Svang, udgiøre Officierernes og det øvrige Mandskabs Føringer allene en stor Deel af hvert Skibs Ladning. Compagniet bestrider alle Omkostningerne paa Handelen, imedens at en stor Deel af Profiten gaaer det fra. Dersom en privat Kiøbmand vil opofre tredie Parten af sin Gevinstil at forsikre sin Udredning, skal ingen med antagelig Grund kunne sige, at den Ostindiske Handel skal være umuelig for ham og naar han har gjort saadan Opofrelse, skal hans Fordeele endog være lige saa fremmelige som Compagniets." - J øvrigt ere de hindringer, som kunne møde en fri Handel, ikke saa store, som man forestiller sig dem. Det gielder ikke om at stifte en Handel paa noget ubekiendt Land, og som var beboet af mange Menneske=Ædere. De Ostindiske Kyster og Øer ere beboede af polerede Nationer, og fulde af Europæer, som der ere ligesom naturaliserede, som forstaae at omgaaes med de Jndfødde, kiende deres Sæder og Love. Handelen er der bekiendt. Landets Jndfødde ere vænnede til den. De adskillige Handteringer, hvorved Vahre for Europæerne forfærdiges, ere der i Gang, og skal ikke ophøre derfor, fordi Kiøberne ophøre at have udelukkende Privilegium derpaa. De privat Handlende skal drive Handel med de samme Kiøbmænd, der i Landet, som nu besørge Compagniets Handel. - Af disse Betragtninger uddrager Forfatteren den Slutning, at Friheden, overladt til sig selv, og uden nogen Understyttelse, skulle overvinde alle hindringer. Men, uagtet Sandsynligheden derudi, angiver han dog de Midler, hvorved den friHandel kunne giøres Bistand udi dens Foretagender. Jblandt dem forekommer først Kongens Beskyttelse. Compagniets Comtoirer kunne fremdeles, ligesom hidindtil, være de Middelpunkter, hvor Handelen stødte tilsammen, og de Franske Establissementer, af Kongen vedligeholdte, kunne der tiene til Værn for den Franske Handel. Principalerne for disse Comptoirer kunne i de Jndiske Havne udrette det, som Consuler udrette hos Europæiske Regieringer, i Levantet, og hos de Røver Nationer, som ere langt grummere og langt utilbøyeligere for Ret og billighed, end de Ostindiske Nationer. Man kunne vedligeholde det Navn Compagnie, fordi alle de Besiddelser og Privilegier, som Nationen har paa det faste Land. Land udi Jndien, ere den under dette Navn tilstandene, og man altsaa kunne befrygte, at Fyrsterne i Landet maatte ellers deraf tage Paaskud til at kalde deres Afstagelser tilbage, ligesom og andre Compagnier til at forurolige de private Franske udi deres Handel. - Forfatteren begegner den Jndsigelse, som Jnteressenterne kunne giøre derimod, at man ville bruge Compagniets Establissementer til at bane Veyen til Friheden, med, i det han erindrer, at, efterat Regieringen i en Tid af 44 Aar har til Compagniet ydet 376 Millioner, da den kuns var pligtig at betale det aarlig 3 Millioner, som Renter af 100 Millioners Capital, saa kan den nu ikke andet, end overlade til Compagniet at vælge et af to, enten at vedligeholde sig med sit Privilegium af og ved sig selv, eller at frastaae Privilegiet, og lade Handelen aaben for alle Jndvaanerne. Da nu det første er aabenbare umueligt, hvilket Directionen og alle Jnteressenterne selv tilstaae, saa er dermed beviist, at de ikke med Rette kunne sætte sig imod det sidste. - Forfatteren igiennemgaaer nu videre de adskillige Handels-Greene, som Compagniet hidindtil har drevet, og viser, at privat Handlende kunne drive de samme. Disse Handels-Greene ere, Handelen paa Moka, paa Surate, paa den Malabariske Kyst, paa Bengalen og Kysten af Corommandel, samt paa China. -