Viborger Samler, 1773-05-10
De Herrer Jordegods=Eiere burde skiønne paa, hvad Nytte dette kunde bringe Dem, naar de søgte at bevare deres Gods i smitsomme Syger, og til Ære for vores Land kunde jeg nævne af mig bekiente en F., H. og B. der ikke har sparet Bekostning og Umage for at hielpe deres Bønder i denne Elendighed, da andre har tabt maaskee 1000 Rdlr. for at svare mindre end Hundrede. Tabe ikke ogsaa Præsterne, naar Landsarsoten bortrykker mange af deres Menighed, foruden at de ved disses Sygdom og Død blive udsat for Smitten og samme Skjebne. Men vee vores Land, om jeg havde nødig at bruge Fordelen, som den eneste Drivefiær heri. J søge at hielpe Almuen, kiere Landsmænd, i almindelige Tilfælde. J lade viist og Medlidenheden her see, men gjører det paa den rette Maade. Naar en saadan smitsom Syge er gængs, er det vel Umagen værd at vogte sig og sin Næste, helst naar det kan skee med liden Bekostning og Umage; i hvilken Henseende jeg fornemmelig mod de forraadnen de Febres eller Sprinklers Smitte vil meddele efterfølgende Regler. 1) Da skal den Friske, hvad enten han kommer til de Syge, eller ikke, holde en meget ordentlig Levemaade, og saa meget muelig, undflye Spiser, som ere ufordøielige. Flæsk, røget Kiød, tør Fisk ere de Ting man fornemmelig bør regne her til; Den Rige som har nok at vælge udi, kunde foruden disse og tilside sette meget Oxekiød, men kan den Fattige ikke undvære disse, maae han tage saa knap til dem, som muelig. De avle seie Vædsker, og giøre at Sygdommen er mere rasende hos dem, der nyde meget af saadan Spise; da derimod den der lever af grønt, tynde Kiødsupper, Melkemad, Gryn supper, Grød, Øllebrød og deslige, er frie for Smitte, i det ringeste for heftig Sygdom. At de havde meer Omsorg for at have got Brød, var at ansee som en Hovedsag, og skulde vist give stor Forskiel paa S. gdommens Smitsomhed. Brød, som er bagt af fordærvet Korn, eller slet behandlet, og halvraat, er meget skadelig. Det sidste, nemlig slet behandlet Brød kunde man let undvære, og fordærvet Korn kan hielpes ved at toe Kornet ud, blande lidet Viin i Deien, lade det meget raskes eller lof tes, og bage det meget. 2) Hvad Drikke angaaer, da holde sig fra Mængde af hidsige Drikke. Nogle er det desværre ved en Vane blevet en Natur, at de skal have Brændeviin, stærk Øl, Viin og deslige. Kunde de nøies med meget lidet, vare de sikrere; og jeg har raadet adskillige i denne Henseende en Drik af 1 Pæl Brændeviin, 1 Pæledike, 1 til 1 1/2 Pot reent kogt kold Vand og noget Honning, Sirup eller Sukker efter eget Behag. For Resten er Vand med lidet Edike udi, tyndt Øl, Melk og Vand sammenblandet, Valle og fornemmelig tynd Kiernemelk med ligesaameget kogt koldt Vand de beste Drikke. 3) Holde Maaden i Arbeide. Han bør ei ligge paa den lade Side, dette er ei nogen tienligt, mindst Almuen, som lever af Arbeide, men de skal vogte sig for at hidses, eller komme i stærk Sveed, og om det skulde være uundgiengeligt, maae man søge at formilde Heden, med de foran nævnte Drikke, helst de fyrlige, og vogte sig for at drikke det iiskold, medens man endnu er varm. Jligemaade at man ei lægger sig paa noget koldt eller fugtig Sted til Hvile, medens man er varm. 4) Vogte sig meget for Aftendug og Kulde, om man kan, i det ringeste forsyne sig med gode Klæder mod Kulden. Jligemaade strax aflægge de vaade Klæder, naar man er giennemregnet, om man har Leilighed dertil. 5) En Hovedsag er, aldrig at gaae til den Syge, saalænge man er fastendes, men spise en god Frokost for inden. Hertil holder man et Stykke ristet Brød dyppet i Edike for nyttig. Man kunde sette Malurt, Kamilleblomster, Entianrod og Kinabark paa Brændeviin, og deraf tage en Slurk, naar man skal gaae til den Syge, om man er vant til Brændeviin; Ligesaa agtsom bør man være over, ei at gaae til de Syge, naar man nyelig har spist sit Middags eller Aftensmaaltid. 6) Naar man saaledes holder sig sund ved Maadelighed i Mad, Drikke og Arbeide, og skal gaae tilden Syge, kan man skylle sin Mund i Forveien med Kamfer=Edike, eller blot Edike, og siunke lidet deraf med Spyttet. Har man nødig at røre den Syge, kan man toe Hænderne i Edike, naar man kommer ind og gaaer ud, og ved Bortgangen atter skylle Munden. Er man meget frygtsom, eller Luften, ved de Syges Mængde, Sygdommens Hæftighed og Værelsets lidet Rum, meget giftig og smitsom, kan man tygge paa Angelikerod, Tobak eller andet, andet, som driver til at spytte meget, og stoppe Næseborene til med Væler, som ere dyppede i Edike; En meget vigtig Anmærkning maae jeg lægge til: Man maae aldrig spise i samme Værelse, hvor der ligger Syge af smitsomme Sygdomme. Jeg har med Bedrøvelse seet Bønder spise inde, hvor Blodgangssyge og Sprinkelsyge har ligget, og ønsker derfor, at Præster, Proprietairer og andre, som har Leilighed dertil, ville oplyse Almuen om denne Uforsigtighed. 7) Hos den Syge maae man giøre sig al muelig Fliid for at rense Luften og Værelset, og dette skeer best ved Feien, Røgen og frisk Luft. Reenlighed er i adskillige Sygdomme, jeg taler Sandhed, næsten den halve Kuur, og derfor bør end- og Bonden, og den fattige Almue daglig feie og rense det Værelse, hvori de Syge ligger; men ingen Reenlighed maae der mere sees paa, end at den Syges Stoel gang strax skaffes ud af Værelset; den besidder den største Grad af Smitte, og er nok den største Aarsag, til at smitsomme Sygdomme gribe meere om sig hos den fattige Almue, hvor denne Deel af Reenligheden, meget forsømmes, end hos Folk af bedre Vilkaar. De døde Kroppe bør for ingen Deel blive i Stuerne, men strax settes i Kulden, og dog forsømme Bønderne det altid. 8) Den beste Maade at forfriske Luften er, naar man har sammentrukket Gardinerne om den Syges Seng, eller dækket ham til, da lukke Vinduer og Dørre op, eller og een af Delene; og i hede Sommersdage kan dette neppe skee for tit, ja jeg troer det var best at lade Vinduet staae aaben Nat og Dag vaar Veiret er varmt. 9) Inde hos den Syge maae daglig og ofte røges, med Tobak, Tiere, Edike, Svovel. Tobakken kan et frisk Menneske smøge, eller man kan lægge den paa Gløder, da den ryger. J Tieren kan man dyppe en Spaan og stikke Jld udi; Ediken kan kommes i et lidet Kar og settes paa Jld, da den opstigende Damp opsluger Smitteen, og forbedrer Luften. Men ingen Ting holder jeg bedre end Svovel. Vilman støde det, og strøe det paa Trækul, skal den deraf opstigende Damp reense de meest besmittede Steder. Ja jeg troer endog, at Svovel er got til at forbedre Smitten af ondartede Kopper, saa at hvis i et Huus nogle fik meget ondartede, og man daglig brugte Svovel og og Edikedamp, skulde Smitten ei blive saa slem mod de andre. Det er og at agte i Henseende til Svovlet, at Krud har samme Nytte, naar det bruges paa samme Maade, helst om man gjør det vaadt, da det røger meest. Den Rige kan bruge Kamferedike, at lade ududdampe, som er kraftigere, og Kaskarillebark at brænde paa Gløder, som giver behagelig Lugt. Begge Dele kan kjøbes paa Apotheket. Energrene og Enebær kan giøre den fattige det samme, hvor de ere at faae. Den beste Maade, naar man røger, er at antænde disse Ting i det tillukte Værelse, og naar det er næsten fuld af Røg, da lukke Vinduer og Dørre op, og trække frisk Luft ind. Skulde nogen være saa fattig, at han ei formaaer disse Ting, da kan vaade Træspaaner eller Stumper lagt paa Jlden gjøre næsten det samme. Rogen skader ikke den Syge. 10) Den Syges Seng maae daglig reedes, og hver gang vel luftes igiennem, undtagen han ligger i en lindrende Sveed. Haver han Evne dertil, er det høist nyttig, at han hveranden Dag faaer andre Laagen paa Sengen og reent Linnet paa Kroppen; alene det maae ei være koldt. Denne Behandling, langt fra at matte, vederqvæger den Syge, og giør at Stank og Smitte er mindre for de Sunde, paa hvis Bevarelse jeg fornemmelig her har Øie. 11) Saavidt det er muelig, maae man ikke lægge mange Syge i een og den samme Stue; et Par i det høieste, undtagen den er stor, og hvis man er nødt til at lægge flere der, da nøie passe paa Reenlighed, frisk Luft og Røgen. 12) Alt det Linnet de Syge aflægger, maae strax røges med Svovel, Tiere, Edike eller Krud, blødes i lunket Edike eller lægges i Vand, men ei strax toes i varmt Vand, da det ellers vist vilde smitte Tvetterskerne. De uldne Klæder kunde røges med Svovl eller Tiere, og soles. Sveder han meget, da var det en stor Forfriskelse, at den Syge fik friske tørre Sengeklæder, om han har Raad dertil. 13) En ugrundet Fordom giør, at bruge Aareladen og Purgeermidler til at bevare sig for Smitte, naar Landfarsoter ere gængse, men Aareladen kunde snart giøre, at Smitteen virkede stærkere, og jeg vil ei raade den, der bruger Purgeermiddel, at komme den Dag, eller maaskee Dagen efter hos Syge. 14) Uagtet denne Forsigtighed kunde det dog være muelig, at Smitsomheden kunde angribe nogen Frisk, hvad enten han har været ved de Syge og der faaet Smitte, eller den er kommet af Luften; og jeg troer, den Opmærksomme skulde strax mærke det paa sig. Man har ofte en slem Smag, Madlede, faaer ont og vil brække sig, som vedvarer og tiltager; man foler Gysen, ofte Hovedpine, og er nedslagen, undertiden pludselig mat. J denne Begyndelse kunde man betiene sig af disse Regler 1) lade sig aarelade, om man er blodriig, ung og sterk, har Hovedpine, og er ikke meget mat eller har sterk Væmmelse, eller og foler Sting nogensteds i Kroppen. 2) Har man stærk Mindelse til Brækning, meget slem Smag i Munden, pludselig Mathed, da ingen Aareladen, men i dens Sted et Brækpulver af 10 Gran Bræk roed taget i Vand om Morgenen tilig. Dette er saa lindt i Virkning, at alle kan tage det, og hvis det er virker inden to Timer, da kan det andet tages, og det tredie med, een Time derefter, om fornøden giøres: Dog vil jeg ikke raade Frugtsommelige, Svindsottige, Korthalsede, eller de som have Brok, at tage Brækmiddel uden en retskaffen Læges Anviisning eller Nærværelse. 3) Afsige ald Kiødmaad, Viin og deslige, og bruge Overflødighed af tynde syrlige Drikke, og intet spise, uden man er hungrig. Jeg troer den beste Læge maade er den eenfoldigste, men endog denne tør jeg ikke fremsette, af Frygt for ved en god Hensigt at give den Eenfoldige Anledning til at skade sig eller andre, da der gives Tilfælde, hvor det skader hos een som kunde gavne hos en anden. Dette alene vil jeg lægge til, at alle Bezoarmidler, Wunderessenser, Theriak, Viin, kort sagt alle Sveddrivende Midler ere i denne Henseende meget oftere en Gift end gavnlige, og dræbe Millioner Mennesker. En god og fuldkommenLægemaade findes best hos Tissot. Naar disse Ting blive iagttagne med Flid, troer jeg vist mange skulle blive frie for Smitten, og de som angribes af de smitsomme Sygdomme, skulle ei faae dem hæftig. Nogle ville maaskee tænke, at det meste af Forestaaende er unyttigt, i det ringeste unødvendigt, men jeg har meent, at i smitsomme Syger kan ei bruges for megen Forsigtighed, og om jeg vidste at dette ringe Forsøg kuns reddede eet Menneske, var jeg dog fornøiet over at have udvirket saa meget got, som eet Livs Bevarelse; Andre vil maaskee sige, at det er utilstrækkeligt; men jeg maae svare: Jeg har stedse seet god Nytte deraf, og man maae være fornøiet, om man kan faae Almuen til at lagttage alt det her anførte, og det er alene for disse jeg har skrevet dette. Tydelighed i Reglerne har været det jeg meest har stræbt efter, Ziirlighed har jeg ei kundet see paa. For Resten ønsker jeg at see det her manglende erstattet af de Kyndigere, og at dette maae have de beste Frugter.