Berlingske Tidende, 1806-11-07
Til Efterretning for samtlige Jnteressentere i det almindelige Brandassurance-Compagnie paa Vare og Effecter, bekiendtgiøres herved, at alle Transporter paa Compagnirts Actier indstilles fra næstkommende 19de dennes af og indtil videre, paa det at Bogholderen kan have den fornødne Tiltil at bringe Qviteringsbogen i Orden, forinden Udbyttets Betaling til anstundende 11te Decbr. Termin tager sin Brogyndelse. Kiøbenhavn, i Directionen for det almindelige Brandassurance Compagnie paa Vare og Effecter, den 1ste November 1806. Haagen. Falde. Hammerich. Møller. ck. Ved Stifts Dame paa Walløe. Conistiane Sophie Frideriche von der Lihts Død. Fuld af bange Ahnen og urolig, Føler jeg min Siel at svinge sig, Hist til Borgen ved Drygders Bolig: Store Gud, jeg skuer der et Liig. Af : en Ædel er det som der hviler, Min og mine var hun saare kier, Giennem Taarer seer jeg end hun smiller, Selv i Døden Godheds Træk hun bær. Ei Din Høided, ikke vores Smerte, Kunde sløve Dødens skarpe Ley, Med et Blink den knusede Dit Hierte, Vores det mangfoldigt saarede. O Camorne! syng til hendes Minde, Sandhed flyder stedse fra dit Smil; Og en Cyvres Krands man hende binde, Som kan trodse Avinds trædske Pill. Ol den Ædle stiftet Held paa Jorden, Stiøfor blandt faa - det stedse dog var Dyd, Viid at ofte ublid Skjebnes Torden, Vexlede saa tidt blandt hendes Fryd. Vennehuld huusvaled hun den Arme. Tørre Graad var stedse hendes Lyst, Liver fra hende flygted Nid og Harme, De for ker hun var i Manges Bryst. Døer Dit Minde ud - endog hos Jeg og mine glemmer aldrig Dig, Vore Spæde lære skal at lalle, At Du gjorde os saa lykkelig. Hviil da Ædle i den blide Slummer, Her Din Vandringstav Du lagde ned, Fri for Mismod, Møle, Sorg og Kummer, Vaagner Du til Evighedens Fred. Udi hine Glædens lyse Egne, Finder Du din Løn for gavnlig Daad, Der vil Salligheder og Dig hegne, Der dit Øie vædes ei af Graad. Christph. Horup. li Tanker ved min Faders, Provst Bechs Død, helliget hans sørgende Efterladte. Vee den, som trygt paa Jordens Glæde bygger, Vee ham, han leger kun med falske Skygger; Og naar hans Glædes=Nectar Malurt blev, Fortvivlelse hans Hierte sønderrev. Vee den, som ei i Livets bedre Dage Og lærte Krat til Kummer at modtage! Ham bøier tifold Skiæbnens tunge Haand; Thi Viisdom boer ei i den svage Aand. Her Venner, her er ingen stadig Glæde, Lad os til Daarskab ei forlede! Hvor nyelig Alt kun spaa de Held og Fryd, Der høres nu kun Sorgens hæse Lyd. Hvor er da varig Fred for Dødelige, Og Glæderne, som ei med Dagen vige?)J Haabets Land, i Lysets Boeliger, Som alle Retfærds Børn forjettet er. J Livets korte Glæder did vi skue; Did rende vi vort Blik, naar Sorger true Thi der, kun der boer sand Lyksalighed, Og ene der Omskiftning ei har Sted. Der er han og, hvis Støv vi nu begrædt, Og engang der vi skulle for ham træde: Lad Graad kun tolke Hiertets bittre Vee Men Trøst tilvinker os den Sallige. Vi tabte - ak! den bedste Mand og Fader - Dyrt er det Saar, som Savnel efterladet J vore Hierter, men en Gud vi troe, r. Han kaldte ham til evig Fryd og Roe. Han døde, men Hans Minde blandt os lever, Hans Aand os stedse kierligen omsvæver, Og styrker os paa Livets tunge Ven, Nu sørge Venner, men forsage en Hver skiøn og ædel Daad han her udøved, Hver mandig Kamp, Hans Dyd paa Jorden proved, Hver Gienlyd af hans Hæder salig Trostndgyde skal det sorgbeklæmte Bryst. Hans Minde lever i hvert ædelt Hierte, Som kiendte ham, det lindre skal vor Smerte, Ol lad os ligne ham i Aand og Dyd! Da vandre vi, som han, mod Himlens Fryd. Gothart Christian Bech. (Bøgerne findes i Tillæget.)H. Baage, Bosholder ved Universitetet, Redacteur. Forenede Pegravelser, Enke-, Understöttelses- og Brudegave Selskab for alle Stænder, oprettet 1794.