Berlingske Tidende, 1836-08-17
Spanien. En ministeriel Correspondent i Madrid paastaaer, under 27de f. M., at der i de sidste tvende Dage havde hersket den største Rolighed, men antager det dog ikke for ganske umuligt, at de urolige Optrin fra den 24de og 25de snart kunde fornyes. For at sikkre Orden og Rolighed havde Regjeringen Dagen i Forvejen udstedt et meget strengt Mandat, hvori det forbydes at sammenrotte sig paa Gaden; ja det forbydes endog tvende væbnede Personer, til hvilket Troppecorps de end maatte høre, at staae sammen, naar de ikke netop ere i Tjeneste, og ved denne Befaling troede man især, lettelig at kunne holde Nationalgarden i Tømme, hvis Jver mod Carlisterne under Urolighederne den 24de og 25de var gaaet for vidt – som det hedder i Mandatet. – Uagtet alle disse Forholdsregler, sees dog af andre Meddelelser, at man nærede stor Frygt. Den allerede længe herskende Tvedragt mellem Nationalgarden og Linietropperne havde faaet ny Næring ved den Omstændighed, at hiin Aften, da man havde tiltænkt Hr. Mendizaval en Serenade, blev en Mængde Nationalgardister paa den brutaleste Maade drevet fra hinanden af Kyradssererne under Quesadas Command. Det var kommet til Forklaringer mellem denne General og Nationalgardens Generalstab, og den første havde erklæret, at hvis det skulde komme til Kamp, vare han og hans Folk beredte til at fægte Sagen igjennem. Med megen Umage var han senere blevet bevæget til, ved Journalernes Mellemkomst at give Nationalgarden en tilfredsstillende Erklæring, hvorved en Kamp, der dog ved første Lejlighed nødvendigviis maa komme til Udbrud, var blevet opsat, Denne Tingenes Stilling faaer saa meget større Berydning, som Regjeringen er nødsaget til at indvillige i, at Nationalgarden forstørres med tvende Batailloner, for at den tilbørligt kan forrette Tjenesten i Hovedstaden, da Garnisonen bestandig maa anvendes, til at beskytte Dronningen i la Granja, eller maa holde sig færdig til at marschere mod Carlisterne, der ved at vise sig i Nærheden af Hovedstaden have sat Alt i Skræk. Cordovas Afskedigelse og Sarsfields Udnævnelse skulle den 26de f. M. være undertegnede af Dronning Regentinden. Allerede forrige Aar tilbød man General Sarsfield Commanden over Hæren; men dengang afslog han den paa Grund af sin slette Sundhedstilstand, nu derimod er han ganske kommet 9 og skal være meget villig til at indtage Cordovas Plads. Han skildres som en af de bedste Taktikere i den spanske Armee, og af denne Grund betroede den afdøde Konge ham Commanden over Observationscorpset ved den portugisiske Grændse. Efter Kongens Død fik han befalingen over den, til Carlismens Undertrykkelse bestemte Hær. Man forekastede ham dengang, at han havde brugt tvende Maaneder til at sammendrage sine Tropper, og at det derved var blevet umuligt at qvæle Oprøret i Fødslen. Jmidlertid erobrede han dog senere Vittoria og Bilbaa og syntes i det mindste at have indskrænket Jnsurrectionen til snevrere Grændser. En Correspondent paastaaer i "Messager", at Generalen er en Drukkenbolt, og at han derved en stor Deel af Dagen bliver udygtig til sine Pligters Opfyldelse. Jndtil henimod Middag er han fuld af Jver og handler med megen Energi, uagtet han næsten er 60 Aar gammel. Men Kl. 2 om Eftermiddagen begynder Vinen at virke, og indtil den næste Morgen er Hæren da uden Chef. Skildvagterne for hans Dør faae da Ordre til ikke at indlade Nogen, og under hans sidste Commando i Navarra skal man flere Gange have forsøgt paa, gjennem en Aabning i Husets Muur at tilstille ham Depescher, for at han, hvis et lyst Øjeblik skulde indtreffe, kunde gjøre sig bekjendt med Jndholdet. Meer end denne, maaskee overdrevne Beskrivelse af Generalens Sædvaner, vækker den Vished Frygt, at han ubetinget er Torreno hengiven, at han nærer absolutistiske, endog carlistiske Grundsætninger, og derfor under alle Omstændigheder vil vise mindre Jver i den constitutionelle Sags Tjeneste.