Aalborgs Stifts Adresseavis, 1825-01-24
Det var den sidste Dag i det forrige Aar, at Grev Liverpool og Canning i Kabinetsraadet viste Nødvendigheden, af at slutte Handelstractater med de sydamericanske Republiker, som selvstændige Stater, og overtydede de fleste, om just ikke alle, Medlemmer om Samme. Bladet Courier siger blandt Andet herom: "Den vigtige Forholdsregel, som Regjeringen endelig har taget, at slutte Handels tractater med de sydamericanske Stater, svarer til hele det brittiske Riges retfærdige Forventninger, og kan heller ikke overraske de fremmede Kabinetter. Det er nu omtrent et Aar siden, at Hs. Majestæt i hans Tale til Parlamentet yttrede sig om denne Gienstand." Den anfører derpaa Cannings bekjendte Skrivelse til Cha. Stuart af 31te Marts 1823 og til W. A Court af 30te Januar 1824, for deraf at vise, hvor Paaben, conseqvent og fast" Regieringens Fremgangsmaade har været, og at den ikke har lagt Skjul paa sine Hensigter for Spanien eller den øvrige Verden. "Disse Hensigters Opnaaelse, vedbliver den, var kun afhængig af 2 Betingelser: af de sydamericanske Staters virkelige Tilstand og de brittiske Undersaatters Jnteresse. Hvad det Første angaaer, da maa Man tilstaae, at Mexico og Columbien i deres nærværende Stilling give fuldstændigt Beviis for deres Fasthed. Jturbides Foretagende blev med største Lethed undertrykt. En abnorm og ueensartet Constitution maatte give Plads for en Anden, der i alle væsentlige Former ligner de forenede Staters Constitution. Regjeringen blev indsat, Man valgte en Præsident og en Vicepræsident; Cortes traadte sammen, Roligheden blev tilveiebragt og vedligeholdt, og alle Functioner i en behørig organiseret Regjering gaae uafbrudt deres Gang. Endnu mere afgjort er Forfatningen i Columbien. Vi finde der en ordnet og fast Regjering, der har bestaaet i flere Aar under een og samme Chef og med samme Jndretninger, kun fra Tid til Anden modificerede, eftersom der af sig selv gaves practiske Forbedringer ved den indvortes Bestyrelse. Vel har Krigen i Peru hidindtil ikke ledet til noget afgjørende Resultat, men dens Gang hidindtil har været saaledes beskaffen, at ikke alene al muelig Frygt for, at den kunde forplantes paa columbisk Grund, er forbi; men at Man og har den største Aarsag til at troe, at den endelig vil faae et godt Udfald. Saaledes er altsaa den første Betingelse fuldkommen opfyldt, som Regjeringen fordrede som Bevæggrund til Anerkjendelsen. Ogsaa er Tiden kommen, da Folkets egen Jnteresse fordrer denne Forholdsregel. Engellands Handelsforhold især med Buenos=Ayres, Mexico og Columbien, de store brittiske Capitaler, der ere anlagte i hine Lande, Bjergværkernes Bearbeidelse, Perlefiskerierne a. danne i enhver Henseende saa stor en Masse af brittisk Jnteresse, at disse Foretagender ikke længere kunne undvære den Beskyttelse, der nødvendig maa opstaae af de Forhold, der nu skulle bringes istand; hvorfor og denne store Forholdsregel ikke længere kan opsættes. Ogsaa er denne Beslutning, som vi høre, officielt meddeelt vore Allierede ved Gesandterne. Om den Maade, hvorpaa den skal bringes i Udøvelse, behøver Man kun at sige Lidet. Hr. Ward skal ufortøvet afgaae med Fuldmagt for sig selv og den allerede i Mexico værende Hr. Morier til at afslutte en Handelstractat med hiin Regjering. Ligesaa skal Oberst Campbell vende tilbage til Columbien og i Forening med Oberst Hamilton, der endnu stedse opholder sig i Bogota, afslutte en lignende Handelstractat med den columbiske Regjering. Med Hensyn til Buenos=Ayres er, som vi erfare, allerede førend de sidste Cabinetsbeslutninger truffet Forholdsregler, der turde føre til et lignende Resultat, og det skulde ikke undre os, om vi saae vore Handelsforhold ratificeerte med La=Plata=Provindserne, endnu førend det skeer med Columbien og Mexico. Da vi slet ingen Tvivl nære herom, saa ville vi til Slutning erindre vore Læsere om det, som vi bemærkede den 20de August 1824, nemlig: at den eneste Formalitet, der bliver iagttaget, naar vi nogensinde anerkjende disse Stater, er Afslutningen af en Handelstractat. Til den Ende maa en Minister udnævnes og deri vil Anerkjendelsesacten bestaae." Engelske Blade sige, at denne Beslutning har været de fremmede Ministre bekjendt i næsten 3 Maaneder, og mene ikke, at nogen af de europæiske Magter vil modsætte sig den, men snarere fatte en lignende Beslutning, hvilket Man da først venter af den nederlandske Regjering. Et fransk Blad derimod mener, at den hellige Alliances Gesandter i Paris, der ogsaa i deres Noter til Gesandterne i Madrid skulle have yttret Misfornøielse med "denne utidige Forholdsregel af Engelland", ville faae nye Jnstruxer fra deres Cabinetter, for i Forening med Frankerig at opretholde Spaniens Rettigheder over dens Colonier. Og at Spanien ikke vil give Slip paa disse Rettigheder, slutter Man af, at den spanske Regjering har truet med at ville annullere dens Aftrædelse af Florida, hvis de forenede Stater ikke toge deres Anerkjendelse af Sydamerica tilbage. - Journ. des Debats er meget ved over disse Forandringer: "Deres følger, siger den, ere de alvorligste af Verden. Hvad vil Europas Fastland, hvad vil Frankerig her gjøre, Og i dette kritiske Øieblik foreslaae vi en Godt, gjørelse, der vist nok maa være os hellig, men er dog i Lovudkastet grundet paa eventuelle Prosperiteter, der, for at realiseres, idet mindste vilde fordre 5 Aars Rolighed? Hr. Canning har vel vogtet sig for, da vi seirede i Spanien, da vor Credit blev befæstet ved at forkaste Renteloven, at afgjøre en Gienstand, hvor vi saa kraftigen kunde lægge os imellem. Men saasnart han saae, at vor Armees Fremgang i Spanien og vor Dauphins Hæder ikke havde gjort os klogere, men at vi meget mere igjen begyndte paa vore fordærvelige Finantsoperationer, da erkjendte han, at Tiden til at handle var kommen, &c." - Hr. Ward, der skal gaae til Mexico, har den 7de d. M. forladt London, og er reist til Portsmouth for der at indskibe sig.