Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1835-03-03
Viteraire Blandinger. Fra Tydskland skrives under 10de Februar: Udenlandske Blade kunne ikke nok som forundre sig over det fuldkomne Stille, der hersker i politiske Anliggender, og som synes at have bemægtiget sig den tydske Journalistik, og i Sandhed, hvis man skulle ansee denne for den offentlige Menings Organ, maatte man ansee alt politisk Liv i Tydskland for uddet. Beretninger om Handelen og Veirliget, blandet hist og her med Fortællingen om en gruelig Mordhistorie, eller Meldingen om en Strid mellem Soldater, og Borgere, ere det Theema, hvorom de tydske Dagblade kunne anstille Betragtninger, uden at sætte Forbundet i Fare. Folkeaanden, saavidt muligt tilbagetrængt i dens politiske Udvikling, synes at have taget tvende andre Retninger. Den Eene vistnok meget glædelig og praktisk, gaaer ud paa Anlægget og Oprettelsen af store Jnstituter for Handel og Jndustrie – den Anden mindre praktisk, fører tilbage til et meere fjernt Gebet; den yttrer sig fortrinlig i Tydsklands catholske Dele, ved Oprettelsen af nye Klostere og Ordener, og i de Protestantiske ved Mysticismen. Fra forskjellige Egne, saasom fra Schlesien, Cassel og Halle yttrer dette sig; og med Hensyn til Hanover siger en Correspondent i den tydske National-Zeitung: "Uden at indlade mig paa Beviisligheder af at den virkelig existere saadanne religiense Coterier i denne eller hiin Egn, holder jeg mig berettiget til at antage, at i flere Egne af dette og de tilgrændsende Lande, have dannet sig pietistiske Foreninger og mystiske Conventikler, som ere i fuld Virksomhed, og understyttes af Missionsforeningerne. Der gives ogsaa en protestantisk Jesuitisme ; Bullen Dominus at redemtor nestor, hvorved Gangaanelli 1773 opløste Jesuiterordenen, kostede ham Livet, men Ordenen lever endnu, den bestaaer mellem os, ved dens Grundsætninger og ved Forfølgelsen af de samme Øiemed ved Hielp af de samme Midler, og denne Aand, yttrer sig nu paa flere Steder i Tydskland, paa en for det Almindelige og Statens Sikkerhed, farlig Maade, J Jndien gives en Mohamedan-Stamme, der kaldes Borghs, som ikke alene driver betydelige Handelsforretninger, men som ogsaa holder reisende Kjøbmænd i Guzerat og i de vestlige Deele af Jndien; disse drage omkring, som Jøderne i Europa, for at sælge Parfume vahre og Juveler. Engelænderne i Bombay, betragte dem som et Slags musselmanske Jøder, sman veed ikke hvorfor. De udlede deres Udspring fra en af Prophetens Disciple, kaldet Jsmael, som levede strax efter Mohamed. Deres Ypperstepræst eller Mullah, er den høieste Jnstants i alle geistlige Sager, og har Nøglen til Paradiset i sin Haand; og de troe, at ingen kan komme i de Salliges Boliger, uden at have et Pas fra denne Ypperstepræst. - DHerbelot fortæller en mærkværdig Anecdot om Mostanfor Billah, Kalif i Bagdad, med Hensyn til den bekjendte Bairamsfest. Da denne Fyrste nemlig en Dag gik og spadserede paa Terassen af sit Pallads, saae han paa mange af de tilstødende Bygningers Tag, en Mængde, Klædningsstykker, og erfoer af sin Vezir, paa Spørgsmaalet om hvad det skulle betyde, at Jndvaanerne havde vasket dette Tøi, for dermed paa en værdig Maade at helligholde Baramfesten. Dette gik den gode Kalif saa meget til Hjerte, at han strax lod støbe en stor Mængde Guld i Kugler, og lod disse ved sine Hoffolk med Buer udskyde til de Terasser, hvis Eiere ved Vaskningen af deres Tøi, havde viist at de ikke havde Raad til at anskaffe sig nogen nye Dragt.