Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-05-29
En Committee af 9 Personer blev nedsat for at overlægge hvad der nu skulde giøres, og som fortsatte sine Deliberationer fra den 2den til den 6te Mai. Den Kongelige Geheimeraad v. Wachter, en almindelig agtet og bekiendt Forsvarer af de gamle Würtembergske Forrettigheder, lod imidlertid, forat opklare Aanderne og beroelige Gemytterne, trykke og gratis uddeele i Forbindelse med den Stuttgarder. Tidende et Tillæg, som havde til Formaal at giøre det indlysende, hvor ubilligt de Gammel-Würtembergske Repræsentanteres Paastand var. Committeen kunde imidlertid dog endnu ikke ret befinde sig og søgte at omgaae og undvige Kongens bestemte Erklæring; men Hr. Griesinger traadte frem og paastod med Føie, at den i Mødet den 30te April tagne Beslutning, maatte ansees i sig selv for ugieldende, da den aabenbart stred mod Forsamlingens egen Erklæring i Addressen af 24de April (Man vil see af alt dette, hvilken Sveed og Møie det vil koste, og hvilken Tid det vil medtage at faae denne Constitutionsplan antaget, naar der kan tvistes saameget blot og Maaden, hvorpaa der skal forhandles om den) Men man haaber dog at Lidenskaberne skulle noget have lagt sig, at det vil blive mueligt for Fornuften at adsprede de indgroende Fordomme og at man vil komme til at fatte og paaskiønne Kongens ædle Hensigter. Det er nu imidlertid kommet til offentlig Kundskab, at Stænderne ere blevne bestyrkede i denne Modsætning mod Kongens Forslag til den nye Constitution, ved en Skrivelse til dem af 20de April fra hans Broder Prinsen Paul, som opholder sig i Hanau (og allerede i sin Faders Tid var falden i Unaade, formodentlig af samme Modsigelses-Stræben, hvilket det her passerede ogsaa nærmere oplyser) hvori han gientager de Grundsætninger han har yttret i en Skrivelse til det Kongelige Geheimeraad af f. Dat. og hvoraf han tilsender dem en Afskrift, i hvilken han bittert dadler den af hans Fader foreslagne Constitution, som efter hans Ord ikke sikkrede nogen Rettigded og mindre Folkets gamle Rettigheder; og hverken agtede Privilegier eller Eed; den nye Regiering, hedder det, vender nu tilbage til et lignende Forsøg; ved Forslaget til den nye Constitution, ere saadanne Midler bragte i Anvendelse, som ikke mangle noget andet Kiendemærke paa et Magtsprog, undtagen Navnet. Ved dens Affattelse har man meest spurgt Fremmede til Raads, som ikke have nogen sand Jnteresse for Staten, og som havde tilraadet tomme Theorier for Despotiet, da den nærmeste Agnat (Prinsen selv) var bleven udelukket fra Forhandlingerne derover, saa at man havde anseet en saadan Garantie for overflødig; han erklærer derfore, at han ikke vil give sin Stemme til Constitutionens Antagelse, naar ikke Stænderne først have antaget den, og dertil ere forundte retmæssig Friehed. Han føler sig imidlertid overbeviist om, at Stænderne ikke ville mangle Jndsigt til at afværge den Fare, som truer Fædrenelandet og at de kun ville opgive af deres gamle Rettigheder, hvad der nødvendigt maae forandres. Geheimeraadet besvarede denne Skrivelse først den 10de Mai, og sagde i sit Svar, at det faldt det tungt at meddele et saadant paa saa haarde Beskyldninger, som hans Kongelige Høihed havde gjort mod den afdøde Konge, og mod den nærværende Regiering, og at det kun paa Hs. Majestæts udtrykkelige Befaling var, at formaae til at give dette. Svaret selv indeholder en Giendrivelse af de gjorte Beskyldninger, at det skulde være Stænderne formeent at optage i den nye Statsforfatning, hvad der kunde være brugtbart og passende af den gamle; hvilket netop Regieringen havde gjort sig til en Grundsætning ved dens Udarbeidelse; eller at det skulde være dem nægtet at forhandle med den fuldkomneste Frihed over Constitutions-Forslaget. Geheimeraadet yttrer det Haab, at Forhandlingerne og samme ville faae et hurtigt og lykkeligt Udfald, og det befrygter ikke, at de Ubehageligheder, som mødte i forrige Tider Würtembergs Regentere ved Jndblandelsen af den regierende Families Medlemmer, under Titel af Agnater i hiines Misforstaaelser med dens Landstænder skulle nu blive fornyede. J ethvert Tilfælde var det bemyndiget til at erklære, at Hs. Kongelige Majestæt vilde i dette Stykke med urykkelig Fasthed, holde sig til sin afdøde Faders offentligt udtalte og fulgte Grundsætninger, ikke at tillade Medlemmer af det Kongl. Huus at indblande sig i de nærværende Forhandlinger med hans troe Undersaatteres Repræsentantere, og det saameget mindre, som han nok selv skulde sørge for, at hans Krones og det Kongelige Huses Rettigheder paa ingen Maade skulle lide noget og tillige Forholdene imellem Medlemmerne af det Kongelige Huus indbyder og disses imod Familiens Chef, skulle ved en særskilt Familie-Lov blive nærmere bestemte.