Jyllandsposten, 1839-06-17
Det vil saaledes af Udskriften af Herredsfogden i Horns Herred, Overauditeur, Bye= og Herredsfoged Lassens i Frederikshavn førte Protocol i Anledning af det engelske Barkskib af Hull "Watsons Stranding ved Kandestederne paa Jyllands Vestkyst erfares, at Skibe paa Reise, til Riga, ballastet, den 22de Marts d. A. forliste og blev indkastet paa Kysten lige i Strandkanten, og at der, uagtet Skibet var fuldkommen tæt og ubeskadiget, hvilket siden skal omtales, blev dog over Hals og Hoved berammet Auction over saavel Skrog som helden kostbare Takkelage og Jnventarium med et saa knapt Varsel (i det høieste 6 Dage), at ingen Liebhavere uden fra de nærmeste Smaabyer kunde ventes at indfinde sig hvorved Alt sandsynligviis vilde være blevet solgt til Spotpriis, eftersom Veiene næsten vare upassable for Snee og Jis, og Paaske Helligdage desuden forestod Lloyds Viceagent, Procurator Hansen i Frederikshavn, var dog saa heldig, ved sin personlige Tilstedeværelse, at faae standset dette overilede Salg. Vel havde den i hans Sygdomstilfælde udsendte befuldmægtigede Kjøbmand Abel ratihaberet det Skete; men efter en af ham under Eed given Attest, der har været indført i de offentlige Blade, var hans Samtykke foranlediget derved, at Byfoged og Overauditeur Lassen paa hans Erklæring, at han ikke var nøie nok kjendt med slige Forretninger, til at vide, om han kunde samtykke i Salg havde forsikkret ham: at hvis Lloyds Viceagent personligen havde været tilstede, vilde denne ikke have nægtet sit Samtykke. Lloyds Viceagent var og kunde dog naturligviis ikke være af denne Mening. Skibets Fører, Capitain Frost, har desuden i en hos Notarius publieus i Hjørring afgiven Declaration, som ogsaa er indført i de offentlige Blade, erklæret, at han udtrykkelig havde begjært af sin Commissionair U. Nissen og Byfoged Hr. Lassen, ikke at publicere Auctionen over Skibet "Watsons Jnventarium &c. til den 2den April uden først at have Lloyds Viceagent i Frederikshavn hans personlige Raad og Samtykke. Denne Begjæring var imidlertid ikke opfyldt. Bemeldte Hr. Lassen har senere i denne sin egen Sag, optaget Forhør over Kjøbmand Abel, hvorefter Byfogden ikke skulde have udladt sig saaledes til denne; men Abel har senere i de offenlige Blade gjendrevet dette Forhør og bemærket at have udladt sig, som i hans Attest anført under Forhøret, dog uden at saadant var blevet ændset eller indført i Forhøret, men kun simpelt benægtet af Byfogden. – Strandingsprotocollen vil imidlertid under 28de Marts opvise, hvorledes Byfogden ved sin Protocollation tilkjendegiver sin Misbilligelse over den skeete Standsning og Optagelsen af et Overskjøn, hvilket netop giver Abels Yttring den fuldkomneste Troværdighed. For at syne, om Skibet "Watson kunde lade sig udsætte eller bjerges i Havn, udmeldte Byfogden - efter at han til Protocollen havde afgivet sin egen Formening om, at Strandingen var af den Beskaffenhed, at Forsøg paa at bringe samme flot vilde være forgiæves, 2de Mænd, som ikke vare Søkyndige og som desuden selv vare Bjergere og saaledes vilde faae Andeel i Betalingen for Jndbjergning af den kostbare Takkelage og Jnventarium. - Disse Mænd erklærede nu: "at Skibets Udsættelse ikke var mulig, at saadant Forsøg kun vilde spilde den kostbare Tid til Bjergning af Takkelage m. m. uden at føre til noget Maal. –ja de samme Mænd erklærede ligeledes, at samtlige de andre Bjergere havde vægret sig for, mod nogensomhelst Priis, at paatage sig at gjøre Skibet flot, som de ansaae for umuligt og ugjørligt. Men Strandingsprotocollen opviser ikke, at Hr. Lassen selv havde gjort denne Opfordring til samtlige Bjergere, og dette vides ei heller at være skeet. Dette Underskjøn blev først bevilget 2de Dage efter at Bjergning af Skibets Takkelage og Jnventarium var paabegyndt. Viceagenten, som imidlertid personligen forvissede sig om, at Skibet stod heelt og tæt paa Stranden, begjærte nu det foranførte Overskjøn af 4 Mænd, hvilket Hr. Lassen som sagt saa meget misbilligede, og Resultatet af dette blev, ifølge afholdt Forretning af 27de Marts: at Skibet, som det nu staaer, er og bliver Vrag, saafremt ikke vedkommende Eiere og Assurandeurer, ville anvende Bekostninger derpaa, der langt ville overstige Skibets Værd, og at, dertil endog saadanne, Bekostninger anvendte, kun særdeles lykkelige Omstændigheder skal indtræffe, hvis Skibet eller Braget nogensinde skal kunne udsættes o. s. v. Ligeledes erklære bemeldte Overskjønsmænd om Skibet: "at det stod klods i Landet, saaledes at de og enhversomhelst kunde gaae tørsket dertil, med dagligt Vande, som idag var Tilfældet. Skibet havde grundet paa den løsagtige Sandbund, dannet sig et Leie af circa 6 Fod og vilde sandsynligviis, efter hvad vi her, som nøie kjendte med Kysten, have fuldkommen Vished om, med Storm og høie Vande ufeilbarligen grave sig dybere ned i Sandet." Jligemaade sige disse Overskjønsmænd, at de have befundet, at Fokkemasten havde hævet sig i Sporet, og at Vandet indvendig i Skibet stod lige med Sandet udvendig (?) o. s. v. De sluttede deraf, at Skibet i Bunden havde taget saadan mærkelig Bræk eller Skade, at Skibet ikke mere kunde ansees seildygtigt, og, om det endog var gjørligt at faae det op af sit Leie, det var neppe muligt at holde det paa Pumperne (?) ja maaskee endog aldeles umuligt at bringe det over Revlerne, da de antoge, at Skibet i Bunden var skilt ad noget man dog formedelst dets Ballast og Beliggenhed ei ret kunde skjønne." Herved maa det bemærkes, at det vel kunde oplyses: at Overskjønsmændene intet Pumpeforsøghave foretaget, at Pumperedskaberne vare bragte iland under Toldbolaas, og endeligen, at Vandet i Skibet. sandsynligviis alene hidrørte derfra, at formeentlig Bier gerne eller Andre havde aftømt flere fulde Vandfade, i Skibet. Viceagenten, endskjønt paa samme Tid upasselig, kunde dog ei undlade selv personligen at tage Tin gene i Øiesyn og overbevise sig om Sagens rette Sammenhæng; han foretog derfor Reisen til Skibet, og her gjorde han en Erfaring, som han mindst havde ventet. For endmere at skaffe Lys i Tingene og komme til Kundskab, om det var Sandhed, at "Watson var Vrag, som Viceagenten personligen overbeviste sig om, det ikke var, lod han fra en fremmed Jurisdiction 8 saakyndige Mænd udmelde for at syne Skibet, hvilken Forretning lyder saaledes: Skibet var staaende lige i Strandkanten langs Landet med Forstavnen i Vestsydvest." Skibet havde paa det Sted, hvor det stod, dannet sig et Leie i Sandet, der var opfyldt med Vand, og viste det sig paa Skibets afmærkede Fodmaal, at det laae dybt med Forstavnen 4 og med Agterstavnen 6 1/2 Fod; ved Styrbordside ud for Midten af Skibet befandtes der 2 Fod Vand, hvorimod man omtrent midtskibs ved Bagbordside kunde gaae tørskoet til Skibet og ved Hjelp af en Stige, der stod i Sandet 4 a 5 Alen fra Skibets underste Deel, kunde undgaae at komme i eller til den 2 1/2 Fod brede, med Vand fyldte Rende, der var imellem Skibet og Sandet. Skibet befandt vi endvidere ryddet for sin Ballast, ganske tæt, og efterat vi havde ladet udpumpe circa 4 Tommer Vand, fandtes der at være tilbage 1 Fod og 3 Tommer Vand, og 3 Tommer Vand for i Skibet under Garneringen i det sædvanlige Vandbeholdnings Gjemme, hvilket Alt vi ikke ansee for mere Vand, end hvad et saa stort Skib endog med læns Pumper til alle Tider gjemmer under Garneringen. Efter et Tidsrum af 4 Timer undersøgte vi atter, om Vandet maatte være blevet høiere i Skibet, men fandt ved samme aldeles ingen Forandring siden den 4 Timer før foretagne Pumpning. "Masterne befandtes i deres sædvanlige Stilling, og Mastekraverne aldeles ubeskadigede; vel hvilede Brystet af Fokkemasten ikke lige umiddelbart paa Kjølsvinet, men stod foran 1/2 Tomme og bag til 1/4 Tomme høiere end dette. Grunden hertil er, at Toppen, som gaaer i Kjølsvinet, er denne Ubetydelighed for lang; og antage vi ikke, at Masten har faaet denne Stilling ved Strandingen, men stedse har været saaledes, det vi endog tydeligen kunde skjønne, hvilket Capitain Frost end yderligere bekræftede, idet han erklærede, at i den Tid, han havde havt Skibet at føre, havde Masten ikke staaet anderledes; en Omstændighed, der desuden er ganske ligegyldig og uden mindste Jndflydelse paa Skibets Sødygtighed. Kjolsvinet befandtes at ligge i sin oprindelige og uforandrede Stilling, Roer og Seil var ubeskadiget, og intet Tømmer i Skibet skjønnedes at forraade nogen Forrykkelse eller Beskadigelse i sine Sammenføininger. Vi kunne saaledes paa ingen Maade antage eller troe, at Skibet har faaet noget Bræk eller Skade i Bunden, da dette upaatvivleligen vilde have viist sig ved Vandets Jndtrængen i Skibet; og, som det af os i alle Henseender paa det nøiagtigste er undersøgt og befundet at være, antage vi ikke, at Skibet for Tiden kan kaldes Vrag, da vi, som foranmeldt, ingensomhelst Skade have kunnet opdage ved samme, saa det vel ikke vilde være umuligt, at det under begunstigende Veir og Jagttagelse af den behørige Forsigtighed kunde bringes tilsøes igjen. Ankerne og Kjættingerne vare udførte fra Bougen af Skibet i N. V. t. N. Til største Forbauselse seer man saaledes disse tvende hinanden aldeles modsatte Synsforretninger affattede, hvoraf altsaa nødvendig maa resultere, at eet af Partierne har afgivet et urigtigt Skjøn, i hvilken Anledning vor retfærdige Regjering imidlertid nok vil lade anstille de behørige Undersøgelser, som allerede ere indledede. Skibet henstod nu, som bekjendt, over 2 Maaneder efter Strandingen og befandtes dog lige tæt, uagtet det her udholdt adskillige Storme, uden i mindste Maade at gaae dybere i Vandet. Med hvad Føie de 4 Overskjønsmænd nu kunne have anført, at Skibet skulde sælges øieblikkelig, at det var Vrag, at Fokkemasten havde hævet sig, "at Vandet stod lige saa høit inden i Skibet, som udenfor, m. m. er ei godt at forklare sig, saalidet som følgende foragtelige Yttringer om Viceagenten: "Paa den anden Side kunde Overskjønsmændene dog ikke nægte, at det synes for Enhver, der ikke har Begreb om Kystens Beskaffenhed eller Kundskab i Søvæsenet, noget paafaldende, at et Skib som nærværende, staaer klods i Stranden, uden at det just synes at være Vrag; og fra denne Side betragtet bør man ikke efter vor Formening fortænke en ukyndig Mand i, at han gjør Jndsigelser, der efter hans Formening ere til Fordeel for hans mulige Mandanter." Hvor forunderligt det derfor er, at see en Øvrighedsperson at opfordre Overskjønsmænd til at give deres Betænkning om Retmæssigheden og Rigtigheden af hans Embedshandlinger, kunne vi ikke fordølge, saalidet som det upassende i, at Mændene have indladt sig herpaa og ladet sig forevise Strandingsprotocollen o. s. v. Paafaldende er det ogsaa i høi Grad, at Hr. Lassen i denne Sag har nedladt sig til i private Breve at fraraade Handelshuset Ree & Comp., hvem LloydsAgenturen er overdraget, at foretage noget Skridt udenfor de af Hr. Lassen udmeldte Mænds Skjøn, idet han i Breve har udskjældt Viceagenten for at være en Rabuliste, m.m. imedens han endog i Skrivelse af 2den April d. A. til bemeldte Handelshuus i Hamborg i Anledning af den nedlagte Protest af Lloyds-Agenten (Ph. Ree i Randers) siger: "jeg finder saamange Urigtigheder, at jeg efter flere uhensigtsmæssige og uheldige Yttringer i samme ikke kan antage andet, end at Ph. H. Ree & Co. ere førte bag Lyset, hvortil han endvidere føier det Ønske, af Consideration og særdeles venskabelige Forhold til Hr. Ree i Hamborg, at fore ham paa den rette Vei, hvorfor han nu blandt andet bemærker: "af særdeles Consideration for Hr. J. Ph. Ree skal jeg henstille til mine Herrer Ph. H. Ree & Co. at gjennemlæse Strandingsprotocollen med dertil hørende Documenter, inden de foretager noget, som medfører Pengeopoffrelser, og hvis Actstykkerne ikke ere dem fyldestgiørende nok, da at sende en med slige Affairer og Kysten bekjendt Mand til Undersøgelse paa Stedet, hvorved maaskee en endnu klarere Overbeviisning kan erholdes, hvis ikke en vestlig Storm inden den Tid skulde have gjort enhver Discussion overflødig. Dog, Discussionen blev overflødig, vestlig Storm reiste sig, den tørre Strandbred fyldtes med Vand, den modige og ufortrødne Capitain Frost opbød alle Kræfter for, over alle Steen= og Sandrevler, at skaffe Skibet flot, idet hans Overbeviisning om, at det trods Synsforretningerne ei var Vrag, forvissede ham om, at det uden Risico kunde seile i rum Søe, saafremt dets Udbuxering over Revlerne ei vilde støde det læk De vel anbragte hensigtsmæssige Anstrængelser efter Capitainens Ordre lykkedes, Barkskibet kneisede atter paa Bølgen til Beskjæmmelse for dets Dadlere, og ankom nu den 20de Mai til Frederikshavns Rhed. Da Lloyds Agenten imidlertid, under aldeles ingen Omstændigheder, vilde have Skibet til at anløbe denne Havn, protesterede nu Lodsoldermanden Nissen (som efter Capitain Frost Foranstaltning først var antaget, men senere afskediget Commissionair) imod Skibets videre Seilads, indtil de forlangte Omkostninger vare betalte. Hr. Nissen blev derefter gjennem Amtet gjort ansvarlig foralle Opholdets Følger. Men Lloyds-Agenten, som nu engang ei turde lade Skibet blive i Nærheden af Frederikshavn, afsendte en Befuldmægtiget til Amtet i Hjørring, hvor han efter at have deponeret 2000 Rbdr. anmodede Kammerherre, Amtmand Graab om meddeelt Ordre for, at Watsons Standsning maatte blive hævet. Dette skeete uopholdelig, idet denne retsindige Embedsmand skal have yttret, at han intet ønskede hellere, end den strængeste Undersøgelse af denne Strandingssag. Den med Amtsresolution forsynede Befuldmægtigede afreiste nu til Overauditeur Lassen, hvem han opfordrede til, ifølge Amtsresolution, at løsgive Skibet. Dog dette var endnu ikke saa lige at løbe til. Rimeligviis bleve nu først Lodsoldermand Nissen og Procurator Rørbye tagne paa Raad, og Resultatet blev, at "Depositum var ei Penge" – og indtil disse vare skaffede tilstede, maatte Skibet ei afgaae. Dog, Kammerherre Graahs ivrige Paastand, at det ufortøvet skulde afgaae, i Forening med Lloyds=Agentens gjentagne Besværinger til det kongelige danske Cancellie, over de formeentlig ublue Regninger, man havde beregnet sig i Omkostninger, udvirkede nu dets Løsgivelse af disse Hænder. Med Hjelp af eget Mandskab, uden fremmed Assistance, ankom endeligen det som Vrag condemmerte Skib, den 2 Juni til Kjøbenhavn, hvor man nu venter den skarpeste Undersøgelse effectueret i denne sammense Strandingssag. Af største Vigtighed er det her for Nationen, og isærdeleshed for den danske Handelstand, at fremmede Skibe, ved at strande paa vore Kyster, ei længere, som maaskee altfor ofte tilforn, stulle blive betragtede som Vrag og Bytte, hvor hensigtsmæssige Foranstaltninger kan anvendes til deres Redning. Naar det derfor hedder i Skjønsforretningen, at Skibet som er og bliver Vrag, ved at udsættes vilde paadrage Omkostninger af over Skibets Værdi, som dog er assureret for 18000 Rbdr. (i Aalborg Stiftstidende blev det rigtignok meldt, at Skib og Jnventarium næppe ved offentlig Auction vilde blive udbragt til 1000 Rbdr.) da vil nu den Commission af saakyndige Mænd, som allerede i Kjøbenhavn skal være nedsat til Sagens Undersøgelse, nok vide at udfinde, af hvad Betydning saadanne Synsforretninger ere, som her ere foretagne endog af Bjergere, udmeldte af vedkommende Justits betjent – af den Politiøvrighed, hvis Pligt det her var, at vaage over Nationens Ære og fremmede Skibes Redning!