Aalborg Stiftstidende, 1830-08-21
Prindsen blottede nu sit Hoved, reiste sig tilligemed den hele Forsamling, rakte Haanden i veiret og aflagde med fast og kraftig Stemme følgende Eed: J Guds Allestedsnærværelse sværger jeg, troligt at iagttage det constitutionelle Charte med de Forandrindringer og Modificationer i samme, som indeholdes i de Deputeredes Kammers Declaration; kun at regjere ved Lovene og efter Lovene; at lade Enhver efter sin Ret vederfares lovlig og stræng Retfærdighed, og i alle Tingene og allene at handle i Overeensstemmelse med det franske Folks Jnteresse, for dets Lykke og dets Hæder. Neppe vare disse Ord udtalte, førend et almindeligt: Kongen leve!" gjenlød i Salen. Det besvaredes fra Tribunerne, som endnu tilføiede et Vivat" for Dronningen og den Kongelige Familie, der snart gjentoges af den uhyre Menneskemasse, som havde trængt sig omkring Palladset. Kongen undertegnede Declarationen, Pairernes Act og Eden og satte sig efter denne Formalitet paa Carl den 10des Throne, hvorfra han holdt følgende Tale: Mine Herrer Pairs og Deputerede. Jeg har i dette Øieblik fuldbyrdet en vigtig Act. Jeg føler mig dybt gjennemtrængt af Bevidstheden omde Pligter, som den paalægger mig. Jeg nærer den Tillid til mig selv, at jeg vil kunne opfylde dem. Med fuldkommen Overbeviisning har jeg antaget den Overeenskomst-Tractat, som er bleven mig forelagt. Jeg havde levende ønsket, aldrig at bestige den Trone, paa hvilken Nationens Ønske nu har kaldet mig, men Frankrig, hvis Frihed var angrebet, saae den offentlige Rolighed og Orden stædte i Fare. Krænkelsen af Chartet truede med at omstyrte Alt. Lovens Virksomhed maatte igjen oprettes, og det stod til Kamrene at drage Omsorg derfor. Det gjorde De, mine Herrer, De vise Modificationer, som vi have foretaget med Chartet, borge os for Sikkerhed i Fremtiden. (?) Frankrig vil, som jeg haaber, blive lykkeligt i det Jndre, agtet i Udlandet og Freden i Europa blive meere og mere befæstet. Kongen steg langsomt ned af Tronen og hilste paa det huldrigste den hele Forsamling. Den meest levende Jubel modtog ham, da han forlod Palladset. Menneskemassen var glædedrukken; Alt trængte sig om Følget, som bestod af en Afdeling af Nationalgarden til Hest, og en Jnfanteri-Bataillon af samme Garde. Ved Vinduerne og paa Tagene af de omliggende Huse vrimlede det af Mennesker. Kongen, tilhest, hilste ferentssalen udenfor Forsamlingssalen befandt sig omringet af Folket, underholdt sig med samme, besteg derpaa en aaben Vogn, der kun var forspændt med 2 Heste. Den Kongelige Familie vendte tilbage til Palais royal, hvor der blev givet et Middagsmaaltid, hvortil Pairer, Deputerede og andre udmærkede Borgere vare indbudne. Alle satte sig ved det Kongelige Taffel, til hvilket, under det forrige Hof=Ceremoniel, ikkun Prindser af Blodet og regjerende Hoveder havde havt Adgang. Efter Taflet viste Kongen sig gjentagne Gange paa Terrassen (Balkonen) Arm i Arm (?) med Hr. Casimir Perrier, med hvem han underholdt sig længe. Man havde været uenig om, hvad Navn den nye Konge skulde antage. Medens Nogle stemte for Ludvig den 19de eller Philip den 7de, havde Andre raabt paa Ludvig den 1ste eller Philip den 1ste Men Underskrivten i Protocollen lyder paa Ludvig Philip, de Franskes Konge. Og saaledes begynder ogsaa Jndledningen til den Kongelige Bekjendtgjørelse af de ovenomtalte Actstykker i den officielle Deel af Moniteuren af 10de August. Man mener, at Kongen for Fremtiden vil betjene sig af den Formular: "Ved Nationens Villie de Franskes constitutionelle Konge." Hertugen af Chartres skal for Fremtiden antage Titel af Kronprinds, da Titelen Dauphin nu ei mere skal være passende. (?) Palais royal skal, som det hedder, vedblive at være den Kongelige Families Bolig, medens Tuillerierne bestemmes til Møder for begge Kamrene. Med denne Regjerings-Forandring er Napoleons Landflygtighed nu ogsaa ophørt. Kong Ludvig skal strax efter sin Tronbestigelse have skrevet til Kongen af England, for at anholde om, at de døde Levninger af Fangen paa St. Helena maatte vende tilbagetil Frankrig. De ville blive bisatte under Fodstykket til den Seiersstøtte paa Venddme-Pladsen, paa hvis Spidse Exkeiserens colossale Standbillede engang kneisede, indtil det af en fanatisk Hob med største Møi blev nedrevet 1814.