Aalborg Stiftstidende, 1838-10-06
Af en Bekjendtgjørelse i Adresseavisen sees, at man nu i Hovedstadstaden er færd med at danne en mercantilsk Forening af Grosserere og Mæglere, formodentlig den før omtalte Børsenhalle, Det vil udentvivl have været Mange i Folket uventet, at Østifternes Stænderforsamling denne Gang ikke har fundet Anledning til at frembære sin Tak for Jnstitutionen avisen) indeholdte Debatter, hvoraf vi her maae indskrænke os til et Udtog af det Væsentligste, der er talt for og imod Sagen. Efterat Kammer. Drewsen havde oplæst sit Forslag om atter iaar, og ligesom vore jydske Brødre, at vortere en allerunderdanigst Adresse til Folkets Fader, yttrede først Amtmand Tillisch, at han hertil ikke fandt nogen speciel Anledning, især da Hs. Majestæt i sit Svar paa den jydske Forsamlings Adresse havde tilkjendegivet, at den havde været Allerhøistsamme uventet. Mod denne Anskuelse reiste sig Statsr. Stenfeldt og yttrede bl. A., at han fandt en Adresse fra Stænderforsamlingen, forinden denne begynder sine Forhandlinger, sømmelig, passende og svarende til den Aand, der hersker i Jnstitutionen, som meer og meere skal opvækkes hos Folket og vedligeholdes. Taushed, hvor man foler Trang til at udtale sig, lukker øieblikkeligt Hjertet og hæmmer Tanken og, om end Hs. Majestæt ikke vilde miskjende Forsamlingens Taushed, saa vil det neppe være Tilfældet med Nationen, hvis Repræsentanter vi ere. Den fordrer ubetvivlelig saa meget mere, at vi i dens Navn med Frimodighed og af vort hele Hjertes fylde hengive os til Kongen, som de have erfaret, at vore Medborgere i Jylland, uagtet de derimod yttrede Betænkeligheder, have følt sig opfordrede dertil, og Kongen har modtaget Adressen med allerhøieste Velvillie og allernaadigst tilkjendegivet sin Tak for de yttrede gode Ønsker." Proprietair Tutein søgte i et vidtløftigt og interessant Foredrag at udvikle, hvor lidet man med Hensyn til en Adresses Jndgivelse kan drage nogen Paralle mellem constitutionelle Stater og vor Regjeringsforfatning, da Adressers Affattelse i hine betragtes som en Kamp til at undersøge de forskjellige Partiers gjensidige Styrke og som en Prøvesteen for, hvorvidt Ministeriet har nogen afgjørende Majoritet i Kammeret eller ei, men i disse Adresser eller i nogen af de forskjellige Former, de have undergaaet, fandt han Intet, der talte for, at indføre en lignende Skik hos os; thi, som Svar paa den kgl. Meddelelse, indsaae han ikke Nytten af en Adresse, da Forsamlingen, hvis den med Hensyn til enkelte Sager havde ønsket en anden Afgjørelse, ikke ved en Adresse, men ved Petitioner, der alene tillade en grundigere og alvorligere Drøftelse, maatte søge denne bevirket. Hvad nu angaaer at udtrykke Folkets taknemmelige Følelser, da fandt Taleren heller ikke hertil noget særeget Actstykke nødvendigt, især da Adresserne, hvis de skulle indskrænke sig til at være egentlige Takadresser, hvilket de vistnok ifølge vore Statsforhold burde (?), let vilde komme til at udgjøre et tomt, intetsigende Ceremoniel, som, hvis Adresser skulde indsendes fra alle 4 Stænderforsamlinger, vilde, som indeholdende omtrent det Samme, tabe al Betydning. Han antager derhos den egentlige Takadresse for en blot Form, og endskjøndt Taleren erkjender Formers store Vigtighe, kan han dog ikke tillægge den blotte Form noget Værd. J en Adresse, altsaa ikke nogen blot Takadresse, at tilkjendegive bifald og Misbilligelse af Regjeringens Handlinger og Principer, fandt Taleren, som i sit foregaaende Foredrag udviklet, endog i lovgivende Kamre mindre hensigtsmæssigt, og i saa meget høiere Grad i det absolute Monarchie, da en saadan Adresse kun kan virke forvirende paa Begrebet om Monarchens Uforkrænkelighed, ja maaskee er uforenelig med det absolute Monarchies Væsen. Taleren stemte derfor imod, at en Takadresse denne Gang affattedes, fornemmelig for ikke derved at statuere en bindende Regel for Fremtiden. ProvsBirch (hvem vi igaar havde glemt at anføre blandt Tallerne, og Kammerh. Castenschjold udtalte sig omtrent paa samme Maade som Tillisch, idet Castenschjold tillige yttrede, at, hvis en Adresse skulde indgives, denne maatte være en virkelige Takadresse, hvori intet Mishag burde yttres, da Forsamlingen kun har at afgive sine Raad og ei at kritisere hvad derefter besluttes." J sin Tale bemærkede Kammerherren Følgende: "Forsamlingen dependerer ei af den offentlige Mening eller af sine Committenter, da ingen Jnstructioner af disse tør modtages, men bør handle efter egen Overbeviisning." Commissarius yttrede bl. A., at det nu forekommer ham klart, at, skjøndt Hs. Majestæt med Naade havde modtaget den viborgske Stænderforsamling, om et trohengivent Sindelag vidnende, Adresse, saa har dog selve det Foretagende, at indgive en saadan, ikke ganske havt Allerhøistsammes bifald. Commissarius fandt i de i Forsamlingen, og navnlig af Propr. Tutein udtalte, vigtige Grunde et Beviis for at det er uovereensstemmende med Jnstitutionens Natur, at Provindsialstænderne udtale sig over hvad der er foregaaet siden de sidst vare samlede, og det forekom ham tillige umiskjendeligt, at den nærværende Stænderforsamling, efter Hs. Majestæts Svar paa den jydske Adresse, finder sig i en anden Stilling end Provindsialstænderne for Nørrejylland befandt sig, da Adressens Indgivelse der besluttedes. Statsr. Treschow meente, at de saakaldte Takadresser, baade efter den Form, hvorunder de blive til, og efter deres Jndhold kun lidet passe til det, der angives at være deres Hensigt. Indgav man nu igjen en Takadresse, vilde denne blive at betragte som en staaende Form, hvorfra man da i Fremtiden ikke kunde afvige, hvorimod ingen af Forsamlingerne afskjære sig Ret eller Adgang til at indgive Tak adresser ved saadanne Leiligheder, hvor de finde det passende, fordi de undlade at gjøre det i de Tilfælde, hvor det vilde være upassende. Af Statsr. Stenfeldts yderligere bemærkninger troe vi at burde hidsætte følgende større Brudstykke Det forekommer mig, at man har forrykket Standpunktet for Discussionen, deels ved stedse at behandle Spørgsmaalet, om en Takadresse skal indgives, deels ved stedse at have for Øie en Adresse af samme Natur og Beskaffenhed, som den, der indgives af Kamrene i constitutionelle Stater. Hvad navnlig det Sidstnævnte angaaer, er der blevet yttret, at man, ved at ville gjøre det til Regel, hver Gang Stænderne samles, at indgive en allerunderdanigst Adresse til Kongen, søger at vælge Former, hvorved man sætter sig ind i constitutionelle Staters Forhold. Men denne Paastand maa modsiges som urigtig. Kongen har givet Nationen en Folkerepræsentation; hvad Kongen vil og giver, det vil og giver han for Alvor og ei paa Skrømt. Alle de Former, som staae i nøie Forbindelse med en Fol repræsentation, og som ei staae i Strid med vor Statsforfatning, dem bør man følge, dem bør man iagttage, for at bidrage til at Jnstitutionen udvikler sig til den Fuldkommenhed, som er overeensstemmende med Kongens Villie og Folkets Ønske. Og hertil henregner jeg Indgivelsen af en Adresse til Kongen naar Stænderne samles. Hvad Grund har man til at antage, at en Adresse vil indeholde en upassende Kritik og Bedømmelse af Regjeringens Foranstaltninger, Dette er en ugrundet, utidig Frygt. Meget foregaaer i den Mellemtid, Stænderne ei ere forsamlede. Kan man ei, uden at indlade sig i en Kritik af den ovennævnte Natur, f. Ex. for Kongen fremstille, hvad Frugter Jnstitutionen efter de forskjellige Medlemmers Erfaring har frembragt blandt Folket, hvad Virkning de af Regjeringen trufne Foranstaltninger m. m. have gjort, og saaledes for Tronen frembringe almindelige Ønsker, der ei kunne være Gienstand for specielle Petitioner. Og saaledes kommer Kongen til Kundskab om, hvad der bevæger sig i Folket. Kongen faaer Sandhed at vide, og det er hvad han vil, hvad han ønsker. At en Adresse ved det glædelige Forhold, der finder Sted, jestæts ædle Bestræbelser til Landets Vel, vil blive tillige en Tak-Adresse, derom tvivler vel Jngen i denne Forsamling. Men Adressen skal efter min Overbeviisning ei blot være en Tak-Adresse, den skal efter det Anførte være mere end dette. Dersom Kongen udtrykkeligen havde yttret, at han ei ønskede nogen Adresse, da vilde Hengivenhed og Ærbodighed for Kongen vistnok afholde mig fra at tilraade Indgivelse af en saadann. Men dette er ei Tilfældet. Hans Majestæt har med allernaadigst Velbehag modtaget Attringerne fra den jydske Stænderforsamling, han har allernaadigst takket for de frembragte Ønsker; - der ligger en Opmuntring for denne Forsamling til ogsaa at frembringe. dens Ønsker og Forhaabninger, thi i Hengivenhed for Kongen staae vi et tilbage for vore jydske Brødre. (Sluttes i Mandagsavisen.)