Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-08-19
Min ny Herre krøllede mig sammen som en Fidibus og puttede mig i sin Uhrlomme: en Benævnelse, som i Grunden kun var titulair, thi min Herre har aldrig noget Uhr, fordi Tid og Rum, efter hans Mening, vare Begreber, som ikke existerede uden for os selv, ja han havde endog skrevet en heel Bog om den Absurditet, at ville maale et don ens. Han paastod deri, at der i en Stat ikke gives unyttigere Væsener end Uhrmagere, thi de ville maale hvad der er umaaleligt, og deele hvad der er udeleligt. Min Herre gik nu hjem med mig, og jeg fik Leilighed til at see et af de Musehuller, hvori Apollo's udkaarede Sønner have deres Rede. D. Gall skal i sine Forelæsninger have villet bevise Hoffærdighedsorganet af Steenbukkenes Lyst til at bestige høie Steder; af min Herres Lyst til at boe i et Værelse, hvorfra man næsten kunde trække en Parallel til Pynten af Rundetaarn, kunde man maaskee bevise, at hans Siel var ligesaa mange Etager ophøiet over hans Medmennesker som hans Legeme. Men saadanne Beviser vilde føre os alt for langt bort fra Maalet, – nok er det, han boede paa et Qvistkammer, hvorfra han med sin Pibe i Munden saae spodsk ned paa sine mindre sublime Medmennesker, og tænkde hos sig selv, hvad en vis Philosoph fordum sagde: alle disse Skabninger ere kun til forat tjene mig!" Hans Kammer lignede det Allerhelligste, som næsten ingen Dødelig - paa hans Vertindes Pige og nogle faa indviede Venner nær turde vanhellige med sin Nærværelse. Enten han var hjemme eller ei, var hans Dør dog bestandig i Laas, den, som havde noget at tale med ham, maatte skrive det paa en smal Papirsstrimmel, og putte det ind i Nøglehullet, eller og optegne det paa Døren med et Stykke Kridt, som altid laae i Beredskab paa Tver bjelken. Hans Dør lignede een af de grønne Bænke i Rosenborg Hauge, overalt var den beskreven med Anmærkninger og Navne. - Jeg kunde i Begyndelsen ikke indsee, hvorfor han frygtede saa meget for, at lade nogen komme indtil sig, men omsider mærkede jeg, at han selv troede det saae alt for uryddeligt ud hos ham, og Grunden havde han heller ikke Uret. Men jeg forundrede mig ikke saa meget over: at der ikke herskede større Orden hos ham, som over Mueligheden at kunne frembringe en saadan Uorden. Det hele var et Chaos, som Jupiter selv ikke havde paataget sig at ordne. Hans ubetydelige Bogsamling bestod for det meste af Skole- og Lærebøger, der laae adspredte paa Gulvet og Bordet, som sande litteraire Trophæer. Her laae et Bind af Badens Latinske Lexicon, som der hverken var Ende eller Begyndelse paa, hist Ciceros Bog om Pligterne, hvori de vigtigste Pligter manglede baade for og bag; her en Lydsk Musenalmanak, hvis Titelkobber Musene, havde fortæret, hist sex Rumer af et Blad, der havde ruineret sin Forfatter paa Legeme og Siel; her et Hefte af allg. Litteraturzeitung, indsvøbt i et Par sorte fjerede Veteran=Buxer, sit Støvleknægten, der maatte beklæde en Jnterim=Nodestoels Plads. En langhalset Ølflaske maatte tjene som constitueret Lysestage, og i denne saae man det Tællelys, hvorved min Herre før gede for Statens Bedste og Videnskabernes Tarv. Hans Skriverbord havde i gamle Dage havt en bruun Farve, men med Tidens Længde vare Blækklatterne saaledes smeltede sammen, at Grundfarven næsten var ukjendelig. Et Par strikkede Pantalons, som min Herre havde baaret saa længe, til de fleste Masker vare gaaede op, udgjorde den vigtigste Deel af hans Jnventarium. De vare blevne forvandlede til et alSlags Sæk, hvori hans ypperligste Aandsproducter gjemtes hver især som Embryd. J denne Sæk laae halvfuldendte Tragoedier, Planer til Romaner og Tidsskrivter, vigtige Troesbekjendelser, som ikke skulde see Lyset, førend min Herre havde ophørt at see det, dramatiske Skand skrivter over agtværdige Mænd, som skulde trykkes i det Øieblik, Pressefrekheden indførtes igjen, kort sagt, disse demaskerede Pantalons ansaae min ny Herre for sit Potosi, for Veien til Udødelighedens Tempel, for sin største Rigdom paa Jorden. Jngen Dødelig turde nærme sig dem, og han selv behandlede dem med den yderste Varsomhed, for ikke at bringe deres intellectuelle Jndvolde i Uorden. Jkke langt fra dette geheime Archiv laae en høi Bunke med trykte Sager, som ingen Feiekost turde nærme sig hen til. J denne Bunke fandtes de notoriske Beviser, paa min Herres Ret til Digterkronen og til Navnet Universalgenie, saasom nydelige Selskabssange, indheftede i Guldpapir, hefter af Maanedsskrivter, som han havde prydet og beæret med sine udødelige Arbeider, smaa satiriske Skrivter, hvori almindelig agtede Mænd stilledes offentlig til Skue for den litteraire Pøbel, adskillige Ark Nytaarsønsker, Oversættelser af Røverromaner a. Naar min Herre saae paa disse Pantalons og denne Papirsbunke, saa hoppede Hjertet i ham af bare Glæde, og naar Pigen vovede at nærme sig den med sin Støvekost, opløftede han sin tordnende Stemme, som han ellers kun betjente sig af paa Prent, imod sine Antagonister og Recensenter. Paa dette Qvistkammer sad min Herre i en Slaabrok, hvori der næsten var flere Huller end i vor Litteratur, og skrev om den gode Orden i Staten, om den evige Fred, om Menneskeslægtens bestandige Fremskridt til Fuldkommenhed, om Frihed og Lighed, om Keiseres, Kongers og Geistlighedens Pligter. Som Voxcabinetmagerne udpynte deres Figurer efter Omstændighederne, saaledes indrettede min Herre sine Jdeer og sit hele intellectuelle Voxcabinet efter Tidens Tarv. Da det var Mode, at nedrive Religionen, gik han løs paa den med alle de Stormaaben, han fandt i sit Blækhorn, da man skjeldte Aristocrater Huden fuld, saa var han den, der bestandig vilde skyde bag det hældende Læs, - kort sagt, han var en Chamæleon, der stedse skiftede Farver efter Tiden, og som ved alle Leiligheder fløitede i Fingrene, naar der var Opløb paa Litteraturens Gader, og Stræder. J Revolutionstiden skal han overalt have været et stort Lys, men nu er dette Lys brændt saa langt ned, at det er færdig at gaae reent ud. J de Drikkehuse, hvor han fordum præsiderede, hvor ethvert af hans Ord betragtedes som en Perle, og hans terroristiske og blasphemiske Udtrykke forskaffede ham fri Fortæring, - der er hans Anseelse nu ganske sjunken. ortsættes.