Viborger Samler, 1844-02-10
Den fornylig i Odense afdøde Johan Carl Thue recht v. Castenschjold, Amherre, R. af Dr. og Dom., havde tidligere været Amtmand og siden Stiftamtmand paa Island, derefter Stiftamtmand i Ribe, siden i Aalborg og fra 1836 til 1ste Jan. 1843 Stiftamtmand i Fyen, fra hviken sidste Post han, der tidligere var en saare kraftfuld Mand, formedelst svækket Helbred søgte sin Afskeed, Han var kun een Gang gift, nemlig med en Comtesse af Lüttichau, med hvem han havde tvende Sønner og tvende Døttre, som Alle leve. Hans Kone døde kort før han kom her til Fyen, hvilket Dødsfald han tog sig overmaade nær, og hans senere Svagelighed skriver sig fornemmelig fra denne Periode. Han ansaaes for en dygtig Jurist og en meget stræng Embedmand, i Særdeleshed, naar det gjaldt om at skaffe Bonden og Borgeren Ret. Af sine nærmeste Omgivelser og af sine Undergivne var han høit elsket. Hans Svaghed yttrede sig meest i en Svækkelse i den høire Side, især i Armen; men desuagtet foretog han hver Dag lange Spadseretoure, i det Haab, derved at styrke de svækkede Lemmer. Paa en saadan Spadseretour forrige Tirsdags Middags blev han rørt af et apoplectisk Tilfælde og faldt ned i en Grøft i Nærheden af Vindegaden tæt udenfor Staden. Man fandt ham der kold og uden Kraft til at bevæge sig, men dog endnu levende, og har ham ind i en Gartners nærliggende Huus, hvor flere Læger anvendte alle Midler forat frelse ham, men forgiæves, inden 2 Timers Forløb døde han i det Huus, hvor man havde baaret ham ind. (Th. A.)- J Tirsdags Morges jordedes i Odense, efter den Afdødes udtrykkelige Villie, i al Stilhed de dødelige Levninger af forhenværende Stiftamtmand v. Castenschjold; Stadens Borgerrepræsentanter, den Afdødes Familie fra Sjælland og Byens Embedsmænd ledsagede den Afdøde til det sidste Hvilested. Han var i sin Embedstid her i Odense meget yndet af Borgerne, mindre maaskee af de ham underordnede Embedsmænd. Den Rigdom, man troede, at han besad, skal aldeles ikke svare til de overspændte Jdeer, man havde gjort sig i den Anledning. (Hp. A.) Løverdagen den 27de Jan., om Aftenen imellem Kl. 6 og 7, blev et ungt Menneske paa 15 Aar, der reed fra Odense til Lindved, efterat være passeret Hjallese, anholdt af en Person, der greb Hesten i Tømmen og forlangte Rytterens Penge; men da denne, ved med den blotte Haand at slaae til Røveren, saa at denne tumlede tilbage for Slaget, mærkede at han var ham overlegen i Kræfter, søgte han at bringe ham med sig, hvilket han imidlertid ikke formaaede, og Røveren undkom. J Mandags Aftes blev samme unge Menneske, omtrent paa samme Sted, atter overfaldet, denne Gang af 2 Personer, af hvilke han bestemt gjenkjendte den ene fra Løverdag Aften. Begge grebe fat i Hesten og affordrede den unge Rytter hans Penge; men da denne nu havde forsynet sig med en god Prygl, bibragte han dermed den forhen bekjendte Røver et saa drøit Slag over den venstre Overarm, at Personen derved sattes ud af Stand til at deeltage i det Paafølgende. Den anden Røver, der var bevæbnet med en Knippel, hvormed han bibragte Rytteren flere Slag, havde imidlertid grebet fat i dennes venstre Been, for at kaste ham af Hesten, og da det ikke var Rytteren muligt, længere at værge sig imod dette Angreb, tilbød han at udlevere sine Penge; men neppe havde han derved vundet Tid til igjen at sætte sig fast i Sadlen, før han fornyede Kampen og virkelig ogsaa var heldig nok til at slaae den anden Røver fra sig. Politiet i Odense har strax truffet Foranstaltninger til Paagribelsen af disse Misgiernings mænd, der formodes at have Tilhold i Odense. (Hp. A.)