Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-04-25
Udenlandske Efterretninger. Forinden Debatterne om de spanske Anliggender, hvis Resultat man endnu forventer, havde det engelske Underhuus allerede den 14de d. M. havt en anden ligesaa interessant angaaende Canada. Man maa herved erindre sig, hvad forhen om denne Materie er afhandlet i dette Blad, og ligeledes de tidligere Debatter. Roebuck modsatte sig nu i Underhuset den Bestemmelse, som angik Oprettelsen af et legislativt Conseil, og han fordrede aldeles sammes Afskaffelse. Jstedet for dette foreslog han en egen Plan, hvorefter Gouverneuren skulde være berettiget til at udnævne til Medlemmer paa ubestemt Tid, og ved Hielp af dem og af Kronens Jurister have Lov tilat revidere og at rette de Love, som ere gaaede igjennem Repræsentanternes Huus; men han maatte ikke forkaste dem. Han søgte at bevise, at der i Canada slet ikke existerede noget Aristocratie, men at Regjeringen maatte være bange for en Rebellion i hiin Colonie. Han meente, at alle engelske Colonier i Nordamerica vilde gjøre sig uafhængige, og dette er vistnok ogsaa mere end rimeligt; men at man indtil den Tid skulde i det Ringeste behandle dem saaledes, at de ikke skulde føle sig bevægede til at slutte sig til de forenede Stater, hvis Magt da kunde blive meget betænkelig for Europa. Desuden forlangte han, at de fem Colonier, Over- og Neder-Canada, Ny=Skotland, Ny=Brunsvig og Prinds Edvards Øe skulde erholde en fælleds Appellations-Jnstanse i Montreal, Han gjorde sig ogsaa lystig over den Mening, at alt Land i Colonierne, fornemmelig i Canada og Ny Syd-Wales, som ikke var uddeelt, hørte til Kongens private Apanage. – Lord John Russell vilde slet ikke indlade sig paa noget af disse Forslag, saameget mere som de gik endnu videre, end Forsamlingen fra Canada selv. Med Hensyn til Kronens Eiendom, sagde han, at denne endnu hidtil ikke var bleven bestridt; dog havde han Jntet imod, at en Colonial=Civilliste blev fastsat til dermed at lønne Kronens Embedsmænd. Forhandlingen varede længe og blev ført meget livfuldt. Jblandt Andet gjorde Roebuck opmærksom paa, at ved det første Signal til Oprør i Canada, vilde 10,000 Skarpskytter være paa rede Haand fra de forenede Stater. Han truede ogsaa med at vilde berøve Ministrene baade hans og hans Venners Bistand. Men Russell svarede herpaa meget bittert: at han ikke troede paa noget Oprør i Canada, og at han ikke ved de Radicales Trudsler vilde lade sig afholde fra, hvad han ansaae for sin Pligt. Ogsaa Robert Peel holdt en meget djærv Tale imod Roebucks monarchisk democratiske Forslag, der bleve forkastede med 269 Stemmer imod 46. – De ministerielle Blade, gjøre sig megen Umage for at modsige Rygterne om Ministeriets Opløsning, og Coureren paastaaer, at Lord Melbournes Administration vil ikke ophøre, saalænge den nyder Underhusets Tillid, men alligevel læste man for nylig, at Ministrene vilde knytte deres Skjebne til den irlandske Municipal-Bill. Fra Newyork lod de sidste Efterretninger meget slemme med Hensyn til Penge og Handelen. Fra de sydlige Stater vare mange Vexler komne tilbage med Protest, og man var meget bange for de sydlige Banker. Kornpriserne vare faldne betydeligt, ligeledes de paa Bomuld, og med Caffe og Tobak var Handelen flau. Rede Penge vare ikke indkomne, men en Mængde Vexler. Jkke destomindre vedblev man raskt med igjen at opbygge Staden, og af de afbrændte Bygninger vare allerede 431 atter opførte. Af politiske Nyheder gaves derimod ingen af Vigtighed. General Jackson har begivet sig paa sit Landsæde i Tenessee og van Buren har bestemt erklæret sig for at ville modsætte sig ethvert Forsøg af Kongressen, om at afskaffe Slaveriet i Columbia-Districtet, da den almene Rolighed kun par denne Maade var istand til at vedligeholdes.