Københavns Adresseavis, 1769-06-13
De første Herredage, som jeg erindrer mig at have læst her at være holdne, ere de 2de i Kong Abels Tid 1251, den ene først i Foraaret, og den anden først i den paafolgende Høst, men jeg tør derfor ikke sige, ligesom jeg og en heller troer, at disse har været de første, der ere seete i Nyborg. Siden den Tid har vore Historie=Skrivere antranet mange fleere, saasom een i Christopher den Førstes Tid 1256; Otte i Erich Glippings Tid 1263, 71, 76, 80, 82, 84, 85, og 86; Fire i Erich Mendveds Tid 1287, 1303, 15, og 17; Tre i Christopher den Andens Tid 1320, 26, og 28 ; Fire i Valdemari den Tredies Tid 1354, 60,65, og 74, og Tvende i Kong Olufs Tid 1377, og 86. Det kan vel være, at jeg i denne Recension forglemmer at anføre een eller anden Herredag, som Historie=Skriverne har mærket; men naar jeg eftertænker de Forpligtel er Kongerne i de Dage ved deres Haandfæstninger paalagde sig at lade aarlig Joh. Paptistæ=Dag holde Domme Hof i Nyborg efter gammel Sædvane, og at de samme ved de fleeste hol denne Herredage er bleven igientaget og Kongerne foreholdet, saa slutter jeg deraf, at de Domme Hoffe ere store Forsamlinger i Nyborg, som i vore Historier ere erindrede, ere at forstaae om de besynderlige og extraordinaire Herredage, som i een eller anden Vigtighed vare anordnede og forskrevne, da Historie=Skriverne har forbiegaaet at antegne de aarlige og almindelige Domme=Hoffe, i hvilke Tvistigheder og Processer imellem Undersaatterne skulde paadømmes, siden disse har altid skulde holdes, og blev ogsaa naar Kongerne vilde og kunde være tilstæde, altid her holdne. Saaledes anseer jeg den Herredag for en af de almindelige, som blev holdet 1263, paa hvilken Peder Findsen til Arreschou, Rigens Mask og Jver Togesen bleve som forræderske Generaler dømte til at hænges her for Nyborg, efter den Beskyldning Margaretha Spring Hest, havde ladet giøre imod dem. Den sidste extraordinaire Herredag, som jeg veed her er paabuden, er den som Kong Erich af Pommeren 1413 lod holde angaaende det Slesvigste Hertugdømme, som ved Peder Jernsklæg Rigets Cantzlers Dom blev kiendt at være Kongen hiemfalden. Af alle disse Forsamlinger til Herredagene, ere der 2de som har været meest Talrige, og med besynderlig Stads og Høytidelighed holdne den første 1271, da Margrev Albert af Brandenborg her holdte Biellager med Mechtildis Kong Erich Glippings Søster, da og Kongen samme Tid gav Nyborg Bye sin StadsRet den anden 1386, da Kong Oluf med sin Moder Dronning Margrethe forlenede Grev Gert af Holstein med Hertugdømmet Slesvig, imidlertid ere mange Kongelige Børn her føde og opdragne, endskiønt man formedelst HistorieSkriverens Efterladenhed ingen af Kongerne veed at nævne uden Christian den Anden, at Hertug Hans den ældere, Friderici 1mi Søn af Sophia Pommerane, her er blevet opdraget under Leensmandens Oluf Rosencrantzes Jnspection, og at de begge i Grevenes Feyde, da den Norderlige Deel af Byen var sadt i Brand, og Vandets Tilløb til Slottet og Byen var afskaaret; hemmelig undvigede i en ringe Bonde Dragt, haver vores berømmelige Luccopidan i sine Anmærkninger til vores Danske Historie antegnet Man har og Føye til at troe, at Kong Friderich den Anden er her bleven i sine første unge Aar underviist, efterdi hans Hofmester Mester Hans Svaning, som det med saa dyre Forpligtelse var paalagt af Kongen, at have Prinzen, bestandig i Tilsyn, her paa de Tider havde sin Gaard og faste Boepæl, som af Byens ældste Jordskyld Bog kan erfares. Slottets Bygning har været vidtløftig, og efter de Tiders Maade anseelig, thi det har bestaaet af 4 lange, lige høye tykke og store Grundmuurede Fløye, hvoraf de 3 ere 12. blevne gandske nedrevne, og Materialierne deels til Fæstningens og deels til Odense Slottes Bygninger bortførte og forbrugte. J Christian den Tredies Tid var det meget bleven forfalden, men han lod det 1549. fuldkommen reparere og med et Taarn forbedre. Men som der siden den Tid ikke synderlig er bleven reflecteret herpaa, da Christian den Fierde havde her i Staden sin egen Gaard at logere i, og de andre Konger allesammen har aftrædet paa deres Giennemreise hos een eller anden Jndvaaner: Amtmændene ey heller nu i mange Aar har boet her, saa er det omsider kommen i en Brøstfældig Tilstand, saa at Friderich den Fierde efter Krigens Ende fandt for got at giøre denne omtalte Nedbrydelse. Det øvrige som man her har ladet staae, og for Magazinets Skyld vedligeholder, giver vel Byen en slet Anseelse, men bliver dog af Fremmede Giennemreisende agtet med Remarque. Til Slottet har i forrige Tider lagt mange Enemmerker og megen Landgods her i Fyen, saa at det har været et af de anseeligste Forleninger, Kongerne havde at bortgive. De Enemærker som laae strax derved, vare Dyre=Haugen store og lille Auernakke, Helle=Tofte som til gudelig Brug i de ældre Catholske Tider var overladet, og siden efter Reformationen Kronen igien inddraget, Borge=Skov, lod den Høys=Marken, Skee=Marken, Tuemord=Bredskifte, Dues=Vænge, SvaneDammer, og det der liggende Vænge Birk=Hovet kaldet, Kobelet og Øster=Øen med Knuds=Hoved. Længere bortliggende vare de der tilhørende Enemærker, Risinge=Mae, Ore og Langaae=Mae, Kongens Have i Qverndrup=Sogn; Tiørne Skov eller som det nu kaldes Longe=Skov, hvilke bleve brugte til Græsningen og Hør=Slet for Slottets Stutterier og Stude, da de, som laae i Nærværelsen bleve drevne til Avl ved Slottets Bønder, undtagen DyreHaugen og Øster=Øen, som altid var udlagt til Græsbeed, og Høe. Strax Vesten for Slottet laae dens Ladegaard ved Søen, hvor man indavlede og udfoerede alt hvad der til Slottet blev høstet. I Byen tilhørte Slottet Møllen og den Gaard, hvor nu Amt=Stuen holdes, der da blev kaldet Dronningens Gaard.