Almuevennen, 1842-04-13
Saaledes skrev de jydske Bønder, uagtet deres Kaar i Sammenligning med de sjællandske Bønders, vare saare blide. Den Tid var Bonden i Sjælland, Lolland, Falster og Møen under Vornedskabet, nemlig Livegne og Slaver af Adelen og Herremændene, der behandlede dem efter Godtbefindende, og solgte og kjøbte dem tilligemed Godserne, ligesom anden Besætning, medens Bondestanden i Jylland og Fyen dog var et frit Folk. Ved Souverainitetens Overgivelse til Frederik den 3die ventede Folket paa dette Vorned skabs Ophævelse, Stænderne begjærede det, Bønderne bad derom, og nogle Ministre tilraadede det, men – Bønderne vedbleve at være vordnede, og under Christian, den 5te gjordes Vornedskabet endog endnu mere trykkende. Frederik den Fjerde udgav 1701 en Forordning om Landmilicens Oprettelse, og denne Forordning var Begyndelsen til det bekjendte Stavnsbaands Jndførelse, og da Kongen 1702 ophævede Vornedskabet, var der ved samme Forordning sørget for, at Bondestanden alligevel ikke kom i Besiddelse af personlig Frihed; herved maa især lægges Mærke til, at Vornedskabet, som meldt, kun var gjældende i Sjælland og nogle flere Øer, eller omtrent en Trediedeel af Landet, men Stavnsbaandet, der var udgaaet fra Souverainiteten, blev gjældende over hele Landet, og lagde saaledes et Baand paa to Trediedele af Folket, som det tilforn ikke kjendte. J Begyndelsen bandt Stavnsbaandet kun de værnepligtige Bønder fra deres 14de til 35te Aar og Krigstjenesten var bestemt til 6 Aar, siden udvidedes Vaandet til alle Bønderkarle under 35 Aar, og senere bestemtes den værneplig: tige Alder til det 40de Aar, og Herremændene fik Ret til det unge Mandskab fra deres 9de og omsider fra deres 4de Aar; Tjenesteaarene forhøiedes fra 6 til 8, og tilsidst endog til 12 Aar, og naar en Karl efter denne Tid kom hjem, og han da ikke vilde antage en Gaard i Fæste paa sin Herremands Gods, saa raadede denne for at stille ham i Krigstjeneste paany i 10 Aar. Christian den Sjette gav endelig Stavnsbaandet sin fulde Strænghed i Aaret 1746, da han forordnede, at ingen Landsoldat maatte nedsætte sig andetsteds end paa det Gods, hvorfra han var udskreven, og hvor han skulde være pligtig at modtage hvilken Gaard Herremanden vilde give ham i Fæste. Bønderne vare ikke alene i hiin Tid væsentligen berøvede deres personlige Frihed, men de bleve ogsaa i andre Henseender behandlede haardt og vilkaarligt, saaledes bemyndigedes Herremanden, ved en Forordning af 28 Januar 1682, til at seende den Bonde, som for sidder eller forløber sin Gaard og ikke retter sig efter Loven, til Bremerholm for der at arbeide et Aar i Jern, og det forbydes en Bonde eller Enke at opsige eller flytte fra deres Gaard, saalænge Herremanden, agter den god nok for samme Gaard at forestaae, med mindre han handler med dem imod Loven; en anden Forordning forbød Bønder og Præster, Fogder og Møllere at opfødre Staldøxne. De Bønderkarle som under saa elendige Forhold ikke havde Lyst til at gifte sig, truedes med fornyet Krigstjeneste dersom de vedbleve med saadan Gjenstridighed. Den Bonde som forsøgte at løbe fra Godset blev straffet med Fæstningsarbeide eller Krigstjeneste i Vestindien, og forsøgte han at flygte ud af Landet, da blev han forfulgt som en Fredløs, men desuagtet flygtede Bønderne skareviis ud af Landet, saa at Befolkningen aftog i en meget høi Grad, og alle disse Lidelser, maatte Bondestanden udstaae i 128 Aar uagtet der paa Thronen sadde souveraine Konger. J Begyndelsen af Christian den Syvendes Regjering vare Bestræbelserne for Bondestanden vaklende og kraftesløse; een Dag nedsattes en Commission for at forbedre Bondens Tilstand, en anden Dag ophævede man den, den ene Dag tænkte man paa at afskaffe Stavnsbaandet, den anden Dag meente man, at det aldrig burde afskaffes; den ene Dag satte man lovbestemte Grændser for Hoveriet, den anden Dag forordnede man, at det skulde blive ved gammel Skik og Brug. Angaaende Retspleien for Bondestanden, da vedligeholdt Adelens gamle Virkeret sig i det Væsentlige uforandret under de uindskrænkede Konger lige til 1809, og disse Virker forøgedes meget betydeligt ved Oprettelsen af Grevskaber og Baronier, og til Virkedommere udnævnte disse Adelige sædvanlig deres Kudske, Tjenere og Skrivere, der ikke lettelig vilde dømme imod deres Herrers Jnteresse, og vare derhos aldeles ukyndige i Lov og Ret, hvorfor og store Uretfærdigheder kunne finde Sted under en saadan Tilstand. – Frederik den Tredie erklærede, at Borgerlige ikke mindre end Adelige skulde have Adgang til Statens Embeder, men det er vist, at i den allerstørste Deel af de uindskrænkede Kongers Regjeringstid have de Adelige, ved Besættelsen af Statens Embeder, havt et afgjort Fortrin for Borgerlige, og saalænge Danmark har havt uindskrænkede Konger, har kun en eneste Borgerlig havt Sæde i Statsraadet, førend nu, da A. S. Ørsted er indtraadt deri. - Ligeledes formindskedes Selveiendom overordentlig, deels ved mægtige Jord drotters Undertrykkelse, deels ved Oprettelsen af mange nye Sædegaarde, Grevskaber og Baronier, paa Lolland, hvor der kort for Enevoldsmagtens Jndførelse fandtes 618 Selveiere, var deres Antal i Slutningen. af forrige Aarhundrede sunket ned til 100. 1731 tillod Christian den Sjette ved en Forordning Jorddrotterne at indkomme med Begjæring om at inddrage frit Bøndergods under deres Gaarde, og lovede dem kongelig Bevilling, naar de derved kunde forbedre deres Eiendomme, og denne Forordning anrettede en stor Ødelæggelse blandt det frie Bondegods, i de 9 Aar den stod i Kraft. Lægger Bonden nu Mærke til, at det ikke var en souverain Konge der ophævede Stavnsbaandet, men vt det var vor Kronprinds der udførte dette hæderlige Værk, under Omstændigheder, der gjorde det mueligt for ham, uagtet Souverainiteten, at udføre det; og lægger han Mærke til, at Alt hvad Kong Frederikden Sjette ellers udførte af Stort og Ædelt og Godt for Bondestanden, det udførte han af Kjærlighed, men denne Kjærlighed havde vor Statsforfatning ikke givet ham, lægger Bonden Mærke hertil, da vil han elske Frederik den Sjette og hans troe Raadgivere, Reventlov og Bernstorff, men derfor er det ikke afgjort at han skal elske Souverainiteten.