Aalborg Stiftstidende, 1827-07-19
Paa alle Byens Gader falbydes Racekortene hvorpaa er aftegnet de Jockeyer med deres Heste som ere bestemte til at løbe paa denne Dag. J de Fornemmes og Velhavendes Huse staaer hele Formiddagen Frokost for Huusvenner og Bekjendte. Klokken 11 kjører Vognen frem, og nu gaaer det i fuld Trav, til Væddepladsen. Den som ingen Vogn har han giør Touren til Hest, og har den lunefulde Madam Fortuna ogsaa nægtet denne Befordring, saa gallopperer man paa sine Undersaatter, kort de som blive tilbage i Byen, ere kun Syge og Methodisterne, de første kunne og de sidste ville ikke nyde denne Verdens alt for støiende Glæder. Hele Veien, omtrent 2 (en gelske) Miile, er propfuld af Mennesker, og alle stræbe til et Øjemed indtil man endelig naaer Veddebanen; og see, en uhyre, med Menneskehoveder overgroet Fælled, hvis Smaa=Høie og Fordybninger gjør Synet, af den bølgende Menneskemasse endnu interessantere; og saalangt Øiet kan naae er Alting levende og bevægeligt. Midlertidige Boder og Telte i stor Mængde for den lavere Klasse; regelmæssig byggede Stelladser, for Middelstanden; og en smuk Bygning for den bedre Klasse. Denne Bygning er saaledes indrettet, at den lige indtil Tagets høieste Spidse er opfyldt med Skuelystne. Til dens indre Locale har man Entre for 5 Shilling, (omtrent 1 Spec.) for hvilke man har den Fornøielse at være i Selskab med et stort elegant Publicum, som i Sandhed giver et herligt Skue, men som først erholder særdeles Jnteresse, naar Trompeterne giver Signalet til Veddeløbets Begyndelse. Nu deler Mængden sig i mangfoldige Retninger, og alle Hoveder ere med Begjærlighed henvendte til et Punct fra hvilket Ridningen begynder, thi enhver er derved interesseret da Alt slaaer til Væds ligefra Betleren til Lorden, men især Hestenes Eiermænd. De som ordne Væddeløbene (Stewards of the race) galloppere omkring i Banen, og efterat de have gjort Plads, føres de stolte Løbere vrinskende ind paa Banen, fulgte af deres Ryttere, som alle ere klædte i forskjelligfarvede Silketrøier snart bestige Gangerne, og i korte Prøveridt viser Hingsternes Mod. Endelig forsamle Rytterne sig, 4, 8, 10 til 12 i Tallet ligesom det kan treffe sig, og efterat de selv have givet Signalet, skyde de en Fart fra Pladsen, lig Pilens fra Buen. Banen danner en Circel af en engelsk Miil i Omfang, som gjerne løbes 2 Gange rundt (altsaa ikke fuldt 1/2 dansk Miil) i 3 Minuter. Naar Jockenerne første Gang have passeret Kredsen saa ere de sædvanlig endnu sammen, og de stærkeste Heste og bedste Ryttere ere meget hyppigt ikke de første, thi Jockenerne ere ikke alene øvede Ryttere, men de kjende ogsaa paa et Haar deres Løberes Kraft, og i Løbet observere de nøie de andre Hestes Styrke. De svagere benytte sig af ethvert Forspring, medens de stærkere holde tilbage og følge hine saalænge i Hælene, indtil de bemærke Sløvhed hos de forreste, for med den sparede Kraft at kunne sprænge frem til de arivere paa den liden Høi fra hvilken enhver søger først at naae Maalet, men hvor sædvanlig kun 2 eller 3 gjøre hinanden Rangen stridig. Nu pidskes og spores de modige Dyr med al Kraft, og flyve, som et Lyn, mod Fanen, der her er Dommer. Hele Folkemassen bryder nu indi Banen og forfølger de første Ryttere med gridske Blikke. Den Jnteresse, som alle Tilstedeværende have i Væddemaalene, volder, at uvilkaarlig Navnene paa de seirende Heste lyde overalt, og - "Sir John has it!" "Marmion is first! re. "The Doctor wins the race!!! - "I name the vinner for a hundred at Guineas!! 1) - hører man afvexlende fra alle Sider skrige af fuld Hals, og hele Fælleden gjenlyder af Jubellyd! - En har kun imidlertid vundet Prisen, og begge Ryttere seer man endnu i udstrakt Carriere gjennemskyde den halve Bane førend de ere istand til at tæmme deres Heste igjen. - Under Folkets Jubel a) Sir John har vundet, Mærmion kom først! Doctoren vinder Prisen. Den eller den vinder for 100 Guineer! føres Løberne tilbage i deres fraadende Skum; ma helder dem Vand i Munden til Forfriskning og gnide deres Lemmer. Seierherren spænder Sadel og Tømme af og lader dem veie tilligemed sig selv; thi har han tabt det ringeste under Væddeløbet, selv kun Pidsken, saa erkjendes han ikke som den Vindende, fordi Hesten i dette Tilfælde havde mindre at bære, og Vægten beregnes nøie efter Hestens Alder. Jockeyerne saavel som de Heste de skulle ride, indskrives allerede et Aar iforveien, og hænder det nu at en Jockey i Løbet af dette Aar trives saaledes af sin Føde at han har taget til i Førhed, da nødes han til Udraabet: desværre! jeg er bleven karsk og stærkt thi i dette Tilfælde - man tænke sig den Poenitence! - maa disse Mennesker indhyllede i Tæpper, i mange Dage - svede sig magre for at reducere deres Vægt.