Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1846-04-28
J Helbet er nylig passeret følgende latterlige Tildragelse, som vi her udtogsviis giengive efter Kjøbenhavnsposten", Politi- og Borgemesteren sammesteds, Justitsraad Petersen, fik i forrige Uge ifinde at forryde den holbeckske Landcommunalforening at holde et Møde, som han af Formanden, Skolelærer, Gleerup, iforveien var bleven underrettet om, og bro ved agtedes forhandlet om Aftenskolers Oprettelse paa Landet, om en privat Bondeskoles Oprettelse om giennem Stænderne at anholde om Jndstillingsret for Landcommunerne til Skolelærer-Embeders Besættelse og endelig om at andrage hos Stænderne paa Ophævelsen af Cancelliets Circulaire af 8de Novbr. f. A. Endskiøndt Politimesteren paa Forlangende var bleven nøie underrettet om alle de Gjenstande, Man saaledes vilde overveie, hvilket ikke paa nogen lovmæssig Maade kunde forbydes, resolverede han dog, at Forsamlingen, ikke kunde tilstædes. Da Foreningen imidlertid, stolende paa sin retfærdige Sag og lovlige Ret, ligefuldt forsamlede sig paa den berammede Dag, den 14de Dei Holbek, Hvad gjorde saa Politimesteren, Han ud commanderede hele den bevæbnede Magt, Holbels Borgercorps, National-Garden, som om det gjaldt at frelse Fædrelandet eller idetmindste Cancelliet. Jmidlertid synes det dog, at den drabelige Politimester alligevel har været betænkt paa at forhindre Blodsudgydelse, idet han, istedetfor strax at rykke frem med sin Hærmagt, først opfordrede Formanden for Landcommunalforeningen, at indfinde sig til et Politiforhør, i hvilket Hr. Gleerup imidlertid erklærede: at han ikke kunde respectere det nedlagte Forbud, men kun Magten, Politimesteren indstrænkede nu sin Fordring til, at Gleerup ikke skulde vende tilbage til Forsamlingen, og ra G. ogsaa vægrede sig ved at efterkomme denne Betingelse, men erklærede at ville gjøre de forsamlede Landmænd bekjendte med det Passerede og opfordre dem til strax at indgive en Klage til Kongen, saa gik Politimesterens Kjærlighed til Fred saa vidt, at han indgik paa dette Forslag og endelig selv personlig begav sig til de forsamlede Landmænd, hvor han gjentog sit Forbud, og de Formanden derpaa havde meddeelt det Passerede og fjemfat fet Forslag om en Klage, blev dette vedtaget og strax valgt tre Medlemmer til øieblikkelig at affatte den, for at de Tilstedeværende med det Samme kunde underskrive den, hvorpaa Man vilde opsætte det Øvrige. Jmidlertid forbleve derefter de Tilstedeværende samlede i en anden Egenskab, nemlig som det nylig oprettede Brandforsikkringsselskab, hvilket Møde Politimesteren først havde ifinde ogsaa at forbyde, fordi han ikke syntes at være bleven tidlig nok underrettet derom, men hvorpaa han dog fandt sig deraf sær Naade og Humanitet. Da dette Møde var sluttet, troede Politimesteren, at han nu uden Fare for Byens og Statens Sikkerhed kunde suspendere de militaire Forholdsregler, hvorfor han gav Borgervæbningen Ordre at tage Bajonuctierne af og marschere hjem, hvilket heller ikke gav Anledning til videre Ulykke, endskjøndt Landmændene forbleve samlede til et Aftensmaaltid. Selv ansaae han det dog for nødvendigt at forblive tilstede derved med sine Betiente og, patrouillerende omkring Bordet, at formane de Spisende til ikke at udbringe Skaaler, der kunde ansees som farlige for Staten, i hvilken Henseende han gjorde Proponenterne ansvarlige for Følgerne. Omsider tog Hver til Sit, og saaledes endte denne tragicomiske Dag, der unegtelig har grundlagt Justitsraad Petersens Berømmelse. Den affattede Klage til Kongen, er conciperet af Capitain Jespersen, Gaardmand Jens Gregersen og Skolelærer Gleerup, og forsynet med 164 Underskrifter.