Jyllandsposten, 1841-06-22
Naar det nu betænkes, at Amager ved sin flade Beliggenhed ikke alene lader Vindene husere meget stærkt over denne Ø, men isærdeleshed udsætte Plantagen meget for de koldeste Vinde, nemlig de sydøstlige, til hvilken Side Plantagen ligger, er det begribeligt, hvad et Jordsmon maatte udstaae, som, foruden disse skadelige Vinde, tillige lode Plantagen sukke under en Fugtigheds Grad, som strax efter Plantningen efterlod aabne Pletter trindt om i Plantagen, da stillestaaende Vand nødvendig maatte medføre Døden for over en Fjerdedeel af Træværten, ligesom mere eller mindre svække Træerne paa de Steder, hvor Vandet just ikke stod over, men dog lod indsuge en Vandmasse, som stedse maatte kue Fremværten, især i Begyndelsen. For at undgaae dette, det største af alle Onder, hvorunder en Plantage kan lide, og som af Folk med Sagkundskab strax burde have være indseet, hvor en Plantage blev anlagt paa et saadant Terrain, som tilforn oftere af Stranden var bleven hjemsøgt med Oversvømmelse, behøvedes kun det simple Middel at have været anvendt, at bringe tvende paralelløbende Canaler paa 8 a 10 Alens Bredde og 6 a 7 Alens Dybde, 2de ved hver Yderside og een midt igjennem Plantagen, som naar disse Vandafledninger, vare blevne fortsatte i lige Flugumiddelbar i Forbindelse med Stranden, havde kunne borttaget endog den allermindste Fugtighed i Plantagen, naar der igjen var bleven sørget for, at mindre Grøfter havde henledet det skadelige Vand til Canalerne hvilket saaledes vilde have havt til Følge, ikke alene af hele Træbostanden havde været ulige frodigere end nu er Tilfældet, men ogsaa, at de mangfoldige aabne Plet ter havde været bevoxne og som i langt Tid maa have ladet de skadende Vinde husere rundt om i Plantager til største Ødelæggelse. De her foreslaaede Canaler havde saameget lettere kunnet ladet sig anbringe, som de 300 Tdr. Land, der er indtaget til Skovplantning, udgjør Figuren af en Rectangel, der med Længdesiderne løber mod Stranden. At ikke saadanne Forholdsregler lagt tages, hvor endog det kongelige Landhuusholdningsseskab forestaaer deslige Skovanlæg, er vistnok saameget mærkeligere, som man ved tidligere endnu større Feilgrefved Ahlhedeplantagen i Jylland aldeles glemte at tage Fornuften med paa Raad, saa man kun derved skræmmede danske Landboere fra Udbredelsen af den Plant ning, som dog maatte ønskes forsøgt næsten paa enhver Eiendom i Landet, især siden Skovene stedse aftage mere og mere. Thi ved Undladelsen af den høist nødvendige Udgrøftning udsatte Landhuusholdningsselskabet sig aabenbar for, at hele Anlægget fra Begyndelsen af kunde have mislykkedes, i Tilfælde de første Aar efter 1818 havde været af samme fugtige Natur som Aare ne 1828, 29 og 30. Det er derfor hverken meere eller mindre end et Lykketræf, at Plantagen er slaaet an idet kun en Fjerdepart omtrent er gaaet tabt. En anden væsentlig Mangel ved denne Plantage er, at man ikke strax fra Begyndelsen af, har sørget for, at en Planteskole samtidig med Plantagean lægget blev indrettet. Jntet er dog af større Vigtighed, end at man ved selve Planteskolen sætter Plantagen istand til at rekrutere sig selv, idet det er altfor ligefrem, at intet Træ groer sikkrere end det, som optages strax i al sin Friskhed, atter plantes, uden hverken at forskrives eller transporteres langveis fra, ligesom lange Reiser og store Omkostninger derved undgaaes. Man maa derfor virkelig forbauses over, hvorledeman kan forbigaae en saa vigtig Sag som denne, og beklage, at Mænd, som her paatage sig Ledningen og Bestyrelsen af saadanne Anlæg, ikke bedre forstaae af vælge Folk til Udførelsen af saadanne Foretagender, som foruden at være begavede med Jver og Lyst til at fremme et saa patriotisk skjønt Værk, tillige besidde de høist fornødne Kundskaber, som ere udfordrelige til at bestyre et Anlæg, som retteligen dirigeret, endog vilde være et Mønster for Planteelskere, hvoraf Landet desværre har altfor Faa. Men maaskee man undlod her ved det nyere Skovanlæg paa Amager med Villie Jndretningen af en Plantageskole, for ikke at gjøre Plantagen paa Ahlheden til Skamme, hvor man først for et Par Aar siden fandt for godt at anlægge en Planteskole, efter i saa mangfoldige Aar at være bleven forsynet med Træer, Plantninger og Frøg andetsteds fra, som vistnok har kostet Landet, med samt andre Udgifter, saadanne Summer, som denne Plantage aldrig nogentid vil kunne tilbagelægge, uagtet det intetsigende Forsvar, som enkelte Stemmer vedblive at benytte sig af, for at kæmpe for et Plantageanlæg, som med Undtagelse af de henved 300 Tdr. Land ved Steendahlgaard, hvor Ahlen befindes mere dybtliggende, burde, for at undgaae videre Bekostninger, afbrændes lige med Jorden, saa ikke et Træ mere blev fordømt til, uagtet Collegii og Forstmands Ordre, at forkrymples paa Steder, hvor Naturen har nedlagt den meest evidente Protest mod deres Trivning. Med alt det man derfor finder store aabne og mange smaa Pletter i Kongelunden, ere disse dog ei at ligne med de aldeles mislykkede Forsøg, hvormed man seer Ahlhedeanlægget overalt skæmmet, og som endog paa sine Steder fremviser store Strækninger paa henved 50 Tdr. Land, som, hvorvel med mange Bekostninger beplantede for over en halv Snees Aar siden, dog den Dag idag ikke afgive større Masse af Træer, end eet eneste Vognmandslæs magelig paa eengang kunde henkjøre til et Jldsted. At man derfor omsider ifølge Rentekammer-Ordre ophørte med at plante paa Ahlbunden, var vistnok meget viseligt, ligesom det heller ikke var saa ganske urigtigt, at man senere endog faldt paa at gaae i Bjerregaards Fodspor med Anlægget af en Planteskole i SteendahlgaardsPlantage, hvor man dog nu endeligen engang er kommet efter selv at opamme de Planter, man har Brug for. At de Træer, man i flere Aar modtog fra denne Bomskole, stedse vare udsatte for at gaae ud, medens alle Træer fra den Bjerregaardske Bomskole lykkedes, vil man vide, grundede og deri, at man tidligere undlod i Beder at udplante Træerne fra Frøbederne, der, som bekjendt, er en ubetinget nødvendig Fremgangsmaade, hvor man vil være sikker paa, at Plantningen skal fremmes. Havde man ligeledes i Kongelunden strax anlagt en Bomskole, havde man vistnok forlængst forstaaet at afbenytte den. (Sluttes.)