Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1778-09-18
For det tredie haver den gode Skaber ved det menneskelige Legemes Indretning ogsaa seet paa Smukhed og det Behagelige. Overhovedet er Smukhed den Fuldkommenhed, der falder i Øinene. Ved det menneskelige Legeme bestaaer den da i Deelenes øiensynlige Overeensstemmelse eller Proportion, og i den tynd vævede Huds fiine og vel sammenblandede Farve. Hvad den første Grund til Smukhed angaaer, saa er den den samme, som vi bemærke ved en Bygning. Det kommer nemlig derved an paa følgende. 1) Maa Deelene selv, f. E. Dørenes og Vinduernes Høide og Bredde være afmaalt efter den heele Bygnings Høide, og Bredde: 2) Maade enkelte Deele allesammen staae Midten, og de dobbelte ved begge Siderne. 3) Maa disse dobbelte Deele være lige vidt fra hinanden. Efter disse gandske eenfoldige Regler behage man at holde de gothiske og de nyere Bygninger, og de hæslige og de smukke Mennesker imod hverandre, saa skal man finde, at de ere fuldkommen rigtige. Maa man ikke undre over, at, medens vi ere Børn, voxe alle Deelene tillige, og udvide sig efter den rigtigste Proportion i Længden, Bredden og Tykkelsen, og beholde derved stedse en Liighed imod det heele Legems Størrelse, For herom at overtyde sig, saa tage man ikkun med den flade Haand Maal af Hovedet, saa skal man befinde, at et voxent Menneskes heele Person beløber sig til ti Ansigtslængder, og at man formedelst disse Ansigtslængder kan udmaale det heele Legeme i sine forskiellige Proportioner (). Hvad som er sagt, om den ziirlige Beliggenhed af de Deele, som vi kun have enkelt, og de, som vi have dobbelt, behøver ingen Oplysning. Man tør kun betragte sig selv, for at erfare, at Næsen og Munden at staae just i Midten, og derimod Øinene paa begge Sider. Er en stor Herres Pallads opført efter den beste Maalestok, saa fattes samme intet videre, end en levende og lys Farve, som fornøier Øiet. Men hvor er en Blandning af Rødt og Hvidt, lykkeligere anbragt, end i et sundt og smukt Barn, eller Fruentimmers Ansigt? Men hvor indtagende bliver ikke denne Ansigtsfarve forhøiet ved Tændernes Elphenbeen og Læbernes Corallfarve, Hvilket Liv legges ikke til denne udsøgte og friske Colorit ved Øinenes Jld, som taaleligen fremstraaler under de mørke Øienbryner, og hvor ophøier ikke det blonde Haar Ansigtets Snee, Hvor vel klæder ikke derimod den brunligrøde Farve den unge Mand, som beskæftiger sig med tunge og alvorlige Forretninger, og Sneen paa Hoved=Jssen den Gamle! - - Men her maa noget bemærkes, som maaskee kunde forandre den behagelige Mine, hvormed vi betragte os, til en fortrædelig. Ligesom Skaberen i sine øvrige Gierninger elsker Afvexling og Mangfoldighed, saa haver han fundet for godt at give Men(a) Hos Børn er Hovedet noget større, end det efter Symmetrien med de øvrige Deele skulde være, og det derfor, fordi Hovedet, som den fornemste Deel, strax maa være fuldstændigt, og skaffe Bolig for de fitre Sandser. nesker en forskiellig Ansigtsfarve i de forskiellige HimmelsEgne, og enhver Nation holder sin Legemsfarve for den smukkeste. Disse Farver ere ligesom Liberiet paa hans Betientere i de forskiellige Deele af hans store Huusholdning. Man vil ikkun af Reisebeskrivelserne hidsætte de enkelte og ikke med andre blandede Ansigtsfarver. De ere nemlig. Hvid, Askefarved, Sort, Malakaner, Cirkaffer, Chineser, Polakker, Molukker, De nordlige.