Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-01-27
Nyeste Post-Efterretninger. Krigs-Uroelighederne i Amerika synes at ville tiltage. Man faae af Præsidenten Monroes Budskab i Congressen, at Forholdet imellem Friestaterne og Spanien, var ikke ret venskabeligt, nu melder den Nordamerikanske Avis, National Jntelligencer: at næsten alle de disponible Stridskræfter, som tilhøre Fristaterne, ere paa Marschen mod Syden; man veed ikke om det er modde oprøriske Jndianere, som skulle have indsluttet den Nordamerikanske Major Gaines i et Fort, eller det er for at besætte begge Floriderne; man skulde troe det sidste, da en saa stor Troppe bevægelse synes ikke at være fornøden for at modstaae de stedse svagere Jndianere, og da Bladet Aurora indeholder stærke Beskyldninger mod den Spanske Minister Ridder Onis, og vil bekiendtgiøre et Brev fra ham, hvori han med megen Dadel og Heftighed skal have udeladt sig om Congressen i Washington, imidlertid har den Engelske Minister i denne Stad protesteret i Regierings Navn mod Occupationen af Floriderne. At disse Troppemarscher ere rettede paa at tage Øen Amelia i Besiddelse, er saa meget mindre sandsynligt, som Jnsurgenternes Styrke der ikke var saa stor, og en særskilt Expedition er afgaaet dertil til Søes. Hvad der forresten har bidraget til at Kongressen har besluttet sig til med væbnet Magt at fordrive Jnsurgenterne fra denne Øe; er at Commodore Aury har med sine Creoler tiltaget sig ene Herredømmet paa den, og forjaget Nordamerikaneren Hubbard med sine Tilhængere derfra, hvoraf Følgen vilde have blevet, dersom Jnsurgenterne kunde derfra have udbredet Revolutionen over begge Floriderne, at saa vilde disse disse Provindser være blevne besatte til Fordeel for Republiken Venezuela, og ikke for Fristaterne, hvilket disse ingenlunde kunne give deres Samtykke til, da Floriderne ere saaledes beliggende, at de høre til Fristaternes naturlige Grændse og udgjøre deres fuldkomne Afrunding. Jmidlertid er det aldeles ikke usandligt hvad der fortælles; at Republik Venezuelas Agent i Nordamerika skal have protesteret mod denne Besiddelsestagelse af Øen, og befalet Auri at forsvare sig saalænge han kan, og kun at vige for Overmagten. – Fra Krigen i de Spanske Colonier høres kun lidet nyt, og man beklager sig over fra Madrid, at Aviserne have aldrig været mere tørre og fattige end i nærværende Tidspunkt, lidt nyt vil der dog vel snart blive at fortælle i dem, thi der meldes fra Mexico, at de Udlændinger som bleve fangne tilligemed Mina ere skudte, og at Mina selv vil faae snart den samme Skjebne; men fra Venezuela vil der formodentligen ikke blive fortalt noget; da man af Beretninger over Øen Trinidad erfarer at Jnsurgenterne have der overalt Overhaand, og at Spanierne lide det ene Nederlag efter det andet. de sydlige Stater af Sydamerika seer det ligesaa buntet ud; General Sernas Armee i Peru skal næsten være aldeles odelagt af Jnsurgenterne. J September forrige Aar vare 10 Spanske Priser. indbragte til Buenos Ayres, og deriblandt Skibet. Haabet fra Cadix, som med en riig Ladning var bestemt til Manilla, og havde den nye Spanske Gouverneur for de phillivinske Øer ombord. To Nordamerikanere, de Herrer Mifflin og Vortington vare ankomne dertil som Consuler fra Fristaterne. Det Engelske Blad Coureren vil ellers fortælle os at der er en Spænding i denne unge Republik, da mange skulle være misfornøiede med Directeuren Puyerreddon, som tiltager sig for megen Magt, og som skal have forlangt, at Regieringen maae endnu betroes ham i tre Aar. Republiken bestaaer af 13 Provindser, men af disse ere de nordligste, hvoriblandt Potosi i Spaniernes Hænder, og de østlige i Artigas. Fiendskabet imellem Artigas og Puyerredden skal være meget stort, hiin fortsætter Krigen med Portugiserne med Fordeel, og mange af disse gaae over til ham; Regieringen i Buenos=Ayres hielper igien Portugiserne i Montevideo med Levnetsmidler, for at hævne sig, søger nu Artigas at opvække indvortes Uroeligheder i denne Republik. Hoffet i Rio Janeiro er udentvivl for længe siden kied af denne langvarige og frugtesløse Kamp, hvorved det desuden har paadraget sig de Europæiske Magters Uvenskab; men Vanskeligheden ved at forlade Monteviden, bestaaer i at faae afgjort, til hvem det skal overlevere denne Stad; vil det overlevere den til Republikanerne, saa paadrager det sig derved de Europæiske Hoffers Misbilligelse, og vil det give den tilbage til Spanierne, saa faaer det alle sine Republikanske Naboer paa Halsen.