Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-11-27
Naar Fattigvæsenets Bestyrelse, som og den denne overordnede Authoritet er forvisset om, at saadanne opgivne Aarsager til Tryglen ere ugrundede, og naar alle Midler ere anvendte, for ogsaa derom at overbevise Publicum, saa ville det maaske være et ligesaa passende som virksomt Middel, at give Godgjørenheden frit Spillerum, imod at bibringe den en Retning, som, i det den modstred Betlerens Hensigt, c: i Lediggang at tiltrygle sig Penge til at føre et Vellevnet med, som Fliden ikke kan forskaffe, – bedrog hans Forventning, og tvang ham til at søge sit Udkomme ved Arbeidsomhed og Tarvelighed; lykkedes det da, at afvæbne Betlerens Lyst tilat trygle, saa er Aarsagen til Betlerie oprykket og hævet. Midlet er simpelt og let udførlig; det kræver alene de tvende Betingelser: a. at Giverne vil afhielpe den Trang, som Betlerie paaskyder; *) Skilderiets Redaktør, som i Embeds- og Kalds Forhold har havt og end har megen Anledning til at kjende mangen værdig Trængende af denne Classe, har ofte beklaget, at der vare de, hvis Pligt det var at hielpe med Raad og Daad og venlige Ord, som havde stenhaarde Hjerter, og med skammelig Jliberalitet og grum Tiltale formularmessigen behandlede paa lige Maade enhver sig Beklagende; ligesom det ogsaa er vist, at i Kjøbenhavn mangler Arbeids huse, hvor Renlighed, og saadant anstændigt Forhold af alle de derværende hersker og paasees, at det ikke skal blive en Skræk for en honnet god og brav Borger at tænke sig et sligt Tilflugtsted anviist i den muelige Uhælds Stilling at vorde trængende i Alderdoms eller Svagheds Dage. b. at Fattigvæsenet kraftigen medvirker til Maalet og Hensigten. Den første Betingelse vilde upaatvivleligen blive en uudeblivelig Følge af den sidste, som maatte bestaae i, at Fattigvæsenet 1.) i dets forskjellige Kogeanstalter (det har 5, der ligge i forskjellige Districter af Byen, og i temmelig ordentlig Afstand fra hinanden) anlagde et Marketenterie, og dertil indrettede en liden Stue, hvori kunde spises. Fra dette Marketenterie maatte daglig, og til hver Tid paa Dagen, kunne udleveres a) Smør og Brød, Kjød og Brød, Flesk og Brød, samt fra Kl. II til 4 hver Dag en Portion varm Søbemad med eller uden Suul, for en Portion Søbemad uden Suul sattes een, med Suul en anden Taxt; for en Portion tør Mad en tredie Taxt. Enhver Portion Mad maatte i Qvantitet være saa stor, at den kunde mætte et hungrigt Menneske, og af Qvalitet den samme som haves tilfalpaa saadanne simple Spiseqvarterer, hvor Soldater, Matroser og Dagleiere søge og spise. 2.) Skulde indrettes et Huusrum med Senge og dertil hørende Madrasser og Sengetæpper, for deri at huse huusvilde Betlere. Naar saadanne Anstalter vare bragte istand, maatte derom udgaae en Bekjendtgjørelse til Publicum, og dette indbydes til at løse Mad og Huusly-Tegn hos Fattigvæsenet, som blev at betale efter hvad Taxt der blev sat paa Maden og Huuslyet, og imod disse Tegn tildeele Betlere hvad de ville unde dem, naar de enten foregave at være sulte eller huusvilde. Følgen deraf vilde være indlysende og denne: at en Betler, som havde tiltryglet sig f. Ex. 50 Tegn paa Mad, i det høieste kun kunde afbenytte 3 Tegn, saaledes ogsaa kunde kun et Tegn afbenyttes til Huusly, thi Tegnene maatte kun lyde paa den Dag de udgaves, og for de Tegn der vare udgivne uden at være afbenyttede, maatte nye Tegn blive at udstæde uden Betaling. De Fattiges foregivne eller virkelige Trang vilde saaledes være afhjulpen, saavidt den stod i Berørelse med saadant deres Foregivende, som i det foregaaende er opregnet under a. b. c. d. e. De mere specielle Regler for denne Foranstaltnings Udførelse, henhøre til et specielt Regulativ, og kan her forbigaaes. Fattigvæsenet maae samle alle sine Fattiges Efterladenskaber og bede goddædige Folk at give gamle Klæder til Fattigvæsenet. Dernæst, maae det i Skolerne eller af gamle Almisselemmer, lade disse Klædningsstykker omdanne og reparere, samt henlægge under Bevaring i et Magasin. Paa dette Tøi udstædes ligeledes Tegn, der kunne løses af hvem der vilde, og som, naar de gaves en Betler, skulde være en Anviisning til derpaa at erholde det Klædningsstykke, som Tegnet anviste. Foruden den Nytte af begge disse Foranstaltninger, at Privates Gaver ikkun anvendtes i Overeensstemmelse med Betlerens opgivne Trang, gave de Fattigvæsenet, ved at lagttage de Betlere der melde sig med Tegn, og i Stilhed efterforske dem, en Leilighed til at gjøre sig og vedkommende Giver bekjendt med, hvorvidt deres Gaver vare vel eller slet anvendte. ) 9) Et godt Raad fra den ærede Jndsender vilde være kjert imod den gjengse Sygdom af Trygler= og Betler=Aand i de uden for Almueklassen værende Stænder, som nu ved Huusleietider, nu til Børns Skolegang, og saaledes ideligen søge hvad de burde skamme sig ved e, selv at erhverve Evne til, eller i tarveligt Liv undvære.