Viborger Samler, 1846-07-16
Nyeste Postefterretninger. Storbritannien og Jrland. Den Fest, Reform klubben har foranstaltet til Ære for Jbraham Pascha, maa paa en vis Maade gjøre Epoke, thi to af Jbrahims og hans Faders Modstandere - Sir Charles Napier og Lord Palmersion - paatoge sig Hovedrollerne ved samme, og Sidstnævnte den nye Udenrigsminister, søgte at gribe denne Leilighed for at afslutte sin Fred med Ægyptens Beherster, hvis Velvillie, navnligen med Hensyn til Handelsforbindelsen med Ægypten, er af den største Jnteresse, saameget mere som den fine franske Politik netop i den sidste Tid synes at have for Øiet udelukkende at vinde Mehemed Ali for sig. Det manglede saaledes ved dette Æresmaatid ikke paa Smigerier. Sir Charles Napier udbragte en Tost for Jbrahim Pascha og for Ægyptens Fremskriden paa Culturens og Civilisationens Bane og omtalte ved denne Leilighed, at den berømte Gjæst var en Søn af den store orientalske Reformator. Havde det endog engang været hans Pligt at staae i en fiendtlig Stilling til den udmærkede Gjæst, saa var dette Sted dog ikke det, der egnede sig til at drøfte den Politik, hvoraf hine Fiendtligheder vare opstaaede. Havde endog den Sag, for hvilken Jbrahim Pascha havde at kæmpe, været en uretfærdig og upolitisk, saa havde denne Prinds dog kun været det Redskab, som i Syrien skulde gjennemføre hans Faders Politik, og i denne Vanskelighed havde Prindsen lagt ligesaa stor Duelighed som Standhaftighed og Mod for Dagen. Efterat Sir Ch. Napier havde ladet hans Fortjenester som Kriger vederfares Retfærdighed, udhævede han Jbrahims ikke mindre store Fortjenester, under Freden, og navnligen hans Jver for Agerdyrkningens Fremme. Til Slutning udtalte han sig med største Anerkjendelse af Mehemeds Alis Forhold, da denne Pascha endog under sine Forholdsregler ikke i fjerneste Maade havde lagt Hindringer i Veien for Forbindelsen med Jndien. Jsærdeleshed roste han, at Mehemed under Krigen stedse havde viist Agtelse for Brevhemmeligheden, i Anledning af hvilken Yttring man tilraabte ham: "J Ægypten findes der ingen Graham!" – Jbrahim Pascha takkede ved sin Tolk, og yttrede at han nærede et velgrundet Haab om at der stedse vilde herske et oprigtigt Venskab imellem England og Ægypten. - Efter nogle Minuters Forløb reiste Lord Palmerston sig og udbragte under stormende Bifald en Toast til Ære for Mehemed Ali, som hans tappre Ven havde betegnet som den store orientalske Reformator. Ja tilvisse var Mehemed Ali een af vor Tids meest udmærkede Mænd, han havde indført Civilisation og Orden i et Land, som ved hans Optræden der havde været nedsænkt i Vankundighed og Anarchie. Med saa meget større Fornøielse foreslog han denne Trast, da det netop for nogle Aar siden havde været hans Pligt at hylde en Politik, som havde bevirket Differentser imellem Mehemed Ali og England. Men hiin Politik havde det britiske Gouvernement kun hyldet, fordi det ansaae samme for en bydende Pligt, da det nemlig havde erkjendt samme at være et væsentligt Middel til at opretholde Ligevægten imellem Magterne (Hør, hør,), men Mehemed Ali havde været en ædel Fiende, der ikke desmindre havde ydet alle britiske Undersaatter enhver mulig Beskyttelse. Det var hans faste Haab, at alle saadanne Differentspuncter nu vare udslettede og udnævnede, og at Alt var glemt fra begge Sider, Derfor var han forvisset om, at hele Landet vilde slutte sig til hans Ønske for Mehemed Ali og for Ægyptens Opblomstren. England havde, hvad Ægypten angik, ingen Hensigter eller Jnteresser, der kunde frembyde den fjerneste Grund til Skinsyge. Med Hensyn til Ægypten, var det Englands Ønske, at Landet maatte være rigt, i fremskridende Prosperitet, og Nationen lykkelig og blomstrende. Englands Ønske var det fremdeles at knytte med Ægypten fortrolige og udstrakte, men derhos ogsaa varige Handelsforbindelser, der kunde vorde ligge fordeelagtige for begge Lande. Jbrahim Pascha takkede og sagde: at det havde været hans Faders inderligste Ønske at staae i det meest venskabelige Forhold til England, og det vilde være for ham en stor Tilfredsstillelse, at hans Motiver paaskjønnedes af en saa vigtig Deel af det engelske Folk, som her repræsenteredes.