Aalborg Stiftstidende, 1832-03-03
Jndsenderen, der har havt Leilighed til at høre Fleres Raisonnementer over denne Sag, har vel hørt meget forskjelligt, baade pro og contra, men der synes de Fleste enige, at Indretningen i Tidens Længde ikke vil kunne bestaae, da de uldne Varer, som rimeligviis ville blive Hovedgienstanden, for Bearbeidningen, ikke ville kunne sælges til saa billige Priser, som Bonden sælger sine. Dersom der, ved ikke at kunne bestaae, menes: at Actiehaverne ikke ville kunne erholde 4 pCt. af deres Penge, hvilket Jndsenderen dog ikkun betingelsesviis antager, saa synes det imidlertid ikke vanskeligt at godtgjøre, at de have ligesaa megen Jnteresse af, at anvende her en lille Capital til 2 pCt., som de have af at erholde 4 pCt. af en ligestor Sum, udsat i Hypothek. Antag, at en Grundeier, eller anden Afgivtspligtig, tog en Actio i bemeldte Indretning til 50 Rbd., hvoraf han kun erholdt 2 pCt., altsaa 1 Rbd. aarlig Rente, saa skulde man troe, at han tabte 1 Rbd. aarlig, da han ved at udlaane de 50 Rbd. til lovlige Renter, vilde kunde erholde 2 Rbd., men dette synes ogsaa ikkun saa, thi i Virkeligheden godtgjøres denne Rigsbankdaler ham paa flere andre Maader. Det er vel en afgjort Sag, at en Communes Fattigskats Størrelse, beroer paa det Antal virkelig Trængende, den har at forsørge. Aftager dette, saa maa rimeligviis ogsaa Communens Bidrag formindskes i samme Forhold. Da nu Arbeids=Anstalten absolut maa formindske de Trængendes Antal, som paa Grund af Mangel paa Arbeide, falder det Offentlige til Byrde, saa følger ogsaa deraf, at Communens Bidrag til Fattigskatten, maa, om end ikke strax, saa dog efter nogen Tids Forløb, blive mindre, og allerede derved erholder den Afgivtpligtige directe Godtgjørelse, maaskee for mere, end den tilsyneladende tabte Rigsbankdaler. Beregner han endvidere, hvad han aarlig subrosa, giver til mange af dette Slags Trængende, der directe eller indirecte, betle hos ham, da overstiger dette vistnok over 1 Rbd., og det er forgiæves, at man indvender, at han jo hverken bør, eller maa give en Betler noget, thi saalænge der ikke existerer nogen Indretning, hvor man er overbeviist om, at Enhver, der vil arbeide, kan finde Fortjeneste, saalænge er det umuligt for den Uindviede at vide, hvo der er den sande Trængende, og hvor ikke, og i dette Tilfælde, løber Medlidenheden næsten af med de Fleste, skjønt det, strengt taget, ikke kan gives Medhold, men hvor tør kaste den første Steen. Der kunne endnu siges noget om de skjønne Følelser, som den Overbeviisning yder, at have bidraget til Manges Redning fra Kummer og Mangel, men Følelser ere aldrig urigtigere placerede, end i tørre Beregninger, hvilke gaae ud paa netto provenue. Nogle staae i den Formening, at man snarere vilde være kommen til Maalet, ved at anmode enhver Grundeier, Næringsdrivende og Embedsmand om et frivilligt Bidrag, ved hvilke Leiligheder Aalborg Jndvaanere aldrig have staaet tilbage for nogen anden Byes. Deres Calcule er saaledes: Byen bestaaer af henved 700 Gaarde og Huse, blev nu enhver Grundeier anmodet om en frivillig Gave, da vilde, mener man, det mere, som en Deel vilde give, i Forening med det, de mindre Grundeiere vilde tilskyde, rimelig kunde beregnes til en Sum af 700 Rbd. Det, der frivilligen vilde indkomme fra civile og militaire Embedsmænd, samt fra de Næringsdrivende, der ei ere Grundeiere, formodes at ville kunne beløbe sig til 150 a 200 Rbd. Opmuntret ved det Exempel, det dramatiske Selskab i Randers nyligen har givet ved at foranstalte en Forestilling til Bedste for Huusarme, hvilken indbragte over 200 Rbd., tør man haabe, at det her i Byen existerende eensartede Selskab, ligeledes vilde give een, eller muligen to Forestillinger. Vel veed man, hvor vanskeligt det i den senere Tid har været, at faae et Stykke besat; men muligen kunde dog Vedkommende ikke findes uovertalelige, naar den ædle Hensigt toges i Betragtning. Men sæt ogsaa, at det ikke var muligt at give et heelt Stykke, da vilde det vel ei være vanskeligt, for et Selskab, der tæller saa mange dannede Medlemmer, at give en behagelig og morende Aftenunderholdning, bestaaende afvexlende af sceniske Forestillinger, Declamation og Musik. Jgjennem alle disse Kanaler, vil vel tilflyde en Sum af over 1000 Rbd., hvorfor allerede kunde gjøres en Begyndelse med at indkjøbe Hør, Blaar, Uld o. s. v., der kunde uddeles til Forarbeid ning. Naturligviis maatte Subscription paa Actier ligefuldt aabnes, og man formener at Flere vilde tegne sig, naar Stiftelsen først eiede en egen rentefri Capital paa 1000 Rbdlr.