Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-06-13
Lollands Falsters StiftsTidende. er Redigeret, trykt og udgivet af W. F. Laub i Nykjøbing. No 68. Torsdagen den 15. Junii. Mødet i Falsters Landboforening den 28de Mai 1844. (Sluttet, see No. 67.) Peder Hansen forelæste dernæst et Andragende, om det frie eller privilegerede Hartkorns ligeBeskatning med det ufrie. Da det fra flere Sider blev udhævet, at dette Andragende indeholdt saa store Jndgreb i Eiendomsretten, at man ikke kunde tænke paa at vinde Stænderne end sige Regjeringen derfor, indvendte Andre herimod, at de i Petitionen anførte Exempler, og navnlig den nye Matrikels Jndførelse vare lige saa væsentlige Jndgreb i en saakaldet Eiendomsret og alle af den Natur, at der ikke maatte tages Hensyn til enkelt Mands eller enkelt Stands Jnteresse, naar det Heles Ve fordrede saadanne Forandringer, og det saa meget mindre, som den nu bestaaende Ulighed i Beskatningen var i forrige Tider bleven indført ved lige saa store Jndgreb i de mindre Jordbrugeres Eiendomsret, og var i sine Virkninger saa meget mere fordærvelig, fordi den hæmmede den producerende Klasses Virksomhed og Kraft. – Hans Bosen kunde ikke finde den ansøgte Forandring begrundet i Billighed; dersom en Gaard med fri Hovedgaardstaxt f. Ex. svarede 100 Rbd. eller Renten af 2500 Rbd. aarlig: Skatter og Afgivter mindre end en lignende Gaard med ufrit Hartkorn, da maatte den ogsaa antages at have kostet sin Eier 2500 Rbd. mere. Han spurgte hvorfra Erstatningen vel skulde komme. P. Steffensen meente, at denne maatte udredes af Statskassen, for at hele Samfundet kunde bære Byrden i Liighed med, hvad der var skeet ved lignende Forandringer, f. Ex ved Toldfrihedens Afløsning paa enkelte Steder i Hertugdømmerne. - Adjunct Hansen. Den Forskjel, der i Petitioner er opstillet mellem Lehnsbesidderne og de saakaldte Kjøbe-Godseiere er mislig og kan ikke afgive nogen Grund, hvorfor hine mindre end disse skulde have Erstatning for Skattefriheden; dersom denne Erstatning virkelig skulde svare til den Byrde, man vilde paalægge dem, da maatte den udredes alene af dem, som bleve begunstigede ved Forandringen, altsaa af de nuværende Brugere af ufrit Hartkorn, og saaledes vilde kun Navnet forandres og Byrden, i sig selv blive uforandret. Pastor C. F. Hanen maatte ansee det hele Andragende for aldeles umodent. Han vilde ikke tale om, at man med fuldkommen Vished kunde forudsee, at det vilde blive unyttigt, men da det var uretfærdigt, burde man ikke engang ønske, at det skulde blive opfyldt og Landboforeningen vilde ved at anbefale det kun tabe i den offentlige Agtelse og derved i Jndflydelse, thi den kunde kun haabe at virke ved sine Forslags og Petitioners Retfærdighed og Godhed. Han foreslog derfor at dette Andragende skulde lægges til Side, og hvis det ikke skeete, fordrede han tilført Protocollen, at han med al den Kraft han var i Besiddelse af, havde protesteret derimod. – Adjunct, Hansen: Dersom Petitionen ikke lægges aldeles til Side burde den forandres til ikkun at angaae de Skatter og Afgivter, som herefter maatte blive paalagte. – Flere Medlemmer understøttede Petitionen, som de ansaae for aldeles billig og retfærdig, hvorfor de ikke vilde betænke sig paa at underskrive den. - Pastor Mørch Hansen bemærkede at selv om dette Forslag var bygget paa Retfærdighed, vilde det vistnok være et aldeles forfængeligt Haab, hvis man meente, at Stænderne vilde tage Notits af en saa radical Petition som denne, i det Mindste saalænge den nuværende Valglov bestaaer, hvorefter Valgbarhed er bunden til Eiendom, og Pengearistocraterne saaledes nødvendig maae have Overvægt i Stændersalen. Ei heller var der nogen Udsigt til, at Regjeringen kunde blive stemt for en saadan Reform, saalænge den i Stedet for at begunstige Arvefæste og Selveiendom endnu bestandig opretter nye Stamhuse og Baronier. Han tiltraadte den Mening, at Forslaget i sit nuværende Omfang er umodent, og bad Forsamlingen at betænke, at naar man beder om noget Urimeligt og Umuligt, afskærer man sig derved Veien til at opnaae det billige og Retfærdige, som maaskee tillige ligger i Bønnen. Han stillede det Amendement, at Jndstillingen skal forandres til, at de Skatter, som herefter paalægges, maa fordeles lige paa det frie og ufrie Hartkorn, og at herefter ingen nye Stamhuse og Baronier oprettes. – Formanden understøttede dette Amendement, og foreslog for det Tilfælde, at det ikke blev antaget, at forandre Jndstillingen til en Bøn om fuldkommen Skattelighed, saafremt en passende Erstatning for Alle - ogsaa Lehnsbesidderne kan udfindes. Ved Afstemningen blev Petitionen anbefalet af en betydelig Majoritet, hvorimod kun en afgjort Minoritet stemmede for hvert af de stillede Amendementer. Peder Hansens tredie Andragende var om Jndførelse af almindelig Værnepligt. Ogsaa dette blev i Almindelighed billiget af alle Tilstedeværende, og uden at indlade sig paa Enkeltheder anbefalede Forsamlingen eenstemmig PetitionsJndgivelse.