Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-03-01
Hertugen af Vellington har i en Debat i Overhuset den 11te Februar sagt følgende mærkværdige Ord: For nærværende Tid har jeg hvad mig selv angaaer blot nødigt at sige, at det er mit faste Forsæt at ville exeqvere den Protokol, som blev afsluttet i St. Petersborg og Traktaten af 6te Juli 1827, som var en Følge af samme, i Overeensstemmelse med dens Aand og dens Bogstav. Jeg gientager det at være mit Forsæt, at ville bringe den af Hs. Majestæt afsluttede Traktat til sin fuldkomneste Virkning, og redeligste Udførelse. Bladet Coureren indeholder det Haab at de tre Ambassadeure ville blive fordrede til at vende tilbage til Constantinopel. Rygtet desangaaende er i Omløb; men det vil ikke indestaae for dets Sandhed. Man troer at den Tyrkiske Regiering har tilkiendegivet at den nu er mere villig til at nærme sig Traktatens Jndhold af 6te Juli. Den Østerrigske Regiering giør sig i det mindste al muelig Umage for at bielægge Freden i Europa. Dersom disse Bestræbelser krones med Held, saa vil Østerrig kunne giøre en nye Fordring paa de Europæiske Nationers Agtelse og Biefald. Det er interressant at læse i private Breve fra Londen hvorledes man i dette Land betragter de nærværende politiske Forhold. Det Udtryk i den Kongelige Tale: untowarcherent (en Begivenhed, som man ikke allene ikke har forudseet, men ogsaa betragtes som høist ubehagelig) har givet Anledning til mange Klager i begge Husene, og Adresserne bleve kun eenstemmigen bevilgede af dem efter den Erklæring at man under dette Ord ikke havde forstaaet at der skulde tillægges Admiralen nogen Daadel. Ministrene vilde imidlertid ikke rose ham, og det synes endog at giøre Hertugen ondt, at han efter at Codrington eengang havde erholdet sin Konges Belønninger, skulde afgive denne lunkne Erklæring. Det synes saaledes, at det aftraadte Ministerium var ikke Skyld i Slaget ved Navarino; Admiralen var ikke Skyld, deri. Det var som sagt en untowardevent. Jmidlertid er Oppositionen ikke fornøiet dermed; den vil vide og Admiralen har handlet overeensstemmende med sine Ordrer og Pligter eller ikke, og da Hr. Hobhouse erfarede: at Ministrene ikke vilde erklære sig derom, saa bebudede han en Motion til den 14de Februar for at votere en Taksigelse for Huset til Admiralen. Lord Palmerston meente, at han kiendte ikke noget Exempel paa at Huset havde voteret en Taksigelse til en seierrig Officeer naar ikke en Krigserklæring var gaaet foran Seieren. Hr. Hobhouse svarede: at man havde dog voteret en Taksigelse til Hertugen af Vellington for hans Seier ved Kiøbenhavn i 1807, endskiøndt den var ogsaa bleven tilfægtet uden foregaaende Krigerklæring, imod en gammel Allieret. Uagtet Hertugen har nu offentlig erklæret, at han vil overholde Traktaten af 6te Juli, saa veed man dog, at han er hemmelig utilfreds med meget af hvad der er passeret. Det hedder at man er bleven nødt til for det første at følge Cannings System med Hensyn til Orienten, og holde fast ved Traktaten, fordi den Franske Regiering ikke vil opgive den og England ellers derved vilde komme i en directe Opposition baade med Rusland og med Frankerige. Man vil ogsaa vide, at en Coureer der er ankommen fra Petersborg skal have medbragt meget betænkelige Communicationer, da nemlig det Russiske Cabinet skal have yttret det Ønske, at maatte besætte Fyrstendømmerne og forventer dertil begge de allierede Hoffers Samtykke, som dog ikke skal stemme overeens med nogen af disse Magters Ønske. De Engelske Statsmænd ere nu i en spændt Forventning om hvad den Russiske Keiser vil sige dertil, naar han ikke faaer et tilfredsstillende Svar angaaende Fyrstendommerne. Man betragter Ruslands Moderation forresten, som et sikkert Tegn paa den Fasthed, hvormed denne Regiering vil handle, i det Tilfælde, at dens to Allierede skulle enten afvige fra Traktaten eller ved allehaande Udflugter søge at trække Sagen i Langdrag; Rusland vilde da komme til at handle paa egen Haand og giøre Fordringer paa Godtgiørelser. som det har frasagt sig i det Tilfælde, at Traktaten bliver overholdet. Saa ubehagelig som derfor den hidintil iagttagede Politik imod Porten maa være for de fornemste Torys, saa var den dog det eneste Middel for at forhindre det som dens Modstandere frygtede for, men man troer forresten at Sagen er allerede kommen saavidt, at det vil blive høist vanskeligt at bringe den tilbage paa det Punkt, hvorpaa den stod, da Hertugen af Vellington underskrev den betiendte Protokol i St. Petersborg.