Berlingske Tidende, 1794-09-19
Paris, den 1ste September. J Forsamlingen den 29de August fremlagde Lecontre sine belovede Klagepuncter mod 7 Reputerte. Han oplæste den ganske uden al Jndledning. De vare 27 Puncter, neml. 1) Alle syv have udøvet det skrækkelige System og alle Slags vilkaarlige Uretfærdigheder mod Folket; 2) Mod Conventen have de handlet ligeledes. 3) Altid vilkaarlig eller med Magt, ofte hastig efter Beretningen om en Seir, ladet Velfærdscommissionen bekræftes, og ikkrigien beskikket de manglende Medlemmer. 4) De have med Robertspierre forstyrret Tænk friheden. 5) Givet skiændige og lastefulde Mennesker overord nelige Fuldmagter. 6) Undertrykt Angivelser mod deres slette Agenter, egentlig mod Heron; 7) Opfyldt Frankrige med Bastiller, og ladet hundredetusinde den hensette. 8) Givet Robertspierre Skyld for den grumme Lov af 10de Junii om Revolutiontribuaalet, som dog var deres Arbeide. 9) Nodsat sig Trykningen og Fremlægningen af Forslaget til dette Decret, og egentlig indført samme allerede en Maaned før den 10de Julii. 10) Ved Heberts Proces forhindret en Arresteringsb faling mod hans Medforbundne Pache. 11) Forbuder Tribunalers Genera fiscal Fouquier Tinville, i denne Proces at tale mod Pache. 12) Paa samme Tid forhindret en Arresteringsbefaling med hans Medforbundne Henriot og Tilhængere. 13) Ved Dantons Proces tilbageholdt et Brev fra Fouquier Tinville, hvori denne gav Conventen Efterretning om, at de Anklagede havde opfordret 16 Deputerte til Vidner, og de imod, under det Paaskud, at de Anklagede havde opkastet sig mod Retten, forfattet et Decret, at Oprørere mod Retten skuldet være udelukte fra den Sags Afgiørelse. 14) Amar og Vouland havde tilsendt Fouquier Tinviste dette Decret med de Ord: Vær nu roelig, dermed skal de blive sat tilrette. 15) De Bedigede, som sikkerst stemmede for Døden, havde de ved vigtige Sager udvalgt. 16) Amar, Vouland, David og Vadier havde, da de merkede, at Stemmefleerheden vilde i Dantons Proces være for hans Uskyldighed, sneget sig gjennem Sidekammeret ved Tribunalet, og opfordret Præsidenten Hermann til, at anvende alle Midler, for at bringe det til Dødsdom, hvilket Herman udførte, da han talede mod de Anklagede, og opfordrede de Bedigede som da stemmede for Dødsdom, til at de skulde true de andre med begges Hevn. 17) Ofte havde de ladet 50 til 60 Personer henrette paa engang, formedelst adskillige Forbrydelser. 18) Villet lade 150 Heftede paa engang henrette. 19) De havde tilladt, at bestandig de samme Vidner, som man underholdt i Fængslerne, og egentlig en vis Saugebeuef og en Secretair hos Amar, Leymerie, vidnede i alle Sager. 20. De havde talt for Joseph Lebon, og ikkun sagt, at hans Foranstaltninger i Cammeryk vare noget haarde. 21. Jkke sagt Conventen noget og Robertspierres Fraværelse fra Velfærdscommissionen i 40 Dage, endskiønt Commissionens siden efter tagne Beslutninger tildeels vare undertegnede af ham. 22. Lavalette, Dufraisse og andre, som Conventen havde dømt til Fængsel, havde de sat paa frie Fod i Paris, ja end- og givet dem Betieninger. 23. Den 26de og 27de Julii havde de ikke føiet de tilbørlige Anstalter til den offentlige Rolighed. 24. Natten imellem den 26de og 27de Julii havde de ikke heftet Julius Henriot, Mairen, National Agenterne i Paris, og andre af Roberspierres Tilhængere, endskiønt de bleve angivne af de reneste Patrioter. 25. Den 27de Julii havde de ikke gjort Anstalter til at udføre Decretet mod Roberspierre, og derved at forhindre Henriets Løsladelse af Sikkerheds-Commissionen, men sat Conventen og Friheden i Fare. 26. Dehavde ansat modrevolutionistiske og fordærvede Mennesker, betroet dem umaadelige Summer, og befordret deres Flugt f. E. Hallers, Beaumarchvis &c. 27) Allerede den 28de April foreskrevet deres Commissarier visse Anordninger af det skrækkelige Decret af 10de Junii. Oplæsningen skedte ganske stille. Leceintre lagde sine skriftlige Beviser paa Skriverbordet. Da han nævnte det første af dem, som han dog først fremlagde ved den 12te Punct, neml. at det var et Brev fra Fouquier Tinville til Commissionen, som undersøger Roberspierres Papirer, begyndte Medlemmerne at forlange at tale. Gaujon sagde: man saae nok, at An klagens Plan var ikke allene stillet mod de 7 Medlemmer, men mod heele Conventen, man skulde strax skride til Dagens Forretning, i øvrigt, for ikke at hindre de Anklagede i deres Forsvar, skulde man trykke Aften. Billand de Varennes saade: Planen var lagt mod Conventen; hvorledes man kunde saaledes beskylde dem, som først havde trukket Masken af Roberspierre; Fouquier Tinville var allene ved Jntriguer kommet for Conventens Skranker, og Velfærdscommissionen havde selv forbudet ham, at lade 150 henrette paa engang. Breve fra ham gal her intet; det var ikke sandt, at den almindelige Sikke hede=Commission havde havt Jndflydelse paa Revolutions=Tribunalet; Danton var en virkelig Forbryder og Roberspierres Medskyldige. Der som Rænkemagere og Tyve, sagde tilsidst Billand, beholde Overhaanden her, saa maae jeg dræbe mig selv herLecointre har nok glemt, at vi engang, da man fandt for 50000 Livrer Contrebande hos ham, lode ham slippe igiennem formedelst hans Charge som Deputert. Goupilleau fra Fontenay, Cambon, Bourdon og mange andre talte mod Lecontre, især fordi hans beskyldninger treffe hele Conventen, og man begyndte Dagens Forretning. De Beskyldte raabte, at det var ererørigt for dem; Vadier styrtede med en Pistol mod Talerstolen, og vilde tale, men man holdt ham derfra. Efter Thuriots Forslag blev derpaa decretert: At Conventen biefaldt sine Medlemmers Opførsel, og forkastede med Misfornøyelse Leconeres Beskyldninger. Den 30te angav Ruhl, at St. Just og Libas havde ikkun paa lagt Strasburg at udbetale 9 Millioner, sat en Bankør, som inden 24 Timer ikke kunde betale de ham paalagte 300000 Livrer, i 6 Timer paa Guillotinen, og allerede inddrevet 5 Millioner; man maatte dermed lade sig nøye. Clausel sagde, at dersom man gjorde det, vilde der fra alle Kanter af Repubiken skee saadanne Fordringer. Sagen blev nu henviist til Commissionerne. Duquesnoy som kom fra Valenciennes, meldte, at der ikke var skedt et Skud, og Tilbageerobringen havde ikke kostet 8 Mennesker. Folketepræsen enten Lacoste berettede fra Leiren ved Valenciennes og Conde under 27de August, at Besætningen i Valenciennes var gjort til Fanger, Fæstningsværkerne endnu fuldkomnere end tilforn, og Forraadet af alle Slags umaadeligt, især var der henimod 1 Million Pund Krudt. (Man har endnu ingen nærmere Beretninger om denne mærkelige Erobring.) Da en Secretair oplæste det i Gaar affattede Decret mod Lecointre, begyndte Sagens Behandling paa nye. Reer sagde, at de Anklagede, og Anklageren maatte nødvendig høres for at forsvare deres Ære eller blive straffede. Duhem sagde, at bag den Klage laae andre; han nævnte endog Tallien og Rovere. Bou den de Olse sagde, at Sagen angik hele Conventen. Tallien sagde, han havde troet, at alt Privathad var i Gaar for evig undertrykt, og at intet Decret fra i Gaar skulde vedblevet. Lecontre besteeg Talerstolen med samme Koldsindighed som i Gaar, og sagde: "Jeg kiender intet uden Aabenhiertighed, dersom man troer, at ville strække mig, saa kiender man mig ikke. Jeg tør sige, at jeg er en af Revolutionens Fædre, og jeg har beviist det." Ligendre fra Paris sagde, at Aristocratiet havde siden i Gaar været ganske gienstridigt, og i sine Søndagskader. Forsamlingen blev meget urolig. Vadier sagde, at han havde i Gaar været for hidsig og modig til, at skyde sig en Kugle gjennem Hovedet, dersom Conventen havde erklært ham for skyldig. Dubem sagde, at der vare Skurke i Conventen. Man paastod, at Folket var opmærksom paa Sagen, Conventens Ære udfordrede, at de Anklagede bleve høre. Dette blev decretert.