Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-12-05
Skrivelse til Hr. Mogens Grib til Puger lund, fra hans kjere Søn i Kjøbenhavn. Sagde jeg ikke nok, Papaa, hver Gang Papa klagede over de lave Kornpriser, der slet ikke vilde reise sig og ikke stode i noget Forhold til Coursen, "det kommer nok, det kommer nok!" Nu skulde Papa bare være her i Kjøbenhavn, saa skulde Papa ganske artig fornøie sig. Jeg har mine evige Løier naar jeg saaledes om Formiddagen, førend jeg skal til Table dote, spadserer omkring i Gaderne og seer hvorledes Folk opstilles af Politiet uden for Brødbagernes Huse, og puffe og støde og klemme hverandre, ret som det kunde være Billetter til en ny Commedie eller til en Maskerade! Men rigtig nok bestaae de fleste af disse gridske Brødædere kun af Johan Nagel, som man her i Kjøbenhavn kalder saadanne Folk for, andre skikkelige Folk kjøbe Østersøisk Rug, om de end skulde betale det nok saa dyrt paa Auctioner, og andre Steder. Men naar jeg tænker paa de 10,000 Tønder Rug, som Papa for to Aar siden maatte saa godt som give bort for 10 Rdlr. Tønden, saa gotter dette Syn, mig ret inderlig. De 1500 Tønder, som Papa sendte mig i Fjor, ligge saa mæn endnu paa vort Loft, og jeg haaber at de skal bære gode Renter, naar det først ret begynder at fryse og ingen Kragejolle kan komme mere hertil fra Provindserne. Hr. Christophersen raaber bestandig: "lad ligge! lad ligge, det er det bedste en Kjøbmand kan gjøre nu omstunder!" og jeg mærker rigtig nok, at han har Ret. Onkel Madsen, som har ladet sit Smør ligge saalænge til det blev til Vognsmørelse, har nu faaet mere for det end Svoger Jepsen, der strax solgte sit frisk og godt. Men Papa maa troe jeg er en huul Krabat, og jeg er saa bekiendt her i Kjøbenhavn under Navn af Henning Studenstrup, at man ordentlig har gjort et Skjemte digt over mig. Papa kan troe, at der ingen narrer mig saa let. Forleden kom der en Kræmmer fra Slagelse og vilde frasnakke mig min Hvede for 100 Rdlr. Tønden, men jeg svarede ham ganske tørt, jeg sælger ikke førend jeg har hørt hvad den gaaer i paa Torvet i Morgen. Næste Dag gik jeg hen paa Torvet, og her var da mange galante Folk samlede. Da jeg nu mærkede, at Libhaberne vare meget gridske, saa gav jeg mig til at byde Hveden dygtig i Veiret, rigtig nok blev jeg hængende ved 6 Tønder, men saa havde jeg ogsaa den Satisfaction, at jeg fik Øinene op paa Bønderne. Dagen derpaa lod jeg Mads løbe omkring hos alle Meelhandlere og spørge om Prisen paa Rugmeel. Den ene begierte 6 Rdlr., den anden 7 Rdlr. og den tredie 7 Rdlr. 3 Mk. for Lispundet. Jeg lod ham kjøbe 2 Lispund hos den dyreste. Næste Dag lod jeg ham atter gaae efter 1 Lispund, men nu begierte man 8 Rdlr., og da han Morgenen. derpaa kom igjen, svarede Konen, at hendes Mand var paa Torvet, og inden han kommer hjem og siger Torvepriserne, kan hun ikke sælge det under 9 Rdlr. Jeg lod ham flux tage 1 Lispund for 9 Rdlr. Nu er jeg viis paa, at Priserne løbe opaf sig selv. Seer Papa, saaledes maa man bære sig ad, naar der skal komme noget ud af det; men, jeg nægter ikke, dertil hører en god Deel HandelsSkenie, som jeg, uden at rose mig selv, ogsaa besidder. Papa maa for Himlens Skyld endnu ikke sende de 300 Tønder Smør herover, Naar man først er færdig med at jage Kornpriserne op, saa begynder man nok ogsaa med Smørret. Svoger Madsen mener bestemt, at det endnu i Vinter gaaer i 3 Rdlr. Pundet. Men eftersom Papaa nu eengang i Aviserne er bleven erklæret for en stor Patriot, saa er det for Spargements Skyld vel ikke værd, at Papa sender samme Smør herover. Papa gjør klogere i at lade det blive paa Godset indtil Priserne maaskee have reist sig, og da kan Papaa jo lade bekjendtgjøre i Aviserne, at Papa, for at tjene det Almindelige, vil overlade sit Smør i Smaapartier, til Familier for 16 Mk. 8 s. Pundet. Jeg har troet, at det maaskee kunde være rigtigt at gjøre det samme med vor Hvede, saasom man derved kunde forskaffe sig Reputation af en Patriot.