Berlingske Tidende, 1791-10-14
Haag, den 4de October. Jkke allene fra Brüssel, men endog fra Berlin, har mannu faaet at vide, at den Erklæring, som Keiseren og Kongen af Preussen har gjort Greven af Artois, vil nu, da de Franskes Konge har antaget Constitutionen, blive anseet som den ikke var givet; og dersom den nye franske Legiolatur ikke vil lade sig lede af Partiegeist for at bringe Tingenes nærværende Tilstand i Uorden igien, vil ingen fremmed Magt søge at understøtte den misfornøiede Deel af Nationen imod den størst Deel af samme, som nu igien er forenet med deres Konge. Slutningen af Grevernes af Provence og Artois, deres Skrivelse til Kongen af Frankrig, deres Broder: Vi grunde vor Paastand paa hele Nationens Rettigheder, til at forkaste Decreter, som ere gandske tvertimod Nationens Ønske, og som den eenstemmig i sine Klagemaale haver udladt sig med; og vi forkaste i dens Navn utroe Befuldmægtigede, som da de ikke have agtet dens befalinger, og overtraadt den Fuldmagt den havde givet dem, have ophørt at være dens Repræsentantere. Vi paastaae det, som er gandske klart i sig selv, at da de have handlet imod deres Ful magt, have de handlet uden Virkning, og at det som de ik lovmæssig kunde giøre, kan ikke antages som gyldigt. J ved Protestation, som alle med os forenede Prindser af Dere Blod skulde undertegne, skal det heele Bourbønske Huus tag Deel, efterdi dets tilkommende Rettigheder til Kronen paa lægge det den Pligt, at forsvare den. Vi ville, Sire protestere for Dem selv, naar vi protestere for Deres Folk, for Religionen, for Monarchiets Grundregler og for alt Statens Stænder. Vi ville protestere for Vem, og i Deres Navn imod det, som haver ikkuns er falsk Præg af Deres Navn. Da Deres Stemme er qvalt ved Undertrykkelse saa ville vi være dens nødvendige Redskab og vi ville udieke Deres Hiertes sande Meninger saaledes, som de Eder ved Deres Trønbestigelse ere udtrykte, saaledes som de ere bekiendte ved Deres hele Livs Handlinger, saaledes som De have udtrykt dem i Deres Erklæring, som De udgav i det første Øieblik, da De troede sig frie. De kan ikke, De bor ikke have andre, og Deres Villie er kun til ved Handlinger, hvor den er frie. Vi ville protestere for Deres Undersaatter, som i deres Vanvittighed ikke kunne merke, hvor sørgelig dette Skyggebillede af en nye Constitution, som man lader glimre for deres Øine, og ved hvis Fødder man lader dem forgiæves sværge, vilde blive for dem. Da disse Undersaatter, som hverken meere kiende deres retmæssige Overhoved, eller deres sande Beste, lade sig føre til deres Undergang; da de forblindede af bedragerske Løfter, see ikke, at man ophidser dem til selv at sønderbryde Panterne paa deres Frihed, Støtter, ne for deres Rolighed, Midlerne til deres Underholdning, og alle Baandene til den borgerlige Forening da maae man paa deres Vegne reclammere sammes Jstandsættelse, man maae helbrede dem for deres eget Raserie. Vi ville protestere for vore Fædres Religion, som er angreben i dens Læresætninger og i dens Tieneste, saavelsom i dens Tienere, og i det vi komme den Afmagt til Hielp, i hvilken De i dette Øieblik befinde sig, til selv at opfylde Kirkens ald ste Søns Pligter, ville vi i Deres Navn paatage os at forsvare Deres Rettigheder; vi ville med Magt imodsætte og de Berøvelser, der sigte til at fornedre den; vi ville med Magt ophæve os imod de Handlinger, som truer Riget med Frygt for at blive en særskildt Kirke, og vi ville offentlig bekiende vor uforanderlige hengivenhed til de i Staten indførte Kirkelove, hvilkes Jagttagelse De have foeret at ville vedligeholde.