Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-07
Det deligt bebyggede og især romantisk beliggende Ledraborgs Jndtagenheder, uagtet Savnet, af dets første Prydelse, Bibliotheket; Svenstrup og Skjoldenæsholms elegante Borge; men fremfor alt sidstnævntes overmaade skjønne Omgivelser og Anlæg, Skovbakker, Jndsøer og den sjeldne Udsigt over Valsøelille Søen, med dens Omgivelser, skovgroet Øe, med disse 2de Herre sæders store Skovstrækninger; Udsigten fra Ring steds høje Korskirkes Taarnkuppel over en stor Mængde Kirker og Herregaarde, Jndsøer, Aaer og Skovgrupper; det nydelig skovindsluttede Giesegaard; Valløe Slots dyrebare Gothiskhed, og Udsigten fra dets høje Taarne over skovrig Omegn, hvor allevegne prydende Bygninger rage frem, ligesom og Skuet af Kjøge, Kjøbenhavn, Bugten og endeel af Østersøen med dens Kyster, som ere nærmest, saavelsom gamle Kjøgegaards og gamle Lellingegaards skjønne Beliggenheder, og endelig Karise Kirkes tilbyggede grevelig Molktiske kostbare og smagfulde Begravelse, hvis indvendige Pragt er af første Rang. Hvilket herligt Skue nydes ikke ogsaa fra Kallundborg, Kirkebakke og dens højeste Taarn over Land og Søe, og hvormange andre Skjønheder frembydes herforuden ved adskillige Herresæder og andre Steder, som i Odsherred, hvor Udsigten over store Belt, Kattegat og Jssefjord, med mangfoldige skjønne Anskuelser i Fjernet vinder hver Skuelystens Begierlighed og Agtpaagivenhed til Beundring, Forbauselse, Tilbedelse og Velsignelse. Vel er det sandt, at man ikke uden Henrykkelse passerer Veien mellem Kjøbenhavn og Helsingøer, enten af Sundet eller Strandveien, en fød Henrykkelse, men kikker man ind i Landet eller betragter de slettere Jorder og kommer imellem Kulsvier Racen, saa giver man gjerne Slip paa Omegnens Behageligheder og søger andensteds hen. Udsigten fra Marienborg er saa at sig det Skjønneste man kan tænke sig; men hvor herlig er ikke den fra Møens Klint, med Klintegnens naturlige og forskjønnede Skjønheder. Hvor herlige er ikke ogsaa Beskuelserne til og fra Thorseng i nogle Synspunkter, Fyens Land har med slettere Jorder en almindelig bedre Pleie. - Dets Beboeres større Vindskibelighed spores fra Oldtiden af, da Vornedskabet ikke der, som i Sjælland, undergravede Bondens Selvstændighed og Driftighed – og er det ikke saaledes overalt, Undertrykkelse med al dens Afskyelighed maae jo absolut indbrænte Offerne Sletsind og Fordærvelse i alle Maader, Historien mangler ikke at bekræfte det, og dens Synsmaader ere og usvigelige i saa Fald. Kiendelig Forbedring øines dog i det sjællandske, saavelsom andensteds; men den udmærkede Flid og Drift til Forfremmelse, som hine, med flere Øboere, bevare fra Forfædrene, vil i sin fulde Udstrækning ikke trives i Sielland, allerhelst iblandt Bondestandens Mandkjøn, som næsten allevegne og til alle Tider søger Ørkesløshed, eller lege, naar det tjenstpligtede Arbeide ophører, hvorimod Fyenboerne, ligesom Fastlandets Jndvaanere, tye til andre nyttige Sysler. Men sjelden overgaaes Bornholmerne heri, som i alle Haandarbeider have saadan Øvelse, at de neppe finde deres Lige. For Reisende, der nøie lagttage, har det altid været paafaldende, at saa stor Forskiel existerer i saalidet et Rige, og iblandt et saalidet Folketal, men undersøges Aarsagen, saa finder man allevegne den større eller mindre Grad af Frihed og Trælbundenhed at drage Skjellinien.