Norske Intelligenssedler, 1814-03-29
Christiania 52de Aargang. 29 Marts Udgives to Gange ugentlig. Ned allernaadigst Tilladelse forsendes, med Brevposterne i Norge og Danmark. Samlet, trykt og forlagt af N. J. Berg Nimirum aapere est abjectis utile nugis, at non verba seqvi sidibus modulenda latinis, ved vere numerosqve modosqve ediscere vite. Horat. Epist. Lib. 22. En lang Tid synes allerede at have været Versemagernes Periode; og dog høre de endnu, som hine Fugle, hvis Skrig ved Klipperne og den nogne Strandbred varsler om Uveir, eller Rov. Jkke saasnart opstaaer en Tankke i patriotisk Hensyn, den jo strax henslænges i Versemaal paa Papiret. Det er let, paa saadan Naade at træde frem som Patriot og Norges Mænd. Man synger saa gievt og enthustastig om Kiærlighed til Fædernelandet; om Altere og Offere af Guld og Sølv; om Frihed og Selvstændighed; du Sværd og Blod: Alt tilsammen, kand man troe, lutter Smaatting for Poeter! "Naar det gieldte Jndividet selv, fik man see hvad de blev mere end Sang. Vort Lands nærværende Stilling og Tilstand fordrer Tænkning og Klogskabs Raad - Selv Midlerne for den gode Sag maatte søges med Forstand; i vore Anstrængelser maatte være Maadehold, at Kraften ikke skulde slappes og det heele Væsen omsider segne, under en slet beregnet Byrde. Bort altsaa, hvor det gielder Landet selv, med Enthusias, og Passioners Ruus; den kunde styrte mægtige, men neppe opreise faldne Stater - Lad Kjønnets Elskov følge sine Maximer og denbefindigheder taales som Bagateller; men intet uden Klogskabs land og koldt Blod kunde gavne Staten og Fædernelandet. Vi ville Frihed og Selvstændighed; O! saa lad en hellig og sanddrue Røst nedkalde fra Himmelen den gyldne Tid, da man, som Tacitus skrev, kan tænke hvad man vil og sige hvad man tænker. Da skal Sandhed glad opløfte sit nedbøiede Hoved og dens kraft fulde Stemme lyde for Landets og Regentens Tarv; den skulde seire hos vor oplyste Prins og hans styrkkede Arm føre os til Maalet Frihed og Selvstændighed - - Da skulle vi opreise Fædernelandet Altere paa sikker Grund og tillidsfulde bringe kostbare Offere, som Egennyttens Finger ikke kunde rekke og en vanbellig Jld ikke fortære * ** Jal om det og var at gaae til Giestebud med en Træskee i Lommen; vide Jntelligentssedlen Nr. 20, d. A. - til medium eet. Frara temporum felicitate, ubi sentire qvæ velis, et qværenties, dicere licet. Hist. -1. Paa et andet Sted siger samme Autor: Gierninger bleve sigtede, Ord gik straffrie. Annal. Lib. 1 Skp. 72. A. Jmidlertid var det maaske raadeligst, at lade det vellugtende Offer, NB. saa meget muligt, forblive under Eiernes Bevaring. Al. Advocat. Der gives for ethvert Folk visse Tidspunkter, hvori Forsyne ligesom opfordrer det til at vise, om der endnu boer nogen Kraft hos det, og om det endnu skal fortjene en Rang blandt Nationerne - Et ædelt Folk mister heller Liv og Gods end sin Selvstændighed. - sige to berømte Skribenter, og virkelig Der ligger mere Kraft i et heelt Folk end Jndividerne troet. - skriver en af vore egne. Svenske Mænd ere meget uvillige at drage i Krig til Norrig, for di Normænd ere haarde Helte og duelige Stridsmænd, samt ande at hjemsøge og gieste med Strid. Dette sagde den svenske Kong Anundnesbyrd, men Oluf bad han om Hielpetropper, efter Snortes allernaadigst Tilladelse forsendes med Brevposterne i Norg Samlet, trykt og forlagt af N. J. Be