Berlingske Tidende, 1836-05-25
Den Kongelige Commission har derved bemærket, at den ikke har villet lade denne forskellige Ansættelse indtræde ved de Varesorter, hos hvilke den ikke kan have nogen Betydenhed, hverken med Hensyn til Varernes ulige Bestatning eller til Handelstrasiken. Jmidlertid har dog Forsamlingen ved nøiere Pro velse savnet i det Tarifen vedføiede Anhang adskillige Vare-Artikler, som den anseer dertil at henhøre, og tillader sig derfor eenstemmigen at indstille, at i bemeldte Anhang endnu maae indføres følgende Varer: Beeg pr. Tønde 6 s., Brændeviin af Druer, Arrak, Genever og fremmed Rom pr. 1 Rbd., Cassia Ligne pr. 100 Pd. 1 Rbd. 48 s., Fisk-Sild pr. Tønde 8 s., tør Fisk pr. 100 Pd. 3 s., Glasvarer pr. Kiste eller Kurv 16 s., Bouteiller, grønne pr. 100 Stk., 8 s., Hamp, uheglet pr. 100 Pd. 10 s., Hampeblaar pr. 100 Pd. 5 s., Humle pr. 100 Pd. 8 s., Jern pr. 100 Pd. 5 s., Krap pr. 100 Pd. 18 s., Kommen pr. 100 Pd. 30. s., Læder, Saale pr. 100 Pd. 24 s., Lærred pr. 100 Pd. 24 s., Mandler pr. 100 Pd. 36 s., Olie, Bom- og andre finere pr. 100 Pd. 16 s., Ost pr. 100 Pd. 5 s., Oranger, friske pr. 100 Stk. 3 s., Salt pr. Læst af 18 Tønder 1 Rbd., Seildug pr. Stk. 16 s., Soda pr. 100 Pd. 8 s., Sukkere, raffinerede pr. 100 Pd. 72 s., Syrup pr. 100 Pd. 12. s., Svovl pr. 100 Pd. 5 s., Tjære pr. Tønde 6 s., Tømmer pr. 1 Comm. Læst 20 sk., Uld pr. 100 Pd. 72 s., Viine paa Bouteiller pr. Bouteille 1 s. 3. Strandede Skibe. Forsamlingen har troet at burde foreslaae en Forandring ved dette Udtryk, for at forebygge de Misbrug, der kunde opstaae, naar Ordet strandede tages i den meest udvidede Betydning, hvilken dog er den almindeligste, idet det let lader sig tænke, at uprivilegerede Skibe, som inde have Ladninger, der bære en høi Told, kunde aa Strand paa saadanne forsætligen løbe Steder, hvorfra de uden Skade kunde bjerges, blot for paa denne Maade at spare Forhøielsestolden. Forsamlingen maa antage, at i Udkastet blot er meent de Skibe, som ved Strandings tilfælde hindres fra at bortføre de medbragte Ladninger, og tillader sig derfor at indstille: at istedetfor Ordet, strandede sættes: saadanne strandede Skibe, som ikke kunne gjen bortføre de med istandsættes, og bragte Ladninger. § 5. Forsamlingen maa antage, at der ved Øvrigheden, som afholder Strandings-Auctionen, ikke forstaaes Auctionsdirecteuren, som vel egentligen heller ikke kan antages at være en Øvrighedsperson, da man vistnok ikke kan paalægge en Mand at give Attest om det, han i de fleste Tilfælde ei kan være vidende om, og hans Attest saaledes vel ei kunde gaae ud paa videre, end at Varerne vare ham opgivne som havarerede, hvilket ikke kunde være til nogen Nytte. Man formoder derimod, at herved skal forstaaes den Øvrighedsperson, som ex officio skal forestaae det hele Strandingsanliggende, som, efter det Forsamlingen for kort Tid siden forelagte Lovudkast, angaaende hvad der i Strandingstilfælde skal lagttages, for Fremtiden vil være Politiemesteren. Men da denne Retsbetjent ikke altid forestaaer Auctionen af strandet Gods, idet Bjergerne, som have erholdt deres Bjergeløn in natura, eller Eierne, der have ladet sig deres Varer udlevere, kunne lade samme bortsælge ved Auction, og da disse Udtryk endogsaa i Forsamlingen have været Misforstaaelse underkastede, indstiller Forsamlingen allerunderdanigst, med 57 Stemmer imod 3, at istedetfor, Øvrigheden, der afholder Strandings-Auction over samme sættes: "den Øvrighedsperson, som har behandlet et saadant Strandings-Anliggende. Ved denne har det fremdeles været taget under Overveielse, om ikke formedelst Aarsagernes Liighed den samme Lettelse burde forundes havarerede Varer, skjøndt disse ei ere indstrandede, men Forsamlingen, som, for at forebygge Defraudation, har ved § 3 foreslaaet indskrænkende Bestemmelser, har ikke troet ved denne § at burde bringe nogen Udvidelse i Forslag. Denne Lettelse i Tolden tilstaaes nemlig, efter Forsamlingens Formening, fordi Varerne nødtvungne maae blive her, efterdi Skibet, der er strandet, derved er sat ud af Stand til at bortføre dem, og fordi saadanne Varer, skjøndt de vel kunne have beholdt deres Volumner eller Vægt uforandret, dog maae antages at have tabt saa betydeligt i Værdi, at der ved Told bestemmelsen ei bør tages Hensyn til den almindelige Maalestok. Ved havarerede Varer, i Almindelighed finder nu ingenlunde den første Betingelse Sted, og den sidste kan heller ikke med nogen Nødvendighed forudsættes, da ved Søskade meget ofte den beskadigede Deel af Godset kan skilles fra den ubeskadigede, men Eieren ofte vælger at bortsælge det Hele, under Eet, og Beskadigelsen ogsaa i mange Tilfælde kan være saa ubetydelig, at Varernes Værdi ikkun i en ringe Grad derved er bleven nedsat. Betænkeligheden stiger hos den, der kjender, hvorledes det ofte gaaer til ved Salg af Varer for Assurandeurernes Regning, og som veed, at naar uheldige Conjuncturer ere indtrufne, sunde Varer ikke sjelden blive bortsolgte som havarerede. At opmuntre til og lette en saadan Fremgangsmaade, kan neppe være rigtigt, og Forsamlingen har der or anseet det for bedst, at det overlades General-Toldkammeret i de enkelte Tilfælde, da fyldestgjørende Beviis for en betydelig Nedsættelse af