JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1800-01-01
Et Par utilbørlige Jernbøjler uden for Hjørnehuset af Nybørs. Uagtet der tilsorn er ivret i Politivennen over de skadelige og unyttige piggede Jernbøjler paa Hjørnet af Nybørs, saa har dog Ejeren endnu ej borttaget samme, ja end ej søgt at gjøre dem mindre farlige, ved at borttage de skarpe Pigge; de ere tvertimød blevne endnu værre, da endel af Piggene ere bøjede til Siden istedet for de tilsorn sad lige op og ned. Indsenderen af dette fik den 2Z Maj en god Kjole ganske revet fordærvet, paa disse Pigge, dog dette var blot Tab - men hvor farlige ere de ikke tillige? Hvor lettelig kan ikke endog det meest ædruelige Menneske, som gaaer denne Vej, der af den stærke Pasage i det mindste fugtige Vejr altid er slibrig, snuble, og falde med Hovedet eller Øjnene i disse skjønne Pigge. Man tør haabe af vor virksomme Politimester, at han (hvis Ejeren endnu ej vil) besørger disse Jernbøjler borttagne. De synes desuden at være utilladelige, da de spærre Passagen paa endel af Fortoget for Gaaende. Saa meget mere er Indsenderens Anke beføjet, som man ved Eftersyn vil finde nogle af Piggene ved Vold at være gjort krogede, og finder dem synligen gnedne. Af disse Spor er det klart, at mange Gaaende støde og forrive sig paa dem, og at maaskee mangen Strandesel finder sig her førstegang føleligen mindet om, at Fortoget ikke er til for dem, som bærer Byrder.
Politivennen, 1800-01-01
Til Havnefogden. I Mandags havde ved Folkenes uforsigtige Adfærd, der opnedlod Knippelsbro, nær skeet en sørgelig Begivenhed. Et velklædt Menneske, der lod til at ile i Forretninger, kom til Broen just i det den begyndte at aabne sig, han bad Folkene bie, men disse sagde: løb kun til, saa kan De endnu komme over; og vandt imidlertid op alt hvad de kunde. Mennesket, som i det han kom til Aabningen, fandt denne allerede for stor, vovede ikke Springet. Han standsede, men da Folkene imidlertid vedbleve Opvindingen, var Broen, i den Haandevending alt dette var skeet i bleven saa stejl, at Mennesket ikke længer kunde blive staaende, men faldt ned, og slødte sig hæsseligt i Ansigtet og andensteds, udskældet istedet for ynket af de uforsigtige Mennesker, der saa let havde kunnet forvoldt hans Død, hvis han var falden i Vandet. Man ønsker at disse Folk maatte tilholdes at være mere varsomme og sindige, og igjentager det ønske, at det strax, naar Broen skulde optrækkes, ved en Bom, som spærrede Passagen, gjordes umligt for de tilstrømmende Fodgængere, at bestige Brofløjene, for at øve sig paa saa farlig en Maade i at springe.
Politivennen, 1800-01-01
Advarsel til dem, som købe Smør af de holstenske Skippere. En Mand, som i disse Dage købte en Bøtte Smør hos en Holstener, og betalte ham den fulde Vægt som Smør, fandt efter at han ved Brugen var kommet noget nær Bunden, at Smørret begyndte at gynge ungefær paa samme Maade som Hængemoser. Ved nøjere at undersøge Tingen fandt han, at det underste af Bøttens Indhold omtrent i tre Fingres Højde ikke bestod af andet end Lage. Han raader derfor enhver, som køber hos disse Skippere, at jage Søgeren lige til Bunds, og saaledes lade Lagen udløbe, for ej at betale den som Smør. Maaskee mange veed og benytte sig af denne Forsigtighedsregel, men maaskee mange ere lige saa godtroende som han, og for dem er denne Advarsel. Uordentlighed af Vandgraverne. I Knabrostræde lige fer den Gaard, som bygges mellen No. 2R8 og 117, er Gaden i disse Dage opgravet, for at indlægge en Vandrende. Fortoget foran denne Gaard er spærret af Bygningsstelladset. Fortoget lige over er ligeledes nylig blevet besat med en Stabel Mursteen, som dog nok rigtigere fandt Plads i den Bygnins Gaard, for hvilken de formodentlig ere bestemte. Imellem disse Fortoge opkastes nu Jorden til begge Sider saaledes, at end ikke Gaaende kunne komme frem, uden enten at gjennemvade det dybe Morads, som den opkastede Jord i saadant regnfuldt Vejr danner paa begge Sider, eller og at udsættes for Skade paa Lemmer og Lig, naar de, for ikke at besudles indtil Knæernville snige sig frem ad den smalle slibrige Res mellem Gruben og det om samme siggende Pindværk, hvorpaa vore Gadedrenge øve deres mangehaande Talenter. Denne Publikum og især Gadens nærmeste Beboere fornærmende Uorden vilde været nogenlunde undgaaet, naar Jorden var opkastet mod begge Brøvtens Ender. Vandvæseneks Foresatte vilde have den Opmærksomhed for Stadens Indvaanere ikke at lade det beroe paa Arbejdernes Indfald, hvor Jorden opkastes. Af en lang Erfaring er en Kjøbenhavnsk Borger vant at see Fortogets oprindelige Bestemmelse for Gaaende forfejles. Men at selve Gaden saaledes maa gjøres uvejbar for Fodgængere, som ofte maa ile til bestemte Forretsninger, og ikke altid have Tid til at løbe en lang Omvej, og som af Alskens Krammeri gjeunes fra Fortoget, det er dog alt for meget.
Politivennen, 1800-01-01
En underlig Ting ved Ildebranden paa Himmelfartsdagen. Ved denne Ildebrand hørte man Nikolajtaarns Klokke at slaae tre Slag ad Gangen; ved at optage og eftersee mit Ildebrandskort, fandt jeg at Ilden følgelig skulde være i Købmagerog Frimandskvarter. Men nej, den var ved Gammelstrand, hvor mit Kort fordrede 5 Slag. Jeg kan ikke nægte, at min Tiltro til Hr. Vejnvich, der ved at give os disse magelige, tydelige og vel opfundne Kort i Hænderne, har gjort sig Publikum forbundet, er større end til Taarnvægteren, som er mig ubekjendt. Midlertid er jeg dog langt fra at ville skrive, at jeg troer han burde slaaet 5 Slag, da han ellers kunde troe sig berettiget til, som Embedsmand, at paaføre mig en utilgivelig Proses, og deraf har jeg allerede meer end nok. Men Hr. Veinvich, tør jeg opfordre til at forsvare sine saa nyttige Kort, og jeg tør allerede forud love mig, at han vil gjøre det til Fyldest.
Politivennen, 1800-01-01
Om Fødselsstiftelsen og de Udsatte Børn. Man ønskede, ved nøjagtige Lister at underkettes, ikke blot om de paa Stiftelsen Fødtes og Dødes Antal, men ogsaa om de udsatte Børns Mortalitet i det ringeste til det 15de Aar. Den, som yttrer dette Ønske, troer, at man af disse Tabeller vilde fyndigst overbevises om, at 3 Mark om Ugen er for lidet til virkelig Underhold for et Barn, især i disse dyre Tider, end sige til at indgyde Plejeforældrene Omsorg og Kjærlighed for Barnet, hvor denne ikke fremkommer af et menneskekjærligt og blidt Gemyt, eller hvor Fattigdom og Nød kæmper derimod. Mon ikke ogsaa en skarp Overveielse af Stiftelsens Tilstand kunde opgive Midler tila. udrede noget Klækkeligere til disse forladte Smaabrødres Tarv. Non det ikke var godt, at enhver Fader, som i Tiden lyste et af disse Børn i Kul og Kjøn, tilholdtes at betale Stiftelsen alt eller halvt af det til Barnets Pleje Udlagte. Mon ikke Premier til Plejeforældre, ved hvert Plejebarns Forevisning af frisk og ufordærvet Legemsbeskaffenhed i dets 15de Aar, kunde virke meget; vel at forstaae naar slige Opmuntringer ikke, som nu, gaves paa Plejebørnenes Bekostning. Det er stort, at redde mange Mødre fra Skændsel, Samvittighedsnag og Helbredsforlis; det er stort, at stræbe efter at redde mange ulykkelige Børn fra de mange Farer, der true den Forældreløse; men større er det maaskee, at udstrække den hielpende Haand til et mindre Antal Ulykkelige, og da tilfulde og med Vished at redde dem den udstrækkes til, end ved at udstrække den til flere at vise en Villie, der er større end Evnen, og derved tilbageholde andre Hænder, der burde gjøre det, der af den ene Haand ikke kan overkommes.
Politivennen, 1800-01-01
Uordener. 1) I Antonistræde uden for det saakaldede Slot er Fortoget borttaget for lang Tid siden ved en af disse anmassende langt udgaaende Trapper. Ovenikøbet er Forbigangen nu gjort farlig, ved et uordentligt Rendebræt og en udstaaende Jernfanger. 2) Paa det nye Bolværk, som inde paa Toldbodens Losseplads nylig er opført, støder man en halv Snees Favne fra Stakittet paaet i Hammeren nedslaget Spiger, som staaer omtrent en Tomme i Vejret, og kan foraarsage meget ubehagelige Følger, da Skibsfolkene ofte maae gaae paa Hammeren, og een saaledes, ved at støde med Foden imod dette Spiger, kunde komme ud af Ligevægten og falde i Søen. 3) Paa Tolbodvejen imellem Bredgaden og St. Kongens Gade, have nogle fattige Rebslagere deres Bane. Da Fortoget er bredt nok og Færdselen ikke saa stor, er denne Anmasselse ikke bleven dem forment; imidlertid maatte man dog ønske, at de bleve tilholdte at optage de lave omtrent 4 Tommer høje Plygge, som de have nedslaget i Steenbroen, da Fodgængere især Fremmede, der i Mørke ikke ved de umaadelige og højst vansirende Møddinger af Menneskeskarn afholdes fra at nærme sig Plankeværket, let kunde snuble over dem, ja endog skamfere Ansigtet eller skadelig saare Underlivet ved at støde sig i Faldet paa dem. I dens Sted kunde Reebslagerne bruge smaae Pæle af 1; a 2 Alens Højde. 4) Uden for det sidste Hus i Pilestræde paa venstre Haand naar man søger Østergade, ligger bestandig et Rendebræt opkastet, som spærrer Gangen paa Fortoget, der desuden, er i saa jammerlig en Tilstand i dette Stræde. Inderlig maatte det ønskes, at Brolægningsvæsenets Foresatte, vilde kaste et Øje til Fortogets, egentlige Fliserækkens, Tilstand uden for No. 9 1 i Pilestræde, især tæt hen til No. 92.
Politivennen, 1800-01-01
En skjøn Handling af Nyjords Lodser. Natten imellem anden og tredie Juledag forrige Aar løb et engelsk Skib fast paa Ulfohale-Sandbanke. Skibet havde alt et Par Dage før stødt, men var igjen, ved at losse det, gjort flot af Nyjords Lodserne. Men nu brød en Storm løs af Nordost, som nødte til at kappe Ankerne. Loserne, som havde reddet Godset hen paa Ulfshale Odde, saae som ustandsede gaae i de Skændigheder Svang hos de skrydende Britter.
Politivennen, 1800-01-01
Bøn til Magistraten i Anledning af Brændet. En Mand, som forleden i Havnen vilde indkøbe Brænde, og i den Anledning pruttede med Skipperen, da han syntes at det var ubilligt, at en Favn Brænde skulde, i et skovrigt Lands Hovedstad, om Sommeren, i den bedste Tid for Sejladsen, og i de Maaneder, da Forbruget af Brænde er de to trediedele mindre ene om Vinteren, koste, som nu er Tilfældet, 8 til 81 Rdlr., en heel tolvte Deel af en Officeers og mangen anden Embedsmands hele Aars Lønning - bød Skipperen 7 Rdlr. for Favnen. Han fik til Svar: naar De veed, at jeg hvad Øjeblik jeg vil, kan sælge Magistraten min hele Ladning for 71 Rdlr. Favnen, saa vil De selv indsee, at jeg ikke kan tage imod deres Misbud. Da Anmælderen ikke troer, at Magistraten gjør Indkøb til sit Vinteroplag i Stadens egen Havn, endnu mindre, at den vilde gjøre den høje Pris 71 Rdlr. for Favnen til et Minimum, hvorunder man da var vis nok paa, at Brændet i den hele Sommer, og altsaa i det hele Aar, aldrig vilde blive fal, saa ønsker man, og tør haabe, at sligt Skippernes Foregivende, der skræmmer lettroende Folk til at gjøre Indkøb, medens Brændet er endnu i for høj Pris, og derved paa det virksomste hindre, at det aldrig vil falde i lavere, af Magistraten vil vorde erklæret usandfærdigt.
Politivennen, 1798-01-01
Spørgsmaal. 1) Skulde det ikke være muligt paa nogen Maade at forekomme den dræbende Stank paa Vejen fra Lassegaard til Vibens Allee. 2) Hvis er de Rustvogne, eller hvad det er for Maskiner, som spærre hele det nordre Fortog af lille Grønnenade? 3) Hvorfor bliver de store Tømmer liggende paa Fortoget og en Deel af Kørebroen uden for Assistentshuset i Nybro, hvor dog ingen nye Huse ere at opbygge.
Politivennen, 1800-01-01
Et Middel til at faae Brændet til at falde i Havnen. Dette Middel er saa naturligt som billigt, det er nemlig dette: at mage det saa, at alle Fartøjer som komme til Staden med Brænde-Ladninger strax kunde komme til Bolværk for at falbyde og lodse Ladningen. Denne Fordring er ikke for stræng, og kan let iværksættes, naar 1) Højbro bliver forandret til en Vindebro 2) naar det store Stykke af Havnen, som ubrugt henligger lige for Enden af St. Anneplads opmudredes og brugtes til Skibehavn, ja endog forlængedes ved en Grav lige op til Bredgaden. I denne Maaned har der været mangfoldige Brændeskippere, som af Mangel paa Bolværk have maattet ligge 4 a 6 Dage bag de andre Skibe uden at kunne lodse deres Brænde, ja endog uden at kunne sælge det, da ingen gjerne køber uden strax at ville have det hjem. Dette Ophold er ikke allene til stort Tab for Skipperen, men især for Staden, da Priserne deslettere holdes i Højden, jofærre Sælgere der er.
Politivennen, 1800-01-01
Om Signal-Kartet til Efterretning ved Ilds Udbrud. Uventet seer jeg mig i No. 109 af Politivennen opfordret, at forsvare det af mig udgivne Signalkort, fordi Taarnvægteren paa Nikolaj Taarn ved en, d. 22 Maj opkommen Ild ved Gammelstrand ej har angiver samme med 5 Slag, som Signalkartet anviser, men derimod med 3de Slag. Hertil maae jeg skrivtlig svare Anmelderen det samme, hvad jeg mundtlig forhen har sagt adskillige, der ogsaa tvivlede om, hvo der havde Ret, enten Taarnvægteren eller Signalkartet, at vi i denne Sag have begge Ret; -thi Taarnvægteren klemter formodentlig efter den gamle Indretning, indtil han faaer Ordre at holde sig den nye efterrettelig, og Signalkartet, der er indrettet efter den nyeste Brandforordning viser, hvorledes der vil blive klemtet i indtræffende Ildsvaade, naar samme Forordning begynder at gaae i Kraft, hvilken Tid ej endnu, efter Bekjendtgjørelse i Addresse-Avisen, er forhaanden. Man lægge derfor sit Signalkart saalænge hen, indtil det bekjendtgjøres, at Brandforordningen af 19de Juli 1799 træder i sin fulde Kraft; thi indtil den Tid, vil Taarnvægteren formodentlig, som forhen, antyde enhver Ild med sine sædvanlige 3de Slag. Naar derimod den foromtalte Forordning træder i fuld Kraft, da tage man sine Signalkart frem, hænge dem paa sin Væg, lægge dem i sin Brevtaske eller paa sit Natbord, og da vil de vise deres Ejer strax, naar disse ulykkelige Slag lyde, i hvilket Kvarteer af Byen Ilden er. Ligesom der ved ethvert nyt Oplag af en Bog altid findes noget at forbedre eller tillægge, saaledes skal jeg, ifald jeg finder det fornødent, at foranstalte et nyt Oplag af Signalkartet, gjøre nogle Forbedringer deri, og tillige rette den Fejl i samme, at Snarens Kvarteers Omkreds ej findes beskrevet derpaa. Man har tillige gjort mig opmærksom paa, at man - omendskjøndt det ej da blev saa bekvemt og portabelt - heller ønskede det aftrykt med større Bogstaver, da adskillige, særdeles Folk til Alders, der have ved Ildebrande at gjøre, ej i en Hast kan komme til Rette med den fine Skrift, hvormed det er sat. Jeg har imidlertid mod Sædvane, virkelig havt for dette mit Paafund, fyldestgjørende Opmuntring af Folk, hvis Dom jeg har Agtelse for, og denne er vist meget kjærkommen for enhver, der ønsker at være sit Fædreland og sin Stat nyttig, og at Udrette noget der sigter til dets Gavn. R. H. Veinvich.
Politivennen, 1800-01-01
Glubske Hunde. Ejeren af den første Gaard paa Bernstorffs (eller saakaldede Ordrups) Vejen tilegnet. Da Indsenderen, som for det meste 2 a 3 Gange om Ugen passerer denne Vej, ofte nok men immer forgjæves, har anmodet deres Folk om at holde de glubske Hunde indspærrede, som i det man kommer deres Port forbi anfalder baade Heste og Folk, ja endog bedet deres Folk forebringe dem det selv, men ogsaa dette forgjæves - troer man det Pligt her offentlig at advare de Forbikommende om at vogte sig for disse glubske Hunde, og bede Dem som er deres Ejere, at holde dem indsluttede paa deres Gaard for at undgaae videre Ulejligheder; Torsdag Aften den 29 Maj blev vore Heste i forbiridende meget voldsomt overfaldne af dem, og da det ere unge Bester, var deres Urolighed de kom i endog farlig. Ved at klage over dette til den Mand, der, boer i det lille Huus skraaes over for dem, og, som formodentlig har Opsigt med Kongevejen, var det tungt nok at høre bemeldte Mand endogsaa klage over selv at være bleven bidt af dem, og paa Spørgsmaalet hvorfor han ej havde klaget, blev Svaret at han trak paa Skuldrene. Dette troer man nok for at overtyde om, at det er enhvers Pligt at holde løse glubske Hunde indspærrede, og formodes man de efter denne Advarsel vil søge efter Skyldighed at opfylde denne Pligt.
Politivennen, 1800-01-01
Klage fra Knabrostræde. Naar man seer hvorlænge Vandgravningen i Knabrostræde nu alt har varet; og imidlertid ganske spærret Kørselen, og næsten Gangen med, saa vil man vel ikke finde det underligt, om Folk, som boe i dette Stykke af Strædet fra Vimmelskaftet til Brolæggerstræde, eller de, som der have Venner boende, med Bekymring eftertænke, hvorledes det vel vilde gaae dem, om der i saadan en Tid kom Ildløs der, da neppe Folk kunde komme frem, end sige Sprøjter, Sluffer og Karrer, eller de Udflyttendes Redningsgods. Om nu denne Frygt lader Indsenderen see Ulejlighederne af det nærværende Vandgravningsvæsen igjennem et Forstørrelsesglas, eller ike, maae andre dømme, men han kan ikke troe andet, end at Faren ved Ildebrand forenet med Ødelæggelserne paa den bedste Gadebro, saa ofte noget er galt ved en Rende, og Bekostningerne paa disses Istandsættelse, som dog aldrig skeer tilfulde, saavelsom de idelige undertiden forgæves anvendte Gravnings-Omkostninger selv, maatte gjøre det i Førstningen kostbart ladende Forslag antageligt, at lade alle Rørene ligge i 2 Al. høje og 1 Al. brede hvælvede Gange.
Politivennen, 1800-01-01
Bekjendtgjørelse. I Anledning af det i No. 109 af Politivennen Indrykkede, om de paa Fødselsstiftelsen fødte Børn, bemærkes herved, at Betalingen er ej 3 Mk. ugentlig men kun 1 Mk. 8 Sk. for dem som ere udsatte paa Landet og vedvarer i 6 Aar. 3 Mk. ugentlig betales kun for dem, som for en kort Tid ere Udsatte her i Staden, indtil de efter deres Bestemmelse kan komme paa Landet, og skal denne interims Udsættelse være indført, formedelst Bøndernes aftagende Lyst til at befatte sig med disse Børn.
Politivennen, 1800-01-01
Bekjendtgjørelse. *) Den flere Gange i disse Blade paaankede omfaldne Afviser paa Amagertorv uden for No. 3 er endelig oprejst 2) De stexkende Grøvter langs med Isvejen, hoorover et par Gange, Blegtan. alt for meget længe siden, er ført Anke, ere nu, Tak være Politimesterens Aarvaagenhed, blevne rensede.
Politivennen, 1800-01-01
Midler til at redde Mandskabet af Skibe, som strande nær en beboet Kyst. Da det er upaatvivleligt, at et nær ved Land strandet Skibs Mandskab kunde reddes, naar man ved et Tov, spændt fra Landet til Skibet, fik oprettet en Komunikanion, saa foreslaaes følgende Midler dertil: 1) Hvis Stormen bærer paa Landet, kan man, ved at lade opgaae en flyvende Drage, hvorfra en løs Snor hænger ned, og som man giver Line nok for at den kan naae hen over de Folk, der staae paa Landet, frembringe Kommunika;ionen, da disse kunne binde Tovet til den nedhængende Snor, som da kan hales til Skibet. Ligeledes kan man i paalands Storn Udrette det samme, ved at gjøre en Line fast ved en tom tæt tilspundset Tønde og lade denne drive til Landet. Ved en lille Luftmaskine, kunde ligeledes i Tilfælde af paalands Vind en sin Snor bringes til Landet. Vel kunde man ikke strax dermed hale et tykt Tov til Skibet men naar man først havde halet en fingertyk Line til sig, saa kunde man, ved Hielp af denne, atter drage et sværere Tov til sig. Hvad enten Stormen bærer paa eller fra Landet, har man endnu et trygt Middel til at bringe Kommunika;ionen istand. Man gjør en Sejlgarnstraad fast om en Blykugle, og udskyder den som en Bombe af en Bøsse, som man giver kun halv Ladning af Krudt, og sigter hen over Landet. Endnu bedre er det, hvis man forsynede sig paa hvert Skib med en pundig Nørser eller Haubib, da den deraf kastede lille Bombe kunde paa en lang Frastand bringe en Line, der var stærk nok, til Lands. Man frygter maaskee at Traaden eller Linen vilde briste ved Skuddets Hastighed, men man har i Frankerig gjort Forsøg med at hæfte Tove til Bomber af indtil 12 Tommers Diameter, der afskudte med fuld Ladning dog ikke have brækket Tovene. *) Det samme kan udrettes med Stangraketter. Ved Hielp af et saadant Kommunikajions Tov kunde foruden Mandskabet ogsaa meget af Ladningen bærges. (Uddraget af Luropean Nløgatine for Sept. 99. og tilegnet Selskaberne for Druknedes Redning i og uden for Kjøbenhavn.)
Politivennen, 1798-01-01
Om det stinkende Pompevand. J No. 12 læste jeg noget sandt og godt om vore ferske Søers slette Pleje og Tilstand. Derimellem savnede jeg dog noget om en Ubehagelighed som mange her i Byen klage over i disse Tider. Det er den Stank Pompevandet imellemstunder har, som er raadenagtig, og det i den Grad, at man næsten skulde troe at der laae et raaddent Aadsel for Renderne i Søerne. Vandet er tillige meget grumset. Skulde dette for enhver, der kan drikke Vand, og veed at sætte Priis paa reent og godt Vand, overmaade følelige Uhæld være en Nødvendighed, eller er der Midler derimod? Ved at faae dette indrykket i deres Blade haaber jeg at baade Sagkyndiges og Vedkommendes Opmærksomhed kunde drages hen paa denne vigtige Gjenstand.
Politivennen, 1800-01-01
Bekjendtgjørelse til Fordeel for dem, som indkøbe Brænde, og til Advarsel for løgnagtige Brændeskippere. I Anledning af den i No. 110 indrykkede Bøn til Magistraten, at erklære sig imod Brændeskippernes hyppige Foregivende: at de kan sælge hele Ladningen til Magistraten for den eller den Priis, er Udgiveren af den høje Magistrat underrettet: at det ved Slutning af Leveranserne til Stadens Brændeoplag udtrykkelig er gjort til Vilkaar, af Leveranterne aldeles intet Opkøb dertil maa gjøre i Stadens Havn. Saa fornøjeligt det er for Udgiveren (og sikkert med ham for enhver Borger) at see sin Tiltro til Magistratens vise Forsorg bekræftet, saa meget iler han at bekjendtgjøre dette, for at enhver, der atter maatte høre sligt løgnagtigt og bagtalende Foregivende af nogen Brændeskipper strax maatte angive den Nedrige, der for en lumpen Vindings Skyld ikke tager i Betragtning at forebringe en Løgn, der kunde give Anledning til en uhældig Mistro til Øvrigheden.
Politivennen, 1800-01-01
Til nogle af Kongens Haves Besøgere. Det er ikke sjældent at den som kommer ind i Kongens Have, og har naaet Kavalergangen er træt og ønsker Sæde. Helst ønskes, dette paa de lufte Bænke. Men den Uorden jeg vil paaanke hindrer dette ikke fjælden; det er nemlig, at nogle unge Mennesker geve den Vane at lægge Benene op paa Bænken, hvor de da med Ryggen lænet imod Plankerne, i den mageligste Stilling, enten læse i en Bog eller sove ind. Paa denne Maade optage disse Venner 3 gange saameget Plads som tilbørligt, og Bænken tilsmudses af Støvlene. Begge Dele er Uret og haabes afskaffet. Ligeledes maatte man ønske at det ikke tillodes Drenge at spille Langboldt i Rosenborg Have.
Politivennen, 1800-01-01
En juridisk arithmetisk Kasus. I Aaret 87 laante 4 af B 100 Rdlr. imod Beviis at betale 3 pr. C. Renter, den 11 Juni 89 blev sidste Gang Renterne betalt, da 4 blev uformuende, og gik bort. En Ven af dem begge betalte da i Aaret 1790 i Jan. til B 10 Rdlr., som paa Beviset saaledes blev afskrevet: ligeledes er Renten betalt til 11 Dec. 89, og afbrag paa Capitalen 8 Rdlr., altsaa tilrest 92r. A kommer Hjem Ano 1800, og vil betale B fine Penge, denne gjør Regning at Capitalen med Renter udgjør 142 Rdlr. hvorfra skulle afgaae 8 Rdlr. igjen 1Z4 Rdlr. som 4 betalte, da han viser den Ven som af sin egen Lomme havde udbetalt ovenmeldte 10 Rdlr. Bs Ovitering, paastaaer Vennen at han vil have sine 10 Rdlr. nemlig af 4 s Rdlr. hvilket blev ham tilstaaet, og af B 2 Rdlr. med Renter af 8 Rdlr. for 10 Aar, som denne har oppebaaret af 4. - B kan ikke blive overtydet om at tilkomme. nogen Udbetaling af det engang oppebaarne, uagtet Vennen har gjort saadan Regning: At 92 Rdlr. giver aarlig Rente 3 Rdlr. 4 Mk. 11 Sk., altsaa for 10 Aar 36 Rdlr. 4 Mk. 1Z Sk. der tillagt Capitalen udgjør 128 Rdlr. 4 Mk. 1Z Sk. Man ønsker derfor besvaret: 1) Kan B med Rette tilkomme 1Z4 Rdlr., eller hvormeget? 2) Bør Vennen, som udlagde af sin egen Lomme 10 Rdlr. ikkuns have de 8 Rdlr. som af 4 blev ham tilstaaet, eller bør B afgive ham noget af og da hvormeget? de oppebaarne Spørgeren ønsker at Svaret maatte blive underskrevet af Vedkommende, da det er ham vigtigt.
Politivennen, 1800-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Den løse Blyklump og Lænke paa Fortogsbrettet udenfor Hjørnehuset af lille og store Grønnegade, hvorom i disse Blade var klaget, er nu fastgjort.