Berlingske Tidende, 1769-03-20
Fra Salling Land i Wiborg Stift, den 8de Martii. Niels Andersen Schaarup, Kroemand i Tobbel, Westervig Sogn, og Refs Herred i Thye Land, har en Datter, som 1768 et par Dage efter Nytaar blev syg, da hun havde begyndt sit 13de Aar; laae til Kyndelmisse i en sagte Sygdom, og spiste lidet; da disse 5 Uger var forbi, gi Maden reent bort; en erfaren Læge blev da hentet, som gav hende et og andet, gjorte sig og Umage for at kiende Sygdommens Grund, men befandt ey allene at Medicamenter vare forgiæves, men endog en Tilstand, som han ey kunde begribe, og sagde, da hun alt blev værre og værre, at Svagheden ey kunde læges uden ved et Mirakel. Der efter laae hun i 14 Uger, uden at smage det allerringeste Mad, men allene drak Miød, dog ingen Dag høyere end en Pæl, og i 8te Dage af samme 14ten Uger fik hun er andet end kold raae rindende Vand. Skiønt hun var kun 12 Aar i 13de, begiærede hun dog Præsten til sig, og blev ved Pintse=Tider betient med Sacramentet. Nogle Dage derefter mistede hun Syn og Mæle, omtrent paa eengang, og laae saaledes hen indtil Frugterne begyndte at blive ædelige; saasnart nu kunde faaes af Sommerens Frugter, saa længtes hun derefter, fik saa Jordbær, Ribs, Ærter o. fornemmelig grønne Ærter, og Æbler, og saasnart hun vilde have noget, rørte hun den nedre Lippe; man spurgte hende derfor, hvad Slags, hvorpaa hun ey rørte Lippen førend man kom til det Slags som hun havde Lyst til, hvilket var afvexlende, ligesom Sommerens Tid afvexlede med Frugter; derved kom hun sig Tid efter anden; men fik derpaa ondt i Øynene med stærk Flod, saa at af dem flød megen Materie, sey som en Liim, hvilken, naar den tørredes, kunde ey afskrabes med Knive, uden først at op blødes en heel Time med søde Fløde, og endda neppelig. Tilsidst brød Hul igiennem neden under paa Kindbakken, hvorpaa Floden gik bort, og hun fik hendes Syn igien, da hun havde været blind i 18 Uger. Strax derpaa begyndte hun at røre sin Tunge, og stavede sig frem, at hun kom til sin Mæle, da hun ingen havde havt i 20 Uger; derpaa begyndte hun strax at komme sig Dag efter Dag, og er nu gangfør. Hun saae ud i sin Sygdom som et elendig Rad, og kunde ikke røre et Lem uden den nedre Lippe. Hendes Svaghed varede fra Nytaar indtil Mikkelsdag. Beretningen er ganske tilforladelig, og af Pigens Forældre selv fortalt omstændelig; man meener og, at denne Svaghed er saa mærkelig, at den kunde fortiene at eftertænkes af erfarne Læger, hvis Tanker derom man ønskede sig i de Kiøbenhavnske Tidender meddeelte. - J bemeldte Tobbel befinder sig en Kone, som gjorde Barsel for 7 Aar siden, og har bestandig fra den Tid indtil nu ligget ved Sengen, af Vee og Værk elendig sammenkrympet; men i October Maaned sidstafvigte Aar har hun gjort Barsel igien med et velskabt Barn, som lever endnu og opammes af Moderen, der ligger i lige elændig Tilstand som forhen. - Afvigte Aar døde paa Fuurland en Enke=Kone noget over 88 Aar. gammel; hun var gift 23 Aar, sad Enke 42 Aar, havde 4 Sønner og 4 Døttre, og saae hendes Børne=Børns Børn. - Paa hemmeldte Fuur har Kiighostene i nogen Tid været meget gængs; i Himmersyssel ligesaa. - Ved nu i nogle Dage havte Tøeveyr, som synes at ville blive varende, ventes Liimfjorden snart igien aaben overalt, ligesom den nu er allerede ved Sund Stederne.