Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1833-01-25
Amerika. Fra Wassington skrives under 12te December, at Efterretningerne fra de sydlige Stater lyde meget foruroligende: Syd=Carolina har aabenbare erklæret Congresacterne, med Hensyn til Told-Tariffen, for ugyldige, og truer med at skille sig fra Unionen; og i Repræsentanternes Kammer for Staten Georgia er fattet den Beslutning, at hvis et sydligt Convent er ønskværdig, ville det være raadeligt for Georgia, at opfordre Staterne Virginia, Nord= og Syd, Carolina, Allabamo, Tenesee og Missisipi til at forene sig med den, for at vælge Deputerede til et sydligt Convent. Jmidlertid har man dog forkastet den Beslutning, som under 5te Decbr. er fattet i Syd-Carolina, at nullificere Tariffen og at ville bruge Modstand mod Congressens Forholdsregler. Regjeringen har i Charlestown forsamlet et stærkt Troppecorps og talrige Frivillige organisere sig for at understøtte samme, og Præsidenten Jack som har under 10de Decbr. udstædt en meget energisk Proclamation til Syd=Carolines Beboere, hvori han formaner, dem til ikke at blive Forrædere mod deres eget Fædreland, ikke at forlade det Forbund, hvorfor saamange af dem have kjæmpet og blødet, og siger: "Ja jeg besværger Eder ved hine Mænds Minde, som Jærer, saa sandt J have Eders Fædrelands Frihed, Eders Medborgeres Liv og Eders gode Navn kjert, saa tage J de gjorte Skridt tilbage." Fra Nework skrives, at Præsidentens Budskab ansees for et yderst dristigt Document og har der gjort et dybt Jndtryk, der erklæres at Tariffen med Hensyn til den beskyttelse den yder indenlandske Fabricata skulle ganske ophøre; hermed maatte Syd-Carolina være meget tilfreds, thi det er den høie Tarif der klages over; men det er ikke afgjort at det skeer. Kort, skrives der alting er spendt paa Udfaldet, en Lyst til Forandring yttrer sig overalt, og Underholdningen i offentlige Kredse er mere afgjørende og meere revolutionair, end nogensinde for. - Paa en Reise, som Skibet Antarctie har foretaget fra New York til Sydhavsøerne for at hente Skind, fortæller et Philladelphia-Blad Følgende: Capitain Moren, som anførte Skibet, seilede, efter at han havde passeret Østkysten af Nyseeland, til de philipinske Øer, for at forsyne sit Skib i Manilla til en Reise til Feejæe=Øerne; paa denne Tout opdagede han flere Øegrupper, hvis Jndvaanere aldrig havde seet et Skib, eller en Hvid. Øerne synes frugtbare og stærk befolkede, og da man der fandt et stort Antal Skildpadder og Perlemoers Muskler, saa besluttede man at lande her, for at indsamle noget deraf. Med Kongens Tilladelse paa Øen, gik en Deel af Mandskabet iland, for at fælde Træer og Buskage til at opføre Bygninger af, hvori det samlede Perlemoer kunne blive renset. J flere Dage beviste Jndvaanerne sig meget venskabelige, gik Besætningen tilhaande med Arbeidet, og forsynet med Frugter og Forfriskninger besøgte de ofte Skibet, hvorimod de til deres store Glæde, igjen erholdt Foræringer af Smykker, Perler, Værktøi o. s. v. Deres Besøg blev ogsaa regelmæssigen besvaret, og Capitain Morell tilbragte en Dag 3 a 4 Timer paa Øen, for at udsaae forskjellige Slags Sæd, som han troede der ville trives. Flere hundrede Krigere og Høvdinge omgave ham den hele Tid, og søgte at lægge deres Tak for Dagen, for den levende Andeel, han tog i deres fremtidige Velfærd. Saavidt gik Alting venskabelig af, men snart viste der sig ogsaa hos dem Symplomer af den tyvagtige Natur, som er alle Sydhav-Jnsulanere egen. Smeden, som maatte opslaae sine Smedie paa Kysten, mærkede at alle hans Redskaber bleve bortstiaalne under Hænderne paa ham; han klagede for Captainen, og denne begav sig strax, stærk bevæbnet og ledsaget af 6 af sine raskeste Søfolk, til Landsbyen hvor Kongen opholdt sig, for at fremføre sin Klage for ham, i Haab om derved at erholde det stiaalne Gods igien; men i en Buskaage, hvorigjennem Veien førte, saae den lille Trup sig pludselig omringet af flere hundrede Krigere, som slagfærdig, med rødfarvede Ansigter og Hovedet, phantatisk smykket med røde Fjedre, styrtede løs paa dem. J dette Farens Øieblik reddede Capitain Morell sig ved sin Aandsnærværelse: Med faa Ord kaldte han paa sine Folk og opmuntrede dem til nu at vise deres Mod og Lydighed, kastede derpaa sin Musket til Jorden, greb med den Venstre sin Hirschfænger, befaler 2 af hans Folk at gjøre det samme, og med en Kulde og Kjækhed, som overrasker selv de Vilde, der blive staaende uden Bevægelse, gaaer han lige løs paa Kongen, som han seer paa den modsatte Side, og sætter ham Pistolen for Brystet, medens 2 af hans kraftige Ledsagere svinge deres blanke Sabler. over hans Hoved, med Ordre til i samme Øieblik at skille det fra Kroppen, saasnart den første Piil afskydes paa deres Kammerater. Capitainen haabede nemlig, at i den Forvirring, som Kongens Død ville foraarsage blandt Øeboerne, skulle nogle af Hans undkomme til Skibet. Saasnart de Vilde saae den Fare deres Konge svævede i, sær kede Enhver sin Bue, og lod sin Piil falde til Jorden; Capitain Morell benyttede dette Bestyrtelsens Øieblik, gik med dragen Hirschfænger omkring i Kredsen, befalede Enhver at kaste sin Stridsoxe væleller hvad andet Vaaben han havde hos sig, hvilke han af sine 4 andre Folk lod sammenlægge i en Hob. Derpaa tog han Kongen og 6 af de andre øverste Anførere ombord paa sin Skonnert, hvor han indtil næste Morgen behandlede dem med den største Artighed, og paa deres Løfte at ville give Fyldestgjørelse for det Forbigangne, og ikke fornye Fjenlighederne, lod han dem igien gaae. (H. n. 3.)