Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-04-30
Jndsendt. Det ærede Publicum vil sandsynlig mindes, at i offentlige Blade har været fremsat det Spørgsmaal, om man ei directe skulde ansøge Hans Majestæt om Consumtionens og Grændsetoldens Ophævelse, hvilket førte dertil, at en talrig Forsamling den 22de Dec. f. A., gav Møde i Colding, hvor da blev vedtaget, at af en Petition, som paa Stedet blev oplæst og eenstemmigen billiget, skulde aftrykkes en Deel Exemplarer, der til Underskrifters Erhvervelse skulde omkringsendes til flere af Landets Egne, hvilket ogsaa er udført. Jmidlertid har man saavel mundtlig, som skriftlig fra forskjellige Egne antydet, at man ei havde fundet sig tilfreds med Petitionens Jndhold, saasom den ei antyder Maaden paa hvilken man ønsker Conventeringen tilveiebragt. – J et Andragende til Stænderne er det saa passende, som nødvendigt, at motivere samme; i en Petition til Hs. Maj. derimod fandt man dette ei tilraadeligt: men da Meningen til hiin Tid var, at Petitionen ved en Deputation skulde overrækkes Hs. Maj., skulde denne ved mundtligt Foredrag udtale sig over den Conventeringsmaade man maatte finde meest tilraadelig, saaledes, at den ene Stands Byrder ei blev væltet over paa den andens Skuldre. Ved en directe Skats Paalæg vandtes: at Control- og Oppebørselsbekostninger kunde spares og Besvigelser aldeles forebygges; Enhver maatte jo herved erhverve Tilladelse til at brænde til eget Forbrug, hvad ogsaa Fleertallet vistnok attraaer; men – jeg finder dette dog ei tilraadeligt; thi for det Første ville enhver Tønde Hartkorn vistnok vorde beskattet med 2 Rbd. 3, og ethvert Jndivid i Kjøbstæderne med omtrent ligesaa meget, og vilde som directe personlig Afgivt aldrig kunne udredes, men ved Paalæg efter Formue og Leilighed foraarsage de mere Formuende en hidtil ukjendt Byrde, hvad Consumtionsvæsenet anbelanger; ei heller ville almindelige Land brænderier være gavnlige, fordi de føre til et større Forbrug og give daarligt Udbytte. En anden Maade var lettere udforbar, men derfor ei mere tilraadelig, overførtes Jndførsels-Formalings- og Brændingsafgiften ene paa Brænderierne og disse gjordes lige overalt, da var Alt lettelig ordnet, men torde man kalde denne Fremgangsmaade retfærdig, Var ei dette at vælte den Enes Byrder over paa den Andens Skuldre, Landmanden overtog derved en Qvotadeel af Kjøbstædernes Huusbrugs Formaalings Afgivter, der ere ham aldeles uvedkommende; af Jndførselsafgiften bør han efter min Formening paatage sig Halvparten, men skulde en Quotadeel beregnet efter Folkemængde paalægges ham af begge disse Afgifter, da kom han til at udrede circa 484,000 Rbd. mere end der tilkom ham; vistnok i en indirect Afgift, men aldeles uden tilstrækkelig Grund, da Landmandens Andeel i Jndførselsafgiften i Virkeligheden ei udgjor en Tiendedeel af den her opførte Sum, og Kjøbstædbeboerne i directe Skatter neppe svarer det Halve pro Persona af hvad der udredes af Landmanden. For den, paa de nærværende Indretninger hvilende Pengebyrde kunne vi desværre ei vente at vorde fritagne men vi ønske Befrielse for den – fornemmelig for Kjøbstædbeboerne – dermed forbundne Tvang, for Besvigelser i sammes utællelige Grene, og for, til sin Tid at see den Sum besparet som for Tiden medgaaer til Control og Oppebørselsomkostninger. Valgtes nu Jndtægtssummen for 1839 som Norm for hvad der maatte tilveiebringes, da udgjør samme efter de statistiske Tabeller circa 1,439,000 Rbd., og nu maatte: I. Indførselsafgiften overalt ophæves; men da Kjøbenhavn i Følge Regjeringens gieldende Bestemmelse i nævnte Afgift forholdsviis svarer mere end de øvrige Kjøbstæder, maatte samme forlods udrede den til Forhøielsen svarende Sum med. . . . . . 78,500 Rbd. 2. Formalings=Afgift af Korn til Brød, Øl og Edike, maatte, som Landmanden aldeles uvedkommende, ved Repartition udredes med 150,300 –De mindre Kjøbstæders Conventeringssumaf lignende. . . . . . . . . . . . . . . . . 142,200 3. Sidstnævnte Sum maatte fordeeles paa de mindre Kjøbstæder efter Folkemængde og imellem hver Byes Beboere reparteres med 1/4 Deel paa Bygninger, 1/2 Deel som Personelskat paa Folkemængden og 1/2 Deel efter Formue og Leilighed, og vilde denne Afgift, i det hele ei beløbe sig til mere end 1 Rbd. 8, pro Pers., naar t. Ex. Horsens i et Aar. i nævnte Afgifter inddirecte har betalt 2 Rbd. 17, pr. Jndivid. 4. Naar Brænderierne nu beskattedes med 503 (pr. Td. Mæskerum (der omtr udgjør 3 1/2 pr. Potte) over hele Riget (Bornholm undtagen) og Besvigelser kunde forebygges, da tør man som Forbrugs-Middeltal gjerne antage 20 Potter pro Pers. aarl., som udgjør 25,340,000 Potter, til hvis Frembringelse anvendes 1800,000 Tdr. Mæskerum a 50, pr. Tønde, giver . . . . . . . . . 937,500 – Da nu Brændingsafgiften i det Hele for Tiden antages at være i Kjøbenhavn 6 1/2 og i Provindstæderne 4 1/2 formindskedes.