Viborger Samler, 1846-07-23
Dette Publikum har fundet et villigt Organ i det hæderlige Blad "Flyveposten", hvis Redacteur – som det i sin Tid blev berettet af Fædrelandet, – er Goldschmidts ivrige Fiende, fordi G. engang ikke vilde laane ham 5 Rbd. og foragtede hans Trudsel: at han vilde hævne sig gjennem Pressen. Man har anseet det for unødvendigt at tage til Gjenmæle mod hiint Blads øvrige uærlige Bagvaskelser; men, naar det nu fremkommer med en Fortælling, som, hvis den var sand, maatte indignere Alverden, troer man at burde give denne Oplysning." Roeskilde Stænder. Præsidenten aabnede det andet Mode med følgende Yttringer: Forinden vi gaae over til Dagens Orden, tillader jeg mig at udbede mig Forsamlingens Opmærksomhed for et Par Øieblikke. Jeg tor antage, efter den Anledning, som dertil blev givet i Jndlednings=Mødet, at Forsamlingen har gjort den allernaadigste Bekjendtgjørelse til Stænderne til Gienstand for nærmere Overveielse, og at den navnlig har henvendt sin Opmærksomhed paa den Yttring i samme, at Frog af 28de Mai 1831 indskrænker de danske Provindsialstænders Birksomhed til Kongeriget Danmark. Jeg for endvidere antage, at Forsamlingen i Almindelighed deele. den Erkjendelse, at Stænderanordningen hidtil factisk er bleven forstaaet og anvendt paa anden Maade ei blot af Stænderforsamlingerne, men ogsaa af Regjeringen, at en Taushed fra Stændernes Side lettelig vilde kunne blive tydet som stiltiende Opgivelse for Fremtiden af Behandlingen af ethvert Anliggende, som vel angaaer Kongeriget Danmark, selv angaaer det i høieste Grad, men tillige, ifølge den nødvendige Forbindelse mellem de forskjellige Dele af samme Stat, angaaer Hertugdommerne, og at en saadan Jndskrænkning af Stændernes hidtilværende Virkekreds vilde være et Tilbageskridt, der vilde have den beklageligste Jndflydelse paa Stændernes Betydning og Stilling i Folket, og det paa en Tid, der, hvad vistnok Alle erkjende, i det Mindste ikke kræver en Bevægelse i tilbageskridende Retning. Jeg tør tillige antage, at Forsamlingen, ligesom den finder et Skridt til Selvretfærdiggjørelse og Forvarelse sammeligt, saaledes finder en Erklæring, givet til Protocollen, at være den retteste og simpleste Form. Og endelig tor jeg antage at Forsamlingen har ventet, at dens Præsident vilde komme den imode med et Forslag i saa Henseende. Et saadant Forslag har jeg da ogsaa, efter Overeenskomst med flere, navnlig af de retskyndige Medlemmer af Forsamlingen, opsat, og dette skal jeg tillade mig at forelæse for Forsamlingen. Jeg maa endnu erindre, at der, ifølge denne Sags Natur, aldeles ikke kan finde nogen Discussion Sted om Erklæringens Jndhold eller Form, men at jeg, efter at have oplæst Forslaget, vil stille til Afstemning, om Forsamlingen tiltræder det eller ikke; og jeg maa derhos tilføie, at den kgl. Commisfarius kun under den Betingelse, at enhver Discussion undgaaes, har indrømmet, at Forslaget tages under Behandling fremfor de kongelige Propositioner. Præsidenten oplæste derpaa Forslaget, der lyder saaledes: Præsidenten foreslaaer at lade tilføre til Protocollen Følgende: "Med Hensyn til den, i den kgl. Bekjendtgjørelse til nærværende Stænderforsamling forekommende Yttring, at Anordningen af 28de Mai 1831 indskrænker de danske Provindsialstænders Virksomhed til Kongeriget Danmark, finder Østifternes Stænderforsamling sig opfordret til den Erklæring: at den ikke kan erkjende, ved de i den kgl. Kundgjørelse paapegede Andragender at have overskredet den, ved Anordningen af 28de Mai 1831 Stænderne anviste, Virkekreds. Støttende sig til Jndholdet af denne Anordning Præmisser og 5te Paragraph, samt til den Maade, hvorpaa denne Anordning hidtil er bleven forstaaet og bragt i Anvendelse, ikke alene af de forskjellige Stænderforsamlinger, men ogsaa af Regjeringen, der selv har afæsket Stænderne, Betænkning over Anliggender, der vedkomme hele Staten, maa Forsamlingen antage at være i sin gode Ret, naar den tager saadanne almindelige Anliggender under Forhandling, ved hvilke den enkelte Statsdeels Jnteresse ikke kan skilles fra det hele Lands. – Da Præsidenten derpaa satte under Afstemning, om Forsamlingen tiltraadte denne Erklæring, blev dette Sporgsmaal med 58 Stemmer mod 1 besvaret bekræftende.