Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-10
Sine 34 Sørgespil og Lystspil skrev han fra 1691 til 1611, i en Række af tyve Aar; men først efter sex Aars Ophold i London, som Skuespiller, betraadte han Forfatterbanen i en Alder af 27 Aar. Foreningen af en dramatisk Skribents Kald med en Skuespillers kunde forbedre noget Digterens Omstændigheder, skjøndt ikke aabne ham Udsigter til at komme ud af den Fattigdom, hvori næsten Enhver, der skrev for Skuepladsen befandt sig. Men høstede han i Begyndelsen end ikke store Pengefordele af sine Arbeider, som dramatisk Forfatter, saa var det dog i denne Egenskab, han naaede verdslig Anseelse. Skuespillerne baade kaldtes og behandledes som Tjenere, og naar Acteurens Pligt krævede hans Opvartning i hans adelige Beskytters Huus, saa var Fadeburet det Sted, der blev ham indrømmet. Men dramatiske Forfatteres Selskab blev søgt af de Rige; Adelen betragtede dem som Bekiendter og gjorde dem til Gjenstande for deres Velgierning og Agtelse. Paa denne Maade kom Shakspeare i Anseelse hos Lord Southampton, hvis Svigerfader, Sir Thomas Heminge, var hos Dronningen Kammerenes Skattemester, der udbetalte Hofskuespillerne deres Løn. Den unge Lords Opmærksomhed blev derfor tidligen henvendt paa Skuepladsen og Skuespillere, og han var Aarsag i, at Richard den Anden, ligesaa meget for en Opstands Skyld, som for at more Almeenheden, blev opført, Natten førend, hans Ven Effer's Sammensværgelse. Southampton var kun tyve Aar gammel, da Forbindelsen mellem ham og Shakspeare begyndte. Digteren forsømte ikke at hylde ham i sin Tilegnelse foran Digtet: Venus og Adonis. "Jeg veed ikke, hedder det deri, om jeg ei fornærmer, ved at tilegne mine raae Linier Deres Herlighed, eller om ikke Verden vil dadle mig, at jeg vælger saa stærk en Støtte til at bære saa svag en Byrde; men naar Eders Herlighed kun er tilfreds, anseer jeg mig selv for høiligen rost, og lover at benytte mig af alle ledige Timer, indtil jeg har hædret Eder med et alvorligere Arbeide. Men hvis det første Foster af min Jndbildningskraft bliver vanskabt, saa skal det gjøre mig Ondt, at det har saa ædel en Gudfader, og aldrig skal jeg siden samle Ax paa saa gold en Jord, af Frygt for, at den igjen vil yde mig saa slet en Høst. Jeg overlader det til Eders hæderlige Varetægt og Eders Herlighed til Eders Hjertes Tilfredshed, som jeg ønsker altid maatte svare til Eders eget Ønske og Verdens Forhaabning." - Dette Digt og denne Tilegnelse skrev Digteren samme Aar, som Richard den Anden, 1593. Aaret 1594 tilegnede han Lorden igjen Digtet Tarquin and Lucrece, deri siger han: "Hvad jeg har gjort er Eders, hvad jeg skal giøre er Eders, da J har Deel i Alt hvad jeg har helliget Eder. Southampton har altsaa Verden nok meest at takke for, at den nu eier en Shakspeare's Værker. Han gav Digteren tusinde Pund for at sætte ham istand til at fuldbyrde et Kjøb. Shakspegre levede faa Aar efter sin Ankomst til London paa alt for stor en Fod til at at man kan antage, at hans Jndkomster, som Skuespiller og Theaterdigter, kunde kaste saa meget af sig. Hans originale Stykker solgtes til Theatret og vare dets udelukkende Eiendom. Han høstede hverken Fordeel af deres Offentliggjørelse eller deres Tilegnelse til de Rige. Fjorten af hans Stykker bleve trykte i hans Levetid, men Bestyrerne af Skuepladsen the Globe gik af med Profiten.