Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1829-05-08
Det store Spørgsmaal, hvorvidt Sultanen stoler paa Hielp udenfra, synes at nærme sig sin Afgjørelse, i det mindste at slutte af den Londonner Koureer, som giver de Krigførende at betænke, at de store Magter ikke meere kunne see paa Krigen med Ligegyldighed, eller Europas Ligevægt taale, at Tyrkiet mister mere, end hvad der udkræves til den græske Stat. Var det de krigførende Magters Alvor, vilde det være en let Sag at stikke Sværdet i Skeden, siden den ene Part forsikrer, at den Jntet vil erobre, og den anden, at den blot vil sørge for sin Opholdelse. At Koureren sigter nærmest til Rusland, er indlysende, men neppe vilde den spørge, om Europa ikke behøver egyptisk Hvede og Riis, hvis den havde Sands for hiin høie Sandhed: at Mennesket ikke lever af Brød allene. Andre engelske Blade forsikre, at Rusland har afslaaet den af Magterne tilbudne Mægling for at standse Blodsudgydelsen, og tredie og sidste Gang erklæret: at det ingen Mellemkomst vil vide af at sige i sine egne Anliggender. J Engelland er Talen ogsaa om, at besætte alle ledige Konsulatposter i Tyrkiet. Den første Ambassade=Sekretair, Hr. Turner, begiver sig med sin Familie til Konstantinopel og Generalkonsulen Hr. Cartwright er allerede afreist. Den franske Koureer vil endog vide, at Fyrst Liewen og hans Gemalinde staaer i Begreb med at forlade Engelland; men lever ved Alt dette i Haabet, at Hertugen af Wellington og Fyrst Metternich ville søge ved Underhandlinger og Demonstrationer at udtrække Sagen i det Uendelige. J Berlin holder Man Udbruddet, af en almindelig europæisk Krig for ikke ganske usandsynlig, siden de i Engellands og Frankerigs Politik omvexlede Roller, da hiint, efter ved Emancipationsbillens Antagelse at være befriet for en indvortes Syge, nu har vundet Kraft til at tale med i Europas Anliggender, medens den ved Departementallovens Tilbagetagelse opvakte nye Gjæring har lammet Frankerigs Jndflydelse. Preussen menes roligt at kunne vente de kommende Ting, da det, rustet til ethver Angreb, maa gjøre Udslaget paa hvad Side det slaaer sig til. Der tales ligeledes om vigtige Underhandlinger mellem Rusland og Sverrig saavelsom en anden nordisk Magt, uden at Man endnu er kommet til noget paalideligt Resultat med Sverrig, som ogsaa fra en anden Side skal være gjort Forslag &c. Fra nok en Kant synes Uveiret at optrække, da Perserne ere yderst forbittrede over den af Abbas Mirza og Schaben sluttede Fred med Rusland, i hvis Følge saa meget Sølv og Guld er trukket ud af Riget, og siden Gesandt mordet staaer Folket i Ceheran under Vaaben, ligesom det i flere vestlige Provindser er kommet til formelig Opstand, over hine Penges Udlevering, og Præsterne beskylde Schahen for Feighed og Forræderie. Herved bliver Grev Paskewitschs Stilling i det asiatiske Tyrkie, hvor han alt har er tyrkisk Stridsmagt paa 30,000 Mk. imod sig, saare kritisk og han vil muligt nødsages til at opgive sine Fordeele ved Erzerum og foreløbig tage en koncentreret Stilling i Egnen af Tiflis. Det sættes i Forbindelse hermed, at flere Troppekorps, som fra Ruslands Jndre vare paa Marschen til Grev Osten=Sackens Hovedqvarteer i Mohilew, ved Kourerer fra Petersburg have faaet befaling at gjøre Holdt formedelst en anden Bestemmelse.