Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-07-06
Endelig findes der endnu en Bestemmelse, som maa omtales, om det end skeer med nogen Frygt, da det let kunde ansees som Mangel paa skyldig Hensyn, og dog er det for at være fuldstændig, nødvendigt. Kun Tillid til nærværende Formands Tænkemaade tillader det nu vistnok bedre, end det under andre Omstændighede var mueligt, og da det kun er Selskabet og dets Fremtid vi maae have for Øie, ville vi endnu engang omtale den 4de §. Det vil vist forekomme enhver, at den i første Passus af Paragraphen bestemte Udelukkelse for Jkke=Anmeldelsen til Formanden, er uforholdsmæssig. Vi maae, førend vi gaae videre, skjælne imellem Anmeldelsen til Formanden, der er omtalt i § 4, og Betalingen af Bidraget til Secretairen, der findes bestemt i 814. At Udeblivelse af Betaling straffes med Udelukkelse af at nyde de Fordele, Selskabet frembyder for et Aar, er vist fuldkommen overeensstemmende med Billighed, og Jngen kan med Føie beklage sig derover, især da man ved Betalingen af Bidraget faaer en Qvittering, hvormed man kan værge sig og gjøre sin Ret gjeldende. Anderledes forholder det sig med Angivelsen til Formanden. Man addresserer sin Angivelse til denne og troer, at have assureret og hvilke ulykkelige Følger kan denne usalige Jndbildning ikke føre med sig. Man faaer efter Loven ingen Underretning om, at Formanden modtog den. Lad os nu sætte, at den ved et eller andet ulykkeligt Tilfælde er forkommen paa Reisen til Formanden, eller, vi ville ikke engang forudsætte det værste, nemlig ond Villie hos den eventuelle Formand til at skade den enkelte Jnteressent, men blot Ligegyldighed som kan foranledige, at en enkelt Jnteressents Angivelse ikke fandtes hos ham. Det brænder og han faaer, uagtet han har betalt sit Bidrag til Secretairen, hvorfor han har Qvittering, og uagtet han har sendt Formanden sin Angivelse med eget Bud, hvorfor han dog ingen Beviis har, ingen Godtgjørelse, og han er ovenikjøbet ved sin Troe om, at være forsikkret, forhindret i at gjøre det andetsteds. Maa man ikke indrømme, at denne Magt er for stor i den Enkeltes Haand, maa man ikke indrømme, at det er urigtigt af en Samling af myndige Mænd, at gjøre sig selv umyndig paa denne Maade, og overlade en Anden den frie Raadighed over eens Eiendele, det kan man vel med Sandhed sige; thi brænder Eiendommen, kan det gjerne beroe paa Formandens Accuratesse eller Villie, om Jnteressenten erholder Godtgjørelsen. Enhver vil vist billige, at denne Myndighed indskrænkes, og i denne Henseende kunde vel foreslaaes: Enten at Formanden modtog 2 Exemplarer af Angivelsen, hvoraf det ene forsynet med Qvittering tilstilledes Jnteressenten, eller at der, naar Tiden for Angivelse er udløben, indrykkes en Bekjendtgjørelse i Stiftets Avis om de nølende Betalere, og dem fastsættes en kort passende Frist, at indhente det Forsømte, eller begge Dele tillige, og endelig at Straffen for Udeblivelse af Anmeldelsen til Formanden modereres, forudsat at Betalingen til Secretairen er erlagt, og Qvittering derfor haves. Nr. 5. Som et mindre heldigt Sted i Redactionen af Loven, anseer Jndsenderen den Modsigelse, der findes imellem Bestemmelserne, imellem første og anden Passus af § 4. J første hedder det, at Jnteressenten taber Ret til Erstatning, naar han udebliver med Angivelsen til 10 April, og i den anden, at han mister denne naar han udebliver til 1 Mai. Denne sidste Deel af Paragraphen kan desuden neppe med Grund referere sig til den 14 s. som dog er paaberaabt, da der efter Hs Jndhold udtrykkelig omtales den Mulct, der er knyttet til Jkke=Angivelse til Formanden, og den 14 8, der i sine Bestemmelser maa være aldeles uafhængig af § 4, omtaler det samme med Hensyn til Secretairen og afhandle saaledes hver især de forskjellige Angivelser, nemlig til Formanden og Secretairen. At Lovene for nærværende Forening efterhaanden modtage de Forbedringer, de ere istand til at modtage, maa vistnok være Jnteressenternes fælleds Ønske. Som mindre heldige Bestemmelser til at naae dette Maal, har Jndsenderen anseet de her paaankede. Hensigten med disse Linier er, itide at henlede Dhrr. Medlemmers Opmærksomhed paa de anførte Puncter, at de i deres Hjem ved rolig Prøvelse kunne overlægge, hvorvidt de fortjene Hensyn. Ofte frembringer denne Prøvelse et ganske andet Resultat, end det mundtlige Foredrag i Generalforsamlingen, hvor disse Bemærkninger ville blive Selskabet meddeelt til Bedømmelse. Som Slutningsbemærkning tilføies, at disse Linier ikke vare bestemte at meddeles paa denne Maade, hvis Jndsenderen ei frygtede for, at der engang i Tiden saavel kunde gjøres ham som Andre den Bebreidelse, at Forslag til Lovens Forandring ei var skeet. Følelsen af, hvor retfærdig denne Anke maatte være, har bevæget ham dertil, i Haab om, derved at fremme den tilsigtede Forandring, han har havt for Øie. Bramstrup ved Odense. Th. Hillerup. Følgeblad til Fyens Stifts Adresse-Avis J. 119.