Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-03-29
Ved Høiesterets Dom af 17de Januar sidstleden, der stadfæster de foregaaende Jnstantsers Domme, ere Søren Olsen, Hans Hansen og Sidstnævntes Hustrue Karen Andersdatter, den første for begaaet Mordbrand og de tvende sidste for dertil at have raadet og tilskyndet samt deeltaget i Foranstaltningen til Jldspaasættelsen, dømte til at have deres Hals forgjort og derefter henlægges paa Steile. Sagens factiske Omstændigheder ere, efter Udvisende af den af Protocolsecretairerne i Høiesteret afgivne Beretning, følgende: Søndag Aften den 21de April f. A. opstod en Jldebrand i Hyllested Bye, Sorøe Amt, og bemærkedes Jlden først i Fæstebonde Ole Larsens Gaard omtrent Kl. 10, hvorfra den udbredte sig til de nærmest liggende Bygninger, saaledes at 2 Gaarde og 3 Huse inden føie Tid blev et Rov for Luerne. Ved de i denne Anledning anstillede Undersøgelser faldt Mistanken om at have forovet denne Gierning paa Søren Olsen, som havde fundet Leilighed til i Forening med en anden Arrestant at undvige fra Slagelse Arrest, hvor han hensad medens en Sag, hvorunder han for anden Gang begaaet Tyverie, ved Underretten var bleven dømt til Straf af 3 Aars Rasphuusarbeide, svævede for Landsover- samt Hof- og Stadsretten, hvis Dom af 23de April stadfæstede Underretsdommen. Efterat Søren Olsen den 24de April var bleven anholdt og ført tilbage i Slagelse Arrest, benægtede han først at have efter sin Undvigelse begaaet noget Ulovligt; men i det endnu samme Dag optagne Forhør tilstod han at have sat Jld paa Ole Larsens Gaard, hvorom hans Forklaring i bemeldte og senere Forhører i det væsentlige gaaer ud paa følgende: Efterat han var udbrudt af Slagelse Arrest, vankede han i flere Dage omkring i Landet, og kom den 20de April til den anden Tiltalte Hans Hansens Huus i Hyllested. Da han for denne beklagede sig over sin elendige Tilstand og yttrede, at hans Forfatning var i den Grad fortvivlet, at han blev nødsaget til at melde sig til Arresten igien, gav Hans Hansen ham Anviisning paa at forøve Tyverie hos en i Hyllested boende Mand, Schiøtt, der skulde eie omtrent 200 Rbd., og umiddelbar i Forbindelse med Olsens Klageover at han ikke vidste hvorledes han skulde redde sig, sagde Hans Hansens Kone Karen Andersdatter i hendes Mands Paabør, at hun, hvis hun vilde, kunde sige Olsen et Raad, og da han spurgte, hvad dette var, svarede hun, at han skulde sætte Jld paa den næste Gaard, nemlig Ole Larsens, som stødte op til deres Huus, og at han, naar han giorde dette, som vilde bevirke at Alle vilde begive sig til Brandstedet, imidlertid kunde stiæle hos Schiøtt. Saavel Hans Hansen, som dennes Hustrue yttrede ved denne Leilighed, at den Førstnævnte havde havt i Sinde selv at iværksættte Jldspasættelsen saasnart Sædetiden var forbi, da han vilde have sit Huus afbrændt, for at faae det udflyttet, eftersom det ikke duede, hvorhos han udlod sig med, at hvis Søren Olsen ikke vilde giøre det, vilde han selv giøre det. Søren Olsen erklærede sig omsider villig til at iværksætte Jldspaasættelsen og omtalte i denne Anledning, at han vilde sætte Jld paa Kirsten Holm, nu Anders Jensens Gaard, men hertil yttrede Hans Hansen, ald et, da han var vred paa Kirsten Holm, vel ikke var nogen Synd at sætte Jld paa denne Gaard, men at det, naar dette skeete, var uvist, om hans eget Huus tillige vilde antændes. Det blev derefter aftalt, at Søren Olsen skulde sætte Jld paa Ole Larsens Gaard, der, som meldt, stødte op til Hans Hansens Huus, og han forlangte, at Karen Andersdatter strax skulde hente Jld, for at han kunde iværksætte dette; men har ikke kunnet opgive Grunden til at Jldspaasættelsen ikke endnu samme Aften skeete, men efter Aftale blev udsat til den paafølgende Aften. Natten imellem Løverdag og Søndag og hele den sidstnævnte Dag holdt han sig derefter skiult paa Hans Hansens Loft og var denne om Søndagen behielpelig med derfra at nedbære en Deel Korn, for at dette kunde blive reddet naar Jlden angreb Huset. Ud paa Eftermiddagen leverede Hans Hansen ham et Hugavern til Brug ved Udøvelsen af Tyveriet hos Schiøtt og gav ham Anviisning paa hvorledes han skulde udføre dette. Søndag Aften Klokken omtrent 9 1/2 vare de 3 Tiltalte samlede i Hans Hansens Stue, og det blev da aftalt, at Karen Andersdatter skulde hente Jlden, som skulde bruges til at iværksætte Jldspaasættelsen, hos Peder Jørgensens Hustrue, men der skeete, saavidt Søren Olsen erindrede, ikke nogen speciel Anmodning af ham eller Hans Hansen til Karen Andersdatter og at hente Jlden, anderledes end at de omtalte det imellem sig alle tre. Da Karen Andersdatter var ankommen med Jlden, leverede Hans Hansen til Søren Olsen en i Svolv dyppet Fyrrepind, som var flakt i den ene Ende, der var dyppet i Svovlet, indsvøbt i et Stykke Papir, samt et 4 a 5 Tommer langt Stykke Svamp, som Hans Hansen antændte paa Skorstenen forend han leverede Olsen det, og var Pinden altsaa indrettet saaledes, at Svampen maatte antænde den naar den brændte ned til Svovlet. Hans Hansen sagde i Konens Paabør, at han havde havt dette færdig, fordi han selv vilde have paasat Jlden saafremt Olsen ikke var kommen til ham. Forsynet med disse Ting og med Huggejernet gik Søren Olsen til Ole Larsens Gaard, krøb over et Giærde ind i Haugen og stak Pinden med den brændende Svamp ind i Tagskiæget over Bagerovnen, saaledes at Svampen medden Ende af Pinden, som var besmurt med Svovl, kom til at sidde ud ad. Da han saae, at Taget stod i Lue, eller, som han senere vedblivende har udsagt, strax efterat have indstukket Pinden, løb han fra Ole Larsens Gaard, og det varede neppe et Qvarteet førend Jlden udbrød. J Mellemtiden opholdt han sig udenfor Schiøtts Gaard og da han bemærkede at sammes Beboere begav sig fra Gaarden til Brandstedet og han fandt Dørene aabne, gik han op i Gaardens øverste Stue, hvor han søgte at opbryde et Chatol ved Hielp af Huggejernet, men forgiæves, og da han heri blev forstyrret derved, at Nogen kom tilbage, tog han Flugten, efterat han af en utillukket Skuffe, i Chatollet havde udtaget en Tegnebog, hvilken han senere kastede fra sig paa Marken, da han fandt at der i samme ikkun var nogle Papirer, men ingen Penge. Han har endvidere forklaret, at han vel tænkte sig, at det var galt, hvis Nogen skulde indebrænde, men at han stolede paa, at der, efterdi Klokken endnu ikke var 10, maatte være Folk oppe, og at han, hvis han havde vidst at Nogen skulde indebrænde, ikke vilde have paasat Jlden, samt at han ikke gjorde sig nogen Betænkning i Henseende til at i al Fald mange Mennesker ved den paasatte Jld vare udsatte for at miste deres Eiendele, og heller ikke tænkte han over om de kunde faae noget bierget fra Jlden eller ei. Saasnart han, efterat være kommen til Schiøtts Gaard, saae Jlden blusse op, ligesom og senere, Natten efter Branden, hvilken han tilbragte i en Halmstak, fortrød han Gierningen, men ansaae dog denne som den eneste Maade, hvorpaa han kunde komme til at stiæle Schiøtts Penge, for hvilke han vilde anskaffe sig Klæder og komme til Kiøbenhavn, hvor han ventede at faae Tieneste. Under de optagne Forhører har Søren Olsen vedgaaet, at han, i Mellemtiden fra han udbrød af Arresten og til den 20de April, da han ankom til Hans Hansen Huus, havde været i Kiøbenhavn og at han af en ubekiendt Person havde faaet en falsk Skudsmaalsbog skrevet for 11 Mk. 8 Sk., samt at han i et Huus paa Veien imellem Kallundborg, og Holbek havde stiaalet 3 Rbd., ligesom og paa Veien fra Hallagermagle til Hyllested fra et Skab, i en Stue en Krukke med omtrent 2 Pund Smør, 4 Sk. og nogle faa Fodemidler, som han bragte med sig til Hans Hansen. (Forts.)¬