Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-03-29
Deres Majestæt har besluttet i Deres Viisdom, at den offentlige Underviisning skal for Fremtiden erholde en særskilt Bestyrelse, afsondret fra de geistlige Anliggender; men denne Foranstaltning vil imidlertid ikke forandre de nødvendige Forhold hvori Religionen staaer til Ungdommens Opdragelse. – Sire, Chartet er i Deres Hænder, Testamentet af en Kongelig Freds stifter, som Arving af hans Tanker ville De befæste hans Værk. Al den Ueenighed, som Tidernes Fordærvelse har medført, ville De igien forsone. De ville sikkre den constitutionelle Enighed Seieren i Gemytterne ligesom i Lovene. Det høist vigtige Spørgsmaal, som Deres Omsorg har angivet, ville blive opløste ved den lovmæssige Orden, som paa samme Maade modsætter sig Undertrykkelse og Svaghed Nogle Deele af den offentlige Bestyrelse have opvakt bittre Følelser af Misfornøielse; vi betragte det med Smerte. Deres Majestæt er for at helbrede saa dybe Saar i Deres Forudseenhed forekommet vore Ønsker. De Commissioner, som ere oprettede ifølge deres Befaling, forberede sig, til at opfylde dem og vi troe det med Glæde. J lang Tid Sire, venter den offentlige Underviisning paa en definitiv Organisation, som omfatter alle Grader og de forskiellige Methoder af Underviisningen; som skal bringe Udøvelsen af den borgerlige og geistlige Magt i Overeensstemmelse med hinanden, og som endelig skal opretholde den gode Forstaaelse og Samvirksomhed i Overeensstemmelse med de arvede Maximer af den Gallikanske Kirke, og den lige store Beskyttelse, som er sikkret de øvrige Confessioner. En Fornødenhed af en anden Natur udkræver, at vore Valglove blive gjort fuldstændige og Deres Faderbierte Sire, vil for at opføre vor Frieheds Bygning paa en sand Grundvold give os vore municipale Jnstitutioner igien, som er et Mindemærke og vore gamle Privilegier, og derved tilbagekalde i deres Nationers Erindring alt det, som De skylde Deres Ahner, Værdige Søn af Henrich den 10 og af den hellige Ludvig! Vi sætte Tillid til Deres Løfter. De anraaber Lovene, som den fasteste Søtte for Deres Throne, næst efter Gud, hvorfra disse have deres Oprindelse; De fremkalder Sandheden fra Hierternes Dybde; Det har offentlig nævnet den at være Nationernes og Fyrsternes Fornødenhed. Sire, disse mærkværdige Ord ville gienlyde til Efterverdenen; inderlig rørt modtager Frankerige, dem. Kunde Frankerige, Gienstanden for Deres Omsorg, og omgivet af saamegen Kiærlighed, som Deres Godhed har udviklet for det, tvivle paa sin Fremtid. Dets Ønsker forlanger, at de Personer, som ere betroede at udføre Deres Majestæts befalinger, at de skulle udføre dem; dets Klager angaaer allene det beklagelsesværdige System, som kun altfor ofte tilintetgjorde hiine Velgierninger i deres Virkninger. Deres Majestæt være takket for at Uenighedens Aand er for evig forsvundet; befriet ved sin Konge betragter Frankerige den kraftfulde og beskyttende Magt, som tilkommer dets Krone, som at staae i den første Række af dets Betryggelser. Jntet Offer Sire vil være os for kostbart for at understøtte Deres Hensigt, og Overeensstemmelsen i alle Sindelag. Som Fader for den store Familie opfordrer De alle Franske Hierter til Enighed; Deres Ønsker skulle blive opfyldte. Den høimodige Alliance imellem den legitime Magt og de lovmæssige Frieheder ville afvæbne alle Partier, alt vil forene sig i Kiærlighed til Kongen og i Chartets Aand. Hs. Majestæt meddeelte derpaa følgende Svar: Mine Herrer, J det jeg tilkiendegav for Dem min Villie med Hensyn til at befæste vore Jnstitutioner, og kaldte Dem sammen for med mig at arbeide for Frankeriges Vel, saa gjorde jeg Regning paa en Overeensstemmelse i Deres Sindelag, og Medvirkning af Deres Jndsigter. Mine Ord vare henvendte til det heele Kammer, og det havde været mig meget behageligt at erholde et enstemmigere Svar. Jeg holder mig overbeviist om, at De ere de naturlige Bevogtere af Thronens Majestæt, som danner den første og værdigste af deres Garantier. Deres Arbeider ville overbeviise Frankerige om Deres dybe Agtelse for den Monarks Minde, som skiænkede os Chartet, og deres billige Tillid til den, som de kalder Frankerigs Henrich den 10de og den hellige Ludvigs værdige Søn. (De Liberale Blade vise sig særdeles fornøiede med dette Kongelige Svar. De sige, at dersom Kongen havde været misfornøiet med Adressen saa havde han ikke modtaget den, lige som Ludvig den 18de i Aaret 1821 ikke mod tog den store Deputation. Kongen derimod modtog Adressen, og beklager kun at Minoriteten ikke havde forenet sig med Majoriteten. Rygtet har imidlertid gaaet at Hertugen af Blacas vilde have formaaet Kongen til ikke at modtage Adressen.)