Berlingske Tidende, 1779-09-01
- Den anførte Silke=Strømpe=Fabriqve drives af en Selskab, til hvilket Silke=Ormennes og Moerbær-Træernes Opelskning fornemmelig er overladt. Pfalz er udenTvivl fortrinlig skikket til denne Avl, fremfor mange andre Tydske Lande. For at giøre de hertil fornødne Kundskaber almindelige iblandt Landmanden, opfandt man 1771 følgende Indretning: Et Selskab har paa 30 Aar erholdet ene Rettighed, at anlægge Silke=Ormes Opelskning, Moerbær-Plantager, som og Strømpe=Fabriqver, paa de Vilkaar, at det i denne Tid skulde opelske 200,000 Morbær-Træer, bevise sammes aarlige Fremgang, lade Undersaatterne ordentlig underrette i Træe- og Silke=Ormenes Opelsknings Maade, og derfore altid holde paa dets egne Omkostninger ved hver 10000 Træer en Opsynsmand og Lærere, som skulde undervise de Undersaatter, som Træer, nes Dyrkelse er overladt. - Dette Monopolium har man uden al Tvivl holdet for det meest passende og beqvemmeste Middel til at bringe Nationen til at lægge Vind paa Silke=Orme. Denne Art af Vindskibelighed er altid konstig i Tydskland, og maae altsaa anskaffes ved forskiellige Midler. Saa meget, som det var imod Politiqven, at vilde giøre Landmanden under den 40de eller 50de Grads Bredde til en Meddeiler i Silke=Avlingen i Piemont og Grenada, og at indrette den Tydske Jordbund til Morbær=Plantager isteden for til Agerdyrkning; saa nyttigt er det dog, naar man anviser Bonden et fordeelagtigt Bi Arbeyde, som særdeles udfordrer hans Flid i den Tid, han faaer tilovers fra sine sædvanlige Forretninger. Og ligesaa fordeelagtigt kan saadanne Deele af Jorden anvendes dertil, som ellers maatte ligge uden Nytte, for Ex. Landeveye, Kirkegaarde &c. - Den Jndvending, at den Tydske Silke aldrig kan giøre den Jtalienske og Levantiske uundværlig for Manufacturerne, siger intet, eftersom hiin dog altid kan blandes med denne, eller meget godt anvendes til halve Silke=Tøyer, og altsaa formindske vores Handels Afhængighed af fremmede Nationer, og formeere Gevinsten af vores Vindskibelighed. - Af disse Grunde fortiener altsaa Silke=Avlingen de Tydske Regieringers Opmuntring og Understøttelse. J Pfalz har man holdt et paa 30 Aar indskrænket Monopol-Selskab for den bedste Middel, eftersom man troer, at dette formedelst sin egen Jnteresse skulde bevæges til at udbrede de fornødne Kundskaber, og Træernes Opelskning. Man haaber uden Tvivl inden 30 Aar at være kommen saavidt, at man kan undvære Monopol-Selskabet, og frit tillade alle Undersaatterne denne nyttige Beskjæftigelse. Kun de første feyl agtige Forsøg vilde man giøre paa et særdeles Selskabs Bekostninger, og meget billig belønne samme derfore med et andre udelukkende Privilegium. Saa gode Grund denne Indretning endog synes at have for sig, saa synes mig dog, at den bør foretrækkes, ved hvilken den Preussiske Kongelige Regiering har søgt at indføre Silke=Avlingen. Man har her allerede siden den nærværende Konges Regierings Begyndelse fornemmelig søgt at opmuntre Præsterne og andre Kirke=Betientere paa Landet til dette Arbeyde ved Belønninger. Saaledes søgte man ogsaa her først at opmuntre enkelte Personer, og at giøre dem til Lærere og Mønstere for heele Nationen; her udvalgte man kun Præmier; men i Pfalz Monopolium. Jeg tilstaaer, at jeg altid holder den første friere og meere opmuntrende Vey for den bedste at vælge. Personerne, ved hvilke man søgte at indføre Silke=Avlingen i de Preussiske Stater, har alle Tider den bedste Leylighed, den største Færdighed til at tage imod Underretning, og den største Leylighed og Anseelse til videre at udbrede de erholdte Kundskaber, og bringe deres øvrige Landsmænd til Efterfølgelse. J Aaret 1766 bekom kun fem Præster, som havde avlet den meeste Silke, Præmier, men nu erholde alle Undersaatterne dem, som avle meere end i det forrige Aar, nemlig for hvert Pund 12 Gar. Dette er altid en Belønning for den tiltagende, og en Straf for den tilbageblivende Flid. Jmidlertid kunde man dog undersøge, om en anseelig Præmie for færre ikke vilde gjor meere Virkning, end en liden for fleere. Hiin synes altid at have en større Bestræbelse i Følge med sig, da den ey allene giver Lyst, men endog Evne til at bringe Avlen videre, ja endog, betragtet som Ære, er Præmien meere smigrende, fordeelt iblant faa, end iblandt mange. Ved den første Art af Belønning er Fortrinet for alle andre Concurrenter Maalestaven; men ved den anden er Tilvexten af egen Gevinst. Her synes ofte den blotte Lykke, der næsten altid Fliid at lede til Præmien. Jmidlertid har begge Arter af Præmier allerede havt stor Virkning i de preussiske Stater. 1750 blev i Neumark vunden 505 Pund Silke, men 1774 3570 Pund. Der vindes allerede sammesteds en tredie Deel af den Silke, som er fornøden for Manufacturerne i de Kongelige Lande. Hvor stor den Pfalziske Silke=Avling paa nærværende Tid er, derom har jeg ingen nøyagtig Underretning. Dog er Morbær-Træernes Antal allerede meget stort.