Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-11-16
(Jndsendt.) Naar Hr. Fischer, som et Scho af Berberissernes ivrigste Forsvarer, i No. 132 høre høitalende bebude: Jeg troer, at elle de Knuder, som Berberissernes Fiender have knyttet med tvende Lykker, ved sund Eftertanke let lade sig løse, da vil mueligen hver, der kiender ham, trække paa Smilebaandet, og tro, han har meent Knuder, man i egentlig Forstand knytter paa en Traad, og som kunne løses med Honderne, men ikke Knuder i uegentlig Forstand, der skulle løses ved sund Eftertanke. Dog lad see hans Kunst, Niels Skoemegels Rug (1812) og Niels Jensens (1813) skal ikke først have taget skede, men har virkeligen først taget Skade nærmest Berberisserne: og naar Førstnævntes Rug stødte til Haven og Breberisserne med den nordre Ende, hvor det først fordærvedes, hans 3 Huse og Gaardsrum ligge atter norden for Hoven, de smaa Damme og den su tige Hede atter norden for Husene, seer man stor, kas hele Kunst blot bestaaer i noget Jnconseqvensmagerie; men naar Sidstnævntes Rug, der strakte sig lidet forbi Haren i Nord, 2 Agres Brede derfra, først fordærvedes nærmest Berberisserne og ikke nærmest de smaae Damme og den fugtige Hede, hvorledes finder hon de paa, at løse denne Knud, Da Sandheden unægteligt vinder ved Stetid, der sømmer sig for Mænd, ønske jeg gierne han, eller rettere den, hvis Skygge han her er, vilde forsøge paa at løse alle de Knuder, je i No. 119 fremlagte, til hvilken Ende jeg betegnede Exemplarer saa nøie; kun maa jeg her anmærke: Nørre Snede ligger i Wrøds Herred, og Dræ stens, Degnens og en anden Mands Rug, som (1813, nærmest omgave Præstens Have med Berberisser der, var fordærvet, uagtet Jorden der synes saare beqvem til Rug, som ogsaa le Omegnen var god. Jeg har endnu et dobbelt saa stort Antal af slige Exempler, at opvarte med, hvoraf for denne Gang kun dette ene: Hvefordærvedes Hr. Pastor Flensburgs Rug i Borum, (1813) paa høilandet Jord næ mest hans Berberisser, medens hans og flere Mænds Rug der til Byen var godt nermest ved Enge, Moser og Tørvegrave. - Hvis han nu løser mig blot de allerede fremlagte Knuder, det er med andre Ord: hvis han med overtydende Beviser hidleder de anførte Phenomen fra andre Aarsager end Berberisserne, forbinder jeg mig til, at betale for Jndrykkelsen. Hol mon dog Berberissernes ivrigste Forsvarer træder frem under Anonymitetens saa mistænkelige Skiul, hos under saa mange forskiellige Signalementer, Jal hvi hverver han med saa stor Omhyggelighed Berberisforsvarere, og for flere blandt dem forfatter eller lade forfatte deres Forsvar, - Bundteren i No. 134 viser sig temmeligt som Jdiot, naar han formener, at jeg er den eneste, der med Grund mistænker Berberisserne; hvi have f. Ex. Provst Heiberg i Sielland, Hr. Etatsraad Carøe i Randers, Hr. Pastor Hansen i Todberg, Hr. Pastor Rønne i Lyngbye, Hr. Schmidt paa Schierringmunkgaard o. fl. ved Grunde, hentede fra Erfaring, beviist os deres fordærvelige Jndflydelse især paa Rugen og tillige paa Havren - Hvi har en S. L. Hartvig, i at videnskabeligt Værk og Forstvæsenet under den Titel: Lehebuch for förster und dies werden wollen, 1ste Band 3te verbesserte Anslage 1811. Stutgart und Fubingen, ført samme Anke over dem. - Ja, hvi have saa mange tænkende og erfarne Landmænd, overbeviste om Berberissernes Skadelighed især for Rug, i al Stilhed bortrøddet dem, Beundreren har forresten fremført Noget, der er under al Kritik, og hvo, der kjender bedre end af Aviserne, hvor mislig Berberissernes Sag er, vil sikkert tro, han allerede har leveret deres Svanesang. Dog, Satiren, liig Jrlys, villeder kun Rugens Misvext og Brederissernes fordærvelige Jndflydelse, levere et Emne, der unægteligt bør behandles med største Alvorlighed. Schler.