Aalborg Stiftstidende, 1838-11-13
Til vor Beretning om Universitetsfesten den 7de tilføie vi nu, da Festen er afholdt, Følgende: Reformationstalen, som holdtes paa Latin af Professor Engelstoft, udkastede en Skildring af Reformationen som Vidnesbyrd om den menneskelige Aands Adel. Den fratrædende Rector, Professor theol. Clausen, proclammerede de fire Decani for det følgende Aar. Prof. theol. Scharling. Conferentsr., Prof. juris Bornemann, Etatsr., Prof. medic. Bang, og Etatsr., Prof. Ørsted. Sangene før og efter Talerne udførtes af Studenter, under Anførsel af Organist Berggreen. Lector theol. Martensen og Cand. theol. Werliin bleve ikke, som ved Feiltagelse var berettet, proclammerede til Magistre, men til Licentiater i Theologien. (B. T.)J disse Dage er paa Universitetsboghandler Reitzels Forlag udkommet et meget mærkeligt Skrift af den bekjendte Videnskabsmand, Generalkrigscommissair, Dr. J. Neergaard, betitlet: Morderne Ole P. Kollerøds, Ole Hansens, Peter Christian Knudsens og flere andre Forbryderes Criminalsag, ledsaget af en Tavle med fem Portraiter af ovennævnte 3 Mordere og af 2de Fruentimmer, af hvilke det ene var den Forstanførtes Kjæreste, det andet en gammel bekjendt Hælerske. (Portraiter ne ere tegnede af Gemzøe og lithographerede i det lithographiske Jnstitut.) Forfatteren fortæller i Fortalen, at han med Hensyn til sit psychologiske Studium, i længere Tid har fundet megen Jnteresse i, med vedkommende Embedsmænds Tilladelse, at bivaane Forhørene i vigtige criminelle Sager. Da han har fundet ovennævnte Forbryderes Sag af stor Mærkelighed, saavel med Hensyn til de af dem begaaede Forbrydelsers Mangfoldighed og Græsselighed, som med Hensyn til den ufortrødne Virksomhed og udmærkede Duelighed, Jnqvirenten, Justitsraad og Birkedommer Knud. sen har lagt for Dagen, ved at blotte Forbrydelsens hele Væv, har han troet, at en historisk psychologisk Fremstilling, 1 og vi kunne forsikkre ham, at han heri ei har bedraget sig Hovedforbrydelsen, som dette Skrift behandler, er det bekjendte Mord, der i Juni Maaned f. A. blev forøvet paa Papir kudsken paa Nymølle Fabrik, Lars Pedersen, der om Morgenen blev funden død i sin Seng, svømmende i sit Blod af et ham i Halsen under Øret bibragt Stik, hvorhos hans Gjemmer fandtes aabnede, samt Klædningsstykker og Penge bortstiaalne. Vi erholde nu Underretning om, hvorledes de nærmere Omstændigheder ved Forbrydelsen havde tildraget sig. Den ene af Morderne, Ole Hansen, der tidligere havde tjent som Vægter paa Nymølle og kjendte Localiteterne sammesteds, havde givet de tvende andre Anslag paa ovennævnte Papirkudsk, hvem han vidste at være i Besiddelse af en ikke ringe Pengesum. Om Aftenen begave de sig alle tre til Nymølle, hvor Ole Hansen fra en Have trængte ind af et udtaget Vindue i et Værelse, der stødte til Kudskens Sovekammer, listede sig igjennem dette sidste og derpaa indenfra aabnede Døren for Ole Kollerød, der strax sprang i Sovekammeret med en oplukt Foldekniv i Haanden, og medens Ole Hansen holdt den Opvaagnendes Hænder, greb denne med den venstre Haand under Hagen og med den høire Haand med eet eneste sikkert Snit overskar hans store Pulsaare i Halsen. Morderen var saa sikker i sin Sag, at han uden videre at undersøge, hvorvidt den Ulykkelige havde udaandet, strax kastede Dynen over Hovedet paa ham, og derefter med største Rolighed hialp Ole Hansen at randsage den Myrdedes Eiendele og at bemægtige sig Penge, Klædningsstykker og Fødevarer. Hans dytiske Koldblodighed havde gaaet saa vidt, at han lige førend han udøvede Mordet med største Rolighed havde opsmøget det ene Trøieærme, for at det ei skulde plettes med den Myrdedes Blod, og, om muligt, blev denne mageløse Ufolsomhed overtruffen derved, at han kort efter Mordet paa Hjemveien med sine to Staldbrødre (af hvilke den tredie alene skulde holde Vagt udenfor, medens Mordet forøvedes, holdt et Maaltid af de den Myrdede frastiaalne Spisevarer, og sønderskar Sulet med den af Blodet endnu ryggende Kniv Rummet tillader os ikke at meddele Mere af denne mærkelige Criminalhistorie, og vi kunne ikke Andet, end anbefale dens Læsning til Enhver, der ønsker at kaste et dybt Blik i forhærdede Forbryderes Indre og at beundre den Magt, Sandheden for det Meste omsider opnaaer til at knuse Løgnen, og afnøde Forbryderen Tilstaaelsen af hans Misgierninger, men vi maae ogsaa bekjende, at der maatte findes en overordentlig og sielden Kraft hos den Misdæder, der i Tidens Længde skulde kunne soutenere sine løgnagtige Rænker, naar han staaer over for en Jnqvisitor, der lægget saa sjeldne Talenter for Dagen, som vi erkjende Justitsraad Knudsen i Besiddelse af. Vi slutte med det Ønske, at Forfatteren oftere maa have Leilighed til at meddele Udbyttet af hans Granskninger i denne Retning. (Dagen.)