Aalborg Stiftstidende, 1827-07-19
Kopenhagen 1827. (See Avisen Nr. 105.) Om den i mange Stater nuomstunder herskende Maningstvang (som vi i vort Fædreneland ikke kjende noget til ) yttrer Forfatteren sig saaledes: Af Alt hvad Mennesket kan kalde sit, er uden TvinTanken den helligste og udisputerligste Eiendom; og doer denne udsat for mange Jndskrænkninger og Krænkelser. Herhid hører Forbud mod mundtlig Yttring af sine Tanker over saadanne Gienstande, som i denne eller hiin Stat henregnes til aandeligt Contrabande, Politi=Spioner med Hensyn paa Samtaler i privat Kredse, Aabning og Gjennemlæsning af Breve, der under Afsenderens Segl, som Hemmelighedens hellig Symbol, overantvordes til den offentlige Redelighed, Presselove og Forbud mod Bøgers Jndførsel. Hvor saadanne Midler anvendes, for at standse en fri Ombytning af Tanker og for at forhindre saadanne frie Undersøgelser, til hvilke Sandhedskjerlighed, Menneskets indre Overbeviisning og det almindelige Bedseopfordre, der er en Sygdom forhaanden, som Regi ringen ved Palliativer og ved at skjule den indvortes Skade søger at skjule. Der røber sig nemlig ved saa danne Foranstaltninger hos Magthaverne en hemmeliFrygt for, at de Underhavende blive for kloge og kaste et for dybt Blik ind i Statsvæsenets hemmelige Maskinerie. Men hvor saadan Frygt hersker, kan man vel med Føie slutte, at Maskineriet har en eller anden hemmelig Skade, som man ikke vil lade komme for Dagen. Men er dette Tilfældet, er det meget at befrygte, at just den ængstelige Bestræbelse for, ved Midler, der oprøre den naturlige Følelse, at sætte Grændser for Undersøgelseslysten og holde Gemytterne i Uvirhed, kun vil tjene til en Spore, endmere spænde Nysgjærrigheden, og sætte hemmelige Forbindelser og hylkelske Kunster mod Tankeinqvisitionen. e) Menneskeslægten paa sin nærværende Standpunkt. Jstedetfor denne forgiæves Kamp, som ikke leder til noget glædeligt Endemaal, vilde fordomsfri Fremgangsmaade, en forekommende og frivillig Afskaffelse af indsnegne Misbrug og stræng Vaagen over Ret og Retfærdighed befrie den offentlige Autoritet fra alle de Krogveie, som stedse skade dens Anseelse, ophæve den indbyrdes Tillid og sætte hemmelig Mistanke og slet skjult Uvillie paa begge Sider i Stedet. Storbritannien og Nordamerica, som i enhver Art af Tankeyttring ved Skrift, Tryk, eller billedlig Forestilling nyder den største Frihed, hvor der mindst agtes paa Privat klage med Hensyn paa formeentlige Fornærmelser, hvor fremmede Aandsfrembringelser tilstedes uhindret Adgang, uden at rense Klinten fra Hveden, eller den formeentlige Gift fra det sunde Næringsstof, disse Stater befinde sig i alt, som angaaer det almindelige Vel, ulige bedre, end hine, der, skjønt de i høiere Grad kunde trænge til Lys udenfra, dog med største Omhyggelighed tildække Vinduerne og tilsperre Dørene, Beskrivelse over Heste Veddeløbene, i England. Af Hermann Ph. Ree, der har opholdt sig 6 Aar i Landet. Saa høit end dette stolte Øfolk staaer paa den mekaniske Kunsts og rhetoriske Dannelses Trin, saa vidne dog dets vilde Forlystelser om en Slags Raahed, som vanskelig lader sig forene med dets øvrige flersidige Dannelse, med mindre man vil antage, at den overvættes Sands for Frihed som hyppig parres med Sands for Vildhed, gjerne udbryder i physisk, ja i brutalKraftmaalen, og deri bestaae Engelskmændenes Hoved forlystelser, nemlig i Barning, Hanekamp, Tyrefægtning, Jagt og Heste Væddeløb. Baxning (Prize-sighting) som nedværdiger Mennesket til Dyret, er vel den skrækkeligste af disse Forlystelser. Hanekæmpningen er det ikke mindre, da disse Dyr erholde deres Brutalitet af Menneskene der af hærde og forvilde dem lige fra Fødselen af, og en saadan Hane-Opdrager (Cockseeder) er en særdeles vigtig Person, der endog ansættes af Fyrster, Tyrefægtningen (Bull-Bating) har nu for Engelskmanden mindre Jnteresse. En Tyr, bunden til et langt Toug, føres frem, og gives til Priis foren utallig Mængde Hunde (Bullogs), af hvilke mangen Gang en eneste, efterat have bidt sig fast i Tyrens Mule, formaaer at nagle dette brølende Dyr til Jorden. Seierherren belønnes da med den omkringstaaende Mængdes jublende bifald; dog meget ofte slænges Hundene høit i Luften af Tyren, og da gribes de igjen af deres Eiere. Disse Fægtninger ere dog nu nedsjunkne til de nederste Folkeklassers Moerskab og finde kun sjeldne sted, og det blot i Smaastæderne. Jagten derimod hører aldeles de høiere Stænder, til, da denne udfordrer et eget Privilegium; og kan man end ikke regne denne Forlystelse blandt de nædle, saa er dog det Halsbrækkende ved Rævejagten saa stor at Jægeren sætter sit eget Liv paa Spil mod Rævens. (Tossing up for lives with a for.) Heste=Væddeløbene yde, især for deres Blomstændigheders Skyld, vel den interessanteste Underholdning. Næsten enhver By har aarligen Hesteveddeløb (Races), som stedse ansees for en almindelig Folkefest; men de berømteste ere de, som finde Sted i Epsom, Newmarket, Doncaster og Manchester. Væddeløbene i Epsom udmærke sig ved Pragtfuldhed, fordi Londons nære Beliggenhed, fører mange høie Personer i elegante Eqvipager dertil. J Newmarket og Doncaster, løbe gjerne det største Antal af Veddeløbere fordi Hesteliebhaberiet i begge Landskaber Suffolk og Yorkshire, og især i det sidste, er meget stor, og Veddeløbet er en Hovedspore til Racehestenes Forædling. Ogsaa i Manchester anvendes, af nogle Rigmænd, meget paa Raceheste, og Væddeløbene der have meere Jnteresse, fordi Folkemængden, som bivaaner dem, vel er den største af dem alle; ogsaa er det dem jeg hyppigst har overværet. Paa en 20 a 30 Miles Omkreds drager i Væddeløbs=Ugen Alt til Manchester, og den Frem og Tilbagestrøifen af alle Fremmede giver Staden et Udseende, som om det kunde være Markedstid. Paa den Tider det da ogsaa at Spillere og Lommetyve trives bedst; de have den Bevaagenhed at lette Livets Byrder ved at tømme de med Uhre, Uhrsmykker og Guineer alt for svær belæssede Lommer, saaledes at Eiermændene sommetider komme ganske let tilfods paa Valpladsen.