Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-21
Den 24 Septbr. gaves sammesteds Ægtestandscenen, et af de bedste af Kotzebues Enactstykker med moralsk Tendents, der udførtes med Raskhed, og Livlighed. Derefter Galningen af samme Forfatter. Dette Moraliteten saarende Spectakelstykke kan med føje siges at være, ei blot til Lyst. Til hvad da mere, spørges maaskee. Til Sædernes Fordærvelse er mit Svar, der sikkert bifaldes af enhver, hvem det er om at gjøre, at faae fjernet fra vort Norden, alt hvad der stræber imod det Maal, Tysklands nyere Roman= og Skuespildigtere saa kraftigen arbeide frem imod, nemlig: aldeles at nedbryde Moraliteten. Uden Hensyn hertil var Udførelsen, som man kunde vente sig den af Haack, Liebe og Jfr. Falk, der alle vare paa deres rette Hylde. Hr. Hass nærmede sig derimod ikke C. Bruun (hvis Rolle det før har været) som Hans Molkus. Jfr. Nielsen udførte Nannette, en naiv Gurly Rolle, ret brav, dog var hendes Udtale ikke altid lige behagelig. Jfr. Sannes skreeg, i det mindste for mine Øren, undertiden lidt for meget som Fru v. Brumbach. Hr. Jord høi var ikke engang fast i sin, just ikke betydelige Rolle, ellers som sædvanlig. - Den 1ste October gaves de to Fædre af Dupaty, der gik med usædvanligt Liv, for endeel en Følge af den forandrede Rollebesætning. Hr. Haack var ganske den rige, jovialske Dorval. Jfr. Abildgaard, der udførte Laura, havde forbedret sit Spil kjendeligen. Hr. Bauer var bedre end man havde ventet. Hr. Simonsen spilte med Tænksomhed Forlis's Rolle. Derefter de Skinsyge, hvori Hr. Simonsen var Dr. Schønhoff. Denne Rolle er unægtelig den han endnu bedst har udført, dog lagde jeg Mærke til, at han lagde Vægt paa adskillige Ord paa rigtigt Sted. Hr. Jordhøi var ikke heller heri fast i sin Rolle, ellers var han hverken bedre eller slettere end han pleier. Susannes ubetydelige Rolle gaves ret net af Jfr. Schmidt. Hr. Eilertzen var Bernau. Skulde denne Skuespiller ikke kunne hielpe paa sin Figur og faae den lidt mere naturlig, istedetfor hiin ligesom kunstlede Stivhed? J Søndags gaves Sparebøssen, en Bagatel af Kotzebue. - En Student faaer en Præmie tilstillet fra Wien for et Skrive om Opdragelsen; og anvender Pengene til at fremskynde et elskende Pars Forening. Disse Elskende ere en Smedesvend og Smeden Hans Bloks Datter, der have Løvte paa at faae hinanden, naar de i deres Sparebøsse have samlet saamange Penge, som der udfordres til at sætte Boe. - Der har du det hele Jndhold. Dog troer jeg dette lille Stykke kunde interessere, naar det blev særdeles vel udført. - Men her var den godhjertede gamle Student i Jordhøis, og Smeden, en grundærlig Mand, i Hr. Eilerzens Hænder. Dog kan man ikke nægte, at Hr. Lunds og især Jfr. Nielsens Spil var ret vakkert. Derefter Jüngers Streg i Regningen. Udførelsen af dette Stykke, hævede sig, i det Hele tagen, ikke synderlig. Jsær fortjener Hr. Jordhøi at omtales for sin Oberst Hizzig. Denne Rolle, der har været i en Schwartz's og en Frydendals Hænder, bestyrkede mig end mere i den Troe, jeg længe har havt, at Hr. J. nemlig bestandig vil vedblive at være en maadelig Acteur. J det mindste har jeg i alle de Aar, jeg har seet ham spille, ikke mærket store Spor til Forbedring hos ham. Hvor udmærkede Talent næsten aldeles mangler, kan Flid og Anstrængelse kun gjøre saare ubetydeligt. Endogsaa denne Grad af Ubetydelighed lader det ikke til, at Hr. J. vil bestræbe sig for at naae; i det mindste kunde han ikke heller denne Aften stort af sin Rolle; men Replikkerne kom stødviis frem, da han maatte tage dem af Souffleuren, hvilket gav hans Spil et endnu større Anstrøg af Døsighed og Søvnagtighed. Liv og Følelse manglede ganske i sidste Act, og hvor han i de første Acter skulde være hidsig, blev han latterlig. Mad. Andersens fine tænksomme Spil fortjener høiligen Roes. Hr. Liebe, der iøvrige var ret brav, erholdt et Par Gange det Bifald, der tilkom førstnævnte Konstnerinde, og viste i tredie Act en Mangel paa Tænksomhed, der ikke gjør ham Ære. J Begyndelsen af bemeldte Act er han nemlig saa beskjænket, at han ikke kan staae paa Benene; i Slutningen af Acten derimod, da han, "fordi Vognen var gaaet i Stykker, var steget af med sin bortførte Søster (Jfr. Schmidt), havde dette næsten ganske tabt sig, og man kan dog ikke vel forudsætte, at han skulde have sovet Rusen udi Vognen. Jfr. Schmidt taler noget for sagte og accentuerer ikke sin ellers ret behagelige Udtale. rigtigt. Hr. Lund var brav som Rideknægt; men burde ikke en yderst plat Replik af ham i første Act udelades, Stykket har jo dog Platheder nok alligevel.