Jyllandsposten, 1838-02-26
Det er bekjendt, at de sidstforløbne Aar have været uheldige for Kornavlen i Jylland; men Man maa medrette spørge, om alene klimatiske Hindringer, Orkanstormen i 1835 og de sædvanlige Bartholomæi-Storme, som hvert Aar pleie at afpidske en Deel af det endnu uhøstede Korn, ere Aarsag til den sørgelige Nødvendighed, at Fødekorn maa indføres i den Mængde, som i de sidste Aar er skeet? Hvis Man kan troe de overfladiske Angivelser, der ere forekomne i offentlige Tidender, løber denne Kornindførsel maaskee meget over een Million Rbd. for de sidste 2de Aar - Mere, end Landet kan taale. En nøiagtig Beregning herover vilde være af megen offentlig Jnteresse, naar den maaskee kunde bidrage til at lede Landmandens, fornemmelig Bondens, Opmærksomhed hen paa denne vigtige Sag, saa at Man spurgte sig selv ogsaa om andre Grunde herfor. Det vilde derfor være særdeles velkomment at modtage saadanne Oplysninger til offentlig Meddelelse i dette Blad. Jmidlertid kunde vistnok en omhyggeligere Agerdyrkning og en hensigtsmæssig Forandring i Sædskiftet. virke betydeligt til at formindske, ja vel ogsaa gandske at fjerne denne Trang til Kornindførsel. Dersom Man overalt vilde indføre Brak og saae Rugen i rette Tid, i den første Deel af Septbr. Maaned, vilde der upaatvivlelig af denne Kornsort frembringes en langt større Overflødighed, end Tilfældet nu er. Rughøsten vilde da sædvanlig indtræffe først i hvert Aars August Maaned, inden Bartholomæi-Stormene indfinde sig. Bygget, som derefter blev saaet i bedre tilberedt og fra Ukrud renset Jord, vilde ogsaa give en Afgrøde, som nok kunde svare Regning i Forhold til det saakaldte Gjødningsbyg, som Man endnu holder saa meget paa, som saaes foran Rugen og er den nærmeste Aarsag til det ringere Udbytte af denne Sæd. Vil og kan Man maaskee ikke paa alle Steder gjøre denne første Opoffrelse af Gjødningsbygget, saa behandle Man dog Jorden med lidt mere Omhu. Grønagrene fældes saa tidlig muligt om Efteraaret, at de kunne sammengroe og Grønsværen raadne inden Vinteren. Om Foraaret gives dem atter en Pløining, naar de ere nogenlunde tørre, og det en Pløining tilbund med tilstrækkelig Gjennemharvning. Derefter anbringes først Gjødningen i den tredie Pløining, hvori Bygget skal saaes, og som Rugen dernæst vil faae rigeligere Nytte af. Denne Behandling er forsøgt paa flere Steder og med Held, hvorfor den fortjener at lægges Mærke til. Dog er heel Brak, (som tillige mergles, hvor Leiligheden dertil gives, endog paa den lettere Jord, og tidlig Rugsæd det Første og Bedste, der kan anbefales. Men det Andet er ligesom dette Markfred. Under Savnet af denne sukker næsten hele Jylland - og denne Ufred er dog kun et moralsk Onde, som det staaer i Folkets egen Magt at overvinde. Men just det moralske Onde er det Tungeste at bære og i mange Henseender det Vanskeligste at hæve. Forordn. af 9de Juli 1817 og den ved Plak. af 14de Juli 1837 paabudne billige Nedsættelse af Optagelsespengene give Leilighed dertil; men af moralske Grunde var det ogsaa ønsket og ønskes endnu, at den halve Deel af disse Optagelsespenge under alle Omstændigheder maatte tilfalde hvert Steds Fattigvæsen, uden at det stod til Optageren selv at eftergive mere end sin egen Andeel. Han undgik da Skinnet af Egennytte. Den Ligegyldige og Modvillige blev alligevel mulkteret, og derved dog maaskee bevæget til at agte Andres Eiendom - og lade den i Fred. Omhyggeligere Pløining, tidligere Rugsæd og Fred paa Rugen ere altsaa de Midler, som staae Landet til Tjeneste for at afværge det Pengetab, som den tvungne Kornindførsel medfører. Jylland maatte aldrig behøve den, hvad Rug angaaer. Brødet kunne vi avle selv, og endda have et Stykke tilovers til Anbre. Trykte Forelæsningers Værd.