Viborger Samler, 1834-05-30
Udenlandske Efterretninger. Følgende mærkelige Skildring af Tilstanden i Belgien læses i en Skrivelse fra Brüssel af 16de Mai. Medens der i Nabolandet, det med vor Regjering saa inderligt forbundne Frankrig, i det Mindste forØieblikket er gjort Ende paa Associationsvæsenet ved den nyeste Lov over denne Gjenstand og endnu mere ved det republicanske Partis mislykkede Skjoldopløftelse, og Tausheden i Chartet af 1830 er af Ministrene benyttet til, aldeles at fornægte Associations principet, befinder Belgien sig i denne Henseende i ganske egne Forhold, der rigtigt nok paralisere vore Magthaveres Tilbøieligheder, der sikkert harmonere med de Franskes Bestræbelser. Den ubetingede Associationsfrihed er nemlig helliget ved en formelig Artikel i vor Constitution, og det staaer derfor hverken i vor Regjerings eller endog selv i Kamrenes Magt, ved eensidige Forordninger eller Love at antaste et saadant Princip. Have end ikke tidligere slemme Følger deraf ladet sig spore, saa have dog nyere Begivenheder tilfulde viist Associationernes Farlighed. Hvis ogsaa den belgiske Characteer ikke er saa let oplagt til sprudlende Udbrud, som den franske, saa rode derfor Partierne ikke mindre omkring i Skjødet af denne nyskabte, og i sine Forhold til Udlandet, saavel med Hensyn til sin gamle Behersker, som til flere af de Magter, af hvilke den allerede er anerkjendt endnu ingenlunde paa en fast Fod satte Stat. Vidner herom ere de nylig i Skjødet af denne Hovedstad stedfundne beklagelige Optrin, hvis egentlige Udspring endnu er dunkelt, skjøndt Orangisternes frække Optræden gav den nærmeste Anledning dertil. Det vilde overhovedet være urigtigt at antage, at det orangistiske Parti skulde have tabt Modet ved hine Tildragelser; tvertimod seet det vistnok uden Grund i hiin Nedværdigelse af den belgiske Nationalitet et Middel til sammes Tilintetgjørelse, og venter kun paa den gunstige Leilighed til Realisationen af sine Planer, der rigtigt nok ikke kunne udføres uden fremmed Hjælp. Under disse Omstændigheder og ved den vedvarende livished i vor Tilstand har det naturligviis ikke kunne undgaaes, at Reunionisternes Parti (der ønske en Forening med Frankrig, og fra hvem Revolutionen, egentligen er udgaaet, men som lig de franske Juli mænd have ladet sig overfløie af de snedigere kom nes du lendemain) dagligt voxet i Antal, i den Overbeviisning, at ene denne Tendents kan sætteen Dæmning mod Orangisternes Fremtrængen. J Fabrikstæderne, navnligen i Verviers, har denne Stræben udtalt sig uden Forbeholdenhed, men nu gribes ogsaa saadanne Stæder deraf, hvis Hengivenhed forden belgiske Revolution hidtil ikke betvivledes, saasom Lüttich og Namur. Midt imellem disse Machinationer staaer det catholske Parti, Uafhængighedens egentlige Støtte, hvem Regjeringen desaarsag, mere af Nødvendighed end af Kjærlighed, i mange Henseender seer igjennem Fingre med. Det Ubehagelige i denne Stilling synes i Ovrigt i Slottet Lacken efterat have foranlediget en længselfuld Tilbagerindring om Claremont; ja man paastaaer, at Muligheden af en Abdication er kommen paa Tale, der rigtigtnok i Paris kun betragtes som en Trudsel, beregnet paa, at hidføre en hurtigere Udjevning at de existerende Disserencer, og at forsikkre sig den franske Regjerings Beskyttelse. Der er i den sidst Tid talt meget om en hemmelig Sendelse, hvormed Generalsecretairen for vort udenlandske Departement,