Viborger Samler, 1832-09-16
General Lafayettes Svar til Grev Survilliers. Paris den 26de Novbr. 1820. Hr. Greve! Jeg har modtaget de Breve, hvormed De har beæret mig, med den Kjærlighed og Agtelse, som jeg er den af Dem imod mig stedse udviste Velvillie skyldig Min Taknemmelighed og Hengivenhed maatte end mere forhøies ved vor sidste Samtale, da vi med giensidig Tillid yttrede os omden forgangne, den nærværende og den tilkommende Tid. De maa være utilfreds med mit Forhold ved de nyere Begivenheder; ikke at jeg har indgaaet nogen Forpligtelse til Dem eller Nogen; men De maa have sagt: "Da Lafavette ved Omstændighederne saae sig nødsaget til, at give efter i Henseende til sin Forkjærlighed for de republicanske Jnstitutioner hvorfor har han da begunstiget en anden Familie end min, Har han forglemt, at 3 Mill. Stemmer have anerkjendt den keiserlige Familie." De seer, min kjære Greve, at jeg fremsætter Bebredelsen i sin hele Styrker, Jeg har fortjent den, og jeg vil nu retfærdiggjøre mig med en fuldkommen afhængig og reen Samvittighed. Da de af Carl X & Comp. tagn, Forholdsregler oprotte Paris's Jndbyggere, og den offentlige Tillid satte mig i Spidsen for den patriotiske Bevægelse, saa var min første Tanke efter Seieren, at benytte Begivenhederne til størst mulig Fordeel for Friheden og Fædrelandet. De kan let forestille Dem, at ingen personlige Hensigter blandede sig i denne Beslutning. Da den første Betingelse for alle republicanske Grundsætninger er, at ære den almindelige Villie saa afholdt dette mig fra, at foreslaae en reen americansk Forfatning, efter min Overbeviisning den Bedste af Alle. Hvis jeg altsaa havde gjort dette, saa havde jeg miskjendt Pluralitetens Ønsker, og hidført Fare for borgerlige Uroligheder, maaskee for en Krig med Udlandet. Min Vildfarelse, hvis det var en, stred i det Mindste mod mine med Kjærlighed pleiede Tilbøieligheder, og selv, hvis jeg havde besiddet den almindelige Ærgierrighed, mod det, hvad man kunde kalde min Fordeel. En populair Throne i Nationalsouverainetetens Navn, omgiven af republicanske Jnstitutioner, syntes at passe for os, og dette var Barticadernes og Raadhusets Program, hvis Tolk jeg paatog mig at være. De Deputeredes Kammer, der repræsenterer 80,000 Vælgere, gik ikke saavidt som vi; men det var enigt med den offentlige Mening om den strafskyldige Families Fordrivelse, og ligesom Paris og det øvrige Frankrig ansaae det det for en trængende Nødvendighed, at stille Urolighederne og fatte en Beslutning. Jeg kunde her indskrænke mig til at bemærke, at Deres Familie var adsplittet; Nogle vare i Rom, De i America og Hertugen af Reichstadt i Østertigernes Hænder, men jeg skylder Deres Venskab, frimodigen at forelægge Dem mine Grunde. Det napoleonske System, var glimrende i Hæder; men det var stemplet med Despotisme, Aristocratie og Slaverie, og gaves den en Begivenhed, der kunde gjøre slige Plager taalelige eller næsten populaire i Frankrig (hvilket Gud forbyde da vilde det være Gjenoprettelse af den keiserlige Regjering. Desuden er Deres beundrede Broders Søn bleven en østerrigsk Prinds, og De kjender det wienske Cabinet. Uagtet den personlige Hengivenhed, jeg nærer for Dem, min kjære Greve, tillode disse Betragtninger mig ikke at ønske Gjenoprettelsen af en Throne, der i de hundrede Dage udviklede en bestandig Tendents til Vildfarelse. - Hertugen af Orleans kjendte jeg neppe. Mellem hans Fader og mig havde der hersket alvorlige Misforstaaelser. Jeg havde aldrig besøgt Palais=Royal. Men jeg vidste, ligesom hele Publicum, at ved Siden af huuslige Dyder og simple Tilbøieligheder fandtes i denne Familie kun liden Ærgierrighed men et ægte fransk Sindelag, som Keiseren havde ladet vederfares Ret. Jeg erindrede mig den unge Republicaner fra 1789, Soldaten fra Valmy og Gemappe, Professoren i Schweitz, den Reisende i de forenede Stater. Rigtigt nok kaldte man ham en Bourbon, og det er et ubehageligt Navn, men hans Navn var af større Betydenhed end Deres, af storre end Republikens, og en Sikkerhed mod Krig, Det hindrede ikke Fastsættelsen og Anvendelsen af Folkesouverametetens Princip, Bevæbningen af 200,000 Borgere, der selv valgte deres Officierer, Fuldstændiggjørelsen af Pressefriheden og Besiddelsen af populant Jnstitutioner. Derfor syntes det mig rigtigt under de Omstændigheder, i hvilke vi befandt os, at de forskjellige Schatteringer af politiske Meninger - med Undtagelse af Carl X Partie - for den indvortes og udvortes Freds Skyld forenede sig under denne Combination. Mit Samtykke var ikke Virkningen af en Fordom eller en tidligere Tilbøielighed. Nu maa jeg tilstaae, at efter fire Maaneders nøie Bekjendtskab have Tillid, Venskab og det Heles Held, forstærket de første Jndtryk hos mig. Angaaende den almindelige Jndvilligelse, saa var det der skeete, ikke blot et Værk af Kamrene, Paris's Befolkning, 80,000 Mand Nationalgade og 300,000 Tilskuere. paa Marsmarken. Alle Deputationer fra Frankrigs Stæder og Landsbyer, hvilke jeg ifølge mit Embede modtog enkelte, kort en Mængde uopfordrede og utvetydige Tiltrædelser fandt Sted, og overbeviste os os om, at, hvad vi havde gjort, var overeensstemmende med Ønskerne hos den store Pluralitet af det franske Folk. - Jeg bemærker i et af deres Breve, der alle troligen ere afleverede, at De har Hertugen af Orkans mistænkt for at have havt Kundskab om Complottet mod Keiseren paa Elba. Men han er ikke istand til en flig Handling, og efter Alt, hvad jeg har hørt af den Republicaner, der angav dette Complot, og af Frue v. Stael, der har levet i en bestandig Venskabsforstaaelse med Hertugen af Or lians, maa jeg formode, at nogen har bagtalt ham hos dem. - Efter hans Ophøielse paa Thronen, var det et af mine første Skridt, at yttre ham det Ønske, at De Deres Børn og deres ærværdige Moder maatte roligen vende tilbage til Frankrig. Kongen opfattede denne Tanke med Hjertelighed; men men gjorde Jndvendinger med Hensyn paa Tractattemed fremmede Magter, der trods al deres Absurditet og Anmasselse dog vilde gjøre nogle Underhandlinger nødvendige. Siden have de politiske Forhold forandret sig; den diplomatiske Horizont er fordunklet at Skyer; begge Partier ere paa deres Post. Men den er overflødigt, at opholde mig herved, da De ifølge Deres Breve jo dog ikke vilde have indladt Dem herpaa. Jeg omtaler det blot med Hensyn til, hvad jeg havde den Ære at sige Dem i Burdenton. - J mit Hjertes Oprigtighed maatte jeg giøre Dem denne Erklæring. Jeg vil ikke paastaae, at Alt er gaaet saaledes til, som jeg vilde have dicteret det; men De veed at vi hverken i offentlige eller private Anliggender kunne gjøre Regning paa, at see Sagerne ganske at gaae efter vort Ønske. Deres uforlignelige Broder maatte at sin Energie og sit hele Talent uagtet, selv erfare denne Sandhed, og De, hans bedste Ven, har ligeledes havt Deres Gjenvordigheder. Jeg kan ikke lægge Dølgsmaal paa, hvad jeg frivilligt har gjort, thi jeg vil hellere med Oprigtighed stræbe at vedligeholde Deres Venskab, end tabe det ved en mindre oprigtig Retfærdiggjørelse. Lafayette.