Berlingske Tidende, 1824-02-20
I Underhuset forelæste Taleren den Kongelige Aabnings tale, hvorpaa Sir Rowland Hill androg paa Takadressen. Han udviklede i denne Anledning videre, hvad der i Aabningstalen siges om Landets gode Tilstand, og anbefalede tilsidst Huset, især modent at overveie vore Vestindiske Coloniers Tilstand. - Sir Daly understøttede ham. Ved at tale om Landets fremblomstrende Tilstand anførte han, at der i de sidste otte Aar var eftergivet 20 Millioner af Skatterne. Angaaende de ny Sydamerikanske Stater yttrede han vel sin Glæde over Udsigten til, at 16 Millioner Mennesker skulde nyde Frihedens Goder, men han meente dog, at vi ikke burde opmuntre Colonial=Rebellion. Med Hensyn til vore Vestindiske Colonier raadede han til Forsigtighed; han erkjendte vel, at Slaverne burde beskyttes for Undertrykkelse; men man maatte ikke lade sin Følelse løbe af med Forstanden, og undlade at beskytte privat Eiendom 3) Jrlands maadelige Tilstand undskyldte han dermed, at dette Land er deelt i Partier. - Hr. Brougham dadlede, at man ikke, som det for havde været Brug, foreløbig havde gjort Huset bekjendt med Kongens Talle; men derimod nødte det til, ufor beredet at skride til en Takadresse, som det maaskee ikke havde antaget, naar det havde havt fornøden Tid til Overveielse. Han glædede sig ved, af den forrige Talers Ytring angaaende Jrland at erfare, at de Kongelige Ministre endelig havde besluttet, med Hensyn til dette ulykkelige Land at indføre noget som lignede et fornuftigt Regjeringsystem. Om de Spanske Anliggender havde Hr. Daly sagt, at den ubetydelige Modstand, de Franske Tropper fandt, tilstrækkelig beviste, hvor faa Tilhængere det constitutionelle System havde i Spanien; men herimod yttrede Hr. Brongham; at dette System dog vel ikke maatte have saa faa Tilhængere der, siden Frankrig var nød til at lade 60 til 70,000 Mand blive paa Halvøen. Han meente derimod, at hiint System var bleven undertrykt, fordi det Tilhængere i Spanien ikke vare blevne understøttede af dem der burde have været Frihedens Venner og Forsvarere. Han klagede derpaa over, at vore Ministre ogsaa i andre Henseende, undlode at udøve den Jndflydelse, som deres Partie paastaaer at de besidde i Europa, og sluttede med det Ønske: at vi med Hensyn til de nye Sydamerikanske Stater maatte handle meere efter vor Følelse og vor egen Fordeel, end Tilfældet havde været ved Spaniens egne Anliggender. Hr. Canning tog derpaa Ordet. Spaniens Constitution var kuldkastet, og der var nu opstaaet en Tilstand, over hvilken han, i den Stilling, hvori han befandt sig, ikke vilde yttre nogen Mening. Tilfredsstillende var det imidlertid at bemærke, at der ved den Kamp, som havde frembragt denne Tilstand, hverken var brugt Engelske Tropper, Engelske Skibe eller Engelske Penge. Om Spaniens Forhold til dets Colonier udlod han sig med, at vi ikke vilde handle saaledes, som Andre have hand 12) Vi ville, saasnart Rummet tillader det, meddele Mere angaaende Forsøgene paa at udbrede Oplysning iblandt Slaverne i de Engelske Cololonier og forbedre deres Tilstand, hvilket Parlamenter allerede for har søgt at virke til; men som Colonisterne ikke synes at billige; hvorfor de ogsaa give de desangaaende holdte Taler i Parlamentet og de derhen sig tende Foranstaltninger Skyld for at foranledige de hyppige Sammensværgelser af Negerne. let mod os, vi have - sagde han - fulgt en bedre Rettesnor for Moral og Politik, og gjort mod Andre, hvad vi ønske, man skulde gjøre mod os, og have vi tøvet med en Act (Anerkjendelsen af de Sydamerikanske Staters Uafhængighed) hvortil Begivenhederne og Naturens Gang syntes at drive os, saa har denne Tøven tjent til, under forskjellige Omstændigheder at lægge for Dagen, at vor National-Politik er conseqvent og ærefuld!" - Han meente, at den Kongelige Tale i dette Punct ikke behøvede nogen Fortolkning, da den tydelig sagde: at Hs. Majestæt ikke havde vildet indlade sig i at give nogen foreløbig Erklæring, hvorved han kunde binde vor fremtidige Politik i saa Henseende. Det var, sagde han, af den Spanske Regjering gjort os et Forslag, og Svaret derpaa var underveis til Madrid. Naar dette igjen blev besvaret, saa vilde vor Regjering være i Stand til at tale tydeligere om disse Anliggender. Angaaende de Jrlandske Catholiker paastod han, at det vilde falde umuligt, at danne et Ministerium, hvori alle Medlemmerne stemte overeens angaaende Emancipationen; men denne vilde dog tilsidst under en blandet Regjering gaae af med Seieren, og han gjentog sit Løfte, ved enhver Leilighed at understøtte den. - Hr. Peel erklærede, at han bestandig vedblev sin Grundsætning, at modsætte sig Emancipationen.