Jyllandsposten, 1840-12-08
Nyheds Post. I Anledning af det til Embedsmændene stilede kgl. Rescript udtaler en Næringsdrivende sig i Fædrelandet paa følgende Maade om den danske Borgers nuværende Stilling. Der var en Tid, da den danske Borger betragtede sin Stand som den, der kun var skabt til Arbeide og Byrde, som den, der med blind Lydighed i sin indslumrende Uvidenhed om eget borgerligt Værd, kunhavde den Forpligtelse til Staten, at skatte og - tie. Der var en Tid, da han krummede sin Ryg, naar han i Livets forskjellige Sysler kom i Berørelse med Embedsmanden. Der var en Tid, da han betragtede Landets første Mand som den, for hvem han skulde kaste sig i Støvet med en slavisk Underdanighed. Men, takket være Oplysningens Sol, takket være den djærve, uafhængige Presse, takket være hver den, der i aaben og frimodig Tale har talt den borgerlige Friheds Sag, den Tid er forlængst forbi. - Det er altsaa paa den nuværende danske Borgers Stilling jeg vil kaste et Blik. At vor Borgerstand i de senere Aar er skreden frem paa Civilisationens Bane, vil vist Ingen nægte. Hvor vi for fandt Borgeren i Uvidenhed og Mørke, der see vi nu mangt et Sted Oplysning og Selvstændighed, hvor vi for fandt ham i bekjendtskab med sin Haandterings rette Drift, der see vi nu ofte Jndsigt og Kundskab, og hvor vi for fandt Statens Vee og Vel ham fremmed og ligegyldig, der spores nu Jnteresse og Begeistring. Dog, at denne ædle Fremskriden til alt Stort og Ædelt ei findes hos hele den danske Borgerstand, det maae vi daglig med Smerte erfare. Der gives endnu Mange, hvem gammel Slendrian og Fordom saaledes have betaget, at den klareste Sandhed endnu ei har kunnet vække dem af den Dvale, den Selvkjærligheds=Ruus, hvori de desværre for længe have været hendysset. Skal Danmark blive et lyksaligt Land, da maae Alle, Borger, Bonde, Embedsmand, med al deres Jndsigt og Flid, samlet virke til det store Maal. Fødelandets Fremgang til det meest Fuldkomne: thi hvor Enigheden mangler, der er Forvirring, og Jntet vil lykkes. Det er derfor et sørgeligt Tegn, naar vi see Landets bedste, dygtigste, frimodigste Mænd, at kæmpe for det meest Fuldkomne, og ei hos Borgerne at finde den Understøttelse, den Erkjendelse af hine Mænds Værd, hvorpaa de have saa stort Krav. Og netop nu, netop i denne bevægede Tid, hvor det store Livsspørgsmaal beskjæftiger alle sande Fædrelandsvenners Tanke, netop nu bør den danske Borger vise, at han staaer paa det Trin af Cultur og Dannelse, som Europas frieste Borgere indtage. Ja netop nu maa han vise sin Dygtighed, sin Jntelligents, nu, da det ene er ham og Bonden forbeholdt, offentlig at give sin Mening om det store Livsspørgsmaal tilkjende; thi med Smerte fole vel Alle, at vor Broder Embedsmanden, er skilt fra os. Vi ville haabe, at den Rest af Sløvhed, og den Mangel paa borgerligt Mod, som endnu hviler lammende paa flere af den danske Borger stands Medlemmer, snart maa forsvinde, og at den sig nu rørende Almeenaand ret kraftig maa trænge ind i hver Borgers Bryst, til Held og Hæder for Landet, og at den danske Borger aldrig vil glemme, at han hører til en fri og uafhængig Stand, en Stand, der bør vise, at den er vaagnet til Selvbevidsthed og Erkjendelse af alt det, der kan fremme vort og Efterkommernes sande Gavn." Om "Hertugdømmet Holsteens Veiforordning og den danske Stats Finantser, har Fædrelandet indeholdt nogle interessante Artikler, hvori de Anskuelser fremsættes, som stedse lade Schlesvig=Holstenerne raabe paa, at de tilsidesættes paa Kongeriget Danmarks Bekostning. Mærkelige ere især saadanne Ord i Stændertidenderne af Senator Karstens, hvor denne siger: "at forandre Naturalpræstationerne til en aarlig Pengeafgift turde være at betragte som en Speculation af Finantserne, at berige sig paa Hertugdommernes Bekostning, - og at Finantserne i Stedet for at bringe Hertugdom merne et Offer ved Anlæggelsen af Kunstveie, vilde have en meget betydelig Fordeel ved det hele Foretagende. Overretsadvocat Tidemann siger Ligesaa lidet beroliger det mig, at vi paa Danmarks Bekostning erholde det omtalte Offer, som Finantserne ville gjøre. Thi omendskjøndt dette ogsaa tilsyneladende er Tilfældet for Øieblikket, saa vil man dog ikke undlade i Danmark ved forekommende Leilighed igjen at fordre et Offer paa Holsteens Bekostning og i en saadan Krig, der overhovedet, betragtet fra et høiere Standpunkt, forekommer mig forkastelig, turde vort Fødeland stedse komme tilkort imod en Befolkning og imod Stænder, der staae Naadens Kilde nærmere end vi, Fædrelandet bemærker, "Omendskjøndt Tidemann, støttende sig paa Rentefoden i Holsteen, capitaliserer denne Sum a 3 1/2 pCt., saa ville vi lægge 1/2 pCt. til. Efter denne lavere Beregning ville Finantsernes Bidrag til Vedligeholdelsen beløbe sig til en Capital af 1,205,300, hvilken Sum lagt til Statens Bidrag til Grundanlægget, vilde udgjøre 5,751,050 Rbd. Det Bidrag, som den danske Stats Finantser efter den nye Vei anordning kommer til at yde til Hertugdømmernes Veivæsen, vil saaledes beløbe sig til 5 3/4 Million. Capitalisere vi Hertugdommernes Bidrag til Vedligeholdelsen, og lægge den derved udkomne Sum 1,519,700 Rbd. til Udgifterne i Anledning af Grundanlægget (2,066, 250) saa see vi, at deres Omkostninger i Anledning af Chausseerne vilde beløbe sig til 3,585,950 Rbd. Corsaren, fremsætter i sit 4de Nr. det Ønske, som vi ere overbeviste om finder Gjenklang hos den større Deel af Nationen, at de ærede jydske Stænder ville skynde sig med en Petition om, at Trykkefrihedslovgivningen maa vorde forandret, saa at det bliver Justitsraad Reiersen forbudt, saaledes at lægge Beslag paa honnette Folks Blade, som skeet er med Corsarens Nr. 3, hvorom Bladet fremdeles yttrer sig paa følgende Maade: "Det kongelige danske Cancellie har stadfæstet Beslaglæggelsen, uden at tage noget Hensyn til, at "Corsaren, er en god Ven af Regjerinringen, idet den jo er af Juste milieu Partiet, og at den derfor – idetmindste efter vor Mening - burde have lidt mere Frihed end Oppositionsbladene. Denne Mangel paa Hensyn fornærmer os imidlertid ikke, vi ere ikke destomindre ligesaa venskabeligt sindede mod Regjeringen og Cancelliet nu som før. Vi ville strax give et Beviis paa, at vi slet ikke ere vrede paa Cancelliet for denne Beslaglæglæggelses Skyld, idet vi ville rose det. Cancelliet er særdeles expedit med Bekjendtgjørelser af Trykkefrihedsactioner, overeensstemmende med Forordn. 27de Sept. 1799. § 18. Ved Contoiret for disse Forretningers Afgjørelse behøves ingen Jernbane." Iøvrigt anseer Corsaren" sin Skjæbne som en velfortjent Straf, fordi den i et tidligere Nr. letsindig talte om at blive lagt under Beslag, stoppet i Maskiner osv. "Lollands F. Avis, formener, at Landetatens Reform sikkert ikke vil skee til Nytaar, og efter adskillige trufne Foranstaltninger at dømme, lader det ikke engang til, at den vil skee i næste Aar, hvorom dog Jngen kan have nogen bestemt Mening.