Viborger Samler, 1848-11-21
En Flygtning fra Flensborg har meddeelt Følgende: For rigelig 8 Dage siden vare om Aftenen flere badenske Soldater tilstede paa Galleriet i Theatret i Flensborg. De bemærkede snart (eller vare vel rettere hidsendte for at bemærke), at i Parterret sadde flere unge flensborgske Kjøbmænd, Contoirister og Andre, smykkede, som sædvanligt, med røde og hvide (Dannebrogs- Uhrbaand. De gik derfor hen til deres ligeledes tilstedeværende Officierer i Logerne og spurgte, om det var tilladt at de gik ned i Theatret og rev disse Baand fra hine unge Tilskuere. Officiererne indvilligede heri, og en af dem gik endog med Soldaterne ned i Parterret for at være i Spidsen for denne Heltedaad. Ankomne herned, betydede man de unge Herrer, at de skulde tage disse Baand bort. Men de svarede, at de under ingen Betingelse vilde efterkomme en saa despotisk Opfordring. Der reiste sig derpaa mellem de tvende Parter en heftig Ordvexel, hvori saavel Officieren som Soldaterne lagde betydelig Raahed for Dagen. Omsider kom man overeens om, at de unge Mennesker skulde tilknappe deres Frakker, saaledes at Baanden ei vare at see. Men en af dem negtede haardnakket ogsaa dette. Soldaterne faldt derfor som Røvere over ham, reve Baandet fra hans Bryst og dernæst i tusinde Stykker og kastede det for hans Fødder. At Skuespillet under disse Optrin blev aldeles forstyrret, er en Selvfølge. Men de trofaste unge Flensborgere skulde dog have nogen Opreisning. Larmen havde nemlig udbredt sig udenfor Skuespilhuset, og ikke længe efter trængte pludselig og under Hurraraab flere Matroser ind og tilraabte Soldaterne, at dersom de ikke øieblikkelig frivillig bortfjernede sig, saa skulde de ikke komme levende ud. De badenske Officierer og Menige, som kun have Mod ligeoverfor værgeløse Borgerfolk, lode sig dette ikke sige to Gange og bleve øiebikkelig aldeles usynlige. Derpaa istemte Matroserne danske Sange og forlode ligeledes Skuespilhuset. - Kort for denne Tildragelse vilde de badenske Officierer foranstalte et Bal. De indbøde hertil de fleste unge Folk i Flensborg. Men de unge Herrer fulgte, paa 5 til 6 Personer nær, ikke denne Jndbydelse og bleve hjemme; kun de unge slensborgske Damer, det siges ikke til deres Roes, viste et andet Sind- og vare letfærdige nok til med Glæde at forhøie de raae Badensers Fest ved deres Deeltagelse. Uagtet Herre=Antallet saaledes blev noget lille, afholdtes Ballet dog, ja der forsikkres, at det skal have været et meget moersomt Gilde, oplivet ved Bachanalier og andre hermed beslægtede Glæder. De unge Flensborgere, som kort efter ogsaa foranstaltede et Bal, men hvorfra Badenserne naturligviis bleve udelukkede, bleve truede af disse med, at Selskabet vilde blive adsplittet. Men dette skeete ikke, thi ogsaa i denne Andledning talte de vakkre Matroser et alvorligt (Dannev.) Bodil Andersdatter Ullrup i Ballum pr. Ribe søger i de offentlige Blade Oplysning om hendes Broder, Niels Sonniksen Andersen Ulrup, omtr. 20 Aar gl., da hun ikke veed om han er ilive eller hvor han opholder sig. Dersom han er givt og i trængende Omstændigheder vil hun, som en trofast Søster, være ham behielpelig efter Evne, og hvis han er ugivt, da ønsker hun at modtage ham og forsørge ham med Klæde og Føde.