Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-07-03
Jndenlandske Efterretninger. Med den Overbeviisning, at Bestræbelserne for at oprette danske Underviisningsanstalter for de danske Slesvigere meget godt kunne forenes med lignende Bestræbelser for at tilveiebringe Dannelsesanstalter for Almuen i det egentlige Danmark, optage vi nedenstaaende Artikel af Kjøbenhavnsposten" De talrige, fra saa mange formaaende Sider understøttede, Opfordringer til Oprettelsen af danske Underviisningsanstalter i Slesvig, synes næsten at have fortrængt en anden dermed nærbeslægtet Plan, der ved sit ædle Øiemed burde vinde alle Partiers Yndest. Vi mene dermed den fra Skolelærer R. Sørensen i Vensløv udgaaede Jndbydelse til at oprette en Underviisningsanstalt for voxne Bønderkarle. Der kan kun være een Stemme og Gavnligheden af denne Plans Nealisation. Naar Landfolket i Danmark skal sættes i Stand til at tage en virksom Deel i Bestyrelsen af dets egne Anliggender og til at lægge kraftig Haand med paa Udviklingen af vore indvortes Forholde, udkrævet der først og fremmest, at det tilegner sig en større og anden Dannelse end den, hvoraf det nu paa enkelte Undtagelser nær, er i Besiddelse. Hvor meget man end priser den sidst afdøde Konges Jnteresse for Bondestandens Opkomst, hvor meget der end er gjort for Almueunderviisningen ved Seminariernes Anlæggelse, hvor hensigtsmæssige end mange Bestemmelser i den Skolevælenet vedkommende Lovgivning ere affattede saa giver den daglige Erfaring dog Enhver tusinde og atter tusinde Beviser ihænde for, at den almindelige Oplysning blandt Landalmuen staaer saare langt tilbage endog for de tarveligste Fordringer, som Tidens Udvikling stiller. Og hvorledes kan det vel være anderledes, naar det er en dagligdags Kjendsgjerning, at Bondesønnen holder inde med al aandelig Dannelse, naar han har overstaaet Confirmationen, med andre Ord ved Udgangen af sit fjortende Aar, Det gjelder da om at vise Bønderne Veien. Seede først gode Frugter af det første Forsøg, da vil Efterlignelseslysten ikke udeblive. Men Hr. Sørensens Plan er netop at give det første Stød til høiere aandeligt Opsving blandt Bondestanden, ved Hjelp af let tilgængelige Læreanstalter. Det er hans Hensigt at basere Læreanstalten - der ikke blot skal være beregnet paa almindelig borgerlig Dannelse, men som i Forbindelse dermed skal give Eleverne fornøden Anviisning til at uddanne sig som Agerdyrkere - paa en Actieforening, saaledes, at hver Actie paa 50 Rbd. giver Adgang til at faae en Karl anbragt ved Anstalten i nogle Aar. Udgifterne ved Anstaltens Oprettelse - Jnd kjøbet af en passende Avlsgaard og dens fornødne Jndretning - ville omtrent opløbe til 15,000 Rbd., saa at 300 Actier ikkun behøves tegnede for at kalde dette gavnlige Foretagende tillive. Hr. Sørensen har blot angivet Planen, saaledes som den efter hans Formening burde lægges, naar det fornødne Antal Jnteressenter have forenet sig, træder han tilbage, saafremt hans Assistence ikke ønskes af de Paagieldende, der blive fuldkommen Herrer over Anvendelsen af deres Bidrag. Det er just een af Tidens Retninger at bibringe Almuen en høiere og selvstændigere Dannelse end den, der kan erhverves i Elementarskolerne. Netop for Øieblikket arbeides der paa slige Underviisningsinstituter saavel i Slesvig som i Holsteen. Selv den Forening, der interesserer sig for danske Dannelsesanstalter i Slesvig har jo angivet det som eet Formaal for sin Stræben, at oprette en høiere Bondeskole i Slesvig. Men ligesom denne i en ubestemt Almindelighed udtalte Jdee staaer tilbage for Hr. Sørensens detaillerede Jndbydelse allerede derved, at her sikkres de Bidragydende den endelige Afgjørelse af den Maade, hvorpaa deres Penge skulle anvendes, saa at sige en fortløbende Rente af deres Forskud, hvilket ikke, i det mindste ikke i det Omfang, sees at ville blive Tilfældet med den slesvigske Subscription - saaledes ansee vi, der ikke holde for, at Danmark ligger udelukkende i Slesvig, det for et almeengavnligere Foretagende ogsaa at hjelpe paa Aandens Forædling i det egentlige Danmark, end at hengive alle de Lommeskillinger, som Livets daglige Behov levner os, til at fremme en Sag, der, hvor ædel en Rod den end kan have, dog kan være en Deel tvivlsom i sine Resultatater, og som i alt Fald ikkun directe kommer en liden Part af hele Staten til Gode. Tager man Forholdene som de ere, da besidde de slesvigske Bønder langt større Velstand og Dannelse end deres Brødre norden for Kongeaaen, og paa Øerne. Hvorfor da vende sine Øine bort fra disse? Hvorfor tage fra de Fattige og give til de Rige? Hos os er der vel Røre bag Plov og Harve; men hvad vore Bønder fornemmelig fattes er det Røre i Aanderne, som er fornødent for hvert et Folk, der med Sikkerhed skal gaae Tidens Storme imøde. Efter den Maade, hvorpaa Statsindtægterne hos os anvendes, er det ikke at vente, at Regjeringen skulde gjøre Tilskud for at realisere Hr. Sørensens Plan. Men der gives hos os et privat Jnstitut, som har sat sig den Opgave at virke med til Bondestandens Opkomst, nemlig Landhuusholdningsselskabet. Da dette Selskab er i Besiddelse af betydelige Resourcer, og da det allerede anvender en Deel af sine Midler til unge Bønderkarles og Landsmænds Uddannelse, navnlig ved at betale for Elever paa de temmelig ufuldendte – Agerdyrkningsinstituter, som findes paa Gaardene Haraldslund ved Aarhuus og Bøgild ved Viborg, var det upaatvivlelig i sin Orden, om dette Selskabs Bestyrelse værdigede Hr. Sørensens Plan sin Opmærksomhed baade med Raad og Daad. Jmidlertid - der gives ogsaa et andet Middel til at fremme Planens Jværksættelse - et Middel, som allerede er antydet i selve Jndbydelsen - nemlig at mindre Foreninger blandt Bønderne danne sig, saaledes at flere forene sig om at sammenskyde en Acties Beløb t. Ex. med 10 eller 5 Rbd. hver, hvorved de ville faae Ret til at anbringe en Elev i Anstalten tilfælles. Hr. Sørensens Jndbydelse har allerede vundet saa megen Gjenklang hos adskillige Folkevenner, at det vilde være meget at beklage, om den ikke skulde naae sin Jværksættelse.