Jyske Efterretninger, 1813-03-02
(Af Hamb. og Alt. Aviser.)¬ J Wilna lod Keiser Alexander d. 6 Jan. før hans Afreise derfra samme Dag, deels ved et Manifest tilkiendegive sin Beslutning, at opbygge i Moskau en Kirke under Navn af Christi Forløsert, til taknemmelig Erindring, at Forsynet reddede Riget fra den Undergang, hvormed Fienden truede det, - deels udstæde følgende befaling til sige Tropper: Soldater, Eders Tapperhed og Standhaftighed er bleven kronet med en Navnkundighed, som aldrig vil uddør hos Efterkommerne. Lovet være den Allerhøieste, Herrens Haand var med os, og vil ikke forlade og, Alt er ikke nogen Fiende mere tilbage paa vor Riges Grund. Paa hans Lig ere J komne til Rigets Grændser. Nu skal J skride over de samme, ikke for at giøre Erobringer og forflytte Krigen i Eders Naboers Land, men for at erhverve en ønskelig og vedvarende Fred. J drager hen, for at forskaffe Eder selv Rolighed, og dem Frihed og Uafhængighed. Maatte de være vore Venner. I deres Magt staaer det nu at befordre Freden. I ere Russer, I ere Christne. Behøver man vel, ved at nævne dette, endnu erindre Eder om, at det er Soldatens Pligt at vise sig tapper i Kampen, men mild og lemfældig paa Marschen, og i fredelig Land. J har set i vor Land, hvor Fienden har plyndret den uskyldige Landmands Hytte. Hvem af Eder vilde vel ligne ham, Som et Sidestykke af den russiske Keisers Tiltale til sine Krigere, staaer her en Deel af den franske Keiser Napoleons Tale i det lovgivende Corps d. 14 Febr. "Den i det nordlige Europa antændte Krig, paa Engelland en gunstig Leilighed til at udføre sine Hensigter paa Halvøen. Alle dens Planer ere tilintetgjorte. Dens Hær kantrede foran Burgod, og efter stort Tab maatte rømme hele Spaniens Gebeet. Selv rykkede jeg ind i Rusland. Stedse vare de franske Vaaben seierrige i Feldten, ved Ostrovn, Politik, Mohilov, Smolensk, Moscua og Malojaroslavet. Moskan faldt i vore Hænder. Da Ruslands Brystværn sank og dens Vaa dens Afmagt erkiendtes, da vendte en Sværm Tartarer, sine morderiske Hænder imod Rigets skiønneske Provindser, istæden for at forsvare dem: mere end 4000 af dets skiønneste Landsbyer, mere end 50 af dets skiønneste Steder opbrændte de i 4 Uger. Vi have seiret over alle disse Hindringer, Selv Branden af Moskau i 4 Dage har intet forandret i mine Anliggenders blomstrende Tilstand. Men den overordentlige Strænghed af den tidlig kommende Vinter har bragt en skrækkelig Elendighed over min Armee. J faa Nætter saae jeg alt forandre sig, Stor Tab har jeg lidt. England jublede; grændseløs var dets Forhaabning: det falbød vore skiønneste Provindser; satte til Fredsbetingelse Adsplittelsen af dette skiønne Rige; eller med andre Ord: det proclamerte en evig Krig. Det franske Dynastie hersker og vil end videre herske i Spamen. Jeg er tilfreds med mine Bundsforvanteres Forhold. Deres Staters Jatigritet vil jeg holde opret. Russerne vil tage Vien, tilbage i deres afskyelige Clima. Jeg ønsker Fred. Verden trænger til den. Fire Gange har jeg siden Bruddet af den Amienske Freds=Trae at høitidelig foreslaaet den. Men jeg vil kun en ærefuld Fred, passende for mit Riges Størrels og Jnteresse. Jeg har ingen hemmelighedsfuld Poutik. De Offere jeg har at bringe, har jeg kundgjort.