Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-09-20
Fædrelandet. Blandinger. Ved Kjøbenhavn er nu truffet skjær pede Qvarantaineforanstaltninger. "Times indeholder en ledende Artikel om det i Frankfurt Forefaldne, i hvis Slutning det hedder: "At gjøre Modstand mod de nordlige Magters hele Styrke, understøttet af Frankerig og Engelland, vilde være et Arbeide, som Tydskland kun vilde være voxen, naar dets Sag var utvivlsom retfærdig, og dybt greb ind i dets Jnteresser og Ære. Hvor meget mindre kan Tydskland, foretage et saadant Felttog, naar dets egen Nationalforsamling er saa deelt, at dets fjendtlige Votum kun har en Majoritet af 14 Stemmer for sig, og naar de fornemste militaire Magter i Nordtydskland og Østerrig, som bekjendt, ere imod denne Beslutning."Man siger i Frankfurt, hvad Wrangel skal have lovet i Hertugdommerne, at den danske Regjering vil indvillige i en saadan Forandring i Vaabenstilstandskonventionens Art. 7, hvorved den provisoriske Regjerings Forordninger af Kongen af Danmark blive kjendte gyldige; man erklæret at Carl Moltke skal opgives, og andrager saa efter disse Præmisser paa, at Centralmagten ei videre skal modsætte sig Vaabenstilstanden, forudsat at Danmark ogsaa med Hensyn til Lauenborg vil gjøre nye Koncessioner. - Men den danske Regjering har ikke gjort den første Koncession, den vil ei gjøre den sidste. Den viger ei et Haarsbred fra de tagne Bestemmelser, og gjør Tydskland, Preussen eller Centralmagten, eller hvilkensomhelst Autoritet, der maatte komme i Stedet for disse to, ansvarlig for Følgerne af denne nye Uredelighed eller Holdningsløshed - hvilket Man helst vil. Den veed, at den er gaaet til Nationalærens Grændse, den gaaer ei videre; den tager trøstig Følgerne; den veed, at det danske Folk med den vil dele hvad det slesvigske Spørgsmaal herefter vil bringe i sit Skjød af Godt eller af - Ondt. - Den har stedse anseet det for sin Pligt mod Danmark og mod den almindelige Fred, at være eftergivende og forsonlig. Den kan ei, det danske Folk kan ei kjøbe Freden dyrere. Og lad da Tydskland, foruden Resten, ogsaa bære Ansvaret af en europæisk Krig. (Fdl.)"Times beretter fra Frankfurt, at kun 20 eller 23 preussiske Deputerede den 5te stemte med Dahlmann, de øvrige Preussere tilligemed Østerrigerne, som stemte med Høire, Fleerheden af Hannoveranerne og Hansestædernes Medlemmer dannede Minoriteten, hvori der fandtes meget faa bayerske, würtembergske eller badenske Deputerede. Nørrj. Tid." indeholder en fuldstændig Beretning om det for Reaktionen saa aldeles mislykkede, Erklærings=Møde i Aarhuus den 9 ds. Mødet afholdtes nemlig efter en anonom Jndbydelse for at tilveiebringe en Erklæring mod de bekjendte Hippodrompunkter, om de kongevalgte Medlemmer og om at Rigsforsamlingen bør være konstituerende (grundlovgivende). Kun c. 150 Deeltagere vare mødte. Kancelliraad, Godseier Jngerslev aabnede paa Jndbydernes Vegne (disse skulle nok være: Ritmester, Godseier Friis og Proprietair Risom) Mødet og fremstillede i Forening med Ritmester Friis det formeentlig, Fordærvelige, i de anførte Punkter, hvorom han fandt, Forsamlingen burde udtale sig. Et stort Antal af denne, Gaardeier Blach, Prokurator, Godseier Dahl, Kancelliraad Finsen, Lærer, Kraiberg, Overlærerne Funch og Oppermann o. Fl. udtalte sig imidlertid paa det Bestemteste mod at række Haand til nogensomhelst reaktionair Bestræbelse, hvortil der heller ingen Anledning var, om der end var Ueens hed om enkelte Punkter. Navnlig erklærede Finsen, at Kongen havde proclameret Friheden, og dens gyldne Bæger maatte derfor fyldes til Randen, samt at, reaktionair, var et af de ubehageligst politiske Skjældsord, han nu kunde tænke sig. Ved Slutningen oplæstes atter, efter de foregaaende Forslags Forkastelse, et af Ritmester Friis stillet Amendement som, uden at nævne Valgreformforeningen i Kjøbenhavn og dens Program dog iblandt Andet indeholdt en Erklæring imod de Anskuelser der ere udtalte i Sammes Punkter 9 og 10.