Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-07-29
Vore Skibe kunne da seile med Danske Producter lige til Vinland, og føre Viinlandske Producter til America, China og hvor Pokker de vilde. Jsteder for at man nu maa seile omkring Porthsmouth og Cap og tilbringe to Aar paa en Reise, kunne man ved at seile omkring Grønland gjøre tre fire Chinarelser i et Aar. Det Asiatiske Compagnie vilde da komme i Veiret, og Americanerne faae Skam Sivert Posekiger. Det var et herligt Jndfald. J taler som en Salomon, Mester Herman. Dersom det havde Regjeringens Bifald, saa fuldkommen som det har mit, saa skulde der i Øieblikket udføres. Mi Smaabetjenter vilde heller ikke tabe derved. Richard. Du snakker altid om at tabe og vinde. Man bør see paa Statens Fordeel, ikke paa sin egen. Da der nylig der for Forslag, at den har at erhundeskind, saa mærkede jeg strax, at det vilde være til Skade for og Børstendindere, men derfor bifaldt jeg det ligefyldt, hvad bryder Patrioten sig om et Par Dusin Børster, Herman, Ret faa Det er Fundamentil at Politik i Verden. For nogle Aar han tænkde jeg vel anderledes. Det hele Lydste Riges Flor var mig ikke saa magtpaaliggende som en eneste Tinkande. Men sligt har jeg nu lært at foragte. Uegennyttighed er den allerstørste politiske Dyd, og den Ædelsteen, som pryder Regenter og Øvrigheder. Var jeg Fester jeg troer, jeg gav mit hele Keiserdomme bort, blot for at vise min Uegennyttighed. Frang. Ja, Broder, det er maaskee lige saa vanskeligt for en Kandestøber at sige, hvad han vilde gjøre som Keiser - som for en Keiser at sige hvad han vilde gjøre som Kandestøber. Herman. Men nok om den Materie. Tiden gaaer bort og vi har endnu ikke læst Aviserne, Henrich, Fly os de sidste Berlings Aviser. Richard Børstenbinder, Du pleier jo at læse? Richard (læser) Fra London meldes: at man med Utaalmodighed venter Basilisk fra Paris, Paa hans Reise til Boulogne omringede Folk hans Vogn og spurgte, om man snart kunde vente Fred? Franz (spodsk. Har nu Engelskmændene sendt en Basilisk til Paris, Hermann. Du kommer altid med din Spot, Frang. Du har et godt Hoved, og der kan med Tiden blive noget af dig, men du bør danne dig af med dine Spottegloser. Lad mig see, Richard! Det maa sikkert være en trykkeil. - Basilies skal det hedde. - Siden just er kommet paa den Punct, J gode Mænd, gad jeg nok hørt eres Mening om Freden. Geert. Min Mening er, at man aldrig bor ønske Fred. Verden forekommer mig som en Flaske dobbelt Øl. Naar det bruser og gjæ ter, saa er Øllet just godt. Fred er en reen Pest for et Land. Naar Vandet staaer stille, bliver det plumret, og naar et Land ikke har Frig, bliver det til ingen Ting. Jeg læste nylig en politisk Journal, at Krig er for Staten det samme som en Byld for Legemet. Alle usunde politiske Vædsker trække sig derhen, og naar Bylden engang er aabnet, er Statslegemet igjen saa frisk som en Fisk. Dersom jeg var i Miuferen Furs Sted – jeg sluttede aldrig Fred ned Frankrige. Sivert. Ja, det kunde være godt nok dersom man fra Canalien ikke kunne løbe lige ind i Frankrige. Men sæt nu, at den engang fryser til, og Franzosen marscherer ved nogle Hundredetusinde Mand til London, hvad saa Geert. Den Dag, den Sorg. Desuden kunne Engelskmændene ligesaa godt mar dere til Paris, som Franskmændene til London. Verten. Men der er for en Skam meget længere fra London til Paris, end fra Paris til London. Det har min Sammel, som lærer Orthographie i Jnstitutet saa ofte fortalt. Franz. J snakker som en Øltapper. Kan J da ikke begribe, at der maa være ligesaa langt fra London til Paris, som fra Paris til London. Herman. Ingen Splid, Børn, Splid har gjort saa mange et stort Rige lille Franz. Og saa mangt et stort Rige forre. Herman. Lad os ikke spilde Tiden med tomme Ord. Læs videre Richard Børsten Hinder, Richard læser. Fra Haag meldes Hermann. Spring Haag over. Jeg har aldrig kunnet lide den Hollandske Politik. Hollandsk Ost og Hollandske Ducater har jeg altid havt stor Respect for, men deres Politik Richard (læser) Fra Jtalien meldes, at Prindsen af Hessen Philipsthal hidtil ikke har gjort noget Udfald fra Gaeta; at de Franske berede sig paa at løbe Storm, og at Prindsen roligen oppebier Stormen. Herman. Ak, Hans Durchlenchtighed. er slagen med Blindhed, jeg giver ikke 4 s. for Gaeta, naar han vilde ligge saaledes og kuku ure. Gert Bundtmager. Jeg holder min Tro for, at Prindsen gjør Ret. Det er just den rette Maade at lokke Franskmandes i Miksefælden. Sagde jeg ikke forgangen, FranKnivsmed, at man burde bære sig saaledes ad? Franz. Nei, jeg kan ikke erindre det. Gert. Jo min Tro har jeg sagt det hundrede Gange. Hans Durchleuchtighed gjør min Tro Ret. Det tør jeg forsvare mod hven det skal være. Sivert. Jeg havde min Tro gjort det samme, om Fæstningen havde været mig betroet. Franz. Du taler som en Posekiger, Sivert. Der er ingen der betroer dig 4 s., mindre en Fæstning. Sivert. Mener du det, Franz Glose, smed? Hermann. Stille, Børn, Lad enhver beholde sin Mening. Der er aldrig noget værre til, end at stride om Meninger. J kan jo begge have Ret. Det er jo saa ofte Tilfældet Naar man i Retterne siger: "Parterne bør for hinandens Tiltale fri at være, saa er det jo det samme som at sige: "gak Pokker i Vold! J har begge Ret. – Naar jeg ret eftertænker denne Sag, saa har Prindsen maaskee ikke saa ganske Uret, og det lader virkelig som han har studeret sin Politica. Nu falder det mig just ind, at der engang var en General, som hedte Poul Jonas; om jeg huster ret, saa var han Taskenspiller tillige. Han commanderede i Gibralter; Spanierne, hvis Tænder altid løb i Vand efter denne Fæstning, fordi den ligger dem lige i Næsen, vilde med Pokkers Vold og Magt rive den fra Engellænderne. De beleirede den, byggede svømmende Batterier, og troede at være ganske sikkre paa Fangsten. Men hvad gjorde min gode Jonas Han lod Spanierne bygge deres Batterier i al Magelighed – men paa eengang sagde han kakaldrum, og alle deres Batterier fløi med Rub og Stub i Luften.