Berlingske Tidende, 1780-04-01
Nye Efterretninger og Jmirette. mirette eller Jmeretti staaer nu ikke længer under Os J mannernes Overherredømme, men er et særskilt og af hængende Fyrstendom paa Bierget Caucasus. Landets Jndvaanere er et stærkt og behiertet Folk, af en levende Ansigtsfarve. De rage deres Skieg, og lade ikkun Knebelbartene staae, men naar de have Sorg, lade de som Georgierne Skiegene voxe et Aar. De komme sielden ned fra deres Bierge. Den, som engang har været i den osmanniske Grændsestad Achalzika, troer at have gjort en lang Reise. De ere almindeligen meget hengivne til Rov og Bedragerie, og den, som har været lykkelig i en af Delene, ansees for en Mand af store Talenter. Jngen Broder tør troe den anden, og de Store saavelsom de Gemeene gaae aldrig ubevæbnede fra deres Huse. Naar den regierende Fyrste med sine Fyrster og Adelsmænd sætter sig ned til en sælskabelig Samtale, trækker enhver sin Knivnd, og snitter under Samtalen paa et Stykke Træ, af ingen anden Aarsag, end fordi ingen troer den anden, og enhver vil derfor til sit Forsvar være bereedt til at giennembore den andens Hierte. Landets Floder ere fiskerige, men Jndvaanerne ere deels for dovne, deels for uvidende, til at anskaffe sig tilstrekkelig Næring deraf. Deres Uvidenhed sees deraf, at de ingen Garn have til Fiskefangst, men endog holde det for en Fabel, naar nogen fortæller dem, at man i Europa fanger Fisk i Mængde, og forvarer dem til Brug. Saa dømte selv Fyrsten Salomo, om hvilken der siden skal tales. Biergene indeholde adskillige Metaller, men Fyrsten siger, han forsætligen ikke lader dem opsøge, at ikke Osmannerne skal borttage ham de fundne Skatte. Den her almindeligste Kornart kaldes Gom. Af Hvede og Bygsaaes lidet, derfor er Hvedebrød en Lekkerbisken for Adelen paa Festdagene. Træfrugter ere der i Overflødighed, men de forvares ikke til Vinteren. Bomuld voxer vildt, men dyrkes lidet. Byerne bestaae almindeligst ikkun af 2 eller 3 Huse, dog ere der 2 Flekker, hvoraf den ene kaldet Choni, indeholder næsten 200 Huse, og den anden, i hvilken enhver Bonde har en temmelig stor Hauge, er henmod 2 russiske Verster, lang. Bønderne have foruden store Høns ikke mange Kreature i deres Gaarde, og ere i Almindelighed meget fattige. Forhen solgte de til Osmannerne i deres Fæstninger Smør, Honning og Qvæg, men denne Handel ophører nu. Armenierne tilføre dem fra Georgien de nødvendigste Vare. Land Da manden, manden forstaaer ikke at anstille nogen rigtig Sammenligning mellem sine Varer og Pengene, som bestaaer tyrkiske Paras F. E. han forlanger for en Høne 5 Paras, men seer han ved Pengenes Modtagelse, at Kiøberen har endnu flere Para i Pungen, forlanger han endnu fem, o. s. v. De fattige Landfolks almindelige Maaltid bestaaer af Gom og Viin, som de drikke i stor Overflødighed. Jndvaanerne ere af den grædske Religion, og have som Georgierne en Catholicos eller Vice-Patriark. Den nærværende, som er en Brøder af den regierende Fyrste, kan ikke skriver: da an erkyndigede sig hos ham, hvorfor han ikke havde lært at skrive svarede han, hvortil skulde det tiene mig venteligen dertil, at jeg kunde vexle Breve med et Fruentimmer, Metropoliterne, Biskopperne og de ringere Geistlige, ere talrige; men Kirkerne ere største Deelen i en elendig Tilstand, ofte urenere end det ringeste Bondehuus, og til Prydelse have de intet andet, end et af Parpiir udskaaret Kors som kiines over Hoveddøren, og nogle besmukte Bredder, kom skal forestille Helgenes Billeder. Af nogle gamle Kirkers Ruiner ster man, at de have været anseelige og smukke Bygninger, især Hovedkirken i Kutais. Denne ligge allerede for hundrede Aar siden i Gruus, da Osmannerne ødelagde den, og paa dens Ruiner staae nu store FigenTræer. Landets Jndvaaneres Tal lader sig ikkenslagtigen bestemme, dog synes det, at de ikke beløber sig til mereend 100000 af Mandkiønnet.