Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-08-09
Af et Brev fra en ridende Skarpskytte, dat. Od sted den 5 Aug. "Jeg iler at tilskrive Dig et Par Linier, førend vi skulle forandre vort Kantonnement. Vi have nemlig i dette Øieblik faaet Ordre til at gaae noget længere mod Syden; Gud give, at denne Forandring ogsaa vil bringe nogen Forandring i Sagernes Stilling, at vi endelig engang maa komme i Kludene paa Fjenden, thi Du kan troe, at en saadan Ladhed, en saadan Lediggang bliver i Længden kjedelig, og jeg længes ret inderlig efter at faae Noget at bestille. Men det maa formodentlig Generalen og Krigsministeren forstaae bedre end jeg og da Alle sige, at General v. Krogh har den største Lyst til at foretage noget Afgjørende, saa har han vel sine gode Grunde til ikke at gjøre det." (Flyst.)J en Artikel i "Flp." af Th. Overskou over skreven: "Vor Stilling", hedder det: "For i Ro at kunne ruste sig og faae en frygtelig Magt samlet paa de gunstigste Angrebspunkter, maatte Rusland undgaae at udtale sig med Bestemthed angaaende det slesvigholsteenske Spørgsmaal, men især at gjøre et Angreb, inden Alt var rede til at give det den fulde Styrke. Dette var i Danmarks egen Jnteresse, thi Ruslands Deeltagelse i Krigen, inden det kunde give Tydskland et afgjørende Slag, vilde have gjort Udfaldet tvivlsomt, hvorimod Danmark med Bestemthed tør vente at faae ikke alene Slesvig, men ogsaa Holsteen tilbage, som sin imod fremdeles Antastelser sikkrede Eiendom, dersom Rusland, først optræder, naar det har Kraft til at opløse den tydske Enhed, med hvis Ophør enhver Forbindelse mellem Holsteen og en tydsk Stat er aldeles tilintetgjort, saa at dette Hertugdømme, mulige Sukcessionskrav paa enkelte Landsdele uforkrænkede, bliver den danske Krones retmæssige Besiddelse. Rusland har derfor ogsaa næppe lovet Danmark nogen umiddelbar Hjælp i den slesvigholsteenske Strid, som det maatte ansee for en Bisag, men snarere paalagt det at trække Tiden ud, indtil Rusland, ved at optræde imod hele Tydskland, vilde bortvende Krigen fra Danmark og føre det store europæiske Spørgsmaal til en Afgjørelse, hvorved det lille slesvigholsteenske Spørgsmaal af sig selv maatte falde bort At dette Afgjørelses-Øieblik er forhaanden synes temmelig klart af den nylig offentliggjorte russiske Note. Rusland staaer nu fuldstændigt rustet og færdigt til en afgjørende Kamp; det vil kun have en Aarsag, og for at denne kan gjøres fuldgyldig for hele Verden og være grundet i Ret, maa Tydskland selv give den; derfor udsteder Rusland nu sin Note. Det har i den klogeligen vogtet sig for baade at kompromittere Souverainerne, ved at gjøre sig til deres Sags Forsvarer og saaledes udsætte dem for et Udbrud af Folkeraseriet, inden det kan komme dem til Hjælp, og at fremkalde hele Europas Modstand ved at erklære sig for det absolutistiske Princips Stridsmand, det fordrer kun at Staterne skulde fraholde sig Erobringer, og denne Fordring er aldeles tilstrækkelig til at give Rusland den Aarsag, det søger. Det veed meget godt, at den hovmodige tydske Nationalforsamling hverken vil frafalde sine Erobringsplaner eller taale at Rusland giver den Forskrifter, men tvertimod i sin Harme over den roligt affattede Note fremkomme med saadanne Fornærmelser imod Rusland, som kunne give skjællig Grund til at begynde Krigen. Den kan sikkert saaledes ansees som erklæret, og det tør vel være, at vi meget snart ville komme til at læse en russisk Deklaration, hvori det hedder, at da Tydskland, uden at ville høre Ruslands velmeente Advarsel og ikke at bryde den europæiske Fred ved Angreb paa Nabostaterne, vedbliver at arbeide paa siGebeets Udvidelse, er den russiske Armee rykket over Grændsen for at give de Undertrykte Bistand og Beskyttelse. Gaaer dette i Opfyldelse, da vil der sikkert til samme Tid fra den russiske Flaade skee Landsætning af Tropper i Kiel og Krigen hurtigt blive ført ind i Nordtydskland.