Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-01-27
Forlangt Jndrykkelse. Til Hr. 20. I Anledning af Deres, i den Berlingske Tidende No 11, af 14de dennes, optagne Artikel, skal jeg tillade mig at tilmelde Dem, at denne Kjøbstads Borgerrepræsentanter have, forinden den ommeldte Artikel blev til, og ifølge mit Forslag, tilskrevet Kallundborg Kjøbstads Borgerrepræsentanter, hvorefter en af Sidstnævnte i Skrivelse af 14de dennes bestemt Sammenkomst af Borgerrepræsentanterne i de Kjøbstæder, der udgjøre det 3die Kjøbstad district, vil finde Sted den 19de dennes i Faurbokro. Præsumtion synes iøvrigt at være tilstede for, at De maa have saare ringe Tanker og Vælgerne her i Kjøbstaden, naar De i hiin Artikel har forsøgt at insinuere, at det er Undertegnedes Stilling som Borgerrepræsentanternes Viceformand, der kunde foranledige, at et overveiende Antal Stemmer rimeligviis vil falde paa mig; hvorimod jeg, oprigtig talt, har staaet i den Formening, at det er det Omdømme og den Tillid, jeg har erhvervet mig, der har begrundet saavel min Ansættelse i de offentlige Functioner, jeg nu beklæder i Communen, som den af Dem yttrede Frygt for at jeg muligen bliver valgt, til Stænderdeputeret. I det jeg saaledes, paa Grund af fornævnte Deres, ikke saa aldeles klare Yttringer, opfordrer Dem til, naar De i en følgende Artikel beskjæftiger Dem med de ikke mindre vigtige Supplentvalg, at udtale Dem med mere Bestemthed, og navnlig erklære, om det er Dem bevidst, at jeg nogensinde, i min offentlige Stilling, har søgt at tilegne mig nogensomhelst ubeføiet Myndighed over Andre, eller ved nogen Handling, endog den allerringeste, eller ved et eneste Ord tilkjendegivet det Ønske, at blive valgt til Stænderdeputeret, – jeg veed sandelig endnu ikke om jeg kan modtage Valg. – skal jeg ikke indlade mig med Dem paa nogen Critik over den mig af Fædrelandet, aldeles uden min Medvirkning eller mit Vidende, givne Anbefaling, hvilken De betegner som tarvelig, men bemærke, at naar jeg nævnes som en frisindet, i min Stilling uafhængig, anseet og dygtig Mand, kan en Mening, der staaer i temmelig Modsætning til Deres, uden Vanskelighed fouteneres, saafremt De nemlig ikke har brugt det citerede Udtryk for at forhaane mig. Jkke skal jeg miskjende Deres Jnteresse, - den jeg aldeles deeler med Dem, – hvad det forestaaende Valg angaaer, til hvis Comitee jeg er udnævnt som Medlem, men jeg tør dog antage, at dersom De havde bemærket, at den Mand, De, paa en ikke saa aldeles tilbørlig Maade, har fremstillet for Publikum, efter Deres personlige Erfaring, hører til den af Mange saa forhadte Opposition, og at hans Vandel forøvrigt godtgiør, at han ikke attraaer at gjælde for mere eller andet end det han er, men eiheller upaatalt lader sig nedsætte i sine Medborgeres Omdømme, havde det ikke været til Skade for Sandheden. Holbek, den 17de Januar 1847. Chr. Bertelsen. Martin Wielandt. Haabets Blomst er svøbt i Kummer, Martin Wielandt er ei meer; Thi i Gravens tause Slummer Gjemmes nu hans skyldfri Leer. Fader, Moder, Sødskend græde. Ved den Elsktes Hvilested; Thi han var jo deres Glæde, For han fank i Døden ned. Græder eil hans Søvn er rolig; Jorden er paa Sorg saa rig, Gravens Mulm er Fredens Bolig, Martin han er lykkelig. Hist, hvor Dydens rene Flammer. Straale gjennem Himlene, Fri fra Død og Stovets Jammer Skal J hannem atter see. H. . . . d. 22de Januar 1847.