Norske Intelligenssedler, 1764-04-04
Norge er et af de Lande, som gemeenlig ynkes. Man troer: at Skiebnen har været umild og Naturen karrig, i her at uddeele sine Gaver. Det er et af de sidste et frit Vall skulde vælge til sit Opholdsted. Endog vore Lands-Forvante, de Danske er ikke gandske rensede fra denne forudfattede Meening. Men hvad er det, som giør Norge saa ubehagelig, Montroe dets Himmel-Egn, Mon ikke vor kolde VinterLuft tilveiebringer os ligesaa stor, ja ulige større Nytte, og Behagelighed, end Jtaliens nesten utaalelige Heede, Hvo som kiender Sundheds Lyksalighed, hvor kand den andet end takke Naturens Herre for Norges Luft? Er det da ikke Luften, er det da Grunden, Mon den ikke av Naturen er frugtbar nok til at frembringe hvad som er nødvendigt og tienligt, ey allene til Indbyggernes Nødvendighed, men endog til Fornøyelse? Den Ufrugtbarhed som i Almindelighed tilskrives Bunden i Norge, er for det meste Jndbyggernes egen Skyld. Erfarenhed bekræfter dette. Et Hedemarken; et Toten; et Jederen; et Voss; et Jndherret kand være vore Beviser. Men har vi ikke Aarsage at kalde Norge lyksalig, naar vi betragter dets naturlige Fordeele, saasom kortelig: Dets Sikkerhed for Fiendtlig Overfald og Ødelæggelse, hvorimod Naturen har bygget befæstninger til Lands og Vands: Den rige Velsignelse av Havet, hvormed det ey allerne bespiser sine egne Jndbyggere, men endog utallige andre langt fra boende Mennesker, Videre, Skovenes Overflødighed der ey allerne giver beqvemme Boeliger og tilstrækkelig Brænde til Bevæbnelse mod Vinterens saa kaldede Strenghed; men indbringer endog Millioner: Hvor rig er Biergenes Jndvolde, Jern og Kaabber, de 2de nyttigste Metaller i det Menneskelige Liv, paa dem er Naturen ikke karrig. Ja, Sølv og Guld er os endogsaa ikke nægtet. Sandt, de sidste har vi just ikke i den største Overflødighed. O Norge, dette er maaske din Lykke. Peru sukker for sit Gulds Overflødighed. Mexico forbander sin Rigdom. Hvor maatte de ikke have ønsket, at deres Guld havde været ombyttet til dit Jern. Men hvorhen, Tankerne begynder at tabe sig i denne vidløftige og henrykkende Omkreds. Skulde man forfølge sit Formaal, fremvise alle Norges naturlige Fordele; Naar skulde man blive færdig, Og hvortil nytter det, det var jo ikke andet end at bære Vand til Havet. Enhver troer jeg er tilstrekkelig overbeviist om Norges naturlige Lyksalighed. Utaknemmelige vare vi, om vi ikke som fornuftige Indbyggere erkiendte denne Forsynets overflødige Godhed. Saa lyksalig er da Norge av Naturen! Men dette er ikke nok. Det lader som dette Lands Jndbyggere er Forsynets fuldkomne Kiæledegger. Lad os vende vor Eftertanke til Regieringen. Hvilket Syn---- Hvad større Aarsage til at ophøye i vore Tanker det høyeste Væsen. Et Væsen, hvis Godhed er uudtømmelig! En Konge-Stamme Leed efter Leed; u-avbrudt paa 4de hundrede Aar. En Stamme under hvilken Landet har tiltaget i alt hvad som kand kaldes Velsignelse. Religion, Videnskaber, Kunster, Handel og Vandel, have ei allerne blomstred under denne Stammes Skygge, men man kand næsten sige de herunder ere af nyeopspirede. Er alt dette ikke meer end almindelige Lyksaligheder, Men lad os endnu komme vor Tids Lyksalighed nærmere, og betragte vor nu regierende allernaadigste Konges Omhue for Landets Velstand. Hans næsten meer end Faderlige Hierte til Undersaatterne. Hans utrettelige Fliid for at give Landet den fuldkomneste Lyksalighed, hvortil Naturen har bestemt det. Hvor opmuntres Videnskaber. Hvor belønnes nyttige Opdagelser, Den ene Priisværdige Lov og Forordning efter den anden, ligesom kappes om at paanøde Jndbyggerne Lyksalighed. Hvad høyere kand vi begiære? Hvad bedre Konge vilde vi vel ønske os, og kand sligt andet end tilrive sig Undersaatternes gandske Hierter. Ved disse Tings Betragtning opfyldes de allerne med Taksigelser og Ønsker for Kongen.---- , O hvor fulde ere vore Hierter!", med hvad skal man ligne dem, hvorledes kand deres Følelser beskrives, Her mangler Ord. Dog, for Nordmænd er det let at forklare. Deres egne Hierter ere vore Tolke. Føler vi da eenstemmig. O saa lader os og ønske enstemmig paa denne Dag paa hvilken vi erindrer den beste Konges Fødsel: Uskabte Du giør Kongen til Lyksaligheds Exempel Opreis Hans Dyd et Monument i Rygtets Tempel! Han er det værd--- hør nok et Raab! Velsigne Ham! - - kron Norges Haab, De Tænkende.