Viborger Samler, 1831-07-12
Angaaende Operationerne i Lithauen meddeles folgende Beretning fra det russiske Hovedqvarteer i Pul tusk: "Den under General Gielguds befaling staaende Afdeling af den polske Armee vendte sig, efterat have forenet sig med Chlapowskis Tropper, og forstærket sig ved nye, tildeels tvungne Recruteringer, mod Wilna. Generallieutenant Baron Sacken, der var forstærket af nogle Garderegimenter under General Kuruta, havde besat en stærk Stilling foran denne Stad paa de saakaldte ponariske Høider, paa hvilke han kunde udvikle sine Stridskræfter og oprette Batterier. De tappre Tropper, der ikke vare Fjenden voxne i Antal havde besluttet, hvad det end skulde koste, at forsvare denne Position, og Beskaffenheden af det Terrain, hvorpaa de stode, gjorde et Tilbagetog næsten umuligt. Avant garder vare pousserede frem paa Veiene til Kowno, Nowotrock og Merecz. Den 18de gik Gielgudmed den største Deel af sine Stridskræfter over paa den venstre Bred af Willia. Den 19de Kl. 5 om Morgenen angreb han vore Vedetter med tre Colonner, af hvilke den Stærkeste deboucherede paa Kownoweien. Vore Avantgarder trak sig, ifølge de erholdte Befalinger, tilbage i bedste Orden til Hovedpositionen. Rebellerne angrebe dernæst vor venstre Flanke, hvor det 6te Carabinierregiment modtog dem med Tirailleurild. Paa den høire Flanke var Fægtningen endnu hidsigere. Regimentet Prinds Carl af Preussen tilligemed en Deel af Regimentet Araktschejew og to Compagnier af det lithaniske Regiment kjæmpede med stor Tapperhed mod Fjenden. Paa vor yderste venstre Fløi udførte det wolhiniske Garderegiment flere Angreb med Bayonnetten og blev understøttet af det bag ved i Schelons opstillede Storfyrst Constantins Uhlanregiment. Da Rebellerne begyndte at bestige Høiene i Centrum, bleve de modtagne af Jlden fra vort Artillerie, der virkede saa frygteligt, at det lammede alle Fjendens Anstrængelser, demonteerte hans Skyts og bragte det ganske til Taushed. Henimod Kl. 1 var det gunstige Udfald for vore Tropper uden for al Tvivl; Rebellerne befandt sig i fuldkomment Tilbagetog. Det orenburgske Lanciersregiment og tre Escadroner af det nowomirgaradske Landciersregiment kastede sig paa Fjenden. og gjennembrøde hans Infanterie, imidlertid stødte de paa det første polske Lanciersregiment, der, understøttet af Masser af Krakuser, forsvarede sig. Det førstnævnte Regiment kastede det vel, men da det blev bragt for vidt af sin Jver, bleve de to Stykker ridende Artillerie, som fulgte det, angrebne af en Afdeling fjendtligt Cavallerie. Saasnart den keiserlige Gardes Lanciers saae dette, befriede de hiint Skyts igjen ved et Angreb. Vore Tropper forfulgte Fjenden, kastede den Colonne, der havde rettet sin Marsch mod vor venstre Flanke, og ødelagde den næsten ganske. Grev Kuruta, der havde tildageholdt en Deel af Garden, for at dække de for Wilnas Sikkerhed saa vigtige Høie, gav bemeldte Gardes Rytterie og det lithauiske Regiment Ordre at rykke frem. Angrebet paafulgte med saadan Voldsomhed, at Rebellerne ikke beholdt Tid til at ødelægge Broen over Wilna. Efterat man havde kastet Fienden over paa hiin Side af Floden og saae ham i tilsom Bestyrtelse at vige tilbage af Kownoveien, gav General Kuruta det lette Rytterie Ordre at forfølge ham. Hertil blev han desuden bestemt ved den Efterreining, at Over anføreren for Reservehæren, Grev Tolstoi, rykkede frem med to Divisioner. Denne Forbindelse sikkrer Wilna aldeles og giver os Midler til at agere med Kraft mod den gielgudske Afdeling. Vi have under Fægtningen gjort flere end 600 Fanger, blandt hvilke en Stabsofficier, sex subalterne Officierer og og en Adjutant hos Chefen for Expeditionen." -