Politivennen, 1800-01-01
Til Justerkammerets Overordnede. To Forbedringer maatte man ønske ved vort Justerkammer. 1) at man kunde faae Lodder af støbt Jern lige indtil Pundloddet, ja om muligt, at alle Lodder gjordes deraf, istedet for af Metal. Jkke blot Varigheden og Uslideligheden af støbt Jerg fremfor Metal, taler for dette ønske, men ogsaa den vigtige Grund, at Lodderne kostede mindre. 2) at Lodderne stempledes bedre og læseligere. Paa nogle Lodder sættes 5 og paa andre 3 Stempler, og undertiden nedslaaes disse for lidet, undertiden det ene oven paa det andet. Disse Stempler ere a) G, 1) Bogstavet R. c.) Kjøbenhavns Vaaben, (.) Aarstallet, e), Betegnelsen af Loddets Vægt. At bringe saa mange forskjællige Stempler til eet stort smukt stukket Stempel, vilde meget godt lade sig gjøre for Jernlodderne, da Stemplerne let nedslaaes i det tilsmæltede Justerbly, men at neddrive et Stempel af en Firetyveskillings Størrelse, der skal udsætte Præget i Basrelief, dybt nok i Metallodder vilde være alt for umageligt, saalænge det skulde drives med Hammerslag; ja man seer, at selv de smaae Stempler, som oftest ikke ere drevne dybt nok. Midlertid er det en væsentlig Mangel, naar de, som fjælden veje, eller ere fremmede i Landet, eller have Tvist om noget de veje, ikke strax ved et tydeligt Stempel kunne bringe Sagen uden for al Tvivl. I sig selv er det neppe nødvendigt, at enten E, eller R, eller Kjøbenhavns Vaaben staaer paa Lodderne. Naar da Nav1 Pund uet paa Vægten f. Ex. Dansk blev græaveret ophøjet i et eneste Stempel, saa vilde dette let indpræges, og ikke allene give al den Anvisning som behøvedes, men tillige bestandig holde sig tydelig, da det gjorde et fordybet Præg, der ikke ved Slid (eller som nu undertiden ved Justererens egen Fiil) gjøres ulæseligt. Aarstallet tilkjendegav Justermesteren, og Ordet Dansk var forstaaeligere for Fremmede, end Kjøbenhavns Vaaben. I Anledning af den i No. 117 indrykkede Opfordring til Hr. Brummer. Uagtet jeg holder mig overbevist, at Hr. Brummer, der ikke vel kan andet, svarer paa Opfordringen, og uagtet det altsaa er myligt, at hans Svar kan støde sammen med denne min Erindring i Deres Blad, og maaskee da et og det samme siges to Gange, har jeg dog ikke villet undlade at tilsende Dem følgende Notabener: 1) er det ikke afgjort, at det Princip, der i Opfordringen fremsættes, som det Regjeringen blot af prisværdig Omsorg for Oplysningen, har gjort en Undtagelse fra, ihenseende til trykte Skrivters og Papirers Indførsel dette Princip: At Indførselen af Fabrikata bør bære større Byrder end Indførselen af de raa Materialier, for ikke at nedtrykke, men opmuntre Fabrikahionen i Landet selv, er det Lovgiveren i Toldforordningen 97 har havt for Øje. Indledningen giver endog ikke utydelige Vink paa det Modsatte. 2) Er Papir en af de Ting, der ligesaa vel kan kaldes Fabrikata som raae Materialier. En Bogtrykker kalder det med det sidste Navn, en Papirmøller derimod med det første. Jeg anfører dette blot for at gjøre opmærksom paa, at man i Opfordringen gjør en urigtig Applika;ion af hint Princip paa Papiret som Vare; da jeg forresten, overenstemmende med det ovenfor Sagte, ikke troer at Lovgiveren ved Tolden paa Papiret har villet ophielpe Fabrika;ionen af denne Vare, hvorfor over 100000 Rd. aarlig udgaaer af Landet. Denne Fabrika;ion er hos os saa langt tilbage, at den ikke ved saa smaa Midler kan trækkes frem.