Viborger Samler, 1848-12-18
Viborg. J Mødet paa Stænderhuset den 15de d. M. blev nedenstaaende Andragende til Rigsforsamlingen, vedtaget. Det vil indtil Torsdag i denne Uge ligge til Underskrift hos Boghandler Kabell, og Exemplarer ere udsendte i Amtet for der at kunne underskrives. Til Rigsforsamlingen! Vi Undertegnede tillade os herved at henvende os til den ærede Rigsforsamling i et Anliggende, der efter vor Overbeviisning er af særdeles Vigtighed for det danske Folks lykkelige Jndtræden og Fremskriden paa den constitutionelle Bane. Det er klart – og Erfaringen fra de iaar foregaaende Valg handlinger stadfæster det – at, saalænge der findes væsentlige Uligheder i Rettigheder og Byrder mellem de forskjellige Klasser af Statsborgere, saalænge de bestaaende Forhold fremkalde skarpe Modsætninger mellem Kjøbstædernes og Landets, Gods eiernes og Bondens, det frie og det ufrie Hartkorns Besidderes Fordringer, vil Massen af Bælgerne til de tilkommende lovgivende Forsamlinger, idet de afgive deres Stemme, umuligt kunne see bort fra deres egne og deres Standsfællers særlige Jnteresser og alene have det Heles Vel for Øie; og Valgene kunne saaledes ikke ventes at faae et tilfredsstillende og for det Hele som de Enkelte i Virkeligheden tjenligt Udfald. Det er imidlertid iøienfaldende, af hvor stor Betydning for det constitutionelle Livs Udvikling hos os det vil være, at navnliValgene til den først tilkommende Rigsdag ikke fremgaae af eensidige Jnteresse-Hensyn, at alle gode Kræfter, hvor de end findes, blive benyttede, for at den nylig skjænkede Frihed kan blive til sandt Held og Velsignelse for Fædrelandet; men saadant vil efter det Anførte ikke kunne ventes, naar ikke en billig Udjevning af de paapegede Uligheder ganske eller for en Deel allerede er foregaaet, forinden den nye Grundlov trædet i Kraft. Vi skulle hertil føie, at det ogsaa i og for sig høi ligen maa ønskes, at en saadan Udjevning foregaaer snarest muligt, for at den Uro og Spænding i Gemytterne, som Bevidstheden om disse Forholds snart forestaaende Ordning nødvendigviis maa fremkalde, kan lægge sig, og Samdrægtighed og indbyrdes Tillid mellem de forskjellige Samfundsklasser befæstes, samt at den nye Forfatning sikkerlig vil blive modtagen med forøget Glæde og Tilfredshed, naar dens Jndførelse gaaer Haand i Haand med de omhandlede Forholds retfærdige og billige Ordning; men hvor stort et Gode det vil være, og hvilket Værn for den nye Forfatning det vil afgive, at Folket fra Begyndelsen af omfatter den med Tillid og Kjærlighed, behøve vi ikke at udvikle. Gjennemtrængte af disse Anskuelser have vi af Beretningen om Rigsforsamlingens Forhandlinger med Glæde erfaret, at der fra et eller flere Medlemmer af Forsamlingen ventelig vil fremkomme Forslag om, at saamange som muligt af de organiske Love maae blive forelagte og vedtagne af den nuværende Rigsforsamling. Det er Lovene om Landboforholdenes Ordning, som i denne Henseende ere blevne udhævede; men vi finde det ikke mindre vigtigt, at Forsamlingens Virksomhed ogsaa udstrækkes til saadanne Love, som tjene til at omordne Forholdet mellem Kjøbstæder og Land. Vel indsee vi tilfulde, at det vilde være uoverkommeligt for Regjeringen, naar den tilfredsstillende skal løse Opgaven, i saa kort en Tid, som dertil kunde være den givet, at udarbeide Udkast til alle de Love som henhøre under de nævnte Kategorier; vi indsee, at heller ikke den ærede Forsamling vilde tilbørligen kunne behandle alle disse Lovgivningsgjenstande uden betydeligt at forlænge sin Samværen. Men ligesom Regjeringen allerede har forelagt Forsamlingen Udkast til een saadan Lov, Loven om almindelig Værnepligt, saaledes sees det og af Jndenrigsministerens Meddelelse til Forsamlingen, at idetmindste to andre Lovforslag nemlig angaaende Hoveriets Afløsning og angaaende Ophævelsen af Forskjellen mellem det privilegerede og uprivilegerede Hartkorn, allerede i nogen Tid have været forberedte, hvilket udentvivl ogsaa gjælder om et tredie, Lovforslaget angaaende Consumsionens Ophævelse; og vi tør saaledes vistnok forudsætte, at Regjeringen vil være istand til, saa betimeligt af forelægge Forsamlingen de nævnte tre høist vigtige Lovforslag og muligen flere, at Forsamlingen vil kunne faae dem behandlede, uden derfor at behøve yderlig at forlænge sin Sammenkomst. Herved troe vi at ikke Lidet allerede vilde være vundet, og da vi nære den Tillid til den ærede Forsamling, at den vil vide at behandle og i Forening med Regjeringen afgjøre de Lovforslag af denne Art, der maatte blive den forelagte, baade med Sagkundskab og med tilbørligt, alsidigt Hensyn til de hinanden modstaaende Jnteresser, skulle vi i Henhold til alt det Foranførte herved tillade os at andrag paa: At den ærede Forsamling vil virke for, at de nævnte tre Lovforslag og saa mange flere i den ommeldte Retning, som Omstændighederne iøvrigt maatte tillade, blive forelagte for Forsamlingen og under dens nærværende Sammenkomst endeligen afgjorte.