Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-07
Hvad jeg da allerførst og især vil have bemærket ved denne Oversættelse, er Mængden af upassende, unødvendige og uhøviske Lignelser, Talemaader, Ordspil og Ordsprog, samt uanstændige Ord, som det ene paa det andet vælter udaf Oversætteren, uden al Anledning i Originalen, med hvis historiske Sprogs Værdighed, som Saxo saa godt har kjendt, de gandske kontrastere. -At stræbe efter en Krone hedder saaledes i vor nye Oversættelse: at vil have Fingre paa den. Ventelig at Hr. Oversætteren har, af den i sin Tid famøse Præst Langhorns Prækener, mindet sig Talemaaden om Englene, der slikke Fingrene efter Salligheden. - At holde en tre Skridt fra Livet er en Talemaade mellem Slagsbrødre, der ikke synes mig passer for den historiske Stil. – Injuriarum tolerantia oversættes ved at sidde med Hænderne i Skjødet, der forekommer mig ikke nok at udtrykke Originalen. - Men nu den: at smøre Folk, som har Been i Næsen, om Munden, en Talemaade hvortil desuden Originalen ikke giver allermindste Anledning. - Er han først svækket hjemme er han desnæmmere at stække ude. Stække forekommer mig her meget nædelt anbragt. Nu den uværdige Lignelse: han fløi op som en Løve men faldt ned som et Faar, og fik endda ikke Halen med. Saxes impetugravis et exita vanus, kunne vel have været givet paa dansk i for Historien værdigere Udtryk Den Ringeagt for Keiser Otto, der skal ligge i Lignelsen, tør desuden ikke være saa gandske historisk rigtig. Thi hvordan det saa har sig med Keiserens Tog til Danmark, saa fulgte dog heraf, at Harald blev en Christen, som nok var alt hvad Keiseren ønskede, for at skilles ved det farlige Naboskab, som de hedenske danske Barbarers var ham. - J et kjønt historisk Sprog er nok og Talemaaden at blæse en et Stykke, brugt dertil om en Konge, meget uværdig. Oversætteren lader saaledes den norske Ungdom blæse Kong Harald et Stykke. Om Jullinerne siges og at de blæste ad deres Liv. - Videre siges: at Kongen anbefalede til Bo og Sivald at sørge for den norske Ungdoms Opdragelse (contemptus sui ultionem). Efter Matrossproget skulle altsaa de norske Gutter have en banket Trøie. - J samme Folkesprog oversættes infestenymbi vim ved en Hagelregn som var ægte Hvo tænker ikke her paa en ægte Lussing. - Naar exploratius nosse cupiens endelig og skulle oversættes i Ordsprog, saa burde Ordsproget været anbragt rigtigere end Oversætterens Syn for Sagn. Jeg henviser herom til Suhms nordiske Gudelære P. 271. Skjønt naar jeg betænker at synia i Sk. Lovs 6-12 bemærker efter Hadorph at nægte, saa maaskee ikke heller Suhms Forklaring er saa rigtig. Men altid har dog Hr. Oversætteren anbragt dette Ordsprog under en gandske urigtig og ubekiendt Formel ligesom et andet Sted, hvor han lader Sagn gaae for Syn. - Saaledes har jeg og nok hørt: gaae Pokker i Vold, men ikke Pokker af Syn, som Oversætteren udtrykker sig i Kong Svends Historie. - Af Lyst til allevegne at anbringe Ordsprog, gives og tit i Oversættelsen en gandske anden Mening, end den der ligger i Originalen. Igitur ut prudentii, itapericuloso consilio salutarem ministravit even tum oversættes saaledes: Hvordan det saa var med Forstanden var Lykken dog bædre. At Saxe har tænkt saa om det Jndfald, at brænde Skibene, for at Soldaterne skulle nødes til at slaaes, indtil de seirede, troer jeg ikke. Vedet siger og Lykken gav dette snilde og farlige Raad Fremgang. - Den er god at trække som gaaer selv. Hvorfor ikke hellere: Den er god at lokke som derefter vil hoppe. Det ene Ordsprog er saa passende som det andet. Saxes Original giver til ingen af dem allermindste Anledning. - Alienis qvam suis conjugiis propiores gives ved Ordsproget: Fremmed Mad, smager bedst. - At bringe Nyt saa varmt som det er : kalde en stor Mands Søn en Pog holde Tungen lige i Munden - ikke lade sig forbluffe staae for Skud Løgn - Valen om Fingrene - løbe med Liimstangen - Griin - Hundsvot Storsnudet Halunk - Gavtyv - Svinelykke - forstokket Skarn- ere alle saa i en Historie vædle Ord og Talemaader, som Saxe aldrig ville have tilladt sig, allermindst om Konger og Prindser, om han havde skrevet paa dansk, saalidet som hans latinske Original giver nogen Anledning til at bruge dem i Oversættelsen. (Fortsættes.)