Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-11-09
Spanien. Hidtil er Dronningens Regjering en Række af Velsignelser for det under saa langvarige Lidelser sukkende Land. Det længselfuld forventede Amnestie=Dekret er endelig udstædt fra St. Jldefonso den 15 Octbr. og læses i Hoftidenden den 20 s. M. Der gives – hedder det i Jndledningen intet Værdigere for en høihjertet og religiøs Fyrste, som elsker sit Folk og er gjennemtrængt af Tak for de varme Bønner, det uophørlig har opsendt til den Almægtige for hans Helbredelse, end at glemme deres Svaghed, som mere af Efterabelse end af ond Hensigt ere afvegne fra Pligtens Bane, hvorpaa de tidligere havde udmærket sig, &c. Denne Forglemmelse og Kongens medfødte Godhed bevæger ham til at lade dem blive deelagtige i hans Naade, og Liberalitet, ved at tillade dem at vende tilbage i deres Familiers Skjød. "Disse Betragtninger - hedder det videre – og fremfor Alt Tanken om at de ere Spaniere maa opfordre dem til hjertelig Taknemmelighed for Hs. Majestæts Mildhed, naar Dronningen, i Kraft af den hende af sin dyrebare og høit elskede Gemal, og ganske rettende sig efter hans Villie, bevilger alle dem, der hidtil bleve forfulgte som Statsforbrydere, uden Persons Anseelse, den alleralmindeligste og fuldstændigste Amnestie, som nogensinde en Konge har tilstaaet. Undtagne ere dog fra denne Naades=Akt og imod min Villie (malgre moi," som den franske Koureer har, na 12 mod udnig udsmand, an paatan at lid at hvid in no mender udeladt i Moniteuren), alle Saadanne, som have havt den Ulykke, i Sevilla at stemme for Kongens Afsættelse, eller anført væbnet Mandskab imod hans Souverrainetet, &c. - Siden dette Dekrets Bekjendtgjørelse seer Kongen sig allerede lønnet med den hjerteligste Jubel, hvi Gang han kjører ud. Tallet af Undtagelserne kan ikke være betydeligt, da det ikke var over 50 Deputerede, som stemte for Kongens temporaire Afsættelse, og Man kan saaledes nu snart vente en Mængde Flygtlingers Tilbagekomst. Dronningen søger paa alle Maader at virke paa den offentlige Mening. Den bekjendte forhenværende Politiechef Recachoer kaldet tilbage til Spanien, for at præsidere i den øverste Ret i Madrid, og Justitsministeren Cafranga arbeider efter Forlydende paa Planen til Cortes ufortøvede Sammenkaldelse efter Stænder, hvorhos de gamle Rettigheder til Provindsialstænder ogsaa skulle indrømmes. Hr. Martine; de la Rosa skal allerede være bestemt til Præsident i Cortes og Hertugen af San Fernand ligesaa i Pairskammeret. To unge Lærde ville søge om Tilladelse til at udgive en ny politisk, litterair Tidende. Som en Følge af alle disse Reformer ere Statspapirerne i 8 Dage stegne 10 pCt. Hoftidenden indeholder ogsaa et Hyrdebrev fra Biskoppen i Valladolid, hvori han formaner de Troende til at forene sig om Kongens unge Datter som deres tilkommende Souverain, og et Cirkulaire fra den i Navarra og Biscaia kommanderende General Llander, angaaende hans faste Beslutning at adlyde sin Souverains Befaling. Jkke heller taber Man de Apostoliske af Sigte. J Hovedstaden og Omegnen ere næsten 18,000 Md. Tropper samlede, og 80 Officerer af den kongelige Garde skulle være afskedigede. Uagtet Kongen befinder sig saavel, at han hver Dag kjører ud, udsprede hine Mørkets Venner, at han er sindsvag, og kaste om Natten Proklamationer ind i Husene, hvori de kongelige Frivillige og alle Religionens Venner opfordres til Vaaben. Jsær udspye de deres Galde imod Prindsesse Louise Charlotte, Jnfanten Franz de Paulas Gemalinde, som de beskylde for at have forført baade Dronningen og Kongen. "Spaniere! - hedder det til Slutning - taaler ikke, at to svage Qvinder, Skud fra det vanslægtede Reapel, bestemme Eders Nations Lod.