Viborger Samler, 1844-10-22
Ved at sammenholde den roeskildske Stændertidendes Nr. 1 med det første Nr. af den viborgske for iaar erholder man følgende, med Hensyn til Folkeligheden interessante, Titelstatistik over begge Forsamlingers Deputerede: J Roeskilde 1 Geheime-Conferentsraad (i Viborg ingen), 12 Kammerherrer (i Vib. 3), 3 Hofjægermestere (1), 5 Etatsraader (ingen), 4 Justitsraader (3), ingen Overkrigscommissairer (2), 3 Cancelliraader (2), 2 Kammerraader (6) og ingen Krigsassessor (1).(Kbhp.)J de roeskildske Stænders 2det Møde, den 16de, meddeelte Præsidenten, at han om Morgenen havde modtaget et Andragende fra H. P. Hansen om en Adresse, der skulde udtrykke den i Nationen herskende Stemning med Hensyn til den nærværende Stilling af Statens vigtigste, politiske og nationale Forhold, at han strax havde sendt en Afskrift deraf til Commissarius, men fra denne havde modtaget det Svar, at dette Andragende i det mindste Dagen for dets Foretagelse maatte være Commissarius meddeelt og opslaaet, samt at de kgl. Propositioner, ifølge Forordn. 15de Mai 1834 § 58, maatte gaae forud. Hertil bemærkede Præsidenten, at den første af disse Fordringer ikke havde Hjemmel i den tidligere Praxis eller fandt Medhold i de af Commissarius selv med Hensyn til Adresser opstillede Fordringer, men forøvrigt ansaae han det for at være i Forsamlingens egen Jnteresse, at Adresser behandledes som andre private Propositioner; Commissarii anden Paastand var ogsaa afvigende fra den hidtil fulgte Fremgangsmaade, men da denne ikke havde Hjemmel i Lovbestemmelserne, kunde deringen Jndsigelse gjøres. Commissarius forklarede, at Grunden til, at han denne Gang afveeg fra tidligere Praxis, var det, der var forefalden i Viborg, hvor der, efterat en kort Proposition om en Adresse var oplæst, var fremført en Masse af heftige Anker over Kongens Regiering; han vilde derfor iagttage større Forsigtighed for Fremtiden, ikke fordi han i Viborg havde været sat i nogen Forlegenhed eller fordi han ansaae sit Svar der for utilfredsstillende eller tillagde de offentlige Angreb derpaa mindste Betydning, men fordi det var muligt, at her kunde fremkomme bedre understøttede Anker. Commissarius gav sig derpaa til at polemisere med Folkebladet" og "Fædrelandet; det var mærkeligt, at Mænd, der havde saa stor Færdighed i at skrive, læste saa daarligt; fordi det havde været ham uventet, at hine Bebreidelser fremkom i den jydske Forsamling, deraf fulgte ikke, at han havde været uvidende om Misstemningen; man havde beskyldt ham for at vælte Bebreidelserne mod Kongens Raadgivere over paa Kongen, men dette kunde kun betyde Noget, hvis Bebreidelserne vare grundede, men da han ikke kunde erkjende dette, saa var hans Paastand ikke blot en ligefrem Sandhed, der fulgte af Statsforfatningen, men han kunde ikke undlade at fremføre den, forat man ikke siden skulde paaberaabe sig, at han havde erkjendt, at man kunde udtale sig, som man vilde, om Kongens Regjering, naar man blot vendte Critiken mod hans Raadgivere. Lehmann svarede, at det havde været ham som mange Andre uventet, at det kunde forundre Commissarius, at den herskende Misstemning havde fundet Udtalelse i en Folkerepræsentation, hvis Opgave det netop var at afgive Vidnesbyrd om Nationens Stemning; Ankerne bleve ikke ugrundede, fordi man erklærede dem derfor, men han tog med Fornøielse til Jndtægt, at Kongens Raadgivere ikke saaledes kunde skyde grundede Anker fra sig. Han henholdt sig iøvrigt til Præsidenten, men reserverede sig imod, at den nu gjorte Afvigelse fra Praxis betragtedes som Præcedens for Fremtiden. Derpaa forelagdes 12 kongelige Lovudkast. (Fædrel.) Den 22de De forsvarer Hr. Lic. med. Chr. Weis sin for den medicinske Doctorgrad skrevne Disputats: De Tenotomia Talipedibus applicati.