Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
J Aaret 1824 anslog man, efter Hutchons Forsikkring i Underhuset, Værdien af den i Storbritannien aarligen forarbeidede Bomuld til en Sum af 33 1/2 Mill. Pd. St., og Forf. mener, at den i dette Øjeblik er 36 Mill. Aarligen indføres, naar Udførslerne fradrages, 130 Mill. Pd. Bomuld. Efter en sandsynlig Beregning fortjene Arbeiderne i Manufacturerne 15 Mill. og sysselsættes 705,000 Personer derved. Tolv Millioner Pd. St. kunne betragtes som Capitalisternes Vinding. Resultaterne af det Hele er: Totalværdien af de i Storbritannien aarligen fabricerede Bomuldsvarer, L. 36,000,000 Raat Material 130,000,000 bs. 4 1/2 D. pr. 1 Lpd. . . L. 900,000,000 Løn for 705,000 Vævere, Spindere, Blegere a. til L. 20 aarligen. hver . . . . . . . . . 15,000,000 Løn for 133,000 Maskinarbeidere, Maskin magere, Smedde, Murere, Snedkere, til L. 30. aarligen hver . . . . . 4,000,000 Manufacturisternes Vinding, Opsynsmændenes Lønning, Capitaler til Jndkjøb af Maskinmaterialier, Kul &c. . . . 8,000,000 Den anvendte Capital kan anslaaes saaledes: Capital til det raa Materials Jndkjøb L. 9,000,000 Capital, som anvendes til Arbeidsløn 19,000,000 Capital, som staaer i Spindemøller, Kraft- og Haandvæverstole, Værktøi, Varehuse a. . . . . 37,000,000 J det Hele kaster denne Capital, naar man regner 10 pC., en Fordeel af sig af 6,500,000 Pd. St., og skaffer 1,000,000 til 1,100,000 Mennesker Underhold. Førend 1790 kom al raa Bomuld, som brugtes i de brittiske Manufacturer, fra Vestindien og Levanten. Men efter at den amerikanske Krig var tilendebragt, begyndte man at dyrke Bomuld i Caroline og Georgien, og den lykkedes saavel, at den nu udgjør een af de forenede Staters vigtigste Frembringelser. Man har to Slags: Øe og Oplands-Bomuld. Den første er den fineste der indføres i Storbritannien. Den sidste er saa vanskelig at skille fra Frøet, at den i en lang Tid ikke var værd at dyrkes. Men Whitney opfandt 1793 en Maskine til at skille Ulden fra Frøet og nu blev Oplandsbomulden en saa vigtig Agerdyrkningsgjenstand i Caroline og Georgien, at Udførslen af den Uld, hvoraf der indtil den Tid ikke udførtes et Pund, steg til 100 Mill. Pund. Whitney tog et Patent derpaa, og solgte Rettigheden til at gjøre Brug deraf til Staten, Syd-Caroline for 50,000 Dollars. - Forfatteren er af den Mening, at den Overlegenhed, Engelland har forskaffet sig i Bomuldsmanufacturer ikke behøver at frygte for andre Staters Medbeilere, da enhver Green deraf har naaet den Fuldkommenhed, som kun ved saadanne Midler og saa lang Øvelse kan opnaaes. Hver anden Nation, der forsøger at anlægge saadanne Manufacturer, har aabenbart de største Vanskeligheder at bekæmpe i Sammenligning med Engelland. Endog i Amerika, der eier det raa Material og kan spare Transportomkostningerne, har det intet at befrygte, da Amerikaner, besidde saa uhyre store frugtbare Landstrækninger, som hidtil ere udyrkede, at det i en meget lang Tid maa holde sig til Agerdyrkningen, og skulde de, som de nyligen havde begyndt, vilde handle saa upolitisk, at fremtvinge Manufacturer, hvad er da den Fordeel, de kan have af det raa Materials Besiddelse? Desuden er det kun i de nordlige Stater hvor Manufacturerne kunne drives med Held, da de Artikler, som frembringes ved Slavers Arbeid aldrig kunne sættes ved Siden af dem, som fremkomme ved frit Arbeid. Og skal Bomulden føres fra Caroline og Georgien til de fjernere Deele af Unionen, saa vil Forskjellen mellem Transportomkostninger til Massachusets eller Connecticut og Storbritanien være ubetydelig. Den Jndvending, at Engelland skulde paa Grund af den høje Arbeidsløn og de svære Afgifter, have at befrygte fine Fastlandsnaboers Medbeilen, gaaer Forf. ogsaa i Møde. Han nægter reent ud at Arbeidslønnen er høiere i Engelland end i Frankrig; Daglønnen er vel høiere, men Engellænderne levere saa mere Arbeide om Dagen.