Ribe Stifts Adresseaviser, 1789-11-06
J Nationalforsamlingens Session den 5te hujus oplæste Præsidenten Kongens Svar paa Førstnævntes Forlangende om at antage de allerede fastsatte Constitutions=Artikler. Samme lyder saaledes: "Mine Herrer, Kun da først kunne Constitutionens nye Love rigtig bedømmes, naar de udgiøre et Heelt. I et saa stort og vigtigt Værk staaer alt i Forbindelse med hinanden. Jmidlertid finder jeg det naturligt, at vi i det Øieblik, da vi indbyde Nationen at komme Staten til Hielp, stille den sikker i Henseende til den fornemste Gienstand for sammes Jnteresse, ved en Handling, der bærer Præg af en udmærket Fortrolighed og Patriotisme. I den Tillid altsaa, at disse Constitutionens første Artikler, som De har ladet mig forelægge, forenede med Deres øvrige og følgende Arbeider, ville opfylde Mit Folks Ønske, og giøre Rigers Vel og Lyksalighed vis; giver jeg disse Artikler, efter Deres Forlangende, min Stemme, dog kun under den fastsatte Betingelse, hvorfra jeg aldrig vil afvige, at Hoved=Resultatet af Deres Raadslagninger giver den udsørende Magt sin fulde Virkning i Monarkens Hænder. En Række af Facta og Anmærkninger, der skal blive Dem forelagt, vil lære Dem, at jeg i Tingenes nærværende Orden hverken kan beskytte de lovlige Skatters Oppebørsel, eller Næringsmidlernes fri Circulation, eller Borgernes personlige Sikkerhed, paa nogen kraftig Maade. Jmidlertid skal jeg dog søge at opfylde disse Kongeværdighedens væsentlige Pligter. Mine Undersaatteres Vel, den offentlige Roelighed og den selskabelige Ordens Vedligeholdelse hænger deraf. Altsaa forlanger jeg, at vi med forenede Kræfter hæve de Hindringer, som maatte hvile paa Opnaaelsen af et saa ønsk værdigt og nødvendigt Maal. De have vist nok troet, at de nærværende Indretninger og Formaliteter først da kunne lide Forandring, naar en nye Orden af Ting blev sat i deres Sted, og jeg behøver derfor ikke at giøre Dem nogle Anmærkninger herover. Endnu maae jeg aabenhiertig tilstaae Dem, at naar jeg giver de forskiellige Constitutions=Artikler, som De have ladet mig overlevere, mit Samtykke, skeer saadant, ikke fordi de alle uden Forskiel vise mig Fuldkommenhedens billede, men fordi jeg troer, at det vil blive min Roes, naar jeg ikke tøver med at vise de National=Deputeredes Ønske min Agtelse i nærværende uroelige Omstændigheder, der saa stærkt indbyde og til at ønske Fred, Orden og indbyrdes Fortrolighed, paa det hastigste igien oprettet. Jeg erklære mig ikke over Deres Declaration om Menneskeets og Borgernes Rettigheder. Den indeholder mange gode Maximer, der ere tienlige til at lede disse Arbeider; men Grundsætninger, som kunne imodtage forskiellige Anvendelser, ja endog forskiellige Fortolkninger, bør og ikke bedømmes efter deres sande Værdie, førende i det Øieblik, naar deres sande Mening er fastsat ved Lovene, for hvilke de skulle lægges til Grundvold. Louis. Jndtrykket, som dette Svar gjorde, var forskielligt. Nogle holdte det for meget viist, men den største Deel af de Deputerte var derimod, og forfattede efter mange Debatter følgende Arrete: "Nationalforsamlingen befaler, at Præsidenten tilligemed en Depuration begiver sig til Kongen og beder ham om at give Declarationen over Menneskets og Borgerens Rettigheder, samt Constitutions=Artiklerne sin simple og blotte Antagelse." Kongen svarede herpaa: "Jeg antager blot og simpelt saavel Constitutions=Artiklerne som Erklæringen over Menneskets og Borgerens Rettigheder, hvilket Nationalforsamlingen har ladet Mig forelægge.