Viborger Samler, 1813-02-01
Udenlandske Tidender. Fortsættelsen af Forordningen om Pengevæsenet. 31) For Gjeld efter Anviisninger, Anfordringssedler, for Regningsgjeld og Boggield, tilstaaes Debitor et Tidsrum af 4 Uger, efterat Creditor, ifølge denne Forordning, har forlangt hans Erklæring, i hvilke ham indrømmes Ret til, uden videre Hensyn paa Kravets Ælde, at afgjøre Gielden med Betaling i D. C. eller i Rbdal. efter Jndlysningsforholdet af 1 for 6. Al saadan Gjeld som ikke inden bemeldte Frist afgjøres, bliver at omskrive til Rbdal. efter de samme Forskrifter, som gielde for de i 523 omtalte Gjeldsbreve, og regnes saadan Gjelds Ælde fra den Tid, da den beviisligen er krævet. 32) Naar i Forskrivelserne ere bestemte visse Betalingstider, enten for det hele eller for en Deel, og Creditor ikke efter 528 forlanger Gielden betalt, saa blive disse Forfaldstider at beregne fra det udløbne andet Aar efter Freden. 33) Kjøbecontracter, som ved Forordningens Bekjendtgjørelse endnu maatte være uopfyldte, skulle, om end Ejendommen maatte være tiltraadt, paa Kiøberens Forlangende, gaae tilbage, saafremt Sælgeren ikke seer sig i Stand til, at forskaffe de paa Eiendommen hæftende ældre Priotietsforskrivelser omskrevne til at gielde fra et Datum, som ikke er ældre end Afslutningen om Kiøbet. Kan derimod Sælgeren forskaffe en saadan Omskrivning af de tilligemed Eiendommen overdragne Prioritetshæftelser, saa bliver Kjøbet uforandret. Stal ved saadant Kjøbs Ophævelse en allerede betalt Deel af Kjøbesummen, tilbagebetales, saa blive i den Henseende at anvende de samme Grundsætninger, som for andre Betalinger ere fansatte. 34) Den Debitor som indfrier en i hans faste Eiendom prioriteret Gjeldsfordring, skal være berettiget til, i denne Eiendom at give samme Prioritetspauleret til en ny Creditor for en Sum 1 Rbdal., som er lig med den, som, ifølge Omskrivningsforholdet i Tabellen, tilkom den udloste Creditor, dog under samme Beringelser i Henseende til Forrentning og Tilbagebetaling, som for denne vilde have været gyldige, naar iovrigt ingen yngre Panthaver er forbeholden Ret til at oprykke i den udløste ældre Panthavers Sted. 35) Den i faste Eiendomme indestaaende Pantegield, som af forrige Eier har været contraherret, men hvilken den nuværende Eier, ved det af ham modtagne Skjøde, har indgaaet at til vare, bør, naar Creditor har samtykket i Debitors Forandring betragtes som et nyt Laan fra Skjedets Datum, og følgeligen, uden Hensyn til Forskrivningens Ælde, omskrives til Rbdal., allene efter den for Skjødets Datum gjeldende Regel. 36) For alle paa Species eller slesv. holst. Cour. udstædteprivate Forskrivelser gielde de samme Bestemmelser, som i det følgende for Hertugdommerne ere fansatte. 37) J Henseende til Fæsteafgifter, Forpagtningsafgifter, Tiendeafgifter eller andre aarlige Pengeafgifter, som maatte være betingede i D. C. af Jordeiendomme, da blive de, forsaavidt de forfalde til Betaling i den første Halvdeel af Aaret 1813, at tilsvare med 1 Rbdal. S.V. for hver 4 Rd. D. C. Efter den 1ste Juli 1813 til svares de derimodi Rbpenge efter Omskrivningsforholdet i Tabellen A., hvorved Contractens Alder tages til Rette sner. 38) Det skal dog være Afgiftsyderen tilladt, om han heller skulde ønske det, at faae Afgiften bestemt til at erlægges i Kornværdie paa følgende Maade: Pengeafgiftens Beløb beregnes halvt til Rug, halvt til Byg, efter Giennemsnitspriis at de Capitelstaxter, som for Provindsen eller Egnen have været satte i de tre Aar, der nærmest have foregaaet Contractens Afslutningstid. Dette Qvantum Rug og Byg betales derefter aarligen i Rbpenge ligeledes efter Giennemsnitsprisen af Provindsens eller Egnens Capitelstaxter i de nærmeste 3 Aar førend Betalingstermen. Ved denne Beregning ansees i de hidtil satte Capitelstaxtpriser 5 Rd. D. C. lige med 1 Rbdal. Vælger Afgiftsyderen denne Betalingsmaade, skal han derom inden 1 Julii d. A. engang for alle erklære sig. J ovrigt blive Contracterne selv, saavel i Henseende til Opsigelse, som i andre Maader, uforandrede efter deres Jndhold og de hidtil gieldende Anordninger. Alt Foregaaende anvendes ligeledes paa Arvefæster, samt paa Leiecontracter og Kjøbstedjord. 39) Den ved Leiecontracter og Huusværelser, eller om Brugen af anden urørlig Eiendom end Jord, betingede Leie, bliver, for saavidt den forfalder til Betaling indtil første Fardag efter den lovbestemte Opsigelsestid fra denne Forordnings Bekjendtgjørelse af, at tilsvare med 1 Rbdal. for hver 4 Rd. D. C., naar Leiecontracten er ældre end 11 Junii 1812, men er den fra 11 Junii 1812 eller yngre, beregnes 1 Rbdal. for 5 Rd. D. C. Leie, som, ifølge Contract paa flere Aar, forfalder senere end 1ste Julii 1813, tilsvares efter Omskrivningsforholdet i Tabellen, med Hensyn til Contractens Ælde. J ovrigt blive alle Leiecontracter, saavel i Henseende til Opsigelsestiden, som i andre Maader, forandrede eftet deres Jndhold og lidt gieldende Anordninger. 40) Lon, som fortalder til Betaling i første Halvdeel af Aaret 1813, betales med 12 Rbdal. for hver 4 Rd. D. C. de kulde den være betinget som staaende for længere Tid, da bliver den efter d. 1 Julii 1813 at til svare efter Omskrivningsforholdet i Tabellen Litr. A., med Hensyn til Contractens Alder. 41) Paa Landskyld og Tredie Aars Tage blive at anvende samme Bestemmelser, som ovenfor ere fastsatte for Fæste og Leie af Jord. 42) Enhver Dom, eller anden offentlig Retshandling, hvorved nogen paalægges en Pengebetaling, affattes og beregnes i Rigsbankpenge, hvorved de foran bestemte Grundsætninger følges, forsaavidt Betalingen hidrører fra en Forpligtelse, der oprindeligen er paadragen eller indgaaet i den hidtil gieldende danske Courant 43) Hvor i Loven og Anordningerne Boder, eller andre Størrelser, saasom: Appellationssummer, Grændsebestemmelser for visse Gaver, Underholdnings og Varetægtspenge, fansættes til en vid Pengesum, vor samme, Sum nu forstaaes i Rodal., dog at de Forhøielser, som efter Krigens Udbrud ere foreskrevne i nogle af disse Tilfælde, derved bortralde, og at denne nye Anordning ikke giør Forandring i Henseende til de inden dens Bekjendtgjørelse allerede forfaldne Summer af fornævnte Slags, eller, hvad Appellationssummerne især angaaer, kan anvendes paa de lovligen indstævnte Sager. For Hertugdommerne Slesvig og Holsteen. 44) Alle lovbestemte Summer, saavelsom Fordringer, paa slesv. holst. Courant eller Species, for Capitaler, Renter, Penge Præstationer, af hvad Navn nævnes kan, gaae over til at vorde Fordringer i Ropenge, 2 Rbdal. S. V. for hver 1 Species. Paa Gjeld eller Forpligtelser, contraherte i nogen anden Pengefort eller Værdie, end S. H. C. eller Species, skulle de her foreskrevne Bestemmelser ikke anvendes. 45) J alle de Tilfælde, som her ikke udtrykkeligen undtages, skulle de i 5 12 nævnte Betalingsmidler antages om god Betaling. Alle efter denne Forordnings Bekjendtgiørelse eller fra den 1ste Januarii 1813 af forfaldende Reutebetalinger eller Fordringer, Kapitalbetalinger enten heelt eller for en Deel undtagne, skulle derfor uvægerligen antages i Ropenge efter den 12 v. Da denne Bestemmelse tillige gielder for Omslaget 1813, saa skulle dog alle førend denne Forordnings Bekjendtgjørelse forfaldne Fordringer i enhver Henseende afgjøres efter de forhen gjeldende Anordninger. 46) Hvad her bestemmes om skyldige Capitaler, gielder uden Undtagelse om enhver Slags Gjeldsforskrivelser. Dog skal paa de Steder, hvor streng Vexelret gielder, samme forblive i fuld Kraft. Men Betalingen af alle efter denne Forordnings Bekiendtgjørelse forfaldne, paa Species eller C. H. C. lydende Vexlerskeer med Rbpenge efter 512 47) Ved alle Capitalbetalinger uden Undtagelse, der skulle skee i Om staaet 1813 i S. H. C.klingende Mynt, eller Species, er Creditor ikke forpligtet til at modtage andet, end saadan Mynt. Ligeledes kan den, der har betinget sig en Capital i Sølv, ikke forpligtes at modtage noget andet Betalingsmiddel Paastaaer Creditor derimod Betalingen til bestemt Tid, saa er han ikke berettiget til at fordre uden Rbpenge efter 5 12, og skal endog være forpligtet at modtage de Anviisninger, som for Laan paa de deponerte Skatkammerbeviser paa 20 Rd. S. H. C. udstedes ifølge 10. Det samme gielder, naar en til næste Omslag lovet Capital paastaaes nu tilveiebragt. 48) Kun i Tilfælde af, at der, ved et efter Junii Maaned 1812 sluttet Kiøb, er i Omslaget 1813 betinget en vis Sum i rede Mynt, skal Forpligtelsen for saavidt blive i Kraft, at naar Kjøberen ei kan eller vil betale den betingede Sum i Sølv, gaaer Kjøbet, paa Sælgerens Forlangende, tilbage, og hvad der mueligen af Kjøberen ere erlagt, skal Sælgeren ufortøvet tilbage betale paa den i 5 12 foreskrevne Maade. Men efterkommer Kjøberen Vilkaarene i dette Omslag, saa er Sælgeren for Fremtiden underkastet det det golgende foreskrevne Jndskrænkninger. 49) Hvor en anden Betalingstermin end Omslaget finder Sted, skal det, som i 5 47 og 45 er bestemt, anvendes paa den første Termin efter Forordningens Bekjendtgjørelse. 3) Da hele Statens Formue i faste Eiendomme, saavel forsaavidt den er Eiernes som Panthavernes, bør forholdsmæssigen bidrage til at grundfæste den af Osoprettede Rigsbank, men det var umueligt strax i rede Værdie at oppebære et saa betydeligt Bidrag af alle i Eiendommene, prioriterede Capitaler, og da det ikke bestod med Bankens Sikkerhed at have slige directe Fordringer til Capitalister, saa skal disses hele Bidrag og Gield til Banken besorges erlagt af Eieren, og denne ene være ansvarlig til Banken, for det hele. Enhver, som har Pant i en fast Eiendom, skal derfor til sin Debitor for engang betale 6 Procent. afden i Eiendommen staaende Sum, enten strax eller ved Capitalens Opsigelse og Udbetaling, i hvilket sidste Tilfælde han, indtil bemeldte 6 Procents Erlæggelse, svarer til Debitor lige saamange Procent aarligen af Renten, som han faaer af Capitalen. F. Ex. af en Capital paa 10000 Rd., som forrentes med 4 Procent, betaler Creditor aarligen 16 Rbdal.; forrentes den med 5 Procent, betaler han 25 Rbdal. o. s. fr. Til Sikkerhed, for de øvrige eller yngre Creditorer bestemmes, at erlæggelsen af de 6 Procent ikke lovgyldigen kan bevises, med mindre de ere afskrevne paa Fordringen. J alle Gjelds og Panteprotocoller skal Skriveren er officia anføre den Rente, som hver Creditor har at yde Banken, og iagttage, at de 6 Procent, naar de engang ere erlagte, ikke atter protocolleres. Om slige Protocollers almindelige Jndførelse, ville Vi nærmere anordne det Fornødne. 51) Af udenlandske Creditorer, som have udlaant deres Capitaler paa faste Eiendomme i Hertugdommerne, kan dette Bidrag, enten for eengang eller aarlig, ikke kræves. Hvorved dog bliver at lagttage, hvadherefterdesangaaende bestemmes. 52) Vil Debitor betale sin Gjeld, bør han tilsvare hele Beløbet i Rbdal. Sølvværdie. Men skulle Creditor, han være indenlandsk eller Fremmed, forlange Betaling inden det udløbne fierde Aar efter Freden, saa erholder han Beløbet kun i Navneværdie, og skal desuden indtil Udgangen af Aaret 1813 modtage de i 547 nævnte Anviisninger paa den deri bestemte Maade, og er end ydermere, saafremt han er hypothecarisk Creditor, underkastet et 5 Procents Afdrag af sin Capital; dog skulle de Betalinger, som i Omslaget 1813 af vedkommende Debitor paa Creditor Forlangende erlægges i Navneværdie, ifølge en i lovlig Tid førend denne Forordning skeet Opsigelse, undtages fra bemeldte 6 Procents Afdrag. 53) Fire Aar efter Freden kan enhver Creditor, naar han iagttager den ved Contracten fastsatte Opsigelsestid, opsige sin Capital til Udbetaling i Rbdal. S. V. imod Afkortning af 6 Procents Bidraget til Banken, hvis han er af vore Undersaatter, men er han fremmed, er han fritaget derfor. Til Lettelse for den Debitor, som er i sidste Tilfælde, vil ved Reguleringen af Bankens Fordring, disse 6 Procent vorde ham godtgjorte. 54) Til den Ende skal enhver Debitor, 1 Dage efter denne Forordnings Bekjendtgjørelse, for sin Øvrighed beviisligen opgive alle sine udenlandske Creditorer. Dersom dette Opgivende, enten ikke skeer til bestemt Tid, eller skeer urigtigen, taber Debitor, med mindre han kan bevise, ei at have været in culpa, sin Ret til at erholde Godtgjørelse af Banken, oger desuden, naar Foregivendet har været falst, Tiltale underkastet efter Lov og Anordninger. Som udenlandsk Creditor kan allene den ansees, som hverken har Eiendom eller Opholdsted i Kongerigerne eller Hertugdommerne, og førend denne Forordn. Bekjendtgjørelse har ciet een, af Vore Undersaatter paa hans Navn udstedt eller vedgaaet, Forskrivelse. Enhver Overdragelse eller Cossion til en Fremmed har, uden saaledes at være vedgaaet, ikke den ovenmeldte Virkning, om den endog var ældre, end denne Forordning. 55) Ved al chirographarisk Gield finder det i 552 fastsatte forsaavidt Sted, at Creditor indtil 4 Aar efter Freden ikke kan forlange Betaling uden i Navneværdie, men dog ikke er underkastet noget Bidrag til Banken efter 50. 56) Ved Fideicommis Capitaler gielde alle foranførte Bestemmelser, forsaavidt de derpaa ere anvendelige, til hvilken Ende det om Bidraget af Renterne Foreskrevne strax vil være at iagttage. 57) Alle terminsviis bestemte Betalinger og Capitalafdrag begynde paa den i Documenterne bestemte Maade, førn naar det 4de Aar efter Freden er udløbet Dog kan Creditor, paa de i 1552 og 53 indeholdte Vilkaar, forlange Betaling til den bestemte Forfaldstid. 58) Udenfor Capitaletalinger, hvortil dog Tilbageleveringen af Deposica og deslige, ikke hører, skulle andre Betalinger, af hvad Navn nævnes kan, erlægges til den bestemte Tid. Den Debitorerne ved 552 tilstaaede Udsættelse bortfalder, ligesom for Vore Kongeriger er bestemt ( 29), naar Debitorerne ikke i et Aar have betalt de forfaldne Renter, og naar Sikkerheden beviisligen forringes. J disse Til ælde kan Creditor forlange Betaling i Sølvværdie, deg uden at kunne unddrage, sig for 6 Procentafdragets Eflæggelse. Forandring af Debitor kan berettige til Opsigelse. 59 Naar en chirøgrapharisk Debitor døer, opbyder sit Gods eller fallerer, og naar der ved en Gjeldsforskrivelse, enten med eller uden Pant, tillige er givet Caution, og Cautionisten enten døer, opbyder eller fallerer, er Creditor berettiget til, naar saadan reel Sikkerhed ikke kan stilles, som er foreskreven for Umyndiges Midler, at erholde Gjeldens fulde Beløb i Sølvværdie. 60) Alle, Devitorerne ved denne Forordning tillagte, Rettigheder kunne paa ingen Maade derved indskrænkes, enten at Betalingen udtrykkeligen er betinget i Mynt eller rede Sølv, eller ved nogen anden Clausul, Stipulation eller Renunciation, hvilket altsammen, forsaavidt det maatte stride mod de heri fastsatte Bestemmelser, skal ansees som ugjort og ugyldigt. Hvorimod alle indgangne Forskrivelser og Forpligtelser, som ikke ved denne Forordning ere modificerede, forblive aldeles uforandrede. 61) J Henseende til de Contracter, og Forskrivelser, som affattes efter denne Forordnings Bekjendtgjørelse, gielder ingen andre Jndskrænkninger, end de 155 19, 20 og 21 angivne. 62) Enhver Dom, eller anden offentlig Retshandling, hvorved nogen paalægges en Pengebetaling, affattes og beregnes i Rbpenge, hvorved de foran bestemte Grundsætninger følges, forsaavidt Betalingen hidrører fra en Forpligtelse, der oprindeligen er paadragen eller indgaaet i den hidtil gieldende Slesv. holst. Courant. Hvorefter Vedkommende sig have allerunderdanigst at rette. Givet i Vor Kongelige Residentsstad, Kiøbenhavn, den 5te Januar 1813. Under Vor Kongelige Haand og Segl. Frederik R. L. S.) Kaas. Cold. Knudsen. Bülov. Monrad. (Hermed følger Tillæg.)