Corsaren, 1844-02-09
Til Læseren. det holbergske Samfund. Læser! Maa jeg være saa fri at forestille DigEtatsraad Bræstrup. - Du skal ikke være bange. Han gjør ikke Noget. Hvad kommer Etatsraad Bræstkup det holbergste Samfund ved? - spørger Du. Det maa Du nok spørge om. Jmidlertid er han dog Medlem af Bestyrelsen, ja, det fornemste Medlem; thi han er virkelig Etatsraad, og den Næste efter ham er kun virkelig Justitsraad. Sagen er formodenlig den, at han ynder Holberg, og Sagen, hvorfor han ynder ham, er vel endvidere den, at Holberg ikke skriver mere. Dersom ellers Holberg skrev nu, saa vilde han møde Etatsraad Bræstrup i et ganske andet Samfund, nemlig i Selskabet for Trykkefrihedens rette Brug, jeg mener det, der bestaaer af d'Hrr. Bræstrup, Reiersen og Leerbeck. Jeg veed, ved Gud, ikke, hvem af disse han helst maatte ønske. .... ikke at møde. Nu vil Du kunne forstaae, hvorfor det holbergste Samfund er indrettet paa Politikammer-Maneer; hvorfor Medlemmerne blive tracterede, som om de havde mistet Kjole, Vest og Beenklæder og havde meldt det paa Politikammeret. Efter lang, lang Tids Venten, hvorunder man ofte spørger: "Gud veed, om jeg nogensinde faaer mit Toi igjent, gaaer man en Dag dristig op paa Politikammeret og spørger: "Med Forlovl Har De hort Noget til min Kjole item Vest og Beenklæder "Naar vi høre Noget, skal De nok faae det at vide, De behøver ikke at rende os paa Dørene", svarer Betjenten Endelig kommer Kjolen for en Dag, og man faaer en Tilsigelse om at møde paa Kammeret. Naar man behørig legitimeret sig, faaer man Kjolen. - "Maa jeg saa sporge om det Øvrige?"  "Det faaer De, naar det kommer; gjør nu bare ikke mere Vrøvl", svarer Molbech, Udgiveren af Holberg. Værker 1ste Bind. Ja, maa jeg spørge Dig, gode Læser, om der er et eneste usandt Ord i denne Beretning om Udgivelsen, af Holbergs Værker 1ste Bind? Og maa jeg spørge, om det ikke er arrangeret aldeles à la Bræstrup? Jo ved Gud! Og, naar han ikke selv havde gjort del, skulde man sværge paa, at en Anden havde copieret ham. Og nu kommer "Fædrelandet" og forlanger Regnstab og Generalforsamling. Er det ikke prægtigt? Regnskab! Det holbergske Samfunds Protocol kalder naturligviis kun til Regnskab, naar man har slaaet en Politibetjent, indladt sig i Contestationer med en Skildvagt, eller henlagt et nyfødt Barn i en Forstue. Generalforsamling! det er overmaade naivt, at Bræstrup maaskee skulde staae og strides med Munden. "Hvad har Forsynet givet os Hænder og Stokke til, naar vi, skulle bruge Munden?" spørger en dansk Politimester, ligesom en Gaucho spørger: Hvorfor havde vi faaet Been til at ride med, naar vi skulde gaae paa dem? Endelig tilbyder "Fædrelandet" sig til Organ for Jndbydelsen af en Generalforsamling. Opfordringen i skal da "vandre over Danmark og Norge" o. s. v. Man skulde virkelig troe, at dette Tilbud var sarcastisk meent. Ville de da gjøre den stakkels Bræstrup skandinavisk? Der er kun eet Skridt endnu, saa gjøre de ham til Formand for et nyt Tog til Upsala. Efter Alt dette bør vi dog ingenlunde forglemme at gjore opmærksom paa en Fordeel, som det holbergske Samfund tilbyder fremfor andre Selskaber: Man kan indtræde deri med saare ringe Uleilighed; enhver Politibetjent modtager Subskription. Dette er af overordenlig Vigtighed. Naar Tyrkerne ville dræbe en Vantro, behøver han kun at raabe: La il Allah, lail il Allah (der er kun een Gud, og Mahomed er hans Prophet a: jeg lader mig omskjære) og han er reddet. Naar en Politibetjent engang vil slaae, behøver man kun at raabe: La il Bræstrup, lail il Leerbeck! Jeg gaaer ind i det holbergske Samfund!