Berlingske Tidende, 1785-12-01
Man sammenligne nu det Kongel. Preussiske Hof ses nærværende Sprog med den ordlydende Jndhold af sammes den Gang yttrede Tanker: J Aaret 178 forbyder Forliget af Pavia al Omtudskning eller anden Afhændigelse endog af den mindste Deel af de Bayerske Stater, og det saaledes, at dette Forbud endog med heele Husets Bevilling ikke meere kan blive ophævet. J Aaret 1778 var denne Ophævelse det hele Huus endnu tilladt, og kun sammes enkelte Medlemmer forbudet. J Aaret 1785 vises det tydelig af den Badenske Freds 18 Artikels bogstavelige Jndhold, at de contraherende Deele ikke have villet tillade Huset Bayern andet end en med dets Jnteresse overeensstemmende Partialomtudskning af nogle at dets Lande og Districter, og at man den Gang ganske vist hverken har tænkt eller kunne tænke paa et stor Churfyrstendømmes og Rigslehne hele Omtudskning J Aaret 1778 har den Badenske Fred givet Huse, Bayern ei allene Tilladelse til at omtudske sine Stater, naar alle Medlemmerne af samme dertil gave deres Samtykke, men det forstod sig endog den Gang af sig selv, at hele Huset Bayern kunde, naar det vilde, omtudske sine Stater. J Aaret 1785 paastaaes tvertimod, at man ikke kunde tænke paa den hele Omtudskning af et stort Churfyrstendømme, som desuden befandt sig under Forordningen af den gyldne Bulle, og følgelig ikke var skikket til nogen saadan, Forandring. J Aaret 1778 tilstaaes der, at man er allene allene har kunnet tænke derpaa, men at man endog virkelig har tænkt derpaa, og ingenlunde tvivlet paa en saadan Forandrings Giørlighed. J Aaret 1785 foregives, at ved en Forandring af den Beskaffenhed vilde det Churfyrstel. Collegiums vasentlige Forfatning blive fornærmet, ja selv det hele Rigsystem, kuldkastet. Tilstaaelsen i Aaret 1778 fremlægger derimod det haandgribeligste Beviis for, at det samtlige Rige og alle Stænderne i samme ikke engang have drømt om de i nærværende Tiid opfundne Betænkelig, heder og Følger, da de med eenige Stemmer høitidelig ratificerte den Badenske Fred, og fornemmelig dens 18 Artikel, og derved just forud bekræftede den Omtudskning, som med det hele Pfalzbayerske Huses Bevilling om kort eller lang Tiid maatte blive foretaget ihenseende til sammes Stater. - Foruden alle disse Beviser, som grunde sig paa det Preussiske Hoffes egen Tilstaaelse, vil man endnu til Overflødighed tydeligere udsætte fra hverandre de her anførte Jndvendinger. Samme bestaae deri, at Contrahenterne i den Badenske Fred hverken have tænkt eller kunne tænke paa en Totalomtudskning af Bayern. -At de ikke have tænkt derpaa, skal bevises deraf, at den bogstavelige Jndhold af den Badenske Freds 18 Artikel tydelig viser, at de contraherende Parter ikke have villet tilstaae Huset Bayern andet, end en med dets Jnteresse passelig Partialomtudskning af nogle Lande og Districter. - At de ikke have kunnet tænke derpaa skal udledes deraf, at det her angaaer et stort Churfyrstendømme og Rigslehn, som befinder sig under den gyldne Bulles befaling, og følgelig ikke var skikket til nogen saadan Forandring. - Hvad Contrahenterne ved nogen Tractats=Artikel have tænkt eller ikke tænkt, og hvad egentligen deres Hensigt var, er en Sag, som, om Ordene virkelig skulde give Anledning til nogen Tvivl, ene og allene med Tilforladelighed kan blive oplyst af de førte Underhandlingers Historie. - Og just disse Fredeunderhandlingers Historie og de for os liggende Acter herover bekrafte paa det tydeligste: "At den da i Acten erklærte og fra sine Lande i Tydskland afsatte Churfyrste vilde aldeles ikke vende tilbage til Bayern, men bar den længselfulde ste Attraae til Besiddelsen af Nederlandene. - Af man just heraf maae udlede den umiddelbare Foranledning og eneste Bevægaarsage, hvorfor der den Gang, da det var afgjort, at Churfyrsten igien skulde indsættes i sine Lande, dog uden al anden Erstatning, blev bragt paa Tapetet adskillige Omtudskningsprofecter, snart for hele Bayern og Obernfalz, snart for den største Deel af disse Lande. - At man herom ikke saa hastig kunne blive enige, men at man dog ikke, blot for at bringe denne ene Gienstand i Rigtighed. vilde opholde den hele magtpaaliggende Fredsslutning. At man derfore, for saavidt giørligt var, at kunne forene det ene med det andet, fastsatte i den 18 Artikel eengang for alle en frie Omtudsknings=Ret, men overlod Maaden og Beskaffenheden ved samme til den Parts Raadighed og Godtbefindende, som det angik. - Til den Ende blev der i den 20 Artikel af det første Fredsproject tilføiet den Clausel: Silhler. teur de Haviere, apres som retablillement taral trouve, qutil lui convienne de faire qvelqverhangement de ses etats contre d'auttes, le støi Trechretten ne Fy oppolera pas. - Efter det Udtryk Si Lehlecteur, havde giærne den billige Tvivl kunnet reist sig, om denne frie Omindsknings=Ret kun personlig var bestemt for den da værende Churfyrste eller for alle hans Efterkommere. For at forebygge denne Tvivl, og for tydelig at udtrykke den egentlige Hensigt med det sidste, er den 18 Artikel i den Rastædtske og den 18 Artikel i den Badenske Fred blevne affattede. - Saavel forbemeldte Omgangsmaade og Sammenhæng ved de da værende Underhandlinger, som den dermed sammenlignede bogstavelige Jndhold af den 18 Artikel sætter sammes sande Mening og Forstand udenfor al Tvivl. Bemeldte Artikel siger ikke, si la mailon de Baviere troure, qulii lui convienne de faire un changement de qvelques und de sen Stats. Si domus Havarica permutationem aliqverum suprum statuum relius luiconventre autumeret; men den siger : ilamaison de havere trouve, qutil lui convienne de faire quelques chaugement de sees Etata, aliqvam permutationem statuum sudrum. - Hvad den Jndvending angaaer, at Contrahenterne ved den Badenske Fred ikke engang kunne, om de endog havde villet, tænke paa at tillade en Omtudskning af hele Bayern, saa synes man ved Affatningen af den Kongel. Preussiske Erklæring ikke at have erindret sig, at Contrahenterne ved den Badenske Fred have paa den ene Side været Keiseren og det samtlige Rige, og paa den anden Hs. Allerchristeligste Majestæt. Nu er der dog vel ingen Tvivl om, at jo enhver Lovgiver, kan efter eget Godtbefindende udvide, indstrænke, forandre eller og ganske ophæve sine egne eller fine Forfædres Love. Hvad derfore enhver lovgivende Magt i den hele Verden er beføiet til at giøre, maae nødvendig og Keiseren og hele Riget have Magt til.Da altsaa alle 3de Rigscollegierne, efter den ordlydende Jndhold af Rigs=Eragtningen, dateret Augepurg den 23de April 1714, have sattet den eenstemmige Beslutning, at Hs. Keiserl. Majestæt ved den Badenske, Badenske Fredsunderhandling maatte ogsaa i den samtlige Riges Navn og paa dets Vegne handle ihenseende til Freden efter de i Rastadt afgjorte Conditioner; og da der i den senere Rigs-Eragtning af 9de October 1714 eenstemmig er bleven besluttet, at den imellem Hs. Keiserl. Majestæt og det hellige Rom merske Rige paa den ene og Kronen Frankrige paa denanden Side i Baden undertegnede Fred skulde af Hs. Majestæt Keiseren og paa Rigets Vegne blive ratisiceret og bekræftet, ligesom og denne Freds Ratification virkelig gik for sig den 15de October, saa følger af alt dette den uimodsigelige Slutning, at uagtet den gyldne Bulle og hvad anden gammel Forordning der maatte være derimod, har Keiseren og det samtlige Rige ei allene kunnet give Huset Bayern en frie Raadighed til efter Behag at omtudske sine Besiddelser, eller og en Deel af samme, men endog ved den fastsatte og bekræftede 18 Artikel virkelig har givet Det en saadan Ret. Var det nødvendigt, til disse overtydende Beviser, at anføre endnu andre, skulde det være en let Sag at igiengdrive hvad der fra Kongel. Prussisk Side tales om et stort Churfyrstendømme, om den gyldne Bulles Bydende, om en dermed ganske upasselig Forandring, om Ugiørligheden i at deele eller afhændige et stort Churfyrstendomme. Er det ikke enhver af Historien bekiendt, af hvor stor Omfang Landet Bayern i forrige Tider har været, hvorledes det Tiid efter anden er bleven formindsket, og hvor ofte og hvor meget det er bleven afstumpet og deelt? – Er det ikke bekiendt, at endog efterat Hertug Albrecht den 5te havde oprettet et Fideicommis og Førstefoldselsret, og efterat der med de Bayerske Stænder var besluttet ikke at adskille Landet, ere dog alligevel Hertugerne af Bavern blevne forlehnede af Keiseren med Bayern i et eget, med Leuchtenberg i et andet, og med de mindre Grev= og Herskaber ved Rigshofraadet atter i andre Lehnsbreve? – Er det ikke bekiendt, at efter den Vestphalske Fred ere disse Forlehninger bestandig skede særskilte med Churværdigheden, med Erketruchses-Embedet, og med Oberpfalz tilsammen, og siden i Særdeleshed med Hertugdømmet Bayern, Er det ikke bekiendt, at i det Fald, at den Bayerske mandlige Stamme uddøde, blev Leuchtenberg, samt de andre Rigslehnbare Grev= og Herskaber tagne tilbage, som noget der hiemfaldt Riget, og kun af nye Naade, ligesom de Bøhmiske Forlehninger, igjen af Hs. Keiserl. Majestæt bleve forlehnte det Pfalziske Huus. Og er det endelig ikke bekiendt, at Hertugdommet Bayern har bestandig kun været et Hertugdømme og aldrig et Churfyrstendømme, og derfor ei heller havt Sa eller Stemme i det Churfyrstelige, men allene i de fyrstelige Collegium. Ja at den Bayerske Chur seler ved den Churfyrstel. Collegialslutning af 177. bleven erklæret for uddød? Vil man endog tilstaae, at den Badenske Fred har til ladt Huset Bayern at omtudske sine Stater, naar de kunde giøre det med Fordeel, saa er dog denne Tilladelse igien bleven ophævet ved den 8 Artikel i Teschnei, Freden, og den særskilte Acte, som paa samme Til blev oprettet imellem Churfyrsten af Pfalz og Hertugen af Sveybrücken, og hvori de Pfalziske Familie=Forbund af Aarene 1766, 1771 og 1774 blive bekræftede. fornyede og garanterte. Thi disse Familie=Forbund have belagt alle det Pfalzbayerske Huses Stater med en evigt og uafhændeligt Fideicommis, og de grunde sig paa den gamle i Aaret 1329 i Pavia oprettede pragmatiske Sanction, i Kraft af hvilken det samtlige Erlauch tige Huus forbinder sig til aldrig enten at omtudske eller afhændige den mindste Deel af sine Stater. Da nu Teschnerfreden er med alle sine særskilte Forbund bleven garanteret af Hs. Majestæt Kongen og af Hertugen af Sachsen, som de foregaaende Cantrahentere, samt af de 2de meglende Magter, Hofferne af Rusland og Frankrige, og siden af hele Riget, saa følger deraf, at aldrig nogen Omtudskning kan have Sted, uden alle disse Magters Medvirkning og Samtykke, og fornemmelig ikke uden Hs. Majestæt Kongens og Hans RigsMedstænders. Det væsentlige i alle disse Jndvendinger bestaaer i følgende Sætninger: "Dersom endog Huset Bayern virkelig ved den Ba2denske Fred skulde være indrømmet Ret til en Partialomtudskning af nogle af sine Lande, saa havde 2det dog tabt denne Ret ved Teschner=Freden, i hvilrken de Pfalziske Famille-Forbund, som forbyde enhver Omtudskning, ere blevne fornyede, bekræfte 3de og garanterte af Hoffet i Berlin, af Chursachsen, af Frankrige, af Rusland og af det ganske Rige, saa at ingen Forandring i de Pfalziske Familie=Forbund og ingen Omtudskning af Bayern, mere kan have Sted uden alle forbemeldte Magter, - Samtykke. (Fortsættelsen følger). General. paa ge Laugenes Jnteressentere, Mestere, Svenne og Drenge her i Kiøbenhavn, ved Aarenes Udgang 1743, 1771, 1784, 1785. Laugene.