Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1835-07-04
Fattigreglementet af 1803 formeener ikke Almisselemmerne at bidrage til dens egen Underholdning, men det er vist ikke Reglementets Mening, at dette Bidrag skal skee paa Skatteydernes yderliere Bekostning. Skulle denne Forklaring blive jældende, da Gud hjælpe os arme Skattendere, som, hvor smaae vi end kan synes i mangen en Fattigdommissairs Øine, dog maae parere Ordre saar Skatten, for hvis Anvendelse Commissionen ikke troer at skyld. Communen noget Regnskab, kal opkræves. Vi har, for ikke mange Aar tillige, seet Commissionen, for vores Fattigskat at løbe Heste og Vogn, for at gjøre Vognmand af Fattiglem, og da den havde forglemt at lade medfølge Foder til Hestene, sluttede Modtageren, at de som gave Hestene ogsaa burde føde dem, og vores Græs og Korn, spadserede da i Krallikkerne. At jeg søger at danne mig selv Grunde, hvorfor Arbeidsanstalten, hvis Etablering jeg troede i flere Henseender *) ville gavne, og til hvilken jeg havde udkastet og fremlagt en Plan, ei kom i Stand. er jo saare naturligt; thi som Commissionen selv siger, dens gode Grunde beholdt den for sig selv, og jeg og andre Uvedkommende kunne da danne os Grunde selv. Een af den respective Fattigcommissions Kongelige Embedsmænd, modtog ellers mit Forslag med en Enthusiasme og Varme, som nær havde bragt mig paa den Jder, at Jndretningen strax skulle paabegyndes, men - som jeg ovenfor har anmærket, hvad som begyndes med Sindighed og modent Overlæg, lover et heldigere Udfald, end det Modsatte - Heden dampede bort om Natten, og ved næste Samling havde min stakkels Plan ingen værre Antagonist, end bemeldte Commissair. Det Vink den respective Commission giver, at man ikke maae henvende sig til den, uden igjennem dens lovlige Foresatte, skal jeg benytte, naar jeg, som snart kan skee, ønsker de tilhyllede Grunde, afslerede. Kan jeg formaae noget, hos vedkommende lovlige Foresatte, skal jeg sørge for at Opfordringen fra den, til Commissionen, skeer paa en passende Maade. Naar jeg siger at Fattigskatten er dupleret eller tripleret, saa dømmer jeg fra mig selv, til de øvrige Skattendere. Det vil vistnok findes rigtigt, at man siger den Størrelse dupleret, og paa gode Vei til at tripleres, som er steget fra 11 til 27. - Det er en dristig Urigtighed naar Fattigcommissionen siger, at den underrettede Skatteyderne om Grundene til Skattens saa betydelige Forhøielse og hvorfra skulle ogsaa saadant Galanterie komne. Mig er ikke andet skriveligt blevet foreviist i den Anledning, end den velbekjendte Opkrævningsliste, og mod den ere Jndsigelser unyttige. Den Slutning klinger noget løierlig, at man var tilfreds med Skattens Forhøielse, fordi man ikke gjorde unyttige Jndsigelser (Soldaten N. N. var meget vel tilfreds med sine erholdte 25, thi han modtog dem uden at sige et Ord). Commissionens Haab om snarlig Nedsættelse er meget smilende, men vistnok ikke saa let iværksæt*) Hvad Virkning troer vel Fattigcommissionen en saadan ville havt paa Almisselemmernes Børns Moralitet 3 Troer den at være uden Ansvar for Følgerne af ) Hvad Virkning troer vel Fattigcommissionen en saadan ville havt paa Almisselemmernes Børns Moral tet 3 Troer den at være uden Ansvar for Følgerne af den rædsomme Opdragelse de nu unde? deligt; thi ligesom den giver dette Haab, bemærker, den, at Almisselemmernes Antal er formindsket, og Skatten dog forhøiet? Dog, den har jo intet lovet, altsaa ikke noget at holde. Hvor lang er, ikke lang Tid, Jeg troer ikke at have skrevet i Taaget, da jeg brugte Udtrykket mere samvittighedsfuld Vaersom bed thi naar jeg nævner den Jensbyske Familie vil Søekyndige vist give mig Ret i, at jeg har valgt det hensigtsmæssigste. Denne Familie blev for nogle Aar siden (jeg erindrer ikke Tiden saa nøie tinget ind et Sted paa Landet imod at Fattigcommissionen forbandt sig til i Fæste eller Lei af det Sted den fik at betale aarlig 40 Rbd. Naar det fastsatte Tidsrum jeg troer 8 Aar) ere omme, vil Fattigcommissionen for det Sogn den opholder sig i, vistnok sørge enten for en nye Accord, eller at vi faae Familien igjen. Hvilke af Delene der skeer, vil denne Familie koste Communen langt meere, end det ville have været Tilfældet, om dens Underholdning var blevet arrangeret saaledes, at den tillige kunne have gavnet noget enten ved Arbeide eller paa anden Maade. Nu oroffter Fartigkassen allene paa en Familie, først 320 Rbd. dernæst Etablissements Bekostningerne, Overreisen og vistnok Hjemreisen, og sikkert nok af og til i det Tidsrum den har været borte, enkelte temporaire smaae Bidrag, og hvad et saa vundet ved disse betydelige Opoffrelser, Kan det kaldes tilbørlig (Commissionen kan jo ikke lide samvittighedsfuld) Vaersomhed, Viser det Kyndighed til at sikkre sig, eller om de have havt den, viser det da fast Villie til at modarbeide saadanne fordærvelige Foretagender,