Politivennen, 1805-01-01
Ønsker til den under det kgl.Rentekammer værende Bestyrelse for Bygningsvæsenet i Kbhvn. J den Overbevisning, at den sande nidkjære Embedsmand intet hellere ønsker, end at oplyses paa anstændig Maade om de Mangler i den ham anbetroede Kreds der hidtil have undgaaet hans spejdende Øje, fremsætter Udgiveren disse ønsker. Maaskee kunne de endog lede til end bedre Anstalter, end dem han har foreslaaet. Enhver, der giver lidt Agt paa vore Mureres Arbejdsmaade, vil finde at denne er overmaade vanslægtet fra deres Forgængeres. Hine brugte 1) en bedre Beredningsmaade af deres Kalk. Den lædskedes i Meel, blev derpaa i tilbørligt Forhold forsynet med sit Sand, og dette med Flid ved Kalkekøllen saaledes blandet med Kalken, at det frembragte en fuldkommen jævnblandet Dej. En Kalkslager havde nok at gjøre med at forsyne 3 til 4 Svende. Nu omstunder bruger man Kulekalk, som portionsvis kommes i et Trug, hvori Sanden ogsaa kastes, Vand øses derpaa, og det hele løseligen og hastigen røres med en Røre. At denne Fremgangsmaade leverer en slettere Murkalk end hiin, vil neppe nogen nægte. 2) Vore ældre Murere brugte, at have en Ballie med Vand hos sig, hvor Stenene lagdes, saa at de ikke brugtes, før de havde inddrukket saameget Vand som muligt. Nu derimod bruges dette aldeles ikke, men Stenene anvendes ligesaa tørre og hidsige, som de komme fra Skibet. 3) Vore ældre Mureres Maade var denne, først med Visken at overstænke det Murede, derpaa at lægge Spisen paa med Skeen, udbrede den, og med Kanten af Skeen at hielpe den ned i Fugerne. Derpaa lagde de den vaade Mursten paa, og trykkede med den Spisen ganske jævnt ud under Stenens hele Flade. Nu derimod gaaes overmaade skjødesløst tilværks da, Mureren slet ikke gjør andet, end med Skeen kaste en Klump af sin rørte Kalk paa, derpaa lægge den tørre Steen paa, og give den et Tryk eller Pik. Hvad er Følgen? den hidsige Steen trækker paa Øjeblikket alt Vandet til sig af denne Klump Kalk, som angt fra ikke udbredes under Stenens hele Flade, og endnu mindre naaer tilgavns ind i Fugerne. Kalken binder ikke, og Muren bliver utæt. Derfor kan man nu sidde ved en Grundmur og blive gjennemtrukken af Vind, som arbejder sig gjennem Fugerne. Og hvad værre er, en saa uforsvarlig Bygningsmaade, anvendt paa Skorstene, truer med Jldebrand, naar den indvendige og Udvendige Spekning, ved Skorsteensfejerens Hug eller paa en anden Maade, falder fra. Ønsket er at det forbødes at mure med tørre Steen, og om muligt den gamle Muremaade anbefales. Men frem for alt maatte det ønskes, at noget befalet Opsyn nødede Murerne til den alleroprigtigste Fremgangsmaade med Skorsteens Opmuring. Ved vort Bygningsvæsen er det en sand Mangel, at Stenene fra de forskjællige Teglbrænderier ikke ere af en uforanderlig og lovbefalet Størrelse. Jeg meener ikke, at der ej meer som nu skulde være større middel og mindre Stene, men at hvad der kaldtes større Stene skulde nøje gives samme Længde, Brede og Tykkelse ved det ene Teglbrænde. som ved det andet, over alle Kongens Lande, og ligeledes de andredenævnelser af Steen. Dette var en stor Fordeel for de - yggende, der nu, naar een Sort Steen slipper, ikke altid kan for Penge faae passende Steen i Havnen til Resten, endskjøndt der er Stenskibe nol saa at han maae tage i Haanden, og kan da ikke faae sit Arbejde gjort som det bør. Den samme skadelige Ulighed i Maal har Sted ved Tagstenene. Ligesom nu Plan til enhver Bygning viseligen maae forevises og bifaldes for den opføres, saa var det og af de bedste Følger, om saadan Anstalt blev føjet, at naar den var færdig, den blev efterseet og en Attest indsendt, at den var ikke allene overenstemmende med Planen, men ogsaa overstemmende med de Forskrivter, der til Brandsikkerhed ere befalede. Allerbedst kunde dette skee af dem, der synede Bygningen til Assurants; og skarpt maatte disse paalægges, at nedsætte Assuransen, hvis ikke alle Forsigtighedsregler vare iagttagne. Herved virkedes, at Bygherren selv blev den, der nøjest overvaagede Lovens Efterlevelse.