Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-04-01
(Jndsendte Artikler.) Da vi skrev vor velmeente, og vi tør vel kalde den skyldige, Artikel i Stiftstidenden Nr. 42 d. A. under Overskrift: Til vore Medinteressenter i Fuglse og Musse herreders Brandforsikkringsselskab, gik vi ud fra, at et store Assuranceselskab, under forøvrigt lige Omstændigheder, altid er langt at foretrække for et mindre, samt at 2de Assuranceselskaber her i Stiftet for mindre Landeiendomsbesiddere ei tjene til at fremkalde eller vedligeholde den bedste Aand iblandt disse. Vi udtalte ikke den mindste Misfornøielse med det Selskab, hvoraf vi fortiden ere Medlemmer, og heller ikke med dets Bestyrelse; det kunde derfor ikke andet end forundre os, da Redacteuren af "Lollands-Posten, istedetfor at optage Artiklen imødegik den paa den plumpeste Maade af Verden, dersom man ikke alt forlængst var vant til at see dette Blad, naar det en forresten sjelden Gang opvarter med noget Originalt, da at dette oftest er, vi troe at turde kalde det saaledes, Nonsens, istedetfor at møde Grunde med Modgrunde. Da imidlertid Redacteuren ikke har indladt sig paa at bestride de af os anførte Grunde, og disse saaledes staae uantastede, kunne vi vist, uden Skade for Sagen, fritage os selv for at tale videre angaaende hans Angreb, og vi skulle dette saameget hellere, som det Modsatte neppe vilde lønne Umagen, hvorfor vi blot skulle indskrænke os til at lakke Hr. Redacteuren for den Anviisning, han har givet de, endskjøndt vi rigtignok vidste dette ligesaa godt som han, nemlig: at vi, om vi vare misfornøiede, da kunde udmelde os af Selskabet; men saadant kan dog ialfald le skee øieblikkelig, hvorfor vi altsaa maae finde os i at vedblive at være Medlemmer af Selskabet endnu et Aar. See, dette Sidste vidste maaskee Redacteuren ikke, ligesaalidt som han veed med den Bestemthed, som han lader til, om Selskabet endda kan bestaae, dersom Alle, som deele vore i foromtalte Artikel fremsatte Anskuelser, udmeldte sig af Selskabet. Senere har Formanden for vort Selskab værdiget os Svar i Lollands=Posten Nr. 36 d. A. Vi see deraf, at han ikke finder Anledning til videre at agte paa den af os til ham gjorte Opfordring, og da Tiden nu er saa langt fremrykket, at det ikke vilde kunne skee tidsnok, naar han formeligen skulde tvinges hertil, saa faae vi jo for denne Gang lade det staae derved, men bede da ogsaa ham, at han, naar han en anden Gang tager til Gjenmæle mod fremførte Grunde, da vilde værdige disse lidt mere Opmærksomhed, end vi kunne skjønne at han har værdiget de af os anførte. Vi ville gjøre ham den samme Jndvending, som vi have gjort Lollands-Postens Redacteur, nemlig: vi have ikke klaget, vi have ikke yttret Misfornøielse, og trængte altsaa heller ikke til den offentlige Belæring angaaende hvor store Udgivter vi have havt, allerhelst da vi dog ei ere saa glemsomme, at vi jo ret godt erindre hvilke Udtællinger vi selv have maattet gjøre. Da Formanden lader til at vide saa god Besked, ogsaa angaaende Jndtægter og Udgivter ved det Selskab for hele Stiftet, kunde han maaskee ogsaa tjene os med Underretning om, hvor stort et Overskud, eller rettere Kasse beholdning, dette Selskab fortiden har, thi uden en saadan Oplysning tjener den af ham anførte Sammenligning til Jngenting. Vort Selskabs Formand mener, at vi i Aar have været temmelig uheldige, vi mene tvertimod at vi have været overordentlig heldige, efterdi alle de mange Jldebrande, vi have havt, bestandigen, med Undtagelse af een eneste, kun har været Huse, og det er blevet derved, uagtet der hver Gang, saavidt vi have hørt, har ligget Gaarde i Nærheden, lige under Vinden for Jlden. Mon dette ikke er et Held, en Lykke, vi alene have Forsynets Styrelse at takke for, hvilket vi troe derfor at burde ansee som et Fingerpeg, vi burde rette os efter itide. Dog, to Ting er der, som vi gjentagende tør paastaae og som ikke kan gjentages for ofte, Noget, som hverken "Lollands=Postens" Redacteur eller vort Selskabs Formand med samt hans Fuldmægtig, Amanuensis, eller hvad hans kaldes, kan bortraisonnere, og det er: at det største Assuranceselskab, under forøvrigt lige Betingelser, altid er det bedste, og følgelig bør foretrækkes fordet mindre, samt at en Deeling eller Adskillelse af Bondestanden i et enkelt Tilfælde fører til en Spaltning af denne ved alle andre vigtige Leiligheder, hvilket sidste netop er saa meget mere til Skade, som Sammenhold er den eneste Betingelse, hvorved Bondestanden vil kunne komme til at udrette Noget ligeover for sine mange og mægtige Modstandere. Dersom Hr. Redacteur Larsen vilde værdige at optage disse Linier i sit almeenyndede Blad, see vi det gjerne. Nogle Medlemmer af Musse og Fuglse Herreders Brandforsikkringsselskab.