Berlingske Tidende, 1786-01-01
Man forudsætte nu, at det venskabelig gjorte Forslag om en frivillig Omtudskning virkelig var antaget af Huset Pfalz, men det Berlinske Hof havde derimod gjort de forhen anførte Jndvendinger, havde da ikke det sidste endog med sine egne nu nyelig anførte Grundsætninger fældet Dommen over sig selv, og havde ikke det første paa en umodsigelig Maade, været berettiget til at svare det saaledes: Churhuset Psalzhar, saavelsom alle andre Tydske Fyrstelige Huse, den ustridige Ret, at handle med sine Arvelande, efter eget Godtbefindende, for saavidt Rigslovene ikke blive fornærmede. Til at handle efter Godtbefindende maae man uden Tvivl ogsaa regne den Ret, at omtudske nogle af sine Lande, ellers kunde Hs. Preussiske Majestæts Paastand om Gyldigheden af de Anspach Bayreuthske Landes Forening med den Chur=Brandenborgske Primogenitur, ikke rimes med sammes Omtudskning imod Lausitz. Efter alle naturlige, borgelige og Lehnslove maae det staae Churhuset Pfalz frit for, at ophæve og forandre med sine Medlemmers eenstemmige Beslutning de gamle Familie=Forbund, og efter Omstændighederne at giøre andre for sig nyttige Jndretninger. Var saadant ikke, saa var Churfyrstendommet Pfalz det eneste i Tydskland, som ikke havde denne naturlige Frihed. Keiseren og Riget, Rusland, Frankrig, Preussen og Sachsen have ved deres Bekræftelse og Garantie for de Pfalziske Familie=Forbund hverken bekommet eller forbeholdt sig nogen Ret til at bedømme eller paakiende de i samme foregaaende Forandringer. Disse Familie=Forbund ere ved forbemeldte Bekræftelser og Garantier ligesaa lidet blevne til en uforanderlig Lov, som hundrede ja tusinde andre Forbund af Rigsfyrster. Alle forbemeldte bekræftende og garanderende Magter ere deri aldeles ikke interesserte; kun Fyrsterne af Huset Bayern ere det. Disse allene og ikke Keiseren og Riget eller alle andre Hoffer kunne beraabe sig paa de Pfalziske Familie=Forbund af 1766, 1771 og 1774, samt paa den saakaldte pragmatiske Sauction af 1329, og forlange sammes Opfyldelse. Men naar de indbyrdes ere blevne enige om, at ikke gjøre det, og foretage en anden Indretning med deres Lande, saa havde hverken Keiseren eller Riget eller hvad Magt, det end maatte være, noget derimod at sige. Som deri ere væsentlig interesserte, paa det at det store og betydelige Hertugdømme Bayern maatte forblive ved det Pfalziske Huus, da det er øiensynligt, at end- og, uden at see hen til det geographiske og politiske Misforhold imellem de Østerrigske Nederlande og hele Bayern, vilde dog Ligevægten i Magt og Tydsklands Sikkerhed være forloret, ligesom og alle Rigs stændernes Frihed skulde allene hænge af Erkehusets Godtbefindende dersom det desuden allerede saa mægtige Østerrigske Monarchie endnu skulde blive arronderet ved Tilvæxten af forbemeldte store og smukke Land. Det synes som at dette store og mægtige Huus kunde lade sig nøie med sine vidtløftige Stater, uden at tænke meere paa en Erhvervelse, som ei allene maae sætte Tydskland, men endog hele Europa i saa stor Bekymring. Hvor mange og hvilke betydelige Lande Ærke huset har mistet siden den Badenske Fred, er enhver bekiendt. Uagtet dets da værende langt talrigere og anseeligere Besiddelser, blev dog bemeldte Fred, og altsaa og dens 18 Artikel, eenstemmig bekræftet af Riget og alle dets Stænder. Jkke en eneste befrygtede den Gang, at Ligevægten i Magt og Tydsklands Sikkerhed skulde blive tabt, ei heller at Rigstændernes Frihed vilde allene hunge af Huset Østerriges Godtbefindende, i Fald dette Huus ved den allerede forud i alle Maader antagne Omtudskning skulde erholde Hertugdømmet Bayern. Hvad den Gang ikke blev frygtet for, hvorfor skulde det i nærværende Omstændigheder være frygteligt, da Erkehusets Arvestater ere i Forhold til dets forrige langt mere indskrænkte, og allerhelst da det Berlinske Hof er paa sammes Bekostning steget op til en Storhed og Magt, som ingenlunde kan komme i Ligning med den, som det havde paa den Tiid det tog Deel i den Badenske Fred. Desuden var aldrig Spørsmaalet og Erke husets Forstørrelse, men allene derom, at hvad det paa den ene Side fik, derfor skulde det igien paa en anden Side give ikke allene et tilstrækkeligt, men endog et langt større Aqvivalent end det bekomne. Hvorledes man altsaa heri kan finde en ei allene for Tydskland, men endog for hele Europa skrækkende Acqvisition, er ligesaa ubegribeligt, som denne Sætning er umodsigelig sand at saasnart der tales om en forehavende Omtudskning, maae Huset Pfalz enten finde. finde sin Regning ved det tilbudne Æqvivalent, eller ikke. Er det sidste, saa falder al Jdee om en Omtudskning af sig selv bort; er derimod det første, saa staaer dog vel hverken Østerrige eller Churhuset Pfalunder noget fremmed Formynderskab, saa at de ikke efter deres egne Jndsigter skulde kunne bedømme og afgiøre deres fælles Fordeele i at give og tage.