JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-30
III. Saa lidt som Oehlenschlager paa den Vei, han har taget, kan siges at have leveret en æsthetisk Afhandling, eller saa lidt som han ved en videnskabelig theoretisk Udvikling har forsøgt at bevise sine Sætninger, ligesaa lidt et den historiske Deel af Programmet det, han lover sine Læsere. Vel er det ingensteds i den korte Jndledning klart og udtrykkelig tilkjendegivet, paa hvilken Maade Forfatteren agtede at binde sine historiske Exempler til sine Sætninger, eller hvorledes han vilde vælge dem. Jkke desto mindre siger han S. 7, at han vil betragte saamange Digtere, som nødvendigt er for at bevise de ovenfor tidt berørte Sætninger om Digtens Fortræffelighed og Middelmaadighed, som afhængig af deres Forfatteres Charakteer, og om de fortræffelige Digteres Agtværdighed og praktiske Virksomhed m.m. Enhver maa nu vente, at Forf. holder sig til det, han her udtrykkelig har udsagt, og at han ved et passende Valg af Exempler og ved en nogenlunde tilstrækkelig Charakteristik af de Digtere, han anførte, vil bestyrke sin Paastand. Men i Stedet for dette gjennem iler han paa mindre end firsindstyve Octavsider alle Nationers og Tidsalderes mest berømte Dig tere – fra Moses til Wessel – uden nogensteds at holde sig til sit egentlige Forsæt, og uden at give os et eneste klart og fuldstændigt Exempel. Hvor upassende er strax det første. Hvor ilde valgte de Udtryk, at Moses har givet os hellige Fortællinger om Paradiset og Jdyller om Abraham, Jsak og Jakob. At der i de fem Bøger af det gamle Testamente, som føre Mosis Navn, findes mangen høi Skjønhed i Foredraget, er vist nok. Men, ei at tale om Uvisheden, hvilken og hvormegen Deel Moses har i disse, i deres Form deels mythiske, deels reen historiske Skrifter - ei at tale om, at de beviisligen ikke alle kunne være af een Haand, og at de sandsynligen i deres nærværende Form ere langt yngre, end Moses - hvorledes vil Oehlenschlager i dem finde Mosis Digtercharakteer udviklet? eller har han leveret noget Beviis for, at disse Bøgers aldrig nok ophøiede Fortræffelighed var en Følge af deres Forfatteres Charakteer og personlige Forhold,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-30
Om David beretter Oehlenschlager, at Heltekraft var hos ham forenet med Digtergenius, og spørger, om han vandt færre Laurbær ved sine Psalmer, end ved sine Seiervindinger, Er Forfatterens Hovedsætning herved bestyrket? Har han viist os, at David, skrøbelig og syndig, uagtet sin Heltekraft og sin Digteraand, var i sit Levnet, som i sine Psalmer. - Hvor besynderligt et Sted har Jesus fundet i denne Række af Exempler, der skulle bevise, at Digterne vare i Levnet som i Værker! – og hvad vinder Forfatteren for sine Sætninger, ved at gjøre Evangelierne til ægte episk rolige Fortællinger, Med et Spring fra den hellige Skrift til de stærke Aarhundreder (den latinske Original har sæcula florentin, beretter Forfatteren, "at de nordiske Helte, hvem Naturen havde skienket sine Gaver, vare Skialde." Har dette Udtryk nogen Mening, saa er det historisk urigtigt; thi langt fra ikke alle af Naturen med Mandighed, Kraft, Høimodighed og flere gode Gaver udstyrede Helte i det gamle Nord vare Skjalde *). Siden de tre Skialde, som Forf. (jeg veed ei om til Exempel, navngiver, "bidrog til at besmykke Grumhed" (i Originalen. staaer endog ligefrem: at de bidrog til Tidens Grumhed), tør vi da vel, uagtet de maaskee vare fortræffelige Digtere, regne dem med til de øvrige agtværdige Mennesker, J har et Slags Mistanke om, at Forf. hverken er dem eller Tydsklands "Minnesangere" ret gunstig; og at han, hvis det gik an, gjerne ved dem gjorde en Undtagelse i Henseende til Agtværdigheden. Dersom Forf. iøvrigt anfører Nordens Skialde og Middelalderens digtende Riddere som Beviser paa Digternes kraftige Deeltagelse i deres Tidsalders Virksomhed, da burde han ei have overseet, at Aarsagen til at mange Digtere i hine Tider vare Helte, Krigere og Riddere, ikke laae i Digtekonstens, men i Tidsalderens Natur. Tapperhed og Ridderaand var den Fribaarnes Eiendeel, og Sangerens Konst, langt fra at ansees under Heltens og Ridderens Værdighed, agtedes som hans Prydelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-30
(Jndsendt.) Artilleriecorpset høitideligholdt atter iaar Hans Majestæts, vor allernaadigste Konges Fødselsfest, ligesom ifjor, paa en ligesaa værdig, som høitidelig Maade. Hr. Professor F. Høegh Guldberg, Ra. D., holdt med den ham egne Kraft i Aand, i Sprog og i Udtryk og med sandeste Følelse en Tale over det for hver Statsborger meest ophøiede Æmne: Kiærlighed til Fædrelandet, hvori han med inderlig, med levende Varme skildrede Fædrelandsvennens høie og kjærlige Sind i Modsætning af den kolde Cosmopolit, og med Sandhed viste den værdige Borgers Maade at betragte sand Frihed paa. Ligesaa behageligt som det var, efter Talen at høre Professor Guldbergs saare delige Folkesang saa smiler som Barnet i Vugge", med den saare heldige Musik af vor fortjente Kuhlau, ypperligen udført af Artilleriecorpsets Herrer Officierer, ligesaa megen Virkning gjorde Sangen før Talen, som ogsaa var af Professor Guldberg og med Musik af Kuhlau. Hs. H. Pr. Ferdinand, Hr. D. Pr. af Hessen. Philipsthal, de danske Statsministre, de fremmede her residerende Ministre, og flere Hundrede af Statens anseeligste civile og militaire Embedsmænd, vare indbudne til at forhøje Dagens Høitidelighed med deres Nærværelse; den hele Forsamling følte paa det Jnderligste, hvor megen Tak den var Artillericorpset skyldig for denne saare vel indrettede Fest, og med inderlig Fornøielse ønsker sikkerligen Enhver, der havde den Glæde at være med blandt de Tilstedeværende, tidt paa saa værdig og passende en Maade at høitideligholde den bedste Konges Fødselsdag, denne for os Alle, Alle, saa dyrebare Dag.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-30
Jndenlandske Efterretninger. Under 24de Januari d. A. er emaneret en Kongel. allernaadigst Placat, saa lydende: "Vi Frederik den Sjette, af Guds Naade Konge til Danmark, &c. &c., Gjøre vitterligt: at Vi, med Hensyn paa de Misbrug, hvortil det Fredericia Kjøbsted ved sammes Privilegier af 11te Martii 1682 tilstaaede jus asyli har givet Anledning, allernaadigst ville have bemeldte jus asyl ophævet, dog, at de, som allerede have erhvervet dem denne Rettighed, vedblive at være i Besiddelse deraf paa den hidtil tilladte Maade. Hvorefter alle Vedkommende sig allerunderdanigst have at rette.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-30
J Erganzungsblatter 3, allg. Liter. 3. No. 116 for Oct. 1820 recenseres Hr. Pastor P. Tetens kronede Lovtale over Daniel Ranzau. Rec. mener, at netop den Omstændighed, at Hr. T. Skrift var en Lovtale og ikke en Mindetale, bidrog uden Tvivl meest til, at den belønnende Udmærkelse blev ham tilkiendt. Han forsikkrer, at han havde læst Skriftet med Fornøielse. Jngen betydende Omstændighed af Ranzaus Liv, der gjør Helten Ære, er deri forbigaaet; ligesaa lidet er den ham ydede Roes overdreven paa Sandhedens Bekostning, eller en bekjendt Kiendsgierning af ringe eller tvetydigt Værd, saaledes som saadant vel pleier at skee hos den blotte Lovtaler, blevet sat i et falsk Lys, og da Lovtalens høieste Maal ikke er Belæring, men Tilhørerens Begeistring og Opvækkelsen af hans Beundring for den lovtalede Gjenstand, hvis hæderlige Gierninger og Egenskaber allerede maa forudsættes som bekjendte, saa troer Rec. ikke, at det fortjener Dadel, naar Hr. T. mindre bandt sig til en stræng historisk, end en sand real Orden, og lader det Rosværdige hos Helten følge paa en stigende Maade, saaledes som Veltalenhedens Regler fordre det. Jøvrigt mangler her ikke paa forfeilede Billeder og Feil mod den gode Smag. Hr. Provst J. F. L. Callisen i Rendsborg har i det tydske Sprog udgivet en Æresredning for sin afdøde Fader, den forrige Holsteenske General-Superintendent Callisen, mod Hofraad Voss's Beskyldninger i Sophronizon. Aalborg, den 19de Januari 1821. Gaarsdagen, den 18de Januar, vor elskede Stiftamtmand, Hs. Excell. Herr Geheimekonferentsraad v. Moltkes Fødselsdag, feiredes her i Byen, som sædvanligt, med den almene Hjertelighed og Deeltagelse, der vidner om, hvor højt og vedbørligen denne ædle Mands udmærkede Egenskaber og Fortjenester af Aalborg By, Amt og Stift, almindeligen vurderes og paaskjønnes. J Anledning af Dagen opførtes paa det dramatiske Selskabs Theater Lystspillet Freyas Alter. Hs. Excellence behagede, med sin dyrebare Familie at bipaane Forestillingen, der sluttedes med et meget skjønt, af Herr Kammerraad Haasum til Festen, forfattet og heldigt udført Efterspil.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-30
Rendsborg, den 8de Jan. J Gaar havde vi her en høitidelig Liigbegjængelse, da den afdøde Stadshauptmand Kinast, Major og Ridder af Dannebrog, med al muelig borgerlig og militair Ceremonie blev begravet. Det hele herværende borgerlige Artilleriecorps marscherede en parade med en særdeles skjøn Sørgemusik foran Liget, og et saa stort følge, af alle Stænder, der aldrig før har været seet her, fulgte samme. Prinds Frederik af Hessen indfandt sig dertil i borgerlig Artillerie-Uniform, som Corpsets Chef, og næsten alle kongel. Embedsmænd og Officerer havde sluttet sig til Toget. Samtlige Frimurere fra den herværende Loge fulgte, tilligemed Slægtningerne, nærmest Liget; og da de paa Kisten liggende militaire Attributer ved Graven bleve borttagne, traadte Prinds Frederik frem og lagde en Akacieqvist paa Kisten, hvorved han tolkede et rørende Motto over Udødeligheden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-30
Kiel, den 20de Januar. Omslaget, som man ikke uden Frygt imødesaae, er lykkelig overstaaet. Udtællingerne gik for sig uden Standsning, og flere Tønder Guld omsattes til 4 pC. Renter, og der viste sig ingen Mangel paa Penge og Sikkerhed. For at give Landmændene Tid til deres Avlings Afsætning, har der hist og her i Landet dannet sig Foreninger, hvis Kontribuentere fore strække den Trængende med Penge til deres Renter og Kongl. Skatter. Underhaanden bleve ingen Godser solgte, men offentlig to smaae ved den Lybske Grændse for circa 76,000 Rdlr. Rug, Byg og Hvede var i Stigen, gammel Hvede betaltes med 4 Rdlr. og nye med 10 Mark Tdn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-30
Slottet indrettes her paa ny, Reparaturomkostningerne ere foreløbigen anslaaede til 40,000 Rdlr. Endnu veed man ikke, om de Kongl. Herskaber selv eller Arveprindsens Familie her vil tage deres Sommerresidentse. J Mandags reiste Grev Christian Stolberg herfra for om Onsdagen at komme igjen tilbage. J Dag fik vi Efterretning fra Windebye ved Eckernførde, at han i Gaar er hensovet i Døden, der nu efter saa kort et Mellemrum har gjenforenet begge de i Livet saa inderligt forbundne Stolberger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-30
Under 14de dennes er der emaneret en Kongelig allernaadigst Forordning angaaende nogle yderligere Bestemmelser i Anordningerne af 25de April 1732, 10de Januar 1781 og 5te Februar 1783 med Hensyn til Exemplarers Aflevering til det store Kongelige Bibliothek af trykte Skrifter, og Kunstværker, ligesom og i de Bestemmelser, som ved Rescriptet af 14de December 1753 ere givne angaaende Exemplarers Aflevering til Universitetsbibliotheket af Skrifter, som trykkes i Kiøbenhavn. Det er derved blandt andet allernaadigst bestemt, at Forpligtelsen til at aflevere Fri-Exemplarer for Fremtiden skal gaae over fra Bogtrykkeren til Forlæggeren, og at Forpligtelsen - hvad Universitetsbibliotheket angaaer – ei længer, som hidtil for dette Bibliothek var Tilfældet, skal være indskrænket til Kiøbenhavn allene, men være forbindende for hele Danmark.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-30
Blandede Efterretninger. J det Berlinske Ugeblad "Der Gesellsehafter", udgivet af F. W. Gubitz, har en Hr. von Lowtzow nylig (i No. 194196 for 1820) meddeelt nogle Breve fra vor Landsmand Hr. Rosen, der af det brittiske Selskab for Udbredelse af den christelige Tro er antaget til Missionair for det brittiske Jndien. Hr. Rosen ankom i September 1818 til London, hvor han opholdt sig nogle Maaneder, og den 28de Februari 1819 afseilede med Skibet Bristol til Jndien, hvor hans Bestemmelsesteder er Madras og Trankebar. Jen Samtale med Biskoppen af London sagde denne Hr. Rosen, at Aarsagen, hvorfor Selskabet ønskede at faae danske Missionairer, var fordi Danmark først havde begyndt paa Missionsvæsenet, og der givet England et Exempel, hvorfor ogsaa det engelske Selskab altid havde vedligeholdt Forbindelse med det Kjøbenhavnske. J Selskab med Hr. Rosen afseilede ogsaa 3 methodistiske Missionairer til Jndien. Fra Madeira, hvor Hr. Rosen opholdt sig i 10 Dage, og hvorom han meddeler adskillige interessante Noticer, er et Brev dateret d. 6te Marts 1819, og et andet: paa Høiden af Guinea, d. 4 April 1819.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-30
J Diario di Roma læses følgende Udtog af en Skrivelse fra Buonapartes Cappellan paa St. Heleng: "Den 9de Julii afseilede vi fra London og den 22de September ankom vi hertil. Dagen derpaa blev jeg forestillet for Napoleon, som modtog mig meget bevaagen; han laae i Sengen; hans Skjæg var graat, hans Kinder blege og nedhængende; hans Ansigt kjødfuldere end sædvanligt. "De maa tale høit til mig, sagde han: "jeg er noget tunghørig". Da han saae min Forundring, sagde han smilende: "De finder mig forandret!" Lidet, sagde jeg. Han smilede atter, og spurgte mig derpaa ganske rolig om forskjellige Efterretninger, om hans Moder og om hans hele Familie, om enhver isærdeleshed. To Dage derefter blev jeg igjen indladt. Han sad paa sin Seng, og spurgte mig med en brav Huusfaders Omhyggelighed, om vi befandt os vel, og om jeg havde medbragt et fuldstændigt Apparat for at læse Messe? Jeg forsikrede ham herom med det Tillæg, at det transportable Alter var fuldkommen færdigt. Om Søndagen læste jeg Messe for ham og min Medhielper læste Messe for alle de Øvrige i Marschallens Huus. Siden indrettede man et af Napoleons Værelser til et Capel; det blev zirligere udpyntet end man kunde ventet paa dette øde Sted, og Gudstjenesten holdes nu der med megen Andagt og Opbyggelse. Paa Øen findes mange Catholiker, og jeg har tilbudet Gouverneuren min Tjeneste for alle disse uden Forskjel Det skal være den engelske Regjerings Hensigt at anlægge en Paketfart imellem Havnen Greetfiehl, ikke langt fra Emdeen, og Engelland. Denne Havns Beliggenhed tilbyder den skjønneste Leilighed til Paketfart, i det at det yderste Farvand, Ley kaldet, der staaer i Forbindelse med Emsfloden ved Den Borcum, end ikke tilfryser i den haardeste Vinter, og Paketfarten saaledes stedse kan holdes i Gang For Kongeriget Hannover, for Bremen, det Oldenburgske og for Ostfriesland vilde Jndretningen af en saadan Paketfarts Anstalt være væsentlig nyttig, ligesom ogsaa for den engelske Correspondence, ved sammes hurtige Befordring og sikkre Ankomst om Vinteren, hvilket ved Kurhaven oftere, formedelst Jisgang eller naar Alt der er tillagt med Jis, er forbundet med Fare og store Besværligheder, saaledes, at Fartøierne ofte ikke kunne lande.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-30
En berømt Lærd blev nylig anklaget for Politieretten i London, fordi han havde udskaaret Blade af meget kostbare Bøger i et Bibliothek, til Brug ved sine Forelæsninger; men Dommeren afviste Klagen, fordi disse Blade – hvor kostbare de Værker, hvoraf de vare tagne, end maatte være - dog kuns kunde ansees som Maculatur, og altsaa ikke havde Værdie nok til at begrunde en Klage.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-30
Kjøbenhavns Børs d. 30 Januari. Cours. Hamb. 2 M. 257, a vista 260. Amsterd. 2 M. - . Lond. 2 M. - . Spec. 259. Specier solgtes til 15 Rbmk. 8 1/2 s. Obligat. (med Renter fra 11te December 1820) 69. Nationalbank-Oblig. (af Laanet d. 4 Febr. d. A.) 87. Rbdlr. r. S. eller 112 1/2 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S. Norske Rigsbanksedl. 16 1/2. Svenske Sedler 60 1/2 s. - Disconto 6 pC. Det kommer der ud af det En catholsk Skriftefader, uvidende, eller oplyst, det afgjøre den kloge Læser med sig selv forpligtede en døende Moder, der var Coquette i høieste Grad, til at trække Sløret tilside, som skjulte for hendes Ægtemands Øine de fire Børns sande Herkomst, med hvilke hun i utilladelige Forbindelser havde beriget hans Stammetræ. "Deres Siels Frelse" sagde Skriftefaderen, "hænger af denne Bekiendelse; og, giver De Dem ikke til den, vil Helved aabne sig og sluge Dem"! Dermed forlod han hende. Den forfærdede Moder lod sin Mand og sine Børn træde til Dødsleiet; thi hun agtede at meddele dem vigtige Hemmeligheder. Saaledes talede hun til Manden. Min Herre, thi et ømmere Navn tør jeg nu er give Dem, De har til dette Øieblik sovet roligt i den Formodning, at De var Fader til disse fire Børn, Min saarede Samvittighed driver mig til at aabne Deres Øine. Tilgiv mig den Brøde, jeg har begaaet, i mod Deres Villie at forsyne Dem med Arvinger!" Ved saadan Tale forøgedes Mandens og Børnenes Opmærksomhed, og de stivnede af studsende Forundring. Hun fortsatte sine Opdagelser. "Denne Ældste skylder sit Liv til hiin Abbe, som tilbragte Foraaret paa vort Landsted, den Aarstid, da Naturen synes at leve op, dræbte derimod denne geistlige Mands og min Dyd. Nogen Tid derefter fandt De, at jeg havde ingen god Gang. Dandsemesteren, De gav mig, er Fader til det andet Barn. La Brie, der var Tjener hos os, og hvis smukke Skabning, De Selv beundrede, henrev mig; behøver jeg at sige Mere, han er det tredie Barns Fader." Hun vilde have blevet ved, om ei det fjerde Barn, ni Aar gammelt, men forstandigt over sin Alder, havde afbrudt hende. Denne Lille havde bemærket, at Moderens Kjærlighedsgenstande bleve med hvert Skridt lavere, og at altsaa Tienerens Eftermand nok vilde blive den allerlaveste af samtlige Herrer Fædre. Desaarsag raabte, paa Knæ foran Sengen og svømmende i Taarer, Barnet; søde Moder, giv dog mig en god Papa Men - det afgjørende Øieblik var kommen, hun fik ikke sagt Videre, og paa Stedet drog hun det sidste Suk. Læseren vil vide, hvad Manden sagde dertil, og hvad han gjorde? Sagnet mælder Jntet derom. Enhver sætte sig da i hans Sted og spørge sig selv, hvad man vel vilde sige og gjøre i sligt et Tilfælde. - Causes celebres paa Pitaval, a la Haye 1746, og meddeelt af John Barthold.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-30
Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Post contoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet No. 144. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-02-03
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Attende Aargang. No. 10. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 3 Februari 1821. Kritiske Bemærkninger over Professor Deblenschlagers Afhandling: Digterne i Levnet som i Værker. (Fortsættelse; see forr. No.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-02-03
Det er saaledes ogsaa bekjendt, hvor alvorligen vid har søgt at forsvare sig mod de Beskyldninger, hans Fiender gjorde ham for at have været vellystig i hans Levnet, som i nogle af hans Digte, og at han et Sted sammenfatter sit Forsvar i det ene Distichon: Crede mini, mores distant a carmine nostro Vita verecunda est, Musa jocosa mihi. Hvo er i Stand til at bevise Usandheden af hans Forsikkring, Den gielder altid i det mindste ligesaameget, som Alt hvad man atten Hundrede Aar efterat han levede, vil bevise af hans erotiske Digte, og langt mere end Oehlenschlagers henkastede Udtryk, at han var umaadelig løsagtig." Heller ikke er denne Forfatter i Stand til at bevise, hvad hans Charakteristik af Hvid indeholder til Nedsættelse af den udmærkede Digters Gaver og af hans Værker. At ubetvungen Vellyst har skadet Qvids Genie, bragt ham ind i det Smaalige, og gjort hans Sange alt for eensformige (S. 23) - dertil finde vi ingen Spor i hans Værker; men vel til hans ved ingen Lidenskaber svækkede, i den rigeste og yppigste Fylde strømmende Genie - forenet tillige med den Reenhed og Correcthed i Sprog og Versisaation, der ikke altid følger med udmærket Digterevne - til en Livelighed og Ynde, der udbreder sig over enhver Gjenstand, Digteren berører, og til en Rigdom i Phantasien, som forjager Eensformigheden selv i de hinanden mest lignende Digte. De Mangler, man pleier at tillægge Qvids Værker, og som de vel ei alle kunne frikiendes for, hidrøre snarere fra et ubetvungent Genie, end fra ubetvungen Vellyst. Letheden, hvormed han digtede, henrev ham til at skrive meget; hans rige og blomstrende Phantasie, i en sjelden Grad forenet med Lærdom og Meuneskekundskab, gjorde ham undertiden alt for billedrig og alt for mythologisk, og hvor Andre feile af Mangel, der feilede han af alt for stor Overflødighed. At ville forekaste ham hans seneste Værkers klagende (tildeels ogsaa svagere) Jndhold, er lettere, end at udholde hans Skjebne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-02-03
Ved Ariost vil Forf. lægge megen Vægt paa at denne Digter havde et let Sind, at han var munter, mild, adstadig, stille og han møder endog S. 35 en Jndvending, som han frygter man af denne Grund vil gjøre mod hans "System, fordi denne stille, men muntre Digter med Held behandlede tragiske og høje Æmner." Jngen, der kjender Ariosts Levnet og Digteraand, vil falde paa en saadan Jndvending, men vel finde Oehlenschlagers Skildring af denne Digter mangelfuld, unøiagtig og ikke uden historiske Feil. "J ti Aars Tid – hedder det f. Ex. digtede han rolig og tilfreds sin rasende Roland. Nei, netop under Hoflivets idelige Uro, under hyppige Afbrydelser ved Reiser, Gesandtskaber og mangehaande andre Forretninger i Cardinal Hippolitos og hans Broder Hertug Alfonsos Tjeneste, udarbeidede Ariost (i Aarene fra 1503 eller 1504 til 1515) sit udødelige Værk i den første Skikkelse, han gav det; og dette var en Periode i hans Liv, da han var mindst tilfreds med sine Kaar og sin Stilling, som han mere for at have Udkomme, end af Tilbøielighed, havde hengivet sig til. Ligesaa urigtigt er Ochlenschlagers Foregivende: "at man ikke veed af nogen tilbedet Elskerinde, som Arivst har havt. Tvertimod; man veed ei allene, efter hans egen Tilstaaelse, at han sit hele Liv igjennem var en lidenskabelig Elsker af det smukke Kjøn; men man kjender ogsaa den tilbedede Elskerinde, forhvem han i en sildigere Alder fattede en lidenskabelig Kierlighed, og med hvem han knyttede en varig Forbindelse, der endog (som først ved en af Ariosts seneste Blografer *) er oplyst) befæstedes ved et hemmeligt Ægteskab. Dette var den skjønne Alessandra Benucci, gift i første Ægteskab med Tito Strozza i Ferrara, hvis Bekjendtskab Ariost i sit 39de Aar gjorde under et Ophold i Florenz 1613.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-02-03
Videre er Forandringen i Ariosts Stilling, da han forlod Cardinal Hippolitos Tjeneste, ganske urigtig fortalt af Ochlenschlager. Cardinalen, som havde et Erkebispedømme i Ungarn, vilde i Aaret 1617 have Ariost i sit følge paa en Reise til dette Land. Digteren, som af flere Aarsager nødig vilde forlade sit kjere Ferrara, bad sig forskaanet herfor, og faldt ved denne Vægring i Unaade hos Cardinalen. Dette gav Anledning til, at Ariost 1518 traadte over i Hertugen af Ferrara's, Alfonso's Tjeneste; men da denne, saavelsom hans Broder Cardinalen, residerede i Ferrara, behøvede Ariost ikke, efter Oehlenschlagers Foreg vende, at reise til ham. Endelig er Fortællingen om Ariosts Sending til Egnen Garfagna(la Garfagnana, en bjergig Provinds, imellem Modena, Lucca og Massa, som den Tid stod under Hertugen af Ferrara) hos Oehlenschlager kun halv historisk. Hertug Alfonso sendte Ariost 1522 som Statholder til Garfagnang, ikke, efter Oehlenschlagers Udtryk, "for at overtale Røvere til Skikkelighed; men for, efter Jndbyggernes eget Forlangende, at bringe Orden tilveie i denne Provinds, der var i en anarchisk Tilstand, efterat den 1521 havde afkastet det pavelige Aag, hvorunder den i nogle Aar havde staaet. Paa en Reise i Landet stødte Ariost engang paa en Flok Røvere, hvis Anfører, da han erfarede Digterens Navn, ei allene lod ham uhindret drage sin Vei, Anton. Frizzi, hvis Memorie storichedella nobile famiglia Ariost, di Ferrars (i Raccolts di Opuscoli scientifici e lette rari. Ferrara 1779. Tom. 3) ogsaa Fernomi hans Levnetsbeskrivelse af denne Digter flittig har benyttet. men løb endog efter ham, for med megen Høflighed at bevidne ham sin Agtelse og Ærbødighed.