Aalborgs Stifts Adresseavis, 1822-01-17
Udlandet. Anliggenderne i Østen. Dennesinde lyde Efterretningerne over al Maade frevelige. Vel er Knuden endnu ikke løst, men det lader dog som det engelske og det østerrigske Gesandtskabs Bestræbelser for Fredens Opretholdelse ikke have været uden Virkning. Jdet mindste er Portens høie Tone bleven mær elig nedstemt. Jfølge authentiske Efterretninger fra Constantinopel (indtil den 10de December) havde Grev lutzow den 4de December havt en Conferents med Reis Effendi. Denne erklærede vel, ei at være befuldmægtiget til ubetinget at inddrømme Ruslands fire Hovedfordringer, men at maatte forbeholde Hans Høihed Storherren, en den afgiørende Bestemmelse. Denne er allerede tagen ultan Mahmud har, med enkelte ikke betydelige Reendationer, antaget det russiske Ultimatum. Beretniner fra Wien melde endogsaa, at Tyrkerne alt have begyndt at rømme Moldau og Wallachiet. Saaledes synes da de Nange at ville tabe, der i London have veddet 2 mod 1 paa at Mahmuds Trone i Constantinopel vil være styrtet anden 1ste Maj. midlertid saae det dog endnu indtil den 20de Decemer heel krigersk ud i Fyrstendømmene. Her forstærkedes tyrkerne hver Dag, alvorligt rustende sig til Krig. Langs ved Pruth havde de opstilt 150, meest engelske, Kanoner. imod vrimlede Bessarabien af russiske Tropper. Det gadaniefske Corps af den Wittgensteinske anden Armee, øde allerede sit Hovedquarter i Kischeneff, men Overfeltetten selv havde sit i Tulzyn. Han havde sammendraget ne Stridskræfter, for at kunne marschere paa første Ogsaa ved den første russiske Armee vare Bevægelrefaldne. Det dertil hørende Woronzowske Corps var et frem til Volhynien og havde sit Hovedquarter i Zy. Dens lette Cavallerie nærmede sig meer og meer anden Armee, a den græske tyrkiske Krigsskueplads have vi frydeligt det at fortælle. Arta, tyrkisk Stad i Epirus, er fal Grækernes Hænder. Tre græske Capitainer begyndte Angrebet paa een Tid og efter een Plan. De skiøde Bresche i Murene, trængte stormende frem med blottede Klinger og erobrede Fæstningen. Jsmail Pascha, som befandt sig i den, blev gjort til Fange og lagt i Lænker. Herpaa adskiltes Seierherrerne; Halvdelen vendte sig mod Prevesa, og Resten mod Voniza. - Et andet græsk Seiersbudskab have vi fra Cassandra. Paschaen af Salonichi var, efter fire Gange at være slagen af Hellenerne, atter fremtraadt paa Kampens Skueplads med nye Stridskræfter. Han opfordrede Grækerne til Overgivelse, i det han tilbød den Sultanens Amnestie. Men uden at værdige ham et Sva trak Grækerne sig ind i det Jndre af Landet og lode Landtungen fri. Da Tyrkerne mærkede dette Tilbagetog, besluttede de, at vove Giennemmarschen. 7000 Tyrker naaede Staden Cassandra, hvoraf Halvøen har sit Navn, og fandt den ganske blottet for Jndvaanere. En Hob af dem besatte Staden og Resten leirede sig udenfor. Paschaen, der frygtede en Krigslist fra Grækernes Side, vovede dog ei, i egen Person at passere Landtungen, men lod sig nøie med, at besætte den i Spidsen af 350 Mand. Herpaa besluttede Tyrkerne, den 26de October, som var Sanct Demetrii, Landets Skytspatrons, Dag, at angribe Grækerne i deres Positioner. Men neppe var denne Dag brudt frem, før 500 Græker med Seiersraab styrtede ned fra Høiene og adsplittede Paschaens Tropper i en Haandevending. Paa samme Tid angrebe de øvrige græske Tropper paa alle Puncter Tyrkerne, der havde besat Staden og Omegnen, og Sloges med uforfærdet Mod. Kampen var haardnakket og blodig; omsider flyede Tyrkerne, aldeles slagne, tilbage til Landtungen, men nu fandt de denne igien besat af Grækerne. Saaledes befandt de sig nu i en dobbelt Jld og bleve alle nedsablede eller fangne. Candia, denne store Øe, hvorpaa der findes henved 150000 Græker, er nu ganske i disses Vold, paa Fortet Candia nær, der endnu er besat af Tyrkerne og, efter Sigende, forsynet med mere Munition, end det i 25 Aar kan forbruge. Hvorvel de joniske Øer, ifølge den mellem Storbrittanien og Rusland 1815 sluttede Traktat, skulde udgiøre en aldeles fri og uafhængig Stat under den brittiske Krones umiddelbare Beskyttelse, vil dog Engelland med Magt formene dem, at tage Partie for Grækerne, deres Troesbrødre, og det er, som forhen meldt, allerede kommen til formelige Træfninger mellem de Jndfødte og det brittiske Militair, der garnisonerer paa Øerne. - Paa Zante, En af Republikens fortrinligste Øer, der tæller 40000 græske Jndvaanere, er Krigsloven proklammeret og de mest udmærkede Mænd kastede i Fængsel. Den brittiske Regierings Fremfærd er overordentlig. Den har ladet de ivrigste Grækervenner dømme tildøde ved en Standret og henrette uden Naade. Jkke nok, den har ladet de Henrettedes Liig sætte i Jernbure og udstille til Skue paa Høiene, for at true alle Ligesindede med lige Skjebne. Efter dette græsselige og grufulde Optrin befalte Regieringen, at alle Øboerne skulde afvæbnes. Hovedstadens Jndvaanere fandt sig med Uvillie deri, men Landboerne haanede den vanærende befaling og svore, ikke at ville aflevere deres Vaaben. For at tvinge dem, tog Regieringen sin Tilflugt til andre Forholdsregler. Den lod de Borgere, Folket yndede mest, indbyde til et Møde i Hovedkirken, hvor den lodden gribe og bringe som Gidsler til Citadellet. De vare 54 i Tallet. Men ei heller herved lode Landboerne sig kyse de beholdt deres Vaaben og ville vistnok vise, at de forstaae at bruge dem. Friske engelske Tropper ere landede paa Øen; en Eskadre af Fregatter og Krigskibe holder sine Batterier rettede mod Staden. Hvorhen Man vender Blikket, seer Man Jntet uden Krigsanstalter; Øen seer ud som et Land i Blokadetilstand. En stor Mængde Jndvaanere ere dragne i frivillig Landflygtighed. Det nordlige Albanien havde, medens der i andre Deele af dette Land blev stridt saa blodigt, dog forholdt sig roligt. Nu har hele Distriktet mellem Alessio og Albanopol erklæret sig uafhængigt af Porten og Opstanden strækker sig ind i det tilgrændsende Macedonien. Mellem Dulcigno og Durazzo have Jnsurgenterne samlet en Flaade, der maaske kan knytte en Forbindelse mellem dem og Epiroterne. Det hedder ogsaa, de søge at vinde Montenegrinerne, et frit Røverfolk, der kan stille 40,000 Mand i Marken og aldrig er bleven betvungen af Tyrkerne. Endelig siges endogsaa Paschaen af Scutari at spille under Dækket med dem. - Paschaen af Bosniens Fremfærd bliver Man ikke klog paa Han har sammendraget alle sine Tropper og staaer ganske ubevægelig.