Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-13
Af de 3de i Frankerig ubesatte Minister Pladse har Hr. Roland de la Platiere faaet Departementer for de indenlandske Sager, og Hr. Claviere, som forhen har dreven stærk Handel i Geneye, og siden beriget sig ved Actie Handel Frankerig, er bleven udnænt til ContributionsMinister, saa at Justits=Departementet nu allene stod ubesat. Begge ovenmeldte Ministre bekiende sig, i det mindste udvortes, til Jacobiner=Clubben, men mistænkes for ikke at være af det ægte Slags Lemmer. Canton Bern er bleven fortørnet over den Medfart, som vederfores det i Aix afbevæbnede Schweitzer=Regiment, og kalder nu samme tilbage af Fransk Tieneste. Jngen Stat har mere Aarsag til at være bekymret for en Contrarevolution i Frankerig, end de forenede Nederlande; thi man regner, at Holland har 24 Millioner Livres, Utrecht 6 Millioner og de øvrige Provindser forholdsmessige Capitaler i de Franske Fonds. Formedelst den slette Vechsel=Cours og ved tage Vare i Ste for Penge, har Hollands Handel under nærværende Omstændigheder i Frankerig været meget fordeelagtig. Noget om almeennyttig Oplysning. Er det, som jeg troer, een af de afgjorte Sandheder: At Oplysning er det Middel, ved hvilket den største Sum af sandt Almeenvelkan udbredes; O da føle hver god Dansk Mand og Qvinde med varm og skiønsom Glæde den Lykke at leve under en Regiering, der standhaftigen haandhæver den eengang fattede ædle Grundsætning: at ikke allene tillade - men endog kraftigen at fremme - dette Hovedmiddel til den publike saavelsom private Lyksaligheds=Befordring. Hvor længe har ikke Kilden til al Oplysning, Skrive= og Trykke=Frieheden, staaet os ganske aaben, uagtet de ubilligste Misbrug ere gjorte af denne Regierings Godhed; uagtet Egennytte, Frygt for Lyset, og mange fleere Drive flere ganske vist meere end eengang have stræbt at virke Jndskrænkelse igien deri, uagtet det endog desværre ei heller fattes paa Exempler, at andre Landes Regieringer endnu i vore Tider, lade sig overraske til at giøre saadanne Jndskrænkelser. Jkke nok at Kilden selv til al Oplysning staaer os stedse aaben. Vor vise Regiering har indseet, at Mennesket behøver at forberedes og beqvem giøres til enhver Nydelse, hvis den ei enten skal blive ham mindre nyttig end den kunde være, eller endog ofte skadelig; at denne Beqvemgiørelse, ligesom enhver anden Dannelse, med største Nytte bibringes Mennesket i de unge Aar; og endelig at den Jndsigt og Kunst, som unegtelig udfordres til med Held at bibringe de Unge sand og nyttig Oplysning, ei meere end hveranden Færdighed kan erhverves uden Flid og Øvelse. Af disse Aarsager ere endog saadanne Stiftelser indrettede, at Enhver, nu kan vorde grundigen underviist ei allene i de Kundskaber, der Tid efter anden ansees nyttigst for de Unge, men endog i den Lære= og Fremgangs=Maade, man har at bruge for med største Held at beqvem giøre de Unge til baade nyttig at anvende de Kundskaber de erholde i Skolerne, og siden selv at forøge disse Kundskaber, efter som Enhver af dem i deres tilkommende Stand kan behøve. Jngen kan være stærkere overbeviist, end Forfatteren af disse Linier, baade og Almeennytten af de Kundskaber, hine Stiftelser i Kiel og Kiøbenhavn søge for nærværende Tid at udbrede, og om Fortræffeligheden af den Læremaade de anføre deres Elever til. Og da jeg meere end eengang har hørt Folk, der endog hverken kiende til bemeldte Seminarier, til sund Pædagog ik, eller til nogen af de i Seminarierne dannede Skoleholdere, at yttre een og anden virkelig ugrundet Fordom imod disse sidste, saa anseer jeg det for en Pligt, jeg - og hver redelig Mand i mit Sted - skylder Sandhed, Regieringens velgiørende og vise Indret ger, og een for det Almindelige saa vigtig Sag. ved en Leilighed som denne, at advare offentlig mod Troe eller Tillid til det Ringeste af alt hvad der maatte høres Ufordeelagtigt, enten om de nyere Skoleholdere, eller andre nye Jndretninger. Selv undersøge Enhver nøie de offentlige Foranstaltninger, om hvis Godhed og Nytte Regieringens eller hans nærmeres Forefattes Jndsigt og moralske Carakteer ei synes ham Borgen, nok. Der gives Menneskeer saa uheldige, at de aldeles have qvalt hos sig den salige Følelse for Dyd og Gavnelyst, som Naturen gav Enhver af os Beqvemhed, om ikke Tilbøielighed, til; og disses største Jnteresse maae altsaa desværre bestaae deri, at de ved Daddel af hver ædel og almeennyttig Daad saa meget mueligt afværge, at i det mindste ei mange af deres Medmenneskers større Værd skal erkiendes. Man mistroe derfor stedse den Dadlende, Som oftest henhører han iblandt disse Ulykkelige, som vel formedelst deres usalige Bevidsthed af eget Moralsk Uværd ei noksom kunde beklages, men som dog just i vor Tidsalder ere meest farlige for det almindelige Beste, da den viensynlig større Oplysning, Gavnelyst og Virksomhed, der i vore Tider frem for forhen er umiskiendelig, ei allene hos Regieringen selv men endog hos en stor Deel af vore provindsial Øvrigheder, rimeligen vil efterhaanden stræbe at virke i adskillige af de ældre Jndretninger hos os meere og meere af de Forandringer, som den kyndige Menneskeven, længe baade har forudseet nødvendige - og ønsket af Hiertet - til Oprettelsen af det længe nok miskiendte sande Menneske= og Borger=Vel. Men hvor varmt jeg end virkelig erkiender, baade Regieringens ædle Omsorg for større Oplysnings Udbredelse i Almindelighed, og det nyer Skolevæsens Fortrin i Særdeleshed, saa er det langt fra at jeg troer, vi allerede i begge Henseender ere komne til et non plus ultra, og at der ei maaskee med stor Nytte skulde endnu kunne giøres et og andet, især i Henseende til Skolevæsenet. Vor indsigtsfulde Regiering, selv er vist allerlængst fra at tænke saaledes; men vil sikkerlig stedse med Velbehag ansee hver velmeent Betragtning over Menneskehedens vigtige Anliggender.