Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-26
Nogle Bemærkninger over Træplantning, af H. Bierregaard, Præst til Hjermind i Viborg Stift. Abraham plantede Træer i Beerscheba, og tilbad der Herren den evige Gud. 1 Mos. B. 21. 33. Selv vor Bibel, der vil hver Art af Virksomhed, hvorved vort Velbefindende og vor Tilfredshed fremmes, lader os ikke heller savne Opmuntring til Træplantning, denne ligesaa gavnlige som behaelige Syssel, ei at tale om, at den herfra henter saa mænge af dens skjønneste og lærerigste Billeder og Lignelser. Til denne Syssel, siger den jo saaledes, henviisde Skaberen det fra hans Haand nyskomne uskyldige Menneske i det Edens yndige Have, hvori han satte samme. J ovenstaaende dens Ord henleder den os til Abraham, denne Guds Mand, for efter hans Exempel at plante de Træer, under hvilke og ved hvis Frugter vore Hjerter skulle glæde sig, og i Glæden, opløfte sig til Ham, der gav dem Vext, uden hvilken al vor Planten og Vanden er spildt Møje. Den minder om, at Hvo, der røgter sit Frugttræ, tør haabe Frugt deraf, ja fortæller os, for ei at nævne flere Exempler, hvorledes den Mose, der i sine Love bød Medlidenhed med Fattige, Enker, Faderløse, Slaver, og med det for Mennesket trællende Huusdyr, ja med selve Fuglemoderen i Reden, strakte og sin Omhu til Frugttræet, det han forbød at fordærve og omhugge under en Stads Beleiring. Men saa behagelig og derhos gavnlig en Syssel Træplantning, som sagt, er, saa forsømt, og vel især hos Landalmuen i saa mange af Jyllands Egne ukjendt en Ting er den, saa at istedet for Haverne skulde være besatte med Træer og Buske, der rakte deres liflige, qvægende, sunde Frugter, og istedetfor at disse Haver, Tofter og Jndlukker, Gaarde, Huse, Kirker skulde efter Jordbundens Forskjellighed være omplantede med Gran, Fyr, Lærketræer, Alm, Ask, Ahorn, Røn, Birk, Poppel, Piil, Hessel, der gave Gavnved, Brændsel, Gjærdsel, Ly og Forskjønnelse – nok, istedetfor at vore Landsbyer skulde have Udseende af at ligge i yndige Lunde, ere de endnu ofte saa nogne og blottede for Træer, at man der blot seer en enkelt Hyld, der saaede sig selv, en enlig Piil, der blev nedbanket som Gjærdestave, uden at Vedkommende drømte om, at han her nedbankede et tilkommende Træ. Og saa liden Sands har man endnu paa slige Steder for Træplantning, skjøndt den ved Skovenes Ødelæggelse og Aftagelse sig stedse forøgende Træmangel, der stundom gaaer saavidt, at man neppe veed, hvorfra man i en Hast skal tage et Baand til sin Ølkande, skulde synes at maatte kunne vække samme. Dog, det er vel ofte ikke saameget aldeles Usands og Ligegyldighed, som bekjendtskab med Træplantning, og Mangel paa Leilighed til at erholde Træer til Plantning, man maa tilskrive, at denne Green af Landoekonomien paa saa mange Steder gjør endnu kun saa ringe eller slet ingen Fremskridt. Jeg veed af egen Erfaring, hvor vanskeligt og bekosteligt det fra først af faldt mig at erholde Træer, da jeg enten maatte forskrive dem langt fra, og fik dem derfor ofte for sildigen og fordærvede, eller jeg maatte forskrive Frøet til samme fra Udlandet, og fik det vel som oftest godt fra Burgsdorfs Samen-Jnstitut i Berlin, men siden denne berømte Forstmands Død ofte igjen uden al Spirekraft, hvorved da baade Penge og Tid fortrædeligen spildtes. Ja jeg veed, hvor mangen Bondemand flere Mile fra hentede Træer hos mig af de mange Tusinde, jeg har kunnet undvære, og stedse gratis har uddeelt, hentede dem med Glæde, og derhos med den Forsikkring, at Jntet uden Mangel paa Leilighed til at erholde Træerne havde afholdt ham fra at plante dem. Hvor herlig en Sag var det derfor ikke, om der Landet over gaves adspredte Træskoler, hvorfra Træer, i det mindste for en ubetydelig Priis, kunde erholdes. Dog, Ønsket og slige Træskoler, er allerede for længst yttret af Hr. Professor Olufsen, den af vore oekonomiske Skribenter, der især har henvendt den Opmærksomhed paa vort Forst- og Plantagevæsen, som det i høi Maade fortjener. Jeg tillader mig her at fremsætte Ønsket, saaledes som det læses i hans Annalers 10 B., S. 1046, "Maaskee, hedder det i Anledning af Mouriers Anviisning til Træplantning og Skoves Anlæg paa Bøndergaarde, havde det været bedre at tilraade Anlæg ved Plantning end ved Besaaening, eller dog ved begge Dele tilsammen, da Plantning ved saadanne Anlæg har betydelige Fortrin fremfor Besaaening. Man kunde indvende, at det er vanskeligt at faae de unge Træplanter; men denne Vanskelighed burde i Tide afhielpes ved at anlægge Træskoler rundt omkring i Landet, og jeg tvivler meget paa, at smaae Skoves Anlæg vil gaae rask frem i Danmark, uden foregaaende Træskoler, fra hvilke Planterne kunde erholdes med Magelighed og for godt Kjøb *). End mere vilde denne nyttige Sag fremmes, om Træskolens Forstandere tillige bestyrede Plantningen; thi hvor simpel denne end i sig selv er, saa udkræver den dog nogen Øvelse og Erfaring, som ingenlunde kan forudsættes hos de allerfleste Bønder og Huusmænd, der ellers ikke vare uvillige til at ville anlægge en Skov. En trykt Afhandling bøder ikke paa denne Mangel. Man maae gjøre sig et aldeles falskt Begreb om den danske Bonde, naar man for Alvor troer, at han er istand til at lære noget, hans Syssel vedkommende, af Bøger, helst ifald Sagen, han skulde lære, er ham, som her Træplantningen, i Grunden fremmed. Nogle faa Tusinde Rigsdaler, anvendte af Regjeringen paa smaae Skoves Anlæg og store Træskoler, vilde snart bringe denne for Staten uberegnelig nyttige Sag i god Gang, og siden vilde den gaae af sig selv." Fortsættes.)