Jyske Efterretninger, 1809-10-17
Jfølge af Hs. M. Kongen af Sverrigs naadige Ytering, har jeg den Ære at henvende mig til Deres Høivelbaarenhed med det forlangte Svar paa det for mig saa ærefulde Forslag fra Hs. M. og fra en Nation, som i Verdens Aarbøger indtager en saa udmærket Plads. Saa uventet et saadant Forslag maatte være for mig - i min Stilling - og da jeg alle rede har opnaaet den Alder, hvor man mere upartisk lærer at kiende sig selv og sine Dueligheder - saa smigrende maatte dette Beviis paa Agtelse af en saa ædel og udmærket Nation være for enhver, som vurderer de Braves og Retskafnes tillidsfulde Dom. At jeg føler dette med sand Taknemmelighed, derom ønsker jeg at see Hr. Majestet, det svenske Riges Stænder, Deres Høivelbaarenhed og enhver udmærket Mand af deres Nation overbeviist. Torvisset om, at D. H. slemmer overeens med mig deri, at kun de større Jndsigter, de Retskafnes Dom kunne have enslags Værd for Manden af Characteer; at denne Dom allene beroer paa, om og hvorvidt kundet Ønske, at opfylde sine Pligter, at vise sig sine Grundsætninger tro, og ingen andre Bevæggrunde lede Handlemaaden, - maae jeg med smercelig Følelse beklage, at vort saa grundede Haab, at see Freden i Norden tilveiebragt igien, ikke er opfyldt, at de nordiske Rigers Stilling mod hinanden er uforandrt; thi D. H. tillade mig den bemærkning: Kunde Sverrig, kunde Europa have Tillid til den Mand, og var han i dette Fald passende for denne Stilling, som forglemmede de Pligter, han er sit Fæderland skyldig, eller opofrende det for egennyttige Hensigter, antog det mig nu gjorte Tilbud fra et Land, der var i Krig med dette sit Fødeland, førend Freden med samme var sluttet? Jeg nærer imidlertid det glædelige Haab, at Danmarks og dets Bundsforvandteres alvorligste Ønske, ved at see Freden mellem de nordiske Riger istandbragt, at dette Ønskes Overeensstemmelse med Sverrigs Jnteresse, ville snart bringe den af Nordens Beboere saa længe forønskede Tidspunct tilstede. Skulde dette mit Haab opfyldes og denne saalænge forventede Tid punct indtreffe, da - men før denne Tid seer jeg mig ikke i Stand dertil - er jeg beredt, idet jeg træder ind i Kredsen af de oplyste og talentfulde Mænd, som omgive Hs. M., Kongen af Sverrigs Trone, at antage det ovenmeldte saa ærefulde Andrag, og - forsaavidt Mangel paa Kræfter kan erstattes ved Bestræbelser - give et Beviis paa de Følelser, den mig af den svenske Nation saa ufortient beviiste Ære og dens Tillid har oprakt hos mig. Jeg anmoder deres D. H. om, at forelægge Hs. Majestet Jndholdet af denne Skrivelse &c. Christian, Prinds til Slesvigholsten. sit saadent Brev maa mueligt forhøie hver Danes, hver Svenskers Agtelse for Manden. Prinds Christian bestyrker paa en synderlig kraftig Maade de Danskes Skjæbne Tro, er at nemlig enhver Ulykke, der møder det gamle Danmark, skal vendes det til Gode. Vi haabe sikkert Flaade og Opreisning fra det Engelland, der blues ved sin Ugierning og Christian, Frideriks og Karls Frænde, Yndling og Ven, lader os ane at han vil vorde Midlet til den Evigheds og det Venskabs Knyttelse i Norden, der altid var hver fornuftig Dansk og Norsk Mands og vist tillige hver god Svensk Mands varme Længsel og glade Fremsyn til varigt og seilstændigt Nationalheld og Friliv. Prinds Christian Augusts sieldne glimrende Rolle opfylder alle Journaler, men man synes ei ret at have fattet den. At stige fra Prinds af et saare lidet Dansk Førstendømme til Konge over 2 1/2 Million Menneskeer, er Størt men ei det Største. At naae denne Værdighed ei ved List eller ved Magt, uden Guld som uden Blod, det er Større men end ikke Størst, men at eie en i Slig Grad erkiendt Værd, at medens den Nation, som hvis Mand han staaer i Feldten, inderlig elsker og agter ham, tilbyder ham det Folk, han bekrigede, ved Valg sin Trone, og medens han indgaaer vilkaarlig at modtage denne, modbliver hans er egen Konge at betroe ham sit halve Rige, at hædre og ophøie ham. Dette er stælden høit og en saare skiøn Trium, som Dyden vandt over Politik, over selviske Lidenskaber, over Nationalfordomme. Avertissements, Hos Bogtrykker Wandall faaes: Anviisning til Bibelens opbyggelige Læsning, at Dr. Johan Georg Rosenmüller; fordansket ved Hr. Pastor A. P. Meden, heftet 2 Mk.