Berlingske Tidende, 1835-09-14
Efterretninger af blandet Jndhold. Morderen Fleschi. Fleschi, ogsaa kaldet Gerard, er egentlig et mærkeligt Menneske, der allerede tidligere har spillet en politisk Rolle. Først var han Soldat i Murats Armee, og udmærkede sig ved Tapperhed og Klogskab; senere blev han Spion i Østerrigs og Frankerigs Tjeneste. Man havde hans Meddelelser at takke for, at Murat blev slaaet af Generalerne Neipperg og Blanchi. Det var endvidere ham, der i Aaret 1815 fik Murat til at drage Sværdet, og som førte ham i den Fælde, hvor han fandt Døden. Aaret efter kom han til Paris, og forlangte Ansættelse ved Politiet, hvilket dog afsloges ham. Derpaa gjorde han Kammeratskab med nogle Spitsbuber i Lyon, stial, blev grebet og dømt til to Aars Indespærring og til, bestandig at staae under Politiets Opsigt. Efter udstaaet Fængselsstraf, i hvilket Mellemrum han havde lært flere Haandværk, arbeidede han ordentlig og flittig i en Lyonneser-Klædefabrik; men da hans sande Stand som Tugthuus=Candidat blev bekjendt, forlod han denne By og gik til Lodeve, hvor han arbeidede i nogen Tid under Navnet Gerard. Efter Juli-Revolutionen kom han til Paris og vidste ved Hjelp af falske Documenter og Vidnesbyrd at drive det til, at den, da nedsatte Commission bevilgede ham, som dømt for politiske Forseelser fra Restaurationstiden, en Understøttelse af 45 Fr. om Maaneden. J Aaret 1832 erkjendtes hans Documenter for falske og Pensionen hørte op, en Arrestordre udstedtes mod ham, som han dog vidste at unddrage sig, skjøndt han bestandig opholdt sig i Paris. J Aaret 1831 havde han en Audients hos Politi Præfecten, hvem han tilbød sin Tjeneste og truede med, hvis man Jntet vilde give ham, at tage Tjeneste mod Regjeringen. J den senere Tid vil man oftere have seet Fleschi i Selskab med en rigt klædt Mand, der har pudret Haar, og som han iøvrigt kaldte sin Onkel. Med denne Mand kom han ogsaa, da han leiede hiint Værelse, og den samme betalte Leien forud med ti Guldstykker. Fleschi er fem Fod høi, har et magert Udseende, høi Pande, smaa Øine, et gjennemtrængende Blik, smalle Læber og et sardoniske Smiil. Han besidder stor Styrke og Behændighed, er rask i sin Tale og fifsig; han er istand til Alt – for at faae Penge. Snild og energisk bestemt synes han virkelig at maatte være; det beviser ikke alene hans Skjændselsdaad, men ogsaa hans Forhold i Fangenskabet. Hans meget farlige Saar have ingenlunde berøvet ham Aandsnærværelsen, og Jntet har hidtil kundet lokke nogen Tilstaaelse om mulige Medskyldige ud af ham. - Da man talte til ham om Skriftemaal, svarede han: Mit eget Skriftemaal har jeg fuldendt; de Andres angaaer ikke mig." – Ministrenes, Broglies og Thiers's, lange Forhører og Spørgsmaal, synes at blive ham trykkende. Han skal have gjort dem den Bemærkning: Vare De ikke saa store Herrer, vilde jeg vende Dem Ryggen; thi De begynde at kjede mig skrækkeligt. Endnu veed man ikke; hvorfor, i hvilket Øjemed, ved hvilke Midler og hvis i SoldFleschi har udført Gierningen, og det er et stort Spørgsmaal, om man nogensinde vil erfare det. Saameget synes dog udenfor al Tvivl: At Fleschi ikke har handlet af personlig Overbeviisning eller Parti-Had, men at han er blevet ledet af fremmed Jndflydelse og af Pengesyge, samt at han i længere Tid har staaet i Pariser-Politiets Tjeneste og som dettes Agent er blevet gjenkjendt i flere politiske Forsamlinger og jaget bort fra saadanne.