Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-04-08
Paa dette samme Sted var Æreporten bygget af Mastetræer og Brædder, overtrukne med grovt Lærred - 48 Fod brede, 24 dybe, 60 høie, 4 korinthiske Søiler paa hver Side, derimellem koldssalske Engle med Laurbærkrandse, og siddende Statuer, billeder paa Havet og Skibsfarten. Over Porten stod følgende Jndskrift: Ferd. IV. semper Augusti - Elementi - Ordo Populusd. N. (Under Ordo maae forstaaes Adelen. Paa Siderne stode Retfærdighedens, Sandhedens, Godhedens og Fredens Sindbilleder. Ønske bor man, at de maae regjere. Der ovenover staaer en firespænds Triumphvogn med Ordet Gloria. Jnd vendig staaer: Ferdinand I. ad patria regnerevecto gratissimo animo gratulantue J. Maaskee det Sandeste; thi Kongen var ikke nyndet. Dagen var meget regnfuld. Fra Porten til det kongelige Palads stod en dobbelt Række af østerrigsk Militær - 10000 Mand. Folket var allerede under Livsstraf, forbuden al Nærmelse til de kongelige Vogne og al Udsvævelse. Men 30,000 løbe, skrege og jublede, som fuldkommen drukne Bacchanter, Mænd svingede Papiirfaner og Qvinder sine Halsklæder, - som forrettede de et godt betalt Arbeide - med flyvende Haar, ved Siden af den Vogn, hvori Kongen kjørte langsomt gjennem Rækken, eensomt, med sygeligt, ængstligt Øiekast. Formedelst Regnen vare de fleste brogede Tæpper igjen borttagne fra Balconerne. Charles Due de Bourbøn. Bourdon, saa berømt under Navn af Connetablen af Bourbon, var en Søn af Gilbert, Greve af Montpensier og Clara af Gonzaga. Født 1789 modtog han allerede i sit 26de Aar Connetabelsværdet af Frants den 1ste, da han i saa krigersk Tid allerede havde udmærket sig ved glimrende Heltebedrifter. Stedse paa de for ligste Poster trodsede han Døden med en Koldfindighed, der vakte Beundring. J Slaget ved Marignano drev han sit Mod til Ubetænksomhed, og reddedes kun ved de Anstrængelser, man gjorde for ham. Som Vicekonge af Malland vandt han alles Hjerte ved Blidhed og Nedladenhed. Jntet manglede i hans Lykke og Hæder, da en Uretfærdighed bevægede ham til at forlade Frankerig og sin Pligt, og bragte Familien Bourbon i en Unaade, som vedvarede til Henrik den 3dies Tid. Det være nu at Hertuginden af Angouleme, Frants den 1stes Moder, som nogle Skribenter paastaae, havde fattet Kjerlighed for den unge Connetable, der blev forsmaaet og saaledes fordrede Hevn; eller hun og blot af Gierrighed gjorde Fordring paa Carl af Bourbons Domæner og vandt dem fra ham ved en uretfærdig Proces, nok var det, hun omstødte en formelig Foræring af Ludvig den 12te. Bourbon for stolt til at lade sin Eiendom berove af en Konges Moder, som han havde tjent med saa megen Jver, modtog de Forslag, som gjordes ham af Carl, den 5te og Henrik den 3de. De Fordele, man tilbød ham, tilfredsstillede hans Ærgjerrighed, dog nølede han saalænge med Udførelsen, at Frants fattede Mistanke ved Underhandlingerne. En aabenhjertig Erklæring kunde reddet Frankerig en Helt og Kongen en tro Tjener. Skjebnen vilde det anderledes, og Bourbon forlod Frankerig, medens En af hans Folk i hans Navn og Klædning gjorde en Reise i en Bærestol. Han erfarede alle deres Skjebne som gaae over til en fremmed Fyrste, blev vel modtaget saalænge man behøvede ham, paapasset for at mankunde være sikker for ham, givet til Priis for de spanske Granders Foragt og Carls Generalers Misundelse. Uden Tilhæng ved et fremmed Hof blev ham Jntet tilbage uden Tapperhed og Fortrydelse; men denne Tapperhed straxte ei til at give ham en Armee og tvinge Keiseren til en ærefuld Opførsel mod ham. Han var allerede uden for Frankerig, da Frants den 1ste lod ham affordre Connetablesværdet og Ordenen; hans Svar forraadte hans Siels hele Smerte, Sværdet har Kongen taget fra mig i Valenciennes, da han overgav d'Alenton den Avantgarde, som tilhørte mig, Ordenen har jeg efterladt i Chan telles under min Hovedpude." Blot dennes Flugt var en Ulykke for Frankerig, da den hindrede Frants i at gaae til Armeen. Han sendte Bonnivet i sit Sted til Jtalien, men denne var Uheldig og hans Arriergarde blev slagen af Connetablen. Udnævnt til General for de keiserlige Tropper, beleirede Bourbon vel Marseille forgjeves, men han bidrog til de Franskes Nederlag ved Pavia. Da han hørte at hans Konge var ført fangen til Madrid, gik han selv derhen, for ei at glemmes i Forliget mellem begge Monarkerne. Ved denne Leilighed erfarede han, at han ei kunde gjøre Regning paa Keiserens Ord, som havde lovet ham sin Søster til Gemalinde. Tvungen til at skjule sin Misfornøielse, vendte han tilbage til Malland, forsvarede Jtalien ved sine Vaabens Skræk, og gjorde sig frygtet af Keiseren selv, som for at svække ham, tilbageholdt Penge og andre Nødvendigheder. For at hindre sin Hærs Opløsning førte Bourbon den for Rom, hvis Plyndring han lovede den. Da han her var den Første, som besteeg en Bresche, blev han den 6te Mai 1527 truffen af en Kanonkugle og døde uden Børn i sit 38te Aar. Hans Liig, blev ført til Gasta, hvor hans Soldater oprettede ham et prægtigt Gravminde, som siden blev forstyrret. Saaledes endte en Mand, som Naturen ei havde nægtet nogen af de Egenskaber, der i danne en Helt. Man fortæller, at han ofte før han tænkte paa at forlade sin Konge og Frankerig, anførte en gasconisk Adelsmands Svar paa Carl den 7des Spørgsmaal, Om noget kunde gjøre ham utroe: Intet, Sire, ei engang Tilbudet om tre Kroner, som deres, men vel en Beskjemmelse. Hvor ere de mildeste Vinter-Opholdsteder i Europa for Skrantninger,