Viborger Samler, 1841-04-03
Storbritannien og Jrland. London, d. 26de Marts. De med Paketskibet "Patrick Henry til Liverpool iforgaars ankomne nye Efterretninger fra New=Aork af 8de Marts lyde i det Hele tilfredsstillende, og give det grundede Haab, at Differencerne imellem England og den nordamericanske Fristat ville med det allerførste vorde bilagte. Dette Haab grunder sig fornemmelig paa den nye Præsidents, Harrissons, Jnaugural=Budskab, der er udstedet til Kongressen under 4de Marts, og af meget fredeligt Jndhold. "Jeg giver, "siger Harrisson, mine Medborgere den Forsikkring, at det er min Hensigt at anvende ethvert Middel, der staaer i min Magt, for at bevare den venskabelige Forbindelse, der nu lykkeligviis finder Sted med alle fremmede Nationer... Jeg forventer med Tillid, at mine Medborgere i dette mit alvorlige Ønske: at opretholde Freden med de fremmede Magter ikke ville finde nogen Anledning til den Formodning, at vore Rettigheder nogensinde skulde opoffres eller Nationens Ære krænkes ved nogensomhelst Concession fra Statens første Embedsmands Side." Disse af Præsidenten udtalte fredelige Yttringer erholde stor Vægt ved en af Senatet fattet Beslutning, der paa en fyldestgjørende Maade lægger for Dagen, at ogsaa denne Deel af Legislaturen er tilsinds at gjøre Alt, for at bevirke en mindelig Overeenskomst med Storbritannien. Buchhanan, Præsident for den staaende Senatscomitee for de udenlandske Anliggender aflagde nemlig Beretning om det til denne Comite fra Comiteen i Repræsentanternes Huus henviste Andragende om Forelæggelsen af de nyeste diplomatiske Actstykker angaaende Grændsespørgsmaalet, og androg paa, at man burde afstaae fra hine Documenters Fremlæggelse, der muligviis kunde lægge Hindringer i Veien for en mindelig Overeenskomst (hvortil der nu var den bedste Udsigt) imellem de tvende Regjeringer Taleren udhævede dernæst den Omstændighed, at man ved fortsatte Underhandlinger allerede var enig om de væsentligste Puncter af en Convention, der egnede sig til at afgjøre Sagen paa en definitiv Maade, og der var lige fordeelagtig og ære fuld for begge Parter. Under saadanne Omstændigheder forekom det ham, at Publicationen af Actstykkerne var uhensigtsmæssig. Til Slutning modsagde Buchhanan et Rygte, ifølge hvilket der i MLeods Anliggende skulde have fundet en meget alvorlig, ja endog i en forbittret Tone affattet Brevvexling Sted imellem de Herrer For (den britiske Gesandt) og Forsyth (Fristatens Statssecretair for det udenlandske Departement); kun 2 Noter – endog af underordnet Betydning vare vexlede. Clay understøttede Buchhanans Forslag, udtalte sin Overbeviisning om, at begge Regjeringer nærede det oprigtige Ønske om at opretholde Freden, og bemærkede, at Sagernes nuværende Tilstand var saa beroligende, at der ikke behøvedes nogen overordentlig Mission til London, til hvilken Taleren, som bekjendt tidligere har været designeret. Buchhanans Forslag antoges af Senatet. – For de venskabelige Forhold, der bestaae imellem de høiere britiske og americanske Auctoriteter, taler iøvrigt den bekjendt blevne Beretning fra de til Undersøgelsen om det omtvistede Grændsegebeet udvalgte americanske Commissairer, der selv indrømme at have fundet Meget ganske anderledes, end som det var fremstillet fra americansk Side. Om MLeods Anliggende vides intet Nyt, kun ere Mange af den faste Formening, at han førend Processens Begyndelse vil vorde udleveret til de britiske Auctoriteter. Andre paastaae derimod, at hans Proces skal foretages ikke i Lockport, men i Albany, Staten New Yorks Hovedstad, hvor man kun venter at finde en ubetydelig Jndflydelse af den offentlige, nu for Tiden meget bevægede Mening paa Juryens Kiendelse. – J New-York var det Rygte i Omløb, at det sidst ankomne engelske Dampskib, der overbragte Depescher fra Lord Palmerston til den britiske Gesandt, ogsaa havde overbragt Gesandten, befaling til peremtorisk at forlange MLeods Udlevering, og i Tilfælde af Vægring at forlange Pas til Afreisen. Dog finder dette Rygte ikke Tiltro. Det synes, at Dardanelspørgsmaalet er løst. Det ministerielle Blad, the Globe, yttrer sig saaledes herom"De i de sidste Dage indledede Underhandlinger imellem de 5 Magters Repræsentanter angik en ny Tractat, baseret paa almindelig anerkjendte Grundsætninger. Underhandlingerne have ført til et tilfredsstillende Resultat. Den nye Tractat, som Frankerig har tiltraadt, har til Grundlag Julitractatens fjerde Artikel, ifølge hvilken det kun tillades de europæiske Magters Krigskibe at løbe indi Dardanellerne, naar Jbrahims Hær skulde rykke frem imod Constantinopel." Morn. Chron, gjendriver den Efterretning, at Frankerig skulde have viist sig meget indigneret over de Mebemed Ali af Porten paalagte haarde Betingelser, samt at hiint Rige i denne Anledning, skulde have henvendt sig til Hoffet i Wien, da de fra den engelske Regjering givne Erklæringer forekom det franske Cabinet utilstrækkelige. "J alt Dette, siger M. C., er der kun lidet Sandt. Erklæringer fra London eller Wien vare meget unødvendige, da de fra Constantinopel indløbne Efterretninger tilstrækkeligen have godtgjort, hvor aldeles grundles de Franskes Frygt er, at det orientalske Spørgsmaal endnu kunde frembyde Anledning til nye Forviklinger." (respecting the Eastern question remaining still open.)J Overhusets Møde den 26de Marts erklærede Lord Melbourne i Anledning af et af Lord Strangford fremsat Spørgsmaal om Forhandlingernes Standpunct med Hensyn til den endnu uafsluttede Handelstractat med Frankerig, at Underhandlingerne vare fortsatte ligeindtil for faa Maaneder siden, da den nu lykkeligviis endte Differents imellem de tvende Stater havde afbrudt Forhandlingerne; men at det var at haabe, at Underhandlingerne snart vilde vorde fornyede og omsider førte til et ønskeligt Resultat. Han (Ministeren) glædede sig over, at Enhver - i det mindste Enhver i Storbritannien – ønskede at bevare de venskabelige Forhold med Frankerig.