Aalborg Stiftstidende, 1836-01-01
J Frankrig var den urolige Gjæring i Gemytterne og den stedse mere overhaandtagende Partiaand dette Aars før gelige Arvepart efter dets Forgænger. Strax i Aarets Begyndelse, nemlig i Februar Maaned, nedlagde Marschal Mortier, Hertug af Treviso, sin Portefeuille som Conseilets Præsident. Den faldt i Hertugen af Broglios Hænder, der snart fik Leilighed til at vise, at han er denne vigtige Post voxen. Det franske Ministeriums betydeligste Opgaver var fornemmelig Stridighederne med Nordamerika om den bekjendte Fordring fra Krigens Tid, og Spørgsmaalet hvorvidt der skulde interveneres i Spanien eller ikke. Jmellem disse Skjær styredes Statskibet med Held, hvorvel man maa tilstaae, at den amerikanske Gjældssag endnu svæver forDiplomatikens Jnstants og at dens Afgjørelse vel især vi bero paa Congressen i Washington. Med Hensyn til Quadruplealliancens Fordringer, slap man med at sende Fremmedlegionen fra Algier over til den pyrenæiske Halve, hvor den imidlertid, lige indtil dette Øieblik, kun har ladet høre lidet fra sig. Men en vanskeligere Opgave havde man at løse i Statens Indre, hvor den Tøileløshed, som efterhaanden meere, og mere caracteriserede Pressens, Theatrets, ja endog mange af de skjønne Kunsters Frembringelser, naaede en forhausende Grad Factisk Opstand havde vel, efter Aprilurolighederne, Aaret iforveien, ikke meere fundet Sted, men den oprørske og, over al Begreb, tøileløse, Aand, som havde bemestret sig Gemytterne, viste sig allertydeligst for Skrankerne i Pairsretten, da denne skulde dømme Deeltagerne i hine Uroligheder. Retssalen blev til en Tumleplads for den vildeste Lidenskabelighed; Rettens Tjenere maatte anvende Nævekamp mod Forbryderne og Pa rernes Langmodighed sattes, paa mangehaande Maader, paa haarde Prøver. Oppositionsbladene gave, meere eller mindre de Anklagedes Fremfærd Medhold og man syntes, idet mindste i den Afstand, fra hvilken vi have betragtet Begivenhederne med stærke Skridt at nærme sig Anarchiets Rædsler. Saa ledes rullede en huul Torden i Frankrigs Jndre; dets Horizont var bedækket med Uveirskyer; i det Fjerne øinede man Forløberne til en stor Catastrophe og Frankrigs Premierminister havde vel Ret, naar han sagde: at det var kommet saa vidt, at Regjeringen ikke engang kunde bestræbe sig for at kue den oprørske Aand, at den ikke engang kunde paakalde den offentlige Magt eller af denne fordre Tilstaaelsen af visse strænge og forebyggende Forholdsregler, thi man vilde da have beskyldt Regjeringen for at træde Landets Constitution under Fødder. Saaledes syntes Ævret at være opgivet for den saakaldte frie Pressel, da paa eengang en rædsom Begivenhed gav Tingene en ganske anden VendingJulirevolutionens Aarsdage indtraf. De skulde, som sædvanligt, høitideligholdes med offentlige Glædesfester, og, uagtet den mørke Stemning og de sorte Anelser, som mang Symptomer og endnu flere Rygter havde vakt baade i Kongeborgen og hos Folket, toge Festlighederne dog deres Begyndelse den 28de Juli med Revnen over Nationalgaarden, Omgivet af sine Sønner og en glimrende Generalstab, Spidsen af hvilken den graahærdede Marschal Mortier befinder sig, seer man Kongen til Hest ride igjennem Nationalgadens Geleder og de sammenstimlede Folkehobe bevæge sig henad Boulevarden, da paa eengang en frygtelig Explosion forfærder alle Tilstedeværende og udbreder Død og Saar i Kongens Følge. I et lidet Huus, i andet Stokværk, var Niddingsdaaden forberedt. Det gjaldt Kongens og Prindsernes Liv, men Morderen forseilede sit Maal; en høiere Styrelse greb ind i Skjæbnens Hjul; Asken paa Lunten hindrede Antændelsen i det Øieblik Kongen befandt sig lige lover for Helvedesmaskinen og det Secund, der hørte til forat banke Asken af, reddede Kongens og Prindsernes Liv, det frelste Frankrig fra Borgerkrigens Rædsler og sandsynligviis en stor Deel af det øvrige Europa fra en almindelig Forvirrings uberegnelige Følger. Det morderiske Attentat kostede iøvrigt Marschal Mortier og flere andre Officerer, af Rang Livet, medens en Deel Andre af Følget og Tilskuerne saaredes.