Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-08-25
Naar Hr. B. Pag. 728 ønsker Fæsteindretningens Vedblivelse, fordi den er til øiensynligt Gavn for en vis Klasse af Statsborgere (nemlig Fæste Gaardmænd, thi kun for disse, og ikke den langt talrigere Klasse af Huusmænd, finder den som lovbefalet – Sted), saa synes det mig man med lige Ret kunde ønske Lotteriets Vedblivelse, til øiensynligt Gavn for dem, der vinde deri. Men det er vel hverken enkelte Personers eller enkelte Klassers Gavn, Statsbestyrelsen især bør anmodes at have for Øine. Jkke engang den producerende Stand, i hvor gavnlig, hvor ærværdig den end er, burde især hertil udmærkes. Ethvert Jndividuum i hele Staten, uden mindste Forskjel, eller uden mindste Hensyn til hvad Klasse han monne kunne henregnes, bør vel kunne trøste og glæde sig ved Overbeviisningen om, at Statsbestyrelsen har hans Vel og Vee directe for Øinene, og hverken lader sig forlede til at fremme hans Gavn paa andres Bekostning, eller andres paa hans og fra denne Synspunkt betragtet, vil maaskee Hr. B. selv ikke finde sig fuldkommen tilfreds med hvad han Pag. 728 og 729 (under Navn af for Bondestanden, i Almindelighed, skjøndt i Grunden ene for dem af samme, der ere Fæstegaardmænd) har anført for Fæsteindretningen, og mod dem, der raade til en Forandring heri, hvis Meninger, han - med temmelig Tilsidesættelse af almindelig Urbanitet, kalder Projecter af ubeviislig Nytte. Mod hvad Hr. B. paa Side 740 og 741 anfører, lod sig endnu meget sige, naar det ei her blev for vidtløftigt, blot dette vil jeg berøre, at Prof. Begtrups Mening nok neppe har været at fordre Fæsteindretningens Ophævelse, for at skaffe Godseieren mere end de 2 pCt., han siger, denne nu kun har af sit Bøndergods, men at han har anført dette som Beviis for, at sidste, ved nærværende Afhændelsesmaade, benyttes saa slet, saa det ikke kan yde Eieren en høiere Afgivt end omtrent 2 pCt. af Eiendommens antagne Værdie. Jøvrigt vil sikkert enhver rolig dømmende og fornuftig Mand fuldkommen istemme med Hr. B.,at det umueligt kan afgive nogen Grund for Statsbestyrelsen til at ophæve den nu gieldende Lovgivning, at Godseierne derved vandt en høiere Jndtægt af deres Bøndergods, naar blot maatte tilføies, ligesaalidet som at Frygten herfor kunde afgive nogen Grund til at fraraade en Forandring, der, uden at krænke nogens virkelige Rettighed, rimeligviis, ved at fremme en større Production, kunde gavne Staten i det Hele, og dem af Bondestanden, der nu, fordi de ikke ere i Besiddelse af en saa stor Capital, som hertil udfordres ei blive i Stand til at forskaffe sig en Gaard til Fæste. At Fæsteindretningen, langt fra at være Bondestanden i Almindelighed saa kjer og nyttig, som mange troe og nogle forestille dem, er den store Fleerhed imod og kun Enkelte til Gavn, formoder jeg at gjøre indlysende, naar jeg anfører: Først, at den hindrer enhver, der ei er i Besiddelse af en ikke ubetydelig Capitalformue, fra at tænke paa, nogensinde at kunne faae en Gaard, om han end nok saa meget følte Lyst, Kraft og Duelighed til at forestaae den; thi blot den, der enten ved Arv, Spil, eller ved ulovligen at have, som Tienestekarl, accorderet sig Kornsæd istedetfor Løn af sin Hosbonde, er i Besiddelse af en Capitalformue, kan concurrere med andre om en fæsteledig Gaards Erholdelse, og dette Fortrin, der ene kommer den - meest hændelsesviis - Rigere tilgode, kan umueligen tjene til at gjøre Fæsteindretningen yndet af andre, end netop de Fag, der vinde derved, at de maaskee undertiden hos de Godseiere, der foretrække et større Fæste for en større aarlig Jndtægt, træffe en lykkelig Accord. Dernæst, at et Fæste altid er et blot Hazardspil, hvori een haarderer sin Capital, under Forventning af et langt Liv, opnaaer han ikke dette, har han berøvet Kone og Børn det, hvoraf de efter hans Død skulle ernære og hielpe sig frem. Et Fæste, hvorved man, i det man forud giver en Capital, forsikkrer sig en større aarlig Jndtægt, eller rettere, befrier sig fra en større aarlig Udgivt, er nok meest at ligne ved en Livrente, man forskaffer sig ved Afhændelsen af en Capital, men vilde man vel i Almindelighed opmuntre Familiefædre til, uden Hensyn til Kone og Børn efter deres Død, at anvende deres Capitaler til at erhverve sig en Livrente, Endelig, at en Fæster, der kun sjelden eengang er Eier af den hele Capital han bruger til Fæste, næsten aldrig beholder noget deraf tilovers, og følgelig aldeles savner Mueligheden af at kunne foretage sig endog de meest lønnende Forbedringer paa Gaard, Grund og Besætning, til øiensynligste Skade for sig selv og hele Staten. Om nu en Jndretning, der allene er til Gavn for en vis Klasse af Statens Borgere (Fæstegaardmænd, og blandt disse kun dem, der relative kunne kaldes Bondestandens Pengemænd, en Jndretning, der er grundet paa et Hazardspil, en Jndretning, der bringer Bøndergaardene i de rigeste, men langtfra derfor ikke i de beviislig Dueligstes og Virksomstes Hænder; en Jndretning, der berøver Gaardbesidderne den fornødne Capital til Gaard, Grund og Besæt nings Forbedring, sig selv og hele Staten til imodsigeligt Tab; om en saadan bør betragtes som et noli me tangere (rør mig ikke!), som et Palladium for den danske Bondestand i Almindelighed; og de Mænd, der ikke troe dette, men yttre en anden Mening derom, som fremkommende med Projecter af ubeviislig Nytte, er det, der bør indstilles til nærmere Bedømmelse af Landets oplyste, fordomsfri, og ikke efter eensidige Anskuelser en saa vigtig Ting betragtende Hædersmænd. Naar end Bonden, efter Hr. Brolunds Mening, – men som jeg i det mindste paa ingen Maade kan indrømme at være rigtig – endne staaer paa et saa yderst lavt Trin af Cultur, at ham ikke kan tiltroes Forstand og Overlæg nok til at qvalificere sig til fri Contrahent, saa indseer jeg dog ikke, hvorfor ham tiltroes mere Forstand til at indgaae en Fæste end en Forpagtnings contract, der, da denne i Almindelighed kun er paa faa Aar, og at det rimelige Tab i disse ikke kan opveje det, som ved Afhændelsen af en betydelig Capital til Fæste risqueres, langt fra hverken kan være saa vigtig eller saa farlig som hiin. (Fortsættes.) Hvorledes seer det ud inden i Nyeholland, (Fortsættelse; see forr. No.)