Aalborg Stiftstidende, 1846-01-10
Bekjendtgjørelser. Ganker, helliget. Johanne Christensdatter, sal. Jens Olufsens fra Grøndahl, ved hendes Jordefærd paa Taars Kirkegaard i Slutningen af 1845. Hører I den Sørgeklang, Som fra Kirkeklokken tone Er En død af Adel, Rang, Nei, en simpel Dannekone, Som for Storme søger Havn Udi Gravens lune Favn. Sørger Jngen da for Dig, Som de gjøre for de StoreJol isandhed inderlig Flyde barnlig Veemodstaare, Ved Din brudte Vandringstav, Ved Dit Støv i tause Grav. Var Dit Liv for Verdens Blik Glimrende paa gyldne Sæde Nei Din Aand for ydmygt gik, Søgte Hyttens stille Glæde; Christen Ærlighed og Flid Var Symbolet paa Din Id. Var Du adlet ved en Mand, Ridderlig, ja stor og mægtig Nei, ved Een af simpel Stand, Ærlig, christelig, oprigtig. Han var Jesu sande Ven, I Guds Rige adlet Søn. Saa gik Du paa Rosenvang Ved den ædle Mages Side, gang Din Klagesang Lød i Vanvids=Taarer stride, Viste at Din Moderbarm Følte grusomt Marterharm. Var den Qval for Brøden stor, Blodbestænkt ved skumle Rænker, Nei, ved Naadens, Kraftens Ord Sønderbrød Du Mørkets Lænker. Kampens vilde Stund var haard - Troen vandt paa Jesu Saar. Blev da Himlen evig mørkt Haabet evigt tabt for Sorgen Nei, den skumle Sjæle-Ork Blev til Fredens lyse Morgen, Kampens Rædsler vege ud, O høilovet være Gud, O. Du dyrebare Viv, For Din ædle Hedengangne Ved Dit Hjerte fik vi Liv, Under dette blev undfangne. Af det ømme Moderbryst Drak vi Melk i salig Lyst. Atten Aar i Sørgedragt Var den Lod, som var Dig givet, Syv Gang ti og syv Aars Vagt Havde Du paa Jorderiget. Nu, i Gravens stille Favn: Hvil Du født i Jesu Navn Fjorten Dage rædsomt gled Under Dødens Kamp og Pine, Sjælen hasted til det Sted, Jesus har beredt for Sine. Hjertet knustes - Støvet faldt – Aanden seired over Alt. Tak forklaret ædle Aand Tak Du ømme blide Moder, Tak for hver en venlig Haand Tak for alle Livets Goder, Som Du rakte hver især, Tak for hver Din Moderfærd, Nu med Faders lyse Aand Evig Din er sammenslynget, Kjærlighedens Himmelbaand Venskabspagten har forynget; Sku, nu ned I Ædle, Kjære, Fra Jer høie lyse Borg, Styrk vor Tro i Aandens Lære Trøst nedsænk i Hjertesorg. Da naar Livets Forhæng briste, Døden isner i vort Bryst, Da kan Helved ei fravriste Os vor Sallighed og Lyst, Himmelhaab, udfyldt, afmalt, Hvor vor Gud er Eet i Alt! Voxlev Skole i Januar 1846. Jørgen Grøndahl. Christian den Ottende, af Guds Naade Konge til Danmark, de Venders og Gothers, Hertug til Slesvig, Holsteen, Stormarn, Ditmarsken, Lauenborg og Oldenborg. Vor Gunst! Vi give Dig hermed tilkjende, at Vi efter derom allerunderdanigst gjort Ansøgning, samt Din derover afgivne Erklæring og de iøvrigt oplyste Omstændigheder, allernaadigst ville have bevilget, at det i Hals By, under det Dig anbetroede Amt, den 22de Octbr. hidtil afholdte Heste- og Qvæg- og Krammarked, herefter maa ansættes saaledes, at der mellem bemeldte Marked og det i Vor Kjøbstad Sæby, til hvert Aars 19de Octbr. berammede Krammarked, bliver et Mellemrum af idetmindste 2 Dage. Derefter Du Dig allerunderdanigst haver at rette og Vedkommende saadant til Efterretning at tilkjendegive befalende Dig Gud, Skrevet i Vor Kongelige Residentsstad Kjøbenhavn, den 16de Decbr. 1845.