Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1835-08-14
Udenlandsk. Barcelona har den 25de og 26de f. M. været Skuepladsen for de frygteligste Optrin. Da der vare indløbne Efterretninger fra Tarragona og Reus, at Folket sammesteds havde stukket flere Klostere i Brand og myrdet Munkene, lod General Lander publicere en Dagsbefaling angaaende Oprettelsen af en Militaircommission, hvilket vakte stor Gjæring, især da der allerede i flere Dage havde hersket megen Forstemthed iblandt Borgergarden, eller de saakaldte Dronningens Frivillige. Generaler havde nemlig forlangt dem til at gjøre Tjeneste i det Jndre af Provindsen; men da de vægrede sig derved, brød han ud i Trusler, som havde til Følge, at samtlige Officierer nedlagde deres Poster. Snart derpaa forlod General Lander Staden og overlod Commandoen til General Saquetti. Denne lod paa Dronningens Navnedag Garnisonens Officierer sammenkalde, for at erkyndige sig om Troppernes Aand; men fik til Svar at Officiererne vare sikkre paa deres Folk i Tilfælde af en carlistisk Opstand, men ikke i Tilfælde af en libera Bevægelse. Den 25de brød den længe truende Storm løs. Ved en Tyrefægtning, der blev foretaget, viste Pøbelen sig strax i Begyndelsen meget urolig, og Tumulten tog stedse til, da Dyrene viste sig meget frede lige og ikke vilde lade sig ophidse til Fægtning. Efter at 4 Tyre vare førte frem uden at det var kommet til Kamp, brøde Tilskuerne, i det Ringeste 10,000 i Tallet, ud i en frygtelig Hylen, og i et Nu vare Bænke og Skranker sønderslagne og Stumperne kastede ind paa Kamppladsen. Gouverneurens Umage for at tilveiebringe Ro var forgiæves. Folkemængden trængte ind og bemægtigede sig den paa Kamppladsen værende Tyr, som den ombragte og slæbte i Triumph igjennem Gaderne. Snart mærkede Man, at en dybere Plan laae til Bevæggrund. Fra alle Sider hørtes det Skrig: "Til Klostrene, til Klostrene, Munkene maae døe," Massen strømmede til Franciscaner=Klosteret og antændte Ho Fredagen den 14 August 1835. vedporten, men slukkede igjen Jlden, fordi et Krudt magazin fandtes i Nærheden. Nu deelte Massen sig i flere Hobe, i hvis Spidser Forere, indhyllede i Kapper, befandt sig. Snart stode Augustinernes, Trinitariernes, de barfodede og beskoede Carmeliters, Minimernes og Dominicanernes Klostre i Luer. Af Augustiner- og Catharine Kirkerne staae blot de nogne Mure. De kostbare Bibliotheker og Malerier ere odelagte. Dog bleve ingen Tyverier begaaede; Man kastede Guld- og Sølv Karrene i Jlden, og et Jndivid, der vilde tilvende sig et Silketørklæde, blev næsten staaet ihiel. Folket nøiedes ikke med de livløse Gjenstandes Tilintetgjørelse, men ombragte i sit Raseri paa det Grusomste herved 80 værgeløse Munke. Nogle af dem omkom i Flammerne, nogle bleve myrdede ved Dolke og andre martrede til Døde med Stokke og Stene. Enkelte ligge endnu paa Hospitalerne, bedækkede med flere end 30 Saar. Resten maa takke Artillericorpset og nogle velsindede Frivillige for deres Redning, endskjøndt en stor Deel af dette sidste Corps under Forklædning tog Deel i Pøbelens Excesser. Den følgende Dag fornvedes Folkets Raseri ved den Efterretning, at nogle 100 Munke vare undkomne. Der blev igjen flere ombragte for Soldaternes Øine. Een undkom til Theatret, hvor de Frivillige, 40 Mand, vægrede sig ved at beskytte ham. Snart derpaa udaandede han sit Liv under flere end 20 Saar. henved 300 Munke ere flygtede til Fortet Monjuich, og endnu flere til Citadellet og Barakerne i Attarazang. De fleste Franciscanere ere undkomne igjennem et Nathuus, der førte fra Klosteret til Stranden. General Lander indtraf den 27de, men forlod næste Dag igien Staden med sin hele Familie. Man frygtede for nye Optrin, da Garnisonen var temmelig svag. – Paa Krigsskuepladsen befinde de kæmpende Hære sig i Nærheden af hinanden ved Logronno, hvor Dronningens General Cordova har sit Hovedqvarteer, og Man venter en afgjørende Træfning. Efter Breve fra Lissabon af 20de f. M. stode 7,000 Mand Fodfolk, 2 Rytterregimenter og 4 Kanoner beredte til at bryde op til Dronningen af Spaniens Bistand mod Carlisterne. Med Hensyn til Mord=Forsøget paa Ludvig Philig erfarer man nu, at Dronningen og alle kgl. Adjutanter forud næsten daglig fik anonyme Breve, i hvilke det blev meldt, at Kongen vilde blive myrdet den 28de Juli. Dronningen meddeelte sin Gemal sin Bekymring; men han havde stedse taget sig det let med disse Breve, og endogsaa vægret sig ved at træffe nogensomhelst Forholdsregel for at sikkre sig. Kort for Revnen havde Dronningen ladet Baron Athalin og Hr. Hondetotkalde, og med Taarer i Øinene anbefalet dem at vaage over Kongens Liv. Ved Revnens Begyndelse mærkede Man nogen Uro hos Hertugerne af Orleans og Nemours; de saae sig uafladeligt omkring, og holdte sig saa nær muligt til deres Fader. Vist er det, at Regjeringen i Forveien var underrettet og Attentatet; men Advarslerne vare saa utydelige, at Man ikke efter dem kunde træffe tilstrækkelige Sikkerhedsregler. Hver Mand af Linietropperne havde om Morgenen faaet tre Patroner, som han paa den første Allarm skulde deele med Nationalgarden. Da denne styrtede løs paa det Huus, hvorfra Explosionen skeete, raabte Kongen med Tordenstemme: "Vogt Eder for at dræbe Nogen!" Kongen har maattet lade sig aarelade, da han er let saaret af en Kugle, hvilket han har villet skjule. Dr. Montazeau, der har undersøgt Helvedmaskinen, erklærer, at 3 af Løbene vare beregnede paa at springe og dræbe den, der var overdraget Forbrydelsens Fuldførelse. Det er derfor næsten et Under, at Morderen ikke fik større Skade. At han selv har gjort Regning paa at undkomme, seer Man deraf, at han til sit Forsvar førte en Art Hammer med sig, som var 2 Fod lang, og ved hvilken 10 Strikker vare befæstede, hver med en Blyklump i Enden; med dette Vaaben meente han at kunne, hvis han ikke var bleven saaret, have holdt sig en heel Brigade af Politiagenter fra Livet. Man er nu kommet efter, at han er en Corsicaner af Fødsel, og at hans virkelige Navn er Fieschi, men hans Forhør er meget besværligt, da hans hele Liv har været en Jntrique, og det hverken mangler ham paa Mod eller Forstand. Flere Personer, der ere stærkt mistænkte for at have staaet i Forbindelse med ham, ere fængslede; men Man synes endnu ikke at have Beviser for en udbredt Sammensværgelse. Mange ere af den Mening, at Morderen er en Carlist. Saavel i Paris som i Provindserne foretages mange Fængslinger, især af republicanske Redacteurer.