Berlingske Tidende, 1817-04-07
Berlin, den 30te Marts. Endelig er Dagen frembrudt som vi saa længe have seet imøde, og som i vort Fædrelands Historie vil frembringe en Epoke riig paa vigtige Følger. Statsraadet blev idag indført og efterat sammes Medlemmer vare forsamlede, lod Hs. Kongel. Majestæt ved Præsidenten, Fyrst Hardenberg, oplæse den under 20de d. udfærdigede Forordning angaaende sammes Dannelse, Indretning, Orden og Virkekreds Derpaa holdt sidstnævnte følgende mærkværdige Tale: Durchlauchtigste Prindser, Høistærede Herrer, Hs. Majestæt Kongen har ved den nylig bekiendtgjorte Oprettelse af et Statsraad, givet sine troe Undersaatter et nyt Pandt paa sin Landsfaderlige Velvillie og paa sit Kongelige Sindelag, hvorfor Allerhøistsamme kan giøre Fordring paa den Tak, Ærbødighed og Troeskab byder hos den hele, under det preussiske Scepter lykkelige Nation, men især hos de der forsamlede Kongel. Embedsmænd, hvilke Kongen har værdiget at indkalde i sit Statsraad, og derved beæret med den hæderligste Tillid. Hvorledes kunde vi vel bedre erkiende det, og bedre stræbe at fortiene det, end ved Fornyelsen af det høitidelige Løfte, ogsaa i dette os anbetroede Kald samvittighedsfuldt og ubrødeligen at opfylde de Pligter, vi skylde ham og vort Fædreland; De mine Herrer, hvem denne Kongens Tillid har udmærket fremfor deres Medborgere, de have af Hs. Majestæts Mund, og af Statsraadets Oprettelsesdocument hørt, til hvilken høi Bestemmelse de ere kaldte ved Hs. Majestæts Opmuntring, og den Ære, som de Kongel. Prindsers deeltagende Nærværelse har skiænket dem. Vi have besluttet paa Retfærdigheds Vei at fremme vort Værk. Følgerne af den menneskelige Virksomhed staaer i Guds Haand; men det ædle Menneske maae giennem hele Livet med Alvor lægge Vind paa at plante noget uforgiængeligt, for at hans offentlige Virksomhed, selv naar hans Navn allerede for længe siden er udslettet i Historiens Minde, endnu maae kunne bringe varige Frugter blandt hans Folk. Lad os ingen finde tabe dette Maal af Die; da ville vi samvittighedsfuldt befordre vor Konges Hensigter; da ville vi troeligen opfylde Fædrelandets billige Forventninger, og vi ville efterlade vore Efterkommere en velsignet Arv. De ere af Hs. Majestæt især kaldte til den vigtige Forretning, at overveie de lovformelige Anordninger som Statens Tato og Bestyrelse udkræver som Norm for Virksomheden; efter Samvittighed og Indsigter at prøve de Urkast som Vedkommende desangaaende maatte fremlægge, saavelsom og de Gienstande som Hs. Kongel. Majestæt særskilt vil overdrage dem; med forbedrende Haand at rette, hvad det allerede bestaaer, og skabe nyt hvor samme behøves. Kun meget ufuldkomment vilde vi tilfredsstille de Fordringer som Nutiden og Efterverdenen med Rette kunne giøre til os, saafremt vi vilde indskrænke vor Virkekreds til den øieblikkelige Trang; meget mere er den Opgave vi have at løse, ikke ligefrem at forkaste det bestaaende, blot fordi Theoriens konstige Beregninger fordre noget andet; ikke: at bevare det i uforandret Skikkelse som en ærværdig Levning fra Oldtiden, men med Viisdom at afpasse det efter Statens nuværende Forhold, og omdanne det efter Folkets og Tidens Tarv. Fuldkommenhed er ikke nogen jordisk Lod, men Lovgiverne ere de Redskaber som Verdens=Regieringen udvælger til Menneskeslægtens Dannelse. Denne Tanke maa beherske os; den maa være Siælen i vore Raad og Beslutninger. Thi kun under denne betingelse, ku stemte for det Høieste, kunne vi bidrage til at grundfæste dette Riges, Velstand og dette Folks Selvstændighed; kun en saadan Bestræbelser et værdigt Exempel hvormed Preussen bør gaae foran. Med Hader har det tilkiæmpet sig Freden; denne maa i det indvortes og udvortes vedligeholdes og befæstes ; indvortes ved de borgerlige Dyder som fremavles af Lydighed mod Konge og Love, ved Troeskab, Retskaffenhed og oprigtige Sæder; udvortes ved en Nations Kraft, som giennemtrængt af sit indre Liv, agter Tronens og Landets Ære, og deres Uafhængighed af Fremmede, høiere end alle Verdens Herligheder, og som derfor styrket ved dens hellige Troe, ved Kiærlighed til Konge, ved Mindet om Forfædres hæderlige Bedrifter er ligesaavel beredt mod ethvert uretfærdigt Angreb, som paa den anden Side i Bevidstheden om, at det kun er ved Retfærdighed dens Magt skal hævdes, uvillig til, ved Uretfærdighed at krænke Freden.