Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-04-29
Denne Udeladelse viser os udentvivl Veien til at betragte de Spanske Begivenheder fra det rette Synspunkt. Hs. Majestæt erkiendte i en offentlig Erklæring Grundsætningerne for et indskrænket Monarkie og lovede at ville forsamle de Cortes. Man ville desuden erindre, at de Cortes ere en gammel Jndretning i Spanien, der blot er kommen i Forglemmelse, Men dette skeete ikke; derimod blev der ført en slet Regiering, som er Aarsagen til, at ingen beklagede Begivenhederne i 1820. saa uventede de ogsaa vare. Constitutionen blev paa nye indført, og jeg maae tilstaae, at den Maade, hvorpaa det skeete, var beklagelsesværdig; men gaves der nogensinde en Revolution, hvori Magterne ingen Aarsag havde til at blande sig, saa var det den Spanske. J to Aar bestod Constitutionen af 1812 og i den Tid levede de Europæiske Magter paa en venskabelig Fod med Spanien og sluttede en Alliance-Traktat med den Spanske Regiering. J hvad der vel ogsaa kan indvendes imod Constitutionen selv, saa var dog ingen berettiget til at betragte dens Gienindførelse, som en fiendtlig Act. Af denne Mening vare ogsaa de Kongelige Ministre og de søgte ved enhver Leilighed at lægge den for Dagen. De erklærede uafladelig, at en Jndblandelse i en anden Stats indvortes Anliggender, naar ingen speciel Omstændighed berettigede dertil, var uretfærdig og stridende mod Englands Politik. Man talte imod Jndblandelsen af politiske Aarsager og formedelst de locale Vanskeligheder, som finde Sted i Spanien; man forestillede, at selv Tilhængerne af den Lære, om at det er Ret at indblande sig i andre Staters Anliggender maatte tilstaae, at Spanierne giør en Undtagelse heri. Da det derpaa blev besluttet, at Lord Castlereagh skulde afgaae til Congressen i Verona saa troede Ministrene ikke, at Spanien skulde blive en Hovedgienstand for Forhandlingerne der, og den Grundsætning, hvorefter hans Jnstruktioner vare opsatte med Hensyn til denne Gienstand erklærede sig mod al Jndblandelse. Men snart blev man anderledes underrettet derom. Man erfarede, at Frankerige vilde bringe Sagen paa Bane for at erholde Kongressens Mening fremsat i et offentligt Dokument og Sygniens Tilstand med Hensyn til den Franske Regierings Forhold. Følgerne af dette Skridt kunne sees af Dokumenterne. Hertugen af Vellington havde før sin Afreise til Verona en Samtale med den Franske Minister, og Hr. Canning ham den Jnstruction, at giøre indtrængende Forestillinger imod denne forandrede Tilstand, som Qvæstionen havde erholdet, og peremtorisk at erklære: at de Kgl. Ministre vare saa overbeviiste om det Unytlige og Farlige ved en saadan Jndblandelse, at den maatte forekomme dem ligesaa dadelsværdig med Hensyn til sin Grundsætning, som upracticabel med Hensyn til sin Udførelse, og at Hs. Majestæt, der maae nu komme derud deraf hvad der vil, ikke kunde tage Deel i en saadan Jndblandelse. Denne Depesche afgik den 27de September. Af Svaret derpaa saae man, at den Franske Regiering fremsatte for de allierede Magter følgende Spørgsmaal: 1) Ere de høie Hoffer tilbøielige, dersom Frankerige skulde see sig nødsaget til at kalde sin Minister tilbage fra Madrid og afbryde alle sine diplomatiske Forbindelser med Spanien til at gribe de samme Forholdsregler og kalde sine Gesandter tilbage; 2) J hvilken Form og ved hvilke Begivenheder ville de høie Magter i det Tilfælde, at en Krig skulde udbryde imellem Frankerige og Spanien, forunde Frankerige hiin moralske Understøttelse, som den hell. Alliance giver sine Forholdsregler, for at indjage Revolutionerne i alle Lande en velgjørende Frygt, 3) hvilken Udstrækning og med et Ord hvilken Form have de høie Magter ifindeat give den materielle Bistand, som de ere tilhøielige til at forunde Frankerige i følge dette Riges Forlangende og i Tilfælde af at en virksom Jndblandelse skulde blive nødvendig. (Fortsættes.