Viborger Samler, 1842-11-22
Ansættelse af Politiassistenter paa Politimestrenes An- og Tilsvar vil meget ofte enten lede til Splid, naar Politiassistenten bliver antaget af Andre end Politimesteren selv; - eller ogsaa, naar denne antager ham, og det Offentlige betaler ham, reducere sig til et Tillæg i Politimesterens Gage. Et Medlem af Forsamlingen dissentierede imidlertid heri, da det forekom ham, at det simpleste og virksomste Middel var, at der, ligesom af Maribo Amtsraad er foreslaaet, ansattes Politiassistenter i Districter af bestemt Størrelse, dog uden at deres Virksomhed indskrænkedes til nogen enkelt Jurisdiction. Den aarlige Løn meente han kunde bestemmes til 400 a 600 Rbd. samt Godtgjørelse for Hestehold - og at disse Gager og Emolumenter burde udredes af Statskassen. Dog kunde samme Medlem ikke med Maribo Amtsraad være enig i, at Politiassistenterne kun skulde bestyre det executive Politi og optage de præliminaire Forhører paa eget Ansvar, og den dømmende Myndighed derimod forbeholdes den egentlige Øvrighed; hvorimod han antog, at denne Myndighed maatte tilhøre den, som havde optaget Forhøret, da det var let at forudsee, at en saadan Adskillelse af Forhørs Optagning og DomsAfsigelse vilde medføre allehaande Ulempe. Denne Foranstaltning kunde man da prøve 3 Aar, og naar Sogneforstanderskaberne vilde vise sig virksomme i at anmelde de indtræffende Forbrydelser, skjønnedes det ikke rettere end at Politiet erholdt at den Kraft og Virksomhed, som behøvedes. Denne dissentierende Mening maatte Amtsraadets Pluralitet imidlertid imødegaae med følgende bemærkninger, nemlig deels at Forslaget synes identiskt med en fuldkommen Adskillelse af Politimyndigheden og anden Øvrigheds myndighed, noget man ikke drister sig til at tilraade, naar Politiembedsmanden skulde gageres saa lavt som foreslaaet; og deels at det Offentlige enten vilde paabyrdes betydelige Udgivter til disse Embedsmænds Pensionering, naar Forsøget efter 3 Aars Forløb maaskee blev opgivet, eller og et betydeligt Antal Embedsmænd blive udsatte af al Virksomhed uden nogen Underholdning, hvilken sidste Omstændighed sandsynligviis vilde bevirke, at ingen Capaciteter vilde melde sig til disse Poster, som dog slet besatte vilde gjøre meere Skade end Gavn. Foranlediget af disse Modbemærkninger forandrede det dissentierende Medlem sit ovenfor anførte Votum derhen, at han, da hans Forslag gik videre i Henseende til Adskillelsen af Politimyndigheden end Maribo Amtsraads Forslag, til hvilket han havde støttet sin Mening, – nu maatte ansee det nødvendigt, at 600 Rbd. som Løn for de af ham foreslaaede Politiassistenter ikke burde ansees som Maximum. 2) Lønnede Sognefogders Ansættelse maa Amtsraadet ansee utilraadeligt, fordi deres Gagering aldeles utvivlsomt vil overstige Amternes pecuniaire Kræfter, og fordi Lønningen alligevel for de fleste vil blive forringe, naar den skal afgive Erstatning saavel for virkelig Tidspilde og deraf flydende Tab, som Betaling for Sognefogdernes positive Arbeide. Amtsraadet maa derhos være af den Formening, at Sognefogdernes Virksomhed just ikke slappes derved, at de ikke ere gagerede, da netop det Offer, som deres Virksomhed indeholder for det offentlige Bedste, i Forbindelse med den Anseelse, som Lovgivningen tillægger dem, ogsaa igjennem Æresfølelsen for en Deel af dem er en Spore til kraftig Virksomhed. 3) Forslaget om ridende Politibetjente kan vel i enkelte Jurisdictioner finde Anvendelse med Nytte, men som en almindelig Foranstaltning maa Amtsraadet finde den uhensigtsmæssig og i Særdeleshed uanvendelig i Viborg Amt. Den Hurtighed, som staaer til et saadant Polities Disposition, er nemlig Hovedfordeelen ved samme, men naar, saaledes som Amtsraadet senere vil tillade sig at bemærke, Sogneforstanderskaberne virke i Samklang med Sognefogderne, da er der en større og meere øieblikkelig Kraft tilstede end den, som en ridende Politibetjent afgiver. Hvor Forholdene derimod i enkelte Egne skulde stille sig anderledes, hvilket iøvrigt ikke finder Sted i dette Amt, der kan man ikke nægte Rytten af ridende Politie, skjøndt dette ogsaa vanskeligen kan virke synderligt ganske isoleret. 4) At overlade Politimestrene at afgjøre adskillige Sager, som nu kræve Dom, ved Resolution, forekommer Amtsraadet særdeles betænkeligt. Proceduren i Politisager er nemlig saa simplicificeret og vil i Regelen i en duelig Politimesters Haand saa hurtig tilendebringes, at den ikke behøver at forkortes, og heller ikke efter Amtsraadets Mening kan det, udru at stille den personlige Frihed og Sikkerhed blot for Vilkaarlighed. Hertil kommer, at en saadan Resolution under alle Omstændigheder maatte kunne gjøres til Gjenstand for Appel til Dom eller høiere Resolution, hvilke sidste sjeldent ville kunne afgives uden at de samme Oplysninger maatte tilveiebringes, og det under det samme betryggende Former, som nu ere foreskrevne for Sagernes Behandling ved Underpolitiretten; – og Forandringen vilde saaledes i Tilfælde af Appel snarere medføre Forlængelse end Forkortelse i Sagernes Tilendebringelse. Efterat have forudskikket disse bemærkninger, indskrænkede Amtsraadet sit Forslag med Hensyn til den attraaede Foranstaltning, til følgende Puncter: 1) at det i Henhold til §20 i Anordningen af 13de August 1841 indskjerpes Sogneforstanderskaberne at virke i Forbindelse med Sognefogderne til at fremme og oprette god Politiorden. Ligesom nemlig en saadan har sin sikkreste Basis i Folkets Erkjendelse af sammes Vigtighed, saaledes formener Amtsraadet, at denne Erkjendelse vil styrkes og udbredes netop derved, at de af et Sogns Beboere valgte Sogneforstandere ogsaa blive de Deele af Politiorganerne, som nærmest komme i Berøring med Beboerne selv. Man formener derhos, at Harmonie imellem Sogneforstanderskaberne og Sognefogderne med Hensyn til Politiforanstaltningernes Overholdelse vilde sikkres meget ved, at Amtmændene opfordredes til ved Besættelse af Sognefogedposterne forud at indhente Betænkning fra Sogneforstanderskaberne, uden at Amtet dog skulde være bunden ved den afgivne Betænkning. Videre maa Amtsraadet være af den Formening, at den Myndighed, som efter § 20 i Anordningen af 13de August 1841 er tillagt Sogneforstanderskaberne, med Hensyn til Politiordenen, burde ved Lov udtrykkelig tillægges hvert enkelt Medlem af samme overalt i det District, som sorterer under Sogneforstanderstaaet. 2) Skjøndt Amtsraadet ikke har kunne tilraade nogen Gagering for Sognefogder, saa formener det dog, at det var meget ønskeligt, deels at Sognefogderne kunde erholde nogen Erstatning for det Tab, som i sconomisk Henseende er uadskilleligt fra Functionen for en Mand, som sidder i nogen Virksomhed, og deels at Sognefogderne kunde noget mere befries for personlig at udføre de Forretninger, som kunne ansees for rene Bud-Forretninger. Begge Deele formener Amtraadet at kunne bevirkes derved, at enhver Sognefoged blev fritaget for de samme Byrder og Præstationer af fulde 8 Tdr. Hartkorn, for hvilke han nu er fritaget for sit eget Hartkorn indtil 8 Tdr. For det Tilfælde nemlig, at Sognefogden selv har en Eiendom af 8 Tdr. Hartkorn eller derover, er Erstatningen ikke aldeles ringe efter den nu bestaaende Lovgivning, ligesom han i dette Tilfælde maa antages at have saa mange Folk til sin Disposition, at han i Regelen ikke behøver at spilde sin Tid med selv at være Bud. Hvor han derimod kun selv har ubetydeligt Hartkorn, vilde han ved at kunne fritage Andre, med hvem han kan forenes og Bud=Forretningers Udførelse, kunne skaane sig selv for disse, som netop ere meest trykkende for en Mand, der sidder ved en lille Eiendom, som han selv maa passe; og skulde en Sognefoged foretrække alligevel selv at udføre sine Forretninger, kan der ikke findes noget Ulovligt i, at han mod Pengebetaling fritager Andres Hartkorn indtil ialt 8 Tdr., hans eget inclusive. Derimod formener Amtsraadet, at der altid med Hensyn til Bestemmelsen af Sognefogdernes Frihedshartkorn maatte tages det Hensyn til Totalbeløbet af Sognets ufri Hartkorn, at Sognefogden ikke maatte kunne fritages, eller fritage Andre, for Byrder og Præstationer af mere Hartkorn end 1/2 Deel af Totalbeløbet, da Fritagelsen ellers netop i Sogne med ringe Hartkorn forøger Byrden for de andre Beboere uforholdsmæssigt mere end i større Sogne, hvorimod Byrden med Sognefogedbestillingen omvendt er ulige mindre. En Følge af dette Forslag vilde det vel blive, at de nu brugelige Budfogder sjeldent vilde blive beskikkede, men ligesom de ville blive remplacerede af de Medhielpere, Sogre ogden selv tog sig, saaledes maa man hellere, i særdeles vidtløftige Sogne, benytte sig af det i Lovgivningen hjemlede Expedient, at ansætte 2 Sognefogder. 3) Fremdeles maatte Amtsraadet formene, at den af en Retsbetjent foreslaaede generelle Constitution for Politimesterens Fuldmægtig til, efter hans Ordre og paa hans An- og Tilsvar, at udføre Politiforretninger i Jurisdictionen vilde være et virksomt Middel til at fremme Politiforanstaltningers Hurtighed, men Amtsraadet maatte dog være af den Mening, at de egentlige Dommerforretninger ikke burde udøves af den constituerede Fuldmægtig, men vel at Præliminair=Forhørers Optagelse og saadanne andre Foranstaltninger, som Øieblikkets Tarv fordrer, kunne overlades til denne. Til Sikkerhed for at en slig generel Constitution ikke skulde komme i urette Hænder formener Amtsraadet det nødvendigt, at Fuldmægtigen, som hidtil, constitueres af Amtmanden, og at denne Embedsmand ikke meddeler Constitutionen til nexaminerede Jurister eller til Personer, om hvis Conduite man har nogen Anledning til at tvivle, hvorhos det maatte være en Selvfølge, at den engang meddeelte Constitution af samme Øvrighed maatte kunne tilbagekaldes endog uden Begjæring af Retsbetjenten, naar Overøvrigheden dertil skjønnede, at der var Anledning. 4) Som et vigtigt Middel til baade at fremme Hurtighed ved Politiforanstaltninger som i Særdeleshed til at forebygge, at Politiets Ankomst forud vides og beregnes, anseer man Afskaffelsen af Fribefordring in naturg, da det næsten er umuligt nu for en Politiembedsmand at faae sin Befordring til et eller andet Sted i Jurisdictionen reqvireret saa hurtigt og saa hemmeligt, at ikke den eller de Paagjældende itide blive underrettede derom, eller opmærksomme paa hans Komme. 5) En ikke uvæsentlig Hindring for Beboernes Jnteresse for at fremme Politiordenen er den Byrde, som fremkaldes ved at transportere Arrestanter til vedkommende Politimefter. Naar denne Byrde forandredes derhen, at Arrestanten kunde afleveres fra Sognefoged til Sognefoged indtil han var modtagen af Politimesteren, ville Beboerne uden Tvivl være mere vil ligge til at opbringe Personer, til hvis Anholdelse de nu ere utilbøielige, da de vide, at samme medfører en betydelig Uleilighed for dem med Hensyn til den Anholdtes Transport. 6) Endeligen anseer Amtsraadet gode Ting- og Arresthuses Opførelse i Jurisdictionernsærdeles ønskelig.