JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
J en lang Casse med Glas for, omtrent af Indretning, som de Gjemmer, hvori Juvelererne have deres Galanterievarer, findes henlagte 24 forskjellige Reliquier, som i en dobbelt Forstand, ere uægte; thi endeel af dem, der fandtes her indtil 1534, er bleven bragt til Spanien; de øvrige bleve begravede 1563, og Andre, som vare lagte i deres Sted, efter Hertug Ulrichs Befaling, brændte. J Trediveaars Krigen synes ingen Reliquier at have været her, hvor altsaa de nuværende ere komne fra, vides ikke. De bestaae af noget Hør af Jomfru Marias Spinderok; lidt Ho af det Foder, de tre Vise have efterladt; det første Led af den store Christophs Tommelfinger; sammes Skulderblad, en Lap af den arme Lazarus's Kjortel, noget Lærred, som Jomfru Maria med egne Hænder har vævet; et Stykke af Hovedet af den Fisk, som vilde opsluge Tobias, en Rest af den Serviet, som tilhørte Brudgommen i Cana i Galilæg, nogle Been af Adams Bedstemoder. (Herved bemærkes, at denne Adam ikke har været det første Menneske, men Abbed i Dobberan, d. e. med andre Ord, ikke Kong Salomon, men Jørgen Hattemager; et Stykke af Josephs Kappe, som Potivhars Kone frarev ham, da han ikke vilde føje sig i hendes Ønske, at gjøre hendes Mand til Hanrei; den Kniv, hvormed Delila klippede Naar du Diævel evig tørste maa, Og drikker med ham sød Koldskaal, Naar du sidder i Helvedets Qval, Derfor raader jeg vig, løb, rend og gaa &c. Samson (ikke af engelsk Fabrik); et Stykke af det Forklæde, som den Slagter, der, ved den forlorne Søns Tilbagekomst, slagtede Kalven, havde paa; et Stykke af Jesubarnets Svøb; en Steen af den hellige Dam, hvormed David slog Goliath ihiel; den Steen, hvormed Zipora omskar sin Søn, Jomfru Marias Natkappe, hvori nogle Been af de uskyldige Børn, som Herodes lod ombringe; Jesubarnets Nathue; Halvdelen af den vantro Thomas's Hoved; Paulus's og Petrus's Hoveder; de ere begge af Been, kun halv saa tykke som Thomas's Hoved; et Stykke af Petri sønderrevne Næt; Loths Qvinde, forvandlet til en Saltstøtte; den Stol, paa hvilken Ypperstepræsten Eli havde brækket Halsen; et Skulderblad af den store Christoph. Jkke mere til er: et Been af den hellige Jgnatius Loola; nogle Haar af St. Hieronymi Knebelsbart; et godt Stykke af Judas's Tarme, og en Qvist af det Træ, som Absalon blev hængende i.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
Min Cicerone viste mig disse hellige Levninger og opramsede dem hver ved sit Navn, dog bestandigt trækkende derved paa Smilebaandet. Men hvor meget Stof til Latter, de her opregnede Sager end kunde give; hvor plumpt end Bedrageriet var, især med Elis Stol, der aabenbark skal have viist, at den var af sildigere Arbeide og derfor vel nok ogsaa blev skaffet af Veien, saa kunde jeg her dog ikke andet end fordybe mig i alvorlige Betragtninger. Hvad man dog kan faae Menneskene til at troe? Men hvor kunne Tiderne og Meningerne ikke forandre sig Her, hvor for tre Hundrede Aar siden endnu andægtige Pillegrime kom langt fra og laae paa Knæ for disse indbildte Helligdomme - staaer nu min Cicerone og leer. J Catholicismens Tid havde han maaskee maattet afsone denne Latter paa Baalet, som en Gudsbespotter. Nu kan han ler, uden at nogen rører et Haar paa hans Hoved.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
Af andre Mærkeligheder, som endnu findes i denne Kirke, maa bemærkes: et Hjortehorn i den nordlige Omgang af Choret; det skal være af den Hjort, som Kirkens Stifter har skudt her, efterat han i Forveien havde gjort det Løvte, at der, hvor han fældte det første Vildt, skulde den nye Kirke bygges. - Bag Chorstolene i den sydlige Omgang af Skibet, saae man fordum et Malerie, forestillende et Menneske, der tiltales af Fanden, som viser ham en Kro, saaledes: Kum mit in den Kroog, Jn de Karckis doch Volk nogh. (Kom med i Kroen, J Kirken ere dog Folk nok.)J den sydlige Række af Chorstolene sees nedentil et hæsligt billed af Fanden udsnittet; han siger til en Munk, som har et Qvindfolk skjult under Kappen: Quid facis hie, Frater, Vade mecum! (Hvad gjør Du her, Broder, kom med mig!) Nihil in me reperies mali cruenta besti. (Du vil ikke finde noget Ondt i mig, grusomme Dyr.) Af denne JndskriftsCharacterer maa man slutte, at alt Træarbeidet paa Stolene er fra den første Halvdeel af det sjortende Aarhundrede. - Paa høire Haand af Indgangen sees endnu et Timeuhr, og de Døre staae aabne, gjennem hvilke Apostlerne gik, naar det slog. Da de vare af Sølv, saa borttog Wallenstein dem i Trediveaarskrigen, sigende: de opfyldte bedre deres Bestemmelse, naar de gik ud og prækede i den vide Verden, noget, som Sagnet beretter, at Erik af Pommern og den svenske Konge skal have sagt, den første da han bortførte Guldaposterne fra Roeskilde Domkirke og den sidste da han bortførte Sølvapostlerne fra Frederiksborg Slotskirke. Hvo busker ikke her paa Overenstemmelsen mellem den Historie med Æblet, som baade tillægges Palnatoke og Wilhelm Tell.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
Glasmalerierne paa adskillige af Kirkevinduerne ere meget skjønne. Characteristisk og et besynderligt Beviis paa en til Tidsalderens Pietet lidet passende Overgivenhed, er et af disse Malerier, forestillende Hanrei Vaabenet. Det bestaar af to Horn, med korsvis lagte Staver. Ovenfor samme sees en Hane og nedenunder et Æg med den Underskrift:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
Ein Hahn, zwei Hörner und ein EiJst der Hahneien Wapen frei! Det gamle Kloster med sine tykke røde Mure staaer, som et mærkværdigt Minde om en længst hensvunden Tid og maa i sin Tid have været meget rigt. Næsten den hele omliggende Egn, foruden en Mængde længere bortliggende Godser, tilhørte det som Eiendom. Allerede 1273 nød det Tiender af 41 Byer. Endnu sees de Celler, hvori Munkene, i andægtig Ørkesløshed, fortærede Landets Fedme. Efter dets Ophævelse har det en Tidlang været et fyrsteligt Jagtslot. Nu er her et Bryggerie, et Farverie og andre Flidsindretninger. J Spisesahlen vare fordum følgende Bordregler anbragte, der tjene til at characterisere Munkenes Sæder:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
Jn Furchten Gottes solltu hie zu Tische gehen Und lassen den Unflath drausen steen. Ehe du aber anfangest zu essen Solltu das Benedicte nicht vergessen Darnach is und trink redlicher Masen, Danke Gott und gehedeiner Strassen, Warte worauf du bescheiden bist, Liege nicht nach der Matzet auf Tisch, Sauf dich nicht voll wie ein Schwein, Man sez dich sonst ins Land zu Holstein ein, Da giebt man der Wasser und Brodt, O, wie werden solche Gesellen darnach so guth.*) Det store, hertugelige Palais er bygt i den nyeste Smag. Grundstenen dertil blev allerede lagt 1806. Det er egentligen kun et Sommerslot paa to Etager; men dets Længde er dog 170 Fod og dets Dybde 54 Fod, foruden tog Fløie af 60 Fods Længde og 21 Fods Dybde. Den bageste Facade har i Midten en ovalformet Fronte med joniske Pilastre. Hele Bygningen krones af et jonisk Bielkeværk med Sparrehoveder. Taget er fladt og skjult under et Slags Attica.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
J første Etage et den høist smagfulde ovale Spisesahl, betrukken med de skjønneste, franske Tapeter; fortil ere Storhertugens Værelser. Disse ere ikke allene paa det smagfuldeste tapetserede, men ogsaa Møblerne ere i den allernyeste Smag. Til den anden Etage gaaer man op ad to Trapper; først kommer man til en stor For*) Med Frygt for Gud skal du her gaae til Bord, og lade Uhumskheden staae derude; men førend du begynder at spise, skal du Benedicte ei forglemme; derpaa spis og drik paa redelig Maade, tak Gud og følg din Bane, vent paa det, du er kaldet til; læg dig ikke efter Maaltid paa Bord, drik dig ikke fuld som et Svin man sætter dig ellers i Land i Holsten (et mørkt Fængsel); der giver man dig Vind og Brød; og hvor blive saadanne Karle deraf saa gode. sahl og derfra i en oval Salon. De øvrige Værelser i denne Etage ere for Fremmede og for Suiteen. Høist mærkeligt er det, at der i Storhertugens Sovegemak altid, saalænge han opholder sig her, lægges i Kakkelovnen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
Fornøielserne i Dobberan ere meget forskjellige. J et dertil indrettet eget Musiktempel, bygt som en Pavillon, paa den grønne Plads, lige ved Promenaden, opføre de hertugelige Harmonister, hver Morgen, Søndagen undtagen, fra Kl. 11 til 12 en Harmonimusik af blæsende Jnstrumenter, hvortil enhver har fri Adgang. Disse Harmonisters Spil er fortræffelig Skuespil opføres i Skuespilhuset, der ligger lige for Logeerhuset. Det kan rumme 300 Personer, og er, bygt i den nyeste Smag, ikke ældre end fra 1806. Paa den hertugelige, den grevelige Hanske og Theaterets Loge nær, er intet uden Parquet, Parterre og Gallerie. Jeg saae her en Forestilling af die Wiener in Berlin, og Braut und Brautigam in Einer Person, Lustspiel in 2 Auszüge, von Aug. v. Kotzebue. Directeuren forden spillende Trop var en Hr. Krampe, og, saavel det qvindelige som mandlige Personale, lutter Folk, hvis Navne jeg aldrig har hørt nævne. Deres Spil var maaskee af større Lægekraft end Badet selv, det vil sige for dem, der trængte til en Lungerystelse. Adskillige svarede ganske til deres Navne. Directeuren Hr. Krampe, en undersætsig, temmelig tyk Person, med hæs Røst, der spillede Joseph Hubert i die Wiener in Berlin, fang saaledes, at et harmonisk og fintfølende musikalsk Øre let kunde faae Krampe deraf; Hr. Diestel, som lod til at være Trop pens første Skuespiller, udførte Graf von Hotteentot i Brant und Brautigam in Einer Person og een af de hønske Musikanter i die Wiener in Berlin, spillede i det første som en Hotteentot og var i det sidste en and Distelfor det musikalske Organ. Louise v. Schlingen var en Madam Hoffmann, der egentligen burde heddet Hoffnur, thi Tilskuerne haabede forgiæves at have nogen Fornøielse af hendes Spil. Hvad Betalingen angik, da berettigede den dem dog til at haabe meget, baade af hende og Troppens øvrige Medlemmer, thi en Billet til første Rang kostede 32 s. Sachsisk. Mad. Hoffmann sad endog da Spillet var begyndt uden for og solgte Billetter; da Raden kom til hende, gik hun ind og spillede Louise von Schlingen. Jøvrigt udmærkede de sig ligesaameget i Klædedragt som i Aand ved stor Fattigdom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
Foruden Skuespil gives her ogsaa Fyrværkerie og Vauxhall, Thes dansants og Baller. De sidste i den store Salon paa Palaiet. Her forenes ofte den høieste Glands med den yderste Jevnhed. Al Forskjel paa Rang og Stand ophører. Badegjæsterne udgjøre, saa at sige, een Familie. Konger og Prindser dandse med Borgerdøttre og Bønderpiger. Det var engang Tilfældet, at nogle og tyve kongelige og fyrstelige Personer, og deriblandt Keiser Alexander selv, vare forsamlede her. Adskillige Gange finde ogsaa Vedderidt Sted. Til Spadseretourer ere Leiligheder nok. En smuk Promenade er anlagt ligge for Logerhuset, i Form af en lang agtig Triangel, blot for Fodgjængere, og denne er næsten stedse besøgt af Mennesker. - Paa en Plads, der indsluttes af Prommenaden, er der Boutiker, hvor man kan faae alle mulige Slags Kram- og Galanterievarer tilkjøbs. Jeg traf her en Jtaliener, der ellers var bosat i Schwerin, men som havde i Badetiden et Udsalg i en af Boutikerne. Han fortalte mig, at han i ni Aar havde boet i Kjøbenhavn, og kunde tale noget Dansk. Alting er her saa elegant, at Boutikerne paa Østergade bragtes mig i Erindring. Den, som er en Elsker af skjønne Udsigter, kan finde dem paa Buchenberg, Jungfernberg og der Zuschlag. Den første kaldes saaledes efter de Bøge, Høien især er besat med. Den er forsynet med Lysthuse og Bænke, og har yndige Skyggegange. Fra Jungfernberg har man en viid Udsigt, endog ligge til Rostock og Warnemunde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
Saalænge Tallet af Badegjæsterne ikke overstiger Hundrede, spise de fleste i Logeerhuset, men naar den derværende Spisesahl ikke meere kan rumme dem, spises i den store Salon i det hertugelige Palais. Her kunne 256 til 260 Personer beqvemt faae Plads. Adgang hertil har enhver af Gjæsterne, uden Hensyn til Stand og Rang. Der serveres ikke flere end fire Retter, og de betales med 32 s. Jis, Frugt og Viin betales særskilt. Dækning og Opvartning ere fyrstelige. Hver Dag, Aften og Morgen, lægges reent Dækketøi paa. Ved Middags Taffelet opføres en meget smuk Harmonimusik af de storhertugelige Harmonister. Storhertugen spiser selv ved dette Bord. Uagtet man her i alle Henseender nyder en anstændig Tvangfrihed, saa ere alle Gjæsterne dog sædvanligen i deres bedste Paaklædning. Den høie, store Sahl; den kostbare Dækning; de brogede Rade af de meest forskjelligt klædte Herrer og Damer fra forskjellige Egne; Afvexlingen i Uniformer og Ordener; Storhertugen og hans Suites Nærværelse; Alt dette maae gjøre et sjeldent Jndtryk især paa dem, der ikke ere vante til at spise ved et saadant Bord og i et saadant Selskab. Guld-og Sølvbanken tager sin Begyndelse den 1ste Juli og holdes hver Formiddag fra Kl. 11 til 1, hver Eftermiddag fra Kl. 4 til 6 og om Aftenen, efter Bordet fra Kl. 10 til 12.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
I Guldbanken kan man ikke sætte under 2 Gylden, men saa høit man vil. Banken lægger hver Gang 5000 Louisd'ors op. Sølvbanken lægger derimod kun 200 Louisd'ors op og der kan ikke sættes under en Mk. Efter 6 Ugers Forløb forenes begge Banker, og de høre ikke op førend mod Slutningen af Badetiden, naar de Lysthavende, efterhaanden ere forsvundne. Under mit Ophold i Dobberan blev Sølvbanken endnu holdt i et stort Værelse paa Posthuset. Bankøren sidder øverst ved et med grønt Klæde overtrukket Bord. Han har et Slags Qucue i Haanden, hvormed han skyder de Penge fra sig, han taber, og trækker dem, han vinder, til sig. Bankørene betale en vis Forpagtningsafgift til Badekassen. Det staaer Enhver, frit for at være Tilskuer; men man maa gaae ganske sagte ind i Stuen og ikke aabne Munden. Der hersker her den største Stilhed. Denne Gang vare de Spillende kunFaa Hs. Durchlautighed Storhertugen tager sædvanligen Deel i denne Underholdning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
Storhertugen var da en Olding paa 60 Aar; men meget rask og rørig. En Dag, da han vilde gaae bort fra Sølvbanken, begyndte det stærkt at regne. Man vilde præsentere ham en Paraply. Det behøvedes ikke, faade han, og gik i al Regn, røgende af sin Pibe, uden Suite, ja endog uden Tjener, hen til Palaiet, som ligger et godt Stykke Vei derfra. Han var altid civil klædt og bar en Kasket. Den elskværdige Nedladenhed og Ligefremhed i hans hele Væsen. lader mindst formode, at han er Landets Herre. Fortæringen i Dobberan er, i det Hele tagen, ikke dyrere end paa andre Steder og der er bestemte Taxter for Alting, hvilke ikke maa overskrides og for hvis Overholdelse Øvrigheden for ger. Men Ugennyttighed maa man ikke søge her, derpaa havde jeg selv, under mit korte Ophold der, et Exempel. Jeg og nogle flere havde accorderet med min Vert om en Vogn fra Dob beran til Berlin for 20 Thaler. Men Aftenen førend vor Afreise kom han til os og forestillede os, at der var en smuk Offenbacher indtruffen fra Berlin og som vilde vende tilbage igjen. Han meente, at vi bedre kunde være tjente med den end med hans Vogn, og bad os tage den i dennes Sted. Vi havde intet derimod og takkede ham endogsaa for hans Opmærksomhed. Men da det kom til Sagen, saa havde han sluttet Accord med Kudsken fra Berlin om at betale 14 Thlr. og de 6 Thlr. tog han som et Slags Mæglerlon. Det var ham altsaa ikke nok, at vi havde undt ham Næring som Gjæster; han maatte endog have 6 Thaler (9 Rbd. 4 Mk. 8 s. rede Sølv) blot for at anvise os en Vogn, der holdt i hans Gaard. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
Jndenlandske Efterretninger. Thisted, d. 12 Junii. En Huusmandskone omtrent 5 Fjerdingvei fra Thisted, var, for nogle Aar siden, i August Maaned gaaet ud med en gammel Mand for at bjerge Høe, da et haardt Tordenveir overraskede dem paa Marken; de skyndte sig da hjemad; men inden de naaede deres Bopæl - tviislede et stærkt Lyn - og begge sank bedøvede ned; efter kort Tids Forløb kom Konen sig igjen, stod op, og fandt sin Selskabs broder liggende død ved Siden af sig; Lynstraalen havde affvedet Haaret paa hans Hoved og boret et dybt Hul ind i samme. - Det være nu Skrækken eller Luftens heftige Tryk besynderligt nok, siden denne Tid synes et Slags dyb Tungsind at havde bemægtiget sig hende, som ofte yttrer sig saa heftig, at hun ikke er istand til at kunne bestille noget, og føler en Angest, som giør, at hun ikke kan taale at være allene; denne Ængstelighed er især værst mod trykkende Tordenveir - og paastaaer hun at kunne lugte Uveir. Mærkeligt er det ogsaa at hun medens den fornævnte gamle Mand laae Liig, uden al Frygt baade tidligt og sildigt gik ind i det Værelse, hvor han laae, men siden han blev begravet, aldrig ene gaaer ind i denne Stue, og selv nu efter 5 Aars Forløb, maae hendes Mand eller een af Børnene ledsage hende overalt hvor hun gaaer hen i Huset, selv naar hun skal ud i Kostalden for at malke Viborg, d. 13de Junii. Veiret har nu i flere Dage været det ypperligste for Vegetationen og Plantelivets frodige Vext. Baade det Gode og Onde groer ypperligt. Rugen tegner meget godt, Provstirugen var alt i Blomster (Dræ d. 10de Juni (14 Dage før den sædvanlige Tid.) Byg af gode Sædarter tegner særdeles godt. Græsset trives og kort sagt: en mere velsignet Sommer have vi ikke i flere Aar havt. Derimod er Fiskeriet, hvoraf saa mange Fattige. kunde mætte sig, i meget Aftagende. Den fortrinlige Fjordbrasen have vi kun seet her 2 a 3 Gange, og, uagtet Veiret lover riig Fangst, især naar Vinden falder østlig, er dog dette saavelsom Aborrefiskeriet meget maadeligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
J Formiddag har den store Domkirkeklokke en heel Time ringet for vore Ører om at betale. Den længe grasserende Pengefeber, vil gjøre dens Klang endnu rædsommere. Vaagede ikke et kiærligt Forsyn over vor Jord, maatte vi forlængst have været i Graven. - Men, det forbarmer sig over Os, og hvad end alle Verdens Rotschildter kunne og ville giøre, forslaaer dette dog kun som en Avne mod hiint, til vort Ophold.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
Hamburg 2 M. man jorde, og opbød Alt for at give denne Lig Da Selim den anden lod sin Fader Soli begjængelse en er melløs Pragt, maatte endog saadanne græde, som man ikke er vant til at see fælde Taare, nemlig Hestene. J Følge Orientalistens Pespiers Fortælling blæste man et vist Pulver ind i Næsen paa dem, hvorved Vandet traadte dem i Øinene. Dette Middel kunde fortjene en vis Theaterdigters Opmærksomhed, ihvorvel det vil have Tid inden det hos os kan anvendes, da der vel kun er liden Udsigt til at Heste saasnart ville fremtræde paa vore Bræder,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
Kjøbenhavns Børs, den 19 Juni 1827. a vista 223.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
Specier solgtes til 13 Rbmk. 8 s. Bank-Disconto 5 pCt. Norske Speciessedler. 163 163 1/2 Rbd. S. 49 49 1/2 Rbs. Tegn. 83 83 1/2 Rbd. Sedl. 74 1/2 74 3/4 i Banco.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-19
Nationalbank Obligationer. 101 - Rbd. r. S. 113 1/2 114 Sedler 4 pC. uopsigel. Rigsbkobl. 94 1/2 95 Rbd. r. S. ved Hambro & Søn 104 1/2 - i Banco 94 1/2 95 i Banco. i Sedler. 3 pC. nye danske Oblig. 60 160 1/2 L. Sterl. Priis for den haardeste Mangel. for uden Ansættelse og Erhverv, at gives til
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-23
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fireogtyvende Aargang. No. 50. Redigeret i Statsraad Fr. Thaarups Fraværelse af Chr. Thaarup. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 23 Juni 1827. Auctionen efter en Afdød. (Tildeels efter Joup.) Mane auctionem facere decretum ent miniAdaste aultis; præde erit præsentium. have.) Skynd Dem, Skynd Dem, og klæd Dem paa, Vi komme ellers for sildigt." Med disse Udtryk traadte min Nabo Visberg sidste Mandag høirøstet ind i mit Værelse, og smækkede Døren stærkt i efter sig. Jeg betragtede ham med en Mine, som vidnede om min Overraskelse, og jeg kunde ikke gjette, hvad han vilde mig. Det Ord Auction gav mig Lys i Sagen. Jeg mindedes den Sammenkomst, vi nyligen havde havt, og den Aftale, der var en Følge deraf. Hr. Visberg, det er bedst at jeg siger det strax, studerer Hof= og Statscalenderen, med større Omsorg end nogen Theolog sin Bibel, (Jeg er nødsaget til at holde Auction og at sælge mit Bo. Kommer Kjøbere, Godt Kjøb skal 2 Plantus. Foras necessum et quicquid habeo vendere, nogen Jurist sin Lovbog, eller nogen Chirurg sin Callisen. Der findes i Danmark ingen Kjøbmænd, Lovkyndige, Videnskabsmænd, Konstnere, end ingen kun nogenlunde navnkundige Professionister, som han jo kjender, og ikke blot dem selv, men ogsaa deres Bedsteforældre, Forældre. Oneller, Tanter, Sødskende, Sødskendebørn, al ligesaa omstændeligen, som en Genealogist de fyrstelige Huse. I Kjøbenhavn og paa Broerne gives der ingen Værelser, der ere til Leie, ingen Hest, som er tilfals, ingen Tjener, som søger Condition, uden at han jo er underrettet derom; men hvad der er det besynderligste derved, han giør ikke selv noget Brug af de Skatte, hvormed han forsyner sin Hukommelse; det er blot af Smag og Lysthaverie, at han overlader sig til dette interessante Studium, som hans Aand og Hjerte høste lige megen Nytte af. Nyeligen traf jeg ham paa en Restauration i Gothersgaden. Vi saae en Deel Folk, deriblandt meget pyntede Damer, gaae ind og ud ligeover for Han spurgte mig, om jeg vidste, hvad det skulde betyde? Jeg svarede nei. Hr. Visberg under rettede mig strax om, at det var en stor Auction, som, efter en Afdød, skulde holdes næste Dag, og at de Sager, der skulde sælges, vare nu til Eftersyn. Han fortalte mig, at der i Hovedstaden, sjeldent var nogen vigtig Auction, som han ikke desøgte, uden at han kom der i nogen anden Hensigt, end blot for at nyde det høist interessante Skuespil, som en saadan Forsamling yder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-23
Jndenlandske Efterretninger. Aarhuus, den 20 Junii. J Forgaars Morges, Kl. 7 1/2, tog Hs. Kongl. Høihed Prinds Frederik Ferdinand, efter nu at have tilendebragt dette Aars Vaabenøvelser med sit Regiment, med hvilket Høisamme i Løverdags holdt Sin sidste Mønstring, herfra med en Smakke til Kallundborg, ledsaget ombord af Sit Regiments samtlige Officerer, af Stadshauptmanden og Borgervæbningens Officerer, samt adskillige af Stadens Embedsmænd og Honoratiores. Paa Mindebroen paraderede det borgerlige Jægercorps, hvor tillige Hs. Kongl. Høihed modtoges af Stadens Borgermusik. - Søndagen den 10de Juni var Hs. Kongelige Høihed i Randers og overværede det der liggende Regiments Mønstring for Cavallerie-Jnspecteuren; hvorfra Høisamme imidlertid allerede Mandag Aften vendte tilbage og indtraf samme Dags Nat atter hertil. Den nuværende europæiske Cultur.