Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1846-11-28
Jndenlandsk. . - Under Signaturen X. læses i Aalborg Avis følgende Jnserat: Ligesom den jydske Stænder et forsamling ikke høstede megen Berømmelse i Constitutionssagen, saaledes lader det destoværre til, at Slaveemancipationssagen ei heller vil berede den megen Ære. Discussionen ved den foreløbige Behandling er ført med en mærkværdig Kulde, Committeen ønsker af Hjertet Emancipationen. - naturligviis – men den vil meget nødig, at man skal rykke ud med Pengene, der udfordres hertil. Kammerherre Lüttichau, Proprietair Weinschenck og Gaardmand Lydersen sige reent ud under den indledende og foreløbige Behandling af Sagen, at man har Ting nok at anvende Penge til Andre mene, at vi ikke have Evne til at fremme Sagen, Stakkels Danmark, Du maa rigtignok være et lidet fattigt Land naar Du ei engang besidder Evne til at udføre, hvad der ikkun er den simpleste Retfærdighed, Forresten har man dog Penge til at anlægge Jernbaner, bygge Slotte, ja til at etablere kostbare Forlystelsesteder, der koste meer end Emancipationen vil koste. Betænker man ikke, at man skal skal undvære Penge til denne Sag, betænker man ikke, hvad en Slavetilstand, vil sige, at Slaven intet Hjem har at han sælges som Løsøre og Effecter, at Ægtefælle sælges fra Ægtefælle, Faderen fra Sønnen, Barnet fra Moderens Bryst? Justitsraad Rummelhoff var den Eneste, der udtalte sig for, at Man ved denne Sag, ikke maatle lade Pengene komme i Betragtning, og man maa vide Justitsraad Rummelhoff Tak forat han har forbeholdt sig et Amendement i denne Anledning. Vi haabe saaledes, at forsamlingen endnu vil bestemme sig til at tage den Beslutning, at Emancipationen maa udføres strax, og ikke gradeviis; fremdeles, at Emancipationen maa være fuldstændig, og endelig, at den danske Nation er villig til at bringe ethvertsomhelst Offer, hvor stort det end maa være, som er nødvendigt for at udfrie Negerne paa de danskvestindiske Øer fra Slavestanden. Retfærdighed, Menneskelighed byder det Nationens Ære fordrer det Den slesvigske Stænderforsamlings Møde den 19de November, skal – ifølge en Meddelelse til Hamborger Børsenhalle - have været saa stormfuld, som det vel nogensinde er forekommen i tydske constitutionelle Stater. Discussionerne om Opfattelsen af Stænderanordningens 50de § og Forhandlingernes hidtil førte Ledelse af Præsidenten medtog over 5 Timer. Til Behandling af Dagsordenens egentlige Gienstande kom Man slet ikke; man beskjæftigede sig lige til Mødets Slutning alene med at godtgjøre, at det kongelige Rescript af 14de De til Commissarius ikke var nogen Lov, og at det følgelig, naar det ei stemte med Stænderanordningen, ingen Jndflydelse kunde have i Stænderfalen. Med Undtagelse af Senator Nielsen fra Flensborg, vare alle Talerne enige om at bistemme Præsidentens Udlæggelse af den 50de § og at erklære sig imod Commissarius's Efterat Henningsen fra Schönbagen havde takket Præsidenten Beseler for den Maade, hvorpaa han hidtil havde ledet Forhandlingerne, tog Hertugen af Augubenborg Ordet og, idet han fuldkommen bistemte Henstingsens Anskuelser, viste han, at den Udtydning af den 50de 8, som Regjeringen nu gjorde gjældende, var aldeles urigtigt, samt godtgjorde, at naar den af Commissarius fordrede Forretningsgang skulde følges, maatte Stænderne i Begyndelsen af Diæten fordetneste blive uvirksomme, og derimod til Slutningen blive saaledes overlæssede med Arbeide, at de tilsidst ikke fik nogen Ting fuldstændig tilendebragt. Commissarius svarede ikke Andet hertil, end at han beklagede at maatte høre slige Yttringer af Virilstemmens durchlauchtige Besidder, og bemærkede derhos, at det af Hertugen stillede Forfatnings-Andragende var et politisk Selvmord. Sluttelig afgav han den Erklæring: "at naar Forsamlingen vedblev, paa lovstridig Maade at behandle private Propositioner, saa vilde han ved alle slige Beraadslagninger forlade Stændersalen." i Denne Trudsel iværksatte han virkelig, da Man i næste Dags Møde, den 21de De, tog fat paa Slutnings-Discussionen om Hertugens Forfatnings-Forstag. Da Forsamlingen ikke var ganske fuldtallig, blev Afstemningen over Samme udsat; men den kongelige Commissarius kom ikke meere tilstede i dette Møde.