Ribe Stifts Adresseaviser, 1795-06-05
Skulde een af de Stutteriekyndige Commissarier, paa Reisen, formedelst Sygdom eller andet Tilfælde, blive opholdt, da maa den anden fortsætte Reisen, paa det at Forretningen, paa den bestemte Dag kan fuldføres, og paa Stedet, efter Overlæg med Amtmanden, tiltage een af de i dette Fag kyndigste Mænd, som der befindes, og som ikke selv æsker Præmie for Hengster, paa det at han tillige med Amtmanden og den reisende Stutteriekyndige kan forrette Besigtelsen. Præmierne skulle paa hvert BesigtelsesSted tilkiendes af Amtmanden og de Stutteriekyndige Commissarier saaledes, at hvad de tvende af dem blive enige og, skal være gieldende, da den, som har afvigende Mening, kan til Directionen for Stutterie=Væsenet indgive sine Grunde, eller i Forretningen tilføre dem, om han finder saadant nødvendigt. Til Veiledning i de Tilfælde, hvor flere Hengster som opfylde de i Stutterie=Anordningen bestemte Vilkaar, blive foreviiste til Bedømmelse, meddeles herved en Fortegnelse paa de Egenskaber og Fuldkommenhedet, som bør tages i Betragtning, ved Valget af en Stodhenast. Hovedet paa en veldannet Stodhengst bør hellere være lidet end stort og langt, have mestendeels en lodret Stilling, og ikke være for fedt og Kiødfuldt. Panden bør være flad og lige, ikke indtrykt, eller formeder fremstaaende. Kiæverne maa ikke være for feede og tykke, eller for haarrige, ri heller Kiævehuden for snever mod Halsen. Ørene bør være sine og vel ansatte. Øinene bør være store, klare og levende, og Øinelaagene tynde. Næseborene store og vel aabne. Munden bør ikke være for korte eller for lang splittet, og Læderne ikke for tykke, og ikke bedække Laderne. Laderne bør have tilbørlig Høide, hverken være for skarpe eller for lave. Tungen bør ikke være for lang eller tyk, dens Størrelse bør være i Forhold til Rummel i Munden og Ladernes Høide, saa at Tunge, Lader og Læder understøtte hinanden og hielpe tilhøbe, at bære Bidselet. Halsen bør have en god Reisning og løbe skarp op mod Kammen. Mannen bør ikke være for meget og ikke for lidet haarrig. Bringen bør have tilbørlig Brede mod Kroppen, at Forbenene ikke staae for vidt fra hinanden, da Hesten i første Fald er udsat for at stryge og slaae sig, og i andet Fald haver den en vakiende og tung Gang. Bovene bør være kraftfulde, ikke for tykke og kiødfulde, de bør være vel sluttede mød Viderrissen eller Manken, og denne bør være skarp og raabe sig efterhaanden mod Ryggen. Ryggen bør være breed og gaae i lige Linie med Krydset. Kroppen bør ved Ribbenenes fuldkomne Krumning og Størrelse være rummelig. I en snæver og flad Krop ere Lungerne tvungne og Aandidrættet følgeligen svagt. Lenden bør være vel sluttet, at der ikke er forlangt imellem Hofterne og det sidste Ribbeen. Krydset bør være langt og lige. Halen være vel ansat og haarrig. Hofterne bør ikke være bredere end Kroppen, og de bør sidde saa høit, at Krydset ikke bliver skarpt. Beenene bør være stærke, i Forhold til Kroppen, med brede udmærkede Ledemode, og den bor ikke være haarrige, deres Stilling maa være lige, at Hesten ikke er skjævknæer, eller krum knæer, eller kalveknæet. Forarmen eller Underarmen bør være kraftfuld, den bør ikke være for lang eller for kort; seet fra Siden bør den være breed oven til. Skinbeenet, fra Knæet indtil Kodeleddet, bør ikke være forlangt, og ikke for tykt, men seet fra Siden, bør det være bredt formedelst Seenernes rigtige Afstand fra Beenet bag til. Disse Seener bør ligge frie og gaae lige Linie og Tykkelse fra Børningen af Knæet ned til Kodeleddet. Koden bør være saa lang og have saadan Stilling, at en lodret Linie, draget fra den forreste Flade af Skinbeenet, kommer til at gaae igjennem Midten af Foden. Fødderne bør have en efter Kroppen passende Størrelse, for store Fødder give Hesten en tung Gang, og for smaa Fødder have sædvanligst et svagt Horn, Fødderne bør have en rigtig Stilling, at Taaen hverken vender udad eller indad, og at de staae i lige Linie med Bagfødderne. Hovens Høide bør være overeensstemmende med dens Brede, at Fødderne ikke ere forhøje eller forflade, og Hornet bør være glat og jævnt. Bagbeenene bør have en lige og lodret Stilling, naar de betragtes bag fra, og i den Afstand. fra hinanden, at Hesten ikke er for viid eller for snever bag til Laaret, seet fra Siden, bør være bredt, Skanken bør ikke være for kort eller for lang, og Spidsen af Hassen bør ikke staae uden for eller inden for den yderste Linie af Ballerne. Skankledet, seet fra Siden, bør være bredt, det bør være stærkt af Knogler og frie for alle Slags Hævelser og Knuder. Skinbeenet, seet fra Siden, bør ikke have en alt for lodret Stilling og ikke gaae for meget ud af den lodrette Linie frem ad. Seenen dag til bør gaae i en lige jevn Linie fra Spidsen af Hassen til Kodeledet, og være frie foralle Slags Ujævnt der og Hævelser. Kodeled, Kode og Fod paa Bagbernene bør have tilbørlig Styrke og rigtig Stilling. Avlings=Deelene hos Hengsten bør være uden Feil, og deres udvortes Dannelse derfor nøie eftersees. Hengstens Høide bør være liig dens Længde, dog bør den være lidet højere for til end bag til. Hengstens Gang bør være dristig og let, den bør træde vel frem for sig med Forbeenene, Bagfødderne bør træde i Sporet af Forfødderne, hverken over eller inden for dette, og Hengsten bør ikke mede, Hasple, flette Been eller skræve. I Henseende til Hengsternes Størrelse i Almindelighed, da have de Stutteriekyndige, heri at rette sig efter Hesteartens Størrelse i ethvert Distrikt, saa at naar en Hengst ikke er saa liden, at det giør den uskikket til at bedække de beste Hopper, for hvilket den i Distrikter er bestemt, saa bliver Størrelsen den sidste Fuldkommenhed, som tages i Betragtning ved Bedømmelse.