Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-07-26
Nyeste Post-Efterretninger. Christiania, den 9de Julii. Hs. Maj. Kongens Tale ved Storthingets Slutning lød saaledes: Gode Herrer og Norske Mænd, Det Øiemed, i hvilket Jeg sammenkaldte Eder til overordentligt Storthing, er nu opnaaet. - Det er grundet i repræsentative Forfatningers Natur, at fornødne Forbedringer kun gradviis tilveiebringes. Denne Omstændighed have de første Lovgivere som oftest overseet, men en faderlig Regiering bør vide at benytte det beleilige Øieblik. – De tvende organiske Love, Jeg nu har sanctioneret, ville raade Bod paa den Ubestemt hed, som i fjorten Aar har fundet Sted. Jeg glæder mig ved det Gavn, Jeg har stiftet, ved at foranledige disse Love. Et endnu længere Savn af den første af disse, eller Valgloven, skulle atter have kunne foranledige de Feiltagelser og formelle Mangler, som, hvis de i sidstafvigte Aar ved Fuldmagternes Revision med fuld Strenghed vare komne i Betragtning, kunde have hindret Eder fra at constituere Eder som Storthing. De nu vedtagne Bestemmelser ville befæste baade den lovlige Udøvelse af Eders Rettigheder og alle Borgerklassers Sikkerhed. - Ansvarligheds-Loven vil for Fremtiden forebygge Vilkaarlighed i Beslutninger og Tiltale og i Domme, som afsiges, De Personer, som kunne tiltales for Rigsretten, ere nævnte i denne Lov. Med den bestemte Villie, ikke at tillade, at Regieringen afviger fra Grundlovens Forskrifter, vil Jeg ogsaa, støttende mig paa samme Lov, hindre personlige Lidenskaber fra at fortolke denne efter eget Tykke. en constitutionel Stat nærmer Organisationen sig sin Undergang, saasnart Vilkaarlighed indsniger sig, og det er til Frihedens eget Torv, at Lovene sætte Grændse for dens ubillige eller overdrevne Yttringer, fra hvilke Kilder de end udspringe. J have antaget, at tvende Paragrapher i Forslaget til Ansvarligheds Loven indeholdt constitutionelle Spørgsmaale, og, uagtet denne Mening ikke støtter sig paa Grundlovens Bogstav, har Jeg, under denne Menings=Forskjellighed, med Hensyn til den sidste af disse Paragrapher troet, at kunne tiltræde Eders Anskuelse. Jeg forbeholder mig imidlertid, at bringe dette Spørgsmaal under Overveielse af kommende ordentlige Storthing. Hvad den første af hine Paragrapher angaaer, henholder jeg mig til Grundlovens §. Litr. F., som i den Henseende er klar. – Den Tillid, med hvilken Jeg har tiltraadt Eders Mening, med Hensyn til den sidste Paragraph, bor giøre det til Pligt for kommende Storthing, ikke at give Grundloven anden Fortolkning, end den, hvorom Vi forenes. – J have troet, at burde indskrænke den Sum, Jeg havde foreslaaet, for at komme de Eiendoms-Besiddere til Hielp, som lide under den Standsning, der finder Sted i nogle af de vigtigste Grene af vor Udførsels Handel, saafremt det Maal, Jeg stadigen har for Øine, derved kan opnaaes, vil det være Migfaameget mere behagelig; men i modsat maae J forene Eder med Mig, for at modtage mere omfattende Foranstaltninger. Jmidlertid skal Jeg fremdeles uafladeligen bestræbe mig for, at fremme en fordeelagtig Afsætning af vore Producter. Den Stemning, som Jeg havde Ret til at forvente, og som Jeg med Glæde har bemærket baade hos Eder og hos Folket, med Hensyn til Gienstanden af Min Kundgiørelse af 7de Mai, forvisser Mig om, at Jeg ikke oftere skal have den smertelige Følelse, som foranledigede dens Udfærdigelse. Mit den 19de Mai afgivne Svarpaa den underdanigste Adresse fra Storthinget, som samme Dag blev mig overbragt, underretter alle Statens tro Borgere om, at Jeg stedse paa det Bestemteste vil ansee alle dermed overeensstemmende Handlinger at staae i Strid med Foreningen, de Kongelige Rettigheder og Grundloven af 4de November 1814. – Ved at forelægge Eder Forslag til en Lov om Værnepligten fremsatte Jeg de Grunde, som talte for, at dens endelige Afgiørelse kunde udsættes til næste Stor J vende nu tilbage til Eders Hiem thing. stavn; medbringer da mine uafladelige Ønsker for Nationens Held og Lykke! Værer selv Exempler paa Tillid til Konge og Broderfolk. – J Kraft af Grundlovens §. 70 erklærer Jeg herved det overordentlige Storthing hævet, og gientager for Eder Forsikkringen om Min Kongelige Yndest og Naade." – – Herpaa blev af Storthingets Præsident og samtlige Storthingets Medlemmer udraabt: Gud bevare Kongen og hans Riger Storthinget begav sig derefter in corpora til Hs. Kongelige Majestæt, som medtog det, omgiven af sit Statsraad, hvorpaa Præsidenten holdt en Tale, som det behagede Hs. Majestæt at besvare. – Hs. Majestæt gav betefter en stor Di ner, hvortil samtlige Storthingets Medlemmer, havde den Ære at være tilsagte.