Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1837-01-06
Udenlandske Nyheder. Algier=Toget. Et Øienvidne fortæller om dette Tog Følgende. J Stedet for de af Marschal Clauzel fordrede 15,000 Mand, erholdt han kuns 7000. Den 8de Novbr. brød Avantgarden op fra Bona under General Rigny's Commando; den 13de fulgte Armeens Gros med en talrig Generalstab Hertugen af Remours og en Mængde Nysgierrige. Dagen efter Hovedcorpsets Afmarsch forandrede det hidtil gunstige Veir sig: Regn, Snee, Hagel og Kulde udmattede Soldaterne, gjorde deres Marsch besværlig og hindrede Bagagen, Artilleriet og Trainet at rykke rask fremad. Den 15de ankom Armeen trods Veir og Vei til Guelma, en fordums berømt Stad, nu kuns en Ruin. Med megen Vanskelighed gik Toget over den opsvulmende Seybus den 17de, og til Dato havde ingen fjendtlige Horder viist sig, men den gjennemvandrede Egn var ubeboet eller forladt, intet Skjul, ingen Brænde til at koge ved eller varme sig ved Først den 19de kom de fjendtlige Ryttere tilsyne, de omsværmede Colonnen, styrtede over Efternølerne og de der forlode Rækkerne. Ved en Generals, Avantgarde Anførerens Feighed, som troede at see Achmeds hele Magt for sig, og modløs tog Flugten, forladende sin Brigade, Vogne med Syge, Munition og Proviant, tilstødte det første Uheld. Mange Tappre dræbtes, Syge myrdedes, Vogne og Lastdyr plyndredes, og hele Corpset indjoges en panisk Skræk. Det var for sildig at vende om; Bona var 35 Mile borte, Hæren, næsten uden Levnetsmidler, det med Længsel forventede Constantine laae endnu kuns 5 Mile foran de udmattede Krigere, og vilde, saaledes sagde man, saaledes forsikkrede Jussuff, snart overgive sig. Sneen laae een Fod høit, 60 Soldater frøs ihiel i een Nat, selv Hestene styrtede, bleve slagtede og fordeelte som Proviant. Dog Møisomme Fredagen den 6te Januar 1837. ligheder, Hunger og Kulde vare forglemte; den 21de laae Constantinch, den store, rige Stad for Troppernes Øine, Men i Stedet for den ventede venskabelige Modtagelse, blev en rød Fane plantet paa Hovedbatteriet, og Kugler sendte mod de Fremrykkende, man maatte skride til en formelig Beleiring, og Staden var stor, vel befæstet og stærkt besat. Clauzel tog sin Tilflugt til en Krigslist, lod om Natten en Bataillon Grenaderer vade gjennem Floden og angribe en Forstad, hvortil Porten Dagen forud var tillukket. Grenadererne toge Forstaden, trængte videre frem og stode foran – en anden Grav, en anden Muur, som indesluttede den egentlige Stad. De trak sig tilbage, ikke uden betydeligt Tab, Beleiringen blev ophævet, og Tilbagetoget nødtvungent besluttet. Den 24 begyndte dette ulykkelige Tilbagetog. Da Fjenden saae de franske Troppers Bevægelse, styrtede de med al Raseriets Dristighed over de Tilbageblivende, Syge og Saarede, grebe Tirailleurerne ved Lædertøiet og styrtede dem i Afgrundene. Quarre paa Qvarreblev formeret for at holde Angriberne fra Livet, langsomt, bestandig fægtende trak de trætte Krigere sig tilbage uden at have Levnetsmidler neppe engang Hestekjød. Uorden viiste sig, Araberne bleve dristigere, og uden det andet lette Jnfanterie-Regiments Heltemod havde hele den flygtende Colonne, været tabt. Den 28de om Aftenen kom Levningerne af denne til Guelma, Clauzel Dagen efter til Leiren, og endeligen den 30te Novbr. til Bona.