Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-05-09
Foruden de mange større har Napoleon efterladt sig en mindre Forvirring i Frankerige af en aparte Natur, da han den 20de Marts i Fior flyttede ind i Thuillerierne; forefandt han en Brevtaske med to Millioner i Vexler og andre Papirer som der var glemt, han tog den til sig, men Brevtasken blev igien glemt i hans Vogn, da denne blev taget efter Slaget ved Waterloe; i hvis Hænder den nu kom veed man ikke; men Vexlerne ere trukne paa et Handelshuus i London, Gyldigheden af denne Negociation er nu underkastet Rettens Kiendelse. Napoleon, som tilforn foretog sig Vandringer i Selskab med sine talrige Krigshære fra den ene Kant af Europa til den anden, boer nu paa en eensom Biergslette, hvorfra han kun har Udsigt over det vilde Hav, og har kun en Plads af femfierdingvei at bevæge sig paa; hans forrige Modstand er den affatte Konge, af Sverrig Gustav Adolph, har dog Friehed til at følge sin Lyst til at reise rundt omkring i Verden; man siger at Aarsagen, til hans dødelige Fiendskab med Napoleon, som viklede ham ind i saa fortredelige Begivenheder, at disse foraarsagede hans Fald, havde sin første Grund i Bonnapartes Fornærmelser; da Kongen nemlig i 1804 havde inviteret Hertugen af Gloucester og den Engelske Minister til Bord, men ikke den Franske Minister Bourging; besværede denne sig derover hos Kongen; han svarede: Jeg er Herre i mit Huus: dette blev meldt til Buonaparte dengang Consul, nogen Tid derefter sagde denne til den Svenske Minister i Paris Baron Chrenschwærd, hvorledes vaver Deres Konge, en Magt af tredie Rang, som jeg kan støde fra Thronen naar jeg vil, at fornærme min Gesandt, har jeg ikke givet ham gientagne Beviser paa mit Venskab. – Da Hertugen af Enghien blev paagrebet, havde man tiltænkt Kongen af Sverrig samme Lod, men han undgik det ved tilfældigt at have forandret sin Reise; i et offentligt Klageskrift blev Kongen beskyldt for at have opfordret til at myrde den første Consul og benævnet som en vis Gustav, der kalder sig Konge af Sverrig; da Hertugen af Enghiem var henrettet, skrev Kongen et Brev til Buonaparte og lod sin Adjutant Tamast overbringe ham det, men denne vilde ikke see Towast og besalte ham inden en Time at forlade Paris. Kongen kaldte derpaa sin Gesandt og General-Consul bort fra Frankerige, tilstillede Rigsdagen i Regensborg en diærv Erklæring mod Buonaparte, som foranledigede de foragtelige Yttringer imod ham i Moniteuren af 14 April 1804. Kongen befalede derpaa det franske Gesandtskab at forlade sine Stater, Buonaparte som nu blev høist forbittret søgte ved Gensdarmer at overrumple Kongen i München; men ogsaa denne Plan mislykkedes. Gustav Adolph opgav saaledes sin Plan, at bereise det Tyrkiske Rige i Aar for at forrette sin Andag ved Christi Grav; dette Riges slette Bestyrelse og indvortes Uordener kunne ogsaa let afskrække enhver fra et saadant Foretagende; hvad hører man ogsaa derfra uden Blodscener og Kamp mod indvortes Oprørere, saaledes melder man fra Bagdad at Statholderen i denne Bye, har gjort et Jndfald i den Arabiske Provinds Retschied for at tugte de arabiske Stammer Abede og Semer, som saae ofte har foretaget sig ødelæggende Plyndringer i de tyrkiske Provindser; han angreb dem i deres Forskandsninger, slog dem paa Flugten med et Tab af 1500 Mand, og 50 Hoveder ere som Seierstegn bragte til Constantinopel og ophængte over Serailets Porte. Hvorlænge skal dog Jordens skiønneste og ved Fortidens Vegivenheder mærkværdigste Lande være i Barbarers Vold og tiene til en Tumleplads for Mord og Ødelæggelse: