Jyske Efterretninger, 1778-04-17
Stokholm den 20. Mart. Hs. Kongel. Majestæt af Sverrig har ved et allernaadigst Rescript bekiendtgjort for samtlige Landshøvdinger den nye Klædedragts Jndførsel. Samme lyder saaledes: Gustav a. a. Vor Naade &c. Da Vi uafladelig drage Omsorg for alt det, der kan tiene saavel til besynderlig, som almindelig, Nytte og Beste, saa have Vi ogsaa taget i Overveielse de mange Uleiligheder for Riget, hvilke den mangfoldige Snighandel, hvorover her saa længe er blevet klaget, har foraarsaget, saavel formedelst de mange Pengesummer, der aarligen gaae ud af Landet for udenlandske Vahre, som ogsaa formedelst den ringe Agtelse, der bevises imod Lovene, hvis oftere, Overtrædelse i et ordentlig almindeligt Væsen ikke burde eller maatte skee. Vi have søgt at udforske Aarsagerne, som maatte have foranlediget, at alle de Love, som fra Tid til anden saavel af Rigstænderne, som af Os selv, des Aarsag ere blevne udgivne, og det ikke allene de, som imod Yppighed udi Klæder, men endogsaa de, som til Fabrikkernes Opkomst i Riget, imod Brugen og Forskrivningen af fremmede Vahre, ere blevne fastsatte og bekiendtgjorte, dog ikke have været tilstrækkelige, og Vi have befundet, at Aarsagen dertil fornemmeligen kommer afden naturlige Tilbøielighed, Menneskene i Almindelighed føle, for ikke at give det Folkeslag, hvis Klædedragt de bære, noget efter i Pragt. Derfra have de bestandige Forandringer i Klæder deres Oprindelse, hvilke besynderlig i disse sidste 20 Aar hade yttret sig, og hvilke saavel formedelst deres Art, som og formedelst deres oftere Afvexling alle have draget saa mange Uleiligheder efter sig. De have ligesom giort den Svenske Nation, skatskyldige for fremmede Nationers Yppighed, Sædvaner og Sæder, de have foraarsaget Ulydighed imod Forordningerne, der have ligeledes gjort disse sidste unyttige, i det man har opfundet i nye og flere Grene af overflødige Bekostninger, end allerede ved Forbude ere blevne hemmede. Forordninger, Love og Forbude, som stride saavel imod Menneskenes Tilbøieligheder, som imod deres Tænkemaade, ere i et frit og almindeligt Væsen høist skadelige, thi, i det de paa den ene Side ved Tidens Længde ere blevne kraftesløse, saa gjøre de ogsaa eene og allene, at Menne skeet vænner sig til at være ulydig imod Regieringen, eller tvinger ogsaa Regenten til en Strenghed, som igien i visse Tilfælde strider imod en retskaffen Frihed, forstyrrer den besynderlige Rolighed, Sikkerhed, som enhver maae have i sit Huus, den Troskab, som Huusgefinde skylder deres Herskab, og den enkelte Fornøielse, som enhver i en fredelig Stat kan og maae føle indvortes. De Forsigtigheder, som ere blevne brugte imod Yppighed, og udenlandske Vahres Forskrivelse, have mestendeels været underkastede alle disse Uleiligheder. For at hindre Snighandelen, have adskillige Anstalter tilladt Huusvisitationer, som, i det de meget ofte have forstyrret de imod Lovene lydige Undersaatters i Rolighed og Sikkerhed, have været ligesaa utilstrækkelige imod I Lovens Forbrydere. Derimod have igien andre Forbude imod Yppighed ikke kunnet være bestandige, efterdi de have foraarsaget Angivelser, hvilket er den farligste Byrde for den egne og almindelige Sikkerhed; Tienestefolkene ere blevne beskyttede, ja blevne opmuntrede til at anklage deres egne Herskaber, hvilket saavel med Tidens Længde havde kunnet fordærve Nationens Hiertelav, som og foraarsage en langt større Uleilighed, end den, man ved saadant Middel har villet forebygge. Efterat nogle af disse Forfatninger for Regieringens Forandring i Aaret 1772. ere blevne afskaffede, og Vi ikke have fundet det overeensstemmende med Regieringsformens Natur, at lade fortfare med Huusvisitationerne paa de Grunde, som i Vores Forordning af Julii 1776, ere anførte, saa have alle disse Forfatningers Utilstrækkelighed lagt sig for Dagen. Vi have derfor efter nøie Overveielse indseet, at intet Middel er tilstrækkeligt, at hindre alle disse Uleiligheder, saa længe Nationen bærer en fremmed Klædedragt, i hvis Ziirlighed og Afvexling maae tages af Udlænderne, som vinde en stor Deel af deres Rigdom paa de ofte Forandringer, de ere Opfindere af, og Nationen betaler. Vi have derfor, for engang ganske at skille Nationen ved fremmed Yppighed og i Klæderpragt, eragtet det for det eneste Middel, at antage en indenlandsk Dragt, som ganske er adskilt fra fremmed, saa og overeensstemmende med Vor Himmelegn, og formedelst en anstændig Ærbarhed hensigter til Vor Fornøielse og til Fabriker nes Opkomst, hvilke nu findes i Sverrig, eller herefter maatte kunne blive anlagte. Men omendskiønt Vi har befundet dette, saa har Vi dog ikke troet, at det staaer til Os, ved en Lov eller befaling at tvinge Vore Undersaatter til en Forandring, som kunde være dem besværlig. Vi har troet, at Vort Exempel og den Overbeviisning om den Nytte, der af dette Skridt vil følge for enhver, skal være en kraftig Drivefieder nok, til at sætte denne gode Forfatning i Verk. Vi har derfor i Sinde, førstkommende 28. April, selv tilligemed Vore elskelige ærede Brødre, Rigsraaderne og de Fornemste ved Vort Hof, at anlægge denne Klædedragt, og i Fremtiden altid at bære den, og at give Vores Armee saadan en, ligesom Regimenternes nye Monde, ring dertil kan blive forandret. Vi har villet lade Eder alt dette forstaae, paa det J kunde meddeele dem i Eders Landskab boende af Ridderskab og Adel Eiendoms Besiddere og andre bekiendte Standspersoner Efterretning om Aarsagen til dette Skridt. Dersom alle i Rige, ville følge dette Vores Exempel, da skal vi først bestemme, og ved en Forordning fastsætte det, hvad saaledes allerede ved det almindelige Brug efter Vort Ønske er blevet vedtaget. Vi sender Eder en Model eller Tegning af denne Dragt, og befale &c.