Aalborg Stiftstidende, 1842-12-13
Aalborg, den 13de Decbr. Stænderforhandlinger. J Mødet den 7de ds. var Sagen om stænderske Committeer til endelig Behandling. Afstemningen om denne vigtige Sag og dens vigtige Amendements er ikke endnu indeholdt i de ankomne Stændertidender og tør følgelig ikke endnu offentlig meddeles. Af Foredragene skulle vi her blot indskrænke os til det Vigtigste, som under den endelige Behandling frembyder sig. Commissarius recapitulerede i en vidtløftig Tale de tidligere fremførre Motiver og søgte at møde de af forskjellige Talere opstillede Jndvendinger. Nyholm motiverede yderligere sit Amendement, at efter en bestemt Tidsfrist en Constitution maatte indtræde og Stændercommitteerne kun udgjøre et periodisk Mellemled. "Det er ingenlunde – sagde han min Mening, at de gamle Statsformer voldsomt skulle omstyrtes, tvertimod er det mit inderligste Ønske, at de paa en fredelig Maade maae blive omdannede, og hertil troer jeg, at Stændercommitteerne som de af Committeen ere foreslaaede, med det bestemte Maal. for Øie, som det af mig stillede Amendement betegner, kunne blive et Middel. Kun under denne Forudsætning kan jeg stemme for dem, men aldrig, saafremt de ikke skulle denne Overgangen til en fri Forfatning, hvorved alene Danmarks Fremtids Vel og Lykke kan sikkres." Hvass yttrede blandt Andet: "Jeg troer, at den constitutionelle Sag er i Fremskridt, og ligesom Tidens Fremskridt er at ansee som en rivende Strøm, der ikke lader sig standse i sit Løb, men baner sig Vei, hvorhen den vil, saaledes vil den ogsaa engang naae dette fjerne Land. Men jeg erkjender tillige, at der her frembyder sig saa store Vanskeligheder for en Constitutions Jndførelse, som maaskee nogetsteds, og derfor forekomme de stænderske Committeer mig at være særdeles hensigtsmæssige til at bortrydde disse Vanskeligheder. Denne Jde har ogsaa fundet Gjenklang i, eller stemmer idet mindste med den Jde, som ligger til Grund for det Andragende, en æret Deputeret har indgivet til denne Forsamling om Udnævnelsen af Delegerede af alle 4 Stænderforsamlinger til at udjævne Hindringerne for en fri Forfatnings Jndførelse." Secher. – – Som et Skrækkebillede afmaler man os ofte en Constitution, og der er noget sandt deri, da een og samme Constitution umuligen passer for alle Lande; men ordnes den rigtigt efter ethvert Lands særegne Forhold, da svinder Skrækkebilledet som Dug for Solen. Naar det derimod siges os, at Forholdene mellem Kongeriget og Hertugdømmerne lægge betydelige Hindringer i Veien for en aldeles fri Udvikling, da erkjender jeg Sandheden heraf og betragter Stændercommitteerne som et vigtigt forberedende Mid det; thi jeg forudsætter med tryg Vished, at det gives disse et sandt folkeligt Præg, at Stænderinstitutionen altsaa ikke kommer til at staae som en underordnet og afkræftet Deel, og at Stændercommitteerne kun beskæftige sig med saadanne Sager, som angaae Kongeriget og Hertugdømmerne i Fælledsskab, hvortil jeg naturligviis ogsaa regner Finantserne. Jeg føler saaledes, at vi skylde Kongen en uforbeholden Tak for, at Han sørger for Stænderinstitutionens vedblivende Udvikling, og sikkerlig ønske vi Ham Alle af Hjertet Held og Kraft til at overvinde alle nuværende Vanskeligheder, og saaledes føre os til det Maal, som er Nationens Ønske og som endmere vil grundfæste Foreningsbaandet imellem Konge og Folk." Rosenørn maatte stemme for Friis's Takkemendement, men aldeles imod Noryholms Amendement, idet han nu som oftere for maa udtale, at han nærer den Overbeviisning, at Folket ikke føler nogen dyb Trang til en constitutione Forfatning, ja at han endog med Frygt seer det Tidspunct imøde, da en saadan vil blive indført. Han stemmer saaledes, og, som han haaber, Flere med ham, ubetinget for de stænderske Committeers Jndførelse, uden at attraae, at derved skal frem skyndes en constitutionel Forfatnings Jndførelse. Propr. Jensen bemærkede, at naar den kongl. Commissarius i sit Foredrag har tydet hen paa, at Taleren i sidste Anskuelse om Stændercommitteers Jndflydelse paa Bondestanden skulde have ladet sig lede af de offentlige Blade, da maa han erklære, at Alt, hvad han har gjort sig bekjendt med om denne Gjenstand, er den Roeskildske Stændertidende og Professor Schouws danske Ugeskrift, og maatte nu henstille, om der deri kunde gives ham særlig Anledning til at fatte hin Anskuelse. Med sine Yttringer har han aldeles ikke havt ifinde at udtale nogen Dadel over Østifternes Stænder; han erkjender, at de besidde en overordentlig Masse af Jntelligents og Dygtighed, og for deres Beslutninger ialmindelighed nærer han den største Agtelse. Men heller ikke kan han undlade fremdeles at udtale, at der i Østifternes Stænder især i den senere Tid har viist sig en stærk aristokratisk Tendents, hvoraf han har uddraget det Resultat, at der heri Landet, navnlig i Østifterne, findes et ikke ubetydeligt aristokratisk Element. Den gjentagne Opførelse af Herren seer Dine Veie!" i Søndags havde tilkaldt et saa talrigt Besøg, at Flere maatte gaae tilbage. Ogsaa var Forestillingen i det Hele særdeles vellykket. Jsær vakte Jfr. Adamis udtryksfulde og isandhed paaskjønnelsesværdige Fremstilling af Marias Rolle levende bifald, der ved Tæppets Fald forenede sig til eenstemmig hædrende Fremkaldelse. Jmorgen giver Selskabet "Jeppe paa Bjerget, hvori den yndede Komiker, Hr. Jørgensen, udfører Jeppes Rolle. Ogsaa indstuderes i denne Uge atter et nyt, i den seneste Tid meget omtalt, Stykke: en Lænke af Scribe, der ventes paa Fredag at komme til Opførelse. J det Hele anvendes en Opmærksomhed paa Repertoirets Afvexling og Fornyelse, der ikke kan andet end sikkre Selskabet en varigere Jnteresse i Publicum.