JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. 1) Det publikke Bræt over Rendestenen tvers over Indfarten til st. Kongensgade fra Hallandsaas har været itut istedet for at lægge et nyt, eller flye det gamle forsvarligt, er der lagt en lang Bod oven paa det, som staaer et Par Tommer op. Denne Skjødesløshed angives herved for vedkommende Overopsyn, der sikkert er lige saa meget imod den, som Publikum lider ved den. 2) Uden for No. 11 i Skindergaden er der et Hul imellem et Par sammenstødende Rendebrætter som en Hæl eller en Barnefod altfor let kan slippe ned i. 3) I Fjor blev paa Udgiverens Forslag sat et Par gode Bænke i Rosenborghaven tæt ved Indgangen, for at modtage den, der ved Gangen didhen var mødig. Da Haven nu er rykket saa meget længere bort fra Indvaanerne (ligesom den bestandig rykker sin Tilintetgjørelse nærmere) saa haaber man at den samme blide Omsorg, som i Fior afhjalp den Trættes Savn, i Aar vil gjøre det samme.
Politivennen, 1801-01-01
Til det Berlingske Kontor. Man ønskede at nogen Forandring kunde træffes med Avisernes Udsalg om Tirsdag og Løverdag, saa at man ustandset kunde afhente disse Blade. Dersom maaskee Postens Affærdigelse gjør at Stuen eller Kontoret ønskedes tom fra Kl. 12 til 7, kunde da ikke et par hundrede Nummere udsælges i Porten af et Bud eller fattigt Menneske.
Politivennen, 1801-01-01
Bøn angaaende Natte-Renovation. Allerede i de sommerhede Dage i forrige Aar blev nogle af de Behageligheder og Ubehageligheder fremsatte, som ved NatrenovaFonskørselen kunde vindes og tabes. Følgen af disse uskyldige Yttringer var den Tid denne, at Natvognene kom en halv Time tidligere frem end tilsorn, omtrent Kl. 8, høit Kl. 9 ligesom nut kan nogen kraftig Grund gives for at disse nødvendige Vogne i den bedste Sommertid komme frem om Aftenen Kl. 9, da har Forfatteren intet at erindret men er der en Anordning, som forbyder det, da beder han særdeles meget, at den maatte indskærpes Vedkommende for i det mindste at blive rolige til Kl. 10.
Politivennen, 1801-01-01
Om Badehusene. Endel Sundhedselskere ønske, at de ved Langebro liggende Badehuse snart maatte blive udlagte, og indrettede til Brug, haabende at Madame Kruses Død (der i endel Aar skal, efter Sigende, have haft Indtægterne imod at holde dem i Stand) ingen Hindring gjør i deres Udlægning, da der vist vilde findes mange Beredvillige, der paa samme Koudijioner vilde paatage sig Bestyrelsen, efter Sigende skal de være overladte til Fattigvæsenet. Udgiveren ombedes meget at indrykke dette i den første Politiven som udkommer, og om Dem synes, indklæde det i en anden Form, saavidt vides, skal Husene tilhøre Grosserer Larsen, men ligger endnu gandske urørte uden mindste Opsigt, og skal imellem om Aftenen blive besøgt af Folk, som er ferlægne ser Brændsel.
Politivennen, 1801-01-01
Om Fribagere og Frislagtere. Ligesaa nyttigt som Plak. 1Z Marti 1801, bestemmer, at Fribageres og Frislagteres Udsalgsteder skal betegnes med et Bræt, paamalet: Fribager, Frislagter og deres Navn, hvilket hidindtil er uopfyldt, formodentlig af Aarsag at Plakaten ikke bestemmer Straf for Overhørighed, saa nyttig vilde det og være, at disse Navne, samt den nærværende og forandrede Bopæl, bleve offentlig bekjendtgjorte af Magistraten. Mulkten for Overhørighed formenes at kunne falde til Deling imellem Fattigkassen og de i Slaget d. 2 April Kvæstede, samt disses og de Dødes efterladte Familier.
Politivennen, 1801-01-01
Hattekokarder. I de 12 til 14 krigske Dage i Slutningen af forrige og Begyndelsen af denne Maaned saaes hver Borger og næsten hver Mand med det Korpses Kokarde, hvortil de henhørte. Man bør ikke formode at denne Prydelse har været brugt blot som et Tryghedsmiddel, imod at presses, men som et Tegn paa Borgeraand og Beredvillighed til at værne som Mænd for Landet hver i sit Korps. Midlertid maae det forundre ikke blot de herværende Fremmede, men virkelig enhver Patriot, at Stilstanden, aldrig saa snart var sluttet, førend man skyndte sig at afrive dette hædrende Tegn, som om der ikke mere var Krig, skjøndt vi saae Fienden blive i vore Egne, hvor han endog daglig forstærker sig. Man kan neppe andet, end herved huske paa vore Bønderkarles løjerlige Adfærd, der, naar de ere komne hjem fra Kampement, gaae saa vidt i at feje Soldaten ud, at de ikke allene lade Haarene igjen hænge flagrende midt ned paa Ryggen, ogbære hele Kroppen i den skødesløseste Stilling, men endog gjøre sig Umage for at faae den nette indtilbeens Gang tilbage. Nogle Borgere have imidlertid vedtaget at ville bære deres Kokarde, saalænge i det mindste Krigen varert maaskee flere, ved at læse dette, bringes til samme Beslutning, saameget mere da Kokarden endog opliver en Hat, der ellers var for uanseelig til at bæres.
Politivennen, 1801-01-01
Meels Forbrug til Pudder. Der er saa ofte ivret imod det Raseri, at bruge et Næringsmiddel til en overflødig Prydelse i sit Haar. Midlertid vedligeholdes denne Uskik, som Forfædrene ikke kjendte til, og som formodentlig først er opfundet af en forsængelig Person, hvis Forstand var yngre end hans Haar, for at skjule Tidens Virkninger. Moden synes nu paa et Par Aar at have udrettet mere imod Pudderets Brug, end alle Fornuftens Paamindelser. Dette et godt nokt men Moden kan maaskee snart forandre sig igjen, og en skadende Daarskabs Udkyddelse eller Tæmmelse bør ikke allene overlades til saa lunefuld en Forbedrer som Moden. Man foreslaaer derfor at anvende mod Padder det samme, som er anvendt mod Kortspil. At paalægge nemlig en saa betydelig Afgivt til Staten, at Brugen formindskedes, og at de, som vedbleve den, gjorde dog nogen Nytte ved deres Daarlighed.
Politivennen, 1801-01-01
Et bedre Slags Haandspager til vore Kanoner. De som have været hos Engellænderne, have seet, at deres Haandspager ere for neden jernbeslagne med en Spids, som sætter dem i Stand til at faae snart godt Hold med dem, og til meget bedre at læmpe den Kraft der anvendes paa dem. Man troer at denne fordelagtige Indretning ogsaa burde anbringes hos os.
Politivennen, 1801-01-01
Om Vægterpenge. Der er nu alt længe svaret højere Vægterpenge. Endskjønt man havde haabet, at den til denne Afgivts Ligning nedsatte Kommission snart vilde blevet færdig med dette Arbejd, er sligt dog endnu ikke Tilfældet. Følgen bliver, at Byrden falder allene paa Husejerne, som dog er en aabenbar Uretfærdighed. Forgæves vil han fordre Bidrag dertil af sine Kældereller Stuebeboere, der strax ville spørge ham! hvor dette stod skrevet. Gid vi derfor snart maae faae noget skrevet derfor!
Politivennen, 1801-01-01
Fjerde og sidste Gang, et Par Ord on Uniformer. I Anledning af den i Politivennen No. 158 foreslagne Uniform for det Borgerlige Militære, nemligt en mørkeblaae Trøje eller Jakke med blaae Pantalons (da en hvid eller Pallievest ville nok være smukkere end den røde), saa er jeg enig med Forfatteren ihenseende til Kuløren, da den mørkeblaa Farve, som mere stanhaftig og mindre fart end den røde, nok er en passeligere Kulør til en Uniform. Men da man ved en Uniforms Valg, ligesaavel bør have Hensyn til det nyttige og mindst bekostelige, som det smagfulde og pyntelige ved den, saa troer jeg at den foreslagne Tresse som en unødvendig og bekostelig Pynt kan undværes, da den røde Krave og Opslag kunde oplives ved en hvid Snoer, som paa Søectatens Uniform, og smaae gule Knapper. - Men Rabatter, enten røde eller blaa, burde Trøjen havet thi baade seer Rabatter mere umformsmæsigud, og har den Fordel at man ved at knappe dem over, kan holde Legemet varmt naar det er koldt Vejr, og ophæfte naar det er varmt. En mørkeblaa og hvid Kolarde for det hele Korps ville nok ogsaa see bedre ud, end de forskjellige kulørte Kokarder efter Kompagnierne, hvoraf nogle ere temmelig bigare. Men skulle man finde det nødvendigt at have et Tegn for at skille Kompagnierne fra hinanden, saa kunde man bruge saadanne kulørte Snore med Dusker, af hver Kompagnis Farve, snoet om Hattepullen saaledes som Jægerkorpset bruger. En mørkeblaae opstaaende Fjer med hvid eller rød Dusk i Enden troer jeg vilde see smukkere ud end den bare røde Fjer. Foruden det at det seer baade smukkere og mere regulert ud, at see et Korps eensklædte end i Klæder af forskjellige Kulører og Snit, saa kan af de paa ethvert Sted oprettede Borgerkorpsers Uniform med Tiden blive et Slags Nationaldragt, der kan bruges som en Hædersdragt.
Politivennen, 1801-01-01
Den sorte Lovgivning. Ingen Europæisk Regiering har gjort saameget for vore sorte Brødre i Guinea og Vestindien, som den Danske. Ingen har gjort saa meget for dem i Europa, som den Engelske. I Engelland er en Neger fri saasnart han betræder Landet. I Danmark fattes vi endnu Love, der kunne hindre Tildragelser som følgende: En Ejer af en Neger ved Navn Abestee, fandt sig bevæget at give sin Neger, som han fra Ostindien havde bragt med sig, fri. Denne lod sig antage ved et her i Kbhavn liggende Regiment, og det med skrivtlig Indvilligelse af sin forrige Herre. Sex Aar efter kommer et Fruentimmer rejsende fra Vestindien hid fordrer denne Neger sig udlevert, som Slave, og beviser at han tyve Aar havde tilhørt hende, at hun havde laant ham ti. en Ostindisk Kaptain, at denne var død i Ostindien, at Negeren var solgt paa hans Auxion, købt af Abestee, og saaledes hidkommen. Lovene havde ikke sat Skranker for saa stærk en Anvendelse, af det ene Menneskes Ejendomsret over det anden. Negeren havde forgæves ført sig op til sin Herres Fornøjelse, havde forgæves faaet sin Frihed af denne, havde forgæves tjent Kongen af Danmark i 6 Aar. Han blev ifølge Højesterets Dom udleveret som Slave.
Politivennen, 1801-01-01
Hæslig Prospekt ved Østerport. Under Volden ved Østerport, hos de der liggende Huse, ere tvende Priveter anbragte, som kun give meget svage Begreb om de fine Kjøbenhavneres Levemaade og Delikatesset ikke at tale om, at de ligge paa et meget ubelejligt Sted for den, som paa Volden søger at finde en lille Grad bedre Luft end i Gaderne, men de ere endog saa jammerlig tutredte, at de ikke synes engang at kunde tjene til Hensigten, hvorfor de ere anlagte. Dørene ere borte, Adgangen ved Ureenlighed forbuden og det Indvendige mere end dyriskt Beboerne sammesteds overbevise da den Forbigaaendes Øje og Næse om den tvetydige Sætning. naturalia non sunt turvia og nedlade sig under aaben Himmel. Hvad Luft, hvad Prospekt, ja hvad Folk der ere i disse Huses Bagværelser vides ikke, men det veed man at de ikke kan henhøre blant de reenlige. Umuligt kan Luften her være sund, ja ikke engang saa sund, som i det øvrige usunde Kjøbenhavn. Man kan intet andet, end raade den Vandrende som ikke vil støde sit Syn, og fornærme sin Næse, især i Sommermaanederne, at han gaaer til den modsatte Side, tager stærke Trin og for alting stopper Næsen med Tobak.
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. I Springgaden er paa Huset No. 35 en meget forfalden Gesims og Tagrende, som true med et farligt Nedfald, og som ønskedes saa hastigt muligt istandsatte. 2) Paa det ene Hjørne af Hummergaden og Skvaldergaarden er en Skorsten der ovenom er indfattet med Fyrreplanker. Denne Indretning er nok neppe overensstemmende med Brandanordningerne. 3) Det lille røde Hjørnehus ved store og lille Regnegaden er i saa forfalden en Tilstand at det, baade for Publikums Tryghed og Stadens Siir, enten maatte have en Hovedforbedring eller ombygges. 4) Uden for No. 48 i Læderstræde laae i forrige Uge i 2 til 3 Dage et Aadsel af en Kat, som Skarnagerne meget godt saae, ja endog legte med, men ikke vilde tage paa. Imidlertid var Nabolaget plaget med et højst ubehageligt Syn og Lugt.
Politivennen, 1801-01-01
En gyselig Anekdote item en Bøn til Københavns Guvernør. Følgende bogstavelig sande Anekdote synes saa meget mere at fortjene en Bekjendtgjørelse i Politivennen, da dette maaskee kunde være et Middel til at hindre lignende Tildragelser for Fremtiden. For en 14 Dage eller tre Uger siden kom et besvangret Bondemenneske ud til Bakkehuset, hvor hendes Broder tjener hos Ejeren, der endnu ikke er flyttet ud, men dog kommer der ideligt hun udbad sig og fik af ham Tilladelse at opholde sig hos sin Broder, indtil Tiden kom hun kunde blive modtaget paa Fødselsstiftelsent da hun efter Vedkommendes Eragtning endnu havde 8 Dage tilbage. Natten imellem Løverdag og Søndag overraskedes hun uventet af Fødselssmerterne, hendes Broder fik en her paa Gaarden temmelig fremmed Pige vækket, og disse to kørte da med hende til Vesterport, men da de kom der, var Klokken mellem to og halv tre, og Porten lukkett Skildvagten, hvis Medlidenhed de anraabte, henvendte sig til Vedkommende, med Forespørgsel, om det arme Menneske ike maatte lukkes ind, men kom tilbage med Svar, at, dersom hun havde Tegn, kunde hun blive lukket ind, ellers kunde det ikke skee. At et fjernt udenbyes enfoldigt Bondemenneske ikke enten havde tænkt paa eller vidst Vej til at faae et saadant Tegn, behøver jeg vel ike at tilføje, hun maatte da i den meest skærende Morgenkulde blive holdende i Sluget af Kjøbenhaans Indkørselt fødte der uden Hielp et Barn, som naturligvis omkom, og først efter to lange Timer, Klokken efter fire, blev da Porten aabnet, og hun, som ikke kunde taale at føres til Fødselsstiftelsen, hvor hun desuden, da Barnet var dødt, ikke troede at blive modtaget, blev da henbragt til nogle fattige Folk af sine Bekjendte. At vedkommende civil Øvrighed, der med vante Menneskelighed har behandlet denne hele Sag, udentvivl fra sin Side vil gjøre de fornødne Bevægelser for om muligt at udvirke, at den Vagthavende i sligt Tilfælde maatte have frie Hænder at følge sit Hjerte og Menneskekjærlighedens Bud, derom har jeg ikke mindste Tvivl, midlertid har jeg troet, at det var godt tillige at give Sagen Publicitet, at den maaskee saameget dessnarere og bedre kan komme for Københavns hæderværdige Gouvernør, der fra det første Øjeblik han under Nationens Jubel tiltraadte sin Hæderspost, har givet Bevis paa Bevis, at han veed at sætte Pris paa Menneskeliv. Jeg har fremstilt Faktum saa ligefrem, som muligt, uden Deklamation og uden Sarkasme, da jeg troede Sagen selv vilde tale, og ethvert Menneskehjerte føler alt, hvad der i denne Anledning er at sige.
Politivennen, 1798-01-01
En farlig Rendesten i Kronprindsensgade. Ved at passere Fortoget i Kronprindsensgade d. 2 Septbr. om Aftenen, mødte Jndsenderen det Uhæld uden for Traadfabrigven, at træde med Længden af Foden i den Rendesten, som løber fra bemeldte Huus, den han ikke med liden Smerte vrikkede ud igjen; men et Fald i samme Øjeblik vilde ufeilbarlig foraarsaget ham et Beenbrud. - Det vilde derfor være meget nødvendigt til Fodgængernes Sikkerhed, (allerhelst naar det indtræffer, at man en bælmørk Aften, som det var Søndagen d. 2 Septbr., uden Oplysning af Lygterne, passerer dette Fortog) at Ejeren af Huset blev paalagt at lade lægge et Bræt over bemeldte Rendesten.
Politivennen, 1801-01-01
I Anledning af Vægterpenges Regulering. I Deres sidste Nummer har De omtalt den Ulejlighed det er for Husejerne at Vægterpengenes Ligning endnu ikke er reguleret. Men De har ikke omtalt hvad der især i disse Tider har gjort denne Ting ubehageligere for Husejerne, nemlig: at Flyttetiden imidlertid er gaaet over, saa at der nu for det første ingen Oprejsning er at vente for Husejerne for den forinden forløbne Tid, da de allerede bortflyttede vist nok ikke, hvordan end Bestemmelsen bliver, ville være at formaae til at bidrage, for den allerede forbigangne Tid førend Udflytningen. Da imidlertid denne Sag sikkert snart maae bringes til Ende, og vist nok vil være afgjort til næste Flyttetid, saa forener jeg mine Ønsker med Deres, at Ligningen maatte blive lagt paa samtlige Stadens Indvaanere, der samtlig baade ved den nye forbedrede Indretning af Vægtervæsenet.
Politivennen, 1801-01-01
Brev om Bomber. De har i Deres Blad No. 155 indrykket en Beregning over hvor stor en Deel af København, der ved fiendtligt Bombardement kunde naaes. Man troer, at denne vilde gjøre endnu større Nytte end den allerede har gjort, dersom den oplystes ved et Kort, og man haaber at De til Beroligelse for den svagere Deel meddeler os saadant et, forinden Uroelighederne om n Uger atter kunne bryde løs hvis det ikke skulde synes dem for bekosteligt. Deres o. s. v.
Politivennen, 1801-01-01
Et Forslag om Kister til de efterhaanden af Søen opflydende Døde. Man seer endnu daglig Døde ved den begyndende Forraadnelse flyde op af Dybet, og skylles til Lands. Synes af en tildels lemlæstet tildels af Fisk forgnavet Dødning, der ved sit Leje paa Bunden af Havet er bleven endnu mere udskæmmet, er højst tilbagestodende, og man troer neppe at fejle hvis man paastaaer, at det for Menneskeligheden, Sædeligheden, og for de Følger sligt Syn kunde have hos Personer af det andet Kjøn under visse Omstændigheder, var langt bedre, om et Antal simple Ligkister stode færdige paa visse Steder ved Kysten, eller i det mindste uden for Forstaden, for deri strax at nedlægge disse Levninger, hvad enten de ere af Venner eller Fjender, og siden saa hastig muligt begrave dem uden for Voldene, - end at bære demubedækkede, til Skue for Forbigaaende, og siden hensætte dem saaledes i en Gaard eller Huus, indtil de kunne komme i Jorden.
Politivennen, 1801-01-01
Opførdring til Vedkommende i Borgergade. I Kortfabrikørens Hus foran i Borgergade, opholde sig endel Hunde, som ønskedes afskaffede. Fredagen d. 10 Maj gik en Kone derop for at købe Kort, og blev i Gaarden overfaldet af en meget stor Hund, som næsten sprang hende op i Ansigtett til Lykke kom i samme Øjeblik en Karl og jog Hunden bort. Man haaber at Ejeren enten sætter Hunden i Lænke eller afskaffer den.
Politivennen, 1801-01-01
Om Stadens Forsvar fra Kallebosiden. Til Udgiveren. Ved at have læst adskillige Gange i Deres Blade om Kallebostrands Sejlbarhed, og gær det nylig anmældte om to smaae børnholmske Fartøjers Ankomst til Byen ad denne Vej, er jeg kommen til at gjøre Betragtninger over Stadens Sikkerhed fra denne Kant og over Muligheden for en Fjende, som var istand til at vove alt, til herigjennem at gjøre os Slade. Jeg troer ikke at forløbe mig ved at paastaae, at Fæstningsværkerne fra denne Kant ikke synes skikkede til at imodstaae nogen stærk fjendtlig Ild, da det hele Modværn bestaaer i Bastionskanonerne og de smaae Stykker paa de murede Forværker. Desuden, hindrer Stadens Brændeoplag den nordre Bastion fra at virke. Dersom Fjenden, i Tilfælde af at Stilstandsunderhandlingerne ikke vare lykkede, havde sendt Søhesten, Hajen, og Sverdfisken (der vist ikke stak for dybt) herop med et hundrede store velbemandede Baade, vilde vi sikkert faaet nok at gjøre med at forjage ham. Og et Spørgsmaal om man kunde hindre ham i, at opbrænde Tømmerpladserne, og om ovenmældte Brændeoplag ikke vilde staae Fare for at skydes i Brand? Dersom det er vist, som jeg troer, at København imod en Fjende, der fra Landsiden af belejrede den, vilde skylde sin største Forse til Besiddelsen af Amager, dersom det er unægteligt, at den eneste Magt, der fra Landsiden kunde blive os frygtelig ikke vilde kunne fratage os Amager paa anden Maade, end ved at komme derover paa Baade fra Valbyekanten, saa synes det vigtigt at Amager ved befæstede Linier ligesom indlemmedes i Københavns Fortifikation, og hvis saa er, vilde fra Batterierne i disse Linier ogsaa kunde gjøres en Ild, som var tilstrækkelig til at forbyde enhver Fjende Kalleborenden. Disse Tanker, som underkastes Sagkyndiges Dom, har jeg villet meddele Den til Bekjendtgjørelse, hvis Te finder at de, i det mindste for deres gode Hensigts Skyld, fortjene det.
Politivennen, 1801-01-01
Om vore Færger i Anledning af Ulykken paa det lille Belt. Der er neppe nogen redelig Fædrelandsven, som det jo i højeste Grad maae smerte, at maatte i egne og fremmede Tidender læse, at der paa et af de vigtigste Færgeløb, der forbinder vor næststørste Ø med Sønderjylland, hvor saamange danske og svenske Poster idelig maae sætte over, ja hvor vor Regent selv maae betroe sig til en Færgesmakke eller Baad, naar han vil bestige det faste Land - at dette Færgested er i saadanne Sømænds Værge, at Færgen formodes ved deres Uagtsomhed kantret og de Rejsende berøvede Livet. Alt for nogle Aar siden havde man en ligesaadan Historie fra samme Færgested. Men derfor forene ogsaa alle Fædrelandsvenner deres Bønner for engang at bevæge Landsfaderen til den velgjørende Anordning, at lægge alle Danmarks Færgeløb under Admiralitetet, der, ved aldrende fortjente Søofficerer, og af en særdeles Kasse, kunde bestyre disse for Danmark saa vigtige Sejladser, paa en Maade, som gav den Rejsende Tryghed, og Mod, og Fædrelandet Gavn og Anseelse. De Summer det vilde koste Staten at indløse, fra Herremænd og andre, samtlige Færgesteder, vilde igjen indkomme rigelig. Den sikkrere Færgefart vilde gjøre Folk langt mere rejselystne, og Færgelønnen kunde uden Misfornøielse forhøjes noget, naar Indretningerne bleve saameget bedre. Som Tingene for nærværende Tid gaae, maae man ikke undres over, at mangfoldige Mennesker, selv midt om Sommeren, ikke uden Ængstelse vove sig paa en Færge, at Slægtninger paa Naboøer ere ved et lidet Vand ligesaa fjernede, som om hundrede Miles Fastland laae dem imellemt og Aarøsunds Færge vil nok neppe betrædes uden Frygt og Bævelse.
Politivennen, 1801-01-01
Bekjendtgjørelser. 1) Den paaklagede Forsømmelse i Gadefejning og utilbørlige Udkastelse af Urenligheder, fra et Hus i Midten af Didrik Badskærs Gang, har siden ophørt. 2) Den i No. 159 paaankede, med Bræder forhøjede Skorsten paa Hjørnet af Hummergade og (ikke, som ved en Trykfejl var sat, Skvaldergaarden, men) Ulkegaden er strax, paa Politiets Undersøgelse, nedtaget.
Politivennen, 1801-01-01
Svineri i Lyngby Sø. Da de Folk - formodentligen fra Natmanden i Ballerup - der den 4de Mai bortførte Renovationen for Sorgenfrie Slot, paa det dertil bestemte Gjødningssted, kjørte derefter med deres Vogne ned i Lyngby Sø, hvor de ikke allene afskyllede og reengjorde samme, men endog alle de Redskaber de havde brugt til denne Forretning, saa troede Anmælderen heraf, der ved en Hændelse blev Øjenvidn-til dette Svineri, at burde gjøre Vedkommende opmærksomme paa at forebygge samme i Fremtiden, da det Vand denne Sø indbefatter bliver brugt saavel til mangfoldige Næringsmidler, som til en stor Deel der i Egnen værende Menneskers og Dyrs daglige Drik.
Politivennen, 1798-01-01
Om Sandkister og Sandklitter langs Kjøbenhavns Kanaler. Kjøbenbavn skylder sin ypperlige Havn den Flor og Kraft den har opnaaet. Ogsaa denne Havn vilde have alle Havnes Skjebne, igjennem Aarhundrede at tilstoppes efterhaanden, hvis ikke Kunsten havde modsat sig. Men Opmudring er et kostbart Arbeid, og derfor bør man, ved fornuftig Omgang med Havnen, søge saavidt muligt, at formindske dens Nødvendighed. At derpaa forhen er tænkt vil ingen nægte, naar man veed, at der endog har været givet en Lov, at ingen maatte feje Gade i Blæst uden først at stænke den med Vand. At denne Lov ikke følges i vore Dage ville vi her ike paaanke, *) men at man nu ganske overlader Belværterne og sammes Fortog til Sandkister, og Sand*) Dertil ville vi et andet Sted faae Leilighed, da een af vore juridiste Venner har lovet os en Liste Paa alle de Love, der uden at være ændrede eller hævede af Lovgivningen, blot ved Mangel af Overholdelse ere paa engang ubekjendte for dem, der skulle følge dem (thi hvor Lovene ere saa mangfoldige er deres daglige Adlydelse den eneste tilstrækkelige Promulgation) og dog gældende; en stadelig Forening af Egenskaber! dynger, der i det smaae kunne især ved Frideriksholms Canal forestille Vestjyllands Klitter, er i dobbelt Henseende skadeligt. Baade maae det vindaabne Sand let blæses i Kanalerne, og Bulværket, der dog bekostes for at give bekvemme Lossesteder, for tilskibede Vare, gjøres hertil ubrugeligt. Er dette en Anmasselse af Pramlauget, saa lad den undergaae den Skjebne der bør og skal ramme alle Anmasselser, og er det Lauget tilladt, da bør vel Tilladelsen tilbagetages. Sagen er vigtig nok til at lægges Havnekommissionen paa Hjerte.
Politivennen, 1798-01-01
Varsko paa Gammelmynt. Paa Gammelmynt No. 158 er en Jernskin fast paa en Jernring, og er omtrent af 1/2 Al. længde paa Fortoget lige for Kjælderen, i Særdeleshed maae Jndsenderen advare de kjere Fruentimmere som skal ned i samme Kjælder vt kjøbe Tobak, at de tage deres Skjørter lidt op. No. 163 i samme Gade er Rendestensbrettet løst fra sine Alens lange Hængsler, saa det ligger meer i end over Rendestenen.