Almuevennen, 1843-12-20
J et Sogneforstanderskabsmøde i Mehrn Præstegaard den 9de Octbr., spurgte Formanden Forsamlingen om en Comitee burde nedsættes, for at tage Huusmandssagen under Overveielse. Dette Spørgsmaal besvaredes med "Ja af 7 Medlemmer, hvorimod 2 Medlemmer svarede "Nei. Disse Tvende vare et Par Forvaltere. Her kunde nu ondskabsfulde Tunger tage Anledning til at bagvadske disse Herrer, som dem der satte deres Herrers Fordeel over en heel undertrykt og forkuet Stands Forbedring i dens usle Kaar, men det er ingenlunde Tilfældet. Det var allene af en priselig Omhu for Communallovens Begrændsning, af en roesværdig Omhyggelighed for, at forhindre et selvstændigt Foretagende, at de satte sig imod de øvrige af Forstanderskabets Medlemmer i dette Punct. Forvalter Jordan bemærkede nemlig, at da der ingen Opfordring var indløben, hverken fra Autoriteterne, ei heller fra Sognets Beboere, til Forstanderskabet, om at nedsætte nogen Comitee eller afgive Betænkning i den benævnte Huusmandssag, saa antog han Forstanderskabet uberettiget til at foretage Noget i den nævnte Henseende, og forlangte henstillet til Amtsraadet, hvorvidt Forstanderskabet maatte være berettiget eller ei, til at udnævne Comitee i den anførte Hensigt. Forvalter Boserup bemærkede, at da forstanderskabet ei fra nogen Autoritet var paalagt at nedsætte Comitee til Bedømmelse af Huusmandssagen i Sognet, saa formeente han, at dette maatte være een Forstanderskabet vedkommende Sag, og protesterede for sit Vedkommende imod Nedsættelse af den foreslaaede Comitee. Man seer strax at disse Jndsigelser ere særdeles dybsindige og tløgtige; – Communalanordningen siger vel i sin § 17, at Forstanderskaberne indrømmes alden Medvirkning, med Hensyn til alle Sognedistricternes Anliggender, som Forholdenes Natur tilstæder; og i sin § 18 siger den, at Sogneforstanderskabet skal være beføiet til, angaaende saadanne Gjenstande som ikke umiddelbart høre til de gjeldende Loves Overholdelse, at gjøre Forestilling til vedkommende Autoriteter, og de Forstandere som hørte til Bondestanden have vel i deres Enfoldighed, paa Grund heraf troet sig berettiget til at stemme for den omhandlede Comitee, men hine tvende Mænd ere jo uddannede og indlevede i en anden Tankegang end den almindelige, de ere vante til at see dybere i Tingene, og opdage derfor lettelig en finere og for den hverdagslige Betragtning fjerntliggende Beskaffenhed ved en Sag. Man seer ogsaa at de øvrige Sogneforstandere har havt en dunkel Forestilling om det Kløgtige i Dhrr. Forvalteres Anbragte, thi i Stedet for, uden Videre, efter Communalanordningens § 13, der siger at enhver Sag hvori der er ulige Meninger, afgjøres efter de fleste Stemmer, strax at nedsætte den Comitee hvorfor 7 Stemmer havde erklæret sig, saa vedtoges det forinden at forespørge hos Amtet, hvorvidt den nævnte Sag laae udenfor Sogneraadets Myndighed. De have vel antaget, at Amtmanden skulde have Skarpsindighed nok til at opdage, hvad de ikke selv kunde opdage, den dybere Opfatning af Sagen. Den samme Skarpsindighed tiltroede Forvalterne derimod ikke Amtmanden, i det mindste ikke i saa høi Grad, thi de begjærede, at der i Forespørgselen til Amtet udtrykkelig maatte gjøres opmærksom paa den nedlagte Exception, som de følgelig ikke have tiltroet ham Kløgt nok til selv at opdage. Det gik imidlertid disse Herrer med alderes Kløgt og Skarpsindighed, som det saa ofte gaaer heri Livet, at saadanne Mænd ikke forstaaes, og Værdien, af deres Forslag og bemærkninger ikke erkjendes eller paaskjønnes, ja ei engang Amtmanden, som dog udtrykkelig foreholdtes den forvalterkløgtige Exception, havde Opfatningsevne nok til at billige den. Amtet resolve rede: "at uagtet det Kgl. Rentekammer i dets Circulaire 22de Juli sidstleden til Amtsraadet, ikke har paalagt dette at indhente de i Amtet værende respective Sogneforstanderskabers Erklæringer i den omhandlede Henseende, saa vil naturligviis enhver fra et Sogneforstanderskab til Amtet eller Amtsraadet indsendt Fremstilling af Huusmandstandens Kaar i det respective Sogn, og et Forslag til disses Forbedring, forsaavidt samme maatte indeholde saadanne Data, der kunde sætte denne allerede meget omdebatterede Sag enten i et nyt eller i et klarere Lys, blive af Amtsraadet taget under nøiere Overveielse inden dets afæskede Erklæring endelig afgives. Amtet kan derfor ikke finde: at et Sogneforstanderskab, naar Pluraliteten af dets Medlemmer stemme for Omdebatteringen af denne Sag, skulde være ubeføiet til at sætte samme, som enhver anden Gjenstand, der enten umiddelbar eller middelbar kan interessere Communen, under nærmere Discussion. Skjøndt Hr. Forvalter Jordan og Hr. Forvalter Boserup, efter dette Udfald af Sagen, ikke kunde have den Glæde at see deres pligtskyldige Bestræbelse kronet med Held, saa kan dog ingen frakiende dem den Ære, at de have lagt en Kløgt og Skarpsindighed for Dagen, som hverken Communalloven, Amtmanden, de øvrige Medlemmer af Sogneraadet eller almindelig Menneskeforstand formaaede at dele.