Aalborgs Stifts Adresseavis, 1821-02-10
Underhuset, den 23de Januar, Efterat Kongens Tale (see forrige No.) var bleven oplæst af Husets Taler, stod Lord Hamilton op og meldte, at han næste Fredag vilde giøre et Forslag med Hensyn paa Udeladelsen af Dronningens Navn i Liturgien. De Dokumenter, som indeholdt de hidhørende Lovbud forlangtes derpaa øieblikkeligen fremlagte, men Lord Castlereagh erklærede, at han umuligt kunde finde dem nu, at han desuden havde giennemstuderet dem nøie, før han billigede Dronningens Navns Udslettelse af Liturgien, og endelig at det var usømmeligt at bringe slige Ting paa Bane, før der var voteret en Takadresse til Kongen. Den ædle Lord maatte derpaa tage mod endeel bittre Finter, fordi han umuligt kunde finde de Dokumenter, han selv sagde sig at have giennemstuderet for saa kort siden, og i denne Tone fortsattes Debatterne. Den 24de Januar overrakte adskillige Medlemmer en stor Mængde Bønskrifter, der vare affattede i private Forsamlinger til Dronningens Fordeel. J dem fordres at Man skal lade Hende i Fred, indsætte Hende i Nydelsen af alle Hende tilkommende Rettigheder og Prærogativer og anstille en Undersøgelse om Milanesercommissionens Oprindelse. Som Man kunde vente, opstode herpaa de mest levende Debatter og Lord Castlereagh erklærede i sammes Løb, at Ministrene strax efter billens Ophævelse havde besluttet, ei at forurolige Dronningen mere, men at her slet ikke kunde være Tale om deres Afstraffelse, da de Jntet havde raadt Kongen i denne Sag, men at Dronningens Navn ligesaalidet kunde vorde gienoptagen i Liturgien. - Paa Spørgsmaalet, efter hvilke Grundsætninger Regieringen agtede at handle med Hensyn paa Neapel, svarte Lord Castlereagh blandt Andet: den engelske Regiering har, saavidt jeg skiønner, Jntet giort, der kan betragtes som en Fiendtlighed mod den nye Regiering i Neapel; hvorvidt Nabomagterne ere beføiede til at bekrige den, forat betrygge sig selv, synes mig endog problematisk. Forholdene mellem Engelland og Neapel blive de Samme som hidtil og jeg erklærer reent ud, at den engelske Regiering slet ingen Deel har i Kongen af Neapels Jndbydelse til Laybach. - Dronningens radikale Venner have atter givet Dag. driverne og Lommetyvene en Glædesfest, hvorved Hine havde nok at giøre med at gloe og gabe og disse med at visitere Godtfolks Lommer. En Deel af Londons Borgerskab, i hvis Spidse Lord Mayor befandt sig, saavelsom ogsaa Deputationer af forskiellige Laug og andre Selskaber, forføiede sig nemlig den 22de Januar i høitidelig Procession til Brandenbourghhouse og gientoge deres Forsikringer om deres pligtskyldige Hengivenhed og inderlige Harme over den Fremfærd Man tillod sig mod Hende. Dronningen modtog samtlige Deputationer i Sørgedragt og besvarte Borgerskabets Adresse som følger: "Jeg maatte kun være lidet taknemlig, hvis ikke den Hengivenhed, som udtaler sig i denne Adresse, rørte mig dybt og inderligt. Jeg er overbeviist om, at den Sammensværgelse, Man havde opspundet til min Fordærvelse, er opstaaet i den samme Faction, som i en Række af Aar uophørligt har arbeidet paa, at undergrave den brittiske Frihed. Er det mit Lod, at have Fiender, da er det ogsaa min Hæder, at de tillig ere Folkets Fiender. Begge ære vi Friheden og forbande hvert Trældomsbaand. Rygtet gaaer, at Regieringen har tilbudet Dronningen et pragtfuldt kongeligt Pallads.