Aalborgs Stifts Adresseavis, 1826-10-04
J Uelzen afbrændte den 22de September 74 Vaaningshuse med mange Sidebygninger, eller næsten en Fjerdedeel af Staden. Paraguays "bestandig øverste Diktator, Dr. Francia, er ved tiltagende Alder stærk og munter. Denne uindskrænkede Hersker over en Befolkning af 180000 Sjæle gaaer, naar han ikke er i Ceremonie, med bare Been i gamle grønne Tøfler, bærer en Straahat og en Skjorte overBuxerne, med tre eller fire Rosenkrandse paa det blotte, Bryst. Hans Huusgeraad er ligesaa simpelt. Af den ham tilbudne Civilliste paa 25000 Piastre har han kun modtaget 3000, og anvender Resten til sin Armee, der bestaaer af 6000 Mand, men er et sandt Miskmask af Vagabunder: Hvide, Sorte, Mulatter, Jndianere og Mestitser. De bære ingen Uniform og indqvarteere sig selv i det første det bedste Huus. Doktorens sædvanlige Residents, Assomption, har en Befolkning af omtrent 6700 Sjæle. Tilforn havde denne usle Hovedstad heelt igjennem snævre og krumme Gader, indtil Despoten en Dag steeg op paa Taget af sit Palai og lod derfra drage ligeløbende Linier i alle Retninger, til at betegne de nye Gaders Brede. Strax udsendtes Arbejdsfolk med befaling, uden Skaansel at nedrive Alt, hvad der laae i Veien, hvilket og ufortøvet iværksattes, og Aaret derefter havde Staden et ganske andet Udseende. Denne Regeringschefs hele Levemaade er yderst tarvelig. En gammel Mulatinde og 2 Jndianere udgjøre al hans Opvartning. Sit simple Middagsmaaltid holder han paa en Matte paa Jorden, hvorover er bredt en snehvid Dug, og sidder paa østerlandsk Viis med Benene overkors, undtagen ved festlige Leiligheder, da han betjener sig af et Bord paa europæisk Skik. Dr. Francia er iøvrigt en stor Beundret af Napoleon, om hvem han gjerne hører fortælle. Retfærdigheden haandthæver han prompte og uden Ophold, da han i sin Person forener baade første Jnstants, den Kongelige Ret og Kassationsretten. Naar Parterne møde for ham, river han dem Proces-Akterne af Haanden og kaster dem i Jlden, hører derpaa Enhver især og afsiger en Dom, hvorfra ikke kan appelleres. Et af hans Dekreter lyder saaledes: "Munkene ere afskaffede. Nogle af dem skulle fordeles i Landet som Præster og de Andre lægge Vind paa Agerdyrkning. Paragnay behøver ingen Dagdrivere! For at trøste Pariserne eller idet mindste lindre deres Smerte over Jomfru Sonntags Bortreise, er Jomfru Canzi, Primadonne ved Mallands store Theater, indtruffen til Paris. Samme Dag (30te Juli) og samme Time som Jfr. Sonntag tog Afsked fra det Pariser Publikum, tog dettes Primadonna Madamme Pasta, Afskeed fra Londons, som Medea. Der fortælles følgende Anecdot og Jomfru Sonn- tag, fra Paris: En Aften lod der sig pludseligt høre en stærk Røst i Parterret: "Jeg proponerer, at erklære Kongen af Preussen Krig!" Man troede at det var en Nar og bad ham tie, men han vedblev: "Jkke for at erobre en Provinds, men Mademoiselle Sonntag!" Der fulgte nu en Bravokanonade. Avisen tilføier: Det er at befrygte, at hvis Provindsen ikke allerede har god Besætning, vil den blive erobret af Franskmændene. Tyrkerne tale mere ved Tegn end ved Ord. Saasnart Noget ikke anstod Janiskarerne, havde de for Skik, at vælte Suppekjedlen, hvilke da vilde sige saameget: Ministrenes Kjøkken duer ikke, Vi ville ikke meere bespises deraf. Holdt Sultanen da med dem, lod han Hovedet hugge af Storviziren og nogle Paschaer. Det er Ansøgningsretten og Ministrenes Ansvarlighed i Tyrkiet. Var Sultanen af en anden Mening og Janiskarerne bleve ved deres, da kom det til Debatter, ligesom ved Tegn. Enhver fremsatte deres Grunde, de være gode eller slette, ved Karabiner og Kanoner, og en lille faderlig Massakre eller en ærbødig Strangulering oprettede Ordenen igjen. Folket blander sig aldrig i disse Anliggender; Resultatet blive hvilket det vil, saa yder det Profeten sin Tak derfor. Under Soliman III fandt en mærkelig Omvæltning af Suppekjedlerne Sted, som dog ingen Omvæltning af Staten drog efter sig. Kun blev Hs. Høiheds Aandedrag hindret ved en øjeblikkelig Klemme paa Luftrøret. Paa samme Maade endte to af hans Forfædre, Osman og Jbrahim, deres Regering. Mamelukkerne vare Egyptens Janiskarer. Efter en lille Tvist med dem vilde den vældige Pascha Mehemed gjøre dem artigere; han forsamlede dem derfor paa Hofpladsen i Cairo, og lod nedskyde dem tilhobe. Denne Skydeøvelse bivaanede han selv. Mehemed Pascha gielder desuagtet for en meget oplyst Fyrste, thi Egypten avler Bomuld og Korn under hans Bestyrelse. Hans Søn Jbrahim viser herlige Anlæg, og vil engang gjøre Moreas Lykke, hvis ikke Misforstaaelserne imellem Janiskarerne og Sultan Mahmud, med Tilnavn den Naadige, gjør ham en Streg i Regningen. Dog, forhaabentlig vil Alt løbe venskabeligt af. Janiskarerne vilde ikke behandles Europæisk, og have sikkerlig ingen Grund til at klage over, at Storherren jo er gaaet tilværks med dem paa ægte Tyrkisk Viis.