Kiøbenhavns Postrytter, 1796-12-30
Endnu fortsættes med megen Jver Trykkefriheds Debatterne i 500s-Raadet, og ere de fleste Talere ivrigen mod de af Dannau foreslagne Jndskrænkninger, og anbefale derimod Pastorets Forslag. En af dem, der kraftigst have talt, er Henri Laxiviere. J det saade han – man foreslaaer Forholdsregler mod Trykkefrigheden, støtter man sig paa den Fornødenhed, at vedligeholde Nationalrepræsentationens Værdighed, ligesom den nogensinde kunde fornedres. Uden Tvivl have nogle Medlemmer af Forsamlingen eller Conventen fornedret sig ved deres Laster; men deres Skiændsel falder ligesaalidt tilbage paa Conventen, som Feigheds Beskyldninger paa vore Armeer, fordi ved dem gives enkelte Overløbere. Man kan med Rette blive uroelig for Trykkefrieheden, naar man seer de mangfoldige Bestræbelser, der anvendes, for at tilintetgiøre den. Bragde man det til at faae den suspenderet, vilde man snart komme med det Forslag, at giøre ligesaa ved Constitutionen. Man havde aflokket eder den Beslutning at forhøye Journal portoen overvættes, en Resolution, der, hvis den havde bestaaet, vilde have tilintetgjort al Forbindelse med Departementerne. Men Oldingsraadet var paa sin Post, og forkastede den. Man beskylder Journaler, at de fordærve den offentlige Meening, og udbrede Royalismus. Hvor er da den Royalismus." Allevegne, raaber Lesage Serault, den er i de constituerede Autoriteter. Der blev en skrækkelig Larm. Douleet styrter paa Talestolen, og forlanger den, der har sagt det, offentlig iverksat. Han har sagt sandt, raaber Dubray fra Søe alperne. Præsidenten Qvinette undskylder sig med, at han intet har hørt. Jeg hørte det ret godt raaber Pe res fra Gers; det var mig, der sagde det gientager Lesage. Hardy fordrer Douleets Paastand efterkommet; men man gaaer over til Dagens Orden, og Lariviere bliver ved: Jeg spørger – siger han, hvor er Royalismen, er den i Leyrene, og blandt de republikanske Legioner, der overalt udbrede det franske Navns Hæder ustridig gives der nogle Royalister, men ere de vel saa meget at frygte, som Anarchisterne, om hvilke man intet siger eder. Han erklærede sig nu paa det eftertrykkeligste mod det Forslag, at indføre en egen udelukkende Journal for Lovgivningens Forhandlinger, og mindede om Robespierre, der ogsaa indførte en egen Journal for Jacobiner Møderne, og hvor disse bleve trykte, inden de bleve holdte. Han mindede ligeledes om Du hem, og Thureau, der to Dage for 10de Martii vare komne med et lignende Forslag, som Forfrede, og andre havde tilbagedrevet. Det lader ikke, som det vil lykkes Trykkefrihedens Fiender at faae paalagt den nogen Klemme; i al Fald er det at formode, at de i Oldings raadet endnu vilde finde større Vanskeligheder, end i de Femhundredes. Louvet maae i Debatterne for sit Forhold, saavel som Journalist, som i Lovgivningen, høre mange haarde Ting, og Directoriet fast, endnu steren, ande AnDen af Oldingsraadet efter en lang og ivrig Debat antagne Beslutning tredie Brumaire Lovens Stadfæstelse og Udvidelse angaaende, maae forresten blive af betydelige Følger, da de Amnistierede ligesaavel som Emigrantfrænderne komme til at nedlægge deres Embeder, og nævner man adskillige betydelige Mænd, som dette maae ramme. Da Postens Udgivelse forbyder at slutte Avisen. som sædvanlig, med de samme Dag ankomne politiske Nyheder, har disse Tidenders Samler ikke troet det upassende, at kaste et flygtigt Blik paa Tingenes hele nuværende politiske Tilstand, saavidt samme af hine hverken synderlig dybe eller paalidelige Kilder kan kiendes.