Jyllandsposten, 1838-06-04
Assessor Mith kunde heller ikke erkjende, at Kongen havde overrasket Forsamlingen ved hiin Kundgjørelse, idet han meget mere maatte antage, at man havde havt grundet Haab om at erholde samme. Det var vistnok et Gode, at man af Petitionsveien kunde forebringe Kongen sine Ønsker; men mangen Yttring og bemærkning, som Forsamlingen kunde fole Trang til at fremfore, kunde ikkun gjennem en Adresse, og ei paa anden Maade passende bringes for Kongen; og da det maatte være Forsamlingen vigtigt at benytte ethvert Middel, hvorved dens Ønsker og Forventninger kunde blive fremførte, stemte han af denne Grund for en Adresse. Oberst Brort erindrede, at han ansaae det stridende mod en Takadresses Natur, i samme at inddrage Ønsker eller bemærkninger, som kunde staae i Modsætning til Benævnelsen. Naar forøvrigt en af de foregaaende Talere, havde yttret sig som om der hos enkelte Publicister skulde findes et Hang til at dadle alle Regjeringens Foretagender, da troede han aldeles at burde benægte, at et saadant Hang finder Sted, og han maatte formene, at omend enkelte Publicister offentlig skulde have udtalt nogen Misnøie med en eller anden Foranstaltning af Regjeringen og gjort Forslag til hvad de troede der kunde ændres eller forbedres i Statens Styrelse, saa havde dog Jngen sveget den Kjærlighed, hvorpaa vor nærværende Konge sine 54 Regjeringsaar havde erhvervet saa stort Krav af sit Folk, og om det end skulde forundes Allerhøistsamme at leve og regjere nok saa længe endnu, skulde uden Tvivl denne Kjærlighed følge ham til hans sidste Dage. Agent Nielsen yttrede, at Kongens sjeldne Utrættelighed og Omhu for Folkets Vel fortjente dets varmeste Erkjendelse; og da Hans Majestæt selv der, hvor han ikke havde kunnet opfylde Folkets Ønsker, havde aabenhjertig givet Grunde herfor, formeente han, at Forsamlingen burde i en Adresse yttre sin Taknemmelighed. Auditeur Koulund maatte i Eet og Alt henholde sig til hvad Assessor With havde anført, og vilde ogsaa han stemme for at indgive en Adresse, om ikke af anden Grund, saa dog fordi der derved gaves Leilighed til at fremføre Et og Andet, som ligger Folket paa Hjertet. Justitsraad Bruun formeente, at da Forsamlingen af et af dens Medlemmer var opfordret til at indgive en allerunderdanigst Takadresse til Hs. M., turde det være mindre passende at afvise en Opfordring af saadan Beskaffenhed. De Betragtninger, som Følgerne af en saadan Beslutning for fremtidige Stænderforsamlingers Foretagender, i saa Henseende kunde fremkalde, forekom ham at være af mindre Vægt. Skulde imidlertid en saadan Adresse blot indskrænke sig til en Taksigelse, hvorom der af flere af Forsamlingens Medlemmer var discutteret, da antog han, at en formelig Adresse maatte ansees nødvendig, men at Forsamlingen kunde indskrænke sig til at anmode den kgl. Commissarius om at frembære dens Taksigelse til Hs. M. Kongen for Jndholdet af det kongelige Budskab. At der vare Ønsker og Forhaabninger, som Forsamlingen kunde nære, og som ikke kunde være Gjenstand for en særlig Petition, men som kunde have et passende Sted i en Adresse, maatte han erkjende, og, idet han derfor troede, at dette Middel ikke burde være uafbenyttet, stemte han for en Committees Nedsættelse.