Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-08-02
Fra Arildstid var Ægteskabet Moralitetens Termometer, og som det staaer til med Ægteskabet, saaledes staaer ogsaa Sædelighedens Actier. Gaae i hvilket Fængsel Du vil, og Du vil finde den største Deel at være Ugifte. Sammenregn alle Forbrydelser - Pluraliteten vil komme til at staae under Rubriken, Colibat. - Et ugift Menneske har kun Hensyn paa sig selv; en Gift har Elskede, hvis Vel er ham dyrebart. Overhovedet ere Mandspersoner, som leve i Coelibat, ryggesløse, men Fruentimre bigotte. Man siger at Folk, som blive i Coelibatet, leve længere; men det er ikke afgjort, thi en Pebersvend pudser og pynter sig, han glatter og forebygger enhver Rynke, og denne Maske foraarsager, at Man tager feil af hans Alder; men naar han døer – hvo bryder sig om hans Død, hvo veed at han døer, eller hvor gammel han var. Meget vel, kjære Ven! Det var svært Cavalleri imod de stakkels Pebersvende, til hvis Classe Du dog veed at jeg meere hører ved Andres end min egen Skyld. Men lad os see, om Vi ikke kunde betragte Colibatet fra en anden og mildere Side. Vel veed jeg, at en berømt tydsk Forfatter - Goethe - etsteds har sagt: "Et Menneske i ugift Stand, er i Henseende til Fremtiden en sorgesløs Vild, der hugger Træet om for at plukke Frugten." - Men skulde dette virkelig være Tilfældet med alle Ugifte, Uden Sædelighed og uden Fornuft vilde de vistnok handle saaledes; imidlertid gaves der stedse imellem dem Menneskevenner eller Saadanne, der ikke blot tænkte paa dem selv, men ogsaa paa det Almindelige; og var ikke disses Dyd renere og ugennyttigere, end om de havde gjort Alt for deres kjære Børns Skyld. Tilstaaet at Ugifte, i de ringere Stænder, ikke staae i det bedste Rygte, blive da ikke mange ypperlige Mænd, der mere ere skabte for en Verden end foret Huus, ved Ægteskabsbyrderne hindrede i deres store Kald. Hvo som har Børn, troer at have tilstrækkeligt affundet sig med hiin ædle Drift, for sit Navns Forevigelse. Ugifte slippe ikke saa let derfra; og naar vise Mænd paastaae om disse, at just de have baaret stor Omhu for Efterkommerne; saa udlede disse vise Mænd deres Paastand fra den Omsorg og Selvopoffrelse, Pebersvendene anvende for at blive udødelige. Af alle Kræfter bestræbe de sig derfor, og vandre den smalle, den aandelige Vei, naar den større Hob naaer Livets Krone paa en bredere og behageligere Vei. Frie for de Lænker, Huuslivet paalægger dem, bryde de sig hverken om gode eller onde Rygter; tage intet Hensyn paa Kone og Børn eller deres Ægtefællers velmeente Bekymringer; have mere Tid til at være Statens Venner og Velgiørere, ja det hele menneskelige Kjøns. Søger, saa ville I finde i eders Genealogier, at Pebersvende have grundet eller befæstet de fleste Familiers Lykke og Berømmelse. Socrates og Plato elskede uden at være forlidte: Leibnitz og Kant, Hippel og Holberg vare Pebersvende, og Rousseau skulde ikke saa tidt have været Hans Jacob, naar han ikke havde været Thereses Mand. Selve Digteren begeistrede aldrig Kjærligheden, men kun Forestillingen om den. Man maa være vaagen for at kunne fortælle sin Drøm. Sundhed og Velbefindende ere de Muser, som henrykke og hæve Os over Os selv. Samson havde Styrke og Salomon Viisdom; begge tabte ved Kjærligheden. - Hine Ord: "disse ere mine Brødre, Søstre og Mødre ere velsignelsesfulde for Pebersvenden. - Har han Slægtninge, saa har han Børn; - har han Menneskekjærlighed, saa har han Arvinger i svære Mængde. (Meddeelt af Frederik Møller.)