Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-06-25
Kan man vel nu ikke nægte at de politiske Forandringer, som de Nordiske og Slaviske Nationer have undergaaet siden den Franske Revolutions Begyndelse have været uhyre, saa har det ikke mindre været Tilfældet med de Germaniske Nationer. At det Tydske Rige, en ved sin Ælde saa ærværdig Statsforbindelse er blevet ophævet er allerede i sig selv en høist overordentlig Begivenhed; vel er det Tydske Forbund traadt i dets Sted som en Forening af Stater, der har en Liighed med denne Statsforfatning; men det ikke heller mere end en Liighed imellem begge; den væsentlige Liighed bestaaer i den indvortes Svaghed og den Langsomhed, i alle Foretagender, som characteriserer alle saadanne Foreninger af Stater, som staae under Regieringer, som forresten ere afhængige af hinanden; desuden er den Tydske eller Romerske Keiserværdighed ophævet, det Romerske Rige er saaledes uddød i sit sidste Fodspor, og den Østerrigske Keiser besidder ikke den Jndflydelse paa det Tydske Forbund, som den Romerske Keiser fordum besad paa det Tydske Rige. Men de Tydske Stater have ikke allene i deres fælleds Form lidt den største Forandring, men ogsaa i deres indvortes Tilstand selv; de ere blevne meere consoliderede og afrundede; mangfoldige af de smaae Tydske Fyrster have mistet deres Uafhængighed og ere blevne indlemmede i deres større Naboestater. Vel gives der endnu en Kurfyrste af Hessen Cassel, som en Levning af og et Minde om det forhenværende Romerske Rige; men tre Geistlige Kurfyrster, Mainz, Trier og Cølln have ophørt at existere. Katholicismen har desuden, betragtet fra Politikkens Side, faaet et væsentligt Stød, da der ikke gives længere geistlige regierende Fyrster i Tydskland. Fire af Tydsklands Kurfyrster have antaget Kongeværdigheden; nemlig Hannover, Baiern, Würtemberg og Sachsen, og ere paa den sidste nær, som har mistet det halve af fine Stater, blevne anseelig forstørrede. Baiern er bleven til en mere end dobbelt saa stor Stat som tilførn; desuden ere flere Storhertugdømmer blevne oprettede, flere Rigsstæder nedlagte, og næsten alle Tydske Stater forandrede med Hensyn til Beliggenheden og Størrelsen af deres Territorium. Selv Tydsklands to største Stater Østerrige og Preussen have undergaaet de væsentligste Forandringer; den første har foruden Forandringen af Keisertitelen og af Forholdene til Tydskland, mistet Belgien og sine Forøsterrigske Besiddelser og faaet i dets Sted de Venetianske Lande i Jtalien og paa den Østlige Kyst af det Adriatiske Hav, hvorved dens overveiende Jndflydelse paa den Jtalienske Halvøe som har været et saa mangeaarigt Stridsæble imeltem denne Magt og Frankerige er bleven afgjort. Og Preussen har efter den frygteligste Catastrophecot solideret sine Stater ved Erhvervelsen af Hertugdømmerne Sachsen og Posen og tillige erholdet i Rhinlandene en ligesaa kostbar, som fjærn og farlig Besiddelse. Ville vi nu endelig regne, som derer Grund til at giøre Nederlandenes Beboere til de Germanniske Nationer, saa finder vi her en Forandring, som ikke kan være større, da den forrige Republik Holland er foruden at være bleven omskabt. til et Kongerige og have erholdet en nye Benævnelse blevet til dobbelt saa stor Stat som tilforn; endelig har det constitutionelle System stærkt udbredet sig iblandt de Stater, som ere af Germanisk Oprindelse og Nederlandene, Baiern, Würtemberg, Baden, Hessen Darmstadt, Nassau, Weimar, Gotha, Coburg have derved ikke erholdet en mindre indvortes Forandring, end de have erholdet med Hensyn til deres udvortes Forhold. Gaae vi med Forundring over Storheden af de politiske Omvæltninger i de Nationers Tilstand, som ere af Germanisk Oprindelse over til at betragte de Nationer, som bære i Sprog og Sæder det meeste Præg af det Romerske Riges fordum Herredømme og Jndflydelse, saa møde vi ikke ringere Virkninger af de sidste 30 Aars politiske Begivenheder og maae tilstaae, at vi forefinde der en aldeles nye Tingenes Orden. Det er sandt, naar vi have det store Napoleonske Franske Keiserdomme for Øinene, og sammelige dermed det nærværende Franske Rige, under det gamle Bourbonske Huus, saa synes vi at finde Frankerige i en næsten uforandret Tilstand; det er blot lidet mindre end det var i Aaret 1788, og berøvet de fleste af sine Colonier, saa at den Forandring det har undergaaet synes kun at være ubetydelig; men Frankerige er blevet i sin indvortes Tilstand et aldeles omskabt Rige; Beboernes Kaar og borgerlige Stilling, Tænkemaade og Følelser ere blevne ganske forandrede og det er endeligt blevet omdannet fra et uindskrænket til et constitutionelt Monarkie; det samme er Tilfældet med Spanien og Portugal, og naar man tillige tænker paa disse Staters Tab af deres Colonier, som er en Følge af de sidste 30 Aars politiske Begivenheder, saa er den politiske Forandring, som de have undergaaet, overmaade stor. - Det synes vel som Jtalien er bleven saa omtrent i sin gamle Forfatning paa det nær, at begge dets Republiker ere undergaaede, hvoraf Venedig er tilfalder Østerrig, og Genua er af samme Aarsag blevet forenet med Kongeriget Sardinien, som Belgien med Holland for at tiene til en Formuur mod Frankerige; men Jtalien er bleven fornemmelig derved forandret, at det Jtalienske Folk har erholdet en anden Tænkemaade og intet vilde bebude vissere, at det vil ogsaa komme til at undergaae de største politiske Forandringer i Fremtiden. end naar man vilde nøde det til absolut at blive det samme Folk i Tænkemaade og Jnstitutioner, som det har været for 30 Aar siden. Naar man har kastet dette Overblik ud over de Nationer, som beboe Europas Fastland og betragtet dem efter deres forskiellige Herkomst, saa staaer endnu et Folk tilbage i dets sydostlige Deel som har voldelig indtrængt sig i samme, undertrykket de Landes retmæssige Beboere, som det har erobret og som har stedse vedligeholdt sig, fremmed for det øvrige Europas Religion, Cultur og Sæder, i dette Land er den største og følgerigste politiske Forandring i Værk, som ogsaa er en Frugt af de sidst hengangne 30 Aars Begivenheder; vel synes det, at den Europæiske Politik er denne Forandring ugunstig og at den har foreskrevet Culturens Fremskridt og Menneskeslægtens Udvikling visse Grændser; men det er Spørgsmaal, om ikke en høiere Bestyrelse træder uventet frem i sin imodstaaelige Kraft, om ikke Nutidens Babyloniske Taarnbygning skal styrte sammen og om der ikke pludselig vil indtreffe saadanne Omstændigheder, som ville giøre alle Politikens Combinationer frugtesløse. Uden at det kortsynede Menneske tør formaste sig til at gribe ind i Forsynets Veie, saa hviler dog en saadan Ahnelse over den historiske Forskers Aand. Og Historiens Fakkel antænder i hans Siæl et Haabets Lys, hvis trøstende Skin Øieblikkets Taager ikke formaae at qvæle. (Fortsættes).