Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-05-29
J Gaar kom Pigen hjem med tre Pund Smør, som havde kostet tolv Rigsdaler, og nu begyndte min Kone igjen den gamle Vise. Jeg tog hende om Livet, valtsede med hende omkring i Stuen, og sang derved: Fryd Dig ved Livet J Dine Dages Vaar, Pluk Glædens Rose: For den forgaaer. Ja, hvor ere de Roser, jeg skal plukke, enfoldige Mand?" spurgte hun med et dybt Suk. - "Allevegne, min Engel, svarede jeg - allevegne, Naar man kun forstaaer at plukke dem: "Ja, det er Din gamle Snak, sagde min Kone, Du bryder Dig om ingen Ting, saalænge Du endnu har fire Skilling i Lommen. Hvo der kan være saa letsindig - Letsindig, raabte jeg, der har vi det Naar man ikke hænger bestandig med Hovedet, grubler bestandig paa Tiderne, gjør sig større Sorg end man har nødig, saa kaldes man letsindig. Nei, det er just saaledes man bør være og ikke anderledes. Har vi ikke levet den hele Tid, Spise vi ikke lige saa godt Smørebrød og Pandekage nu, da et Pund Smør koster 4 Rdlr. og en Snes Æg 18 Mark som den Gang begge Deele neppe kostede tre Mark," Men, vi blive hver Dag fattigere, min kjere Mand, tog nu min Kone til Gjenmæle." Kone, Kone, hvor tænker Du hen Brug dog lidt Din Forstand, Følg med mig, saa skal jeg strax overbevise Dig om, hvor stor Uret Du har. Jeg tog hende nu kierlig ved Haanden og førte hende ud i Kjøkkenet. "Sig nu oprigtig, min Engel, hvor meget troer Du vi eiede for Krigen?" – J det allermindste tre tusinde Rigsdaler. Godt, nu skal jeg i Øieblikket vise Dig, at vi staae os langt bedre end før. Hvad mener Du denne Vaskerkjedel er værd?" - "Den tykke Marskandiser henne i Gaden har budet mig 150 Rdlr." - "Denne Torvespand?" – "Den er i det mindste 48 Rdlr. værd, naar jeg kun regner 6 Rdlr. for Pundet. - Denne Messing morter?" – Sikkert 30 Rdlr." - Denne Stegesoed?" Oa 80 Rdlr." - "Disse to Casseroller – 40 Rdlr. "Disse tre Gryder. J det mindste 80 Rdlr." - "Denne Æbleskivepande. Omtrent 26 Rdlr. Kone, Kone, hvorledes kan, Du da sige, at vi blive fattigere. Jeg kan jo bevise Dig, at allene vort Kjøkken er med Kyshaand 3000 Rdlr. værd. Nu har jeg ikke engang regnet vore Sengeklæder, vore Stole, vore Borde, vort store Flueskab og vort Comodeskrin - hvad er alt dette ikke allene værd, naar vi vilde sælge det?" – "Ja, sagde min Kone, med en Mine, hvori jeg igjen skimtede nogen Munterhed, naar Dievil regne saaledes: Saaledes maa og saaledes bør man regne!" - Nu tog jeg atter min Kone om Livet, svingede lystig omkring med hende og sang: Fryd Dig ved Livet &c. Jeg maa ogsaa oprigtig tilstaae, Dem, Høistærede, at ingen Mand har havt mindre Aarsag at beklage sig over Tiderne end jeg. Naar Folk troede, at jeg var heel ruineret, var jeg netop ovenpaa, saa jeg med Grund kan sige: "naa Nøden er størst er Hielpen nærmest." Strax efter Bombardementet var det vigtig nok lidt smalt formig. Jeg havde mistet det meste af mit Bohave, og Crediten stod paa temmelige svage Fødder. En Dag gis jeg, just ikke modfalden, – thi Modet har jeg aldrig ladet falde i Verden – men noget fordybet i Tanker forbi det nye Slutterie. rænkte jeg veed mig selv, en Ulykke er dog aldrig saa stor, at den jo er god for nogen Ting. Slutteriet kan Du ikke undgaae, det er vist, men Duhar dog den Trøst, at Du kommer til at boe lidt honnet, og det er ogsaa al Ære værd. Jeg udkastede nu i Hovedet allerede en Plan til at ind lette min Huusholdning paa dette Sted, til at anlægge der en Fabrik i det Smaa, men i det jeg saaledes gik og speculerede paa mit tilkommende Levnet i Slutteriet, og næsten allerede glædede mig ved at komme til at boe i en saa prægtig Bygning med store Piller, og den herlige Overskrivt: "med Lov skal man Land bygge," kom just min forrige Collega, Frants Frantsen, der havde tjent med mig.