JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1844-02-02
Skiizer. En russisk Feerbech. A. hvad Nyt? har De læst Aviserne? B. (Embersmand). Ja, den høie Formæling er bleven celebreret i Petersborg. A. Jkke Andet? B. Hvorledes? Jkke Andel? Er det ikke nok? Et De ilke glad? A. (fjorbloffet). Jo, Gud bevares ... jo, ved Gud . ... Hurra! Malerie af Panmarhs Fremtid.
Corsaren, 1844-02-02
Theatret. "Erik Slipping", ny Tragedie af Dehlenschlager. Der er gjort mange Opdagelser i dette Stykke. Hr. Etatsr. Oehlenschlager, C. af Dbr., har, som ovenfor bemærket, fundet, at Kongen, Erik Glipping, var en brav Mand, at han ikke har rørt Marsk Stige Hustru, og at Marst Slig slet ikke var med at slaae ham ihiel, men tvertimod vilde redde ham. Hr. Schneidet har udfundet, at Hjulmændene i Jylland paa den Tid talte kjøbenhavnsk, og Fru Heiberg har opdaget, at en jydsk Bondepige, der boer ene i et Skovhuus, Anno 1286 gik med Bobinetskappe, Silkeforklæde og Kjole efter nyeste "Allgemeine Modenzeitung?.
Corsaren, 1844-02-02
Den italienske Opera. Striden om den italienske Opera, der var saa larmende ifjor, er vel iaar mindre høirøstet, men har ikke derfor tabt Noget af sin Jntensitet. Partierne have kun sondret sig, og et gabende Svælg ligger imellem den italienske og den danske Strubes Venner. Men, naar Nogle med ærlig Hu gaae og høre begge Parter og søge at komme til en Overbeviisning gjennem deres Øren, saa maa man virkelig smile over deres naive Ærlighed, over deres Uvidenhed om, at Spørgsmaalet er af reen politisk Natur. Ja, Du forhauses maaskee selv, gode Læser, men desuagtet er det virkelig saa. Har Du ikke lagt Mærke til, at det lidt efter lidt er blevet Mode ved de europæiske Hoffer at holde en italiensk Trup, som Efterligning af den parisiske, og at Moden maa antages adopteret ved vort Hof fra den Tid af, da Jtalienerne fik kongelig Understøttelse. Dette er slet ikke Andet end en Consequens af tidligere Tider. Da det franske Hof i sin Tid anlagde Allongeparykker og Kammerherrer, fulgte vort Hof samme Skik. Til Efterligning af Versailles byggede vi Hirschholm. Da Franskmændene sendte Biskopper som Anførere til Armeen, havde vi for Øieblikket ingen Leilighed til Efterligning, og vi havde her heller ingen Biskophuer; men senere, da vi fik Leilighed, huskede vi derpaa, og i Mangel af Biskophuer indskrænkede vi os til at benytte Nathuer. Den italienske Opera er vel noget kostbarere end Allongeparykker, men ikke saa kostbar som Hirschholm Slot, og Efterligningen er i Grunden slet ikke farlig. Jmidlertid er det dog altid nogle tusinde Daler aarlig, og saaledes er der heri et ret godt Oppositionsmoment, hvoraf følger : at vi ere imod Jtalienerne. Men Sagen er uheldigviis mere indviklet, og det ovenfor vundne Resultat staaer slet ikke fast; thi - Heiberg er ogsaa imod Jtalienerne. Som Følge deraf ere vi for dem. Men Jtalienerne synge slet ikke bedre og behageligere end adskillige af vore egne Sangere og Sangerinder og bringe desuagtet disse i Miscredit. Altsaa maae vi være imod dem. Men Jtalienerne ere udenlandske - følgelig ere vi for dem. Kan nu Nogen ret sætte sig ind i vor Knibe? Man tænke sig, for at hjælpe paa Jndbildningskraften, en Uenighed mellem to kongelige Collegier og "Aftenbladet" paalagt at sige sin Mening i Sagen. Men tænke sig en Mand ballancerende i mellem Folkegunst og høiere Naade og man vil da begribe vor Stilling, og stor vil Forhauselsen være, naar vi lykkelig bringe en Kritik istand.
Corsaren, 1844-02-02
Det beslaglagte Nr. indeholdt: 1) En Almanak; 2) Ros over Rusland; 3) Et Digt om Fremtiden paa Melodi: "Hør lille Pige med det guldgule Haard"; 4) En Artikel efter Charivari - hvilket Altsammen er spiist.
Corsaren, 1844-02-02
Vi tilkjendegive vore ærede slesvigske Correspondenter, at det vil være os meget kjært at faae veltrufne Portraiter til vort schles wigholsteinske Pantheon. Dersom man kunde faae Niemann, Beseler, Gülich o. desl. til at sidde rolig en halv Time, saa kunde man jo sende en Maler derover. Nærmere Efterretninger imødesees.
Corsaren, 1844-02-09
Nogle nye Vægtervers, paa samme velklingende Melodi som de gamle. Synges om Dagen og Aftenen af Pressens Væglere i Ørkenen. Kl. 8. Naar Cenfor Bladet binder, Det er en killen Sag, det Tegn os strax paamindet, om Cancelli-Beslag. Lys for os, Presse sød, ved hvert et Fjed til Gravens Sted; giv os ei voldsom Død. Kl. 9. Nu stteger Cenfor under, og Mulkter vælder ud, befri fra Nødkridts Vunder vort Blad, o milde Gud! Bevare Pressens Huus, samt alle Mand i disse Land fra Cenfors Vold og Knuus. Kl. 10. Om J vil Maaden vide Huusbonde, Pige og Dteng. hvordan man nu om Tide skal gribe rette Stræng: sig, Trællene er fri, vær klog og snild, sluk Friheds Jld, vor Klokke er slagen Ti. Kl. 11. Herr Reiersen bevare: de Store med de Smaae, hans Rødkridts-Engleskare en Skandse om os slaae. Selv vogter han Bladet vel, vort Blæk og Pen har han i Gjem, vort ganske Liv og Sjæl. Kl. 12. Det var ved Midnatstide Hr. Reiersen blev født, til Troft for Pressen vide, som ellers var forødt. Vor Klokke er slagen Tolv! med Fynd og Klem han vogter dem, som er udi hans Vold. Kl. 3. Nu streger Kridtet røde, og Regnskab stunder til; nu efter Kløen søde suur Svie komme vil. "Vor Klokke er slagen: - - - Tro! O Censor from! til Hjælp os kom, Din Naade os betee! Signalerne ved Jldebrand, som tilkjendegives af Trykkefrihedens Taarnvægter: Mistænkelig Rog, i alle Blade: 1 Slag paa Actions-Klokken; virkelig Jldløs i Oppositions-Qvarteret: Cancelli- og Politi-Allarmtrommerne røres; ved meget stærk og farlig Jld kimes af alle Kræfter med Supprimerings-Stormklokken. Naar Jlden er dæmpet, ringes til Efterretning for Fattiglemmerne med Fattigvæsenets Hovedkasses forgyldte Klokke.
Corsaren, 1844-02-09
Den store Feft i Byen Schleswig. Den 19de Januar d. A. blev der i Byen Schleswig givet en stor Fest for Landindsvecteur Tiedemann, hvorved man, ifølge "Jssehoer Wochenblatt" bl. A. spiste et Æsel. Nævnte Blad gjor meget Spræl af denne Heltegjerning. Men Sagen er dog i og for sig temmelig ubetydelig: Nu er der eet Æsel mindre i Schleswigholstein. Derimod er Begivenheden ikke umærkelig i literair Henseende. J Frankrig er udkommet: "De Franske tegnede af dem selv", "Dyrenes Liv skildret af dem selv" o. s. v. J Schleswigholstein vil nu udkomme: "De schleswigholsteinske Æsler spiste af dem selv." Folk ville maaskee ikke troe, at man virkelig har spist et Æsel; men, naar de høre de nærmere Details, ville de vel afstaae fra deres Vantro. "Dr. Gülich", saaledes berettes der, greiste sig og improviserede nogle lykkelig rimede Vers imod et dansk Blad." - "Hierauf", tilføies der, "wurde der Esel secirt." Da der hermed næppe er meent Dr. Gülich, er det vistnok et rigtigt fiirbenet Æsel, og naar det allerede er blevet seceret eller trancheret, er det vel ogsaa blevet spist. "Under Spisningen udbragtes jublende Toaster for Schleswigholstein." Det er i sin Orden. Men det var heller ikke noget ganske almindeligt Æsel, der fortæredes. Det var det Æsel, hvorpaa Landinspecteur Tiedemann er afbildet ridende i "Corsaren". Man tænke sig nu den Ærefrygt, hvormed enhver ægte Nordalbingier maatte betragte hver Bid, han puttede i Munden, hver Mundfuld af dette Æsel, der i har baaret Tiedemann, der igjen bærer hele Landesbanken. Maatte ikke enhver troe, at noget af dets Kraft gik over iham? Alle lænkte i den Anledning paa Moses Ord, da han velsignede de tolv Jsraels Stammer og bl. A. tillagde Jssaschar Æselets Kraft: Jssaschar, sagde han, er et Æsel. - Hver Schleswigholsteiner tænkte: Jeg vil være Jssaschar.
Corsaren, 1844-02-09
Odense. - Den loyale Stad Odense er ikke rig paa Jdeer til Forherligelsen af de høie Festdage, og dens Avis-Redacteurer ere heller ikke Millionairer, hvad Jdeer angaaer, navnlig ere de ogsaa snart matte af at Variationerne over det evige Einerlei. Følgende er den Formel, som vi for at ende deres Kvide, tillade os at foreslaae for de følgende Beretninger, refererende os til Festen d. 10 Januar: "J Anledning af Hs. K. H. Kronprindsessens, høie Fodselsdag var her d. 10 Januar som sædvanlig: foranstaltet et Bal paa Raadstuesalen, fordi de troeOthinienserne meente som sædvanlig, at det ikke kunde være saa ueffent, som sædvanlig at faae sig en lille Svingom og en anstændig Blyhat, og man ligesaa godt kunde vælge Kronprindsessens Fødselsdag som Kronprindsens eller en anden Dag. Borgemesteren havde som sædvanlig indstuderet en blomstersmykket af Floras Gaver sødtduftende Tale (Blomsterne vare naturligviis fra Drivhusene); Borgemesteren gik som sædvanlig istaa midt i Talen; Borgemesteren lod sig som sædvanlig ikke forbløffe men gik til Enden af Talen, hvori han som sædvanlig forsikkrede, at denne Dag var den lykkeligste og skjønneste, Odense nogenfinde havde seet. Derpaa begyndte som sædvanlig Ballet, og man dandsede og drak, som sædvanlig tæt, ja, som sædvanlig meget tæt, og som sædvanlig til den lyse Morgen, da Selskabet som sædvanlig skildtes ad med den ved slige Leiligheder sædvanlige Holdning." - J Nordalbingien har nylig tildraget sig en ligesaa mærkelig som strækkelig Begivenhed, der kunde havt de sørgeligste Følger: Tiedemanns Reisekuffert er stjaalet. J "Jssehoer Wochenblatt" Nr. 5, anmeldes denne Begivenhed i en ligesaa interessant; som velskreven Afhandling. Man erfarer deraf, at den upatriotiske, schleswigholsteinske Tyv - thi der er i ingen Tvivl om, at Tyvene i Schleswigholstein ere Schleswigholsteinere - troede at skulle finde alle de Penge, der have været ommeldte i Aviserne som indbetalte til Landesbanken. Han fandt imidlertid kun det Penge, der virkelig ere indbetalte: Kufferten var, med Undtagelse af en sort Kjole, et Par stribede Beenklæder og tre Par Strømper, aldeles tom. Hvilken Lykke, at den ikke var fuld af Penge! Der kan man see: der er ingen Vind saa slet, at den jo blæser noget Godt.
Corsaren, 1844-02-09
Før og nu. Som jeg igaar Aftes bladede i noget gammelt Maculatur, faldt mit Øie just i en af sal. Friberts "Dagen'er", paa et Stykke i Feuilletonen med Overskrift: "En russisk Proces." Da nu dette i vore skjæbnesvangre Tider vel kunde have nogen Jnterresse for mig' begyndte jeg at læse; men hvor forhausedes jeg ikke, da jeg læste følgende Fortælling. - En russisk Proces. J den franske Journal "Echo de la Presse" meddeles følgende Tildragelse fra Rusland: Oberst Jznoskoff havde en fortrinlig smuk, sort Jagthund, som han havde kjøbt for 1000 Rubler, og som han var stolt af at eie. Men denne Hund anstod ogsaa hans Nabo, Lieutenant Seochin, og han vidste at lokke den til sig. Obersten lod af Ærgrelse over at have mistet Hunden sine Jægere pidske, udsendte dem dernæst i alle Retninger for at oplede den og truede Enhver med et dygtigt Antal Knutslag, hvis han ikke bragte Hunden med tilbage. Efter nogle Ugers Forløb fandt en af Jægerne Hunden blandt Scochins Kobbel, men den havde skiftet Farveog var nu bleven graa. Seochin lod den Jæger der vilde tage Hunden med, give Knut og jage ud af Landsbyen uden Hunden. Oberst Jznoskoff klagede, og saaledes kom Sagen for Retten. Lieutenant Seochin svarede, at det ikke ved nogen Lov var forbudt at lofte en Andens Hund til sig, og at han ingen sort Hund havde. "Jægeren Jwan har jeg ladet give Knut, fordi det saaledes lystede mig, men skulde vel to Adels mænd komme i Uenighed for sligt et Menneskes Skyld?" Hunden blev bragt og kjendte sin Herre, hvorpaa Seochin vedblev: "Hvis Hunden er Deres Eiendom, Hr. Oberst, saa behold den. Den vil ogsaa erholde sin Farve igjen, naar De lader den vadske med Brændeviin og Sæbe." De tvende Adelsmænd omfavnede derpaa hinanden som Venner, og Dommeren dømte Jægeren Jwan til 200 Knutslag, fordi han havde været forsømmelig med at passe paa Hunden, der var bleven ham anbetroet, og endvidere til 100 Slag, fordi han havde fornærmet Hr. Seochin og sagt, at Hunden var stjaalet af denne. Man fandt denne Dom aldeles retfærdig, og de tvende Adelsmænd skiltes af som de bedste Venner, men Jægeren Jwan opgav sin Aand under Knutslagene. J Førstningen vidste jeg ikke hvad jeg skulde tænke derom, men saa faldt mit Øie just paa Datoen October 1842, og saa kunde jeg strax forklare mig det. Dengang tænkte man endnu ikke hverken paa Forlovelse eller visse andre Ting. Men hvem kunde ogsaa tænke saadant noget?
Corsaren, 1844-02-09
Skizze. Udenlandsk Politik. Nok see, men inte røret.
Corsaren, 1841-02-19
Annonce. Da hele Oplaget af "Corsarens" Nr. 10-13 er udsolgt, ville de fra nu af tiltrædende Abonnenter ikke kunne erholde complette Exemplarer af Bladet, men faae saa naturligviis et passende Afslag i Betalingen for dette Qvartal. Fra Nr. 14 er derimod Oplaget forøget og staaer ganske til Publicums Tjeneste. Foruden Breve til de ærede Forfattere, hvis Bidrag ere benyttede i dette Nr., er paa vedkommende Sted indlagt Billetter Hr. : og Hr. 0-0.
Corsaren, 1844-02-16
Hr. Puff! Brevet har nu længe ventet. "Corsarens" Kunstmuseum. Da Kunstsandsen stadig bliver mere udbredt hos det danske Folk, har Redactionen troet at imødekomme et almindeligt Ønske ved at samle og fremvise saadanne Gjenstande, som enten ere meget sjeldne, eller som endnu Jngen troede existerede. Vi ville her levere en Fortegnelse over de Nr., vi besidde, ligesom Cataloget Tid efter anden skal blive suppleret. Nr. 1. "Corsarens" Testamente. - Man behøver ikke at troe os Døden nær, fordi vi gjøre von Testamente; ivertimod, Enhver, der er noget forsynlig, gjør det, medens han endnu har et nogenlunde kraftigt Liv i sig. Naar et vist Folk var noget forsynligt, saa gjorde det ogsaa i denne Tid sit Testamente; dog - naar det var forsynligt, behovede det jo ikke at døe. Nr. 2. En Nogle til Gaaden om Generalmajor v. Scholtens Embede og hans Vedbliven deri. Nøglen er naturligviis af Guld - for Sjeldenhedens Skyld. Nr. 3. Et Patti tydske Osters med Overstjæg, afklippede til den rette Længde ifølge Rescript af 29de Novbr. f. A. De ere i Grunden ikke saa sjeldne; men af hviere Hensyn have vi optaget dem i Samlingen. Nr. 1. Et Barometer, som paa det nøiagtigste viser, naar Luften er svanger med Beslag eller der er Kanonfeber i visse Regiouer. Nr. 5. Et Telescop, hvori sees en Deel af Danmarks Fremtid. Blikket dvæler i det Fjerne ved de to Muligheder (efter Kronprindsens mulige Afgang uden Arvinger): Prinds Ferdinands eller Prindsen af Hessens Thronbestigelse. Prinds Ferdinand kan altsaa ogsaa komme til at bære Kronens Byrder, hans Fodsel har paalagt ham denne Forpligtelse, denne Gjæld til det danske Folk. Men i vort inderlige Ønske om det nuværende Dynasties Vedbliven nære vi det tillidsfulde Haab, at Prinds Ferdinand aldrig vil komme til at betale denne Gjæld - ligesaa lidt som Prindsen af Hessen sin. Nr. 6. Et Redlem af en Toialafholdenhedsforening, sat i Spiritus. Nr. 7. Hovedet af en Schleswigholsteiner - det bedste Beviis for Urigtigheden af den Paastand, at de ere hovedløse. Da det er aldeles tomt, bruge vi det i Almindelighed til Smørkande ved vore Gildeparker. (N. B. Det er altid godt holstensk Smør, der kommer deri). Nr. 8. Et Billede af det berømte Monument udenfor Staden Frankjurt am Main, opreist til Minde om en Kamp for "den tydske Frihed" i Aaret 1792, af Kongen af Preussen. Et Løvehoved staaer over Stedet, hvor Kongen af Preussens Navn er indgravet, og dette Hoved er huult; et Vædderhoved som ikke er huult, og som stærkt ligner et Faarehoved, staaer over i deres Navn, der lode sig slaae ihjel for "den tydske Frihed". Nr. 9. Et Exemplar af Kongen af Hannovers Forordning, hvorved hans Undersaatter forbydes Brugen af Frictions-Svovlstikker. - Maaskee havde Hs. Majestæt erfaret, at "Corsarens" forrige Redacteur i var Bogholder paa et Frictions-Svovlstik-Fabrik. Nr. 10. En Dansk, der tør tage Ruslands Navn forfængeligt.
Corsaren, 1844-02-16
En Jndsender fortæller i "Jssehoer-Wochenblatt", at i den af det russiske Academi udgivne Calender, benævnes vor Konge Hertug af Slesvig-Holsten, paa samme Tid som Keiser Nicolai anføres som regerende Hertug af samme Land. Det er endnu godt, at de gode Russere ikke kalde Hans Majestæt Christian den 8de Konge af Danmark og Keiseren af Rusland regerende Konge af Danmark.
Corsaren, 1844-02-16
Dr. Niese i Ærveskjøbing har taget til Gjenmæle mod den Artikel i "Fædrelandet", der beskyldte ham for Opfindelsen af den bekjendte grusomme Natstol. Men Hr. Doctoren tager Feil af Beskyldningens Point. Det var ikke Opfindelsen af Stolen, der var slem, men det Slemme ligger i den grusomme Jroni at give Fangen Sultecuur paa en Natstol.
Corsaren, 1844-02-16
En hvid Ørn er seet flyve over Byer i Jylland, og maaskee er den fløiet tvers over hele Danmark. "Berlingske" mener med et Provindsblad, at dette betyder streng Kulde. Maaske. Men en hvid Ørn var det gamle, nu sønderrevne Polens Vaaben.
Corsaren, 1844-02-16
J Søndags gjorde Hr. Knudsen adskillige slaue Tilsætninger til sin Rolle i "Kong Salomon og Jørgen Hattemager". Han burde betænke, at Skuespillerog Forfattertalent sjelden findes forenede.
Corsaren, 1844-02-16
Det kunde synes besynderligt, at "Aftenbladet" ikke kan komme igang med at skjælde "Forposten" ud, førend den har gjort en Prove paa "Corsaren"; men det ligger ganske simpelt deri, at Tanken paa "Corsaren" er det bedste Middel for "Aftenbladet" til at geraade i Bersærkergang. Os glæder dette i høi Grad, det vilde bedrøve os meget, hvis "Aftenbladet" ikke ærgrede sig over os, ærgrede sig en Svindsot til - og "Aftenbladets" Svindsot skal virkelig være i stærk Gang - ja vi tilstaae ligefrem, at vor Hensigt er at Hr. Bootins skal følge Hr. Friberts Exempel. For at lette ham Bortgangen have vi endog anvendt al vor Jndflydelse for at skaffe ham en offenlig Kasse under Hænder; men forgjæves. Selv Regeringen synes at være bleven noget mistænksom mod de servile Blade; den vil fremtidig nok betroe dem sit gode Navn og Nygle, men ingen Pengekasse. J alt Fald lode vi ham ikke faae Kassen strax: thi for Sommeren ville vi ikke miste "Aftenbladet", vi maae dog i de lange Vinteraftener have Noget at more os med. Det Ubetalelige ved "Aftenbladet" er især den Mine af at blive læst, som det giver sig. - Hvad kan denne Mine hjælpe? Da Folk ikke læse det, nytter det jo ikke, at det fortæller dem, at det bliver læst. Den Eneste omtrent, der læser det, er "Aftenbladets" Redaction, og den troer det ikke. Saaledes skeer det da, at "Aftenbladet" fortæller, hvorlunde det i sine Nr. 37 og 39 fra forrige Aar ruinerede "Corsaren". Det er et uskyldigt lille Praleri, som "Aftenbladet" vel paa anden Maade vil gjøre frugtbringende. Naar det indgiver sin Note, lyder vel en af Posterne saaledes: S. T. .... . .. Debet. Rbd. Mk. Sk. For at have tuineret "Corfaren"... Underdanigst "Aftenbladet". Endelig erklærer nu "Aftenbladet", at imod "Corsaren" kan det ikke "være bekjendt" at fægte med ligeVaaben, og derfor opfordrer det Justitsraad Reiersen til at komme det tilhjælp. Skal Justitsraad Reiersen hjælpe det med at skrive en Satire mod "Corsaren"? Kan han bedre være bekjendt at være en Smule vittig? Eller skulle vi stilles ligeoverfor Justitsraad Reiersen, ligesom han bevæbnede med Beslag? Skulle vi beslaae Justitsraad Reiersen? Med største Fornøielse. P. S. Efter senere Overlæg have vi besluttet at lægge Sag an mod "Aftenbladet". Have vi nu saa tidt maattet betale Mulcter til det Offenlige, saa ville i vi, ved Gud, ogsaa engang bringe det Offenlige til at betale Mulct.
Corsaren, 1844-02-16
Curiosum. J Beilin er, som man veed, en Concert, der var i ansat til d. 22de Januar, pludselig samme Aften bleven forbudt, fordi nogle unge Polakker havde besluttet at pibe, naar den russiske Nationalsang: "Noch ist Polen nicht verloren", blev udført. - Hertil ville vi blot bemærke, at - (Gjæt engang, lille Reiersen, hvad vi ville bemærke.)
Corsaren, 1844-02-16
Skizzer. A. Hvad Fanden, hvorfor seer Du saa bedrøvet i ud? Du er jo nylig bleven gift. B. Ja, Tak skal Du have, det har jeg s'gu i Grund til, min Fætters Kone er paa gode Veie, og saa kan jeg da skyde en hvid Pind efter den deilige Arv! . . . Nu kunde jeg sigu gjerne have ladet være at gifte mig.
Corsaren, 1844-02-16
Ordsprogs Tegninger. "Som man reder, saa ligger man!" "Det ene Sværd holder det andet i Skeben." Kragen veed nok, hvad So den rider paa."
Corsaren, 1844-02-16
Man vil erindre, at vi i et foregaaende Nr. gjorde opmærksom paa en Person, der var kommen til Kjøbenhavn for at besætte Starup og Nebel Sognekald, at vi fortalte, hvad han tænkte i sit Hjerte o. s. v. Dette Menneske blev yderlig frapperet, da han hjemme i Starup læser "Corfaren" og han raable: Hvem skulde troe, at jeg i Kjøbenhavn uden at vide af det havde talt med en forklædt Diævel! - Hvordan det nu er eller ikke, saa har det ikke ganste sin Rigtighed med den Ansøgning, han havde bragt herind med sig. For nogle Dage siden, melder man os, bleve Alle de, der havde underskrevet den, tilfagte til at møde for Herredsfogden. To og fiirsindstyve i Tallet mødte de og fik hver en Næse, idet mindste gik alle 82 bort med lange Næser. - "See endelig til kjære Corsark, skriver man videre, "at skaffe os Catecheten til Præst." (Vi skulle see, hvad vi kunne gjøre). Denne Catechet er en meget duelig Mand og lider kun undertiden af en Smule Distraction. Engang da han uddeelte Nadveren, glemte han Vinen, hvorover Bønderne troede, at han var gaaet ind i Maadeholdsselskabet. Børn døber han ret godt, kun udelader han sommetider Faderens Navn (det kan sommetider være forsigtigt nok). Som sagt, han er lidt distrait, det viser sig ogsaa ved de saakaldte Politimester-Forretninger, der paaligge Præsterne. Skudsmaalsbøgerne er han betydelig streng med og forlanger dem endog fremviste - uagtet han selv er bortreist i de til Foreviisning bestemte Dage. Af- og Tilgangslisterne over de Jndrullerede bleve forleden sendte ham 2 Gange tilbage, da der var indløbet nogle Distractionsfeil. Da de 3die Gang bleve kasserede, sender Herredsfogden ham et Schema, der var udfyldt af en anden Præst, for at han kunde see, hvorledes det blev gjort - og da, o Under! - afskriver han i Distraction ordret det ham tilsendte udfyldte Schema fra et andet Sogn og sætter sit og sit Sogns Navn under.
Corsaren, 1844-02-16
Underdanigste Spaadomme, eller Fremblik paa Aaret 1844 (hvori Veslaglæggelserne ikke omtales, for ikke at spilde Plads). Januar. (Da denne Maaned allerede er forbi, maae vi overlade Spaadommene om den til "Berlingske".) Februar. Heiberg forbyder "den Constitutionelle", fordi deri har staaet en Artikel om hans "Urania", og averterer denne Bog tilsalgs i en "Eftertale". - Bostius skriver selv en Artikel om "Forposten", som han virkelig selv har skrevet. - Kongen af Sverig døer i Ove Thomsens og Aalborg Avis; Keiseren af Rusland vedbliver at leve i bedste Velgaaende. Prinds Friedrich gjør sig nærmere bekjendt med de russiske Tropper. - BoCtius forbereder sig til at udgive et humoristisk Søndagsblad. Sat sapienti. - Stemann bliver daarlig, men - kommer sig igjen, ligesom - Keiseren af Rusland. Marts. En ny "Dagen" udkommer, redigeret af Assessor Rostock selv, abommeret af Trøiel og Hollard Nielsen. - Ussing fortsætter "de Forelæsninger", som Directionen for det Reiersenske Fond med sædvanlig Redebonhed har sat ham i Stand til at holde uden Betaling." - Fribert opretter et Fodpostcontoir i Helvoetsluys. - O'Connel dømmes til 5 Gange 6 Dages Vand og Brød. - Gudenrat! anmodes af den engelske Regering om at overtage Leverancen. - Jrlænderne gjøre Opstand. London indtages med Storm. O'Connell udraabes til Konge, og den berømte Danske dømmes af en Jury til Strikken, fordi Varene befindes daarlige. Wellington arresteres som Gidsel for Fredsbetingelserne. - Mag. Kirkegaard udgiver 6 opbyggelige Taller. Justitsraad Molbech søger endnu forgjæves en Tilhører til sine Forelæsninger. (Slutn. følger.)
Corsaren, 1844-02-16
Hr. Bebe! Det er tidligere annonceret, at alle Breve blive brændte, naar de ikke udtrykkelig forlanges stiax tilbagesendte.
Corsaren, 1844-02-16
Foruden de ordinaire Billetier er Brev til Hr. Guilielmus Medicus og Hr. Slaberjenski.