Berlingske Tidende, 1832-05-19
London, den 11te Mai. Landets Tilstand er skildret i som Ord: Det GreyskMinisterium er ophørt, i det mindste for Øjeblikket i Straf den første Aften under Forhandlingerne og Reformbillen i Overhusets Commitee, foreslog Lord Lyndhurst et Amendement, hvori efter Discussionen og Rubriken A. skulde udsættes indtil de Rubriker, hvorved Valgretten overdrages til nye Stæder og Districter, vare blevne drøftede. Vel havde Grev Grey i Tide indseet, eller var bleven underrettet om, at dette blot skulde være Et Hielpemiddel til at forhindre Jndrømmelsen af Valgretten for de fleste Byer og derved redde saa mange som mueligt af de saa kaldte rotten Boroughs fra den dem truende Skjebne. Men han havde ikke betimeligen nok rustet sig til denne Kamp, om maaskee end ingen Dadeel kan ramme ham, fordi han stolede saa meget paa sin egen og paa Sagens Kraft, og den Bistand, han hidtil havde fundet, at han ikke vilde tage sin Tilflugt til verordentlige Midler. Dette Amendement antoges med en Maforitet af 35 (151 mod 116) Stemmer. Næste Morgen holdtes et stort Ministeraad, som varede indtil om Eftermiddagen Kl. 3, umiddelbart derpaa begave Grev Grey og Lord Broughansig til Kongen i Windsor. De forestillede ham, at det nu var mueligt, at sætte Billen igjennem, uden at creere nye Peerer, og at Ministrene, dersom Kongen ikke delede disse Anskuelser, ikke havde andet Valg tilbage, end at resignere. Kongen modtog Mistrene meget naadigt, men svarede, at han vilde overlægge Sagen og meddele dem sit Svar næste Morgen. Dette ankom hertil i Onsdags Morges Kl. 9 og løb, at Hs. M. antager Ministrenes Resignation, saa ondt det end gjør ham, at et saadant Tilfælde er indtruffet med Ministre, som ved deres Adfærd stedse havde retfærdiggjort den Tillid, han havde sat til dem. Jndtil Postens Afgang havde man endnu ikke erfaret noget Bestemt om et nyt Ministeriums Dannelse. Nogle meente, at Lord Lyndhurst, andre, at Lord Harrowby have faaet den Hverv, at danne et saadant. Men den Efterretning, at den sidste skulde have havt en Privatandients hos Kongen, modsiges udtrykkeligt, og den angaaende den Første, er allerede utroeværdig derved, at den vilde udelukke en Combination med Hertugen af Wellington. Sagen er bleven endnu vanskeligere ved den Beslutning, som Underhuset fattede i Gaar Aftes. Det synes at have tilegnet sig Nelsons bekjendte Valgsprog: "England venter, at enhver Englænder gjør sin Pligt. Lord Chrington androg nemlig paa en Addresse til Kongen om: "At det maatte behage Høistsamme, kun at vælge saadanne Mænd til Ministre, som ville sætte Reformbillen igjennem i Henseende til hele dens væsentlige Jndhold og Omfang; efter en Debatte, som varede indtil om Morgenen Kl. 3, antoges Andragendet med en Majoritet af 80 Stemmer (288 mod 208. J Øvrigt har man baade i London og andre Stæder, hvorhen Efterretningen er kommen, holdt store Forsamlinger, for at vælge enhver forfatningsmæssig Vei, til at opnaae det saa inderligen ønskede Øjemeed. En saadan Forsamling fandt blandt andre Sted i Onsdags i Hertugen af Demonshires Palais, hvorved ogsaa Lord Wharneliffe skal have været tilstede. Hertugen har i Gaar nedlagt sin Post som Overkæmmererer. Ministrene resignerede formeligen ved Leven i Forgaars, men vedblive dog foreløbigen at bestyre deres Embeder indtil deres Eftermænd ere udvalgte.