Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-23
Nyeste i HuEn Sal. V. N. F. P. N. N. W. af En ad Tiende Aargang. No. 16. Adgang af 10 at den 8. Haanden, en en Madsen. Udgivet og forlags af Boghandler S. Solden. nogen at . Tirsdagen den 23 Februarii 1813. at Om den Kongelige Commission for Oldsagers Opbevaring. Ma Am Denne Commission har i f. A. offentlig fremlagt den første Frugt af sin femaarige Virksomhed i et Værk, under Titel af: Antiquariiske Anmaser, første Bind med 8 Kobbere. Det er et herligt Minde om den Beskyttelse, den fædrenelandske Historie Muse har fundet under Sjette Frederiks Scepten, midt under Krigens Trængsler og Vaabnenes Gny thi det var netop fire Maaneder førend Engellændernes troløse Angreb paa Sjælland (d. 22de Maji. 1807) da efter et Kongebud Commissionen for Oldsagers Opbevaring blev oprettet, og det maa inderligen fryde hver Fædrenelandets Ven, at see denne Commission, alle udvortes Hindringer, agtede, fortsætte med afbrudt Jver sine interessante Sysler. Fortalen til Annalerne er forfattet af vor lærde Biskop Münter, og indeholder en kort Udsigt over Commissionens Foretagender lige fra dens Oprettelse indtil nu. Anmelderen heraf troer, at et Udtog af denne Fortale ikke vil være Bladets Læsere ukjerkomment. Male CapiCommissionen, hedder det deri, lagde strax selv Planen til sin Virksomhed. Den traadte i Brevvexling med begge Rigernes civile og især, med de geistlige Embedsmænd. Da den snart erhyldt fra alle Landets Provindser, især fra de nærmere ved Hovedstaden, beliggende, udførlige Beskrivelser over de Oldsager, som endnu vare at see i af Ha saa Af ethvert Sogn, ofte ledsagede med Tegninger, saa lod den samle og classificere alle disse Efterretninger, og lagde paa denne Maade Grund til en antiquarisk Chorographie af Fædrenelandet, saavidt det nemligger mueligt, nu i det nittende Aarhimdrede, efterat saare meget i forrige Tider er blevenrødelagt, ved Hielp af Historien, af Tegninger frande ældre Tider og af endnu tilværende Mont menter at gjøre en Beskrivelse af saadan Beskaffenhed. Commissionen, som ikke allene erholdt Tegninger og Beskrivelser, men ogsaa mangfoldige Bidrag af Oldsager fra Hedenskabets og den christne Middelalders Tid, saae sig nu istand til, paa det af Consistorium indrømmede Sted paa Universitets-Bibliotheket, at ordne og indrette en nu allerede betydelig Samling, i hvilken desuden endeel af de antiquariske Skatte, som hidtil bleve gjemte paa Konstkamret, og som sammes Chef og Commissionens første Medlem, Overhofmarschal Hauch, troede vilde være til større Nytte for det Almindelige iblandt Commissionens Samlinger, bleve med Kongel. Tilladelse indlemmede, foruden den af Hs. Majestæt derhen allernaadigst forærede Guldbergske Samling, og flere Privat-Samlinger, saasom forrige Provincial=Medici, i Holbechs Amt, Dr. Med. Høegs; Kherre la Calmettes, indeholdende for det meste møenske Oldsager; Capit. Sommers saadanne, som for størstedelen ere bragte sammen i Norge Krigsraad Røttger, Collsmanns; ei at tale om mange enkelte Stykker, som velvilligen ere blevne Commissionen forærede, og blandt hvilke de vigtigste ere nogle kostbare Guldsmykker, fundne paa Grevskabet Bregentved, som Geheime-Conferentsraad og Ordens-Cantsler Grev J. G. Moltke, hvis Yndest for det antiquariske Studium Commissionen desuden skylder Tryggevælde=Stenen, der tilforn stod opreist i Valløe-Slotsgaard, har indlemmet dens Samling. Endskjønt det havde været saare meget at ønske, at de fædrenelandske Oldsager allerede havde havt et saadant Gjemmested for Efterslægten, som det Hans Majestæt har anviist den, saa kommer denne Kongelige Naade dog endnu ikke for sildig; thi endnu findes Monumenter i Hobetal fra Fortidens forskjellige Perioder, endnu opdages stedse nye Oldsager, som deels have været gjemte i Jordens Skjød, deels opbevarede paa offentlige og private Steder, og hvis vore Medborgere ville vedblive at skienke den under Commissionens Bestyrelse staaende Samling sin Yndest, tor den haabe, inden faa Aar at have forøget den i en meget betydelig Grad. Allene i Fyen har Commissionens Medlem, Prof. Vedel=Simousen, paa en meget kort Tid, bragt 500 Numere tilveie, blandt hvilke der findes nogle sjeldne og interessante Stykker. Lignende Bidrag fra andre Provindser, ville maaskee sætte Oldgrandskere istand til at opdage Overeensstemmelser og Forskjelligheder, der kunne føre til ei uvigtige Resultater og Culturens Tilstand i forskjellige Egne, og naar de i Kjøbenhavn og Christiania begyndte Museer saaledes blive Opbevaringssteder for de i begge Rigerne forekommende Oldsager, tør man haabe, at ingen af Oldtidens mindre Mindemærker, som endnu er i Behold og opdages, i Fremtiden skulle forkomme; ligesom og de Kongelige Cancellier sørge omhyggeligen for, at de større Altere, Begravelser og Steenkredse, som enten for deres Omfangs Skjønheds eller historiske Omstændigheders Skyld ere af nogen Vigtighed, bevares fra videre Ødelæggelse. Var alt dette skeet i Ole Worms Tid, ja ikkun førend Veiarbeidet begyndte i Danmark, havde det man skee været mueligt, efter disse Monumenter at udardeide en egen Udsigt over det ældste Danmarks Jnddelinger, i politisk og religiøst Hensyn, efter Dom- og Offer-Stederne. Endskjøndt saadant Arbeide nu er blevet meget vanskeligt, anseer Commissionen det dog endnu ikke for aldeles umueligt, da, i det ringeste om mange nu ødelagte MonuSTIAN menter, Efterretninger have vedligeholdt sig i Resen og Pontoppidans Atlas, for en Deel ogsaa i Egnes mundtlige Traditioner. Samlingen, der, som forhen anført, findes opstillet paa Universitets-Bibliotheket, er ordnet i Skabe af Commissionens Medlem, Conferentsraad og Canc. Deput. Monrad, og en Deel af de smukkeste Sager ere ophængte i Chorets Vinduer. Runestenene ere, Tryggevælde=Stenen undtagen, som staaer paa Kirkegaarden, satte i Nischerne i Opgangen til Universitets Bibliotheket; af disse have 3de allerede længe ligget paa Trinitatis Kirkegaard; de vare Levninger af dem, som under Frederik den Tredie bleve paa Ole Worms Forestilling, indsendte fra Provindserne, og, som paa disse 3de nær, forkom eller bleve ødelagte i og elter Kjøbenhavns Jldebrand 1728. De siden tilkomne ere de tvende i dette første Bind af Annalerne beskrevne Stene, den fra Sønderkirkeby paa Falster, og den snoldelevske fra Sjælland. De uden sees i bemeldte Opgang en meget lang, og ved en særdeles Jndretning udmærket Canon, opfisket af Havet ved Anholt, samt et stort Steen trug, formodentlig en Ligkiste, funden paa Den Fohr.