Berlingske Tidende, 1829-09-07
Paris, den 27de August. Det er umuligt, at gjøre sig et Begreb om den Mængde Mennesker, der, for at bivaane Proces=Forhandlingerne imod Journaades Debats, allerede fra den aarle Mørgenstund beleirede Tribunalet. Kl. 8 om Morgenen kunde allerede Advocaterne, og det der ellers hørte til Tribunalet, ikke naae Døren, og da denne blev aabnet, styrtede, saa mange Salen kunde rumme, ind og bemægtigede sig enhver Plads, place at barreaul skreman forgjeves fra de bageste Rækker; ingen, der havde faaes Plads, vilde forlade den. Generalfiskalen havde imidlertid taget sine Forholdsregler, da Tribunal=Præsidentens Stemme blev uden Virkning, trængte omtrent et halv Compagnie Gensdarmer ind i Sessionssalen og bragte efter mange haandgribelige Demonstrationer Rolighed tilveie. Sessionen var saa længe bleven opsat Blandt de bekjendte Personer faaes H. K. H. Hertugen af Chatres, ledsaget af en gammel General; men blandt de Deputerede, som vare tilstede, bemærkedes kun den Anklagedes Broder, Statsraad Bertin de Vaux, (som nu har taget sin Afsked, Hr. Mechin, og den berømte Charles Dupin. Sessionen aabne des og Hr. Bertin den ældre, en ærværdig Olding med graa Haar, den Anklagede - fremstod for at erklære, at Hr. Bequet, der selv havde angivet sig som Forfatter til den omhandlede Artikel, ingen Anklage kunde være underkastet, da det var efter hans (Bertins) Tilskyndelse, at denne Artikel var bleven forfattet ; har selv havde i bemeldte Artikel gjort flere Forandringer, udstrøget og tilføjet, og havde altsaa søgt at gjøre sine egne og ikke Hr. Bequets Anskuelser gieldende; da det endelig engang for alle beroede paa ham, hvilken Artikel skulde optages eller forkastes saa stod ikke Hr. Bequet, men han til Ansvar for sine Anskuelser. - Retten lod nu Hr. Bequet gaae. Generalfiskalen fremtraadte og forsikkrede, at det nærværende Tilfælde var et sørgeligt Beviis paa en tøileløs Processes Fremskridt." Hidtil havde man dog blot angrebet den kongelige Magts Befuldmægtigede; men nu bluedes man ikke ved at angribselve H. M. hellige Person. Anledningen til denne Proces - ved blev Generalfiskalen - er noksom bekjendt. H. M. Kongen troede at burde sit forandre sit Ministerium og kaldte til Raadgivere Mænd, hvis Troskab og Hengivenhed han kjendte. (Nr. opstod et Bulder i Salen og Advocaten var nødt til at standse sin Tale.) Præsidenten slog til Lyd og sagde: Dersom Tilhørerne ikke ophøre at kuurre, saa vil Retten tage meget energiske Forholdsregler. (Roligheden vendte nu tilbage.) Advocaten vedblev nu Saalænge man kun angreb Ministrene, taug den offentlige Anklager; men nu da H. M. Kongens Person angribes, troede jeg det Pligt, ikke at tie. Betragte vi den anklagede Artikel, saa deeler den sig i to Hovedpunkter: Først, det den siger: "Saaledes er altsaa det Kjørligheds Baand sønderrevet, som forenede Folket og Monarken." Som Generalfiskal finder jeg i disse Ord to fornærmelige Fortolkninger: det er en Paastand, som selv paa Tribanen i de Deputeredes Kammer ikke er bleven taalt, thi naar en Taler har sagt, at Kongen har Fjender, en han fra alle Sider blevne viist til Rette med det Raab: "Til Orden! Hvad den anden Hovedpunkt angaaer, da troer Advocaten at kunne fatte den i faa Ord. Jfølge Chartets Aand tilhører den udøvende Magt Kongen, altsaa og Valget af hans Ministre og dette Valg er frit. Men er det frit, naar det kan angribes af Undersaatterne, Man siger, at Kongen mueligen har taget feil; om dette er mueligt, saa bør man dog oppebie Resultate, af hans Valg, og ikke bedømme det forinden. Hr. Dupin fremtraadte nu som Defensor; men han syntes ikke at være paa sin rette Plads, overhovedet syntes det, at Sagen meget afficerede ham. Han gjorde opmærksom paa, at Journaades Debats stedse havde været de kongelige Rettigheders bjærveForsvarer, og viste Hr. Bertin som den Mand, der endog var bleven forfulgt for sin Hengivenhed til det Bourbonske Huus. - Han bemærkede meget snildt, at saa vist Lydighed er Pligimod Souverainen, saa vist er det dog med Kjerlighed er anden Sag. Bossuet, Talon og Montagne vare gaaet endnu videre og havde udbredt den Lære, at der endog kunde giver hadeværdige Love, - men til Slutning gjorde han endnu Ond være, i det han tilføiede: Har Redacteuren sagt, at Kjerligheden, Baand imellem Fyrsten og hans Undersaatter er sønderrevet, saa er denne Yttring et Udbrud af Smerte, med det Haab, at Baandene atter vorde knyttede desto fastere. Efterat Retten var traadt til Side, for at votere i Sagen vendte den efter halvanden Times Forløb igjen tilbage i Salen Dommen blev oplæst, der lød saaledes: "Ministrenes Udnærnelse af H. M. Kongen er en af hans constitutionelle Autoriter Handlinger. Redacteuren af Journal des Debats har angreb Minister=Udnævnelsen og derved tillige angrebet H. M. Kongen, constitutionelle Autoritet; Udtrykkene i den paaklagede Artikindeholde desuden Fornærmelser imod Kongens Person og Forhaanelser imod den kongelige Værdighed. Thi dømmes Redacteuren Bertin til sex Maaneders Fængsel og til en Mulct af 500 Franker. Hr. Bertin vil appellere denne Kjendelse.