Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1735-12-01
Tydskland. Saa bestandige som Freds Aspecterne hidtil have været for det Romersk Kayserlige Hoff, i Henseende til de med den Franske Crone oprettede Freds-Præliminarier, der ere et forventende got Budskab om en raisonabel Fred imellem de i Kriigen indviklede Puissancer. Saa foranderlige synes derimod andre høj Hoffer at være, som i Begyndelsen vare ilde tilfreds med disse længe forønskede og behagelige Tidender. Thi hvad sig det Madritske Hoff er belangende, da har Hendes Majestæt Dronningen i Spanien, ved den første Efterretning om det Franske Riiges particulaire Forliig med Hans Kayserlige Majestæt, viist sig derover gandske misnøyet, i det samme Forliig var sluttet uden Hendes Majestæts Vidende og Villie, Jkke desmindre har man dog nu omstunder god Forhaabning om at vinde Hendes Kongelige Majestæt, og at den paastaaende Tvistigheds Punct, som Jtalien vedkommer, ikke skulde give nogen Anledning til Forlugets Formindskelse eller Ophævelse. Man tør ikkun love det Spanske Hoff, at man vil forhielpe samme Riige til Gibraltars og Porto Mahons Restitution, og, saafremt den Engelske Crone vil samme i Mindelighed ikke indgaae, da enten at bruge den behøvende Force til at udrette saadant med, eller og at overlade Havnen Livorno til Engelsk Besætning; Hvilket sidste Hans Kayserl. Majestæt nok gierne saae at maatte fuldbyrdes, helst da Høi bemeldte Majestæt lige saa lidet som Kongen af Frankerige har elsket det Stor Brittanniske Hoffes Opførsel, i det man vil paaskylde den Engelske Nation, at samme heller faae Krigens Prolongation, end Fredens Jstandsættelse mellem førstbemeldte tvende Høye Hoffer. Hvorom alting er saa maae dog det Spanske Rige holde for at være baade nødven Aar 1735. vendigt og gavnligt, naar man ved Hoffet følger Hans Allerchristl. Majestæts Exempel. Thi som Himmelen er ikke altid overtrakt med sorte og tykke Skyer, men forandres omsider igien til klar og mild Luft: Altsaa sees det Spanske Hoff nu paa den ne Tiid at være samme Forandring underkastet, i det man allereede, for at vise Frugten af det Spanske Riiges Tilbøielighed til en god Forstaaelse og forventende Freds Slutning med Hans Romerske Kayserlige Majestæt, har affærdiget Coureerer til Lombardiet, for at modtage den meerbemeldte Vaaben-Stillstand. Jmidlertid maae den Spanske Minister udi den Haag længe nok undskylde sig i offentlig Selskab at drikke paa en bestandig Fred, i det han sagde: Han vilde først vente, om det blev en god Fred. Og den Sardiniske Minister sammesteds vilde i Førstningen heller ikke troe, at Freden skulde være nær for Dørren; Dog skal han nu iligemaade have forandret sine Tanker, i det han svarede: Han levede i det faste Haab, at Hans Høie Hoff vilde nok med Fordeel trekke sig ud af Krigen, Sagerne maatte end løbe, som de vilde. Nu er dette vel nok, at Hendes Kongelig Majestæt i Spanien har for nogen Tiid siden lovet Kongen af Sardinien store Ting, saa fremt han vilde holde Alliancen ved lige, og maintenere det, som eengang er vundet. Men som Kriigens Fortsættelse er ikke altid liige nyttig, helst naar Alliancen svækkes: Altsaa har det Turiniske Hoff et heller vildet modtage Spaniernes Tilbud, men er langt meere fornøyet med en liden Vinding, end som at liide større Forliis i Fremtiden. Derforuden er det heller ikke raadeligt, at forlade sig paa bare Løfter, helst naar Conjuncturerne ikke vilde tilstæde, at man saa stricte havde fornøden at efterleve dem. Det er altsaa Slutningen ved dette Aars Slutning, at Begyndelsen og Enden paa en Ting ere sig sielden selv liige; Thi hvor skulde vel have tænkt, at de i Jtalien forhen mægtige Fiender skulde saa hastig blive afmægtige, og deres Fiendtligheder at omskiftes til Venskab, Dog raisonnerer man udi den Haag derom saaledes: At den Maade, hvormed saadant et tungt Verk er bleven tracteret, For December Maaned Aar 1795. ret, tiener saavel det Kayserl. som det Franske Minister 10 til staa Berømmelse og Ære, fordi begge har forholdet sig efter den sublileste Politiqve og største Klogskab, og derved udrettet saa meget som man aldrig var god for at vinde ved een eller anden Mediation. Det er baade viist og sandt, at den Franske Crones Conduite har forhindret de i Lombardiet langt udseende Spanske Desseins, at de ikke har kundet udbryde til nogen Virkelighed, enten til at forøge Don Carlos Riigets Grendser, eller til at formindske den Kayserl. Myndighed udi de Jtalieniske Staater og Lande. Thi naar Hans Kayserl. Majestæt kand faae Stor-Hertugdømmet Florentz, samt Hertugdommene Parma og Piacentza, da har det Tydske Riige at trøste sig derved, at den Kayserl. Magt staaer altid fast ved en vel indrettet Regiering udi de Lande, som ligge nærmest til de Tydske Grendser. For Resten er det de Tydske Fyrster kjært at høre, at de af Hans Allerchristl. Majestæt indtagne Fæstninger skulde snart restitueres, og de Franske Tropper kaldes tilbage igien; men hvad sig Hertugdømmet Lotthringen er betreffende, da skal samme Lands Afstaaelse til Kong Stanislaum, og derefter til den Franske Crone, være Vidne til, at Hertugen i Lotthringen skulde derimod reussere i alle de Anslag, som Tydsklands Velfærd kunde befodre ved hans tilkommende Tiltrædelse paa den Kayserlige Throne; hvorom dog Tiden kand give den allerbeste Oplysning.