Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-27
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie. Estrup. Jeg har udtalt de Grunde, der bevæge mig til at ansee Jndgivelsen af en Petition i denne Sag for ikke betimelig. Jntet af hvad der idag er yttret har kunnet bevæge mig til at forandre min udtalte Overbeviisning. Proc. Petersen. Uden Forbeholdenhed, uden fremmede Hensyn, og efter Overveielse af alle vedkommende Forhold, saaledes som de fremstille sig for mig og det er mig givet at vurdere dem, tiltræder jeg den Jndstilling, som Comiteen har bragt i Forslag. Kolby. J Tillid til de vise Foranstaltninger, som vor høihjertede Konge maatte træffe, hvis han allern. skjænker Sagen sin aller. Opmærksomhed, tiltræder jeg Comiteens Jndstilling. Nielsen. Ved nøie at overveie den med saamegen Omhu udarbeidede Commiteebetænkning, er jeg kommen til det Resultat, at jeg i det Hele tiltræder den Jndstilling, som Comiteen, med en Pietet, der sømmer sig for en saadan Forsamling, som den Nærværende, har fremført. Fleischer. At der i den dannede Klasse Borgere, maaskee især i Kjøbstæderne, virkelig er en Trang til, et Ønske om en friere Udvikling af de sociale Forhold, er vist, og jeg troer, at den Petition, som er indbragt fra den By, jeg har den Ære at repræsentere, isærdeleshed kan tjene til Beviis derfor, thi sandelig, der findes iblandt Underskrifterne mange Navne, der tilhøre Mænd, om hvilke Enhver, der kjender dem, vil kunne vidne, at de have vidst, hvad de begjerte. Har endog Gjenstanden for hine Ønsker ikke staaet aldeles klar for alle de Mænd, der have underskrevet de indk. Petitioner, da maa jeg dog bede vel at lægge Mærke til, at Tanken om denne Gjenstand maa have været vakt hos dem Alle, og Tanken er Ønskets Forløber. – Jeg troer derfor, at det, allerede med Hensyn til hiin almindeligen opstaaede og udbredte Tanke, vil være en Pligt for Forsamlingen, en hellig Pligt mod Konge og Folk, at gjøre Hs. M. opmærksom derpaa, saaledes som Comiteen har indstillet, og jeg haaber, at Forsamlingen ikke vil svigte denne Pligt. - Jeg har ikke besøgt mange konstitutionelle Stater, men Norge har jeg bereist, dets Dale og dets Fjelde, været i Hytter og i Borge, overalt har jeg hørt lovprise Constitutionen, den Constitution, hvis Grundlov enhver norsk Bonde har hængende i Glas og Ramme i sin Stue, som enhver Normand kan udenad, og hvis Ukrænkelighed han bevogter som sin Øiesteen. Ogsaa veed jeg, at Velsignelse lyder over den Fyrste, som stillede sig i Spidsen for Constitutionen, og skulde det være muligt, at hans Opoffrelser og Fortjenester af Norge endnu ikke vare almindeligen anerkjendte, saa haaber jeg dog forvist, at den Tid vil komme, da en sanddru Saga vil riste hans Navn med gyldne Bogstaver i Norges Aarboger, og at mit Fødeland – ja Norge er mit Fødeland- vil sætte ham en Bauta, som skal kneise høit og skues trindtomkring, ja, som det sneedækte Gousta vilde være stolt af at bære. Bruun. Jeg føler mig opfordret til at erklære, at det er min inderlige Overbeviisning, at Stænderne ikke opfylde deres Pligt mod Konge og Folk, naar de ikke gjøre Hs. M. bekjendt med den Trang til en friere Udvikling af Samfundsforholdene, som lever i Folket. At der virkelig er en saadan Trang, det mener jeg, at man kan uddrage, ikke saameget af de indk. Petitioner, som deraf, at saamange Deputerede, baade her og i den roeskildske Forsamling, fra Landets forsk. Kanter, have baaret Vidne om den, og af andre Kjendsgierninger; og det er den Tanke, som ligger til Grund for denne Trang, den Attraa, hvorpaa den gaaer ud, som Comiteen foreslaaer Forsamlingen at indstille til Kongens Overveielse. – Alle have vistnok den Fortrøstning, at Hs. M., i sin Viisdom og Kjærlighed til sit Folk, vil vide at ordne Forholdene til det almindelige Vel, og jeg føler mig derfor kun opfordret til at erklære, at jeg stemmer for Comiteens Indstilling i dens Heelhed. (fortsættes.) No 16.