Københavns Adresseavis, 1768-05-31
Anholt=Land som i gamle Documenter skrives Anolt, og ligger i Nørre=Herred 7 Miile fra Grinnaae, er en halv Miil breed, og lidet meere end en Miil udi Søen, og hvad der tages fra Landet paa en Kandt lægges til igien paa en anden. Øen har omtrent 1643 taget Skade af Sandflugt, da den østre Deel er gjort ufrugthar, uden for saavidt Marhalm og Enebær=Riis der voxer, giver ellers god Rug, Byg, noget Himmel=Korn, og i Synderlighed got Fiskerie og Sælhunde=Fangst, Vrag, opfisket Gods og Strand=Rettigheden, som Landets Eier har haft siden 1713, giver og noget af sig. Jndbyggerne bestaaer af 16 Halvgaards=Mænd, 4 Huusmænd, nogle Inderster; Præsten og Fogden, hvilke Familier udgiøre i alt henved 100 Stkr. Siæle. Landet er taxeret for 1 Tønder 2 Fierdingkar 1 Album Hartkorn, foruden Præstegaarden som staaer, for 1 Tønde 3 Fierdingkar 2 Album, og hører under Amtstuen i Aarhuus. Huusmændene haver intet Jord i Vangene, men lidet ved Huusene til Brødkorn og en KaalHave. Disse have Skibs=Parter i Landets Baade og Jagter, og ligesom Gaardmændene leve af Fiskerie, Sælhund fangst og Strand=Bergning. Om Anholt=Boerne førende de selv fik Kirke, have søgt til Morup Kirke i Halland, som Rechardson i sin Hallands Beskrivelse, Pag. 92, siger, er meget uvist. I det mindste har de udi meere end 200 Aar. selv haft baade Kirke og Præst; thi man finder, at Peder Knudson Sogne=Præst paa Anholt, fik Kong Christian l. Brev paa Kronens Part af Tienden af Volbye=Sogn, at beholde saa længe han der var Præst, dat. Dronningborg, 1551. Aar 1567, har Kong Friderich H. lagt Kongens og Kronens Anpart Korn= og Qvæg=Tiende af Volbye Sogn til Præsten paa Anholt, for Kaldets Ringhed. 1582. har Kong Friderich Il. ved et strengt Brev til Undersaatterne paa Anholt, sat dem hart til rette for deres Modt villighed og Uhørsomhed, saavel imod Kongens befalingsmand og hans Fuldmægtiger og Fogder, som imod deres Sogne=Præst, og truer dem, som herefter ikke fandtes villige og hørsomme, at sættes fra Huus og Hiem og forvises Landet. 1639 bevilgede Kong Christian V. SognePræsten paa Anholt, for sit Kalds store Ringhed at maae forskaanes fra Skat, naar den paabydes, Kirken er liden efter Meenigheden, men den har dog et lidet Bibliothek til Præsternes Brug af meere end 100 Bøger, som SognePræsten Friderich Johan Valentin Dauv deels har faaet skiænket hertil 1737 af adskillige, deels selv givet dertil 1743, da han blev kaldet derfra til Hospitals=Præst i Randers. Kongen har selv Jus Patronatus Vocandi til Kirken og Præste=Kaldet. Korn=Tiende svares ey videre her, end hver 15de Næg, som deles lige i to Deele til Kirken og Præsten. Øen saa liden som den er, har dog sit eget Ting, kaldet af nogle Anholts Birk, hvortil snart en af Landets vittigste Bønder, snart en Fremmed, har været Foged, og af Proprietairen, som eyer Landet, dertil beskikket. 1441 blev Anholt med Grinaae af Kong Christopher forlænet til Hr. Otto Nielsen Rosenkrantz. 1526 befalede Kong Friderich I. Embedsmanden paa Kaløe, Erik Banner, han skulde formaae Bønderne paa Anholt at berge for JochimWolveffuer fra Hamborg, af hans der strandede Skib og Gods. 1623 gjorde Kong Christian T. Contract med en Mand, navnlig Welga Ankers, at han efter den Hollandske Maade skulle anlægge en Fyrbakke paa Anholt. Denne Anholts Fyr, som forvaltes af en Kongelig Betient, er siden vedligeholden og stedse brænder om Natten, formedelst det store Sand=Rif, som er saa farlig for de Søefarende. 1667 førend Landet blev solgt, var Hans von Tille Foged paa Anholt. 1668 solgte Kong Friderich III. Anholt, som i Skiødet kaldes vores Land, Provintz og Sogn Anholt, til Fyrrings=Forvalter Peder Jensen Grove, hvis Enke Dorothea Rhode 1674 fik Hans Rostgaard, og tilbragte ham denne Eiendom. Han døde 1684, og efter ham fik hans Søn Conferentz=Raad Friderich Rostgaard denne Øe, og fik derpaa 1722 af Kong Friderich 1. Reluitions=Skiøde. Nu er hans Enke=Frue Conradina Revenfelt, Eyere af Anholt. Landet skal 1711 i Krigens Tid være udplyndret af Svenske Kapere.