Københavns Adresseavis, 1777-01-07
Af de nyeste ostindiske Missionsberetninger. Siden det i November Manned 1774., da jeg var i Pol lam, just var paa den Tid, at der hvert Aar bliver holdet en stor Fest i Tirunamalei, saa reyste jeg med vores Catechet indtil dette Sted. Den 14 Nov. toge vi fra Pol lam. Vegene og Hvilehusene vare overalt fuld af Folk, der gik til Festen. Den 15 kom vi til Strukowilur (hellig Kirkestad) Her er en stor Pagode; (Afgudstempel, foran ved samme stod paa 4 Stænger, som vare bundne sammen, et Kammer af Bræder, der var fuld af Figurer, med aabne Dørre til begge Sider. Brahmanerne sagde os, at det kaldtes Birumaradam (Birumas Vogn) og at Festen Birumaradam havde været i Dag, hvilken alle de maatte bivaane, som ventede at have retskaffen Nytte, af Festens Helligholdelse Tirunamalet. Vi spurgte, hvorledes denne Fest blev holdt, og de svarede, at en Brahmaner blev baaren omkring paa denne Vogn, og tilbedet af Folket. Thi Afguden Biruma bliver ikke dyrket under et billede, men i Brahmanerne, og derfor bæres en Brahmaner omkring paa samme Maade, som ellers pleyer at skee med et billede. Den 17 Nov. kom vi til Staden Tirunamale. I denne Stad findes en stor befæsted Pagode, men forresten intet uden slette Huse, der for største Deelen ere bygte af Leer med Halmtag. Om Eftermiddagen gik vi til Bierget. Vi kom i et Hvilehuusved Bierget, hvorved er en Dam, som holdes for hellig, i denne badede Folk sig. Vi kom ogsaa forbi tvende Huler i Klippen, i den ene vare to Eremiter, i den anden tre. Den sidste var noget rummelig; da jeg sagde til dem, at jeg gjerne vilde see deres Vaaning inden i, begierte de, at jeg vilde trække mine Skoe af, men da jeg svarede, at det ikke var Europæernes Vane, lode de mig komme ind. Jeg spurgte, hvorlænge de havde boet der, een af dem varede mig, saa længe, som Bierget havde været til. Jeg sagde, han maatte ikke tale med mig, som med det bedragne Folk, der troede deres Præster at grove Misdædere og Dyr vare Guder. Herpaa svarede en anden: deres Formænd havde altid boet der. Jeg saae et Fruentimmer ved Hulen, og hørte, at de spiste og levede som andre Mennesker. Det var mig kiært, at jeg havde seet dem, thi Hedningerne anføre saadanne Eremiter, som Exempler paa deres Religions Sandhed, og sige vel undertiden; at Gud opholder dem uden Mad og Drikke. Vi stege temmelig høyt op paa Bierget, men da Veyen blev alt for besværlig, og Solen vilde gaae ned, forrettede vi vores Bøn, hvortil vi bleve opmuntrede af den smukke Udsigt, og tillige bevægede af de mange Tegn paa Afguderie, som jeg kunde see igjennem mit Perspectiv. Hidindtil havde en utroelig Mængde Menneskeer staaet neden ved Bierget, for at betragte os, og da jeg gik ned, saae alle paa mig. Jeg hørte, at nogle havde undret sig, at Arunasalg Jspuren Biergets Gud lod mig, som en Blank komme saavidt paa Bierget, andre havde svaret, det var en anden Sag med mig, jeg var en Præst, og ikke som deres Præster, for et vist Slægt, men for alle Arter af Mennesker. Ved Bierget sad Præsterne og sang utugtige Historier, om deres Guder. Ved hver stod Folk, som efter eget Behag lagde en Gave af Penge eller Riis for dem. Den 18 Nov. om Morgenen gik Folk omkring det for hellig holdne Bierg. Herved skeer følgende: 1) Give de Almisser af Penge, eller Riis til Præsterne og Præstinderne, som i hundrede og tusinde Tal sidde eller staae ved Veyen. 2) Be sprænge eller bade de sig i de hellige Damme ved Veyen, nogle og tyve i Tallet. 3) Tilbede de for Pagoderne, som paa visse Stæder rundt omkring Bierget ere oprettede. 4) Tilbede de adskillige Gange for Bierget, thi de bilde dem indat Biergets Spidse er en Femkant, og at hver Side forestiller et Ansigt; de høye Stæder paa Klippen giøre de til Næse og Hage, og de dybe til Øyne og Mund. Jeg kunde ikke følge deres Jndbildning med mit Perspectiv. Disse 5 Sider, holde de for ligesaa mange overnaturlige Kræfter af Arunasala=Jspuren. 5) Neye de sig for en Pyramide, der en oprettet paa en udstaaende Klippe ved Biergets nordvestlige Kant. De regne denne Vey paa 14 Narige, (henimod 3 Miil, men den er ey saa lang. Der overfaldt mig en Gysen, da jeg saae Præsterne og Præstinderne ved Veyen. Nogle stod ved Veyen, deres Haar hængte ned, og de vare overalt bestrøede med Asken af Koemøg, de raabte ti Folket: Giver Almisse og tager Himmelen. Andre sad og sang Gudernes Historier. Nogle havde gjort sig midt i Veyen er Leye af Torne, hvorpaa de laae gandske nogne. Andre have de bedækket sig med Jord, nogle af disse havde en Aabning ved Munden, at de kunde raabe og Amisse, andre vare gandske begravne, saa at man ey engang kunde see, hvorledes de trak deres Aande, Bækkenet, hvor de toge imod Almisse stod paa Jorden. Nogle faae havde gjort et Tov fast ved Træerne, hvorpaa de laae (thi heele Veyen er en Aller) Bækkenet stod under dem. Jeg saae ingen andre Penge, uden allerne Kobbermynt. Nogle stod midt i Veyen paa Hovedet eller paa Hænderne. Nogle dandsede omkring og havde en stor brændende Væg, af Form og Størrelse som en Sukkertop under Armen, paa hvilken de undertiden kom Olie af et Kar, som de holdt i den anden Haand. Ved dem alle stod foruden Bekkenet ogsaa smaae Afgudsbilleder af Metal eller store af Træ. For en Pagode hængte 17 efter Landets Maade af Bambus Rør flettede Vugger ved Træer, ne, disse skulde ufrugthare Koner bevæge, for at blive frugtsommelige. Jeg tog Leylighed, da vi gik omkring Bierget, hvilket varede fra Kl. 7 til 12, at tale med mange om Guds Egenskaber, hans fornuftige Dyrkelse og Gienløsningen ved Jesun. Jngen var uhøflig imod os, og vi havde ogsaa foretaget os ey at bruge Talemaader, som kunde opirre dem. Nogle bleve hos os, naar vi kom til et Tempel eller til en Dam, og sagde: Hvad nytter Vandet eller Afguden os, Engang raabte en gandske høyt: Hvorfor besprenger J. eder, Denne Blanke har jo fordervet alting. Jeg tænkte, at dette vilde foraarsage Uroe, men alting blev stille. Dette Folk er saa taalmodigt, eller rettere at sige frygtsomt, at Øvrigheden ey har fundet fornøden, at sende en eneste bevæbnet Mand herhid, for at holde Fred iblant saa mange Mennesker. En anden spurgte: Hvad giør den Blanke imellem os, andre svarede: Han er Præst, og gaaer hen, hvor han vil, regiere ikke Blankerne nu overalt, Om Aftenen da Solen var gaaet ned, begyndte den store Lampe paa Biergets Spidse paa engang at brænde, hvorved Malabarernes Kanoner tidt bleve affyrede. De fleste udrakte nu deres Hænder, til Bierget og til Lyset, nogle bad deres Gud at den nærværende dyre Tid maatte ophøre, andre igientoge ikkun hans Navn Arunasalg. Heele Natten igiennem hørtes Kanoner, der bleve affyrede i Pagoden, og saaes Raketer og andet Fyrværkerie. Eremiterne tændte ogsaa mange Lamper paa Siden af Bierget. Vi spurgte en Mand, hvad det skulde betyde, at en fremmed Afgud var bleven bragt i denne Pagode, han svarede: At begge Guder skulde raadføres med hinanden angaaende Folkets Velfærd. Vi spurgte videre: hvorledes dette skeede, han sagde: Den fremmede Gud bevæges hist og her lige for det her værende billede, en Brahman staaer ved Siden og siger, naar Samtalen er til Ende, derpaa bringes det fremmede billede til sit Sted igien. Brahmanerne giøre denne Samtale saa lang, som de vil. Undertiden holde de os heele Dage op, naar de vente at faae mange Foræringer, naar de have faaet nok, saa sige de, at den er forbi. Staden heder egentlig Tiruanamale. Tiru betyder, smuk, men bruges i Almindelighed for hellig, Anamaler er et andet Navn af Guden Arunasalg, om hvilken de foregive, at han ved Fuldmaanens Tid i November har ladet sig see paa dette Bierg i en Jld. Derfor hægges hvert Aar til denne Tid Lamper paa opreiste Master i alle Byer. Saadan en Jld kan foruden andre Aarsager, ogsaa komme deraf, naar der gaaer Jld i det tørre lange Græs, hvormed Bierget, overalt er begroet, eller naar nogle Bambu bevæges af Vinden, og derved gnies ved hinanden. Begge Deele skal tidt skee paa disse Bierge. Bambu er et hult Rør, hvilket strax bliver brunt, som anbrændt, naar man gnier det. Med Gudstienestens Indretning er det vel gaaet til paa samme Maade som nu, naar et nyt Tempel bliver bygt, og som det gik til ikke langt fra Cudelur for nogen Tid siden. Paa dette Sted var en Myretue, som de hvide Myrer pleye at kaste op. J samme var en af de forgiftige Slanger, som paa Portugisisk kaldes Copra da Capello. En Afgudspræst gik forbi, og, da han saae Slangen, kastede han sig ned paa Jorden, og stillede sig an, som om han var besat; da mange Menneskeer løb til, begyndte han at tale Orakler og Slangen, at den var Smaakoppernes Gudinde Mariammer, og at Gudinden vilde, at paa dette Sted skulde bygges et Tempel. Herpaa blev strax i den hele Egn samlet en Collect, og opbygt et Tempel paa Myretuen, med Gudindens og Slangens billede af Steen. Den store Lampe paa Biergets Spidse tilberedes paa følgende Maade: Mange Stykker af ganske nyt Lærred, som endnu ey er tørt, rives i Stykker, og lægges i en Jern Kiedel, hvorpaa kommes smeltet Smør og Olie. Dette maa ingen anden forrette, end Fiskerne, siden Arunasalg skal have taget hans Hustrue Unamalei af en Fiskers Huus. Denne Gang skal 72 hele Stykker Lærred og en Mængde Smør og Olie være blevne brugte. J forrige Tid, siges der, brugte de en Hule, som var gjort oven paa i Bierget i Steden for Kiedelen. Men siden, tildeels fordi Landet altid bliver fattigere, og tildeels fordi Folkets Jver, for Bierget tog af, kunde ikke saa meget bringes sammen, at Hulen kunde blive fuld. Pagoden i Staden maa give noget vist dertil af de Jndkomster, den har af sine Marker; og hvad en eller anden kan give efter Løfte, de i Sygdom eller anden Nød have gjort, bruges og dertil. Da jeg gik omkring Bierget, saae jeg 4 Mennesker, som opfyldte et Løfte, de havde gjort til Afguden, dermed, at de veltede sig nogne omkring Bierget, og holdt Hænderne udstrakte over Hovedet, saa at Ansigtet laae i Udhulingerne af begge Albuerne.