Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1838-01-07
Hvad Jndsenderen af meerbemeldte Jnserat allermeest misbilliger er, at en fast Kæmner er foreslaaet lønnet med 300 Rbd. aarlig og at denne Bestillingsmand kan vælges enten blandt Borgerne, i Embedsclassen, eller i den private Classe. Vort Forslag er bygget paa følgende Grunde: Da Kæmneriet herefter skal omfatte ikke alene de Kæmnercassen under den nu bestaaende Jndretning vedkommende Oppebørseler, men ogsaa Fattig- og Skolevæsenets samt Kirkens Pengevæsen, saa vil disse Oppebørseler og deres Destribution, Extracter og Regnskabers Aflæggelse, Restancellisters Forfattelse og Kæmnerens lovbestemte Deelagtighed i andre Communens Forretninger medtage saamegen Tid og medforet saadant Arbeide, at det ikke er tænkeligt at denne Byen kan bæres som borgerligt Ombud. Borgerne have deres Næringssysler at passe der ordentligviis udfylde Tiden saaledes at Kæmnervæsenet maatte betragtes som en Biting, hvilket Gjenstandens Vigtighed for Communen ikke tillader. Overalt gives der i Communen saa saa regnskabskyndige Borgere, at Ombudet, om de end i ethvert Hensyn formaaede at bære det, alt for ofte vilde gientages. Fremdeles, Kæmnercassens aarlige Jndtægt vil herefter andrage circa 7000 Rbd., og vi ansee det nødvendigt for Communen, at den Mand en saa betydelig Oppebørsel betroes stiller Sikkerhed for samme. Erfaringen har noksom stadfæstet Utilstrækkeligheden af den anordnede Casse-Control, hvilken ikke heller i og for sig selv kan afgive tilstrækkelig Betryggelse naar det betænkes, deels at alle Jndtraderne skulle passere Kassererens Haand førend de nedlægges i Byens Casse, deels at denne Vestillingsmand stedse maa være raadig over en Sum, til Bestridelse af løbende Udgivter. Vi have derfor anseet det fornødent, at andrage paa Sikkerheds Stillelse til et Beløb af 1000 Rbd. Sølv. Men det indsees lettelig, at denne nødvendige Fordring ikke lader sig tilfredsstille naar Kæmneriet skal forrettes som borgerligt Ombud, hvorimod den meget mere vilde være gyldig Grund for den valgte Borger, til at unddrage sig Byrden. Er det saaledes hensigtsmæssigt at antage en fast Kæmner for aarlig Løn, indsee vi ikke at denne, med Hensyn til Omfanget af det Arbeide der kræves for den, kan reguleres ringere end til ovennævnte Sum. Det er øiensynligt, at denne Jndtægt for Kæmneren ikke skaffer ham selvstændigt udkomme men er beregnet paa, at han maa forskaffe sig anden, med Kæmneriet som Hovedsag forenelig, Bifortjeneste. Vi tilføie, at det for Borgerrepræsentationen har færre Vanskeligheder at holde en af Communen lønnet Bestillingsmand til Opfyldelse af sine Pligter i mindste Detail, end det har, saaledes at controllere en Ombudsbærende Medborger, at den lønnede Kæmner, der gjør Kæmneriets Forretninger til sit Hovedfag, har det i sin Magt ved idelige Paamindelser og formedelst specielt Kjendskab til Contribuenternes Jndtægtskilder og Jndtægtstider, at gjøre Udpantningerne langt sjeldnere end de hidtil have været, og derved forebygge at de Afgivtspligtiges Byrde ikke forøges med Udpantningsgebyhrer, ofte for ubetydelige Restancer, samt at Communen inddrager de Summer der hidtil ere udgivne til Regnskabsføreren for Skrive materialier, og for Afgivternes Jndkrævning, da der i saa Henseende intet godtgjøres den lønnede Kæmner. Det vi ovenfor have bemærket oplyser tillige Aarsagen til, at vi troede det nødvendigt ved Kæmnerens Valg at kunne strække Valgkredsen ud over den egentlige Borgerclasse. Naar dette Valg skal foregaae, ville de Vedkommende sikkerligen, uden at behøve Jndsenderens Erindringer, lade sig det være angelegent at rette det efter Ordene og Aanden af den Jnstitution der er modtagen med saa stor Paaskjønnelse, at ingen tænkende Borger kan formodes at ville forsøge at undergrave den allerede i dens Barndom.