Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-03-09
Jndenlandske Efterretninger. Om den græsselige Elendighed, som hersker i mangen Vraa i Hovedstaden, og som naturligviis i den strenge Vinter viser sig under den rædsomste Skikkelse, kan man faae en temmelig klar Forestilling ved i Fædrelandet at læse en Beretning af Hr. Capitain Turen, der ved at uddeele flere ham tilsendte Gaver til Trængende og Nødlidende, har havt den Glæde at bringe Lindring og Trøst i 19 Familiers trængselsfulde Elendighed. Af Beretningen tillade vi os at optage Følgende: "Oppe i 5te Etage af et Baghuus beboer den ulykkelige Familie G. en kold Stue, hvis hele Meublement er en Seng og to elendige Stole. Manden har lært Murerprofessionen, men længe intet Aarbeide havt, Jeg traf Konen siddende eller liggende paa Gulvet, ved den lille Ovn, hvori der brændte en sparsom Jld. Op til Væggen stode hendes Krykker, thi, ikkun 33 Aar gammel, er Stakkelen berøvet Brugen, af sine Been. Fødderne ere lamme, Benene kraftesløse, og naar hun lister sig frem paa sine Krykker, røre Fødderne ikke Jorden. Ved Brystet havde hun et diende Barn, - paa Stolen foran hende sad en treaarig lille Dreng og en anden paa 8te Aar stod ved Siden. Begge de mindste Børn havde Kighoste - den treaarige fik et heftigt Anfald af denne, medens jeg var der, hvorefter han greb en Skaal og drak for at styrke sig. J Skaalen var Vand. Familien havde ikkun Vand til dens fattige Brød, Og Sengen - den eneste Seng - var næsten tom for Klæder. – J en lille Bagstue, der omtrent er 4 Alen i Qvadrat, fandt jeg Familien O. Naar Døren gaaer op, fyldes det lille Rum med den kolde Luft fra Gaarden. Ovnen var kold, men dog slog Tørverøg og ilde Lugt mig imøde, thi her varmede man sig ved Tørvegløder, givne af medlidende Folk i Forhuset. En Jldskuffe og en lille Urtepotte brugtes dertil. 3 smaae Drenge søgte at holde Varme i Sengen. Den ene, 3 Aar gammel, sad overende med Urtepotten, hvori der var nogle næsten udslukte Gløder, foran sig; over disse varmede han de smaa røde Hænder og græd, naar man vilde flytte Urtepotten fra ham. Den anden, 2 Aar gammel, rakte ogsaa stundom efter denne Varme og var tillige ifærd med at drikke noget, der syntes at være Theevand, men fik Navn af Caffe. Manden er Tjenestekarl. To Gange kom han til Skade i sin Huusbondes Tjeneste og maatte den ene Gang erstatte Skaden ved at tjene gratis et heelt Aar, den anden Gang med 13 Rbd., som bleve fortede af hans Løn; - dette bragte Familien (Mand, Kone og 5 Børn) i Elendighed. Moder og Børn have Natteleie i Sengen; Faderen ligger enten paa sin Huusbondes Loft eller sidder i hele Natten paa den eneste Stol, der er i Stuen. Efterat have naaet den øverste Etage i et høit Huus maatte jeg endnu bestige en Trappe, næsten som en Hønsestige, for at komme op paa det øverste Loft, til den usle Vraa, hvori Familien W.. havde fundet et Tilflugtsted. Bag en Skorsteen er her netop saamegen Plads, at der kan være et Leie. Rummet var, imellem Væg og Skorsteen, aflukket med en brøstfældig, aabenstaaende Dør, for hvilken der var hængt en Pialt af et gammelt Gulvtæppe dette løftede Konen op, lyste for mig med en elendig Tranlampe, og jeg krøb under det og ind i denne Jammerens Bolig. Der var ikke meere Plads, end at jeg netop kunde staae der. En lille Rude, dunkel og mørk, anbragt i Væggen, skulde give Rummet et Slags Lys, men ved et gjentaget Besøg næste Dag overbeviste jeg mig om, at her er mørkt ved høi Middag. Dette Aflukke - bestemt til Brænde loft – havde en medlidende Kone givet Familien, der var huusvild, Tilladelse til at opholde sig i Hos en anden Familie i Huset har Konen stundom faaet Tilladelse til at varme sig og sit diende Barn. Manden, som for Tiden er uden Arbeide, var ikke hjemme. Paa et lille Bord stod en Pande med Tørvekul og Aske, over denne havde Konen, som sad ved Bordet, varmet sine Hænder, saalænge til Alt var udslukt. Barnet slumrede ved Moderens Bryst. For at beskjærme sig mod Kulden havde denne en Uldstrømpe om sin Hals under den tynde Trøie. Græmmelsen talede af alle hendes Træk Hun klagede især over Kulde og sine Been, paa hvilke hun havde et Par gamle Bomuldstrømper, Jmellem Bord og Væg var Familiens Leie paa Gulvet hvoraf det bestod, kunde jeg ikke skjælne i Dunkelheden, men den følgende Dag saae jeg, at det for det meste havde været gammel Halm. En godhjertet Slægtning havde taget den ældste Søn til sig, men paa hint Leie skulde Mand og Kone, en tiaarig lille Pige og Barnet søge Hvile. Jeg har havt et Sengested, sagde Konen, men Kulden har nødt mig til at brænde det ene Brædt efter det andet - Nu har jeg intet!" Hjælpen satte denne elendige Familie i Stand til næste Dag at flytte ind i et Locale, hvor dens Kaar nu ere bedre – for nogen Tid."Hr. Capitain Turen slutter saaledes: "Desværre ere disse Exempler langtfra enestaaende. Saavel i Kjøbenhavn som, og maaskee især paa Christianshavn, gives der meget usigelig bitter Elendighed og Nød. Jeg kunde endnu fortælle, f. Ex. om en Familie, som i 8 Dage ingen Varme havde havt, hvor Konen stod op af sin Sygeseng og, bedækket med en gammel tynd firtses Trøie og Skjørt - hendes eneste Kjole var sat i Pant for et Brød – i den strængeste Kulde slæbte sig fra sin Bolig nær Christianshavns Port, til min for at klage sin Nød. Om en Anden, hvor man ikke havde evnet at faae et dødt Barn begravet; hvor det lille Liig, halv indsvøbt i en gammel Lærreds Klud, laae i sin Kiste, og man havde taget de fleste Hølvspaaner fra dets sidste Leie for at bruge til Brændsel osv., men jeg troer at burde holde inde for ikke at trætte."