Norske Intelligenssedler, 1808-06-10
Prædikanterne paa Trinitatis Søndag, Høimesse: Aftensang: Vor Frelsers Kirke, Katheket Hr. Bruun. resid. Capell. Hr. Prof. Pihl. Slotskirken, Slotspræst Hr. Pavels. Aggers Kirke, restd. Capell. Hr. Juell. Opskoe Kirke, Hr. Sigwardt. Tugthusets Kirke, Hr. Sigwardt. Jndskjønt det er aldeles unyttigt at indlade sig i nogen Slags alvorlig Undersøgelse med Hr. Prof. Pihl, da han ved ivel Misforstaaelse og Fordreielse af Ord og Mening ligesom hæver sig over alle Grunde, da maae jeg dog for at oplyse Publicum herom, tilføie følgende: J Anledning af Beens Anvendelse til Jndskjønt det er aldeles unyttigt at indlade sig i nogen Slags alvorlig Undersøgelse med Hr. Prof. Pihl, da han ved ivel Misforstaaelse og Fordreielse af Ord og Mening ligesom hæver sig over alle Grunde, da maae jeg dog for at oplyse Publicum herom, tilføie følgende: J Anledning af Beens Anvendelse til Føde, siger han, at naar man vil male dem, er det baade nødvendig og nyttig at man først koger Kjødsuppe paa dem; herpaa svarer jeg, at det er ganske rigtig at Benene udkoges førend de fiinmales, men ved denne Udkogning faaer man ingenlunde Kjødsuppe, der er tjenlig til Spise; Aarsagen er denne, Benene gives et Opkog for at udtrække Marven, der da flyder ovenpaa Afkoget og kan efter Afkjøling borttages; men da Marven er harsk, meddeles Afkogvandet en høist modbydelig Smag; desuden har det blotte Opkog ikke udtrukket over 2 pCt. af Kraften i Benene, altsaa ikke værd at tage i Betragtning: Enhver der blot anvender et Øiebliks Eftertanke vil let kunde forstaae det: Benene indsamles Tid efter anden, Marven bliver altsaa harsk, tillige faaer de ved at henligge paa hinanden Mugpletter, for altsaa at udtrække Marven og bortskaffe den Muggenhed og Smuds som under Jndsamlingen er vedhæftet Benene gives de et Opkog, hvorved Marven aldeles ikke gaaer tabt, men kan som ovensagt, efter Afkjøling borttages, da for at udtrække Kraften af Benene, de maae stødes som fine Gryn, og med 2de Vand udkoges i 6 Timer, vil man let indsee at de hele Been ved et blot Opkog næsten intet kan tabe af sin Kraft, men dette kan Pr. Pihl ikke begribe, det viser hans Giensvar, hvor han siger: "at man vil ikke gjøre Forskjel paa at lave Ratasia for de lækkre Ganer, og at udfinde Middel til Føde paa Hungerens Dage; han er altsaa endnu i den Forvildelse at det smudsige Afkogvand er en kraftig Suppe, og i hans senere Svar siger han De har nu klarlig viist at det endog er farligt at tage Notice af hvad De skriver, thi naar De vil, at mani Hungerens Tid skal forkaste Marven som flyder ovenpaa Afkoget formedelst Smagen &c."; har jeg nogen Tid sagt at den harske Marv skulde bortkastes, man maae tyde for Prof. som for et Barn; jeg skrev Marven borttages, ikke bortkastes, den kan altsaa opbevaret anvendes til hvad Brug man finder den tjenlig, er den i høieste Grad harsk, da kan den anvendes istedetfor anden Fedme til Lædertøis Jndgnidning o. d. er den mindre harsk, og altsaa kan bruges til Føde, saa anvendes den bedst til stegte Fødemidler, da som bekjendt, harske Fedmer taber noget af sin Modbydelighed ved Stegning, men det snavsede Afkogvand det staaer under den styrkende Marv, der blot er svangert med ei engang en femhundrededel af den harske Mark, og saaledes blot faaet modbydelig Smag uden Næring, er det som skal bortkastes; det havde været ligesaa rimeligt om Prof. havde foreslaaet at opsamle det Vand, hvor man i Kjøkkenerne afvasker Tallerkener, som Føde for Fattige, da det som oftest vil indeholde ligesaameget nærende som hint. End videre siger Prof. Halmmeel med Tilsætning af en tredie- eller fjerdedel Kornmeel er tjenlig til Grød, Fladbrød, Ovn brød, vil man tage mindre Kornmeel og i dets Sted tilsætte Beenmeel eller Qvekemeel vil det give en kraftig Føde, og Qvekerødder give et fortrinligt Meel endog tjenlig til at tilsætte som Forbedring til de mavrere Sorter, det maa altsaa være Halmmeelhan mener; herpaa svarer jeg, at Qvekerødder give et usselt Meel, og Meel af Halm er det sletteste Surrogat for Korn, fordi Halmen næsten allene bestaae af saadanne Dele der ikke kan afsætte Næring til Blodet, men gaae ufordøiede bort hvilket for største Delen ogsaa er Tilfældet med Qvekerødder, da jeg ved egne Forsøg har erfaret, at den efter 6 Timers Kog i tilstrækkelig Vand ikke er opløst over 25 pCt. og de tilbageblevne 75 pCt. er en træagtig Substants der intet Nærende indeholder. Derimod anførte jeg islandsk Mos som et fortrinligt Surrogafor Korn, denne Mos har jeg erfaret, har 70 pCt. nærende Stof. Men Prof. Pihl kommer igjen og fortæller: "at Qvekerødder ligger nærmest Melet af de almindelige Kornsorter baade i Kræfter og Velsmag. Hvortil disse aabenbare urigtige Paastande, hvortil dette Markskrigerie, at Qveke er et fortrinlig kraftig Fødemiddel, der ligger Kornet nærmest i Kræfter, endog tjenlig som Tilsætning for de mavrere Sorter, det er aldeles ikke fordeelagtig naar man vil introducere et fattigt og mavert Fødemiddel blandt den simplere Mand, at stile Anbefalinger i Hyperboler, da de ved at benytte det tilbagestødes ved den grove Usandhed; meget bedre havde det været at følge den simple Sandhed, at Qvekemeel kan som Drøielsesmiddel blandet med Kornmeel afgive nogen Næring. Til Giensvar paa hvad jeg skrev om Halmmeel siger han, at han kjender Folk der jevnlig har brugt dette Meel, uden at befinde sig ilde; heraf maae jeg slutte, at han har forvexlet hvad jeg skrev om Beenmeel til Brød, da jeg ikke har yttret at man befandt sig ilde ved Brug af Halmmeel, men kun at det afgav meget lidet Næringsstof, det samme gientager han hvor han kommer til Beenmelet i Brød, at man ikke befinder sig ilde deraf. For det første kunde det vel hende at det eller de Mennesker, Prof. har talt med, var blandt de, hos hvem Beenmelet ufordøiet var gaaet bort, dernæst har han vel ikke examineret dem saa nøie, om de f. Ex. efter en længere Brug af Beenmelet følte sig besværet af Nyre- eller Blæresteen, som maaske kunde være de rimeligste Uhæld Beenmelet paa den Maade anvendt kunde medføre: og hvorfor anvende Beenmeel til Brød, da det med større Nytte og uden alle skadelige Følger kan anvendes til Suppe Om Enebær til Øl siger Prof., at 8 Potter Enebær med Tilsætning af Humle giver et Anker godt Øl. Dette benægter jeg i mit Svar, da Enebær indeholder Bestanddele der har medicinsk Virkning, og ikke hører hjemme i godt Øl. J hans Giensvar siger han at Enebær giver Øl med liden Tilsætning af Malt. Saaledes vaklet han frem og tilbage i sine Bestemmelser. J Anledning af Birkesaft til Øl har han ikke bortryddet de af mig anførte Vanskeligheder, der nødvendig vil møde hans paa Papiret glimrende Forslag, at Bønder skal Herved maae jeg anmærke for dem, der enten til eget eller offentlig Brug have den Opmærksomhed at opsamle Been, at de ikke henlægge dem paa et Sted hvor de ofte eller længe beskinnes af Solen, da de derved taber sin Gelee eller Kraft, og efterlader til Slutningen blot en kalkagtig Materie der ikke er tjenlig til Suppe, man gjør bedst i at at henlægge dem i Skyggen i en Hob paa hinanden, det er ligegyldigt om de derved samler Muggenhed og faaer en stinkende Lugt, da dette aldeles tabes ved Rensekogning.