Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-07-06
Nyeste Post=Efterretninger. Der berettes fra London under 25de Junii, at Ministerne have i de nyeste Forhandlinger i Underhuset udviist en Eftergivenhed mod de Torv, som tydelig viser, at Overhuset har sat en høi Priis paa sine Concessioner, og at man ikke vil tænke paa en Peers Creation. Qvæstionen var om den vigtigste Clausul ved den Jrlandske Kirke bill, med hvilken Ministerne havde erklæret at ville staae eller falde, da Talen var om at drive Tvangsforholdsreglerne igiennem mod hele Jrland. Clausulen, som var den 142de Artikel af hele Lovudkastet, indeholdt: at visse Jndtægter, som tilforn vare anvendte til kirkelige Formaal skulde vel hæves i Fremtiden; men anvendes til saadanne Formaal, som Parlamentet maatte finde passende. Dette var nu billens egentlige Vendepunkt, da det Princip var udtalt deri, at Kirkens Eiendom kunde bruges til verdslige Formaal; derfor erklærede de Torys og de Geistlige sig med den største Heftighed mod en Forholdsregel, som letteligen under forandrede Omstændigheder kunde blive anvendte paa alt kirkeligt Gods Det opvakte derfor en almindelig Forbauseelse, da Hr. Stanley erklærede den 20de i Underhusets Committee: at man havde frembragt vigtige Jndvendinger mod denne Clausul, hvorfor han, da det ikke hører til billens Princip at erkiende Parlamentets Ret til at bortsælge Kirkegodser, fandt sig foranlediget til at foreslaae, at denne Clausul, og en anden, som stod i Forbindelse med den skulde udelades. Dette Forslag fandt den største Modsigelse fra Hr. O'Connels Side, som paastod at billen blev derved aldeles lemlæstet, endskiøndt Ministerne havde høitideligen forpligtet sig til at drive den igiennem og kun under denne Betingelse havde bevirket, at Tvangsforholdsreglerne mod Jrland vare blevne antagne. Dersom Clausulen bliver forkastet, saa vilde han stemme mod hele billen, hvilken han da ikke kunde betragte anderledes end som en Forbaanelse mod det Jrlandske Folk. Af samme Mening vare foruden flere Jrlandske Medlemmer, ogsaa Dhrr. Hume og Grote, som kaldte Ministernes Fremgangsmaade at bære Kappen paa begge Skuldrene og et Kryberie for den conservative Faction, eller de Torys. Andre Medlemmer derimod, som Lord Ebrington, Hr. Macaule og Doct. Lusbington understøttede det ministerielle Forslag og bleve understøttede af Sir Robert Peel og Sir Ro dert Jnglis. Discussionen blev langt meere livfuld end den pleier at blive i Committeerne, især da O'Connel blev angrebet fra flere Sider og forsvarede sig med Eftertryk. - Lord Russel førte et meget forsonligt Sprog, og bad Huset om at antage en Bill, som indeholder mange velgjørende Bestemmelser, om det endog ikke vilde sanctionere et Princip, som endnu er underkastet store og maaskee uovervindelige Vanskeligheder Han haabede at Huset ikke vilde formedelst forholdsviis, ubetydelige Aarsager indlade sig i en Kamp med Overhuset om et abstrakt Princip og derved sætte Landets Rolighed og Fred paa Spil. England kan ikke taale hvert Aar at udholde en Revolution. Andre, sagde Lorden tilsidst, maae ønske Convulsioner; jeg stemmer for Freden. Nogle Medlemmer besværede sig over, at man vilde sætte Underhuset i Skræk, og Hr. Heatheote erklærede, at han vel maatte beklage en Collision; men at Underhuset maatte fremfor alt opfylde sine Pligter. Ved Voteringen blev Clausulen udeladt med 280 mod 148 Stemmer. Ved Fortsættelsen af Debatten erklærede Lord Russel, at Lord Althorp, som ikke var tilstæde, biefaldt Udeladelsen. Næsten alle liberale og uafhængige Blade yttrede Misfornøielse med Ministernes Eftergivenhed; allene Bladet Morning Chronicle fremsatte det Spørgsmaal, om ogsaa Landet skulde være virkeligt tilbøieligt til at tilintetgiøre en Green af Legislaturen, som er helliget ved saamange historiske Erindringer. - Underhuset forvandlede sig den 26de Juni til en Committee, for at forhandle om en Bill, som havde til Formaal, at de Jndskrænkelser, i Henseende til borgerlige Rettigheder, som hvile paa Jøderne, skulde ophæves, saa at de skulle stilles paa samme Fod som Katholikerne; den blev antaget efterat et Amendement af Sir O. Mosley, ifølge hvilket Jøderne skulle udelukkes af begge Parlamentshuse, var blevet forkastet med 118 mod 23 Stemmer. – Den 27de Juni fremkom Hr. Finch med en Motion om Ophævelsen af de politiske Foreninger, som han paastod at være udsprungne af den Franske Revolution, og hvis Formaal han antog at være, at kuldkaste det som nu existerer og en sand Jacobinisme, især klagede han over den politiske Magt, som Foreningen i Birmingham tiltager sig. Men Lord Altborp modsatte sig dette Forslag, da han formeente af Fortningerne i deres nærværende Skikkelse vare ikke ulovlige, og da de desuden ikke vare farlige ved Landets nærværende roelige Tilstand og nyelig havde tabt i deres Jndflydelse. Dhrr. Cobbelt, Attwood og O'Connel understøttede Ministeren, og Forslaget blev forkastet med 78 mod 2 Stemmer. – J Overhuset er billen om Slaveriets Osthævelse i de Vestindiske Colonier bleven antaget, uagtet en Deel Jndvendinger af Hertugen af Wellington. – Fra Amerika haves forresten lutter gunstige Efterretninger. J Mexico er det roeligt; Handelen oplives og Penge har man i Overflødighed. J Nye Granada er det ligeledes fuldkomment roeligt; General Qvandshar underkastet sig; Staten staaer i venskabelige Forhold med Staterne Venezuela og Escuador, og Præsidentens General Santander) Administration roses som høist fortræffelig. – Fra Calcutta berettes under 23de Februar, at Maha Rajabs, Rundschit Singhs Armee bestaar af 73,000 Md., hvoriblandt 5000 Mand regelmæssigt Cavallerie, commanderet af den Franske General Allard, som har ægtet en Dame af de Seiks Nation, og har antaget Rationens Dragt. En Jtaliener, ved Navn Ventura, som har tjent under Eugen Beauharnois commanderer det regelmæssige Jnfanterie.