JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Danske Mercurius, 1672-04-01
Holland. 1 Men Hollanddet igien med lige mynt at hæfne, Sig ruster ud til Vands af gandske magt och æfne. Sin Kiøbmands brug och fart, til videre beskeed, Vil hun, skal hvile sig, och gandske legges need. 3 Men Folket, som ey kand begaae sig uden hyre, Dem leyer mand til Søes, och skøtter ey hvor dyre: Har der med fleere snart, end Floden trænger til Saa der en Hatte-fog vel snart at blifve vil. 4 Til Lands och verfves fast af Rytter och LandsknecteDog af de sidste færst. En hver til Hest vil fecte. Et antal Folk mand och har sendt til Flanderen, Som der skal sanke sig med dem af Spanien.
Danske Mercurius, 1672-04-01
Polen. Rigsdagen som var meest anseet, til at beraade Sig i samdrægtighed, paa hvad maneer och maade Mand Tyrkenmøde skal, som sig tillafver fast, Mod Polen løs at gaae, det hand saa sandt faae last, Den hafver uden fruct och slutning fanget ende: Thi baade det och det mand fik sig for at vende. Ja der paakiende ret, at det ey vel tilstaaer, Hvor egensindighed i svang for meget gaaer.
Danske Mercurius, 1672-05-01
Danske Den til den 1. Maii, 1672. Danmark. vor vel en gierning kand ved tienere forrettes, Det dog har større klem, naar den i gænge sættes Formedelst Herren self, och hand er der hos næst. Husboendens øye giør, at Hesten trives best. Vor Konning kunde vel sig rolighed tiltage, Men heller vilde self til Holstein sig u-mage, Hvor hand har Land-dag holt, och baade der och herPaa veyen munstring seet, samt sine Fæstninger. Til Rensborg Hertugen och koem med sin Førstinde Til hannem samme tid, och efter unsk och minde Paakiende loed alt det, som Svogerskab och Fred, Til felgis velbehag och gafn, kand styrkes ved. Til Lykstad Hertugen af Zell i lige maade hos hannem været har, om noget sært at raade. Chur-Brandenborgs Gesant Her Blomedal och var Til oerds med hannem der, och fik nøyactig svar 6 Hans Majestæt er saa til Gottorp heden gangen, hvor hand med kiærlighed och ære blef undfangen. Men deden gaf hand sig igien paa reysen hiem, Oc nu til Kiøbenhafn med hast er kommen fremFor Hollands Afgesant, som Verkendam sig kalder, Den tiding lystig er, och vel til maade falder. Hand her til Kiøbenhavn for nogle dage koem, 9. Et Och vilde gierne for, med hvis hans verf er omEt velberustet Skib med tienlig last och vare Paa veye gangen er, til Indien at fare. Sig nogle gafve med af voris Ædlinger, Och ville see, hvad Gud och Lykken gifver der. 10 En deel (som och er pris och ære værdt) udfarer Til Krigen, hvor den er; och ikke sig bevarer Medstads och leddig gang. Ja saa bør Adels bloed, At arte paa sin roed med haand og Helte Moed.
Danske Mercurius, 1672-05-01
Sverrig. 1 At Sverrig i den Krig ey skal forhindring giøre, Som Frandsken hafver for, mod Holland ud at føre, Hun med en visse Sum och pending nøyes vil, Och der med sidde qvær i Fred, och see kun til Hvor af mand seer, at den trefolde pact och knude, Med hendes ævighed forgangen er och ude Paa Kaabber, Jern och Staal, som ud af Riget gaaer, Er Toldens pris opsat, och nu langt høyre staaer.
Danske Mercurius, 1672-05-01
Tydskland. 1 Som Keyseren med magt af Vageren fordrifver Al Øfrighed, som ey til Pafvens tro sig gifver, Mand alle vegne der oprør och stempling hør, Thi mangen heller slet til Tyrken ganger før Ja det er Tyrkens lyst, hand gierne dem antager: Ocmed en mægtig Hær mod Grendserne fremdrager: Har och om underhold og proviant til den, Haft Bud i Sibenborg samt och Vallachien. 3 Om skønt hand Keyseren tilsiger alle tider, At holde Naboe-Fred mand der paa dog ey lider. Naar Ræfven prædiker om faste bøn och boed, Da Boendens Gaase-flok maae snarist holde foed 4 Mand derfor Grendserne, som det sig bør bemander Med Aarlogs Folk til værn, och i beredskab, tander. At om hand acter der, af sig at giøre Knud, Da vil det lodne vist mod hannem vendes udi Mand tred ve tusinde paa Regensborger Møde, Samtykt och sluttet har, at gifve sold och føde. Ja selfver Keyseren och Tydskland til forsvar, Tolf tusinde paa been at skaffe, lofvet har. 6 Mand derforuden af en anden pact vil sige, Som Saxen, Brandenborg och Lyneborg tillige Med hannem hafve gjort, och trygelig tilsagt, At hvo som trænges først skal hielpes af al magt. Sig Mynsters Biskop fast udi beredskab sætter, Och heller Messe boeg, end sværd och hielm forgietter. Ja hvor som heldst mand i det Tydske Rige seer Sig intet andet end krigs larm oc bulder teer. 3 Paa begge skulderne Chur Cølne kaaben bærer, Oc baade som en ven mod Holland sig erklærer Giør och af fryct maae skee) hvad Frandsken byder paa, Hvorfor och Holland ey til hannem lid tør slaae. Mand til Hanofre med sin Hertug gifver klage, Paa den u-milde Død, hans Daatter toeg af dage. Til Gustrow der imod er vorden glædskab hørt, Der Hertug Christians Gemal blef did indført.
Danske Mercurius, 1672-05-01
Frankerige. Frandsosen offentlig mod Holland sig erklærer Til Aarlogs færd, och sig der ofver hart besværer, At hun med spot och trods sig mod hans Majestæt Skal hafve merkelig forløbet och forseet. 2 Hvorfor hand med sin Hær och Leyer nu begynder At bryde løs, och sig med hast mod hende skynder. Vil enten hefne sig saaledis, at hun det Skal mindes, eller och self underligge slet. Der sigis at Condee, som Folket skal anføre, Først prøfve paa Mastricht med stormer haand skal giøre. Krigs Floden er och klar, med hvis som der til hør, Och gaar til Engelsken med aller første Bør. Vel var en Freds fordrag for Lotringen i vente. Men der mand saae sig om, var intet der at hente. Ney det er Frandskens art: hvad hand tilvinder sig Med Vaaben, det vil hand ey slippe lettelig.
Danske Mercurius, 1672-05-01
Spanien. Ved Bud af Engeland samt och af Frankerige Vel giøris megen flid, at Spansken skal afvige Fra den contract, hand har med Holland taget ved. Hvor til mand Portugal och har at true med. J Catalonien mand och vil indfald giøre. Men hvad hand svare vil, skal tiden snart udføre.
Danske Mercurius, 1672-05-01
Den Danske Resident til Hofve sin Credentz Har nyligen aflagt, oc fanget Audientz Engelland. 1 At Engelsken ey skal for ofvervold anklages, Hand sig erklæret har, at hand til Krigen drages Af Hollands ofvermoed, samt och at hun for vidt Omkring sig grebet har, och mindsket hans prosit. 2 Hand der paa Bededag befalet har at holde: Vil saa tilsee, hvad hand med Eege Mur och volde Til Søes udrette kand, och med en stridbar arm Betaling søge for sin skade, spot och harm.
Danske Mercurius, 1672-05-01
Holland. 1 Men Holland der imod vil ey forlaaren gifve, Men fecte, medens hun har een Soldat i lifve. Slet ingen findis der, som beder af at staae. Sig hver Mand villig teer, med hvis der paa skal gaae 2 Til Lands mand Folk har nok samt Fæstninger och pending. 3 Krigs Floden och til Søes udholde tør en vending. At kommer det til Slags, som langt ey siunis fra, Foruden bloed-bad det ey vil afgange da Polen Som Polen self ey nok er mægtig, til at vende Den stolte Tyrk, som nu fremgaaer saa sterk mod hende, Hun Christenheden om tiltvungen er at gaae, Med smaalig bøn om hielp, om nogen bi vil staae. Ja det vel bedre stoed, at Christne Potentater, Som for vel ringe sag, hver andres Undersater Med Sverd fortære fast, de Gud til ære nu, Modstoede den Tyran med samlet haand oc Hu¬
Danske Mercurius, 1672-06-01
Den Danske IUS til den 1. Junii, 1672. Danmark. vor streng med Kuld och Snee sig Faaremaanet teede, Maymaanets Flora dog var der paa strax til rede Med Blomster, Løf och Græss udi mangfoldig tal, At nu vor Norden staaer ret som en Brudde-sal Hvo kand ey glæde sig, naar hand om Dagen ganger Udi Skow, Mark och Eng, och der at skue fanger Den kofre fructbarhed, udaf alt det som tien Til baade lyst och gafn for Diur och Mænnisken. Hvovil om Aftens stund ey lade sig udføre, Den søde Nattergal i grønnen Lund at høre: Hvo kand ey smile ved, den Fugl at liude paa Som giækker mangen til, en sko fra sig at slaae, Hvo kand den perle Dug ey see med lyst och glæde, Som hver Nat falder need, til Jorden at bevæde. Ja hvad Naturens væld och rige Skød formaaer, Det nu paa denne Tid i floor och grøde staaer. Vil Himlen nu med Regn og Sool i retter tide Fremdeelis stande bi, til dem det da vil svide, Som intet heller seer, end at den dyre Te Paa hvis som tæres skal, til os maae flyttes hid. Men o at deris act och haab ey gænge fanger, Men vendes maae for dem til harm, fortræd och anger: Oc vi dissmidlertid med hilsen fred och ro Maae nyde det, som vi vor Gud och fast tiltroe. 2 Med herlig færd och stads Her Verkendam er dragen Her ind i Kiøbenhafn, hvor hand imod blef tagen Med mangen ere skud och artig Fane-sving, Som hørdes och blef seet, alt hvor hand foer omkring. Til Hofve der med hand opkom, at fyldistgiøre Sit Herskabs værf och bud, loed sig for Kongen høre Medoerd af megen fynd, och derhos høflig var Skal her och tøfve, til hand der paa fanget svar En Engelsk Afgesant (hans nafn ey mig indfalder; Dog hand af Richemont sig vist en Hertug kalder Er och ankommen her, och saa som giættes til, End da med større pract sit indtog holde vil Det vel at ynske var, mand kunde det paafinde, som deris Herrers Sind i kiærlighed och minde Sambyrdes kunde ved, før Krigens aabne port Sig alt for vidt oplod, och større mord blef gjort. 9 At ingen voldelig de Kiøbmænd skal angribe, Som Øster ginge paa, mand et par Aarlogs Skibe til Presund har sendt af Holland, som med dem J Selskab skulle gaae, den stund de seyle hiem Tydskland. 1 Udi det Tydske Land mand seer fast alle steder, Hvorledis sig en hver til Arlogs færd bereder. For den u-christne Tyrk mand frycter ofven til Her needre veed mand ey, hvor Frandsken endes vil 2 At Nider Saxens Kreeds den sidste skal ey være, Blant dem, som for sig self och Riget omhubære, Sit Folk hun til Gifhorn har mynstret, och det tal Til Hest och Foeds har fyldt, som hun udgiøre skal Chur Brandenborg har sig erklæret, och antager Det Hollandske parti: Hvorfor hand sammendrager, Af Krigs-forfarne Folk en mægtig Hær och flok, Och der til fanget har af Holland penge nok 4 Men hand af Mynster langt en anden Messe qvæder. J det hand i Forbund och pact med Frandsken træder. Och alt paa veyen er imod de Frisers Land, At see, hvad Holland der, til meen, udrettes kand.
Danske Mercurius, 1672-06-01
Frankerige. Frandsosen med en deel af dapre Folk och Knecte Omringet har Mastricht, och hende vil anfecte. Men hun frimodig er, och siger, hun vil sig Jndtil den sidste Mand forsvare mandelig. Sig Kongen midlertid bestyrcker och indroder J Lyker Land och Egn, oc saa som mand formoder, Med hofved magten har endnu sit øyemers Paa noget andet sært, som stilles skal i verk.
Danske Mercurius, 1672-06-01
Condee ved Keyserswert er ofver Rhinen dragen, De Mynsterske til hielp, som er, maae skee, vedtagen. At Holland ikke snart kand vide, paa hvad sted Hun først skal vare sig, oc meest tør styrcke ved. Som Kongen med det Sølf, som smeltes och omgiøres, Fornemmer alt for stoer en pracht och bram at føres, Vil hand, at hver, som hand af Stand er yd Skal med en visse veet af Sølfkar hielpe sig. Men resten, under straf, paa Mynten skal forbyttes, Och penge stemples af, som altid kunde nyttes. Ja. saadan Aarlogs tog, som nylig er begynt Vil och ey lettelig udføres uden Mynt Engelland. 1 Som Kongen hafde self beseet sin Aarlogs Flode, Sin Broder under haand och act hand den betroede Mand løsser tive strax til Søes udløbe loed, Som hafde best til strid och bytte-pending Moed. 2 Frandsosen under Vicht til dennem kom, och teede Sig ofver maade glad, der deris samling skeede. Paa ti nær hand i tal var lige sterk med dem, Och lofver endelig, at føre seyer hiem Holland. 1 De Frandskes sammenkomst med Engelsken mand vilde Vel hindret, men dog koem en half Dags Tid for silde. Thi siuntes raadeligst, saa nær at ligge dem At om der fectes skal, mand strax kand komme frem 2 Hvad Kiøbmænds faretøyg och Skibe kand belange, Som ey paa snapperi, men lowlig næring gange, Dem gifver Holland løs, end dog at hun til pris Vel kunde dennem gjort, paa Krigs maneer och vis. Hun siger: hun maae Krig mod Parlamentet føre, Vil undersaterne til onde dog ey røre. Der siges. Engelland og dem løsgifvet har, Som blefve tagne før, end Krig forkyndet var. 4 Til Lands er munstring skeed af Prindsen, och er vorden Opsat och tagen ved en prislig skik och orden, Som er om løn och straf, for hver som hand til giør Och der med sættes Moed i den, som skal vel før.
Danske Mercurius, 1672-06-01
Polen. 1 Vel tryg en pact er gjort med Rydsen, och fornemmer Sig Polen der af gafn, Heldst nu, som Tyrcken klemmer. Men Døden och har seet hen til den gamle pact, Och Kongens Moder dræbt. Thi bæres sørge-dragt.
Danske Mercurius, 1672-06-01
Jtalien och Tyrkj. 1 Hvad Jordskiæl haffver gjort til Rimini for Skade. Paa Folk oc Bygninger, det vil sig her ey lade. Beskrifve rettelig, fordi mig fattes rum, Och den Guds plage der var alt for haard och grum. 2 Mand ellers ofver alt vel hart med Hunger plages, Hvor ofver mangen slem oprør och larm opdages. Jeg intet taler om den store Tyrkisk Øe, Som need med alle sanck i vilden Haf oc Søe. Men du, som saadant hør, och dig for Himlens Herre Med fryct ydmyger ey, men vorder altid verre, Tænck, at hand dig med straf vel och kand naae, Naar du meest seker est, och tænker mindst der paa
Danske Mercurius, 1672-07-01
Den Danske IS Til den 1. Julii 1672. Danmark. esandten Richemont som Engelland udsende Til Daner Konning hid at lade venskab kiende, Med all den herlighed, som gængs och vanlig er J store Kongers færd, har holdt sit indtog her Det var stoer Lyst at see den lange practes orden, Som hannem fulde frem, den stund Cartowe-torden Af Stadens høye vold sig dapper høre loed, Samt och Soldaten i sin fulde rustning stoed. Slet intet blef forsømt med tractament och ære, Samt andet, som til lyst och velbehag kand være For slig en stoer Gesant; Hvor af en hver befand At hand kiærkommen var i voris Egn och Land. Sit budskab hafver hand aflagt, och som fornemes, Arbeyder der paa fast, at næringen kand fremmes: Saa velsom och at al oprictig naaboe-fred Jmellom Rigerne kand ævig blifve ved. 2 Cowentry paa sin vey fra Sverrig hiem at drage, Var och hos Kongen her, men efter nogle dage Til Engelland henfoer, hvor hand af Kongen brat Statens sager bleef til Secreterer sat. 3 Den Blommendal, som her och har tilforne været Och for sin høye Dyd af alle vorder æret Hand af Chur-Brandenborg til Kongen hid er sendt. Men hvad hans verfer om det end er u-bekiendt. lydskland. Som Nider Saxens Kreeds hen til Gifhorn var dragen At holde munstring der, oc troskabs eed var tagen Da blef til hiemloff blæst: thi foer en hver til sit: Menfør de sanckes saa, det vist vil regnetit. feyde
Danske Mercurius, 1672-07-01
2 Chur Cølne klager hart at Holland har med Besøgt hans Lande tit, mod Christen skick och leyde. Det Tydske Riges hielp vel smaaligen och fast Hand derfor beder om, mod saadan ofverlast. Sig Mynsters Biskop och ey lader nu forsømme, Men med sit blancke sverd anganger Jsels Strømme: Brandskatter mangen Stad, indtager Fæstninger, Som ligge der omkring, blant hvilke Groll och er. 4 Mand och om Hertugen af Mekelborg fornemmer, Hvorledis hand ey sig bag oonen hiemme glemmer, Men gaar til Frandsken med en herlig Rytter-flock, Och Holland hielpe vil, at spinde snart af rok. Velmaae Chur Brandenborg sig sterck och mæctig finde. Men som mand ymter om sig tøsser skal besinde, før hand udgifver sig paa slig en farlig Jagt. Dog staaer hand færdig ved Berlin med al sin magt. 6 Den store hielp af Folk, som Keyseren udlofver For langsom redes ud for længe Spansken sofver. Hvo derfor op med magt imod Frandsosen staaer, Den maae vist komme self, och sterk at være faaer.
Danske Mercurius, 1672-07-01
Frankerige. 1 Hvor Kongen drager frem langs ud med Rhinens kanter, Der siunger hand triumf, och Seyers fane planter. Mand snart ey tæle kand de mange Fæstninger Som hand udi vel kort en tid har vundet der. 2 Al Ofver Jsels Egn, med Gelderland tillige, Samt Utrechts Sticter hans, och tiennist nu maae sige. Ja Skenken Skandse self saa fast ey sloeg fra sig, Den jo med stormer haand bleef tagen endelig. 4 Nu stander hand paa spring, och Holland vil angribe, Som hiertet er. Dog see. det er ey tungt at slibe, For den som nok har vand. det vundne Sølff och GuldDet volder, at hand har sin Leyer altid fuld. Hun derfor Bud har sendt, med hannem Fred at giøre: 6 Men hand om Fred ey vil den mindste tyddel høre, Saa fremt hun hannem ey for Herskab kiende vil, Med meget andet sligt, som ey kand svares til. Af Millioner Guld hand och vel tøsser tifve Til straf begiære tør. Och vil hun dem ey gifve, Da vil hand fare frem med Herre-skiold och magt, Til hand det gandske Land sig fanger underlagt. Er det ey rettelig sin ret och saa at føre Med Kaarden ud, och sig sin Seyer nyttig giøre: Ja Lykken, mod hvis drift sig ingen kand bestaae. Den siunes villigen sig der til self at slaae. 8 Mand her och ikke maae det gode Budskab glemme, Som hannem nyligen i Leyren loed fornemme, Hvorledis Dronningen har fød en deylig Prinds: Thi glæder hand sig høyt, och lystig er til Sinds. Engelland. 1 Som Frandskens Søe-magt var med Engelsken i følge, Koem Hollands Flode frem, och sig paa salten bølge Med dennem gaf i Strid, Ja slig en blodig strid, At der ey mage til er hørt i langsom tid. Med lige Lykke fast de sloges om vel længe, Til Frandsken trættedes, och sig paa fluct loed trænge. Da blef Her Montagu: da blef Her Gent och død. Da bleef och Hafvet af de slagne farfvet rød. Thi siuntes Engelsken, at det var best i tide Mod egen Hafn och Land at holde sig til side, Hvor hand nu Floden saa forfrisket har, at den Seylfærdig er, och kand udgaae til strid igien. 2 Af Staterne til Søes hand for en ofver herre Til kiendes, samt och Told af Sildefang opbære: Vil och, at Prindsen i sin gamle værd och sted Jndsættes skal, før hand vil sig forstaae til fred.
Danske Mercurius, 1672-07-01
Holland. 1 En Keyser det har sagt: hvo sig vil pris tilfecte, Skal sig forsiune vel med Penge, Spisning, Knecte. Men om de sidste to saa just ey rede staae, Mand sig i trang dog med det sidste kand begaae. Hvodapre Krigs Folk har, det aldrig saa tilganger At hand jo baade Kost och Løn til dennem fanger. 50 fleere tienere Jeg har til Gierningen, Jo snarere Jeg kand til enden føre den. Men Holland hafde tænkt, for sig ikkun at bøde Med sine Fæstninger, och derfor ey loed møde Saa stoer en magt til Lands, som kunde Frandsken staae, Fik derfor och med tab af dandsen bag at gaae. 2 Mand vel i meening er, hun blef ved næsen tagen Och af Forræddere til sekerhed bedragen: Ja sig indbilde loed, hun Folk nok altid sik: Och Frandsken var ey nær saa sterk, som verd af gikHunnok af kloge Mænd udi Raadstuen aatte: Men af stridbare Folk och Øfverster hun maatte Sig heller ynsket nok. Men det er krigs maneer Mand stælden meere der end een gang sig forseer. 3 Maa skee vel hun och ey loed pungen opt tide. Men hvad er Karrighed. Hvo kand paa rigdom lide Den penge stedes vel, och ikke sættes hen, For hvilken Jeg i nød tilkiøber mig en ven. 4 Jeg intet taler om den misforstand, som hørdes Blant Staterne, samt och hvor Folket det oprørdes. Saaledis er det fat: hvor Lykken er u-blid, Til ingen hafve skyld: en hver vil males hvid. 5 Vel loed den dle Prinds sin flid och mandom kiende, Samt och den dapre Wurtz: men der ey sket var ende Paa Frandskens store magt. Thi vigte Prindsen af, Och Wurtz med sine sig til Gorkum hen begaf. 6 Men Amsterdam saa vel som andre Stæder fleere Mand hafver sat i Vand. Lad Frandsken saa regeere Med resten, som hand vil. Mensee: hvorledis her Vil fattes blade-rum: thi maae Jeg tie qvær.
Danske Mercurius, 1672-08-01
Den Danske Til den 1. Augusti 1672. Danmark. Ltingest, Gud skee tak, i disse Nordens Riger Sig tegner lykkelig, och rolighed tilsiger. Lad andre drages om Triumf och Seyers tegn. Den dle Fred er best for voris Land och Egn Det er vor Konges pris: hand heller seer oc acter, Med Fred at styrke sig, end andres eftertracter. Det er ey mindre Dyd, i Fred at holde sit, End meer at vinde til, som dog ey lykkes tit. Retfærdighed og Dom med miskundhed beblandet Det er hans Naadesid. thi glæder sig alt Landet, Som hannem ofte seer iblant hans gode Mænd Udi den høye Ret, som daglig holdes end 2 Hvor kand ey glædes ved den rige vext och grøde, Som Jorden ofver alt frembærer os til føde. Vil Himlen nu saa sandt sig blid med veyrlig tee, Det for Kornpugen da vil falde dyrt, at leeDe diærfve Capere vel under Norges side, Paa deres egen haand, tilføye mangen hvide Med vold och røfveri: Men lefver Richemont, Och kommer hiem igien, det dem betyder ont. Thi der paa gjør hand eed, hans Konge dem skal straffe, Som Freds forstyrrere, ia nøde dem, at skaffe, Hvis de bortrøfvet har tilbage strax igien: Saa det paakiende skal, hand er vor Konges ven.
Danske Mercurius, 1672-08-01
Sverrig. End dog at Svensken sig tilbyder, at forlige Den Krig, som Engelland saa vel som Frankerige Mod Holland har begynt. Hand der til er ochsaa Samtyct af Parterne til middel for at slaae. Det dog vil nappes hart før noget der af blifver. thi Frandsken lettelig ey det tilbage gifver Som hand har fanget ind. Til med vil Engelsken Ey stande fra sin ret, før hand faaer noget hen Chur Cölne vel saa stoer och høy gjør sin besværing. Och Mynsters Biskop med en ringe Rytter-tæring Vil ikke spises af. Saaledis gaar det til Naar Træet falder om, hver spaaner sanke vil Tydskland. Som Keyseren vel seer, hvor efter Frandsken tørster, Har hand indganget paat med nogle Tydske Førster, staae. At de med felgis hielp och vaaben skulle gaae Mod Frandskens mact til Lands, och hi med Holland 2 Vel streng en Reformatz hand Ungeren med plager, Och alle dennem der udrydder och forjager, Som ey bekiende sig til Pafvens Sect och tro Hvor paa vist følge vil stoer bulder och u-roAt och en Geistlig med en god Soldat tillige Een Saddeel bruge kand, veed Holland af at sige. Thi Mynsters Biskop maae sin bog vel hafve lærdt: Men der hos och til strid er frisk och u-forfærdt. Hand hafver med sin magt brudt Ofver-Jsels tænder, Och til Ost-friseland nu bud om brand skat sender, Har. Har vundet (dog ved list och penge) Cowerden: Och der til end vel hart beleyrer Grøningen.
Danske Mercurius, 1672-08-01
Frankerige. Som Kongen fik i Sind, hiem til Paris at drage, Da loed hand Prinds Condee befalingen antage, Samt och Turaine, paa hves dapre Gierninger Hand noksom lide kand, och fast forsekret er, 2 Nimwegen gaf sig op. For svag var hendes rommel. Det same vederfoer och Crevecceur och Bommel. Men om Hertugenbusk har nok af lod och krud, Hun da vel uden tvil en tørning holder ud Hvad ellers det angaaer, som Kongen før har vundet, Det hafver hand for sig saa got som oben fundet. Ja hvilken Commendant, och hvilken Øfrighed Kand af den gyldne Regn ey slaaes til Jorden need. 4 En Pafvelig Gesant, hvis Nafn skal Nerli være, Til Kongen kommen er, lykynsknings oerd at bære. Den Hertug af Angvien vel saare fryder sig, For hand er med en Prinds velsignet lykkelig.
Danske Mercurius, 1672-08-01
Engelland. 1 Mand i forhaabning var, at Engelland sin vrede Vel fare loed: men det sig anderledis teede. Med Frandsken hun paa ny Krigs pacter har oplagt, Och (Holland til forderf) staaldbroderskab tilsagt. Hun længre Krigs termin med hannem har indganget, Och der paa vel saa stoer en sum af penge fanget. Det och besluttet er, at Fred ey giøres maae, Før begge parterne fuldkommen nøye faae. Den enne ramme skal den andens gafn och nytte. Hvad heller der skal hug indtages eller bytte. Vil Fredsens Engel det ey mægle til forlig, Da seer det bister ud, och til en langsom Krig. 2 Krigs Floden vel saa nær gik under Hollands side, Til dræbning bøed sig frem: men andet fik at vide: Thi den af Himlens Storm ey liden skade fik, Och der med ærindløs til Engelland hiemgik. Saa det sig lader an, som Himlen ey vil ynde Den bloods udgydelse, som Christne Folk begynde, For vel en ringe Sag. J den sted deris magt Mod den u-christne Tyrk langt bedre var anlagt.