Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-03-11
Ogsaa hos Rectoren findes adskillige ikke uvigtige Documenter, fornemmelig ældre og nyere Reglementer og Skoleprotocoller m.m. Den Adgang, Forf. har havt til disse Archiver, har han med Skjønsomhed og Smag benyttet, og det er at beklage, at hans Tid, som han selv anfører, ikke tillod ham, at gjennemgaae Hovedarchivet, som gjemmes i Cancelliet, heelt, thi en Mand af hans dømmekraft og Localkundskab, havde kunnet faaet mangt et vigtigt Udbytte deraf. Jmidlertid skylder hver Literaturven ham Taknemmelighed for det, han har ydet. Allerede to af Skolens Rectorer, Mag. Steensen (f. 1724, d. 1804) og Prof. J. L. Bernth, som var blevet Rector 1755, tænkde i sin Tid at skrive Stiftelsens Historie, men Jdeen blev ikke udført. Første Afdeling (S. 336) leverer Stiftelsens Historie, som Kloster, Aar 1135-1560. Herlufsholm var oprindeligen et Munkekloster, anlagt 1135, under Erik Edmunds Regjering, og kaldet St. Peters Kloster, fordi det var indviet til denne. Stifteren var Ridder Peder Botildsen, hans to Brødre og Moder. Ved betydelige Gaver blev Klosteret inden kort Tid et af de rigeste og berømteste i Landet, og paa en Fortegnelse, som endnu haves, opregnes halvtredie Hundrede af dets Velgjørere. Nogle offrede uden Forbeholdenhed deres Gave, Andre betingede visse Messer, der ugentligen eller dagligen skulde læses, deels i deres levende Liv, deels efter deres Død, for at udfrie deres Siele af Skiærsilden; atter Andre overlode til Klosteret, at bestemme Anvendelsen, eller bestemte den selv. 126 afbrændte Klosteret paa Kirken nær, og blev da flyttet ud i den strax ved Næstved liggende Skov, og derfor kaldtes Skovkloster. 1280 brændte i en stor Jldebrand, der hjemsøgte Næstved, ogsaa Kirken, men den opbygtes paa samme Plads igjen, og vedblev som Klosterets Eiendom at staae under Munkenes Bestyrelse. Den bærer endnu Navn af St. Peders Kirke. Af Klosteret selv ere umiskjendelige Levninger tilovers. Den hvelvede brandfrie Kielder, under det saakaldte Viinhuus (der nu er, og vist nok for denne udmærkede Kielders Skyld, fra umyndelig Tid har været i en Viinhandlers Eie), med sin over to Alen tykke Muur, beliggende strax ved St. Peders Kirke, maa antages for en Levning af det afbrændte Kloster. Huset, hvorunder denne Kielder findes, er af Bindingsværk - Bevis nok for, at dette og Kielderen ikke oprindeligen horte sammen. Ogsaa i en anden Bygning paa Hjørnet af Torvet og det smalle Graabrødre, Stræde har man fundet Levninger, som antages at være af St. Pederskloster. J en haandskreven Beretning om Næstved fra 1744 siges, at en Borger omtrent 1674 opbygte i Enden af hiint Stræde, ud til Torvet, et to Lofts høit tavl muret Huus, som endnu stod 1744, (men er for en Deel ombygget 1819), hvor man, da Kielderen blev gravet, stødte paa Grundmuur af Klosterets Fundament, og et muret Gevælft, hvori vare 7 Borgelæs Menneskebeen, som bleve henførte paa St. Jørgens Hospitals Kirkegaard, og der nedgravede. Men Forf. antager med Føie dette Huus for Levninger af det ødelagte Graabrødre Kloster og ikke af St. Peders Kloster. Skjøndt Klosteret blev udflyttet, beholdt det dog sit Herredømme over Byen; undertiden søgte vel Borgerne at unddrage sig fra den Lydighed, de skyldte det, men stedse vidste Abbederne ved Kongens kraftige Medvirkning, at hævde dets Rettighed. Det beholdt denne Rettighed og andre Privilegier lige indtil Reformationen. Dets Jndkomster havde det af sit Bøndergods, sine Marker, af Nestved By, af Afladshandelen eller Syndsforladelsen for Penge, og af Abbedens Ret til at lyse i Band.