Norske Intelligenssedler, 1775-08-16
Sedler. JntelligenNor er No. 33. Onsdagen den 16. Augustii 1775. Et Brev til en god Ven. Hvad hører man oftere, end at Folk taler om Børne-Opdragelse, men hvad seer man tiere, end dennes Mangel hos vor opvoxende Ungdom, Een Fader kan være en duelig Borger i Staten, en værdig Mand i sit Huus, en Moder ogsaa en brav Kone; begge følgeværdige Exempler for andre, men dog ikke ret opdrage og optugtede Unge - Her er noget, som hindrer dette Verk, men hvor denne Hinder ligger, er ikke altid saa let at indsee, noget spores hos Forældrene, resten findes hos Børnene Et Barns Naturel viser sig allerede ikke saa mange Maaneder efter Fødselen, thi nogle Børn ere roelige og stille, andre uroelige og næsten ustyrlige; dette foranlediges vel ikke siælden af Sygdom, men endnu sedvanligere af Arrighed, som bliver kiendt af den Føde, Barnet da er i Stand til at nyde - Allerede veed nu Forældrene, nogenledes, hvorledes Barnet kan behandles og efter saadan Kundskab i Tiide kan skiærpe Opdragelsen - Dog maae min Herre ikke tænke at jeg holder med dem, som strax begynder med Revselse, thi at 1/2 Aars gammel Barn veed vist at Ammen er vred, naar hun ryster det, tør jeg ikke aldeles bekræfte - altsaa det et frugtesløs Arbeide. Bliver derimod Barnet noget ældre, kan man lidet efter haanden forandre Opdragelsen, ligesom man seer at Nødvendigheden fordrer: Ord om de hielpe, men behøves haardere Medfart, bør den ikke spares til Maade, hvad enten at Barnet er den første eller tiende - Men, hvad er meere at beklage, heri feile ofte Forældrene: nogle ere for haarde, derpaa har vi jo et Exempel i vor fælles Ven, slaaer et Barn en Thee-Kop itu, skriger og støyer han, som han ville varsle sine Naboer, at en Fiendtlig Hær var allerede seet - Andre ikke uvidende om Forseelser ere alt for ømme og barmhiertige, lille Anders er den første eller og den eneste Søn, derfor maae ingen see paa ham med en alvorlig Miine, han skal raade sig selv i alle Tilfælde, og alt hvad han peeger paa skal leveres ham; korteligen: Anders skal blive een Skurk - Dette giør at lille Anders faaer Lyst meest til Leeg og Ledighed, bliver uvillig til at lære det Nyttigere og i den Sted lægger allene Flid paa Verdens Abekatterier, paa det han i Tiiden kan blive een fuldkommen Hans Frandsen Slige Forældre synes at have glemt det, som paaligger dem, nemlig: at indprente Børnene frem for alt det, som befordrer Siælens Lyksalighed, og tage bort det, som kand hindre denne - at opmuntre dem ved Lignelser og Exempler til det Gode, tale fornuftigen med dem om den Tieneste, de kunde giøre Staten, naar de lærde gode Kunster og Videnskaber, om den Høyagtelse, de vandt hos Retsindige ved Kundskab og om den Glæde, de gjorde sine Venner - lære dem at øve Dyden, ikke af Tvang men af frie Villie, at de i Tiide kunde faae Jndsigt baade i deres eget og andres Vel - anføre dem til Høflighed og Opførsel i det anstændige, at de kunde behage andre og selv udfinde Maaden til at holde op, at ikke Artighed skulle blive een overdreven Udøvelse af Complimenter, Caprioler og Caresser - De burde ogsaa, at Børnene kunde faae en ret god Optugtelse, der er ligesom Virkningen af Opdragelsen, til Maade indskrænke Friheden og nedtrykke den haarde Villie, som begge ere Mennisker medfødde. - At sætte Frihed og Villie inden alt for enge Grendser, ville give dem et tvungen Væsen og en Slavisk Tænkemaade, men at giøre Friheds Banen for stor og vitløftig ville vist foraarsage deres Ulykke, thi de Unge har ofte ikke Vid til at vende om, førend Faren er dem i Hælene, at de ikke kand udløbe De finder Behag i Sælskab og der ofte møder een og anden, som selv er forført og vil ligesom giengielde det ved at give unge Mennisker Smag paa den elendige Levemaade, som Verden nu omstunder kalder den galante. (Resten følger.)