Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-09
Det kan ikke forebygge den i Omløb værende Papirmasses Coursustadighed, og de Ufordeelagtigheder, der ledsage denne Ustadighed, blive uundgaaelige nu som før. Det eneste, som saadanne Papirpenge, der af Forf. foreslaaes, mueligen kunde nytte til, var, at den nyskabte Papirmasse, kunde betrygge Folket mod de Farer, som en sædvanlig Papirpengeformerelse mueligen kunde være ledsaget af. Men selv denne Fordeel vil være mere tilsyneladende end reel. Den ny Papircreation aabenbarer stedse en Uformuenhed hos Regjeringen, at fyldestgjøre sine ved Papirets Emission paatagne Forpligtelser, i Metalpenge, og om end de nye Sedler vilde holde sig bedre end Auticipationsbeviserne fra 1811, og staae med Metal pengene al pari, saa vil Værdien og Coursen af den tidligere og omløbende Seddelmasse, og det Tab, som Papircreationen altid leder til, aldrig undgaaes af Folket. Lider det den ikke ved de nye Sedler, saa vil det sikkerligen lide den ved den synkende Cours af de gamle, der virkeligen, trods den nye Papircreation, kun danne den omløbende Pengemasse, istedet for at de nye Sedler antage lige med Metalpengene Caracteer af Vare, og, efter deres Natur, nødvendigen maa antage den. Jmod de Onder, som Forfatteren vil værge ved sine Bankpenge, kan der altsaa aldeles ikke ydes noget Værn. Den eneste Beskyttelse mod dette Onde, er Mærtal, og en Casse, hvor den virkeligen omløbende Papirmasse kan, efter sin Navneværdie paa Sigt, haabe og erholde Realisation i Metalpenge; thi Papir er, som Forf. selv tilstaaer, ingen Penge, om det end skaldes saaledes, fordi det træder, Penges Sted. Det er kun en Anviisning paa Penge, og kan kun, for saavidt, tjene som Surrogat for Penge, som disse Anviisninger ere sikkre og fuldgyldige, og man uden Vanskelighed kan danne de Pengesummer, hvorpaa de lyde. Selv dermed er det ikke nok, at Regjeringen, som Forf. vil, fordrer sine Afgivter i disse Bankpenge, og udreder sine Betalinger deri. Hvad der af den omløbende Pengemassflyder i de offentlige Casser, og derfra igjen flyder tilbage, er meget ubetydeligt mod den hele omløbende Masse af Penge, og den Omstændighed, at man for de tidligere omløbende og endnu fremdeles omløbende Sedler maa kjøbe de nye Papir penge, kan mueligen virke til Fordeel for hine Sedler tidligere slette Cours. Da Regjeringen ved et saadant Jnstitut selv udtaler deres Nedværdigelse, saa maa ydermere derved Coursen synke endnu stærkere, og denne Synken vil Trangen til gamle Sedler, hvormed de nye skulle indvexles, i ingen Henseende standse, og det saa meget mindre, som de gamle Sedler ikke kunne anbringes her til deres Navneværdie, men kun til det, de, efter Coursen, gielde. Vel kan det være, som Forf. meget vidtløftigen søger at deducere, at Stillingen af det offentlige Afgivtssystem, som af Statshuusholdningen overhoved, af de lønnede Statsbetjenter og nærmest ogsaa Forholdene af Capitalisterne og deres Skyldnere, ved en Jnstitution, som de af ham foreslagne Bankpenge, betydeligen vilde vinde i Fasthed, Stadighed og Sikkerhed. Men vi begribe kun ikke, hvorfor han vil, man skal vælge den vidtløftige Vei med Bankpenge, istedet for den langt kortere, at lade for alle disse Forhold de omløbende Papir penge kun gielde efter deres Cours, og kun at ba fere den offentlige Huusholdning og Capitalisternes Forhold paa Metalpenge. Thi virkeligen, naar Sedlerne for alle disse Forhold ikke skulde gielde og antages efter deres Navneværdie, men kun efter deres Cours, saa behøves dertil ikke andet end en Bestemmelse fra Lovgivningen til den Ende, og alle andre, især Bankpenge, ere meget overflødige. Men desværre er der heller intet vundet, ved en saadan Bestemmelse for Papirets gieldende Værd, altsaa for Hovedsagen, hvorpaa det beroer, og hvori det Onde har sit Sæde. Regjeringens Retvished vilde ved en saadan Fremgangsmaade ufeilbarligen compromitteres, og den skadelige Jndflydelse, som Papiret eengang har havt paa Nationalvel og Næringsveienes Gang i Almindelighed, ikke afhielpes ved en saadan Lovgivningens Enuntiation. Og alligevel Forf. maa indvende derimod, hvad han vil - trænger man dog egentligen til denne Afhielpen. Det andet kommer af sig selv, saasnart man eengang er kommen med denne Punkt i det Klare og paa en fast Fod. Fremdeles, istedet for at være huuslig, maa vi tvertimod agte Forfatterens Jdee med Bankpengene for meget uhusholderisk. Den foranlediger Staten en Bekostning, som den, saaledes som vi have viist, ikke uden Vanskelighed kan tilveiebringe. Jkke allene gjøres endeel Betjenter derved nødvendige, men de offentlige Fonds ere, som Forf. selv maa tilstaae, end- og i Banken udsatte for alle de omløbende Sed lers Coursustadighed, og derved kunne ikke ubetydelige Summer tabes aarligen. - Hvad iøvrigt Forfatterens andet Forslag, at sikkre sine Bank penge mod Ødelæggelse og Forfalskning, angaaer, saa behøver man kun at læse hvad han herom har sagt, for at overbevise sig om det Vanskelige og deraf flydende Ugjørlige i hans Forslage. J hvert Tilfælde vil den Bank, der skal give Erstatning for forkomne eller ødelagte Sedler, selv ved den strængeste Efterlevelse af de foreskrevne Forsigtighedsregler, være udsat for mange Bedragerier og Underslæb.