Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-01-16
Cancelliet har ikke anseet det fornødent at indlade sig paa det saa omtvistede almindelige Spørgsmaal, om en lovbestemt Grændse for den Rente, som en Capitalist tørsbetinge sig at en Capital, er til større Gavn end Skade. Vore Love, have engang, som næsten alle andre Landes Love, fastsat en saadan Grændse, og om end disse Loves Virksomhed i andre Tilfælde, formedelst den store Leilighed der er til Elusioner, kun er indskrænket, saa er denne Virksomhed dog ikke lidet betydende med Hensyn til Laan paa faste Eiendomme, hvorved Elusioner ikke saa let finde Sted, ligesom det og er af Vigtighed, at der just af dette Slags Laan finder en stadig og moderat Rente Sted, da al Eiendoms Værdie forrykkes ved en forhøiet Rente. Det ligger i disse Loves Aand og Øiemed, at de Omstændigheder, som kunne gjøre det umuligt for en enkelt fortrykt Eier at faae Laan uden imod forhøiet Rente, ikke kunne komme i Betragtning, men at det, der efter almindelige Forhold er anseet for den høieste Rente, som Eiendomsbesiddere kunne bære, maa, uden Hensyn til individuelle Omstændigheder, gjøres til bindende Regel. Det er herved uden Tvivl antaget, at den Eiendomsmand, der ikke kan erholde Laan imod sædvanlig Rente, ikke er istand til at ved lig holde sig i Eiendommen og bestyre den til Gavn for sig og det Almindelige. Saafremt Renten skulde staae i Forhold til den individuelle Sikkerhed, saa kunde ingen lovbestemt Rentefod existere, men det maatte da ubetinget være Creditor og Debitor tilladt at forene sig om den Rente, hvormed de i et hvert enkelt Tilfælde maatte finde sig tjente. Den Adgang, der har været givet til Bevilling at svare forhøiet Rente, har heller ingenlunde havt til Øiemed at udjevne Mangelen i tilstrækkelig Sikkerhed for et og andet Laan; men Anledningen til dette Slags Bevillinger har, tvertimod ligget i almindelige Forhold, som til en vis Tid gjorde, at Laan i Sølv og rede Sølv ikke let vare erholdelige, selv imod det bedste Pant, uden imod en forhøiet Rente. – Men det er aabenbart, at disse Forhold nu aldeles have forandret sig Den Grund til hine Bevillinger, som laae i Vigtigheden af at lette Eiendomsbesiddere Adgang til ved Laan i rede Sølv at befrie sig fra en trykkende Seddelgield, falder nemlig m. bort, saa at der i al Fald for Tiden ingen Grund synes at være til at tilstede høiere Rente af Sølvlaan end af Seddel laan. Derhos maa det antages, at Eiendomsbesiddere, forsaavidt de kunne tilbyde nogenlunde antagelig Sikkerhed, uden Vanskelighed kunne erholde de dem fornødne Laan imod den ordinaire Rente. Capitalister ere ikke sjeldent forlegne for at faae deres Capitaler anbragte imod ordinair Rente og god Sikkerhed, og visse procentige Effecter søges endog mod Betaling over Pari. De faste Eiendomme ere fremdeles nu stegne til en saadan Priis, at vanskelig nogen Eiendomsbesidder, der ikke selv eier den største Deel af den i hans Eiendom staaende Capital, vil, uden i særdeles fordeelagtige Aar, kunne taale at svare høiere Rente af sin Prioritetsgield end 4 pCt. Heraf har det og været en naturlig Følge, at Antalleaf de om Bevilling til at svare 5 pCt. indkomne Ansøgninger i de senere Aar mærkeligen er aftaget, og at slige Bevillinger nu næsten aldrig søges af betydelige Possessionairer, men af mindre betydende og i Almindelighed mindre oplysteEiendomsbesiddere, som falde, i saadanne Creditorers eller Commissionairers Hænder, der gjøre den forhøiede Rente til Betingelse. Forsaavidt Bevillinger af det omhandlede Slags i senere Tid ere blevne ansøgte sels af Saadame som have kunnet stille betryggende Sikkerhed forde attranede Laan, har man og havt Anledning til at antage, at Laanene vilde have været tilstaaede Debitorerne imod ordinaire Renter, saafremt ikke Adgangent at erholde 5 pCt. ifølge Bevilling havde været aabnet, saa at Creditorerne, eller deres Commissionairer kunde benytte sig heraf til at aftvinge de Mansøgende hin Vilkaar. Men det er, som Erfaring har lært, fornemmelig kun saadanne Eiendomsmænd, hvis Credit er svækket, eller som kun have at tilbyde en i Forhold til de attraaede Laan mindre betryggende Sikkerhed, der maae ansøge Bevilling til at svare den høiere Rente, uden hvilken de ikke vilde kunne tilveiebringe Laan. Saadanne Jndivider have imidlertid allermindst Kræfter til at bære hiin extraordinaire Byrde, ligesom det, efter hvad alt er bemærket, i det Hele modsiger Øiemedet med Aagerlovene, at den mindre fuldkomne Sirkerhed, der kan gives for et Laan, skal kunne give Adgang til at tage høiere Renter end den, som Lovgivningen har fundet efter almindelige Forhold at være passende. J meget sjeldne Tilfælde vil det være til virkelig Fordeel for en Debitor, at han i sin fortrængte Forfatning hielpes til, vedat kunne paatage sig det omhandlede Vilkaar, at reise et Laan, som han aldeles ikke vilde kunne tilveiebringe; hvorimod han derved ordentligviis kun vil blive sat istand til at holde sig for en tort Tid, men hans Forfatning i Virkeligheden forværres. Jøvrigt er det ikke muligt at veie de Ansøgendes Trang til den omhandlede Dispensation, hvorfor Ansøgningen selv allerede, paa en Maade, indeholder Beviset; og at afslaae en Enkelt slig Tilladelse, fordi han efter sin Stilling og sit Pants Beskaffenhed maatte formodes at kunne faae Laan, mod 4 pCt., vilde være saa meget mere betænkeligt, som just den Andre indrømmede Tilladelse at svare 5 pCt. kunde være ham til Hinder i at erholde Laan paa mindre bebyrdende Vitaar.