Viborger Samler, 1840-05-21
Udenlandske Efterretninger. Storbritannien og Jrland. London, den 13de Mai. J Overhusets Møde igaar fremtraadte Gre Stanhope med sit Andragende om de chinesiske Forhold. Grevens Motion gik ud paa, at Huset skulde overrække Dronningen en Adresse hvori det deels skulde udtale sin Bekymring over, at de i saa lang Tid bestaaende fredelige Forhold til China vare afbrudte, deels fin Overbeviisning om, at Aarsagen til Fredsbrudet ene og alene maatte tilskrives Handelen med Opium, – en Handel, lige fordærvelig for de britiske Undersaatters Rygte og Jnteresser. Fremdeles skulde Overhuset tilbyde Dronningen Husets Understøttelse til enhver Forholdsregel, der maatte ansees nødvendig for at undertrykke hiin Handel. Lorden motiverede sit Andragende kun svagt; ligesaa sva og ubetydende var Premierministeren Lord Melbournes Replik, kun Hertugen af Wellingtons Foredrag imod Motionen fængslede Husets Opmærksomhed ved den Skarpsindighed, der kun sjelden forlader ham, og ved den for Britanniens Jnteresse oprigtige Hengivenhed, der udmærker den ædle Hertug fremfomange af hans Parti. Uden Afstemning antoges den Beslutning, at Grevens Motion ikke svarede til Øieblikket Tarv og Fordringer. – Af Hertugens fyndige Tale udhæves følgende Steder: "Jeg kan ikke begribe, Mylords hvorfor den ædle Lord lægger Vægt paa Ulovligheden af Handelen med Opium, da det dog er klart, at denne Handel er ført med den chinesiske Regjerings Vidende. Den chinesiske Keiser har ikke gjort et Skridt for at undertrykke denne Handel; han har kun taget under Overveielse, om det ikke var hensigtsmæssigt, at tillade den imod Erlæggelse af en yderligere og forhøiet Told; Handelen er kun undertrykt, fordi den foranledigede en stærExport af Sycee=Sølvet, d. c. det Sølv, som hiint Riges Miner levere. Jeg har været Medlem af en Comiteder i sin Tid blev nedsat for at undersøge Handelen med Opium, og man ansaae det for en vigtig Sag at fortsætte denne Handel endog efter Ophævelsen af det ostindiske Compagnies Monopol; ja der var endog Tale om, at give hiin Handel en større Udvidelse. J Underhusets Commiteebetænkning blev denne Handelsgreen anseet for saa vigtig, at dens Fortsættelse maatte være ønskelig. O skulle vi nu erklære, at de Jndivider, der have drevet denne Handel have gjort sig skyldige i en stor Forbrydelse, der maa straffes med Tabet af deres Eiendomme, Skulle vi opgive disse Handlende, og sige dem, at de ere Aarsag til denne Krig, Mylords, det er mig vigtigt at vide, hvad der er den egentlige Aarsag til denne Krig. For mig er det indlysende, at Opiumhandelen ikke er Aarsag deri. Den ædle Greve har talt om, at britiske Undersaatter have provoceret Chineserne. Men jeg har aldrig i min Levetid hørt et Lands Auctoriteteat føre et saadant Sprog, som det, chinesiske Embedsmænd have ført mod Capit. Elliot. Aldrig er et Jndivid, der repræsenterede en Regjering, blevet behandlet saaledes, som de chinesiske Auctoriteter i Canton have behandles Elliot. Som Englænder, der i 50 Aar har staaet i mit Fædrelands Tjeneste, kan jeg ikke taale, at en samvittighedsfuld Tjener af den britiske Regjering behandles og tiltales paa saadan Maade. Man har beskyldt ham for Utaknemmelighed, bedragerske Hensigter, Nederdrægtighed og lumpen Adfærd. Man negtede ham Levnetsmidler, ethvert Middel til Livets Ophold, og de britiske Beboere i Canton, der stode under den chinesiske Regjerings Beskyttelse, underkastedes de samme Trængsler, endskjøndt Elliot ikke alene lovede at ville udlevere Chineserne Alt, hvad hine eiede, men ogsaa opfyldte dette Løfte. Den ædle Greve paastaaer, at denne Krig er foranlediget ved Jndførslen af Opium. Men intet Opium befandtes i Canton, da disse Voldsomheder udøvedes, da dette Sprog blev ført. Elliot var seilet ned af Floden for at drive paa Udleveringen, og det udleverede Opium blev enten ødelagt eller sendt til Peling. Mylords, Krigserklæringen har ganske andre Aarsager. Først forlangte Chineserne, at en Englænder skulde dræbes, fordi en Chineser havde fundet Døden i et Haandmæng. Elliot anordnede en Undersøgelse, der viste, at der ikke hvilede nogen Mistanke paa de beskyldte engelske Matroser. Her have vi en af Aarsagerne til Krigen. En anden Aarsag er fremdeles det af Chineserne givne Løfte om, at de britiske Handlende, naar de havde udleveret deres Forraad af Opium, atter skulde forsynes med Levnetsmidler, samt at Handelsforbindelsen igjen skulde knyttes paa ny, men disse Løfter opfyldtes ikke, tvertimod fordredes af de til Canton seillende Skibe en Erklæring, hvorved man med Hensyn til Skib, Ladning og Mandskab skulde underkaste sig de chinesiske Love. Vidtløftig har den ædle Lord dadlet Capt. Elliot, fordi denne har indladt sig i Stridighederne med de chinesiske Auctoriteter, især hvad den forlangte Udlevering af en Englænder angaaer, men den ædle Greve har derved kun viist, at han er uvidende om ældre lignende Forhold. Stedse have Briterne afslaaet en saadan Udlevering; hellere vilde de ganske afbryde enhver Handelsforbindelse, end overantvorde en britisk Undersaat til de chinesiske Love. Elliot har gjort sin Pligt. - Hvorledes, man skulde maaskee have overleveret Chineserne 6 engelske Matroser, der ved den anstillede Undersøgelse vare frifundne for Deelagtighed i det begaaede Mord. – Ligesaa urigtigt har den ædle Lord dadlet Elliot for den Beskyttelse, han ydede Dent. (Af Chineserne mistænkt for at drive Smughandel med Opium, efterat Forbudet var udstedet.) Jeg for min Deel vilde skamme mig, dersom en Gentleman i Hs. britiske Majestæts Tjeneste havde handlet anderledes, end Capt. Elliot i dette Tilfælde. Thi, Mylords, det var hans Pligt, hans ubetingede Pligt at beskytte Dent, ja endog, om fornødent gjordes, at opofre den sidste Blodsdraabe for at redde den Forfulgte, der stod under Britanniens Beskyttelse. – Den ædle Lord har talt meget om, at Americanerne under lignende Omstændigheder have udleveret en Matros til Chineserne; jeg kan kun sige, at det gjør mig ondt, at de have gjort det; de vilde have handlet langt bedre, dersom de havde fulgt det ostindiske Compagnies Exempel: hellere at afbryde enhver Handelsforbindelse med China, end udlevere nogensomhelst britisk, Undersaat til chinesiske Auctoriteter. – Disse ere de Kjendsgierninger, som jeg har troet at burde forelægge Deres Herligheder. Jeg beder Dem, Mylords, indstændig om, ikke at udtale en Mening, der kunde tjene til at svække den Anseelse, der tilkommer den retskafne og tappre Officier Elliot, der ligefra Begyndelsen af sine vigtige og vanskelige Functioner blev sat i en meget ulykkelig Stilling, og til at bevirke den Anskuelse, at det var vor Hensigt at udtale en Dadel om hans Forhold. Betænker, Mylords, at denne Mand – ved under critiske Omstændigheder og paa eget Ansvar at foranledige Udleveringen af Forraadet af Opium – har handlet med et Mod og en Selvopoffrelse, som kun Faa ville erholde Leilighed til at udvise, og som endnu Færre under lignende Omstændigheder vilde have lagt for Dagen." J Slutningen af sin Tale tilføiede Hertugen, at han ingenlunde i Almindelighed billigede de Forhold, hvori England staaer til China, eller Jndretningen ved det engelske Etablissement i Canton. Med Hensyn til det uværende Ministerium dadlede han isærdeleshed, at det ikke havde draget Omsorg for en tilstrækkelig engelsk Sømagt i de chinesiske Farvande.