Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-07-10
Dersom Candidat Poulsen f. Ex. havde sagt, at inden 2 Aar skulde Norden være eet; dersom Høiesteretsadvocat Lehmann havde opfordret de Tilstedeværende til at sværge, at de vilde fuldbyrde Nordens Eenhed, selv om Dynastiernes Ret derved maatte krænkes og de bestaaende Forfatninger omstyrtes; dersom Capellan Helweg havde udtalt det Ønske, at Finland maatte ved Oprør løsrive sig fra sin Regjering og forbinde sig med det øvrige Norden - hvem kunde da fortænke Cancelliet i, om det blev lidt betænkeligt, om det ikke var humant nok til at skrive saadanne Yttringer hele Betydning paa Stedets, Omgivelsernes, Beggeistringens og Vinens Regning, men fandt det raadeligst at give Talerne en alvorlig Paamindelse om at moderere deres Hidsighed. Men hvo har hørt et eneste Ord, der anpriste noget Ulovligt, der raadede til Forandring af de bestaaende factiske Forhold, der kort sagt opfordrede til Handling udover Aandens, Konstens og Videnskabens Rige, i hvilket det imodsagt har hedt i mange Aar at Studenterne ere Herrer. Vistnok har Candidat Poulsen sagt, at inden det 19de Aarhundrede er udrundet, er Norden et, men da der er 55 Aar tilbage, inden det 19de Aarhundrede udrinder, saa kan han hverken selv tænke paa at opleve den Stund eller fornuftigviis have gjort sig nogensomhelst klar Forestilling om, hvorledes det skulde gaae til dermed. Hans Ord er hverken meer eller mindre end et af hine Begeistringens prophetiske Udbrud, som vel kunde gjøre et øieblikkeligt Jndtryk, men for hvis Sandhed hverken Taleren selv eller nogen Anden næste Dag vil vore fire Skilling. Vistnok har Høiesteretsadvocat Lehmann opfordret de Tilstedeværende til at aflægge det høitidelige Løfte at arbeide for Nordens Eenhed, men ikke at tale om, at han ikke har antydet nogetsomhelst andet Virkemiddel end fuldkommen lovlige, ikke attale om, at han udtrykkelig har begrændset Virksomheden nærmest til Aandens og Videnskabens Verden, saa har han end yderligere beskrevet den Eenhed, han tænkte sig, som grundet ikke paa Vold og Undertrykkelse, men paa Frihed og Kjærlighed, og som opnaaelig uafhængigt af Dynastier og Forfatnings spørgsmaal og uden Afbræk for Alt, hvad der er berettiget og skjønt og værdifuldt i de tre Nationers Eiendommeligheder. Vistnok har endelig Capellan Helweg talt om en Forbindelse, et Fællesskab med Finland, men kun om et reent aandigt; ja han har endog udtrykkelig fralagt sig og den Sympathi, for hvilken han taler Ordet, al politisk Hensigt. Men, om nu end vi ikke nære Skygge af Tvivl om disse Yttringers Lovlighed, saa er Cancelliet dog engang af anden Mening, og hvem tør forudsige, om Høiesteret, af hvis Afgjørelse Spørgsmaalet dog tilsidst kommer til at afhænge, vil hælde til vor Mening eller til Cancelliets, Hvor det subjective Skjøn af Lovgivningen er sat paa Dommersædet i politiske Sager, er det vistnok, som Erfaring har viist, meget vanskeligt at forudane disses Udfald; thi de romerske Characterer ere i vore Dage sjeldne overalt, maaskee sjeldnest i absolut Staters høiere Embedskredse, og hos Mænd af ikke meget mere end almindelig moralsk Fuldkommenhed og Characteerudvikling er det subjective Skjøn et usikkert Compas, paa hvilket indre og ydre magnetiske Kræfter let kunne fremkalde Misviisninger, saa det er misligt at styre derefter. Endnu vanskeligere bliver det at gjette en Domstols Dom, som ligner Athenens Arco pagus deri, at den indhyller sine Forhandlinger, sine Domspræmisser i Nattens Mørke. Dyrekjøbt Erfaring, har lært os, hvor høilig man i saa Henseende kan forregne sig; men ikke desto mindre tør vi yttre en Mening om de nye Actioners Udfald, thi der er Eet, som Mørket hidtil ikke altid har kunne skjule, Eet, som hidtil har pleiet at staae fast, hvor det subjective Skjøn mulig kunde vakle, det er Præjudicaterne. Og nu haves der et Høiesteretspræjudicat for, at det er lovligt at anbefale ikke blot en aandelig Nordens Eenhed, men selv et politisk Forbund mellem de nordiske Folk, at det er lovligt at tale om Finland, ja om Finland under Ruslands Aag". Disse Yttringer brugte Candidat Ploug i den Tale, han den 3die Juni 1843 paa Toget til Upsala holdt i Calmar; disse Yttringer stemplede Lands-Over- samt Hof og Stads=Rettens Dom af 5te Marts 1844 som lovlige, og denne Dom stadfæstede Høiesteret in terminis. Dette saa nye, saa fuldkommen identiske Præjudicat kan Høiesteret, hvis den, som den maa og som den giør, bryder sig om at bevare sin ydre Værdighed og Anseelse, umuligt frafalde eller tilsidesætte. Derfor skal Publicum ikke lade sig nedtrykke af Uro og Bekymring over de Anklagedes Skjæbne; derfor kunne disse smille ad alle Magtens truende Skrækkebilleder, ad alle de Steiller, og Hjul, Øxer og Skaffetter, hvormed Generalfiskalen, rimeligviis vil udpynte sine Jndlægg; thi ifølge Høiesterets uforanderlige Dom er det lovligt, at prise Nordens Eenhed; lovligt at anbefale en politisk Forbindelse mellem de nordiske Folk; lovligt, at omtale Finland og dets Skjæbne, Hs. kgl. Høihed Kronprindsen agtede idag (Torsdag) at afgaae med Storhertugen af Meklenborg-Schwerin til Dobberan, og derfra til Bornholm, hvorfra han om en Maanedstid agter at begive sig til Fyen.