Berlingske Tidende, 1829-02-27
De Deputerede Kammers=Medlemmer ere alle valgte med Undtagelse af Ministrene, der som saadanne have Sæde i Kammeret. Efter Chartens Artikel 36 og 37 skulle alle Valgene være Departementsvalg, og de Deputerede bleve valgte paa fem Aar, og saaledes, at Kammeret aarligen blev fornyet med en femte Deel. Begge disse Artikler ere blevet modificerede. Den første ved forskjellige Love, hvoraf den nyeste er af 29de Juni 1820. Ved denne Lov blev de Deputeredes Antal fra 258 forøget til 420, saaledes at de 258, som hidtil bleve valgte i Departementerne, fremdeles skulle blive det, men at de nye tilkomne 172 blive valgte i Arrondissementerne iblandt en fjerdedeel af de meest beskattede Valgmænd. Artikelen 37 blev i Aaret 1824 forandret, da det blev antaget, at Kammeret skulde være syvaarigt og reintegreres paa engang. Forhandlingerne i de Deputeredes Kammer skee offentligen, men paa fem Medlemmers Begjæring kan det danne sig til en hemmelig Committee. Den almindelige Qvalification til at vælge er, at man maa være fransk født eller naturaliseret, være 30 Aar gammel og betale 300 Fr. i directe Afgifter eller for et Patent, som man maa have besiddet et heelt Aar, og hvis paalydende Haandværk eller Næringsgreen man beviisligen maa udøve. For at kunne vælges til Deputeret maa man være fransk født eller naturaliseret, have fyldt sit 40de Aar før Valget skeer (Lov af 25de Marts 1818) og i det mindste betale 1000 Franker i directe Afgivter. I de Departementer, hvor der ikke findes 50 Valgmænd, som betale saa høi directe Afgift, gjøres dette Antal fuldtalligt ved de høieste Afgiftsydere efter dem, og disse kunne da concurrere i Valget med hine. J det mindste Halvdelen af de i ethvert Departement valgte Deputerede maae have deres borgerlige Domcilium der, og Præfecterne og de militaire Commandeurer kunne ikke vælges i de Departementer, hvor de ere ansatte. Jngen Vælger kan give sin Stemme paa mere end paa eet Sted, om han end betaler directe Afgifter paa forskjellige Steder. Valgeollegierne sammenkaldes af Kongen, og han udnævner deres Præsidenter. Kamret vælger hvert Aar ved Stemmefleerhed 5 Candidater til Præsidentskabet, hvoriblandt Kongen udnævner Kamrets Præsident, der for sin Bestilling faaer en Indemnitet af 100,000 Fr. Enhver Lov gaaer ud fra Kongen, og kan foreslaaes enten i Pairskammeret eller de Deputeredes Kammer først, med Undtagelse af Budgetten og alle Forslag til Beskatning, som først maae være bragte til og antagne af de Deputeredes Kammer, førend de kunne komme for Pairskammeret. En Lov, som er falden igjennem i et af Kamrene, kan ikke indbringes mere i samme Session. Jngen Lov, som er gaaet igjennem i begge Kamre, har Lovskraft for Kongen har sauctioneret og promulgeret den. Kongen nægter en Lov sin Sauction med den Formel: le for Savisera. Nægter Kongen et af Kamrene dets Andragende om at det maatte behage Kongen at fremkomme med en vis Lov, thi denne Ret tilstaaer ethvert af Kamrene, da skeer det ved den Formel: le Roi vent en deliberer. Sanctionen skeer ved den Formel: la dito loi, discutte, deelibere et approuvee par les deur chambres, sera publice et enrigistree pour etre executte comme loi d'stat. Forretningsgangen er følgende. Lovforslaget bliver overbragt til et af Kamrene ved den Minister, hvis Departement det nærmest angaaer ; han oplæser derpaa Forslaget i Kamret, efter at have udviklet Motiverne dertil, dog overdrages det undertiden til en Statsraad at gjøre dette. Derpaa henvises Forslaget til Bureauerne, hvor det foreløbig discuteres, og derefter remitteres Kammeret ved en Rapporteur, der nøiere udvikler Forslaget. Derpaa begynde de egentlige Debatter, som først gjennemgaae enhver enkelt Artikel af Loven, og dernæst Loven i sin Heelhed. Til enhver enkelt Artikel kan der foreslaaes Amendements. Ingen tør tale mere end eengang over enhver Artikel, med mindre han dertil faaer Kamrets specielle Tilladelse. Jngen tør tale fra sin Plads uden for at forlange Ordet, hvorefter han, naar dette er i ham bevilliget, bestiger Talerstolen. Afstemningen skeer i Pairskammeret ved Sedler, hvorpaa den Stemmegivende skriver ou eller non, i de Deputeredes Kammer ved sorte og hvide Kugler. Ministrene deeltage kun i Afstemningen, naar de selv ere i Pairer eller Deputerede, og da i det Kammer, hvortil de saaledes høre. Kamrene moliver ikke en Lovs Antagelse eller Forkastelse, men det hedder kun la chambre a adopte eller la chambre na pas adopt. Kamrene communicere indbyrdes skriftligen ved deres Præsidenter, og Brevskaberne blive overbragte af en messager d' Stat ledsaget af to huissiers. Ingen Deputeret tør tale, som ikke er iført sit Costume, og kun i den Orden, hvori Præsidenten har bevilliget ham Ordet. Det sidste gielder ogsaa om Pairerne. J Almindelighed tales vexelviis for og imod et Forslag. Ministrene kunne altid paa Forlangende erholde Ordet. Enhver Session i Kamrene aabnes med en Trontale i Pairernes og de Deputeredes forenede Forsamling, og dette er det eneste Tilfælde, hvori begge Kamrene ere forenede. Kongen har alene Ret til at sammenkalde og prorogere Kamrene, som maa skee eenstidigen, og til at opløse de Deputeredes Kammer, (det fandt sidst Sted ved Ordonancen af 5te Novbr. 1827) men i saa Tilfælde maa han sammenkalde et nyt Kammer i Løbet af 3 Maaneder.