Viborger Samler, 1784-04-13
(Fortsættelse af No. 14.) Nongen giver ethver Infanterie=Regiment i Danmark 980 Mand Landsoldater. Disse maae være ikke saameget af en besynderlig Størrelse, som af en sund Legemsbeskaffenhed. Tilstøder en saadan den ringeste Legems Svaghed, maae Landet, Amtet, eller Proprietæren levere en anden i dennes Sted. Da disse Landsoldater uden hindring bekomme deres Afskeed, efter 6, i det egentlige Danmark efter 12 Aars Tieneste. neste, saa er det de sikreste og paalideligste Soldater, af Verden, hvilke desto mandhaftigere kunne stride, da de veed, at de kun i den egentligste Forstand skulle fegte for deres Fædernelands Sikkerhed og Beskyttelse. Folkemængden, Agerdyrkningen og Landets hele Forfatning tillader ikke, at disse egentlige Nationalfoldater tages paa den Fod, som de preussiske Cantonister. De indfinde sig kuns aarlig paa en Tid af 3 Uger ved de Regimenter, hvorunder de staae, for i denne Tid at exerceres og dresseres. Viist nok er denne Tid ikke tilstrækkelig til, at forskaffe Folkene hin udvortes Nøiagtighed i Exercering, som hos nogle Magter erholdes med Strenghed deels til blot Øienslyst, deels til Soldatens Beskieftigelse. Men i Nødsfald skulde man i en kort Tid ogsaa kunne lære disse bøielige Jndfødte det derved for Krigeren egentlig Nyttige. Men til Pragt eller Frygt for udenlandske Magter ere disse Soldater ikke bestemte i Fredstider; det vilde og være noget ganske unyttigt. Men foruden disse Landfoldater bestaaer ethver Regiment af 600 Mand, som paa fast Fod ere i bestandig Tieneste. Disse Soldater, som aldeles hænge af Chefen for Regimenterne, blive øvede med samme Disciplin og nøiagtige punctuelle Orden, som det ved alle i Europa befindende staaende Armeer er brugegeligt. Indretningen er og formedelst Høikongelig Omsorg, og paa Kongelig Bekostning saaledes gjort, at det falder Chefen ikke vanskeligt, at holde sit Regiment i en fuldkommen smuk Tilstand. Der findes vel. vel faa Tropper i Europa, ved hvilke der i ethver Antal af 1580 Mand, som for nærværende er Tallet paa det Gemeene Mandskab i et dansk Regiment, findes i det mindste 1280 ganske sunde, ikke over 36 Aar gamle, og ganske sikre Soldater. Thi man maae dog tilstaae, at iblant de 600 Gevorbne, i bestandig Tieneste staaende Soldater, ere der i det mindste 300, som have disse Egenskaber, og ved de fleste Regimenter udgiøre disse de 3 af dem. Nationalsoldaterne maae samtlig have alle disse Egenskaber. Til disse 2 Batailloner i ethver Regiment føies nu, efter den nye approberte Plan for Armeen, en 3die Bataillon, hvilke Batailloner oprettes efterhaanden, og 3 ere allerede i Stand. Disse 3 Batailloner blive i Garnisonerne, og formeere tillige en Planteskole for de i Feldten staaende Regimenter. Da vore Soldater, som allerede oven er anmærket, ere bestemte ikke til Angreb, men til Forsvar, og da vi ikke staae i de Forhold med vore Naboer, som Østerrige, Preusen, Frankerig og andre Magter befinde sig udi; saa vilde det være unyttigt, og Statens Finantser til Byrde, om vi vilde have det Jndfald, at dressere samtlige vore Tropper, paa preussisk eller østerrigsk Fod. Hertil komme og endnu andre Grunde, f. E. den paa mange Steder ringe Folkemængde, der ikke tillader, uden Jorddyrkningens Forsømmelse, at Nationalfoldaterne kunne blive længere, end 3 Uger ved Exerceringen, det danske Clima, i hvilket Menneskene maae have overflødigere og stærkere Næring, end i mange andre. andre Lande i Europa. Hos os skulde et Menneske, der maatte behielpe sig saaledes, som det skeer hos mange andre Tropper, snart blive svag og udygtig til at være Soldat af fast Legeme, og saadan Beskaffenhed, som vi fordre ham. - - Herved kunde meget anføres vidtløftig om den tidspildende og unyttige Pudsen hos forskiellige Krigsfolk, men dertil er her ikke Sted.