Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-08-23
Jndenlandske Efterretninger. Fædrelandet har til Dr. Heibergs Protest imod Fanerescriptet knyttet nogle interessante bemærkninger, i hvilke det er enig med ham i at misbillige Rescriptet. Denne Enighed grunder sig derpaa, siger Fædrelandet, at baade vi og Schleswigholsteinerne staae i den Formening, at Regjeringen selv vil et Schleswigholstein. Vi sige derfor begge: dersom man vil et Schleswigholstein, - dette være nu et dansk Schleswigholstein til Fordeel for et de tydske Forbunds stater Holsteen og Lauenborg omfattende Eenhedsmonarchi, eller et tydsk Schleswigholstein til Bedste for den tydske Eenhed, Slesvigs Adskillelse fra Danmark og de seperatistiske Arvepaastande, - saa er det ikke Umagen værdt at gjøre Ophævelser om en Fane, der symboliserer en Jdee, som Regjeringen selv synes at have opelsket, og som den endnu taaler selv i dens tydske Kjortel. Vi kunne fra vort Standpunct kun finde det lidet nyttigt at udstede et Forbud mod Fanerne hvori det ikke tydelig er udtalt, at det er en Forløber for alvorlige Foranstaltninger til Schleswigholsteinismens Undertrykkelse, eller at det er denne, man vil ramme; vi mene, at det var rettere at angribe Tingen selv i dens Rod, end at vende sig mod dens ydre Tegn. Vil Regjeringen ikke længer taale Schleswigholsteinismens Yttringer, saa maa den selv ophøre at benytte Schleswigholstein til at danne en Statseenhed, som ad denne Vei umulig lader sig opnaae. Den maa da udvikle de factiske Forhold saaledes, at disse ophøre at være farlige for Statens mulige og virkelige Eenhed og Selvstændighed, saaledes, at den paa den ene Side selv finder Støttepuncter hos den Befolkning, med hvis Ønsker den træder i Conflict, og paa den anden Side afskjærer Schleswigholsteinismen den Styrke, den nu henter fra det bagved liggende Tydskland. Den rigtige Udvei er allerede antydet i Tydskland selv, idet man der har indrømmet Forskjellen mellem Holsteens og Tydsklands Jnteresse, idet man har vendt Navnet Schleswigholstein om til Holstein-Schleswig, og erkjendt, at Tydskland Jntet har at gjøre med Slesvig som saadant, men at dette Land i Forhold til Tydskland kun er et Appendix til Holsteen, hvormed man kun kan befatte sig, naar man optræder som Ordfører for Holsteens, ikke Tydsklands, formeentlige Rettigheder. Det er altsaa Holsteen, at man kan og skal tilintetgjøre Schleswigholstein, ved at udvikle denne Forbundstat til fuld Selvstændighed som saadan, og kun forbinde den med Danmark ved et passende Tractatforhold. Ved at fyldestgjøre Holsteens tydske Fordringer, rammer man Schleswigholsteinismen i dens Brændpuncter, det slesvig-holsteenske Cancelli og den slesvig-holsteenske Regjering. Saalænge derimod den administrative Sammenblanding af Slesvig og Holsteen vedbliver at bestaae, vil Schleswigholsteinismen trives og stedse løfte sit Hoved høiere og høiere trods alle Rescripter og Forbud, thi Enhver maa da antage, at Regjeringen vil opretholde den. - Der er nu forløbet Aar, siden vi først fremsatte denne Anskuelse og paaviste Midlerne til dens Udførelse. Dengang fandt den bifald hos et lille, men dygtigt Parti i Holsteen. Den schleswigholsteinske Censur gjorde imidlertid Sit til at lamme dette Parties Stræben, og det ussingske Forslag samt de derved foranledigede Forhandlinger have nu næsten udslukket det, fordi Holstenerne i dette Forslag have troet at see det danske Bureaukraties Higen efter at incorporere Holsteen i Danmark. Men trods denne ikke ugrundede Frygt have vi dog seet den holsteenske Stænderforsamling i Værnepligtssagen være meget nær ved at andrage paa den holsteenske Hærs Afsondring fra den dansk-slesvigske, altsaa paa en større Nærmelse til Forbundet og Adskillelse fra Slesvig. - Giv Holsteen dets egen Forfatning som Forbundstat og Slesvig dets som dansk Provinds; giør Holsteens Forbundscontingent til dets egen Hær under dets egen Fane, da kunne J rolig lade den schleswigholsteinske Fane vare fra Tørrelofter, og Lysthuse; thi da er den kun en broget Klud uden Betydning. Men dersom J lade de nuværende forvirrede Forhold bestaae; dersom J vedblive at gjøre det uvist, om Danmark eller Holsteen er Forbundstat; dersom J give den slesvig-holsteenske Fællesbestyrelse en ny Organisation, hvorved den endmere consoliderer sig, da skulle J faae at see, at Fanerescriptet, trods Berlingskes høitravende Opmuntringer og spagfærdige Trudsler, ikke vil komme til at udøve større Virksomhed end flere andre langt vigtigere Kongebud, navnlig Sprog, rescripterne. Ligesom disse kun efterleves der, hvor personlig Fordeel kræver det, saaledes vil Fanerescriptet kun give enkelte forlegne Embedsmænd en Anledning til at skaffe de schleswigholsteinske Faner af Veien under Hs. Maj. Kongens Nærværelse; det bliver Alt. Desuden vil den mindre tydelige Maade, hvorpaa Fanerescciptet er affattet, lette en Omgaaen af Forbudet, hvorved dette strax vil blive eluderet lige for Regjeringens Øine. Da man nemlig har indskrænket sig til at forbyde trefarvede Faner, med og uden Hertugdømmernes forenede Vaabenskjolde, som Kiendetegn for et politisk Parti, uden at sige, hvad det er for et politisk Parti, som man forbyder at bære sine Emblemer tilskue, saa ville Schleswigholsteinerne snart opfinde andre Emblemer, fiirfarvede, tofarvede eller eens farvede med eller uden Hertugdømmernes forenede Vaabenskjolde. Dette er ogsaa allerede skeet, ikke blot, som vor berlingske Collega har meddeelt, i Apenrade, hvor den 9de d. Maaned et rødt Flag med Hertugdømmernes forenede Vaabenskjolde uhindret har vajet fra Middag til Aften paa et Skibsværft, men og saa under den saakaldte nordtydske Sangerfest i Jtzehos den 10de og 11te, hvor man ifølge Kieler Correspl. har hjulpet sig ud af Forlegenheden ved at tilføie de trefarvede Faner, der vare bestemte til at bruges, en guul eller sort Stribe, ligesom man sammesteds havde anbragt "Schleswigholsteins Wappen, deels paa rød (slesvigsk, deels paa hvid (holsteensk) Grund samt i Brillantild, og under sammes Foreviisning afsang "Schleswigholstein meerumschlungen." Nu kan man vistnok i Modsætning til de indskrænkende og slappende officielle Tillægsfortolkninger af Rescriptet 14de Mai 1840 ogsaa ledsage Fanerescriptet med et nyt commenterende Rescript eller Patent, hvori det mindre bestemte Udtryk deslige Faner i dette Kongebud forklares om Hertugdømmernes forenede Vaabenskjolde saavel i Hvidt og Rødt som i Brillantild; men unegtelig vilde det i saa Fald see curieust ud at forbyde Undersaatterne Brugen af et Emblem, hvilket, som Dr. Heiberg bemærker, den slesvig-holsteenske Regjering fører i sit Segl. Det vilde heraf kun blive endnu mere indlysende, hvor illusorisk den hele Forholdsregel er; hvor lidet det kan nytte at forbyde de schleswigholsteinske Emblemer, naar man ikke vil tilintetgjøre Schleswigholstein; det vilde kun blive desto klarere, at det er Fællesadministrationen, der paa een Gang er Schleswigholsteins egentlige indre Væsen og ydre Emblem, og at det altsaa er hiin, Regjeringen maa ophæve, dersom det er dens alvorlige Mening at ophæve dette. - Endnu engang, lad os gjøre det, der er gjørligt, og ikke spilde vore Kræfter paa Umuligheder. Det er gjørligt, at udvikle Holsteen som Forbundstat, og jevnsides dermed, men afsondret derfra, at udvikle en uafhængig dansk Stat, Slesvig indbefattet; men det er forTiden ikke muligt, at danne en virkelig Statseenhed af Danmark, Slesvig, Holsteen og Lauenborg. Det er muligt, at give disse Stater og Landsdele saadanne Forfatninger og at regjere dem saaledes, at de ville være velfornøiede, selv om de maae opgive Meget af hvad de nu efterstræbe; men det er ikke muligt at tilfredsstille deres Krav og berolige deres Sind ved aphoristiske Rescripter, der kun afgjøre Smaatting og ikke engang gjøre dette fuldstændigt. Ved den sidste Fremgangsmaade vil man, forrekommer det os, kun fylde Gemytterne med Bitterhed og fremkalde Klager over smaalig Undertrykkelse, medens alle væsentlige Klagemaal og Spørgsmaal forblive henstaaende afgjorte, ligesom overladte til Partiernes Kamp og voldgivne deres egen Afgjørelse.