Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1790-03-12
havde sat aabent Sacrestiet i deres Kirke, gik han derind med sin Staldbroder. Guldsmeden og efterat de havde bortaget de Guld og Sølvkar, som vare der toge de Flugten. Blevne Eiere af saa riig et Bytte, tænkte de ikkun paa, at komme tilbage til deres Fædreneland. Da de vare komne did, lagde de, af Frygt for at man skulde opdage deres Tyveri, alle deres Rigdomme i en Kiste og indgik en indbyrdes Forening, følgelig hvilken den ene intet skulde tage uden den anden fik det at vide. Guldsmeden giftede sig kort derpaa og blev Fader til tvende Børn, for at De tvende Biørne. Toe fortroelige Venner: den ene en Skildrer, den anden en Guldsmeed reiste i Sælskab sammen. Natten overfaldt dem nær ved et Kloster af christne Munke; de bleve derimod tagne med megen Hof lighed. Siden vore reisende manglede Pænge til deres Reises Fortsættelse tilbød Skildreren, som var duelig i sin Kunst. Munkene at Arbeide for deres Kloster Han gav snart sine Værter det højeste Begreb om hans Natur Gaver (Talens) han kom endog saavidt, at han indblæste dem en Fortrolighed, som han snart lod dem angre. Da Munkene en Nat bestride de Udgifter, som toge til med hans Familie, tog han til sig den største Deel af Skatten, som var i Kisten; Skildre ren, da han havde erfaret dette, bebreidede ham sin Utroskab; men denne nægtede Gierningen. Skildreren opirret af hans Utroskab, besluttede at straffe ham derfor, men for at være dessikkrere paa sin Hevn forestillede han sig og lod som han troede sin Staldbroders Eeder. Skildreren henvendte sig til en Jæger, hans Ven, og bad han skaffe sig toe levende Biørneunger; da han havde faaet dem lod han giøre en Træestøtte, hvis Angsigts Træk, Gestalt og Klæder lignede Guldsmeden, saa fuldkommen, at Øjet derved tog Fejl. Efterat have saaledes tilberedet alt det, han behøvede til sit forehavende lærte han de tvende Biørneunger til at æde af Støttens Haand, han førte den hver Morgen i det Kammer, hvor den stod, saasnart de saa den, sprang de mod den og tog af Støttens Hænder den Mad, som der var lagt. Vor Skildrer anvend, te mange Uger paa, at faae dem tilhver Dag at giøre denne øvelse: han saae ikke snarere sine toe Biørne udlærte til dette Slags øvelse, end han indbød Guldsmeden med sine tvende smaae Børn til Aftensmaaltid, som varede langt ud paa Natten og Guldsmeden havde Natlejehos sin Vert med sine toe Sønner. Mod Dagbrækningen borttog Skildreren behændigen Guldsmedens tvende Børn og lagde de tvende Biørne i Stædet. Hvor forbauset blev Faderen, da han vaag nede, over i sit Kammer at finde tvende Biørne i Stædet for sine Børn; han skreg forskrækkeligen; Skildreren løb til, anstillede sig forundret. En saa overordentlig omskabning, siger han derpaa til sin Vert, er maaskee en Straf af Himmelen, som i har fortørnet ved nogen stor Misgierning. Guldsmeden lod sig ikke bedrage af det hans Ven sagde ham og forsikkret paa, at den, som talede med ham, var Aarsag til omskabningen, tvang ham til at møde for Cadi, beskyldende ham for at have stiaalet sine Børn. Herre, siger Skildreren til Cadi, det er dem læt at opdage, paa hvilken Side Sandheden er: befal at man frembringer de tvende Biørne, dersom de sees ved deres Gebærder og ved deres Smigren at adskille Guldsmeden fra de andre her værende Personer, saa kan man ikke lenger tvile paa, at de virkeligen ere hans Børn. Cadi befaldt at giøre denne Prøve saasnart de tvende smaae Biørne, som Skildreren havde været saa forsigtig at lade sulte i toe Dage, bleve var Guldsmeden, løbe de til ham og slikkede hans Hænder. Dette Syn satte Forsamlingen i Forundring, Cadi selv kom i Betryk og torde ikke dømme i denne Sag. Guldsmeden vendte forvirret igien til Skildreren; efterat have kastet sig for hans Knæe, bekiendte han for ham sin Utroeskab og bad ham indstændig, at bede til Gud om at give hans Børn deres naturlige Skikkelse igien. Skildreren anstillede sig som han blev rørt og de tilbragte bægge Natten i Bøn. Han havde i forveien brugt den Forsigtighed, at borttage de tvende Biørne og at lægge i deres Sted Guldsmedens tvende Sønner, som han hidindtil havde havt Skultte. Skildreren førte deres Fader i det Katter, hvor de vare, og i at give ham dem igien siger. Gud har hørt mine skrøbelige Løvter, lær ei mere herefter, at handle mod eders Forbindelser.