Norske Intelligenssedler, 1778-08-26
Jntelligenz-Sedler. No. 34. Onsdagen den 26. Augusti 1778. Fortsettelsen af: Forordning angaaende Salt-Handelen og Salt-Afgifterne i Danmark og Norge. 9.) Foruden foranførte Told skal af alt, saavel fremmet, som indenlandsk Salt, hvad enten det er af Oplagene eller ikke, som sælges til Forbrug og Fortæring i Danmark, og Norge Sønder fields, ligesom og i Hertugdommene, fra 1ste Nov. dette Aar svares, som en Forhandlings-Afgift, af 1 Tønde 2 Mark, af 1 Skp. 4 Skilling, og af mindre Maal i Forhold dertil. Men det Salt, som forbruges og fortæres i Norge Nordenfields, maa indtil videre være derfor befriet. 10.) Denne Forhandlings-Afgift, for saavidt samme efter næstforegaaende 9de Art. har Sted, beregne og erlægge de Handlende i Kiøbstæderne, som til at handle med Salt ere fra Vores General-Land-Oeconomie- og Commerce-Collegium ved Concessioner blevne privilegerede, enhver for sig maanedlig, af alt det, de sælge og afsætte til andre end privilegerede Salthandlere i Kiøbstæderne, og altsaa og af det de sælge til de privilegerede Handlere paa Landet, som i den foregaaende 3 Art. ere ommeldte. Men alle de, som uden Concession, til egen Fornødenhed og Forbrug, forskrive og lade forskrive Salt, skulle derimod ved Saltets Fortoldning tillige erlægge saameget, som ForhandlingsAfgiften af det fortoldede Qvantum kan beløbe. 11.) Meer end eengang erlægges ikke Forhandlings-Afgiften af et og det samme Salt: Derfor, om en privilegeret Salthandler i nogen Kiøbstæd sælger Salt til en anden saadan privilegeret Salthandler i samme eller en anden Kiøbstæd, beregner og betaler den første deraf intet, men den, som sidst afsætter og udsælger det til andre end privilegerede Salthandlere i Kiøbstæderne, bliver den, som beregner og betaler Afgiften: Derfor have og forbemeldte privilegerede Handlere paa Landet ingen Forhandlings-Afgift at erlægge, fordi de skulle tage det Salt, de udsælge, hos Handlerne i Kiøbstæderne, hvilke sidste, saaledes som i foregaaende 10 Art. er meldt, svare Afgiften af det Salt, som til Handlerne paa Landet afsættes. 12.) Af det Salt, som udføres til fremmede Steder, saavelsom og af det, der udsendes til Jsland, Finmarken, Færøerne, Grønland, China, Ost- og Vestindien, samt Guina, svares ingen Forhandlings Afgift; og da Norge Nordenfields ogsaa derfra er fritaget, saa bliver heller ingen Forhandlings Afgift at erlægge af det Salt, som fra Stæderne i Danmark, Norge Søndenfields og Hertugdommene maatte didsendes; og skulde noget Salt fra Norge Nordenfields blive afsendt til Norge Søndenfields, eller til Danmark og Hertugdommene, da bliver det at ansee, og dermed i Henseende til Forhandlings-Afgiften at forholde, som om det kom fra et fremmed Sted. 13.) Paa det at den fornødne Orden og Rigtighed med Forhandlings-Afgiftens maanedlige Erlæggelse kan haves, skal enhver, som ved Concession fra Vores General-Land-Oeconomie- og Commerce-Collegium til at handle med Salt er bleven berettiget, være forpligtet til 1) Jnden 8 Dage efter hver Maaneds Udgang at indlevere til dem, som Vi paa ethvert Sted, udnævne til at oppebære Forhandlings-Afgiften, een paa ustemplet Papiir under eedelig Forpligtelse forfattet og af ham selv egenhændigen udfyldt og underskrevet Angivelse, hvori skal forklares, hvormeget Salt han i den næstafvigte Maaned har solgt og afsat, eller ladet sælge og afsætte i Landet, samt hvormeget af det solgte der er afsat til privilegerede Salt handlere i Kiøbstæderne, og hvormeget til andre end disse: Dernæst hvormeget Afgiften beløber af det Salt, som til andre end bemeldte i Kiøbstæderne privilegerede Salthandlere er afsat; hvilket Beløb er det, han haver at erlægge; Og endelig, at han ikke har solgt eller afsat, eller ved nogen anden ladet sælge eller afsætte meere Salt i Landet, og ikke veed sig H.E. L. GEA. C.S. L. pligtig til at erlægge meere i den ved denne Forordning vesaltve Hothandings Afgift af Salt for den benævnte næstforbiegangne Maaned, alt efter trykte Formularer, som ham gratis fra Vores General-Told-Kammer gives i Hænde; det som til fremmede eller de i foregaaende 12 Art. benævnte frie Steder er udført, behøves ikke i Angivelserne at forklares, siden deraf ingen Forhandlings Afgift svares. Og da disse Angivelser gives under eedelig Forpligtelse, saa skal enhver Vedkommende, naar Vores General-Told-Kammer efter Omstændighederne finder det fornødent, være forpligtet til at bekræfte sin Angivelses Rigtighed med virkelig Eed. 2) Paa samme Tiid og tilligemed Angivelsen, skal han indlevere Afgiften for meerbenævnte Maaned, og skal ham i en dertil af Vores General Told-Kammer authorisered QvitteringsBog, som han faaer, imod derfor at betale 16 Skl. Dansk, maanedlig gives Qvittering af den, som er udnævnt til at imodtage Afgifterne og Angivelserne. 14.) Skulde nogen længere end 8 Dage efter Maanedens Slutning udeblive med Angivelsen og Afgiften, skal han i de næstfølgende 8 Dage erlægge daglig en Mulct af 32 Sk. til Vores Told-Casse, som Stedets Øvrighed paa vedkommende Oppebørsels-Betientes Forlangende strax lader inddrive; og hvis Vedkommende endnu blive efterladne eller modtvillige, maa Øvrigheden skride til andre Tvangs-Midler, ved at forbyde dem at handle, og ved at forsegle det for dem i Behold værende Qvantum Salt, indtil den manglende Rigtighed tilveiebringes. 15.) Befindes nogen at have solgt mere Salt end hans maanedlig indgivne Angivelse ommelder, da miste han ikke alene hans Concession, men straffes og efter Anordningerne, som den, der udenat agte hans eedelige Forpligtelse, har tilbageholdt og besveget Kongel. Jntrader, som han har været betroet til at oppebære. 16.) Med alt det Salt af 1 Tønde og derover, som føres fra Kiøbstæderne ud paa Landet, for enten at forhandles af dem, som dertil maatte være eller blive berettigede, eller til der at fortæres og forbruges, skal fra den Salthandler i Kiøbstæderne, som samme har solgt, følge et skriftligt Beviis, som forklarer, at Saltet hos ham er kiøbt; hvilket Beviis, naar Saltet af Portene udføres, skal paategnes af den vedkommende Consumtions Betient. Ligeledes skal Handleren paa Landet, naar han sælger over 1 Tønde, til Kiøberen give et saadant skriftligt Beviis Disse Beviser skulle følge Saltet og derved forblive, indtil samme er forbrugt. Antreffes nogensteds paa Landet noget Salt over 1 Tønde, hvorved ikke saadant Beviis findes, skal det anholdes til Confiscation. Og i saa Fald blive hverken de Beviser, som efter Anholdelsen tilveiebringes, ikke heller de, som enten formedelst deres Ælde eller Varenes Qvantum kunne skiønnes dertil ikke at henhøre, at ansee for gyldige (Slutningen følger.)