Berlingske Tidende, 1829-08-19
Udenlandske Eftertetninger. Petersborg, den 17de Juli. (29de n. St. Grev Paskewitschs Rapport til Hr. M. Keiseren af Rusland. (Slutning, see f. No.) Jeg satte Fjenden Sværdet paa Struben; med alle D. K. M. Tropper forfulgte jeg ham omtrent 30 Verster, indtil Kl. 9 om Aftenen. Da standsede Mørket mig; men jeg havde allerede drevet hele det fjendtlige Corps hiinsides Sagaulubiergene. V. have frataget Seraskieren hele hans Leir, hele hans Artillerie og hele hans Forraad af Munition og Levnetsmidler. Efterat have slaaet Seraskieren, fratoge vi ham, foruden Leiren og Forraadet af Krigsfornødenheder og Levnetsmidler, 12 Kanoner og to Faner, og gjorde 300 Mand af hans Tropper til Fanger. Sporene af hans Flugt betegnedes paa hele Veien af Døde og Bagagesager, som han havde efterladt. Natten overfaldt mig; jeg samlede nu alle mine Tropper, og drog mig tilbage for at bivouakere henimod det Sted, hvor de Veie, der førte til Paschaens Leir, løb sammen til Landsbyen Zevine, for at kunne næste Dag med større Lethed tage en Position bag den fjendtlige Leie. Jmidlertid vendte Bagagens Bedækning tilligemed sin Eskorte sig, efter min befaling, til det Punkt, hvor den første Fægtning havde fundet Sted. Angrebet paa Seraskieren var uomgængelig nødvendigt, den eeneste Betingelse for fremtidigt Held. Havde jeg ladet denne eneste Dag forsvinde ubenyttet, saa kunde hans Armee concentrere sig, forene sig med Hagki=Paschas, og jeg vilde da være bleven paa tre Sider anfaldet af en Hær paa 50000 Mand, der vilde have angrebet mit Armeecorps i Fronten, i Flanken og i Ryggen. Dette maatte have udsat mig for stor Fare. Men jeg kjender Tyrkerne, og med den Højestes Bistand, der kroner D. K. Majestæts Vaaben med Seier, lykkedes den mig, at afværge det Uveir, som trak sammen over mit HovedJeg var overbeviist om, at Seraskieren ikke kunde udholde mig Angreb, deels fordi han ikke havde uden den svageste Halvder, af sin Hær hos sig, deels og i Særdeleshed, fordi hans Tropper allerede vare slagne af Skræk over det Nederlag, som de nys havde lidt. Dette Seraskjerens saa fuldstændige Nederlag satte mig i Stand, til med Held at angribe Hagki=Pascha, bag hvem jeg allerede befandt mig, efterat have bemægtiget mig den lille Dal ved Be vine. Fra denne Position havde jeg til hans Leir en høist besværlig Vei af 15 Verster, over en høi Bjergkjæde og dybe Kløfter. Da jeg havde besluttet, at angribe ham uden mindste Ophold, saa begav jeg mig paa Veien, saasnart det gryede ad Dag, med alle mine Tropper, (der endnu vare udmattede af den Hurtighed, hvormed de den foregaaende Dags Aften havde forfulgt Fjenden) og befalede General Bourtsoff at marschere frem af samme Vei, som jeg selv, med sin Colonne og sit Skyts. Kl. 9 om Morgenen bemægtigede mine Tropper sig Høiderne bag den fjendtlige Leir, omtrent 3 Verster fra den, og stillede i sig i Slagorden. Positionen, som jeg havde valgt, var høist fordeelagtig; paa to Sider forsvaredes den af ufremkommelige Bjergkløfter, og jeg kunde marschere mod Fjenden ligesom paa en bred Dige. Tyrkerne lode alle deres Telte, omtrent 20000, blive tilbage i Leiren, stillede sig i Slagorden paa en Høide, der lænede sig til Bjergkløfter og skovbegroede Bjerge; for os var den kun tilgængelig foran. Under denne Høide udstrækkede den russiske Leir sig i en Bjergkløft; paa dens venstre Side var anlagt en ny Vold, parallel med den første; her havde Tyrkerne opført to Batterier, væbnede med fem Kanoner og paa begge Sider dækkede af lange Forskandsninger. Paa Høiden ligeover for denne vare ligeledes to Batterier, væbnede med 7 Kanoner; desuden beskjærmedes den af en stærk Vold, der deels bestod at Jord og Steene, deels af Træestykker. Ogsaa Leirens Fron var forskandset, og et Batterie af tre Kanoner opstillet foran det Sted, hvor Paschaen selv var. Saasnart vore Tropper standsede i Nærheden af Fjenden paa hine Høider, begyndte Tyrkerne at give Jld fra deres Batterier, skjøndt deres Kanoner ikke altid naaede vore Colonner, gjentoge de dog ofte deres Kanonade. Medens jeg oppebiede GeneralBourtsoffs Ankomst, begav jeg mig med nogle Kosakker op paa den Høide, hvor Tyrkerne havde anlagt et Feldthatterie, og undersøgde derfra med megen Opmærksomhed deres Position. Af en Tyrk fra Hagki Paschas Leir, som Kosakkerne havde gjort til Fange, fik jeg at vide, at dennes Tropper vare aldeles uvidende om Seraskierens Nederlag; jeg skjænkede denne Fange sin Frihed, at han kunde underrette Paschaen om hiin Begivenhed, Den Bevægelse, hvorved jeg med saa megen Hurtighed var kommen bag Fjenden; Synet af vore seierrige Tropper, der havde afskaaret al Forbindelse mellem den tyrkiske Leir og Erzerum Efterretningen om Seraskierens fuldstændige Nederlag; Alt dette forenede sig, for at betage Hagki=Pascha alt Haab. Da han ikke var i Stand til at gjøre Modstand, og han heller ikke kunde trække sig tilbage, begreb han, at hans Undergang maatte være uundgaaelig. For at afværge et blodigt Nederlag, sendte han hiin Fange til mig, og tilbød at overgive sig med sin hele Armee. Jeg lod ham sige, at jeg vilde modtage hans Forslag, under den Betingelse, at hans Tropper strax nedlagde deres Vaaben; men inden Sendebudet kom til Paschaen med mit Svar, begyndte Tyrkerne at skyde fra deres to Batterier; man bemærkede stor Forvirring paa deres venstre Fløi, der begyndte at drage sig hen til høire Side, op af bratte skovbegroede Fielde, hvorhen vort Artillerie ikke kunde følge dem. Jeg anførte nu D. K. Majestæts Tropper, under Trommernes Lyd, i fem Colonner mod Fjenden. Den første Colonne, som jeg selv commanderede, marscherede lige mod den tyrkiske Leir den anden, under General Pankratieffs Anførsel, havde befaling til at tage en Position mod Fjendens Flanke, og stræbe at afskjære ham Retraiten gjennem Skoven og over Bjergene, hvorhen han øiensynligen rettede sin Marsch, til denne Colonne hørte og saa det forenede Linieregiment, commanderet af OberstlieutenanVerziline, der sendtes lidet meer til høire Side, for der at besætte Holderne; de tre andre Colonner, under Generalerne SackensMourawiesis og Leonoffs Anførsel, marscherede mod den venstre Side, for at besætte de Veie, der føre til Midlingherd, Zanza, og Floden Araris. Den første Colonne blev modtagen af Jlden fra Fjendens Kanoner, men styrtede desuagtet ind i Leiren og bemægtigede sig de endnu ryggende Kanoner i Forskandsningerne og nær ved Paschaens Telt. Fjenden, overvældet af Skræk, tog Flugten, og ilede i talrige Hobe til Bjergene og Skovene, som vort Artillerie ikke kunde gjennemtrænge. En Deel af den første Colonne drog lige forbi den høire Flankaf Tyrkernes Position, hvor den blev modtagen af en heftig Mu sket- og Kanonild, men ikke destomindre besteg den, ved Hielp af Stormstiger, Høiden og bemægtigede sig det Batterie, som de flygtende Tyrker tilsomt forlode. De erobrede Kanoner bleve nu vendte mod Tyrkerne selv, hvilke General Pankratieff forfulgte ind i Skovene og Bjergkløfterne; Fjendens Tab var saare stort Her var det Sted, hvor Oberstl. Verzilini med sine Kosakker af det forenede Linieregiment naaede Haski=Pascha, der commanderede alle Tropperne i Leiren, og gjorde ham til Fange med hans Stab, Paschaen er en i alle Henseender meget udmærket Kriger, og den øverste Officeer næst efter Seraskieren i Erzerum. De tre Colonner, der udsendtes til høire Side, kunde formedelst de dybe Bjergkløfter og tykke Skove, som de traf underveis ikke fuldstændigen hindre Fjendens Tilbagetog. Han vendte sig fornemmelig mod Biergene, der omgive Araris, men vore Tropper forfulgte ham, saavidt Egnens Beskaffenhed tillod det, fra den ene Side, indtil Araris, og fra den anden indtil Midjeng herd og Zanzah. Disse tre Colonner, af hvilke een bestod at Infanterie og to af Cavallerie, have gjort næsten 1200 Mand til Fanger, erobret 19 Kanoner og 18 Faner. I Almindelighed ere de fleste Faner tagne af Muselmand Regimenterne. Mange af de Bjergkløfter, gjennem hvilke Fjende flygtede, ere opfyldte med Døde, hvis Tal i det mindste beløbet sig til 2000; hele Resten af det tyrkiske Armeekorps er adsplitte i forskjellige Retninger. Tyrkerne have ikke reddet een eneste Kanon; al deres Munition og Proviant faldt i Sejerherrernes Hænder, blot i Midjengherd har man fundet over 1200 ThetvertKorn og en stor Mængde Krudt. Saaledes have disse to mærkelige Batailler, det ene den 19de Junii i Nærheden af Landsbyen Kainly, mod Seraskieren af Erzerum, den anden ved et Sted, kaldet Milli=Duze med HagkiPascha, fuldstændigen afgjort den tyrkiske Armee Skjebne. D. K. Maj. tappre Tropper have, efterat have slaae to betydelige Armeekorpser, der commanderedes af Tyrkiets meest udmærkede Generaler, af hvilke den ene blev gjort til Fange frataget Fjenden to Leire, af hvilke een var forskandset, hele Artilleriet, der bestod af 31 Kanoner, alt Krigs- og Proviant forraad, 19 Faner, og gjort over 1500 Mand til Fanger. Vort Tab kan endnu ikke nøiagtigen bestemmes, fordi Tropperne ere fordeelte paa forskellige Steder, men i alt Fald have vi neppe over Et Hundrede Døde og Saarede. I det jeg nedlægger for D. K. Majestæts Fødder mine allerunderdanigste Lykønskninger til denne glimrende Seier, tilligemed de 19 Faner, der ere Fienden fratagne, bør jeg ikke med Tavshed forbigaae den priisværdige Jver, der lagdes for Dagen af Muselmand=Regimenterne, Edes regiments musulmans), som jeg har under min Commando. Jeg er aldeles tilfreds med deres Tjeneste, i hver Kamp mod Fienden viiste de udmærket Tapperhed; de vare stedse de første, der udsatte sig for Jlden med den største Uforsagthed styrtede de sig ind paa det tyrkiske Infanterie; de have ikke ikke lidet bidraget til at fratage Fjenden de Fanger, Kanoner og Faner, der faldt i vore Hænder. Undertegnet: Generaladjutant Grev Paskewisch-EriwanJ Leiren nær ved Landsbyen Ardassou den 23de Junii (3die Julii n. St.) 1829.