Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1834-01-14
(Fortsættelse af Gaars-Avisen.) Jblandt dem, som talede imod Adressen, udmærkede sig først Hr. Salverte. Han klagede over Gangen i det belgiske Anliggende og Jtalien, Tabet af den franske Jndflydelse i Konstantinopel, Pohlens Opgivelse Tilsidesættelsen af Ønsket og endeel Bispedømmers Nedlæggelse, den udviste Lemfældighed imod Hertuginden af Berry a. Hr. Sade holdt endnu en Krig for sandsynlig. Den Elsasser Deputerede Hr. Coulmann lagde heller ikke synderlig Vægt paa de udenlandske Magters Fredsforsikringer, da Man fra umindelige Tider er vant til at høre samme lige til Dagen før Slaget. Freden - syntes det ham - havde hidtil kun ilde bevaret Frankerigs Værdighed og Ære. Vel har den hellige Alliants ingen aabenbar Krig ført imod Os, men des mere i Stilhed og paa Omveie. Ei allene havde den svækket Tilliden til Juli-Kongedømmet, men indviklet Frankerig, i Komplotter, og om ikke bekriget Os selv, saa vore Allierede, ødelagt Pohlen, frarevet Os Belgien, lammet Jtalien, oversvømmet Tyrkiet og bundet Tydskland." J sidste Henseende gjennemheglede han Forbundsbeslutningerne som et Diktatur, der qvæler alt politisk Liv. Hr. Berenger antog sig de Eedsvornes Retter imod Forsøgene paa at nedbryde dette ædle Jnstitut, klagede over det indførte Strængheds=System og spurgte: "om Restaurationen vel havde betegnet sin Tilbagekomst ved 6000 Straffedomme?" For det republikanske Partie nærede han ikke mindste Frygt: en Faktion, som høit bebuder en National=Bankerot, og Eiendommens Ophævelse, kan umuligt vinde nogen Jndflydelse hos Nationen. Hr. Garnier=Pages betragtede den tilsyneladende Uafhængighed, hvorved nærværende Adresse udmærkede sig fremfor de forrige, blot som en retorisk Figur, og beklagede de mange Tilbageskridt siden Hr. Lafittes Udtrædelse af Ministeriet. Hr. Chapuis fandt hæftig Modstand, da han forsøgde at undskylde Menneskerettighedernes Selskab for dets bekjendte Erklæring. Større Opmærksomhed vistes General Lafayette, da han behandlede sit gamle Theema om de pohlske og italienske Patrioters Forfølgelse og de stærke Skridt, hvormed Man vender tilbage til Restaurationens System, idet Man viser sig Friheden fiendsk. Hr. Persil, der kaldte sig selv en ivrig Tilhænger af Chartet fra 1830 og Skildvagten for selskabelig Orden, forsvarede sig imod de mange Angreb, som om han var en Fiende af Pressefriheden og Juryen, fordi disse Jndretninger trængte til Forbedringer. Af den til Forskjelpaa den antidynastiske, saakaldte monarkiske Opposition erklærede Hr. Mauguin, og efter ham Hr. Odilon-Barrot, at ville stemme for Adressen, da den kunde betragtes som et Slags Opposition imod Ministrene. Som Beviser for disses Angreb paa Chartet og en sand Repræsentativ=Regjering anførtes den forelagte Undtagelses-Lov, "Bastil=Projettet, deres Forkjerlighed for Pairs Arveligheden m.m. Dette bestreed Ministeren Hr. Guizot, og idet han atter berørte Planen til at befæste Paris og Lyon, gjendrev han Bekymringen for, at den nogensinde kunde blive et Middel til Undertrykkelse, da den kun havde Hensyn til Udlandet, men modsagde sig selv ved det Tillæg: "at det havde været til Gavn, hvis den kunde have været brugt imod de Lyonner Rebeller, som om sligt et Angreb allene vilde ramme de Skyldige, Hr. Persils Udfald paa Juren undskyldte han som en Overdrivelse, den Man maatte holde en Advokat tilgode. Sig selv forsvarede han imod Bebreidelsen, for aristokratiske Grundsætninger. Forstod Man derved en Forskiel imellem Folkeklasserne, grundet paa den forskjellige Opdragelse, Dannelse og Formue, da gives der allevegne et Aristokratie. Den franske Revolution har villet styrte Monarkiet og Aristokratiet, men begge have de reist sig igjen og overlevet Revolutionen." Vilde det derimod omgive sig med Privilegier og Undtagelser, søgde det atter at indføre de i Aaret 1789 afskaffede Misbrug, da vilde han bekjæmpe det lige saa ivrigt som nogen Anden. Udtrykket: Qvaisi=Legitimitet, som ogsaa var lagt ham saa meget til Last, havde han aldrig betjent sig af; men er opspundet af Bladet Figaro. For sin Person holdt han den nærværende Regjering for den legitimeste, Frankerig nogensinde har havt, da den er et Værk af Nødvendigheden og den offentlige Fornuft."