Aalborg Stiftstidende, 1843-08-09
Kjøbenhavn, den 5te August. Nedenstaaende levere vi efter Fædrelandet den af den provisoriske. Bestyrelse for det skandinaviske Samfund under 29de Juli til Hs. M. Kongen indgivne allerunderd. Ansøgning: Til Kongen! "Det skandinaviske Samfunds provisoriske Bestyrelse har igjennem Kjøbenhavns Politidirecteur modtaget den Meddelelse, at Deres Majestæts Cancellie efter Jndholdet af de Leve, der foreløbig ere vedtagne for dette Selskab, og de øvrige foreliggende Omstændigheder finder, at det ikke kan tillades samme at constituere sig. "Det er i denne Anledning, og idet vi til Oplysning vedlægge Gjenpart af Politidirecteurens Skrivelse. Samfundets Love, samt vor underdanige Protest, at vi herved fremkomme med nærværende vort allerunderdanigste Andragende om, at det allernaadigst maatte behage Deres Majestæt, at ophæve dette det høie Collegiums Forbud. "Foreløbig have vi imod samme nedlagt vor underdanige Protest; thi, om endog ingen særlig Lov har ordnet Borgernes Ret til at indtræde i Associationer i Almindelighed og navnlig den Classe, hvorunder vort Samfund henhører. og der saaledes virkelig maatte tilkomme Justitscollegiet en vis discretionair Myndighed til at ophæve allerede stiftede Associationer, kunne vi dog ikke antage, at det i nærværende Tilfælde har havt tilstrækkelig Anledning til at udøve denne Myndighed imod det skandinaviske Samfund, hvis hele Tendents forekommer os lige saa loyal som lovmedholdelig. "Samfundets Formaal er ifølge Lovenes første Paragraph: at fremme det sociale og literaire Samqvem imellem de skandinaviske Folk. Vi ere ikke istand til at indsee, hvorledes Jndholdet af denne Paragraph, der formeentlig er den, hvortil det høie Collegium sigter, har kunnet opfordre samme til det foretagne Skridt; thi ligesom Statsmagten hidtil ikke alene ikke har forhindret men endog ofte sanctioneret Samfund med det aldeles lovmedholdelige Øiemed, at bevirke et socialt Samqvem imellem de forskjellige Classer af Statens Borgere, saaledes formene vi, at det samme Princip ogsaa her maa gjøre sig gjældende, hvor et Samfund havde sat sig det vistnok større, men fuldkomment analoge Maal: at fremme det sociale Samqvem imellem trende beslægtede Folk, hvis gjensidige Sympathier ere stadfæstede ved de klareste og utvetydigste Vidnesbyrd. "Derfor har det visselig været en smertelig Erfaring for Folket at møde en modsat Anskuelse tilmed paa en Tid, da alle Stænder og alle Aldere i et venligsindet Raboland ved den Modtagelse, der er blevet Danske til Deel, have lagt for Dagen deres Agtelse og Sympathier for det Deres Majestæts Scepter undergivne Folk; derfor har det maattet forbause os, at træffe paa Hindringer fra det høieste Regjeringscollegium i det Øieblik, vi vilde stifte et Samfund med et Formaal, saa aabent og lovalt, og saa aldeles i vor Tidsalders Aand, som det skandmaviske Samfund; men derfor overlade vi nu ogsaa med undersaatlig Tillid Afgjørelsen, til Deres Majestæts ophøiede Charakteer og nationale Sind. Heller ikke kunne vi antage, at den anden Side af vort Samfunds Formaal: "det literaire Samqvem, med tilstrækkelig Grund har kunne foranledige Justitscollegiet til at udstede det nævnte Forbud, thi det er vitterligt, ei alene at flere literaire Selskaber bestaae – ja endog et under Deres Majestæts eget Præsidium - men ogsaa, at Selskaber med selvsamme Formaal som vort Samfund, have bestaaet, uden at have modt nogensomhelst Jndskrænkning; desuden har Deres Majestæt paa en saadan Maade begunstiget den skandinaviske Videnskabelighed og navnlig de seneste Aars Bestræbelser i denne Retning, at det deraf fremlyser, at Deres Majestæt ei alene et gunstig stemt for den reent literaire Forbindelse, men ogsaa for det denne befordrende fociale Samqvem, saa at vi have den stærkeste Grund til at antage vort Samfunds eneste og hele Formaal ikke alene for at være aldeles lovligt, men endog i Deres Majestæts egen Aand. Ligeledes vil det være Deres Majestæt bekjendt, at ligeartede Forbindelser imellem tydske Videnskabsmænd billiges og fremmes af selve disses Regjeringer, uden at disse deraf have befrygtet nogen Fare eller erfaret nogen Ulempe. "Naar Cancelliet endelig som Grund til dets Forbud angiver de øvrige foreliggende Omstændigheder", da kunne vi ikke derom udtale nogen sikker Anskuelse, eftersom de ikke ere komne til almindelig Kundskab, men vi kunne dog neppe antage, at de Omstændigheder, der maatte foreligge det høie Collegium, ere af den Beskaffenhed, at Deres Majestæt alene formedelst disse skulde ville give Collegiet Medhold i en saa usædvanlig Beslutning, og derved sanctionere et Skridt, der forekommer os lidet stemmende med de i den bestaaende Lovgivning hyppig udtalte Grundsætninger, et Skridt, der opvækker ikke ugrundet Frygt for en hidtil ukjendt Jndskrækning i en af den borgerlige Friheds vigtigste Rettigheder, ligesom det visselig staaer i Strid med Deres Majestæts Regjeringsprinciper, saavelsom med den Aand, der udtaler sig i hele Anordningen for Provindsialstænderne, navnlig sammes fjerde Paragraph, der garanterer de danske Borgeres personlige Rettigheder. "J Henhold til det Ovenanførte nedlægge vi saaledes for Deres Majestæt vor allerunderdanigste Begjæring om: at det allernaadigst maatte behage Deres Majestæt at ophæve det af det høikongelige danske Cancelli under 22de Juli dette Aar mod det skandinaviske Samfunds Stiftelse udstedte Forbud. Allerunderdanigst F. H. Eibe. Carl Ploug. H. F. Poulsen. Th. N. Wesenberg.