Berlingske Tidende, 1803-06-10
Skrivelse fra Paris den 27de Maji. J Forgaars gav den første Consul Senatet, Tribunatet og en Deputation fra det lovgivende Corps Audience i Tuillerierne. Talerne bevidnede den første Consul deres Beundring. over hans udviiste Moderation og Kierlighed til Fred; de erkiendte med Taknemmelighed, at han vilde forsvare den franske Nations Værdighed og ikke tillade Engelland, at ødelægge Frankerigs inden og udenlandske Handel; de forsikkrede endelig, at de saavelsom hele den franske Nation vilde under støtte ham af alle Kræfter i denne Krig. Senatets Ordfører, General Harville, sagde iblant andet: "Engelland vil rive Verdens Handel til sig, skiule Havet med sine Skibe og qvæle Frankerigs Jndustri. Den første Consul vil ikke taale det en gelske Overherredømme i Middelhavet; han fordrer Handelens Uafhængighed og Frihed paa alle Have; han har igien oplivet Frankerigs Manufacturer ved at lægge de samme Hindringer i Veien for Engelland, som Engelland i saa mange Aar har lagt i Veien for Frankerigs Handel. Dette er Aarsagen til Krigen, som Engelland igien begynder. Den Sag, som den første Consul forsvarer, er alle Nationers Sag Efterat den første Consul havde svaret Senatete, det lovgidrene vende Corps og Tribunatets Deputationer, underholdt har sig længe med Medlemmerne af disse Corps. Moniteurer med deler følgende Steder af denne Samtale: "Vi ere nødsagede til at føre Krig, for at afslaae et uretfærdigt Angreb Den Tænkemaade, som besiæler de store Stats=Collegier, og den frivillige Bevægelse, som under disse Omstændigheder fører dem til Regieringen, ere et lykkeligt Tegn. - Vor Fiender tilstaae selv vor Sags Retfærdighed, da de have vægret sig for at antage den Medlation, som er bleven den tilbuden af Keiseren af Rusland og af Kongen af Preussen, tvende Førster, hvis Kierlighed til Retfærdighed er erkiendt af hele Europa." - Den engelske Regiering synes selv, at være bleven nødsaget til at skuffe Nationen i den off cielle Communication, som den har givet samme. Omhyggelig har den tilbageholdt alle Acter, som kunde oplyse den engelske Nation om den franske Regierings Moderation og Fremgangsmaade under Underhandlingerne. Nogle af de Noter, som de en gelske Ministre have publiceret, ere blevne forfalskede paa de vigtigste Steder. Den øvrige Deel af de Acter, man har meddeelt Parlamentet, indeholder et Udtog af nogle offentlige eller hemmelige Agenters Depescher. Det kommer blot an paa disse Agenter, om de vedkiende sig veres Beretninger eller ikke; Beretninger som i øvrigt slet ingen Jndflydelse kunne have ved saa vigtige Debatter, fordi deres Ægthed er det mindste meget uvis. Nogle af de Details, som de indeholde, ere væsentlig falske, fornemmelig de Erklæringer, som den første Consul skal have givet i den Privat=Audience, han bevilgede Lord Whitworth." - Den engelske Regiering har troet, at Frankerig var en indisk Provinds, og at vi hverken havde Midler til at anføre vore Grunde, eller til at forsvare vore billige Rettigheder imod et uretfærdigt Angreb En besynderlig Jnconsequence hos en Regiering, som har bevæbnet sin Nation, i det den sagde til samme, at Frankerig vilde anfalde den Man finder i den engelske Regierings Publication en Skrivelse fra Ministeren Talleyraad til en Handelscommissair. Denne Skrivelse er blot et Protocol Circulaire, som stilles til alle Republikens Handelsagenter, Det er overeensstemmende med den Sædvane, som har været brugelig i Frankerig siden Colberts Tid, og existerer hos de fleste europæiske Magter. Hele Nationen veed, om vore Handelsagenter i Engelland ere Militairpersoner, som det brittiske Ministerium paastaaer. Førend disse Functioner bleve dem overdragne, henhørte de for det meste til Prise=Consellet eller til Administrationerne" - Dersom Kongen af Engelland har besluttet, at holde Storbrittannien i Krigstilstand saalænge, indtil Frankerig tilstaaer ham den Rettighed, at kunne efter Behag opfylde eller overtræde Tractaterne, saavelsom det Privilegium, at forhaane den fransk Regiering i officielle eller private Publicationer, uden at vi skulle beklage os derover, saa maae man beklage Menneskehedens Skjebne. Ustridig ville vi efterlade vore Efterkommer det franske Navn agtet og uplettet. Vi ville forsvare vor Rettighed til at giøre alle de Foranstaltninger hos os, som ere gavnlige for vor offentlige Forvaltning, og til at indføre de Toldtariffer, som vor Handels og Jndustries Jnteresse kræver.