Aarhuus Stifts-Tidende, 1808-07-23
Hvad ville dette forslaae, om der blev Noget skaaret og brændt, hvad ville det forslaae til at bøde paa et Savn af 200000 Tdr. Steenkul, Kan det nytte Noget, at tænke derpaa Saalænge som man tænker, det er ganske unyttigt at tænke paa en Ting, saa naturligviis slappes og Tænksom heden: man er kuns bange eller sørgmodig og klynker forsagt, uden at torde tænke eller foretage Noget. Dette hindrer mangt et gavnligt Foretagende. Men erkiendes en Ting at være nyttig og tør ansees for muelig, da vækkes, da styrkes Tænksomheden. Derfor lad os engang regne, som vi kan. Det er nok i Jylland almindeligst, at et Bondelæs Tørv pleier regnes 15 Sneese, eller 3000 Tørv: Længden af hver Tørv, velalmindeligst, 6 a 7 a 8 Tommer, Breeden 3, 4 a 5, Tykkelsen omtrent 2, naar Torvenne ere tørrede. Af et saadant Læs skikkelig gode Kultørv pleier nok at kunne faaes efter Bagning ved dem, (som her i Jylland, er nok almindeligst) 5, 6, 7, 8 a 10 Skpr. Kul undertiden maaskee 12, naar Tørvene ere ret gode og Tingen passes vel. Man tør vel rettest sætte henved en Tønde Kul af Læsset, især, naar de, forstandigen brændes ved Miler. Ved adskillige anstillede Forsøg er dette ogsaa befunden, at der kan haves en Tønde Kul af Læsset, det forstaaer sig, Tørvenes Størrelse, Godhed, Tørhed, Milens Indretning og Pasning, Veir ligt og flere Ting kan volde Forandringer til enten det Mindre eller det Mere; thi man veed og 10 a 12 Skpr. og derover af et jevnt Bønderlæs gode Tørv. Dersom nu, i Tørvegne, og de Sogne, der ikke ere alt for langt borte fra Tørvemoserne, enhver Gaardmand med sine Folk skar ern Dag, hvor gode Kultørv ere og maatte for Betaling eller uden Betaling, blive overladte: da ville rimeligen hver Gaard i saadan Egn, kunne regnes 2 a 3 a 4 a 5 a 6 Læs efter Omstændigderne efter Folketallet, Grundens Beskaffenhed, Veirliget og andre Ting. Sætte vi som Middeltal 3 Læs gode Kultørv, og deraf 2 a 4 Tdr. Kul, af en Gaard, satte vi som Gaardenes Middelstørrelse 4 a 5 Tønder Hartkorn, og Sognenes Middelstørrelse 100 a 160 er Hartkorn, eller 130 Tdr. overhovedet, da synes et ikke overdrevent at turde af mangt et Sogn vente ditket 60, 70, 80, 90, 100, Tønder gode Kul. Og 2 1026 Sogne; Af de Sogne, som ikke Selv have Tørvemoser, grændse dog mange nær nok til Moserne, tilat de kan tage Deel med i et saadant Foretagende. Dersom nu kunne meenes, at 4 a 5 a 6 a 700 Sogne kunne tage Deel deri, da synes det ikke overdrevent at tænke, maaskee kunne da paa denne Maade blive virket 20 a 30 a 40,000 Tønder Kul, og næsten synes rimeligt, mere, blot af Jylland eene. (De andre Provindser ere mig meer fremmede, om dem tør jeg her intet tale.) Hvor Leiligheden er, vil nok Mænd det af dem selv; medens Jyllands Mænd tænker paa Jyllands Deel. Et saadant Tilbud af Jylland til Holmens Brug ville det ikke være et nyt Beviis for Dannermænds Tænksomhed og Følelser, Landets Fader kiært, Landets Børn værdigt, At enhver Mand med sine Folk, i Saadant Deeltagende, ville, paa en saadan Arbeidsdag, kappes, indbyrdes, det er troeligt. At enhver ville relse, stakke, røgte, og til Milested, nær Mosen, opkiøre sine skaarne Tørv, (efter indrettede Tour for Brændingens Skyld.) ville vist nok Jngen nægte. (Hvad der af løse Tørv, til Kul utienlige, faldt, det kunde maaskee blive tilladt at maatte sælges ved en indbyrdes holdende Auction og det Jndkommende anvendes til en Vederqvægelse eller Opmuntring, for de Arbeidende.) Var Æitetors Behandling til Kul bekiendt og bevandt nok, ville derved frembringes desflere og de beste Kul. Dog er Behandlingen langt nemmere end Uvante meene. Milebrændingen maatte skee ved dertil leiede Folk, hvorfor vist nok ved frivillige gode Mænd i hver Egn, ville kunne blive føiet Anstalt. Til Saadannes Dagleie tvivles ikke Regieringen jo allernaadigst ville anvise det fornødne, med mindre udtrykkeligen noget Sogns Beboere selv tilbyde tillige, at ville ogsaa udrede selv dette. Hvorhen fra Milestedet Transporten skulle skee, derom maatte allerunderdanigst forespørges: Dersom og ikke Beboerne selv tilbyde Leverance til Ladeplads, da haabes allernaadigst ælladt dertil at leie Kiørslerne. Aldeles ubetydeligt synes det saaledes, ikke at kunne ansees, hvad der paa en saadan Maade maatte kunne bringes tilveie. Ved saaledes at have søgt at besvare det første Spørgsmaal og at vise at Tanken om denne Sag, dog maaskee ei burde ansees aldeles unyttig, er tillige nu berørt Svaret paa det andet Spørsmaal: Hvor ledes skulle Skiæring og Kulbrænding blive gjort 2 Hvorfra faaes de dertil fornødne Folk, Svaret herpaa er nævnet i den fremsatte Tanke, at i de Egne, ikke for langt fra gode Moser, enhver Gaardmand med sine Folk mueligen ville skiære en Dag, og fremdeles røgte det skaarne. Det føielige dellige Veirligt, hvormed Gud han Forsømmer har velsignet os, synes endog at give bedre Leilighed end mange andre Aar ellers, til at foretage en saadan lille Gierning; i Haab om Kongens allernaadigste Velbehag og Landets Gavn. Det føielige Veirligt har hiulpen til, at Folk har tidlig faaet egne Tørv ind selv; at saaledes Tørvemoserne paa nye ere blevne ryddelige: at alle forefaldende Arbeider gaae got fra Haanden: og maatte saadant Veirligt vedblive da kunne haabes, en nye Skiæring igien af Tørv kunne endnu ventes, at kunne blive fuldkomment tørre (som de endelig maae til Kulbrænding.) især naar de bleve skaarne meget smaae, som de endlig maatte. Formodenlig burde de neppe skiæres 5 Tommer lange 2 1/2 Tommer brede, 2 Tommer tykke. Formodentlig gav denne Størrelse fleest Kul af Læs lige tunge. Dersom da det blev Folkes Alvor, at de føle noget ved et Landets Anliggende af denne Beskaffenhed, og at de ville tage nogen virksom Deel i en saadan Sag: medens Aarstiden endnu tillader at arbeide for samme Da synes dog noget at kunne deraf haabes virket for Øiemedet. J foranførste er berørt ogsaa hvad der maatte blive Svaret paa det tredie Spørgsmaal, nemlig dette: Men er ikke det nu alt for silde i Sommer, at tænke paa, nu at skiære Tørv.