Viborger Samler, 1848-08-22
Onsdagen den 9de Aug. kunde det let være bleven en Ulykkesdag for Rønne. Om Formiddagen Kl. 9 1/2 udbrøde der nemlig, under en stærk Blæst af Sydost, Jldløs imellem 2 straatækte Huse i Østerqvarteer; men heldigviis lagde Vinden sig strax, saa at man ved Brandfolkenes Anstrængelse allerede Kl. 10 1/2 havde Magt over Jlden. Men da der i det ene af de brændende Huse, hos en Bager var opbevaret 20 Læs Lyng, var det af Vigtighed, at faae denne bortskaffet fra Byen, hvilket ogsaa paa det hurtigste blev iværksat, og neppe var det sidste Læs ud kjørt, for der henved Kl. 12 reiste sig en orcanagtig Storm af Sydvest, hvorved vel endeel af den udkjørte Lyn brændte i Vangen, men uden at nogen Skade skeete i Byen. Beboerne maae takke det beskjærmende Forsyn for, at denne Storm ei opkom for Jlden blev slukket eller for den omtalte Lyng blev udkjørt, da ellers upaatvivlelig den største Deel af Byen var bleven lagt i Aske. Den ommeldte Storm, hvis Lige man ei i flere Aar har oplevet, gjorde endeel Skade ved Havnens gamle Bulværk; men paa Landet skulle Tagene paa Husene have lidt meget. Sæden, der var høstet, blev af Stormen spredt om paa Markerne; den, der var uhøstet, blev temmelig forpidsket, hvorved en stor Deel deraf gik tabt. (Berl. Tid.) Erindringer fra et Besøg paa Als: "J de stadselige Pragtværelser staae de af uhøvlede Brædder sammentømrede Sygesenge i talrige Grupper. Størstedelen af de den 28de Mai og 5te Juni saarede Krigere vare allerede udskrevne, men hos nogle af de Tilbageværende havde vore Læger havt Leilighed til at studere de lunefulde Kuglers forunderlige Gang. En Soldat var bleven skudt tværsigjennem Hovedet, fra den høire Tinding til den venstre, hvor Kuglen var gaaet ud. Han var nu helbredet; kun havde han ondt ved at spise for Smerte i Musklerne af det øverste Kjævebeen. En Anden havde faaet Kuglen ind under det ene Øie, som gik tabt, og og ud igjennem Nakken. Hos en af de Saarede, som havde faaet en Kugle gjennem Underlivet, sad hans unge Hustru som en trofast Vogterinde. En saaret Officeer laae i et lidet Cabinet, hvori der hang et smukt Barne portrait, over hvis blonde, milde Træk der hvilede en egen idealsk Bleghed. Det var en afdød Datter af den augustenborgske Hertug. Saaledes skal da det uskyldige Væsens Billede sidde her, et stumt Vidne med sit uforanderlige, barnligtmilde Blik, blandt alle disse Elendighedsscener, som for Størstedelen have deres Oprindelse fra hendes Fader. Ogsaa Ridehuset var fuldt af Syge senge. Staldbygningernes tidligere Beboere, Hertugens vidt berømte Fuldblosheste, ere nu deels tagne til Armeens Brug, deels uddeelte blandt Bønderne paa Als. Hertugindens hvide Yndlingshoppe var bleven foræret til Digteren Holst, der fulgte med Armeen. Kun et Dusin unge smukke Fuldblodsheste vare endnu tilbage. Vor Nysgjerrighed pirredes meest ved Fortællingen om en vild Kæmpehingst, som man forsikkrede at Jngen kunde tæmme, og som sidst havde bidt Armen af en Karl. Alle vidste at omtale dens mystiske Tilværelse, men ingen vidste, hvor den opholdt sig. Endelig lykkedes det os, at udforske dens Opholdsted. Det var en Bygning med Laas, og Bomme, som ikke kunde aabnes, fordi Manden med Nøglen var borte. Men vi trængte ind i et tilgrændsende Skuur, hvor vi klattrede op til en Aabning ved Taget. Vi saae da en usædvanlig stor, blisset, mørk Hest, som uophørlig bevægede Hovedet frem og tilbage, ligesom man seer Hyæner og andre vilde Dyr ved Gitteret af deres Bure. - Jmellem Augustenborg Slot og Sønderborg, ligger Landsbyen Ulkebøll, paa hvis Kirkegaard vi besøgte Erik Lejonhusvuds Grav, der var smykket med friske Krandse og Blomster. Derimod kunde Jngen vise os den svenske Digter "Beppols (Sommelius') Grav paa Augustenborgs Kirkegaard. Man havde vel hørt hans Navn og hans Død; men Jngen kunde vise os, hvilken af de med visne Blomster og Løv bedækkede Grave der var hans."(Uddrag af det svenske Aftonblad,).¬