Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-10-15
J Henseende til Kirkerne ønskes: 1. At Kirkegaardene allevegne maatte sættes under anordningsmæssig Fred, og ikke tillades derpaa at drive med Gjæs, Kalkuner, Sviin, Faar eller andre Kreature, heller ikke lade samme der gaae løse. Fremdeles, at den maatte holdes reenlig og pyntelig, passende til dens Bestemmelse. Laager, Porte, Dørre være i anstændig Stand og Jndgangene i saadan Forfatning, at de kunde minde om Stedets Hellighed. 2. At Kirkerne allevegne maatte reengjøres. Hvælvinger, Ornamenter, Prædikestolen, Vinduer, Mure, Stole, tilstrækkeligen afstøves 1 Gang i det mindste aarligt. Lysekroner, Lysearme samt Kjæderne de hænge i, afpoleres, ligesaa og Alterets Stager, og Vasa saara omhyggeligen eftersees og rengjøres, og alt hvad der kunde støde Øiet og være Lugteredskaberne til Uleilighed bortfjernes, At forklare disse Ting vidtløftigere ansees ufornødent. At det vilde være gavnligt og hær derligt for Kirkeinspecteurer, Politiemestere og Menighederne formodes indseet og tilstaaet. Hv der har Sands for det, virker vel hvad han kan, men Hindringer lægges der ofte i Veien af dem, som mest skulde befordre Sagen. At disse kunde hæves, er Referentens inderlige Ønske, der ingen anden Hensigt hermed har, end hvad som maa være enhver Tænksom og Oplyst kjert. Noget om Kongeveienes Beplantning En af de Ting, som har undret mig ved vore Kongeveie er den megen Umage og Bekostning, man har gjort, for at beplante dem med Træer. Jeg spurgte mig tidt, hvorfor dette skete, og hørte af Andre, snart at det skulde være, fordi Nødderne af Træerne bedre bandt Veien, snart at det var, for at skaffe Skygge mod Solen, snart for at skaffe Le mod Vinden, snart af andre Aarsager, som endnu vare mindre rimelige. Naar jeg da derfor her tillader mig at vise disse Aarsager, som mindre rimelige, beder jeg, at man ikke tager det fortrydeligt op, men jeg ønsker, at de maa give Anledning til at opfinde de sandere Aarsager til dette Phænomen. I. At Veiene ikke blive beplantede med Træer for at binde Veien, haaber jeg vil let indsees, thi om det end i sandede og løse Veje kunde være rimeligt, saa var det ikke rimeligt i lerede og faste, og i saadanne er det just Beplantningen er skeet, som f. Ex. i Omegnen af Kjøbenhavn. Desuden troer jeg ikke, at det kan være skeet i denne Hensigt, saa meget mindre, som det muligen kunde befrygtes, at de paa Siderne plantede Træer kunde trænge sig med deres Nødder ind i den underliggende Steenbroe og efterhaanden løsne den, ligesom og Huulheder vilde opkomme deraf mellem Træerne i Veien, hvorved Vandsteder og Ujævnheder meget vilde befordres, og om et halvt Hundrede Aar vilde gjøre en stor Deel af Veien lig med Landets gamle og frygtelige Skovveie. Jmidlertid maa det bemærkes, at hvis Beplantningen skeer med Træer, der kun drive Pælrod, da er denne Skade ikke at befrygte saa hastig. 2. At Træer plantes langs med Veien, for at skaffe Læe mod vort Climats barske Vinde kunde vel ved første Øiekast have nogen Rimelighed, men ved nøiere Betragtning forsvindes ogsaa denne Fordeel, thi Reisende ville nok have bemærket, at under Toppen imellem Stammerne er den sammentrængte Vind endnu haardere og mere skjærende end paa de aldeles fri Veie. Derimod vil jeg troe, at denne Plantning vil foraarsage, at Støvet forbliver paa Veien, og følgelig forvolder de Reisende megen Ubehagelighed; da den tvertimod, hvis Veien var ubeplantet, snart vilde ryge bort, i det mindste aldrig blive saa besværlig, som den nu er. Skulde Læ være Hensigten af Beplantningen, da maatte det være Underskov, blandet med ikke alt for høistammede Træer, men da dette ikke skeer, saa kan heller ikke Le for Vinde være Hensigten dermed. 3. Endelig kunde det være Læ for Solskin, og altsaa Skygge, man vilde skaffe de Reisende i Sommerdagene, saa og for at Veien i idelig Tørke ikke skulde opløse sig i Støv. Længe stod jeg i den Formening, at dette var Hensigten af Veibeplantningen, men efter nøiere Overveielse fandt jeg heller ikke denne Grund antagelig, og det fornemmelig med Hensyn paa vort Clima thi fra October til Marts har man ingen Uleilighed af Solskinnet her, og kan det end i enkelte Dage i Juni og Juli være besværligt for den Reisende, saa kunne lukkede Vogne, Paraplyer, Solskjerme, Slør og Hatte som oftest afhielpe dette. Da vi altsaa kun i to Maaneder, og der kun enkelte Dage, have et saadant Solskin, at det skulde kunne falde Nogen besværligt paa Reisen, saa formodes, at dette ikke heller kan ansees at være Aarsagen til Beplantningen, om dette end i andre Lande, under mildere og tørrere Climat, kan være en Hovedaarsag. Vil man lægge Mærke til vore Kongeveie, da skal man altid finde, at de ere allerslettest der, hvor de ere beplantede med Træer, og det ikke allene paa lave og fugtige Steder, men selv paa høie. Til Exempler kunne tjene alle Veie, der ere beplantede med Træer, og paa det sidste Slags Frederiksbergs Bakke og nogle Bakker ved Lyngbye og Sorgenfri, paa Veien til Rudersdal. Aarsagen er den samme, som giør alle Skovveie i vort Clima som oftest ufremkommelige. Den faldne Regn og Fugtighed kan ikke bortdunste for Træernes Toppe, som ere som Skjerme for den fugtige Jord, og jeg skjønner ikke rettere, end at dette er den sande Aarsag til, at Veien fra Roeskilde Kro til Kjøbenhavn er saa slet fremfor den øvrige Vei, hvor ingen Træer ere plantede, da baade Vind og Sol paa disse kunne gjøre deres Virkninger, og derved, saa meget muligt er i vort Land, holde den tør, hvori vore skarpe og smalle Hjulfælger da ikke kunne trænge saa dybt ned, som i de fugtige Veie. Skulde dette være Sandhed, da maatte man saare meget fraraade, at beplante vore ellers herlige Kongeveie med Træer, om der ikke ogsaa vare andre Aarsager, der maatte fraraade det; ja, man maatte ønske, at de, der vare beplantede, enten stedse bleve kappede eller og reent afhugne, forat denne herlige Vei kunde stedse holdes vedlige, hvilket man mueligen ellers maatte befrygte, ikke vilde blive mueligt.