Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1835-09-15
Udenlandsk. Fra San Sebastian erfares, at det første Forsøg af de der ankomne engelske Hjælpetropper imod Carlisterne har været uheldigt. 5,000 Englændere og Spaniere forlode om Morgenen den 30te Aug. S. Sebastian, for at marschere imod Ernani, men bleve slagne tilbage og rykkede om Aftenen igjen ind i Staden med omtrent 100 Saarede. Derimod skulle Carlisternes Expeditioner til Catalonien og Arragonien være aldeles mislykkede, ligesom Merino den 20de Aug, skal være bleven slagen ved Almarza, i Provindsen Soria, og have efterladt 300 Geværer paa Valpladsen. J Saragossa, og overhovedet i Arragonien, skal der fremdeles herske stor Enthusiame; i Barcellona havde Man paatænkt en ny Bevægelse, men opgivet den paa Efterretningen om Opstandens Undertrykkelse i Madrid. Største Deelen af Fremmedlegionen fra Algier ankom paa Tarragonas Rhed den 16de f. M. Jndvaanerne havde i Baade nærmet sig de franske Krigskibe, under Raabet: Friheden leve! Næste Morgen tidlig gik Landgangen for sig, og Fremmedlegionen holdt sit Jndtog i Staden under Folkets Jubel. Om nogle Dage skulde disse Tropper været marscheret videre, i Følge Regjeringens Ordre; men nu erfares, at de have sluttet sig til Folkepartiet og ere traadte i den barcelloniske Juntas Sold. Carlisterne ere ved den franske Grændse blevne fratagne 27 store Kister med Sølv og Guld, bortranet fra Kirker og Klostere af de flygtende Munke, som nu i Hundredeviis søge Tilflugt hos de carlistiske Tropper. Paa den hele ost pyrenæiske Grændse vrimler det af Flygtninge fra Catalonien, ikke alene af Munke i de sørgeligste og latter digste Forklædninger, men ogsaa høie Geistlige og for temme Adelspersoner. Fieschi er nu næsten helbredet; han har udholdt de sidste smertelige Operationer med den største Koldbledighed. Han har gjennemgaaet fem formelige Forhører, men vedbliver, som det synes, at iagttage den største Tirsdagen den 15 September 1835. Tanshed angaaende sine Medskyldige. Han paastaaer, at Attentatet er hans egen Jder, og skal kun beklage, at han har bragt saa faa Offere ud af Verden. Hans Proces vil neppe begynde for næste Aar; hans fængslede Medskyldige ere henimod 20. J sit Fængsel behandles han meget godt. – Man erfarer, at der paa en Gjæstgivergaard i Coblenz faa Dage for den 28de Juli befandt sig en Person fra Frankrig af høi Rang, som i Løbet af en levende Samtale, ikke skjulende sin legitimiske Stemning, skal have yttret: at var Ludvig Philip i dette Øieblik endnu ikke hjemfalden Fordærvelsen, vilde der dog ikke forløbe 8 Dage inden hans Tilintetgjørelse. Angaaende denne Kjendsgierning er, efter Opfordring fra Paris, indledt et Vidneforhør, og Man haaber, at den preussiske Øvrighed vil bidrage til, at overlevere hiin Person – muligt Ophavsmanden til det gruelige Attentat i Retfærdighedens Hænder. Den uforlignelige Lystleir i Kalisch har dog det tilfælleds med ethvert andet Menneskeværk, at den ikke er fuldkommen. Den mangler for Øieblikket en af Livets første Fornødenheder – Vand, næsten alle Bække og Brønde i Omegnen ere, ved den stærke Tørke, udtørrede. – For at afvende enhver mulig Fare fra Keiserens Liv er der truffet de overordentligste Foranstaltninger. Hvert af Monarkens Skridt bliver bevogtet, og enhver Fremmed nøie observeret. Et uhyre stort Politi er uafladelig i Virksomhed. Alle Nysgierrige af Civilstanden, blive viste tilbage, og kun de tillades Udgang, som ere indbudne eller kunne fremvise gyldige Beviser. Ti af de Sammensvorne, der ville myrde Keiseren, kjendes meget nøie, alle Øvrigheder have faaet deres Signalements, og store Belønninger ere udsatte for deres Paagribelse. At Forvexling ofte maa finde Sted, og mange uskyldige lide derved, er Noget, som umuligt kan undgaaes. – Ogsaa Kongen af Preussen er nu indtruffen i Leiren, og har den 1ste ds, selv ført det 5te preussiske Armeecorps i Parademarsch forbi Keiseren af Rusland. Blandt den store Mængde til denne Militairfest indtrufne Prindser og Hertuger nævnes ogsaa vore to unge Prindser af Holsteen-Glücksborg, der logere paa Slottet Schlanz. – Mange Englændere, der tilsomst havde begivet sig paa Reisen til Kalisch, vandre om i Berlin med lange Ansigter, da ingen Passe der meere bleve udstædte til Leiren.