Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-09-04
Det Nyerupske Forfatterlexicon, udenlands bedømt. (Fortsættelse; see forr. No.) Allerede Knigge paastod (i sin Bog om Omgangen med Mennesker) for 30 Aar siden med Rette, at det med Bogskriverie i de nyere Tider er ganske anderledes bevendt end i ældre Tider, hvor man endnu havde saa megen Agtelse for Publicum og sig selv, at man tog i Betænkning at give noget i Trykken, og ikke af Forfatterk eller andre uværdige Aarsager lod sig forlede til med ethvert Smørerie, med ethvert Lunets og Jndfalds Døgnfoster, at fremtræde for Læseverdenens Øine. Hvorledes vilde Knigge, dersom han endnu levede, dømme om Bogskriveriet i det andet Aarti af det 19de Aarhundrede. Det skiønnes ikke, hvad Videnskaberne overhoved eller Literaturhistorien i Særdeleshed vinder ved, naar enhver, som har ladet trykke et Fødselsdags vers eller Nytaarsønske, et Skoleprogram, en Copulations= eller Ligtale &c., blot derfor forundes Jndførelse af hans Navn, Levnetsbeskrivelse og Titelen af hans saa ofte ganske aandløse Aands product i Forfatterfortegnelsen, Har en Saadan andre Fortjenester eller mindeværdige Dueligheder, Egenskaber, Hændelser o. s. v., saa bevare man Mindet om ham i passende Skrifter af anden Art, kun ikke i et Autorregister, hvor han henhører kun som Autor af et mindeværdigt Skrift, ikke som Skriver af et Par trykte Blade, der ofte allerede nogle Maaneder efterat de ere trykte, gaae alt Papirs Vei. Absit blasphemia verbis men Rec. er af den uforgribelige Mening, at ligesaalidet som Kalkeren hører til Malernes Gallerie, eller Riimsmeden i Digternes Museum, eller Biersidleren i Tonekonsternes Pantheon, saalidet er det overeenstemmende med Sagens Natur, at f. Ex. en Andresen (?), en Hauge, en Maaløe, en Støren (Stirm?) o. s. v., faaer af een og samme Aarsag, nemlig fordi de alle ere saakaldte Forfattere, deres Plads i eet og samme dansk Forfatterlexicon, ved Siden af en Holberg, en Fr. Vinter, en Suhm, en Oehlenschlager &c. Lad det end være sandt, hvad der i forskjellige danske Tidsskrifter, i Anledning af dette nye Forfatter lexicon blev omhandlet, at nemlig Begrebet Forfatter ikke er saa let at bestemme, og at Begrebet godt eller slet, vigtigt eller uvigtigt Skrift, er meget relativt: en dygtig Literaturhistoriker, som Prof. Nyerup, kan man allerede lide paa, at han paa Literaturens Mark veed at skille Hveden fra Klinten, og ikke vil tilkiende enhver, der har bragt et Par uinteressante Tanker eller ufordøiede Jndfald paa Papiret, og for nogle Dage eller Uger sat dem i Omløb hos et Dusin Mennesker, det hæderværdige Navn af Forfatter. Med Rette har Udg. ikke fundet det passende at tælle den store Minister A. P. v. Bernstorff blandt danske Forfattere, uden Tvivl af den Grund, fordi saa mange indholdsrige Noter af samme, eller ogsaa Erklæringer, stilede til Corporationer og desl., endskjøndt de mangfoldigen ere udkomne i Trykken, dog deels kun udgik fra den uforglemmelige Mands Forretningsliv, deels kun vedkom sammes personlige Forhold, og fordi der desuden ikke mangler paa Værker, hvoraf endnu den sildige Efterverden, hans manglende Forfatternavn uagtet, kan lære nøiere at kjende ham. Men desto mindre kan Rec. billige, at en Michael Brabands Navn og Levnetsomstændigheder har fundet sin Plads i dette Forfatterlexicon, uagtet denne Mand intet andet har ladet trykke end nogle Flyveblade, der blot havde en Dagsinteresse for nogle Nysgjerrige, ene vedkom hans Person, og havde Hensyn til hans fortjente Skjebne, som Forbryder at straffes paa Ære og Gods. Ligesaalidet burde den bekiendte Greve J. Fr. Struensee været anført her. Fortsættes.)