Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1844-12-21
Fædrelandet. Stænderforsamlingen i Roeskilde. Under den foreløbige Behandling af Sagen om Finantsvæsenet yttrede Grosserer Meinert, "Naar den ærede Comitee har henledet Forsamlingens Opmærksomhed paa Udgifterne ved Pensionsvæsenet, og i Anledning af Naadessecretariatet, som den finder meget betydelige og over Landets Kræfter, og naar den fremdeles har yttret den Mening, at det vil lede til disse Udgifters Formindskelse i flere Henseender og være meget besparende, hvis Offentliggjørelse kunde bevirkes i Pensions og Gratialvæsenet, saa kan jeg ikke andet end deri være af dens Mening. Jfølge Comiteebetænkningen, ville efter Budgettet for 1844 Udgifterne til Pensionsvæsenet, det vil sige: Pensioner til afgaaede Embedsmænd, Understøttelser til Embedsmænds Born og Enker, den aftagende Pensionsliste og Understøttelserne igjennem Naadessecretariatet, beløbe sig til 1,456,500 Rbd., dette forholder sig fuldkommen rigtigt, hvilket man vil erfare ved at eftersee Budgettet, navnlig Udgifts Bilaget p. XXI, hvor der ved Naadessecretariatet staaer anført 250,840 Rbd. og til Pensioner: 1,175,000 Rbd., som noget nær er den anførte Sum af 1,456,500 Rbd. Det kan nu ikke negtes, at denne Udgift for Landets Kræfter og Folkemængde er meget betydelig; thi den beløber sig omtrent til 4 Mk. for hvert Jndivid, det vil sige, ikke 4 Mk. for hver Skatteyder, men 4 Mk. for enhver Jndvaaner i Landet. At den altsaa er betydelig, turde være beviist. Med Hensyn til Forslaget om Besparelser, ved Hjælp af Pensionslistens Offentliggjørelse, skal jeg tillade mig at bringe i Forsamlingens Erindring, at i Norge enhver Pension bevilges igjennem Storthinget, om end Sagen er nok saa ubetydelig Man har fundet Dette besynderligt; man har leet deraf; man har sagt, at det var at spilde Storthingets Tid, at bebyrde det med Bevilgelsen af saadanne ofte smaae Pensioner, at man der kunde kjævles hele Timer, om en afgaaet Embedmand skulde have 150 eller 100 Specier i Pension; men jeg troer, at, naar Alt kommer til Alt, bliver Latteren paa Skatteyderens Side. Jeg mener ogsaa, at slig Offentliggjørelse af tildeelt Pension og de af Naadessecretariatet givne Understøttelser vil have sin fulde Virkning. Der er endnu en Omstændighed, hvorfor jeg troer, at Forslaget saameget mere bør anbefales, og det er netop med Hensyn til Hans Majestæt Kongen selv. Det feiler ikke, og Enhver, der kjender Forholdene, veed det, at Hans Majestæt personlig er meget besværet. Det maa derfor ogsaa være af sær Vigtighed for ham, at befries fra det evige Tryglerie, og for dem, der trænge og atter trænge, og paa alle mulige Maader trænge, for dem er en Offentliggjørelse et Skrækkebillede, og den vil virke til at formindske Sollicitanternes Mængde i en betydelig Grad." Med Hensyn til Marinens Forfatning sagde Meinert senere Dersom Danmark havde en constitutionel Forfatning dersom paa den kongelige Commissarii Plads sad Søkrigsministeren for at forsvare sit Budget, da vilde det Første, jeg vilde have at sige til ham, være en Compliment; jeg vilde nemlig da bevidne Hs. Excellence min Tak for Bestridelsen af en saa betydelig Statsudgift, med en efter Omstændighederne saa ringe Sum, som 1,020,000 Rbd., som kun udgjør 1/2 Deel af hvad Landhæren koster, og omtrent kun 1/2 Deel af, hvad Civilisten og dertil hørende Udgifter i det Hele beløber sig til Men denne Compliment vilde jeg dog kun gjøre ham for det Tilfælde, at han virkelig med denne Million kunde bestride, hvad der skal bestrides, saa at vi virkelig kunde være istand til at værne om Landet med vor Sødefension, som vi burde værne om det: værne om Landet saaledes, at ingen troløs Fiende eller overmodig Ven skulde være istand til at lægge sig imellem Batterierne og Hovedstaden, og Borgerne med Rolighed kunde sove i deres Senge. Ja, jeg havde endnu adskillige Ting at spørge ham om, som f. Ex., hvorfra det hidrører, at Anskaffelsen af Materialet, som efter Normal-Reglementet er ansat til 303,000 Rbd., nu kan bestrides med 248,000 Rbd., om man med denne Sum er istand til at anskaffe til Søetaten al det Materiale, hvortil den trænger. Jeg vilde ogsaa tillade mig at sporge ham om, hvorledes det egentlig hænger sammen med den Flotille af 3 danske Brigger, som, hvis jeg ikke ganske tager feil, blev afsendt fra Kjøbenhavns Rhed i Eftersommeren 1842, hvorledes det hang sammen med Briggen St. Jean, som ved sin Afgang fra Kjøbenhavn var i en saa maadelig Forfatning, at det blev fornødent at lægge ind til Toldboden med den, for at den kunde repareres, og desuden ikke blev bedre istandsat end at den blev nødt til at gaae ind til Norge og gjøre Haveri, ligesom en ordinair Koffardinand. Jeg vilde spørge ham, Hvis Feilen var, thi at der var Feil hos En eller Anden kan ikke paatvivles, om hvem der egentlig stod for Skibets Eqvipering og Besætning, og om Sagen hørte under Admiralitetet, eller, som i Kjøbenhavn paastodes, om Sagen vedkom Holmens Chef. Jeg vilde fremdeles spørge ham, om det er nødvendigt for Danmark, under Flaadens nærværende Reduction, at eie saa betydelige Skibsværfter, som den nu er i Besiddelse af paa Gammelholm og Nyholm, om de Udgifter, som anvendes derpaa, ei ere større end nu fornødent. Jeg vilde spørge ham, om det ikke skulde være hensigtsmæssigt at tage under Overveielse, om ikke Søcadetacademiet burde underkastes en Revision; om det ikke vilde være hensigtsmæssigt, at danne Marineofficerer omtrent paa samme Maade, som England danner sine Søkrigere, ved at lade det Practiske være Hovedsagen, og derefter bibringe Officererne den fornødne Theori. Med dette sidste Spørgsmaal vilde jeg ikke have kastet nogen Skygge paa Søofficererne; der er Jngen, som mere end jeg anerkjender Søetatens Værd i mange Henseender; jeg tvivler ikke om, at de ere gode Krigere, og med Rolighed vilde Man i forefaldende Tilfælde kunne overlade Danmarks Flaade til dem. Men jeg skal dog ikke negte, at, hvad der paa den senere Tid er passeret, giver Anledning til at tvivle paa, at deres Opdragelse i nautisk Henseende ogsaa er ganske hensigtsmæssig. Jeg finder i Budgettet, at Udgifterne i Anledning af Trekroner ere ansatte til en Sum af 1000, skriver eet tusinde Rigsbankdaler. Jeg vilde da spørge Ministeren, om han ogsaa var saa ganske sikker paa, at disse 1000 Rbd. have været tilstrækkelige til at sætte dette vigtige Punct, paa Kjøbenhavns Rhed i tilbørlig Forsvarsstand; jeg vilde spørge ham, om dette vigtige Batteri er saaledes forsynet med Krigsmateriale, som det burde være, selv i dybeste Fred. Om alt Dette vilde jeg spørge ham, og er jeg end overbeviist om, at den herværende kongelige Commissarius vilde meddele alle de Oplysninger, som staae i hans Magt, og jeg veed meget vel, at Commissarius er saa vel underrettet som Faa eller Jngen, saa maa jeg dog tvivle paa, at han kjender saa nøie til disse Forhold, som Tilfældet vilde være med Sokrigsministeren i en constitutionel Forfatning. Jeg har berørt disse forskjellige Puncter i Sagen, der ligge mig særdeles paa Hjertet, og jeg har berørt det i nærværende Øieblik, fordi jeg troer, at det nu, da der tales saameget om, at værne for Riget til Lands, ogsaa er Tiden til at omtale Værnet til Søes, og det forekommer mig, at der vel kunde være Anledning for Forsamlingen til at indstille til Kongen, om Hans Majestæt vilde tage under allernaadigst Overveielse, at Danmarks Sodefension bliver indrettet paa den hensigtsmæssigste Maade, og saaledes at denne kunde svare til Landets Fornødenheder. Om jeg skal stille et saadant Amendement, beroer paa, hvorvidt disse mine Ord vinde Anklang i Forsamlingen.