JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1806-01-01
Noget om Fordomme hos de danske Sælgekoner. Det kunde vel være Jndsenderen og man gen anden ligegyldigt, hvad de danske Kvinder og Sælgekoner her i København have for Vaner og Sæder; men er det dog ikke enhvers Pligt at udrydde selv hos de ringeste blandt Almuen Fordomme og Overtro, og da, naar denne Overtro hverken hos Dem selv eller paa andre kan virke og være skadelig. Det synes mig dog næsten af flere Grunde. Mere end engang har jeg seet, at naar man køber et Æble eller saadant noget af en Kone, saa har hun altid, naar man er den første om Dagen, den Vane, at spytte paa Styveren eller Skillingen, som hun derfor faaer, førend den nedglides i Lommen. Sædvanlig sige de ogsaa nogle Ord derved, som jeg ikke har forstaaet. Jeg troer man kalder det at handsle. Om denne Vantro end ikke bar nogen sær skadelige Følger; hvortil dog dette? Skal ikke ogsaa selv den Ringeste i vore oplyste Tider vorde mere og mere oplyst - de ere ogsaa Mennesker. Mig indfalder derved noget. Jeg har allerede hørt tale derom, at de danske Smaapenge vare saa skidne, og tænkte strax paa, hvoraf dette vel kunde komme. Jeg fandt denne omtalte Vane, som den største og første Aarsag dertil. Jeg behøver ikke at tale videre. Naar man kun betænker: en vaad Styver i en Lomme og det i en Sælgekærlings Lommel hvorledes skal den vel blive. Ubehageligt er det i Sandhed at tage paa og at gæmme i sin Lomme en saadan en Styver. Ja maaske selve Lægerne have ogsaa noget i denne Henseende at erindre, især hvis, som tidt skeer, slige irrede Penge komme smaae Børn i Hænderne og i Munden.
Politivennen, 1806-01-01
Et Ønske i Anledning af Børsen. Det er saare ubehageligt, om Middagen, paa den Tid at Købmændene og andre Handlende forsamle sig paa Børsen, at see der Mennesker, som slet intet have at bestille der. Saaledes kan man hver Dag træffe et Par Stykker, der opvække Afsky, ja Væmmelse, hos dem, der egentlig komme der, for at afgjøre deres Ting. - Deres pjaltede Klæder, ukæmmede Haar, lange Skjæg, og bestandige Skuppen over ubehagelige Gæster, som plage dem - er en sand Vederstyggelighed. De ere endog saa næsvise at trænge sig lige op til Auktionsbordet, og forhindre dem, der ville købe Noget, Adgang dertil. - Mon den Jndretning ej kunde træffes, at Vægterne, der staae ved Døren, forbøde slige Mennesker at gaae ind paa Børsen, paa den Tid at Købmændene forsamle sig, nemlig fra Klokken 12 til - Eller om de saae et sligt Menneske inde, da strax joge ham ud?
Politivennen, 1806-01-01
Ønske til Vedkommende af en Jndvaaner af AmagerbroForstad. (Efter Jndsendt.) Da vi kaldes Stadens Borgere og Forstaden Amagerbroes Beboere, og da vi ifølge maae svare alle borgerlige Tyngder og Skatter; tør det vist og tillades os, at ønske, at Vedkommende vilde kaste et Øje hen paa den slette Forfatning Brolægningen befinder sig i. Denne vil da sindes at være i Gjerningen saadan, at den sidste Stavelse af Ordet Amagerbro ikke imindste Maade svarer til sin oprindelige Betydning.
Politivennen, 1806-01-01
Uorden i Pilestræde tilligemed et Par Ord det Danske Sprog betræffende. (Til Udgiveren af Politivennen.) Uden for No. 109 i Pilestræde hænger over Kælderdøren et Skilt med følgende væmmelige ligemeget til Latter og Harme fristende Jndskrivt: "Her Selles Beue Brenne Til 3, 4 a 6 tolt." Man troer, at det ikke var for haardt handlet, om slige Skildter, som saa vederstyggeligen mishandle vort gode Sprog, af Politiet itusloges eller borttoges, da det kunde levnes Ejeren at søge sin Oprejsning hos den Dosmer, der havde bogstaveret Skiltet. Alt mange Gange har dette Blad paatalt den skændige Maade, hvorpaa vort Sprog mishandles. Det er ikke blot i saadanne en vankundig Almues Fostre, at det mishandles, men næsten uden Undtagelse i enhver til offentlig Skue staaende Jndskrivt, Paaskrivt eller Opskrivt. Det mishandles følgelig allerværst paa Gravmarken uden Nørreport, fordi ber er den største Samling Jndskrivter. Næsten hvert Gadenavn paa vore Hjørner er en Anstødsten for et fornuftigt Øje; saaledes forhutles deri Sprogets Retskrivning. Ligesom i ældre Tider tydske Kansellister, tydske Kammeralister, og Tydskere i Alskens Poster, ubarmhjertigen mishandlede vort Sprog, hvorfra vi ikke allene endnu, i vor Kurialstil, have store Levninger, men ved en højst forunderlig Smitsomhed, paa gejstlige og verdslige Embedsmænd, i næsten alle vore Navne paa Stæder, Byer o. s. v., og med eet Ord i alle vor Fædrelands Geograftes.) Benævnelser, skue de ækleste Fortydskelser; - saaledes rase nu ogsaa vore Malere, Stenbuggere m. fl. mod Sproget, med et Tydskeri, som er uden Lige. For dog ikke ganske at vorde til Spe for Fremmede, var det alvorligen at ønskeat paa denne slemme Brøst raadedes al mulig Bod, og det uden Tidspilde. Udgiveren har før yttret, og gjentager ber, det Forslag, at vi fik et Embede oprettet under Navn af Jndskriver-Embed; dette kunde haves, uden at koste Staten en eneste Skilling. Thi hertil udfordredes blot, at den Politilov gaves, at ingen uden paa eller uden for sin Bolig lod opsætte den mindste Jndskrivt, uden forud at mælde sig hos Jndskriveren, og, imod Betaling efter en rimelig Taxt, faae samme skreven af ham dobbelt. Det ene Exemplar maatte da Vedkommende afgive paa Politikammeret, og paa det andet faae Paategning der, at det saaledes kunde males eller Udhugges; da enhver Maler eller Stenbugger, som anbragte en Jndskrivt, der manglede Paategning fra Politikammeret, maatte erlægge Mulkt. Slig Paategning burde ogsaa af Vedkommende betales med en taalelig Afgivt. Man vil ikke indvende, at dette var en haard Afgivt. Jngenlunde. En Mand der har Anledning til f. Ex. at opsætte et Skildt, vil vel ikke finde det trykkende, at betale 2 Mk. til Jndskriveren og 1 Mk. paa Politikammeret.
Politivennen, 1806-01-01
Bekjendtgjørelser. 1) Det tilsendte Bidrag om en Jldebrand og undertegnet O **** er modtaget, men før det indrykkes ønsker Udgiveren at tale med Jndsenderen. 2) Paa den nyoppudsede Hjørnebygning af Pilestrædet og Sværtegaden ere nu Gadenavnene opsatte. Dog bør man ønske at det maatte paalægges, at male Navnet om til førstnævnte Gade, thi Maleren har sat Pülestræde istedet for Pilestræde.
Politivennen, 1806-01-01
Uordener. 1) Huset No. 15 i Vimmelskaftet har endnu de længe paaankede hæsselige Tagspøjter, som her ere dobbelt til Besvær for Publikum, da Gaden er snæver og Færselen stærk. 2) Samme Hus har endnu den Uorden, at der ikke er paamalet noget kjendeligt Husnummer. Ogsaa denne Uorden er flere Gange forgæves paatalt i disse Blade. 3) Det røde Hjørnehus af Hyskenstræde har endnu ikke faaet noget Gadenavn paamalet sit Hjørne. Man savner dette saameget mere, da Gadenavnene paa Løveapotheket ere saa smaae. 4) Huset No. 190 i store Regnegade har to færdeles slemme Tagspøjter, som man ønskede Husejeren vilde borttage. 5) Paa den hvide Hjørnebygning af Dronningens Tvergade og Adelgade staaer endnu den første Gades Navn saa naragtigen bogstavert. Dronnin Gens Twer Gade. Da dette alt forhen har været paaanket i Politivennen, kan man ikke andet end virkelig undres over, at det ikke er rettet. En saadan Afbedring er jodog en Smaating; og det var dog besynderligt, om Ejeren heller vilde have en Jndskrivt paa sit Hus, der vidner om den raaeste Uvidenhed hos Maleren, og er, saaledes som det nu er stavet, det rene Pølsevæv, end udgive nogle Skillinger. Egentlig er der intet at udgive; thi en Maler, som sætter et saadant Tøeri paa min Væg, kan jeg vel tvinge til at gjøre det om for intet. 6) Paa to af de andre tre Hjørnebygninger af Dronningens Tvergade og Adelgaden er endnu ikke opsat noget læseligt Gadenavn. 7) Helliggejsteskirke bør vel, ligesom enhver anden Husejer, lade Gadenavnene paamale sine Hjørner. 8) Endnu er Fortoget uden for Hjørnebygningen af Pilestræde og Silkegaden, lige over for Glashandlerens, i samme slette Tilstand, som forhen har været paaanket. 9) Fruekirke har ikke Gadenavne paamalet alle sine Hjørner. 10) Paa Hjørnet af Pilestræde og Østergade højre Haand staaer Pülestræde, istedet for Pilestræde.
Politivennen, 1799-01-01
Til Brolægningsvæsenet. Det var at ønske at Jndkørselen til Ulkegaden og Squaldergaarden fra Kanalen af, var indrettet paa samme Maade som ved Amiralgaden. De tvende Stene, som der løbe og krydse hinanden er ikke allene meget inkomoderende for Gaaende, men naar en svær Bryggervogn eller et Læs Brænde skal ind især i denne isede Tid, staaer baade Heste og Vogn i Fare for at gjøres ubrugbar.
Politivennen, 1806-01-01
Noget i Følge Forslaget til Theaterdirerionen i Politivennen No. 446. Øjemedet, at forhindre Trængsel ved Uddelelsen af billetter ved Theatrene, vilde endnu bedre opnaaes, om der iste e for Soldajeske uden for Døren var Politi nærværende, da to Politibetjente kunde paa det Sted vist lettere holde Orden end 6 Soldater. De have en til Ordens Vedligeholdelse imellem Jkkemilitære større Myndighed. Deres Anmodning har paa dem et stærkere Jndtryk. De kunde vel og mere selvstændig bortvise og kjende de Sjovere, der kun tage billetter for at handle. Til at hindre denne billethandel var og et Middel dette, aldrig at tillade nogen, at faae flere end tre billetter, - man hører Sjovere ofte forlange 15, 18 og undertiden flere - og saavidt mulig hemme, at Sjovere ej fik Billetter oftere end engang, det vilde da fjelden lønne Arbejdet at trænge igjennem. Mod Hensigten, at hæmme dette Uvæsen, at drive Handel med billetterne, kunde vel ikke med nogen Grund indvendes, at det er en Næringsvej, der ikke er forbuden; thi det synes, at have en fuldkommen Lighed med Forprang, til Skade just for de Brugere, hvis Deltagelse vedligeholder Theatret. Denne Handel kan ikke tilkomme Navn af Næringsvej. Den er egentlig ikke og bør heller ikke være nogen Næringsvej for de Personer, der drive den. En Næringsvej, der er til Skade for det Almindelige, bør, uagtet den er fordelagtig for Enkelte, ej tillades. Aagerkarlens Næringsvej er vist fordelagtig for ham, men den favoriseres derfor ikke. Her købes Billetter een Time for den Priis Alle skal have Dem for, og næste Time koste de to til tredobbelt saa meget. Der er jo under offentlig Autoritet sat en Taxt paa billetterne, følgelig kan det ej heller være tilladeligt, til Publikums Skade at ernære sig ved at opskrue den bestemte Pris dobbelt og flere Gange dobbelt over den satte Taxt; thi hvortil Taxt, naar det skulde være Uvedkommende tilladt at overstige den? Den er jo sat med Hensyn til den almene Evne og Theatrets Jndkomme, ej for at Sjovere skulle have nogen Jndkomme derved; men at de ej betragter det fra den Synspunkt er vist nok. Foruden de i Forslaget og her opgivne Midler, til at hæmme Trængsel og Handel, vilde det være et virksomt Middel: at, foruden det og skulde være Politiets Sag, skulde det være Enhver tilladt, at konfiskere Billetterne fra dem, der solgte til en højere Pris, end den offentlig Bestemte.
Politivennen, 1806-01-01
Forstag til Bedste for Forstædernes Beboere. Københavns Forstæder tiltage daglig. Den største af dem, Vesterbro, staaer vist nok ikke tilbage for vore Købstæder af Middelstørrelse (det skulde da være deri, at den ingen Kirke har, et Savn den dog ikke endnu har skreget over, om man end ikke med Rette kunde antage de fleste denne Forstads Beboeres Jd for Modfoderi, for at bruge et Rothes Udtryk, af Kirkegang); og destomere synes det billigt, at sørge ogsaa noget for disse Forstæders Beboeres Tarv. Det maae, for at nævne blot een Mangel, være disse Udenports Københavnere ubehageligt, at de ikke allene ej kunne erholde de periodiske Blade, der omhandle deres indenvolds Medborgeres æsthetiske, dramatiske, moralske, politivæsenske Tarv, førend længe efter at de ere læste inde i Byen, men, at endog de udenbyes Nyheder, der ikke kunne komme ind ad Portene, uden at passere dem, skulle vides længe for inde i Byen, førend de kunne læses i Forstæderne. Man foreslaaer derfor, til det Kongelige Generalpostamts bedste Bedømmelse, at den Jndretning kunde træffes ved Fodposten, at slige Jndvaanere i Københavns Forstæder, der holde Uge- eller Dagblade i København, af hvad Navn være kan, fra Tilskueren af til Addresseavisen begge indberegnede, maatte erholde samme til sig besørgede ved Fodpostens Bud, efterat Bestilling var gjort og modtaget paa Kontoret, imod en nedlæmpet Betaling, alt i Ligning af den Maade, hvorpaa Aviser og andre periodiske Blade, som gaae til Provindserne bestilles hos, og tilforsendes af Generalpostamtet. At berved vilde opstaae tre nyttige Følger synes Anmælderen tydeligt. 2) Forstædernes Jndvaanere faae et Savn afhjulpet, der ikke er saa ubetydeligt, som det ved første Øjekast maatte synes. Det er ideligt vigtigen, at have f. Ex. Addresseavisen saa tidligen som muligt; dette indseer enhver, da ellers de fleste Omlysninger ere opsnappede inden man naaer Kontoret. At have andre æstthiske eller politiske Blade saa vaade fra Pressen som gjørligt, er ikke heller uvigtigt for de saa, der virkelig søge Aandsføde, og end mere for den store Hob, der blot ønsker at ansees for at søge dem og hvem det altsaa er magtpaaliggende, at kunne paa alle offentlige Forsamlingsteder vise, at de have hvæsset deres Snakketøj paa Øjeblikkets allernyeste Emner. b) For Udgiverne af de periodiske Blade blev vel slig en Jndretning ganske kjærkommen, da den højst rimeligen skaffede dem Holdere i Personer, der nu ikke vorde det, fordi Tingene, som man siger, ere mugne før de faaes. Og at holde Bud, til at ombringe i Forstæderne et enkelt Blad, vil ikke kunne betale sig. c) Endelig tør man troe, at den forslagne Jndretning vilde afgive en forøget Jndtægt for den saa nyttige Fodpost, og at den i saa Henseende, om end muligen ej i de andre, vil tildrage sig Vedkommendes kyndigere Drøftelse.
Politivennen, 1806-01-01
ønske i Anledning af Vejviseren. Da nu den Tid tilstunder, at der skal trykkes paa en ny Vejviser, for Aaret 1807, troer man, at gjøre en for selve Udgiveren nyttig Ting, ved at bede ham sørge for sammes end større Fuldstændighed og Brugbarhed. Vejviseren for 1806 er virkelig allerede ikke lidet bedre end de forrige. Men just dette viser, at der kan ved Flid og nogen Bekostning gjøres Forbedring, hvilket desuden vel ingen omtvivler. At have en rigtig Vejviser til Folks Bopæle, er ogsaa af ikke liden Vigtighed for Fodposten i en stor Stad. Thi dersom man af slig Bog bringes til at paaskrive det med Fodposten afsendende Brev urigtigt, voldes Postbudet en frugtesløs Søgen, og Postkassen taber sin Toskillig. End værre om man, ved at efterslaae et Navn i en Vejviser, slet ikke finder det, thi heraf følger at det Brev, man havde isinde at skrive, ikke skrives, hvilket atter er Fodpostens Tab. Fremmede, som ankomme til en Hovedstad, og i en vis afmaalt Tid have mange Ærinder at gaae, med Been, der kun lidet ere tjente med at gaae paa Stenbro, ville være Udgiveren af Vejviseren mangfoldigen forbundne, om han bemøjer sig lidt mare, for at de baade kunde finde i Vejviseren ethvert efterslaaet Navn, inden Københavns Volde den i Vejviseren opgivne Bolig, og endelig Personen rigtig i slig opgivet Bolig. Det Kors, hvormed betegnes, om Personer, hvis Navne findes i Vejviseren, ere Husejere eller ej, synes ikke at være af stor Vigtighed. Mere vigtigt og nyttigt vilde det være, om den Etafje, hvori enhver opboldt sig, angaves enten ved tilføjede Bogstaver, eller ved Rommertal, eller paa anden Maade. Ved at sammenholde Vejviserens Sidetal med Middeltallet af de paa Siderne opgivne Bopæle, findes at hele Antallet af anviste Boliger ikke vil naae fuldt 9000. Hvorledes kan Udgiveren kalde dette Tal. de Flestes Bopæle i København? - Da der ogsaa virkelig savnes mange Navne, som dog kunne vorde efterslagne, men Bogen, ved at indføre flere, vilde vorde for tyk, foreslaaer man Udgiveren, at vælge en mindre Skrivt, saaledes som man ogsaa seer anvendt, ved Vejviserne i andre Hovedstæder.
Politivennen, 1806-01-01
En Tanke ved at see Flaget hejst paa Runde Taarn. Man studser ved at see et kongeligt Observatorium, eller Observatoriet ved det kongelige Universitet, blot at føre det danske Handelsslag og ikke det danske Kongeslag. For Synets Skyld kan denne, som det synes Anmælderen, upassende Beskedenhed, eller Ydmyghed ikke finde Sted, thi det Splittede sees ligesaa godt og hastigt som det Hele. Enhver Silmager udhænger et Kongeslag. Enhver Gæstgiver hejser Kongeslag. Gøgleren selv sættee ikke et belt Flag for sin Bod, hvis han har et splittet. Koffardimanden selv ønsker, blot at torde føre Kongeslag, og gjør det naar og hvor han tør. Det vilde derfor ikke findes underligt, at man ønskede, at ogsaa paa Rundetaarn maae vaje det splittede, eller det egentlige Nationalslag. Denne Forandring synes saameget mere passende, som vor største danske Konges Navn staaer saa tydeligt paa Taarnet.
Politivennen, 1806-01-01
Atter en Mishandling af det danske Sprog. Paa næsten alle vore Boghandleres Skilter læses: Boghandling, et Ord som egentlig talt er Vaas, er ikke til i det danske Sprog, og kan ikke være deri. J Boghandlernes Bekjendtgjørelser og Tillysninger seer man ligeledes idelig dette Uvidenheds- eller Skjødesløsheds- Foster anbragt. Forunderligt er det, at en Klasse af Borgere, hvis Dont dog gjør dem til en Art Literater, ikke have taget sig i Agt for en Germanisme, hvorved man efteraber en Flertydighed, som selve Tydskere ikke kunne holde af. Det er imidlertid høj Tid at man forandrer alle disse latterlige Boghandlinder til Boglader, og saaledes undgaaer at have givet Anledning til, at slig en Urimelighed fæstede Rod i vort Sprog ved Brugen. Vi kunne ellers snart vente at see Lærredshandlinger, Hør handlinger, Hose handlinger, Mode handlinger, Kramhandlinger o. s. v., o. s. v.
Politivennen, 1806-01-01
Endnu et Ønske i Børstiden. Til den Anke, som den sidste Politiven indeholder, om de uvedkommendes Borteholdelse fra Børsen og Auxionsbordene, bør med billighed tilføjes det ønske: at de Herrer Købmænd og Mæglere, som finde Jnterresse ved at lade deres Kontorers Yngre overvære Auxionerne, for blot at notere Priserne, gave disse den Advarsel næst at opføre sig rolige, at afbolde sig fra, at betage Sæderne ved Bordene. Thi disse staae dog nok egentlig for Libhaverne og ikke for disse Ynglinge. Nu derimod sees der som paa Parterret, at de unge Been hviles, medens de gamle staae, og hvorfor? Fordi de Unge have dersom her Tid nok til at tage Bænkene itide, og derimod for liden Fornuft til at besidde den Beskedenhed, der klæder Ungdom saa vel.
Politivennen, 1806-01-01
Om vore Landeveje. Det er sørgeligt at see, hvorledes vore Landeveje, der koste saa meget, i en Hast blive dels opkørte, fulde af Huller og Slag, dels ligesom besaaede med Stene, der ere løsliggende og gjøre stor Skade. Det er vist ikke af Vejen, her at anføre Aarsagerne til dette Syn, der kun altfor idelig møder. Thi endskjøndt disse Aarsager ikke behøve dyb Eftergrandskning, for at falde i Øjnene, er det dog unægteligt at man ikke maae see eller have seet dem, allevegne hvor man af deres fortsatte Tilværelsee skuer de øjensynligste Frugter. Til dybe Hjulspor og til Slag er Hovedaarsagen vore fordærvelige smalle Hjulfælger, som tvertimod sund Sands bruges af alle dem, son eje Vogne, og som tvertimod Mathematik og Fysik endnu ere at møde overalt. Mathematiken lærer os, at Frixionen ikke bliver større jo bredere Fælgerne ere. Sund Forstand siger, at de brede Hjulfælger ikke saa let synke ned i allerede gjort Hul, eller gjøre nyt Hul, at de tvertimod bane og jævne en Vej, og altsaa betydelig forbedre den. Og Englands Exempel bekræfter alt dette i den virkelige Udførelse. Der har man Vognfælger paa over 18 Tommers Brede; og man er der saa overbevist om de brede Fælgers Nytte, at de Vogne, der have Hjulene af en vis lovbestemt Brede, ere frie for Bompenge. Uagtet nu alt dette er saaledes, og er almindelige Sandbeder, har man dog hos os gjort to Ting, nemlig anstillet Forsøg med brede Fælger og rigtig nok faaet, hvad ej kunde andet være, et godt Udslag, og dernæst ikke borttaget de smalle Fælger. Saalænge vi ville have, eller hvad er det samme, saalænge vi tillade smalle Fælger, maae vi vente vore Veje furede med dybe Hjulspor, og fulde af Slag. De løse Stene, af Ægs Størrelse, som vi i saa stor Mængde see paa vore Veje, kunne ikke komme derpaa, uden mellem det Grus, som Bonden paafører. Man ledes til at dømme, at Vejen, hvor slige Stene ligge, er paafyldt med ikke harpet Grus. Men dette er en stor Fejl, at det er saa synes at kunne indsees uden Nøje. Der er et Middel til at befrie en Vej, der er fuld af løse Stene, fra disse uhensigtmæssige Sager. Det er: at sanke dem af. Skjøndt ogsaa dette Middel er simpelt, laae det dog paa Udgiverens Hjerte, at faae det meddelt.
Politivennen, 1806-01-01
Uordener. 1) Huset No. 114 paa Ulfeldtsplads har endnu af de hæslige, ubehagelige Tagsptøter, hvilke man haaber at Ejeren vil for det Almenes Skyld forandre til nedgaaende Tagrendepiber. 2) Samme Uorden findes ved No. 7. i Skindergaden.
Politivennen, 1806-01-01
Sjoverstime og billetprangen ved Hoftheatret. Man bemærkede med Fornøjelse den Jver, hvormed Kontrolløren, der er tilstede ved Billetkontoret ved Hoftheatret, søgte Søndagen d. 16 dennes, at forebygge Trængen og Allarm af Sjoverne, og fortjener han fuldelig Publikums Tak fordi han jog den Skare af Prangere ned; de samme Personer man sædvanlig seer, at prange med billetter, som følgelig ej skede nogen Uret. Kun Skade, denne Frist varede saa kort; thi saasurat Kontrolleren var gaaet bort, listede de sig igjen tilbage. Nu stod man da atter i dette ubehagelige Selskab, som man vel maatte forlade, og heller igjen søge sin Billet paa anden Haand. Man ønskede derfor: at Kontrolløren forblev paa den Side af Døren, hvorfra man gaaer ind til billetkontoret, da Publikum saa kunde haabe, at blive friet for disse Mennesker, der ej som Bud, end mindre til personlig Brug tager billetter, thi de opkøbe dem i Dusinvis, men blot for at prange med. Underoffiseren, der med to Mand var posteret udenfor Døren, holdt dem vel nogenledes fra at trænge, men en Sværm af Sjovere var der dog Flere have seet disse Personer komme ud med Næverne fulde af Billetter, sælge med halvt til heelt 100 prots. Fordel, og derpaa trænge ind paa ny. Men at drive saadan Aager med billetterne, og saaledes fordyre Adgangen til en offentlig Jndretning, hvor der er sat en bestemt Pris, er sandelig dog til aabenbare Fornærmelse for Publikum. Man maa saa meget mere ønske Sjoverne hort ved Hoftheatret, som Antallet af de Pladser, der ej ere abonnerede, ikke er flere, end at de kan opkøbe de fleste Biller, og da staaer det i deres Magt, at stemme Prisen til hvad de vil; man hører alle forlange ligemeget. Og at det har været Tilfældet med Hoftbeatrets Pladsloge og Paterrebilletter, at de fleste have været opkøbte af Sjovrere, kan man overtydes om deraf, at der næsten hver Søndag en 1/2 bøjst 3 Time efter Kl. 11 ej har været flere tilbage af disse billetter, og i denne Tid have Sjoverne trængt saa stærkt, at det ikke vel har været muligt for andre, at komme ind.
Politivennen, 1806-01-01
Spørgsmaal til dem, der kunne svare. En Mand, der har rejst i flere Amter i Jylland, ønskede at vide Aarsagerne til at Vejene i Randers Amt ere saa udmærket gode? Man troer, at som dette Spørgsmaal er ment til det Bedste og uden al Agt at fornærme, vil Svaret kunne være til en Oplysning, som, hvis den benyttes, kan have meget gode Frugter.
Politivennen, 1799-01-01
Brødtaxt. At Taxten er en Uting og burde aldrig finde Sted, derom ere de fleste fornuftige Folk enige. Vor Stads Øvrighed er derimod af en anden Mening; det faaer saa være; men at Brødpriserne paa denne Tid, da Hveden er saa godt Kjøb, ere forhøjede, er ubegribeligt. Da Hveden kostede 5 Rdlr. Tønden, vejede Brødet efter Taxten meer end nu da den koster kun 25 til 26 Mk. hvad kan dertil være Aarsagen?
Politivennen, 1806-01-01
Ønske til Generaltoldkammeret. Paa en Tid, da Dagene ere korte, og Provindsialskipperne gjøre sidste Rejse, ønske de sleste Handlende, at Løsningen paa Toldboden maatte begynde tidligere, end det nu skeer, og at det maatte tillades Skipperne at losse til Kl. 3, derved fik de Handlende Lejlighed at afsende de Varer til Provindserne, som nu maae overlegge, formedelst at de ej kunne faaes ud af Skibene i den korte Tid, der losses i paa denne Aarsens Tid.