JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-07
Efter nogen Tids Forløb kom jeg efter, at det var min Faders Hensigt at givte mig med min Fætter Heraldi. Den Omstændighed, at han førte vort Familienavn, var en afgjørende Grund hos min Fader, der fandt sig høist lykkelig ved at see sit Huus leve op igjen, og at kunne efterlade sin hele Formue til en Descendent af hans Ahner. Han talede med mig derom uden at foreskrive mig det ringeste, uden i mindste Maade at nøde mig; men han sagde mig, at han vilde græmme sig til Døden, om jeg ikke havde Medlidenhed med hans Svaghed. Octavio var givt, var troløs mod mig, og jeg var opbragt mod ham. Jeg troede, det maatte være mig en sød Følelse at kunne elske en Anden; hvorledes skulde jeg kunne efter Omstændighederne modstaae min Fader, han befalede jo ikke han bad. Bryllups-Anstalter bleve nu gjorte, med en Skynding, som jeg vel ikke vovede at klage over, men som forskrækkede mig. Min Moder sagde intet, sukkede, skjulte sine Taarer. Min Faders Ømhed fordobledes. Heraldi overvældede mig med Foræringer, og skaanede mig for de bedrøvelige Forsikringer om en Kjærlighed, som mit Hjerte endnu stedse var døv imod. Dispensationen kom fra Rom, og Ægteskabs=Kontrakten blev underskreven. Man pyntede mig, og førte mig ganske skjult med Diamanter for Alteret. Jeg aflagde den frygtelige Ed, uden at føle nogen særdeles levende Bevægelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-07
Efter Messen gik jeg ud af Choret ved Heraldis Haand, og han syntes gandske ude af sig selv af Glæde. Min Familie fulgte. J det jeg kommer til Kirkedøren, og er i Begreb med at bestænke mig, faaer jeg Øine paa et ungt Menneske med et blegt, indfaldet Ansigt og med en forstyrret Dragt og Haar, han lænede sig til Vievandsbækkenet; med mat Øje saae han stivt paa mig, og med sagte skjælvende Stemme talede han disse Ord: Valerie, jeg vilde see dem fuldføre deres afskyelige Forbrydelse. Jeg har seet dette og er tilfreds, jeg veed at jeg døer. Da han havde sagt dette, gik han hastig bort. Jeg sank fandsesløs til Jorden. Hvad videre der foregik med mig, om min Fader kjendte Octavio, alt det veed jeg intet af. Fra det Øjeblik var min Bevidsthed borte. Næppe kom jeg mig lidet af en langvarig Sygdom, førend Anfaldene kom igjen langt heftigere og farligere. Jeg laae i en uafbrudt Døsighed. Det Onde tog stærkt overhaand, og, som min Moder siden har fortalt mig, blev jeg paa engang overmaade mat, efterat jeg havde tilbragt to Nætter og Dage i bestandig Phantaseren, og havt nogle voldsomme Anfald, endelig døde jeg i hendes Arme. Min Moder troede ikke at overleve mig; min Fader var fortvivlet; Heraldi begræd mit Vanheld; men det var nu engang skeet. Mit Liig blev med megen Pragt bisat i min Families Begravelse i et af Hovedkirkens Kapeller. Man satte Kisten paa en Rist af lange Jernstænger; Stenen blev lagt paa Graven, og man efterlod mig i de Dødes Boliger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-07
Svar fra Forfatteren af det Stykke, at det bør være Præstens Formaal etc. i Anledn. af Hr. N. Fogtmanns Yttringer i Skilderiet Nr. 23. Det synes, som om Hr. N. Fogtmann ikke gjør sig nogen Samvittighed af at fordreie andres Ord, for desto lettere at kunne fælde dem med sin filosofiske Kløgt. J det Stykke af de to tilsigtede, hvorimod han især yttrer sig, har jeg fremstillet, at det bør være Præstens Formaal mere at blive elsket end at blive agtet, men aldrig har jeg paastaaet, at man skal stræbe at vorde elsket og ikke at vorde agtet, hvilket Hr. F. anfører, og i de Exempler, hvori jeg har villet vise, hvorledes man opnaaer at blive elsket fremfor at blive agtet, vil vist ingen Retsindig eller Redelig beskylde mig for, at jeg har anbefalet nogen Stræben efter Yndest paa den sande Agtelses Bekostning. Det synes fremdeles, som om Hr. F. ikke har lagt Mærke til eller ikke brudt sig om, at jeg ligefrem har antydet, at jeg ikke brugte Ordene i nogen høiere filosofisk Betydning, men i den Mening, som de tages i almindelig Sprogbrug, naar man taler om Agtelse og Kjærlighed i Modsætning til hverandre; men naar Hr. F. ikke vilde bryde sig om denne bestemte Erklæring, hvorved jeg paa lovlig Maade har sikkret mig for anden Fortolkning af mine Ord, da var det vel billigere handlet, om han slet ikke havde brudt sig om det hele Stykke. Det forstaaer dog hver Mand, hvad man mener, naar der siges, jeg foretrækker Kiærlighed for Agtelse, og om Hr. F. ogsaa giver en tredobbelt filosofisk Forklaring om hvad Agtelse er, saa omskaber han dog derved ikke en saa gængse Talemaades Betydning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-07
Det forekommer mig endelig, at efter Hr. Fr. egen Forklaring af Ordene i abstrakt Begreb, maa der komme det samme Resultat, at det er noget mindre at være agtet, end det at være elsket. Han siger: al sand Kjærlighed er grundet i Agtelse, og al sand Agtelse frembringer Kjærlighed, saa er jo da Kjærlighed det Ypperligere, som Agtelsen skal frembringe; han siger: Agtelsen skal bære Kjærligheden, som Tjørnen bærer Rosen, men er nu ikke Rosen bedre end Tjørnen? Jahan kommer endnu nærmere til at yttre den samme Mening som han i Begyndelsen erklærer at jeg har Uret i at fremsætte; han siger nemlig: man kan være respekteret uden at være elsket, og forklarer derefter Respekt som en viis fortrinlig Opmærksomhed og Agtsomhed for eens Person, det er altsaa, naar vi tale Dansk man kan være agtet uden at være elsket; - thi det vil Hr. F. ikke kunne nægte, at man siger paa Dansk, jeg agter en Mand for hans Talenter, Kundskaber, Driftighed og Myndighed, uagtet jeg haver ham for hans Haardhed, Grovhed o. s. v.; men forstaaes Ordet i den Betydning, saa har jeg vel Ret i at raade til at tragte mere efter den Kjærlighed, som Mildhed, Sagtmodighed og al Omhygelighed forhværver, end efter den Agtelse, som Myndighed og Strænghed forskaffer. Det var Jndholdet af det Stykke, som jeg har skrevet, forstaaeligt for Enhver, som vil forstaae det, og jeg anseer det som uretfærdigt af Hr. F., naar han derefter sigter mig som den, der vilde lede paa farlige fordærvelige Afveje, som om jeg havde anprist en Kjærlighed, som man ordentlig skulde vogte sig for. Smuglerløn. (Af K. Müchler.) Venner, – sagde en fransk Kjøbmand til en Afdeling Husarer af det fjerde Regiment, som kommende fra Spanien, vare i Begreb med, at gaae over Broen ved Yrun til Frankrig - J kunde gjøre mig en stor Tjeneste!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-07
Hvorledes det, spurgte nogle Underofficierer. Ganske vist, og Jntet er lettere. Eder visiterer man ikke. Jeg har tre Hundrede Flasker forbudt Jamaica-Rom. Disse fordeler jeg blandt Eder, J skjuler dem i Eders Mantelsække, og naar J komme til St. Jean de Luz, giver J mig den igjen tilbage, efter et Afdrag af tyve Flasker, som jeg hjertelig gjerne af Erkjendtlighed vil overlade Eder. Forslaget var ikke at forkaste. Det blev antaget, mod den Forsikkring, at den commanderende Officier Jntet skulde erfare derom. Flaskerne bleve fordeelte, lykkelig kom Afdelingen dermed over Broen, tilmed da Anføreren, forsikkrede, at hans Folk om Morgenen vare paa det strengeste undersøgte, og at de intet Forbudt førte hos sig. Saaledes ankomme Husarerne til St. Jean de Luz. Kjøbmanden ankom der næsten paa samme Tid som de, og gjorde dem sin Bopæl bekjendt, paa det at Enhver der kunde aflevere sin Flaske med Rom. Men paa Marschen havde Husarerne gjort den Regning, at en Flaske Rom vilde være dem nyttigere, end Kjøbmanden, og det kom kun an paa, hvorledes de paa en god Maade kunde tilegne sig den. Ogsaa dertil fandtes Raad. Der blev tilsendt Stadens Commandant et Brev uden Underskrift, i hvilket man berettede følgende: der vandrede en Bande Empesinado omkring paa den venstre Bred af Bidossoa, og havde gjort den Plan, at overfalde denne Afdeling. Næppe erholdt den commanderende Officier dette Brev, saa lod han, af Forsigtighed, strax blæse til Opmarsch; enhver Husar løb til sine Vaaben og til sin Hest, enhver spillede den Forskrækkede, vendte Kjøbmanden, der løb fra den ene Stald til den anden, Ryggen, og gav sig ikke Tid at svare ham. Efter et Qvarteer forlod Afdelingen Stedet i fuldt Trav til stor Bestyrtelse for Smugleren. Han havde af tre Hundrede Flasker Rom ikke seet een Draabe, selv ikke een tom Flaske. (A. Z. 260.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-07
Jndenlandske Efterretninger. Man havde længe i England arbeidet paa at opfinde en Stol, hvorpaa Kniplinger kunde væves, og endeligen lykkedes det James Heatheogt, i Grevskabet Devon, som 1808 fik det første Patent derpaa, og siden har faaet 3 andre Patenter paa forbedrede Maskiner; han er nu den største Kniplingsmanufacturist i England, og underholder flere hundrede Arbeidere. De af ham paa hans Maskiner forfærdigede Kniplinger kaldes bobbinnet, noget enhver Dame kjender. Det er nemliden rene Grund, og ikkun denne har man hidtil kunnet forfærdige paa Maskiner. Forstringerne indvirkes med Naalen, man anbringer ogsaa deri Blomster og smaa Bordyrer, som særskilt kniples paa den gamle Maade. Denne Opfindelse har bevirket den største Aftagelse i Haandknipling, der hos os i Tønderns Egn, og i Sachsen og flere Steder har været en vigtig Næringsgren. J Frankrig, hvor Haandknipleriet har været meget udbredt i nogle af de nordlige Departementer, er Maskinknipleriet allerede indført siden 1814. Hin Englænder, Heathat, tog i Aaret 1820 i Frankrig Patent paa sin Opfindelse, og anlagde i Paris en Fabrik, som er siden forflyttet til St. Qvintin, hvor Maskinerne drives ved to Dampmaskiner, hver til 24 Hestes Kraft. Danmark bør, siger en af vore kyndigste Mænd i Fabrikfaget, følge Frankrigs Exempel og Egnen omkring Tøndern og Lygumkloster, en gang velhavende ved Haandknipleriet, bør søgt igjen at blive det ved Maskinknipleriet. Jndtil dette kan skee, – det skee snart! – er det behageligt at vide, at en Fabrikant i Møgeltønder Hr. D. Hansen, allerede har begyndt at opliv den dybtsunkne Næringsvei. For et Aar siden begyndte han at lade imple de nu saa brugelig Blondekniplinger, som ellers kom fra Sachsen, og siden October forrige Aar har han begyndt at lade kniple de saa kaldte ægte Blonder af Silke, saavel sorte som hvide lig de franske." Man har efter den nøjagtigste Undersøgelse fundet, at disse indenlandske Blonder ej staae tilbage med Hensyn til det Skjønne imod de franske, og hvad Boni teten angaaer endogsaa have noget Fortrin for hine; dertil kommer endnu, at de sælges ei ubetydeligt billigere end de fremmede. Disse Blonders Udsalg er i Jomfrue Sara Davidsons Kniplingshandel, Silkegaden Nr. 41, og det er denne Kniplingshandlerskes Bestræbelser, som denne ny Jndustrie for en stor Deel skyldes, ligesom og ovennævnte Hr. Hansens Virksomhed. Den er i bedste Fremgang til Glæde for Patrioten. (Handelstidenden har nyelig i Nr. 26 givet mere Underretning om Kniplingsfabrikationen, hvorom ogsaa 3die Hæfte af Thaarups Veiledning om Fabriker, etc. 1825.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-07
Hr. Etatsraad og Generaltoldkammer- og Commerce-Collegii Committeret Lehmann har skrevet en Undersøgelse om det tønderske Kniplingsmanufacturs Alder og Oprindelse, som læses i Eggers's Schl. holst. Landeszeitung 180, No. 11. Denne liden Afhandling er ikke bekjendt nok, og man vedbliver mange Steder at tale om en Kjøbmand Stenbeck, og nogle af ham indforskrevne gamle Mænd, ved hvem Kniplings Næringen blev indført fra omtrent Aaret 1646; da den dog er ældre. Man læser og i Schlesw. holst. Prov. Ber. 1812 5 H. 549,562 en Afhandling om den tønderske Kniplingsfabrikation, af C. F. Meyer, hvilken man maatte ønske fortsat.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-07
Det islandske Postskib ankrede d. 2 d. M. i Nærheden af Helsingborg, hvortil det maatte tye fordi Helsingøers Havn, hvor 84 Skibe ligge tæt paa hinanden, ikke kunde rumme flere. Efterretningerne fra Reikevig gaae til den 5te Marts.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-07
Vinteren har været meget mild. Jis og Snee har man næppe seet hele Vinteren igjennem. Natten imellem 21 og 22 Febr. sporede man Jordskjelv over hele Sønderlandet, og mindre Stød gjentoges de følgende Dage. J de beboede til Hella nærmest grændsende Egne gjorde Jordskielvet betydelig Skade. 6 eller 7 Bøndergaarde skal enten være ganske nedstyrtede eller meget beskadigede, dog siges ikkun et syv Aars gammelt Barn at være derved omkommet. Fiskeriet har især for Sønderlandet været ypperligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-07
Skrivelse fra Kiel den 27de Marts. Vort Universitet, som i en ikke lang Række af Aar har tabt ved Dødsfald og ved Forflyttelse til andre Virkekredse et forholdsmæssigt stort Antal af sine fortræffeligste Lærere, af hvilke flere nu glimre som andre Høiskolers Prydelser, trues paa ny med et meget føleligt Tab, idet Profesfor Dahlmann, som siden den berømte Hegewischs Død har erstattet os dennes Tab, er under de fordeelagtigste Betingelser kaldet som Lærer i Historien, istedet for den afdøde Sartorius, til Göttingen. Ved denne som Lærer og som Menneske lige udmærkede Mands ærefulde Kaldelse er hans Værd noksom lagt for Dagen, ligesom ogsaa ved den almindelige Deeltagelse, som ved Bekymringen for at miste ham paa det utvetydigste har viist sig ikke alene blandt hans Colleger og de herværende Studerende, men ogsaa blandt Alle, hvem vort Fædrenelands vigtigste Instituts Vel og Hæder ligger paa Hjertet. Endnu nære vi, dog Haabet om, at vor høitelskede Landsfader, som med saa megen Ret tilkommer Hædersnavnet af Videnskabernes Beskytter og Pleier, vil ikke lade vort Universitet miste en Mand, hvis Bortgang høist vanskeligt lader sig erstatte, og hvis Bibeholdelse i sin meget udmærkede Virkekreds for nærværende Tid, da Tallet af Studerende har paa faa Aar fordoblet sig, torde ansees som en trængende Nødvendighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-07
J disse Dage er her i Staden udstillet til Eftersyn en meget interessant Samling af Originalmalerier af afdøde Professor ved Konstacademiet C. A. Lorentzen. Den bestaar af 36 Nr. og indeholder fortrinlige Arbeider fra forskjellige Perioder af den afdøde Konstners Liv, alle Originalmalerier og efterladte af Maleren selv. De fleste af dem behandle ret nationale Æmner, og de bære Præg af den Rigdom i Compositionen og den kraftige og raske Pensel, der udmærkede den el skeede Afdøde. Man finder saaledes her. Hs. M. Kongens Riddertog til Rosenborg; Hds. M. Dronningens Indtog; Deres Majestæters Tog til Comoedien d. 29 Jan. 1820. Fremdeles de danske Kanonbaades Angreb paa den engelske Flaade 1807 Tømmerpladsens Brand 180, seet fra Amager; den 84 aarige Bonde Lars Dyrskjot imod Torstensons Dragoner i Jylland; to Scener fra Dyrehaven, et interessant Portrait af en gammel Husar, et andet af en gammel Valdbyekone, et pragtfuldt Portrait i heel Figur af en forhenværende polsk Minister i Kjøbenhavn, Greve Recivusky, malet efter Naturen i polsk Costume, hvilket Stykke vel torde ansees at være et af de ypperligste af Konstnerens Værker o. s. fr. Disse Malerier tilligemed 28 andre, hvoriblandt nogle gode og sjeldne af ældre og berømte Mestere, ere bestemte til stykkeviis at bortsælges ved Auction i Forværelset til det Moltkeske Billedgalleri, saasnart Auctionen, der begynder d. 13 April over den af Geheimeconferentsraad v. Bülow til Sanderumgaard efterladte Samling af Oliemalerier, er endt, De ere opstillede i Stue=Etagen af den Bygning hvori det Moltkeske Billedgalleri findes og kunne hver Dag fra Kl. 10 til 1 tages i Øiesyn. Fortegnelsen faaes hos Portneren ved det Thottske Palais for 8 Skill. Følgende Stykke vil vist interessere adskillige. For at enhver Brandtsk Familie, af hvilke der gives saa mange her i Danmark, kan vide, hvorvidt de ere i Slægtskab med den I. C. Brandt i Holland, som har efterladt sig 400,000 Gylden kan der nu faaes Afskrift af hans Testament, som er 8 Ark stort, naar man sender 50 Fr. til Amsterdam for Oversættelses- og Skrivegebyr. Man finder dette bekjendtgjort af en Hr. van Grenen i Paris." (Aarh. A. 53.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-07
Blandede Efterretninger. Man har antaget Sicilien at være den størst af de italienske Øer, det er urigtigt. Sardinier er noget større. Denne Øe har været indtil de seneste Tider et sandt terra incognita i vore gegraphiske Haandbøger, men har i Azuni, Mimar, (Histoire de Sardaigne 1825), Ridder Alb. d. la Marmora (Vojage de Sardaigne 1826) og Smyth (Sketch of the present state of the i land Sardinia, by Capt. Will. H. Smyth. Lor don 1827. 8.) fundet ypperlige Bearbeidere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-07
I Amerika finder man 11,647,000 Personer som taler engelsk, 10,584,000 P., spansk, 7,593,00 P., indisk, 3,,40,000 P., portugisisk, 1,242,000 P., fransk, og 216,000 Personer, som taler tydsk Kjøbenhavns Børs d. 1 April 1838. Hamburg 2 M. - a vista 200 Species 208. Specier solgtes til 12 Rbmk. 7 1/2 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler. 1493 150 Rbd. Sal. pr. 100 Specier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-07
Svenske Sedler - Rbs. Tegn pr. Rdlr. Rigsgield. 88 1/2 Rbd. Sel. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) i Banco. Dito Dito. . Nationalbank-Obligationer. af Laanet 4 Febr. 1820. 1024 102 1/2 Rbd. r. Dito Dito. . . i Sedler. 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. 100 r. S. Renter pr. 6 Januar 6 pCt. norsk Laan, ved Hambro & Søn. 106 os i Banco. 4 pCt. nye norske Obligat. ved 97 97 1/2 r. S. Dito lydende paa r. S. i Banco. 4 pCt. Dito Dito. . . 4 pCt. uopsig, norske Statsobligat. Rd. Ban 3 pCt. nye danske Obligationer L. Ster Kjøbenhavn. Forlagt af S. Soldin. Trykt i L. J. Jacobsens Bogtrykkerie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-11
Nyeste kilderie, Kjbenha. Anman angaaSerogtyvende Aargang. No. 29. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 11 April 1829.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-11
Om en foreslaaet Prisopgave til at fremkalde det bedste Forslag til at vække og vedligeholde Nationalfølelsen hos den danske Ungdom. Til Læserne af Maanedsskrift for Literatur. MongaaJ den danske Literaturtidende for 1829 Nr. 6, ligesom i Maanedsskrift for Literatur, 2det Hæfte Pag. 196 har Undertegnede havt den Fornøielse at see den Tale anmeldt, som i Anledning af Formælingen den 1ste November blev holdt i Fredericia lærte Institut ved sammes øverste Lærer Herr C. P. Rosendahl, og af mig senere udgivet i et fædrenelandsk Øjemed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-11
De mig ubekjendte Anmeldere i begge disse Blade modtoge herved min bedste Tak for denne tidlige Anmeldelse, der, om ellers noget, særdeles vil bidrage til mit Øjemeds muelige Opnaaelse. Jeg takker dem endvidere for det Bifald, de have skjænket min gode Hensigt; men da Almelderen i sidste Blad tillige yttrer en afgjørende Tvivl om det Rigtige og Hensigtssvarende i det af mig tilsigtede Øjemed, saa tillade han mig her nærmere at forklare mig over min Synsmaade af denne Sag; – en for at indlade mig i en literair Feide, hvortil vist ingen Sag mindre egner sig; – men kun for saa vidt som jeg troer at skylde mit Øjemeds Fremme det; antagende at en saa afgjørende og modsat Mening, fremstillet af en Forsamling af Lærde, hvis Navne maae indgyde Agtelse, endog for Jkkeliteraire, som jeg, let kunde skade den Interesse for Sagen, jeg ønskede at befordre ved at henstille den til Landets værdige Geistligheds og Skolemænds Dom. Jeg er af den Mening: at for at give Sagen den hellige Betydning i Almuens Øine, den udkræver, g for ikke at udsætte den, som saa meget andet Godt, for Lykketræf og Forglemmelse, troer jeg der med Religionsforedraget maae forenes de Grund principer, hvorpaa Nationalitet skal være bygget, i det Barnet i saa og tydelige Sætninger lærer de Hovedpligter enhver Undersaat har mod Konge g Fædreland; – disse maae altsaa henhøre til Religionsforedraget, – dem maae Barnet lære udenad, – i dem maae det examineres, og deres Gjentagelse maae ikke forsømmes ved Confirmationen, deels for at gjøre dem hellige og betydningsfulde, deels for ved Gjentagelsen at virke paa den tilstædeværende Forsamling.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-11
Af Skolelærerens Evne og Følelse for Vigtigheden vil det blive afhængigt hvorledes disse ved Foredraget meer eller mindre kunne detailleres og udvikles; – saaledes bliver da Grunden meer eller mindre godt lagt; men den lægges dog overalt. - Dertil en Læsebog, indeholdende Exempler af Fædrenelandets Historie, varmt og behageligt fremstillede, og affattede efter ovenanførte Foredrag, saaledes at Læsningen deraf giver Barnet og Manden en ligesaa underholdende som begeistrende Jdee om Fædrenes og Nationens Handlinger og Bedrifter. - Med denne Bog maatte være forenet nogle fædrenelandske Poester, helst affattede efter simple, kraftige og velklingende Melodier, og ligeledes handlende om Fædrenelandets, ved dets dydige og kraftige Sønner, ved Enighed og Fædrenelandskjerlighed vel overstandne Trængsler. - Disse Poester skulde, saa vidt mueligt, læres udenad, for at kunne synges, og stedse fremvirke de Følelser og Erindringer, hvorfor de ere skrevne, og, som lærte i Barndommen, altid beholde et særegent undslukkeligt Jndtryk Saaledes virkende paa Nationens Aandelige, vilGymnastikken, hensigtsvarende drevet, virke paa dens Physiske, – den vil gjøre smidig og modig. Ved Armeen vil da en indgribende og passende Fortsættelse heraf kunne lede til Fuldendelsen af det begyndte, og denne saaledes sættes i en ligesaa nyttig som virkende Forbindelse med det tilsigtede Maal. - Her vil da kunne gjøres meget meer endnu, fordi den unge Bonde ikke meer vil være indtaget af den Fordom, at hvad han lærer ved Regimentet allene er gieldende for hans militaire Tjenestetid. - Den unge Mand er nu bedre istand til at fatte og i et tydeligt Lys indsee og erkjende, hvad der for en Deel endnu var Barnet dunkelt; – han vil med Glæde gienkalde i sin Erindring, hvad han som Barn har lært og hørt, og dette vil nu blive ham ligesaa uforglemmeligt som vigtigt og helligt. Bedre dannet og udviklet som Mand; mere oplyst og eftertænksom som Menneske, forædlet i Tænkemaade mod Fædrenelandet og Medborgere vil de den unge Kriger vende tilbage til sin Hjemstavn, og være et ligesaa glædeligt Syn for Forældre, og Slægtninger, som han med sine Fortællinger vil virke gavnlig paa Unge og Gamle. - Jeg har dog selv i min Fødegn havt den Glæde at høre, hvorledes Regimentets hjempermitterede Soldater have fortalt hvilke gode Ting de have lært ved samme, og hvorledes de have følt sig ved at fremvise smaae Udmærkelser, de have fortjent ved Skiveskydningen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-04-11
Den ubekjendte Anmelder beder jeg til Slutning at være overbeviist om, at jeg ligesaalidet som jeg i hans Anmeldelse seer andet end en modsat Mening af min, ligesaalidet maae han ansee dette for en Opfordring til et fortsætte Forskjelligheden af Mening, da jeg hverken kan eller vil indlade mig paa meer, end forsikre ham, at jeg endog vil være ham forbunden, hvis jeg herved maatte have faaet Leilighed til at tydeliggjøre Adskilligt, som i min første Fremstillelse ikke maatte have været det. H. C. v. Riegels Capitain i det fyenske Jnfanteri-Regiment, Ridder af Danebroge. Valerie.