Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-07-03
Jndsendt. Naar i en literair Strid Parterne nedlade dem til at gjøre hinanden latterlige ved ironiske Fremstillinger, Fordreielser, falske Citater, er Striden paa Veien at udarte til Personligheder, og maa aldeles forfeile Hensigten. Paa den overfladiske Læser kan en Fremgangsmaade som den anførte, vel virke og kaste ham Blaar i Øinene. Den, som seer dybere, trækker paa Skuldrene og tænker: de gode Folk mangle Grunde og maae ikke sidde meget fast i Saddelen. Undertegnede behøver derfor vist ikke at ændse det imod ham stillede Angreb i Aarhuus Stiftstidende No. 97, eller frygte at det vil skade ham i rettænkende Mænds Omdømme. Men ikke vente man af mig at jeg derfor vil tie, og troe mine Modstandere paa anførte Maade at faae Bugt med mig, tage de Feil Man beskylder mig for at have villet give Videnskabernes Selskab en liden Snært in Specie, for det ringe Hensyn det tager til Sproget i en Priis Afhandling. Jeg er ikke den Mand som frygter for at sige min Mening reent ud, og havde jeg noget at anke mod bemeldte Selskab, kan man være vis paa, at jeg ikke nedlod mig til paa en forplumret Maade at komme frem med mine Anskuelser. Selskabets Fremgangsmaade tyder hen til, at det var det mere og Realiteten end Formaliteter at gjøre, en Ting mine Modstandere trænge haardt at lægge dem til Hjerte. Manymter om forfaldne Sager, lidte Nederlag, og en videre og videre Udbredelse af lette, flygtige Vindspillere. Men i al Verden, hvad har man da at hovere af. J Staustrup har Capitain Riegels afskaffet største Deelen af sine Blodsheste, og det er mig forsikkret, at han har holdt en Hoppe til en af Stuttericommissionen indbrændt Hingst. J det Slesvigske har Hr. Herredsfoged Thomsen ikke fundet for godt at modtage Major Jngversens Opfordring at møde paa Fæleslef Mark for paa Stedet selv at undersøge Sagernes sande Tilstand. Overalt finde vi Fuldblodsvenner som lade Hopper indbrænde af Stutteriecommissionen, ja man har end ikke forsmaaet at underkaste Fuldblodshingsten Palæmon Commissionens Omdømme eller at tage imod Præmie. Ved Besigtelsen i Veile afvigte 15de Juni erklærede Fuldblodsmanden Hr. Kammerraad Mickelsen, at denne Besigtigelse langt havde overtruffet hans Forventninger, og at en betydelig Fremgang var kjendelig siden 1824. hele Jylland haves endnu kun 3 eller 4 Fuldblodshingster &c. &c. Hvad Spor findes her paa forfaldne Sager, lidte Nederlag, videre og videre Udbredelse af de lette, flygtige Vindspillere! Man lægger mig i Munden, at man ofte hører jydske Bønder fortælle, at deres Heste nedstamme fra Deres Forfædre (hvis). At Anskuelserne ved Besigtelserne forandre sig daglig. Man beskylder mig for satiriske Udfald paa mine Bundsforvandte, for at have forladt min Allierede, &c. &c. Jeg opfordrer mine Modstandere til at citere de Steder hvor saadant er anført af mig, ligesom at bevise at jeg har gjort mig skyldig i det omtalte, og indtil saadant skeer, vil man ikke tage mig det ilde op, om jeg henfører alt dette til Rubrikken: Usandheder. Endelig holder man sig ogsaa lystig over Talen paa Viborg Hede, og tager paa ny fat i det forslidte Thema om danske Heste og danske Hunde. Sammenligningen imellem danske Heste og danske Hunde var vistnok ikke heldigen valgt. Men at blandt 10 Hesteopdrættere i Jylland, de 95 hylde de Grundsætninger Talen forkyndte, er ingen Tvivl underkastet, og det viser kun et skadefro Sind, ideligen og ideligen at udkramme et i sig selv saa lidet betydende Misgreb. Maatte kun Jngens Samvittighed betynges af større Forseelser. De mange Spørgere og Opfordrere i Avisen tjener til Underretning, at Folk som ikke engang kunne være deres Navn bekjendt, troer jeg ingen Svar at skylde, og det saa meget mere, som det kun vilde kjede Læserne her at finde en Gjentagelse af hvad jeg ofte nok har omhandlet eller beviist. Kun med T. 1. har jeg et Par Ord endnu at tale. De siger, at mine Yttringer og Embedsmænd have vakt almindelig Jndignation. Dette er ikke sandt. Baade her og fra fjerne Egne har jeg modtaget Beviis paa det modsatte, og det ikke alene af Jkkeembedsmænd men selve Embedsmænd. En af sidste skrev mig endog til: "Lad dem tudedet rammer. Og dette er vistnok fuldkommen rigtigt, thi ingen retsindet Embedsmand, som er i det rene med sin Samvittighed, kan have noget imod hvad jeg har skrevet. Det er ikke Standen men dens uværdige Jndivider jeg har angrebet, Jeg tilbagekalder derfor intet, og opfordrer Dem til at nævne Dem, at man kan faae at see, om De er den Mand der med aabent Aasyn tør fremstille sig for sine Medborgere. Aldebertsminde, den 1ste Juli 1835. C. Dalgas.