Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-02-11
Kollegialtidenden No. 5 meddeler atter en ligesaa sørgelig, som i flere Henseender for Psykolegen og Jagttageren lærerig Justitssag, angaaende en Pige i Addebill i Landskabet Bredstedt, ved Navn Margrethe Hansen, som den 9 Octbr. 1823. om Morgenen myrdede sin Madmoder med flere Knivsaar paa Halsen og Hænderne, hvoraf et var absolut dødeligt. Den saaledes Saarede opgav først Aanden, efterat være ilet ud til Manden, som arbeidede paa Marken, men uden hverken ved Ord eller Tegn at kunne giøre sig forstaaelig. Uagtet Mistanken strax maatte falde paa fornævnte Tienestepige, som, foruden et 1 1/2 Aar gammelt Barn, havde været allene i Huset med den Myrdede, vidste hun dog ved sin rolige Fatning, sit umistænkelige Forhold og ved at bortrydde ethvert Spoer af Ugierningen efter Udøversen at skuffe Øvrighedens Bestræbelser for at opdage Gierningen, og saa usandsynligt det synes, var den almindelige Stemme for, at Konen, som Man tillagde en hypochondrisk Sindstemning, havde taget sig selv af Dage. Saal des hensov Sagen, indtil Pigens Kiæreste, en vis Jürgen Jürgensen, den 18de April f. A. fremstod for Landfogden, og erklærede, at have hørt, at hans Forlovede, for omtrent 10 Aar siden, havde med en Kniv skaaret Struben over paa en Kone. Ved de nye Undersøgelser, som dette foranledigede, nægtede hun i Begyndelsen med megen Bestemthed den mod hende frembragte Beskyldning, og tilstod først, efterat hun var bleven konfronteret med sin Søster og under en heftig Scene, der endte med, at denne faldt i Afmagt, havde indviklet sig i Modsigelser. Tiltalte havde nemlig bekiendt Forbrydelsen for sin Fader, og denne igien paa sit Dødsleie aabenbaret den for en af hendes Søstre. Bevæggrunden dertil var et utugtigt Forhold, som havde fundet Sted imellem hende og den Myrdedes Mand, da hun til to forskiellige Tider var i hans Tieneste, baade i hans første og anden Kones Levetid, og det Haab, hun paa Grund deraf nærede, at han vilde agte hende. Uagtet han imidlertid efter sin første Kones Død ægtede hendes Søster, med hvem han levede lykkelig og iniet Løfte havde givet Tiltalte, kunde hun ei opgive Haabet om, maaskee endnu at blive hans Kone, da hun var forelsket i ham. Jdel beskiæftiget med den Tanke, at det vilde være hendes største Lykke, naar hun kunde ægte ham, opstod pludselig, uden nogen særdeles udvortes Anledning, 2 Dage for Mordets Fuldbyrdelse Beslutningen om at forøve Gierningen. Ved at tage en Bord kniv, for at skiærpe den, følte hun vel nogen Samvittighedsangest, men som hun søgte at overvinde ved, medens hun sleb Kniven, at fremsige den Bon: "Herre, Dig befaler jeg min Mand, Min Gud, min Gud, viig ei fra mig o. s. v. Da Kniven var sleben, kastede hun den vel igien i Angst fra sig; men strax efter vendte hendes tidligere Beslutning tilbage. Egentlig Anger over den begaaede Gierning har hun heller aldrig følt, og det, som hun forklarede, "fordi hun har havt sit gode Udkomme e) og altid har holdt sig til Gud (!!), ligesom hun og endnu fandt Trøst i sin Pfalmebog." (En skrækkeligere Misbrug af forstruede Religionsbegreber lader sig neppe tænke!). Hun naaede imidlertid saa lidet sit Øiemed, at da hun om Sommeren efter søgte at bevæge sin Huusbonde til at ægte sig, blev hun afviist og maatte forlade sin Tieneste, hvorefter hun tiente igien paa nogle Steder og tilsidst, da hun 7 Aar efter Mordet blev arresteret, opholdt sig hos sine Slægtninge. Saaledes vaagnede Retfærdigheden ogsaa her omsider. J Betragtning af en saa abnorm Forbrydelse, dømte den Slesvigske Overcriminalret Tiltalte eenstemmigen til at radbrækkes, efterat være ført fra Fængselet til Retterstedet paa Rakkersluffen. Men da Straf af Radbrækning ikke i lang Tid er fuldbyrdet, indstillede det Slesv. Holst Lauenb. Kancellie, at bemeldte Straf maatte forandres til Halshugning med Øxe, og uden at Domfældte skulde føres til Retterst det paa Rakkersluffen eller Hovedet sættes paa Stage, dog at denne Formildelse i Livsstraffens Execution først skulde bekiendtgiøres hende efter den afsagte Doms Publikation. Da Hs. Majestæt bifaldt Kancelliets allerunderdanigste Jndstilling afgik den 4de Januar et allerhøiepe Reskript herom til den Slesvigske Overcriminairet.