Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-12
Af et Brev til Hr. Nauwerk. Bern d. 24 Nov. Om aatte Dage begynder min Reise med Baggesen. - Jeg faaer paa Reisen frit alt hvad jeg behøver, kun at jeg paa Steder, hvor vort Ophold bliver for nogen Tid, lever, hvor jeg kan fortjene noget, paa min egen Bekostning. Jeg smigrer mig med at bekjendtskabet med Baggesen vil ogsaa for Fremtiden være mig af stor Nytte, og at jeg i Danmark kunde tilbringe Resten af mit ustadige Liv. Mit Hjerte slaaer varmt ved Tanken, engang, efter lykkeligen endt Reise, igjen at see dig, og i fortrolige Vinter-Aftener at fortælle dig mine Eventyr. Tænk dig min Fryd, naar jeg i Rom skal gjensee vor gamle Carstens. Den erotiske Muse har jeg nu for stedse sagt Farvel. Ant Cæsar ant nihil. - Jeg lærer nu af alle Kræfter italiensk, og naar vi komme til Wien, ville vi ogsaa ivrigt vedblive dermed, for saa godt som mueligt at præparere os til vor italienske Reise. Jkke sandt, du misunder mig en Smule? jeg tænker i Grunden, bedre misundt end beklaget; og jeg veed med Vished, at du af dit gandske Hjerte under mig mine skjønne Udsigter. Jeg haaber, at faae dig at see næste Foraar her i Schweitz, førend min Afreise til Jtalien. Kom, kjere dyrebare Broder, og vandre med mig igjennem Schweitz. Med 200 Rthl. kan du, naar du har lært at indskrænke dig og afsige undværlige Beqvemmeligheder, bestride den hele Reise. Jeg har tilfods gjort den hele Vei fra Jena til Zürich, været fire Uger underveis, og ikke fornægtet mig hvad jeg behøvede, og den hele Reise af nogle og tredsindstyve Mile, kostede mig ikke mere end 18 Rthl. Naar du nu anvender endog engang saa meget, saa kommer du tilstrækkeligen ud dermed. Da din Fader desuden har lovet dig, at lade dig, efter fuldendte Studeringer, gjøre en Reise, saa haaber jeg, at han saa meget heller holder sit Ord; gjør hvad der bliver dig muligt, vi skulle leve her nogle salige Dage. Schweitz er dog det eneste Land paa Guds Jord, hvor der ikke er en uinteressant Flække. Jeg er overbeviist derom, endskjøndt jeg saa at sige først har læst Fortalen, thi just de faa Mile jeg er kommen ind i Schweitz ere de unteressanteste, de der ere mindst schweitzeriske, og dog er jeg tilfreds med dem. Rhinfaldet, Züricher-Søen, en stor Deel af Jurabiergene; Udsigten til Snebjergene, saavel fra Zürich, som fornem ligen her fra Bern, have allerede viist mig hvad jeg har at vente. Desværre er nu Himlen evig bedækket med Taage og Skyer, især i Egnen af Bjergene, saa at jeg ikkun to Gange ved klar Dag har kunne nyde denne ubeskrivelige Udsigt. Jeg længes efter Sommeren, da jeg kommer disse Naturunder nærmere, og vil kunne nyde Dalenes baade henrivende og rædselsfulde Skjønheder. Ingensinde, saa mange Steder i Tydskland, jeg end saae, og saa mange Skjønheder jeg end mynstrede, har jeg seet saa mange henrykkende og skjønne Piger, fornemlig i de høiere Stænder, som her. Bern er det schweitzerske Cirkassien. Saa sjelden man paa andre Steder finder en Skjønhed, saa sjelden finder man her en Styghed. Alle ere her skjønne, af høi, rank, ungdommelig Figur glødende Kinder, straalende veltalende Øine, der lynblinke ind i Hjertets inderste Kroge. Man behøver kun at gaae en Gade igjennem, for i det ringeste at møde et halvt Dusin slige herlige Skabninger, den ene skjønnere end den anden, altid den sidste den skjønneste. Nogle af disse Heber, Junoner og Grazier har jeg allerede afbildet, og ladet enhver af dem sidde en Time længere for mig end almindelig, for ret at fryde mig over Skjønhed. Endog det afskyelige Tydsk, som man her taler, bliver i deres Mund elskværdigt og vellydende. Med et Ord, Bern er Himmel for hver den, der har skjønne Qvinder kjer. En Musel man vilde her see sit Paradis, og i enhver Skjøn en Houris. Men du veed, at den rene Skjønhed, yder kun ved Beskuelsen Nydelse; og dermed har jeg ogsaa hidtil været tilfreds. Hils alle som mindes mig; og lad mig snart læse noget fra dig. Enten i Alpernes Skygger, eller efter nogle Aars Forløb paa dit Fædrenelands sandrige Sletter omarmes du igjen af din dig broderligst elskende Fernow.