Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-01-15
(Fortsættelse fra Gaars-Avisen.) Udkastet til Pairskammerets Takadresse er, som sædvanligt, næsten kun en Omskrivning af Throntalen. Jmidlertid har dog, selsomt nok, en, Juli=Revolutionen helliget Phrase indsneget sig deri, formodentligen fremkaldt ved Referentens, Hr. Barthes, personlige Erindring. Dette Sted, lyder saaledes: "Den Grund, som en hæderfuld og retmæssig Revolution har bragt til at bæve, bliver atter fast, og Fædrelandet tør haabe, atter at kunne leve under Lovenes Beskyttelse og beskjærnet af Deres Majestæts faderlige Scepter!" - Hæderfuld og retmæssig anvendt paa Julirevolutionen, ere Udtryk, som Pairskammeret endnu aldrig har brugt, og som næsten aldeles ere forsvundne fra det officielle Sprog. - Saasnart Hr. Barthe i Mødet den 6te havde oplæst Udkastet, tog Hr. Tascher (Legitimist) Ordet, for at minde om Wiener=Kongresacten og tale Polakkernes Sag. Ham fulgte en anden Legitimist, Grev Montalembert, en af de yngste Pairer. Han mindede om, hvorledes de europæiske Cabinetter for ti Aar siden vare rolige Vidner til Grækernes Kamp, hvorimod Nationerne vare gjennemtrængte af den helligste Medfølelse for deres Sag, og at det dar det franske Pairskammer, som først i sit officielle Sprog lod indflyde nogle Ord til Fordeel for det heeltemodige Folk. "Nu dag. – vedblev han - frembyder sig for Dem paany Leilighed til, at hæve Stemmen for den meest undertrykte, den meest ulykkelige af alle Nationer Skulde det ikke vel sømme sig for Dem, mine Herrer, Dem, Folkets vedblivende Representanter, at tale i dets Navn, og gjøre de samme Jdeer gjældende, som dets vexlende Representation, Valgkammeret, i fem Aar stedse paany lyde har udtalt? Naar De yde Polen et Tegn paa Deres Sympathie, naar De skjænke det kun nogle Medlidenheds Ord for alt det Blod, det har udgydet for os, naar De vise at det ei er Deres Skyld, at saa rædsomme Lidelser ikke afhjælpes, saa bliver i det mindste saameget indlysende, at der i Deres Hjerter røre sig andre Følelser, end Forglemmelse og Ligegyldighed. De kunde maaskee ved slige Trøstens Ord mildne mangen Smerte, paany oppuste Haabets Grist i mangt et kummerfuldt Hjerte, og i alt Fald udøve en for Frankerigs Værdighed passende Handling. Skul Dem ikke desangaaende, m. H. Det er en lykkelig Lod, der er bleven Dem til Deel, at de staae høit nok, til at kunne skjænke Retfærdigheden og Berømmelsen en Almisse!"- Den ædle Greve viste derpaa, hvorledes de enkelte Bestemmelser i Wiener=Congresacten ikke vare blevne holdte af Rusland, og talede derpaa med dyb Følelse for Polens Sag, der engang maa seire, fordi Guds Retfærdighed Frankerigs Ære og alle Nationers ubetvingelige Haab stride for den!" – Temmeligen koldt svarede Udenrigsministeren, Hertugen af Broglie, at han vel ogsaa følte Sympathie for Polens Ulykke; men det havde været aldeles umuligt at yde directe Hielp, og man maatte ogsaa nu overlade Alt til Tiden og Begivenhedernes Gang. - Hr. Tascher tog endnu engang Ordet, og Hr. Villemain talede ligeledes varmt for Polens Nationalitet, og forlangte, men forgiæves, Adressen tilbage til Committeen. - Udkastet var ved Mødets Slutning størstedeels antaget. - Der var Tale om, at der i Deputeredekammerets Takadresse skulle indskydes nogle sompathetiske Ord for Polen, hvori Ministrene skulle have indvilget, naar det skeer med fornøden Vaersomhed, hvilket kunde være dobbelt nødvendigt, dersom det er sandt, at den russiske Gesandt har tilmeldt Hertugen, af Broglie, at enhver Hentydning paa den russiske Politik samt paa Keiserens Ord og Handlinger vilde give Tegn til hans Afreise og medføre Afbrydelsen af alle diplomatiske Forhold.