Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1815-12-08
Marskal Neys Sag er bleven udsat til den 4 Decbr. formedelst nogle Vidners Fraværelse. Thuillerierne er vedvarende meget stærkt besatte med Tropper, saalænge denne Proces varer. Marskalinden har havt en Audients hos Hertugen af Richelien og desu en skrevet et Brev til Prindsregenten af Engelland, uden at Man veed, hvad Svar hun derpaa har faaet. J Anklage-Aften imod Net forekommer ogsaa den smukke Proklamation han udstædte under 13 Marts, hvori han blandt andet siger: "Det tilkommer allene vor Souverain, Keiser Napoleon, at re jere over vort skjønne Land. Lad Bourbonnernes ade delige Klasse nok engang udvandre, eller leve iblandt Os, hvad gaaer det Os an Madame Lavalette har ogsaa havt Audients baade hos Kongen og Hertuginden af Angouleme, for at bede om sin Mands Benaadelse; men skal have faaet Afslag. Hendes Mand er rigtig nok indkommen med Begjæring om sin Doms Kassation. J en Tale, som han holdt for Retten, for Dommens Afsigelse, gjennemgik han kortelig sin Levnetshistorie, hvorefter han havde studeret Lovkyndigheden, og i Begyndelsen af Revolutionen været den Kongelige Familie særdeles hengiven. Siden tjente han med Udmærkelse under Bonaparte, blev efter Slaget ved Arcole hans Adjutant og bivaanede Kongressen i Campo-Formio. Kort derefter blev han formælet med Frøken Eugenie Beauharnois, en Niece af sin Generals Kone. Han fulgte denne Eventyrer til Egypten, blev ham bestandig tro og sluttede sin Tale med den Forsikring: Hjeg har stedse tjent mit Fædreland med Lidenskab og min Samvittighed (!) har ikke det mindste at bebreide mig, Efter Forlydende skulle Kontre=Admiral Linois og General Boyer, som befinde sig i Abbediet, ufortøvet stilles for Retten. Den 23de udstædte Ministeren de Cat ogsaa Arrestbefaling imod Marskal Massena; men han var i Forveien bleven advaret af Bonapartisterne og havde gjort sig usynlig, da Politie=Agenterne kom for at afhente ham. Man vil endog vide, at fouchs skal kaldes tilbage fra Dresden og tiltales, ligesom og de Herrer Marskaller, der erklærede sig inkompetente til at dømme Ney, ville blive forviiste af Frankerig. General Lagarde, Morder, en vis Boisset, er allerede paagreben og sidder nu i Fængsel i Montpellier. De sidste Tildragelser i Nismes bære Fanatismens skjændige Præg, og vidne om den franske Pøbels gamle Myrdelyst, enten det saa er i Guds eller Menneskers Sag. Ved Hertugen af Angoulemes Nærværelse her søgde den katholske Geistlighed ham om Frigivelse for de fængeiede Stiftere og Deeltagere i de forrige Mordscener; men fik A slag, hvorvel den Londoner Morning Chronice dog tillig fortæller, at Hertugen, for at give et tilende Beviis paa sin særdeles Katholicisme, vandredt med blottet Hoved og barfodet igjennem Gaderne i Spidsen for en Munke=Procession. Men neppe var han borte, for Man paa ny begyndte at plyndre og myrde, og da Protestanterne Søndagen den 12te vare forsamlede i deres Kirke, bleve de overfaldne af de papistiske Banditer, som under vilde Skrig og Eder brøde ind i Gudehuus, dræbte endeel Værgeløse og slæbe Oldinge omkring i Skarnet. Da General Lagorde vilde forhindre større Voldsomheder, var det har blev snigmyrdet ved et Pistolskud af en Volontiirtieutenant, og Nationalaarden, som skulde deskytte Protestanterne. trødlede deres Anføreres Bef linder og tore Portie med Sværmerne. Nu søgde disse atter til Kirken, sto Orgelet, Stole og alt Jnventarium istykker, udførte Stumperne, og anstillede dermed et saakaldet Auto da Fe uden for Kirken. Da Ulykken var skeet, vendte Hertugen tilbage fra Toulouse, og yttrede sin høieste Utilfredshed over det Forefaldne, saavelsom med Nationalgardens Forhold.