Aalborg Stiftstidende, 1838-06-07
I Hempels Avis udloves en Belønning af 100 Rbd. til den, der beviisligen kan angive den eller dem, der have anstiftet Branden paa en Gaard i Landsbyen Søby, der formodes at være paasat. Skaaler ved 28de Mais Festen paa Skydebanen. For Hs. Maj. Kongen af Prof. David. Det er ikke blot Ceremoniellet, det er Hjertets Folelse, som lægger os den første Skaal paa Læben; thi hvorledes skulle Mænd, af Fodsel og Tænkemaade Danske, kunne samles for festligen at ihukomme Stiftelsen af en Jndretning, der er og vil vorde saa betydningsfuld for Landets Held og Folkets Udvikling, uden først taknemmeligen at mindes Stifteren - den Konge, der ved Stændernes Jndførelse gav et evigt mindeværdigt Beviis paa Tillid til sit Folk. - Ja, mine Herrer, som Danmarks Forfatning for Aarhundreder siden udgik af Folkets uindskrænkede Tillid til dets Kongeslægt, saaledes har ogsaa Stænderinstitutionen, ved hvilken der er aabnet Folket Adgang, til Berraadslagning om alle Landets vigtige Anliggender. sin Rod i Kongens Tillid til sit Folk. Gjensidig Tillid imellem Konge og Folk er saaledes vor Forfatnings Grundvold, og betegner vor Udviklings Gang Det er denne Tillid, der har gjort Kronens Byrder lettere for Kongen paa en meer end odaarig, ved mange Velsignelser udmærket, men ogsaa ved mange Storme betegnet Regentbane, ved denne Tillid er enhver Lykke, som er bleven Danmark til Deel under Frederik den Sjette, bleven Folket dobbelt dyrebar, og ethvert Uheld, som har rammet Fædre, landet, mindre føleligt og mindre foruroligende. J denne Tillid finder Folket sin Kraft og sit Haab - ja sin Tro thi at Kongen ikke vil gjøre Uret træder hos det danske Folk istedetfor den Forviisning, som andre Nationer kunne have, at Kongen ikke kan gjøre Uret. - Maatte derfor denne Tillid altid bestaae i al sin Reenhed og Styrke og bevares og oplives derved, at Folket meer og meere lærer at indsee, hvad der er Borgerens Pligt og til Landets Tarv. og at Kongen meer og meere faaer Grund til i Folkets Gjerning at erkjende Fædrelandskjærlighedens Taad, og i dets frie Tale og Skrift Sandhedens Røst. - Dog det vil skee - derfor borger ikke blot en Konges lange, om Kjærlig hed til sit Folk høitvidnende Regjering - de for er en Mands hele Levnet Danmark Borgen. At han, der beklæder Tronen, aldrig over Kongen glemte Manden og Faderen, giver Folket den Vished, at han aldrig vil ophøre at tænke og handle som Landets Mand og Folkets Fader. Men derfor er ogsaa ikke blot Kongens, men Mandens Lykke Folket dyrebart, og derfor kan dette ikke nedbede Held over sin Konge, uden tillige at ønske, at Alt, hvad der kan forskjønne Mandens Livsaften, maa vorde Frederik den Sjette til Deel og at den stolte Fryd, som enhver Fader ønsker sig, ogsaa maa slette sine Rose om hans Krones Guld. - Længe leve Kongen!" For Den 20de Juni 1788 af Prof. David. Snart oprinder Gyldenaaret for den gamle Frihedsstøtte histude. Den tyvende Junis Sol skal see, Bonden, Taget op i Adelstanden, Sidde nu hos Herremanden! Til dens Forherligelse skal speil Kiøbet: at Vidnegs SøDe Fribaarnes Aand i Norden, Som skal aldrig døe (stærkt bifald, Ja, mine Herrer, Det er snart 50 Aar siden, at de evigt mindeværdige Ord lød fra Tronen: "da Statens Styrke fornemmeligen beroer paa Bondestandens Vindskibelighed, Mod og Fædrelandskjærlighed, saa kan Kongen ikke gjøre en for ham selv kjærere og for det Almindelige gavnligere Brug af hans kongelige Myndighed, end at anvende samme til at opmuntre disse borgerlige Dyder." (Bifald.) Stavnsbaandet laae brudt, thi Kongen erkjendte, at den borgerlige Lyksalighed ikke kan bestaae uden borgerlig Frihed, at Kjærlighed til Fædrelandet avles i dens Skjød, og at Vindskibelighed opklækkes under dens Skygge. - Derfor Tak, Hjertets dybe og inderlige Tak til vor Arvedrot den Gamle! "Danmarks jevne Lykke, være Kongens Gyldensmykke! Derfor Haab, Hjertets freidige og klippefaste Haab, at i Aftenglandsen, glødes Hæderskrandsen." At det Værk, som blev grundlagt den 20de Juni 1788, maa fuldføres i samme Aand, i samme Erkiendelse af at Frihed baner Veien til Oplysning og Velstand, til Hæder og Lykke. - Til Erindring om 20de Juni 1788 - for den frie danske Bondestands Vel For Danmarks Sommer af Pastor Gad. Engang maa det dog kommel, disse Ord vare de første, der kom mig imøde ved min Indtrædelse idag paa dette Sted, - rigtignok brugte i meget almindelig Samtale, en Samtale om - Veiret, men vi kunne ogsaa tyde dem om de Forhaabninger, der paa denne Dag bevæge sig i danske Borgeres Bryst og lægge Ordet paa deres Læber. J Naturens Rige maa det engang komme, thi Alt styres der efter evige Viisdoms og Kjærligheds Love; i enhver menneskelig Forbindelse maa det Bedre engang komme, hvor de samme Love ogsaa her gjøre sig gjældende, navnlig i Danmark maa det komme (bifald), hvor, ifølge Erfaringens Vidnesbyrd, disse Love ikke ville blive fornegtede. Vende vi vor Tanke til Stændersalen, da sige vi trostigen: er det godt, hvad vi haabe, engang maa det dog komme (Applaus). Vi ville nu ikke tale om saadanne Ubetydeligheder, som at Forsamlingen vil faae lønnede Protocolførere (Latter), det maa sagtens engang komme og komme snart, - men ogsaa en selvstændig Communalforfatning, der betroer indsigtsfulde Borger at ordne deres egne Anliggender, Forbindelsen af de tvende Stænderforsamlinger til een (stærkt bifald), en mindre indskrænket, men ogsaa bedre benyttet Trykkefrihed, Offentlighed, fuldstændig og virkelig hensigtsmæssig Offentlighed i Rigets Finantser (vedholdende bifald) - det vil engang komme. Og synes det end som om de blidere Dage tøve os for længe, da ville vi erindre, at vi boe i Norden og iføre os Taalmodighedens Vadmel (Latter og stærk Applaus).Men Forventningens Tid ville vi ikke hendsse i Uvirksomhed; Arbeide giver Varme og Velsignelse (Bravo); med Flid ville vi berede den Jordbund, der skal bære rig Frugt. Vi ville bruge vor Tunge og vor Pen i Sandhedens og Frihedens Tjeneste; i Tale og Skrift ville vi med Besindighedens, Tillidens og Kjærlighedens Styrke frembære vore Ønsker og vort Haab. Danmark Vaar kan komme seent i Mai, men med den 28de oprinder idet mindste en lysere og varmere Dag; da gientage vi glade Digterens nys sungne Ord: Lange Dage, lyse Nætter! Jubler ud hvad os forsætter Kongens Ord med Folkets Stemme. Frihed blandt os hjemme En Skaal for Danmarks Sommer.