Norske Intelligenssedler, 1798-01-31
Spørgsmaal. Er Landverts Udførsel til Sverrig, af Oplags-Vahre, nyttig eller skadelig for det Almindelige Onske redelige Borgere, der meere see paa almindelig end egen Fordeel, denne Udförsels Friehed? Er det mueligt at forhindre, at ikke et vidtløftigt Opland, ved saadan Udførsels-Friehed, bliver opfyldt med Toldfrie Vahre, til Skade for Landet og den redelige Borger, den 29 Jan. 1798. Formedelst Fraværelse ved en Reise har jeg ej før havt Tid til at besvare dette, men nu da kortelig: Paa Jntelligents-Bladet No. 17 læste vi Sed - Sat - disse vellugtende og dyrebare østerlandske Draaber faldt ned som en yndig Dug af en goddædig og befiælet Høylærd, som med en stille og frugtbringende geistlig Aand og flydende Pen fægtet mandig for at frede Skikkene, endog de som bær Præg af gudelige, samt en kort og syndig Lovtale over en from og gudfrygtig Fader; omhiertet for Ordens Brødrene, som Cardinalerne for Paven; desuden fremstilles til Beviis paa en menniske kierlig Fader, som efter Skik og Begiær har ydet over 1000 Liig Præker for billigste Priser, og nogle for intet Sed - Sat til de nedtrykte Hierters eneste Opmuntring, Trøst og Balsom udi deres Hierters Saar. J Pavedømmet skulle Mængden troe at de kostbare Sielemesser skulle lindre Sielenes Qvel og Pine i Skiersild, og i dens Sted fremstilles her Liig-Prædiker som et kraftigt Middel for dem som troe, at De ene, uden Medvirkning af andre Ting, kan læge Sielens Saar. Til Giengield for den høystberømte Siele-Kuur kunne den billige Lærer maaskee ikke indbringe i sit Skat kommer meget over 3000 Rdlr. i sin lange Embeds Tiid. Men hvor stort Forraad og anseelige Penge Summer indsamles ikke der, hvor Præsterne æsker i Præmie for en Liigtale en Koe eller 10 Rdlr., Dette med mere har formodentlig givet den berømte Lærer Hr. Dr. Møller Aarsag til at kalde Liiatalerne Penge-Præker. Hvor ofte høres ikke denne Klagestemme end og af de fattige Bønder: Gu bære mey, je har inga Pæeng haake aat Præsta heel aat Klukera, aa inte no te Grav oli etc. Trøsten af Slægt eller Ven bestaar i korte Udtryk, du faaer laane. Og gaaer man nedattil Hytte-Beboerne og Jnderster, som arbeyder for 4, 6 a 8 sk. Dagen, da høres ikke mindre Surren, Suk og Klynken: Je har haake Liig-Sjorte heel Sveyp aa læggen ti, aa inte no aat Præsta, heel at Testammona etc. Hvor mange Enker og faderløse Børn har ikke stønnet under denne og flere af de geistlige Byrder, Byrder de ikke vil lette med en Finger sagde Christus. Hint har vel været en gyldig Aarsag som har bevæget endeel fornemme Familier og Almuen paa sine Stæder til at nedllægge de høyst berømte Liigpræker og de store og kostbare Graverel, og jordet de Døde efter Oldfædrenes Viis, uden stor Bekostning og en overhørig Lovtale for Penge eller en Koe, og dersom en tarvelig Skik i Almindelighed blev indført og de Geistliges Jndkomster indskrænket, ville det unægtelig bidrage meget til Statens Held og Trivelse og aftørre den Fattiges Sveed, som bær Byrden. Den høylærde Anonym yttrer som en Daddel over det ringe Offer som falder paa Landet, og de lange Reyser til de Døende, uden ringeste Betaling. Er ikke dette en Skingrund som røber: at de er endsidig med A. Not. at Liig-Koen eller dens Værd skulle staae ved Hævd og være som en Godt giørelse for det øvrige, og den ringe Tiende siger A. Men kan endnu endeel Præster, efter Guds og Kongens Lov, være berettiget til at hæve den 3die Deel af Tienden i Natura? Hvorfor skal der offres ved Barnedaab og Koners Kirkegang? Hvorfor er Barselkoners Kirkegang brugelig og ikke for Skiøger, Er det ikke og brugeligt paa sine Stæder, at Gubbernes Koner indbringer i Præstens Kiøkken et Bismerpund Døhle-Smør, og atter paa andre Stæder aflægges 1 Rd. til Præsten for Koners Kirkegang, og derpaa offrer? Hvorfør, eller pligter Bonden, hans Hustrue og Børn, at offre til den Præst som haver Tiende og 6 a 7 Sættinger i Offer-Korn eller Offer-Soug, Skal en heel og halv Gaardbruger betale til Præsten mere i Offer-Korn eller een Skieppe? Er det ikke brugeligt paa sine Stæder at betale Præsten, naar han efter Begiær giør en Reyse til de Døende: Har ingen Præst æsket mere i Præmie end 10 Rdlr. for en Liigprædike, Saa ringe og ubetydelig C. har anmærket Offret som falder paa Landet, og A. Tienden, saa lærer dog Erfaringen, at de fleste Præster, frem for andre Stænder paa Landet, har Leilighed til at mæske sig og giøre kostbare Giestebuder, samle sig anseelige Rigdomme, der siden staar til de Trængendes Tieneste, imod D. C. dobbelt Caution, sikker Pandt og behørig Rente, Burde ikke den geistlige Stand sættes paa en viis Løn og udrette alle Præste-Forretninger for samme, Burde ikke Underlærerne, som løber om i Bøyderne og begynder fra Grunden af at bygge den christelige Bygning, lønnes saa de kunde leve anstændig, saavelsom Præsterne, der legger Rygaasen og holder Bygningen vedlige? Hvortil de mange Udsvev og Paaskud, Kan de ansees for andet end blot for at understøtte Overdaadigheden og at sætte gyldne Farver paa Egennytten, Kan de Personer i Standen retfærdiggiøres, som søger at skiule sig under et fordægt og forestilt Væsen, Mere kiendeligt har det været, om de ligetrem havde sagt: at meenige Mands Penge paa ingen helligere Maade kan anvendes, end at forøge Offret og dernæst levere Præsterne meere end dobbelt for enhver Forretning, og ent lig Liig-Koe, just derfor, at Liigprædiker ere de nedtrykte Hierters eneste Opmuntring, Trøst og Balsom udi deres Hierters Saar, alt maae være ret og saare rigtig, naar en Høylærd har sagt det, en Mand der ikke bør lyve for Publicum, en Mand af de Mænd, som med Paulus bør stadfæste og udbrede Loven og følge Budene a) og foreholde Medmenneskene at elske Næsten som sig selv; men dersom J bide og opæde hverandre, da seer til at J ikke blive fortærede af hverandre ". Bærer hverandres Byrde og opfylder saa Christi Lov. Gal. 5, 14, 15 - 6, 2 F. H.a) 5 Mos. 31, 11, 12. Math. 5, 19.