Viborger Samler, 1840-05-26
Discussionen og Commissionsberetningen angaaende Valgreformen fandt Sted den 16de Mai. Aragotalte for Reformen. "Plato," sagde Taleren, erklærede i sin Tid, at man med Tal regierede Verden. Anvendes dette Princip hos os, Af Frankerigs 34 Millioner Indbyggere, ere 8 Millioner Mandfolk paa 25 Aar. og derover; hvor mange ere Vælgere? – 200,000, altsaa 1 Vælger blandt 40 Borgere. De directe Afgifter, udgjøre 9 Mill. Fres, af hvilke 8 Mill. betales af Mænd, der ere berøvede Valgretten. Man anseer de fattige Classer for udygtige til at vælge Deputerede; men jeg svarer med Montesquien, at Folket, naar det overdrager til Andre en Deel af sin Magt, stedse ved sine Valg ledes af Kjærlighed til Fædrelandet. Man kaste Blikket tilbage paa Conventet, (Levende Murren.) Mine Herrer, Conventet har begaaet afskyelige Handlinger; men det har reddet Hovedstaden fra de fremmede Hæres Jndtog; det har erobret os nye Grændser, – og hvorledes var det sammensat." – En Stemme. "Det skaffede sig Recruter i "Kneiperne." Arago: "Det talte 14 Biskopper, 6 protestantiske Præster; har man ogsaa opsøgt disse i Kneiperne, Conventet valgtes af Folkets Masse Det talte foruden de anførte Geistlige, 13 Lærde, Læger, 39 Advocater og 7 Notarer. J den constituerende Forsamling sad udmærkede Mænd, der ikke vare valgbare. . . Jeg kan anføre Exempler, der vise, at Folkets Jntervention har forebygget vanærende Handlinger. De arbeidende Classer kæmpe med Mangel og Hunger; de ere politiske Heloter, (Stærk Bevægelse.) De maae tillade mig at tilbagekalde i Erindringen nogle Træk af disse Classer. Hvo frelste Fædrelandet i Aaret 1793 Sønnen af en Opsynsmand over Galeislaverne, og denne Søn havde kort iforveien været Staldkarl. Det var Hoche. – Jeg er en Tilhænger af Valgreformen og af den moderate Fremskriden. (Udraab: Nei, nei!) Jo, jeg er en Ven af den moderate Fremskriden, og jeg paastaaer, at man maa stoppe Munden paa de Personer, der anklage Folket." Thiers reiser sig. "Jeg maal udbryder han, "sige nogle Ord, fordi det er Regjeringens Pligt at føre Nationen tilbage til de rigtige Grundsætninger, og bekæmpe Alt, hvad der truer Staten med Fare. National-Souverainiteten er, naar man derved forstaaer Souverainiteten af Mængdens ubegrændsede Ret, det meest uheldbringende, det farligste Princip, – et Princip, der ikke kan anvendes. National-Souverainiteten er meget mere Lovens Souverainitet, virksom ved Kongens og Kamrenes Magt. En anden National-Souverainitet, kjender jeg ikke. Nu da der staae Mænd ved Kammerets Døre og paastaae, at de have en saadan Ret. De have ingen. Kun Loven tildeeler Rettigheder; denne maatte sætte en Grændse for de politiske Rettigheder. Har man givet 2 Millioner Borgere Valgret, saa er den dog ufuldstændig, saalænge der endnu er Een, der kan sige: Eders Lov er slet, fordi den udelukker mig. Endog Tilhængere af Reformen indskrænke Valgretten, indskrænke den til 12 Mill. J hvis Navn gjør man denne Jndskrænkning, da der dog gives 34 Mill. Borgere, De ville ikke, at de Mindreaarige, at Fruentimrene udøve denne Ret; men med hvad Ret udelukker man dem? Hvad mig angaaer, da erklærer jeg høit og lydeligt, at Loven har Ret til at sige til en Deel af Borgerne: J have ikke den fornødne Duelighed til at udøve Valgretten; jeg udelukker Eder derfor fra denne Rets Udøvelse. Jøvrigt har jeg i mit Program erklæret mig imod Valgreformen, og jeg gjør det endnu, thi de store Spørgsmaal, dette foranlediger, vilde ikke paa en passende Maade bringes til Discussion ved Petitioner. Garnier-Pages bestiger Tribunen. "Conseilspræsidenten har opstillet det Axiom: Loven skaber Rettigheder, og ingen Rettigheder gives uden for Loven. Det er Despotisme!" Dernæst berører Taleren de hemmelige Understøttelser til Pressen, og erklærer, at Cabinettet har gjort sig skyldigt i Bestikkelser. Saae man efter 10 Aars Anstrengelser et saadant Ministerium og saadanne Tildragelser, da var en Reform nødvendig. De Remusat forlanger Ordet. – Garnier-Pages "De har som Beinister for det Jndre forlangt Ordet. Nu velan, førend De svarer mig, maa jeg sige Dem, at De, en ung Mand af Dannelse og Kundskaber, ikke kan forsvare Handlinger, der ikke kunne retfærdiggjøres. De vil søge at tilintetgjøre Kjendsgierninger ved Ord; men Kjendsgierninger lade sig ikke udslette." Remusat forsvarer Ministeriet; Thiers taler eftertrykkeligt paa Grund af sit forhen givne Æresord. Jkke destomindre smilede de Deputerede noget mistroisk til hans rig, tignok temmelig fabelagtige Fortælling om at have antaget sig en Journalist, der skulde begive sig paa Reiser for at anstille Jagttagelser. Bugeand ønsker til Slutning, at Garnier-Pages vilde opfylde sit ved et Banquet i Lyon givne Løfte, og vise, hvorledes Folket kunde erholde Brød ved en Valgreform, og avle kraftfuldere Børn. Under Jndtrykket af denne bemærkning, der fremkalder en skingrende Latter, gaaer Kammeret over til Dagens Orden.