Aalborg Stiftstidende, 1830-01-13
Nyeste Post-Efterretninger. Følgende Skrivelse fra Frankrig af 24de December torde maaskee, med Hensyn til det Lys, hvori den stræber at sætte Fyrst Polignac, det nærværende franske Ministeriums Præsident, være det Jnteressanteste, Posten har bragt, og da denne Mand om føie Tid, naar Kamrene aabnes, kommer til at spille en for de europæiske Anliggender, vigtig Rolle, sætte vi herved Læserne i Stand til, at betragte ham, i det mindste fra det Synspunkt, fra hvilket han betragtes af det Partie, hvis Organ taler i Efterstaaende: Omendskjøndt Landets indre Forhold holde Ministeriet i uafbrudt Virksomhed, saa yder Fyrst Polignaadog de udenlandske Anliggender ikke mindre Opmærksomhed end sine Modstanderes Jntriguer og Factionernes daglige Kamp. J det han under nærværende Omstændigheder søger at vedligeholde Frankrigs Anseelse i Udlandet og skildrer den hos Nationen herskende Aand uden Lidenskabelighed for de fremmede Cabinetter og i det han paa ingen Maade fornægter den Agtelse, som enhver Franskmand er Chartet skyldig, har han paataget sig en Mæglers Rolle imellem de Liberale og de modsatte Regjerings Grundsætninger, og i Stilhed gjort den sande Frihed større Tjenester end en Cannings høitravende Ord vilde have været i Stand til (?) Alle de Meddelelser, som det udenlandske Departement hidtil har tilladt sig, til Svar paa de af det liberale Partie yttrede Bekymringer og dets uafladelige Stræben efter at undergrave det monarkiske Princip, og at fornye Revolutionen med alle dens Følger, have baaret Præ af den Værdighed og det Maadehold, hvori en Regierings Kraft og Viisdom yttrer sig. "Saalænge Frankrig endnu har Domstole og Dommere, saalænge vil ogsaa ethvert Forsøg paa at formindske den Kongelige Anseelse og at undergrave Chartet, mislykkes, og saalænge vil Landet være sikkret mod en Revolutions Rædsler. Vel vilde man gjerne bringe disse over det ædleste høimodigste Folk, men Nationen er for oplyst og retsindig og den vil ved Kamrenes Aabning finde Leilighed til at lære at kjende sin Jnteresses sande Forsvarere og at skjelne mellem det Gode og det Onde; thi Franskmændene ønske ikkun borgerlig Frihed og Formindskelse i Paalæggene; den første besidde de allerede, den sidste skulle de opnaae". Saaledes lyder omtrent et Sted i en Skrivelse til en høi Person, hvis udmærkede Egenskaber og Caracteerstyrke for ikke lang Tid siden var Gienstand for det liberale Parties lydelige Lovtaler. Men ikke alene ved sin negative Adfærd søger Fyrst Polignae at vise sig som Frankrigs værdige Repræsentant hos de fremmede Hoffer, men han forsvarer ogsaa dets Jnteresse og haandthæver dets Hæder ved positive Handlinger. Det var ham, som i Underhandlingerne i London androg paa Grækenlands fuldkomne Uafhængighed, hvorved Frankrig har den Fordeel, til evige Tider i Grækerne at see sine Skyldnere. Det er ham, Nationen har at takke for, om Valget af Grækenlands tilkommende Regent ikke overies og tilsidst bestemmes under saadanne Betingelser, at det Kongl. Huses Familieforbindelser derved torde blive udvidede. Ligeledes blev Don Miguels Anerkjendelse, hvis Nødvendighed man forskjellige Gange bestræbte sig for at gjøre indlysende, udsat ifølge de derimod af Frankrig gjorte Jndvendinger, og Magterne ville rimeligviis nu først da beqvemme sig dertil, naar Resultatet af de for Tiden i Rio Janeiro indledede Underhandlinger ikke svare til deres Ønsker. Ved nøiere Kundskab om Ministeriets Præsidents Hensigter og Handlemaade viser det sig altsaa, at hans formeentlige Forkjærlighed for den uindskrænkede Magt ikke bestaaer i Andet, end i Straben efter at vedligeholde den lovpassige Orden, at formindste Skatterne, at sikkre Frankrig Nydelsen af sin Uafhængighed, fri for alle Jndvirkninger udenfra og at skaffe det paa Verdens Begivenhederne en saadan Jndflydelse, som kan bestaae med dets physiske og moralske Kraft. Ved Kamrenes Aabning vi man maaskee erfare Ting, hvorom nu ikkun Faa have nogen Anelse.