Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-05-03
Hvad Niels Rostgaard eller hans Scribler endog vilde anfore, kan ikke betage mig den Tiltroe jeg enten har eller bør have hos Publicum, thi den første af dem har ei for været kjendt, og den Sidste kan, skjøndt vel bekjendt, ikke have Tiltroe, end sige betage en Anden den, som hidtil har havt et uplettet Rygte. N. veed neppe hvad der er skrevet for ham af hans Overformyndere og maaskee ikke engang - det være sagt til hans Ære - til hvilken Jntrique man har afbetjent sig ham, da han vistnok paa den Maade ikke havde blevet Garverieier uden høist i kort Tid for et Syns Skyld. Jeg behøver vel derfor eiheller at udvikle for ham, hvorledes han bar meddeelt Planen til Dangaards kostbare Garveriers Bygning og Jndretning med Løfte og Jndskud til Deeltagelse i Drivten, men da han ei maatte faae Skjøde paa Eiendommen, lod han Daugaard staa i sit skuffede Haab; - thi naar Garveriet blot blev bygget, faldt det nok i Andens Hænder. J hvor fiin Jntriquen end var, kunde den dog nu omsider gjennemskues af hvem der kjender de locale Forholde. Hvad jeg har sagt i Jnserat og Klage vil af Rettens Vei blive beviist, dersom allerede paabegyndt Rabulisterie ikke skulde seire mod mig eller den noksom ulykkelige DangaardHvad den i egne Tanker formeentlige Professor i Veltalenhedskonsten siger og mit Jnserat eller Pen, foragter jeg som et usselt Kned der bruges af Charlatanere, uden hvilket den Eenfoldiges Tiltroe jo ei kan erhverves. Han - eller den Anden salver sig saare meget, men glemmer at i Øieblikket efter den fromme Krokodilletaare flød, udrakkede han D. paa et offentligt Sted, og da kunde han dog endnu ei kjende til dennes mange Forbrydelser, i hvormange mon der nu ere). Han fik altsaa hastig afgrædt, især da han endnu samme Dag opkastede sig til D.s Bøddel, i hvilken Tjeneste han hidtil ærlig har holdt sig. Det bliver imidlertid en Kuriositet at han græd; – hvem mon derhar grædt for ham og at han ikke kunde græde meer, maatte vel da være Beviis paa Afsky for Kassebedrageri, ja vi vil alle have Afsky for Kassebedrageren, enten han saaer det directe eller indirecte. Det synes forresten at den Anden har i sine egne Ord givet Beviis nok for, at det er ham, der efter at Graaden var standset, har denonceret D., og saa behøver jeg jo ikke at give andet Beviis, men lade ham dele sin Mængde visne Laurbær med sine Kollegaer og brugte Støvere, til at opfange ethvert Ord som en og anden kunde have yttret, uden derfor at sige sig bedraget, og derfor eiheller selv villet anmeldt det. Men det er jo godt man har Folk til Sligt, som til saameget Andet. Forsaavidt den Anden atter kommer tilbage til Skjødet og til hvis Opretholdelse han har en saa virksom Deel, da bar vel Publicum bemærket, at han, hvad der er det Vigtigste i denne Sag, ikke tør nægte, at en JnteressentsskabsContract først skulde give Skjødet Værd, og at det var leveret in depositum indtil denne blev underskreven, som den senere ei kunde blive, da man ansaae D. bedraget ved at oprette den som N. vilde have den, og han ikke at vilde indgaae den som D. vilde, men derimod nu have Garveriet for en lavere Priis end en anden vilde give, uden slig Kontract og de flere Goder D. ellers ved Kontracten skulde tillægges. Ved den Andens egenhændige Skrivelse er Skjødet sendt og begiert tinglæst, og blev ham udleveret i samme Øieblik D. blev arresteret. Han og ingen andre forlangte det. Ved D.s Arrestation overdrog han mig at paasee hans private Tarv i enhver Henseende, hvorfor jeg mødte ved den bemærkede Arrestforretning, hvortil jeg endog af anden rette Vedkommende erholdt Anmodning. Jeg har da som Kompetent havt, min Næse der, hvor den Anden blot som almindelig Lommeprocurator uberettiget har havt sin, som han saa at sige har allevegne, især her, hvor han, for uberettiget at kunde procedere, og da nu ingen flere Sagførerfuldmagter maa sælges ham - havde ladet sig en Vexel paa Restbeløb 3 Rbd. endossere, hvormed han og ved en anden han heller ikke eier, har gjort Qvalm nok under Skiftet, til dermed at ruinere D. paa totaleste Maade, ved at bevirke endog hans i Garvning værende Materialier solgte. Den Tredie pleier ellers ikke at være finere end at mene: "hvad der løber fra Næsen til Munden er ikke spilt, saa det maa have kostet ham en unaturlig Overvindelse og det i mange Ord, at undertrykke et andet, han ei kunde forsvare. Jøvrig vil Beviis kunde tilveiebringes for at N. R. bragte Besked fra den Tredie om at det var fra hans Side ham bekjendt R. skulde have Varene, men hvormed fulgte det Udtryk, at de 300 Kalveskind (som aldrig havde været budet hiin) kunde være gode nok til Afdrag paa Vexelfordringen, hvormed D. i flere Dage, skjøndt et forfalden, havde været ængstet af den Anden formedelst dennes Ukyndighed i slige Dele. Jeg snuser ei i Forhørsprotocollerne som den Anden; tillader sig, men alligevel veed jeg det ei er Usandhed, at D.s Bedrageri med Portoen ialfald først senere er bleven opdaget, saa Denoncianten eller det lille Selskab ikke erholdt større Udbytte end omsider Glæden over Des hele Ulykke, og i saa Tilfælde - da Angiveri ei her er saa nyt - kan 3 Mk. være nok, siden man i paakommende Tilfælde kan eie sin egen Værdi og svare til den. Kaskjetten er kjøbt og betalt af mine egne Penge og derfor hverken for Postkassens eller for Generalcemmandokassens eller Brandassurancekassens, og heller ikke indsmuglet paa et Skipperregnskab. Med gunstig Tilladelse agter jeg, snart at anlægge endnu een! Uslingen vil til Slutning finde min Pen uskikket for hans svedne Hjerne og indbilde os han ei forstaaer Slutningen af mit Jnserat; (maaskee fordi det ei tydelig nok er mærket);men hvad han forstaaer ved en Publicums Mand, kan vist ikke fattes, naar det hedder jeg ei uden ved nødtvungne Leiligheder vil blive det. - Maaskee han antager en eneste Mand for Publicum; og hvilken Myndighed maa denne da ikke have. R. vil jo tie stille, kan nu den Anden og Tredie skjønne paa at gjøre det samme, behøver jeg ikke at tale tydeligere, som jeg ellers agter. Svendborg den 27 April 1817. H. L. Wilhjelm, Procurator.