Aarhuus Stifts-Tidende, 1795-09-16
Mandagen den 7de September aabnedes Skuepladsen, i Kiøbenhavn med Jfflands maaskee bedste Skuespil, den værdige Kone kaldet, foran hvilket en af Hr. TheaterDirectør T. Thaarup forfattet Prolog blev i Høst Gudindens Ceres's Navn afsagt ved Skuespillerinden, Mad. Preisler. Den aftrykkes her, fordi det sikkert vill glæde Læseren at see, hvor fuldeligen rigtigt Digteren har udtrykt hver god Borgers stille Suk og Øn Ceres. en Prolog. Jeg har atter signet Dine Egne, Danmark, lønnet Agermandens Sveed, Skue de fulde Lader allevegne! Foel! at Bonden fyldte dem i Fred! Brug med huuslig Sparsomhed min Gave, Langt fra Vindelyst og Overdaad, At Din hielperige Haand kan have Ævne til at lindre Armods Graad! Aldrig dæmpe vilde Glæders Stemme. Deres tunge Suk, som lide Nød! Aldrig hærdes Hiertet til at glemme Den, som mangle Huus, og mangle Brød, Liig det golde Ax er den, som drager, Landets Fedme uden virket Vel; Og, som Tidslen paa den Lades Ager, Vorder Høsten for hans kolde Siel! Tifold velarbeidet Ager yder, Sæden, som i Furen lagdes ned: Saa for hver en ædel Handling nyder Sielen tifold Glæde, tifold Fred! Vaarens Blomster, Høstens Frugt Dig minde; (Skiøn er deres billedrige Røst) Hør den, Yngling, Olding, Mand og Qvinde, Fryd er Jdræts Blomster, Roe dens Høst, Jntet var lettere end at kommentere over dette Stykke at vise hvor snart en Velsignelse er modtaget, og hvor længe det stundum varer, og hvor vanskeligt det stundum falder, inden det, i Henseende til Modtageren, Overflødige, den indeholder, vorder anvendt, som det dog burde at anvendes. Vi troe at finde en Slags Undskyldning for vor Ødselhed med Guds Gaver der: at, naar vi have brugt dem til at stille vor og vores Trang, have vi og Tilladelse til at skalte og valte med det Meere, de indbefatte, efter eget Tykke. Rigtig var denne Drøm, dersom vi ikke stedse betragtedes af Velsignelsernes Giver i Forhold, som Brødre nemlig. Stundum skiønne vi ikke hans dog vigtige Plan, med til een Tid at tildeele et af hans Børn meer end nok, og et andet neppe nok. Stundum synes vi dog atter at kunne skimte, at hans Hensigt dermed maae være, at skynde dem, der modtoge det mere, til at hielpe hine, han gav det mindre, thi ved Jagttagelsen af dette, hans og Naturens mildeste Bud, sammenknyttes stedse Broderkiærlighedens Kiæde nøiere og nøiere. Dog dette Bud, som alle vide, af hvor saa bliver det opfyldt! De Velsignelser, vi af denne Faderhaand og efter denne eviggode Faders viseste Plan modtage, ødsle vi med ikke alene selv uden Plan; men endog aldeles i mod hans Plan, den, vi jo dog ved hvert vort Skridt fremad i Naturens Rige kunde kiende, og den, vort Forhold til ham og vore Medbrødre siger os vi burde følge. Ene sukkede Mennesket; Menneskets gode Fader hørte dette Suk, og skabte ham en Lige; derved stiftedes Selskabet. derved gaves hver Dødelig Leilighed til at nyde de utallige Sødheder, Selskabet føder af sig. Dem ønske vi at nyde: saa sige vi dagligen; men forglemme derhos, at kun ved stræng Jagttagelse af Selskabets mangehaande Pligter nydes dets mangehaande Sødheder. Naar vi tilfredsstille de første, da svigte de sidste os sikkert ikke. Dette erindre hver Jordens Borger, hvert Medlem af Selskabet sig stedse om. Den Velsignelse, med hvilken alles Fader lønner i Høstens Tid hans Vaars Møie, anvende han efter vel lagt Plan ikke blot til eget Tarv; men uddeele og det Overflødige, den indbefatter, med et glad Hierte mellem sine mindre velsignede Brødre, til hvis Tarv, som hvis Huusholder han modtog den. Da skal disses Kierlighed, disses ham lønnende Glædestaarer give ham fornyet Kraft til i den atter kommende Vaar at tiltræde Vaarens Gierning. Megen Rigdom har kronet Landets Agre dette Aar; dette Aar, da Jldens altfortærende Haand har givet mange lidende, mange uskyldigt lidende Brødre Ret til de Lykkeligeres Overflod. Jkke være vi blinde, ikke forsømme vi denne Leilighed til at udøve Menneskets helligste Pligt, der igien vil give os Leilighed til at nyde Menneskets sødeste Løn, Thi det er evig Sandhed at for hver en ædel Handling nyder, Sielen tifold Glæde, tifold Fred, Aarhuus. Paa Løverdag d. 19 Sept. reiser H. H. Hr. Biskop Janson til Visitatz i Støvring og Nørrehald Herreder.