Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-02-13
J Frankerige bliver det stedse meere roeligt, Kongens liberale Tænkemaade dæmper alle Udbrud af Misfornøielse af det tilforn herskende Parthie; og denne liberalitet siges at gaae saavidt, at Hs. Majestæt nu har bragt den offentlige Meening et nyt Offer ved at afskedige flere Generaler og andre Officerer, som tilforn have hørt til det Condeiske Corps, eller til Vender-Tropperne; i hvis Sted saadanne Officerer igien ere udnævnede, som hidindtil have staaet paa halvt Sold, og som med Hensyn til deres Tienestetid ere meest Competente til at emploieres. Jfølge denne Forandring bestaaer i det mindste de to tredie Deele af Generalstaben af Officerer af den gamle Armee. – Den Mand, som forstaaer at tilveiebringe denne mærkværdige Samklang imellem den gamle og den nye Tid, er den berømte Minister for det Jndre, Greve de Cazes, som stedse mere tildrager sig Europas Opmærksomhed. Man bør derfore giøre sig bekiendt med hans Levnets Omstændigheder. Han er 30 Aar gammel, født den 28de September 1780. i Byen Libourne ved Bordeaux, og studerede i Vendome. En Tid lang besørgede han Kong Ludvigs af Holland og Mad. Lätitia Bonapartes private Anliggender. Derpaa indtraadte han i det juridiske Fag, og blev Medlem af AppellationsRetten i Paris. Da Napoleon kom i 1815 tilbage fra Elba, satte han sig i Spidsen for et Compagnie National-Garder, som vilde fægte for Kongen, og først opløstes, da Kongen havde forladt Frankerige; han mødte derpaa i den Kongelige Rets Forsamlinger, og modsatte sig Addressen til Napoleon, som han kaldte en Usurpator. Denne forviiste ham 20 Mile fra Hovedstaden. Fem Dage før Kongens Tilbagekomst, vendte han tilbage til Paris, blev den 7de Juli udnævnet til PolitiePræfect, og udstædte nu befaling til Opløsningen. af Repræsentanternes Kammer. Derpaa blev han Statsraad og siden efter Politieminister. – Den nye Ministerial-Forandring kalder man i Paris: le Complement de Fordonnence, af den 5te September 1816; eller det Tillæg, hvorved det blev udfyldet, hvad der endnu manglede i denne mærkværdige Forordnings Formaal, hvorved Ultraroialismen fik sit Naadestød). At Hr. Chateaubrand, som Ultraroialisternes store Forfægter, derfore er høit misfornøiet med denne Forandring, og at den nye Journal Conservateuren, som han udgiver er fuld af Klager derover, og Forkyndelse om al den Jammer, som den vil bringe over Frankerige er begribeligt; man har derfore i Paris gjort følgende Epigram over ham: Den gamle Misbrug og den gamle Politik, Den gamle Adels Documenter og de gamle Concordater, Alt søger han at conservere paa det bedste, Kun Abonnenterne af sit Blad han ikke conserverer. Saaledes blev følgende Epigram ogsaa gjort over Adressen fra Pairernes Kammer til Kongen, som var opsat af Hr. Fontanes, og som man holdt for at være affattet i en ultrarealistisk Aand: En superbe Discours i Gallernes Rige, Har bragt Fonds til at falde og Skuldre til at stige. Jmidlertid maae Ultrarojalisterne selv tilstaae, at de nye Ministre ere Mænd, hvorpaa ingen Plet hviler; de kunne vel ikke finde sig i at en Mand, som ikke hører til den gamle Adel, skal staae i Spidsen for Ministeriet for de udenlandske Anliggender, som i de ældre Tider har aldrig været Tilfældet; men General Desolles er, uagtet han tilhører Revolutionen, og een af de nye Krigere, dog een af Frankrigs agtværdigste Mænd, udmærket som Moreaus Ven, og Napoleons Modstander, fortient som General og hæderlig som Taler; det samme gode Lov tilkommer de øvrige Ministre.