JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1801-01-01
Spørgsmaal fra en af Forstæderne. Hr. Udgiver! Endeel af mine Bekjendtere herude paa Nørrebro ønske med mig gjerne at vide, paa hvad Maade, eller i hvilket Korps det maa tillades os at vise vor Iver for at forsvare vort Fædreneland og den Stad vi ere Borgere af, endskjøndt vi boe uden for dens Volde? Her, og især paa Vesterbro ere mange raske rørige Mænd og Karle, og da de fleste har Heste, kunde der, ifald sligt maatte synes vor Kronprinds tjenligt, oprettes et ridende og tillige et velberidt Korps, som ikke skulde være at foragte.
Politivennen, 1801-01-01
I Anledning af Magistraten og Commandeur Lytkens Indbydelse til Kongens og Fædrenelandets Tjeneste. At høre danske og norske Mænd fra alle Sider frivilligen at tilbyde Liv og Blod for deres gode Konges gode Sag, og for at værne om et elseet ,ædreland, at høre Regieringen og Øvrigheder at opmuntre Hovedstadens tjensidøgtige Mandskab ved Belønninger og paalidenige Løvter til at tage Deel i Fædrelandets Forsvar, skulde man troe, var nok til at idaande Lyst og Mod hos enhver endog i Poltronens Hjerte, og neppe, skulde man formode, at der gaves danske Borgere eller lønnede Embedsmænd, der kunde tænke saa lavt, at de under et eller andet intetbetydende Paaskud søgte at skjule eller afholde tjenstdygtige og ørkesløse Folk fra Kongens og Landets Tjeneste, naar Kongen og Øvrighjeden opfordrede hertilt paa det at Regjeringen og Øvrigheden kunde blive overbevist om ligt var muligt at kunne skee, vover en redelig dansk Patriot at gjøre det Forslag. at det maatte tillades anonymt at tilmelde vedkommende Ovrighed de Oplysninger, man i saa Fald kunde, og at herpaa maatte reflekterest eller og der maatte udsættes en pessende Belønning for den, som aabenbar angav en tjenstdygtig og ørkesløs Kujon og hans Hæler, som efter Forfatterens Formening burde straffes paa Pung eller Pukkel efter Omstændighedert thi kun Niddingen trækker sig tilbage naar Kongen kalder, og Fædrelandets Vel byder at gaae frem.
Politivennen, 1801-01-01
Ingen Lys paa Loftet. Det var ønskeligt at de Husejere, som anvise deres Indkvarterede Plads paa Lofter, ar de overbeviste dem om Farligheden af at bringe Lys med paa Kammeret eller og der røge Tobak, eller og ganske forbød dem det -thi sligt er ingenlunde nødvendigtt deres Pudserie i. kan de forrette den lange Dag, og de behøve ikke at læse ved Lys deres Ariesarilinger, en dansk Karl er ikke heller bange for Spøgelser. Denne Advarsel er ikke af de uaIvendige da man veed at især de, som have noget mere Loftsrum, modtage andres Indgr ertering for Betalingen, og saaledes have inddeelt 8 til 10 Mand paa Loftet, hvoraf mange neppe kan overvinde Fristelsen ved Lys at spille Kort, læse, smøge o. s. v.
Politivennen, 1801-01-01
Tanker, tilegnede Broelægnings. Bestyrerne. Man erindrer, at Storekongensgade var den første, som blev brolagt efter den ny antagne Maadet Indsenderen har boet der i -0 Aar, og før den Tid var Gaden lagt, den har nu i mange Aar været jammerlig tilredt, der flikkes hvert Aar betydeligt derpaa, og det til ingen Nyttet thi ved at betragte den, overbevises man om at den ikke kan hielpes paa anden Maade, end ganske at omlægges: neppe er nogen Gade i Byen, som trænger mere til Omlægning end denne, der desuden er en af Stadens reelle Gader, som vel fortjener Opmærksomhed. Anledningen til denne Erindring er, at der nu paany begyndes med at udflikke Hullernet men øjensynligt er det, i det ringeste for Anmælderen, at det ikke vil tilsvare det tilsigtede Øjemed.
Politivennen, 1801-01-01
En Bøn til Vejkommissionen fra en Østerbroes Beboer. Siden Østerport er under Reparavion, er det nødvendigt, at vi maa køre den saakaldte Farimagsvejt men de uendelige Bunker af Grusstene, som ved Hielp af Renovationsvogne, næsten skulde man troe modtvilligen, bliver henført og losset midt i Vejen, gjør at det ikke allene om Natten er usikkert for de kørende Personers Liv og Lemmer, men desuden ødelæggende for Hestene til alle Tider, at gjennemslæbe den ubehagelige Moradsvej. Man vil altsaa bede Kommissionen ogsaa at kaste eet af dens aarvaagne Blik hid, og forskaffe os en bedre Kørsel, helst siden, efter udspredet Rygte, Østerports Reparation den hele Sommer skal vedvgre.
Politivennen, 1801-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Den i No. 150 paaankede Mangel af Gadenavne paa Hjørnehusene af Storeftolstræde og Rosengaarden blev strax afhjulpen den samme Dag Bladet udgik.
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. 1) Fortogsfliserne uden for Traktør Møllers paa Kongens Nytorv ligge endnu i deres forrige farlige Leje. 2) Den Skik, som engang før i disse Blade har været paaanket, at nemlig Brætterne, der vise Posternes Ankomst eller JkkeAnkomst, ere saa ulæselige, deels for Skrivtens Skyld, deels for Pladsens Skyld, hvor de hænge., er ikke endnu forbedrett idelig seer man Mennesker, som kige oggabe derop, og med Nøje blive kloge deraf. Mon det ikke lod sig gjøre, i et Skab, i den lyse Port selv, at opsætte Brætter, stort og lyst bemalede, og det samlet for alle Posterne. 3) Det samme maae siges om nogle Fliser uden for Hovedvagten paa samme Torv.
Politivennen, 1801-01-01
I Anledning af det i No. 158 Indrykkede, Flytningen her i Staden angaaende. Slaget den 2 April, som har overøst det danske Flag og de danske Krigere med udødelig Ære, som har viist, at vor Fjende hverken vovede at angribe den hele Defension paa engang, eller at lægge sig Skib mod Skib, af den Deel han angreb, som har evig tildømt de Danske Tapperhed, og de Engelske Beregningskunst- dette Slag har naturligviis den Følge, at Fjenden kan ligge Staden noget nærmere, og med Bomber række noget af den Deel af Byen, som vender mod ham. At derfor disse Indvaanere nu flytte deres Sager, er ikke at undres over, endskjøndt 1) Efterlevelsen af Politimesterens Bekjendtgjørelse, ifald den virkelig følges, saa at der er Vand og vaade Klude overalt paa Lofter og i alle Etager, og foralting Folk, som fra Tid til Tid gjøre som en Rund omkring i Værelserne, for at see om nogen Brand skulde være begyndt, og strax slukke den i Fødselen - 2) de gode Anstalter ved BrandRedningsog Nedrivningskorpset - gjøre Faren for Ildebrand meget mindre, end den naturligvis ved første Øjekast synes. Ikke nok kan man tilraade sine Medborgere, i Tilfælde af Bombardement, denne omhyggelige Tilsyn hver i sine Værelser og Lejligheder, samt den Forsigtighed at holde sine Folk inde fra Gaden, for ikke, uden at gjøre Nytte, at beskadiges af de paa Gaderne kreperende Bombet.
Politivennen, 1798-01-01
Uordener. 1 Det er forunderligt at Ejeren af Hjørnehuset af Silkegaden og Købmagergade kan taale, at man gjør hans Fortoug, der hvor den gamle Tønde staaer, til et Locum, som forvolder en afskyelig Stank, og er ækkelt at see til. 2. J Pilestræde hvor Felberederen boer, er en afskyelig Trærende som spærrer det hele Fortog. 3. Paa Kjøbmagergade No. 1 er et farligt Rendestensbret. Ejeren haaber man bedrer saameget hellere denne Mangel, som hans Fortog, see Politievennen No. 4, synder mod det Rette, ved en Kælderpumpe, og en Pølsebutik. 4. Ligeledes er et slet Bret ved No. 313 i Antonistræde. 5. Et Dito ved 39 i Store Kanikestræde- 6. J Søndagsaftes rev to Fruentimmer Klæderne itu paa den Huggeblok som ligger i Myntergaden paa Fortoget ved Brændeudsalget. Man haaber det vil være Grund nok, for at skaffe baade Huggeblokken og den gamle Rende af Vejen. 7. J Kristenbernikovstræde No. 301 er et Rendebret stakt midt over. 8. J store Regnegade ere Rendebretsterne udenfor 185 og 190 i slet Stand. 9. J Pilestræde No. 111 griner en hæsselig Trærende frem paa Fortoget, som meget let kan hielpes uden at skade Huset. 10. Huset No. 282 i Adelgaden har ogsaa et meget brøstfældigt Bret.
Politivennen, 1801-01-01
Raad til at redde sig for Smeldet af en Bombe. Særdeles nyttig og rigtig er den af Hr. Justitsraad Haagen uddelte Bekjendtgjørelse om de tjenligste Forholdsregler for Beboerne i en med Bombardement truet Stadt og det er ikke at tvivle om, at vore Medborgere jo ville følge dem paa det nøjeste. To Raad endnu maatte det imidlertid ikke være overflødigt at meddele Almeenheden. Det ene, at man, naar man er tæt ved den nedfaldne Bombe, hvis man seer at Brandrøret er løst, som sædvarlig ved dens Anstød vil skee (ja det kan endog derved ganske drives Ud, som vi have seet paa den Bombe, der den 2den dennes faldt paa Krudttaarnet paa Nyholms Vold), at man, siger jeg, hvis man finder det løst, hellere river det ud, end kvæler det, da det første er et ufejlbarligere Middel end det sidste. Det andet Raad er dette, at man, hvis man ikke troer at kunne enten kvæle Brandrøret eller rive det ud, eller er for langt fra den dertil, og dog ikke kan undvige bag nogen bergende Ting, da lægger sig strax plat ned paa Gulvet eller Jorden, da Stykkerne af den springende Bombe alle slaae hen over Een. Skeer dette under aaben Himmel, og man er temmelig langt fra Bomben, maae man, saasnart man hører den springe, strax rejse sig, for at see op i Luften og redde sig for de nedfaldende Stykker. Forslag (tilegnet vor elskte Kronprinds.) Enhver der veed, hvor mange Rygter tildeels skadelige eller nedslaaende, der alletider, men helst i Krigstider, pleje at udspredes om de offentlige Anliggender, der veed, hvor inderlig enhver nidkjær Patriot ønsker, ikke at forvildes af slige Rygtesmedde, men at vide den sande Sammenhæng, for at glædes ved hvad der gaaer hældigt, og at forstærke sin Anstrængelse hver i sin Kreds, ved at erfare hvad der er mindre hældigt, enhver der kjender den pinlige Uvished de fra Krigens Skueplads længere bortliggende Provinisfolk ligg under o. f. v., vil med Udgiveren ønske, at vor Stats Bestyrer vilde finde et Middel, herimod. Et saadant Middel har man allerede i andre Lande: i Vien haves en Hoftidende, hvori alt det officielle fra Armeerne indrykkedes, i London ligeledes, i Paris gjøres Proklamationer fra Regjeringen til Folket over enhver almeenvigtig Gjenstand, og Borgeren kan i den opslagne Plakat see, hvor meget Tro han har at skænke de løbende Rygter. Hidindtil have vi ofte maattet læse det interressanteste om Fædrenelandet først i fremmede Blade. Der er ingen Tvivl om at jo Berlingerne gjerne modtog slige officielle Bidrag, ja endog lod Bladet i Tilfælde Udgaae tidligere, eller endog en meget vigtig Efterretning udgaae separat den samme Dag, naar den fra højere Steder meddeltes Dem.
Politivennen, 1801-01-01
Angaaende Bomber. Til Hr. Udgiveren. Som den, der selv har været med i Krigen, og kjender baade dens Rædsler og de derimod brugende Forsigtighedsregler, ønskede jeg at kunne give alle de af mine Medborgere, der frygte for Bomber, eller hvis Huse kunne være udsatte derfor, den Kundskab jeg har om Dem. I enhver Bombe er et Hul af en Halvtrediemarks Størrelse, hvori bliver sat et Brandrør med en sængende Masse, der suser, som det Drengene kalde en Troldkærling. Dette Rør kan man med anvendt Magt rive ud, og derved allerbedst dræbe Bombent at kvæle Brandrøret med Vand eller Klæder lader sig ogsaa gjøre, men det første er sikkrere. I Lille, en Stad, som er omtrent saa stor som København, blev Stenbroerne, da man frygtede for et Bombardement, opbrækkede, og Grunden hakket løs, for at Bomberne ved at falde deri, enten kunde kvæles eller i det ringeste ikke gjøre Skade ved at slaae Brostenene itu. J øvrigt er det min Glæde at bevidne Københavns Indvaanere den største Højagtelse for den Uforsagthed, hvormed de belave sig paa at udholde det Angrebeman truer den med. Man gjenkjender Efterkommerne af de Københavnere, som i forrige Aarhundrede trodsede Karl Gustavs Bomber. Man seer at Borgerne ere de Krigere værd, der fægtede for dem den 2 April.
Politivennen, 1801-01-01
Spørgsmaal. Vore yndede Digtere kappes om at opmuntre vore brave Stridsbrødre med danske Krigssange. Mon det ikke ogsaa var godt, om der skreves Krigs-Sange paa tydsk til at opmuntre vore holstenske her hos os fægtende Brødre? Ja mon det ikke var nyttigt, selv i Provintsernes Mundarter, at give deres Krigere opmuntrende Sange?
Politivennen, 1801-01-01
On Landværn. (Fortsat.) Den anden væsentlige Gjenstand ved et Landværn, er Vaaben. Bedrøveligt er det, naar et Lands Provintsbeboere ere saa blottede for Vaaben som vore. Jagten, denne de Mægtigeres Leeg, som saa mange Agerdyrkeres Vel har været opofret for, men som nu, til Lykke for Danmark, seer sin Undergang i Udskiftningen, havde ogsaa den skadelige Virkning, at det Vaaben, hvormed Fjenden skulde slaaes, reves ud af den kraftige Haand, for at ikke en Hjort eller Hare dermed skulde jages bort fra den bølgende Kornmark eller den indfredede Kaalhave. Før Bonden blev Jorddrottens Træl var han væbnet, og Landet værnet, uden staaende Hær. Nu kappes vore Godsejere om at opfylde en retfærdig Regents ønske. Jorderne udskiftes, indfredes og Jagten vil ophøre med de unyttige Dyr, der vare Gjenstanden derfor. Hvor en Almue ingen Vaaben ejer, er det en Nødvendighed, at de uddeles af Staten. Denne Uddelelse kan enten være blot for Tiden, saa at Geværerne tilbagetages igjen, naar den truende Fare er forsvunden, eller, som er langt ønskeligere, være en varende Indretningt da Vaabnene til det bestemte Brug blive i hver Landværnmands, eller Sognefogdens, eller i Amtmandens Værge, I en Stat, der, som Danmark er adskillet ved Sunde, synes det i det allermindste nødvendigt, at Vaabnene forblive i hvert Amt. Paa ganske smaae Øer bør de vel blive i hvert Sogn, eller By. Den Opmuntring det vilde være for Landværnsmændene, hvis en tillidsfuld Regjering gav dem selv Vaabnene i Værge, i det ringeste i Egne hvor Fælledskabet er ophævet, er alt for be. gribeligt til at behøve Udvikling. Der burde uddeles korte trykte Under. retninger om Geværers Natur og Egenskaber i deres forskjællige Dele, Forsigtigheden ved at rense og lade dem o. dl. og maatte hver Landværnsmand naar han modtog sine Vaaben, enten til kort eller bestandig Varetægt give en Forskrivt til Udlevereren, at han havde modtaget dem i forsvarlig Stand (NB. naar dette var Sandhed), og derved tilpligtes til at tilbagelevere dem lige saa gede, eller sinde sig i, at de paa hans Bekostning istandsattes. Ved et Landværn er det en sand Nødvendighed, at have flere gode Bøssesmedde i enhver Provints, maaskee var det bedst at give dem en fast Gage, imod at Landværnets Geværer fortrinligst skulde besørges vedligeholdte. Ogsaa om Krudtets Egenskaber, dets Dele, og deres Forhold, dets Bevaringsmaade o. s. v., burde korte og tydelige Underretninger trykkes og gratis uddeles. Ligeledes om det raa Salpeters Frembringelse ligesom samme altid, ihvor smaae Kvantiteter det end bragtes, maatte opkøbes af Regjeringen, i det ringeste saalænge Partikulære ikke vilde. En Krudtmølle i hver Provints, eller paa hver af de store Øer: Fyen, Laaland, Falster, Femern, Nøen, børnholm, Als o. s. v., var en nødvendig Foranstaltning. (Fortsættes.)
Politivennen, 1801-01-01
Forslag Borgermilitæret og Borgerartilleriet angaaende. Da Borgerartilleriet til Lettelse maatte ønskes inddelt i flere Hold til Vagt, og det var godt om Borgermilitæret ogsaa fik nogen Kundskab om Artilleri, gjøres det Forslag, at hvert Borgerkompagni afgav 10 eller 20 Mand til at trække paa Vagt paa Kvintus og der udgjøre en Halvdeel eller Trediedeel af hver Kanons Besætning.
Politivennen, 1801-01-01
Til Brandvæsenets Foresatte. Skulde det ikke være raadeligt, at et Par Vagter anstilledes paa bekvemme Steder, for at have Oje med, at de mangfoldige Tjæretønder, som i Pramme ligge imellem Højbro og Garderstaldsbroen, ikke af ildesindede Mennesker antændes, da Byen derved vilde staae stor Fare. Disse Vagter burde Ejeren med al Rette betale for, hvortil han formoDentlig er villig.
Politivennen, 1801-01-01
Om Bidrag tilde faldne Brødres Enkers og de Læmlæstedes Underhold. I enhver Klub vise Medlemmerne deres Højagtelse for Tapperhed og Kiærlighed til Fædrelandet, ved at sammenskyde efter Evne til de Faldnes Enkers og de Lemlæstedes Underhold. Men ikke i Klubber allene vise sig disse Følelser. Menneskehedens, Patriotismens Stemme raaber højt i enhvers Hjerte, at disse vore Brødre og Søstre ere i Kampens haarde Stund, blevne Fædrelandets Førstefødte at diffe Dannekvinder, som døende Helte, disse Brødre, som tapper Opoffrelse for os have kastet i Fædrelandets Favn, bør lægges ved dets trindeste Bryst, og ved den ømmeste Kjærlighed lære at forvinde deres Tab. Sikkert vil flere vakre Borgere offentlig i vore Aviser, hvad Udgiveren her gjør, tilbyde sig at imodtage hver ærlig dansk Mands eller Kvindes Gave, den være stor eller liden, og offentlig at gjøre Regnskab for Modtagelsen og Afleverelsen til det bestemte Brug. De som ifølge dette Tilbud ville sende deres Gaver til Udgiveren, ombedes at lade vedfølge et Navn eller Mærke for derefter i min Bekjendtgjørelse at kunne, endog unævnte, hver gjenkjende sit. K. H. Seidelin, Pilestræde No. 94.
Politivennen, 1801-01-01
Forslag til Guvernøren. Den Kommunikanion som i en af Fjende angreben Stad er saa nødvendig, vilde blive ganske hemmet, hvis fiendtlige Bomber destruerede de saa og usle Broer vi have. Man gjør derfor det Forslag, ved hver Bro at have Tømmerflaader liggende rede, for strax i Nødsfald derved at opkette Savnet. NB. Maaskee godt om et par Tømmersvende dertil vare beordrede ved hver Bro med fornødent Mandskab.
Politivennen, 1801-01-01
Forslag til vore Embedsmænd. Tilfælde af Bombardement maae man befrygte at der bliver, al Advarsel uagtet, Huse, som rent forlades, og hvor altsaa Ilden ikke i Fødselen slulkes. Synes Eder som mig, ærede Medborgere, saa var det ypperligt om paalidelige Folk inddelte sig i smaae Flokke af 5 a 6 Personer og besøgte Husene i den Egn hvor der bombarderes, for at forebygge det Onde. Og hvo kunde bedre og med større Tiltro udrette dette, end de af vore Embedsmænd, der ellers ikke ere ved noget Korps?
Politivennen, 1798-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Det i No. 16 paaankede farlige Rendebret uden for No. 89 i Borgergaden er istandsat. 2) Ligeledes er det i samme Nummer paaklagede Bret for No. 119 Lit. A. bleven Udbedret. 3) Urtekræmmeren paa Hjørnet af Myntergaden og Pilestræde, har borttaget det farlige Bret, uden ar lægge et andet i stedet for det; Politievennen ønskede at han maatte gjøre det samme med den store Disk der staaer paa Fortoget - men tillige ikke glemme at give de Gaaende et nyt Bret i stedet for det gamle. 4) J store Grønnegade for No. 242 (see Politievennen No. 16) er ligeledes lagt et nyt Bret. 5) Det paaankede Rendestensbret i Borgergade No. 197 er hjulpen ved at gøre et nyt Bret.
Politivennen, 1801-01-01
Ligegyldighed mod Kunstens Værker. Holmens Bro, der, som alle Vindebroer af den Art har et stygt Udseende, blev fra gamle Tider af forskjønnet saa meget det lod sig gjøre, ved fire der hensatte Steen- Statyer af Vildmænd, som vel er grovt men dog smagfuldt Arbejd, og immer i en Stad, som ikke har Overflødighed af billedhugger-Prydelser, kan lade sig see. Men dette er i de sildigere Tider gjort ganske umligt for de stakkels Vildmænd, da der foran enhver og kun omtrent et Korter fra Næsen af ham, er opsat en hæsselig Lygtepæle, som ganske vanskæmmer Synet af ham, og det uden Nødvendighed, da den ved at staae lidt længere fra Støtterne, eller mere til Sden, ikke vilde gjøre mindre Tjeneste end nu.
Politivennen, 1801-01-01
Spørgsmaal. Endnu efter Bombardementsfrygten er bortdunstet, seer man mange flere lade deres Vandkar staae fulde paa Fortoget, end kaste det bort. Aarsagen er formodentlig, at en Anstalt, som paa Politiets Befaling er skeet ikke uden Tilladelse fra samme Autoritet bør ophæves, og denne Aarsag er rosværdig. Ogen saadan Tilladelse bør man formode ikke vil udeblive.
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. I lille Kongensgade No. 95 er Tagrenderne nedtagne, og i deres Sted er nu et ordinært Tagdryp. Dette synes saa meget urigtigere handlet, som Fortoget sammesteds desuden er smalt.
Politivennen, 1801-01-01
Ønske, til General-Postamtets Overvejelse. Dette Kollegium som har vidst at træffe saa mange gode Foranstaltninger til de Rejsendes Bekvemmelighed, ville vist erholde mange Taksigelser af den Rejsende i Danmark, dersom Vognmandskudskens Drikkepenge blev bestemt. Det er at sige: hvad Kudsken juridice kan fordre. I Holsten og Slesvig ere Drikkepengene fra Stavion til Station bestemte, kun i Danmark ikke. Den Rejsende maae derfor almindelig taale Grovheder af Kudsken, naar denne ikke, efter sit Tykke bliver fyldt med Drikkepenge. Den som skriver dette, og hvis Forretsninger i 11 Aar har fordret adskillige Rejser omkring i Landene, har maattet taale mangen uforskyldt Grovhed. Uforskyldt kalder jeg det, naar en Kudsk for 4 Miles Kjørsel faaer 2 Mk. i Drikkepenge, og 8a 1S Sk. i hver Kroe hvor der bedes. I det Harnoverske, Hessenkasselske, Preussiske, hvor han tillige har rejst, ere Drikkepengene bestemte pr. Mil, eller fra Station til Station. Ikke allene Indsenderen af dette, men flere Rejsende have llaget over disse Kudskes Grovheder, og man haaber det kongelige Postamt vil vide Raad og sætte Grændser derfor. Den 12 April 1801. Sletting.
Politivennen, 1801-01-01
Farligheden af løse Hunde. Indsenderen heraf, havde det Uheld afvigte Onsdag d. 8 April, ved at passere forbi Bager Arenholts Gaard, i Kokkegaden, at blive angreben af en fra ovenmeldte Gaard udløben stor sort og hvid Puddel, hvilken til al Lykke ikke gjorde anden Skade, end at bide Indsenderen i den ene Støvle. Ejeren af denne Hund bedes enten at indelukke samme paa et Sted, hvor den ingen Skade kan gjøre, eller og, at lade den sætte i en forsvarlig Lænke, da ellers samme Hund, enten i Mørke, eller ved at angribe Børn, let kan foraarsage større Ulykker. Kjøbenhavn, d. 8 April 1801.
Politivennen, 1801-01-01
Om Mandstillingen ved det bevæbnede Borgerskab. Er det Pligt, at ej allene hver Gaard og Huus skal udrede en Mand til Vagt og Tjeneste i paakommende Tilfælde af Fare af Fjende og Ildebrand m. m., men endog Borgere som boe til Leje hos Ejere ere med Person tilpligtige denne Værn og Hielp, saa spørges for at faae opklaret Tvetydigheder, som flyde heraf. Naar en formuende Borger, han være Borgerofficer eller ikke, ejer i Staden 2 til 3 Stæder, og selv boer i det ene, hvorfra han gjør sin skyldige Tjeneste i Borgersamfundet, om han bør være forbunden til at udrede og tilsvare en Mand til Vagt og Tjeneste af hver, om han endog ejede 10 Grundsteder? Vilde mange mindre formuende derved ikke lide, og oftere komme for Tur til Tjeneste, naar dermed sees igjennem Fingre? Kan det være noget antageligt Argument for en saadan ellers veltænkende Borger, om han end var Borgeroffieer, til at ville modsætte sig fornuftig billighed mod sine Medborgere? og af hvem skal dette kraftigt paasees? Om saadant klart og tydeligt ved Reskript eller Plakat blev offentlig kundgjort fra Borgerskabets Skef, vilde det til saa belejlig Tid som nu have sin Nytte, endog for Underofficererne, som skal forrette den Gjerning at tilsige Borgerne til alle militaire Forretsninger.
Politivennen, 1801-01-01
Spørgsmaal Anledning af Avertissementet i Adresseavisen No. 113 om uindløste Breve i Marts Maaned. Var det ikke billigst, at vore kække Søefolk fra Norge og Provinserne fik deres Familiebreve portofri hertil Staden, imedens deres Ophold til Nationens Selvstændighedsforsvar er nødvendigt. Efterretning fra deres Venner giver dem Opmuntring og Mod, og Portos Besparelse vil give dem Tillid og et nyt Bevis paa den Omsorg vor milde Regjering bestandig drager for Landets brave Sønner. Dette indstilles til General Postamtets nærmere Overveielse af en Sømand.