Københavns Adresseavis, 1777-09-23
For de det private Livrente=Societet tilhørende og til sidstafvigte 11te Junii udi den Kongelige Casse afgivne Capitaler ville vedkommende Herrer Jnteressentere behage at afhente deres Policer i Badstuestrædet Nr. 76, imod at tilbagegive Banqvens Recipisser. Slutningen af Beskrivelsen over Øen Savn. af Bank og Solanders Reise til Syd Havet. Den Savn ligger omtrent i 10 Gr. 35 Minut. Brede og 237 Gr. 30 Minut. vestlig Længde. Den er saa lidet bekiendt i Europa, at den ey findes tydelig paa noget Landkort, ikke heller staae de øvrige af disse Øer paa deres rigtige Sted i Kortene. Den er fra Østen til Vesten omtrent 8 Miil lang, dens Brede kunde vi ey undersøge, siden vi ikkun vare ved den nordre Side. Foruden den Havn, hvor vi kastede Anker, findes endnu to andre. Kysten er lav, men i Midten af Landet saae vi temmelig høye Bierge. Vi ankom her ved Enden af den tørre Tid af Aaret, da det ikke havde regnet i 7 Maaneder, og vi hørte at derikke fandtes en eneste Bek af fersk Vand paa heele Øen, naar den tørre Tid varede saa længe, men ikkun nogle faa Kilder. Desuagtet kan man dog ikke forestille sig en behageligere Udsigt, end den som dette Land præsenterede for os i Skibet. Sletten ved Stranden stod fuld med Cocostræer og en Art af Palmetræer, som heder Areca. Biergene vare indtil Topperne bedekkede med en tyk Skov af Træer, som kaldes Vifte=Palme=Træer. Hvor smuk ellers Udsigten nu var, saa maae den dog være ulige smukkere, naar Tørken ikke er saa stor, og enhver liden Plet imellem Træerne er bedekket med grønne Planter, saadant et Syn kan enddog neppe den giøre sig et Begreb om, som kiender de prægtige Træer, med hvilke Naturen har udsmykket disse Egne af Jorden. Den tørre Tid begynder Martii eller April og endes i October eller November. De, fornemste Træer paa denne Øe ere Vifte=PalmeTræer, Cocos=Tamarinde=Limon=Pommerands= og Man grove=Træer. Af andre spiselige Planter fandt vi Mai eller indiansk Korn, guineisk Korn, Riis, Hirse, Callevansser og Vand=Meloner. Vi saae ogsaa et SukkerRør, og nogle europæiske Hauge=Vexter især Selleri, Majoran, Fennikel og Hvidløg; samt Betel, Areca, Tobak, Bomuld, Jndigo og lidet Caneel. Det sidste syntes ikkun at være plantet her som en Raritæt, og vi tvivlede endda, om det virkelig var det ægte Cancel=Træ, siden det er bekiendt, hvor omhyggelig Hollænderne søge at forhindre, at Specerierne ikke maae findes paa andre Stæder, end der hvor deres egentlige Fædreneland er. Foruden de omtalte, ere her endnu adskillige andre Arter af Frugter, iblant andet en sød Frugt, hvoraf i Vestindien, laves en bekiendt sød Sauce, og en liden aflang grøn Frugt kaldet Blimbi, som har en behagelig Syrlighed. Den spises ikkun kogt eller indsyltet. Af tamme Creature findes paa dette Land Byffel=Oxer, Sviin, Faar, Gieder, Duer og andre Fugle og Høns, Heste, Æsler, Hunde og Katte. Af Byffelerne vare nogle saa store, som de største Oxer i Europa, men de veye de ikkun halv saa meget som europæisk Qvæg af lige Størrelse. Dette kommer af Tørken, naar denne holder saa længe ved, som den Gang da vi vare paa Landet, bliver Qvæget saa maver, at der paa en heel Oxe ikke findes et eneste Lod Fit, dog er det Kiød, der er paa dem saftig og godt. Hestene ere smaae, men muntre og hurtige. Jndvaanerne ride uden Sadeler, og bruge et Reeb i Steden for Tømme, Faarene ere af den Art, som i England kaldes Bengalske Faar, og have ikke Uld, men Haar som Gieder, Kiødet er mavert og slet. Svinene ere meget fede, de fores med de udvendige Bælge af Riis, som kommes i Palm=Syrup, blandet med Vand. Undertiden findes her Skildpadder, hvilke her saavelsom andre Stæder holdes for en lækker Spise. Jndvaanerne ere mestendeels af lav Statur, i sær ere Fruentimmerne meget smaa, men tykke. Deres naturlige Farve er mørkebrun, og deres Haar sort, men ey kruset. Der var ingen Forskiel at see paa fornemme og ringe Folk i Henseende til Farven, da derimod i Øerne i Sydhavet. fattige Folk, som ved deres Arbeyde ere udsatte for Luft- og Soel, vare gandske bruge, og de fornemmere derimod mestendeels saa hvide som Europæer. Mandspersonerne ere overalt velskabte, stærke og muntre. Mandfolkene fæste deres Haar midt paa Hovedet med en Kam. Fruentimrene binde det i Nakken i en kort tyk Dusk. Begge Kiøn lade ikke voxe Haar under Armene, men rykke det ud altsammen med Roden. Det samme giøre Mandfolkene ved deres Skiæg. Fornemme Folk have derfor altid en liden Sølvtang hos sig, som ved en Snor hænge ned af Halsen, dog lade nogle en liden Knebelbart, voxe. Saavel Mandfolk som Fruentimmer ere klædte i blaa Cattun, de farve Garnet, og da Farven ikke accurat er af lige Skattering, saa seer det i Tøyet ud som Bølger eller Skyer. De forfærdige Tøyet selv, og to Stykker, af hvilke ethvert er 6 Fod lang og 4 1/2 Fod bred, ere nok til en fuldkommen Klædning. Et af disse Stykker binde de og Hofterne, og med det andet bedekke de Overlivet. Den nederste Rand af det første Stykke trække Mandfolkene imellem Laarene fast sammen, den øverste sidder noget løs, saa at den seer ud som et Belte der gandske løs er bunden om Livet, og bruges af dem som en Lomme, hvori de have deres Kniv og andre nødvendige Ting. Det andet Stykke Cattun trække, de bag igiennem dette Belte, begge Enderne gaae over Ryggen ned paa Brystet ind til Beltet, hvor de giøres faste, paa denne Maade kan de bedekke Overlivet meere eller mindre, ligesom de enten udbrede de to Ender af Stykket eller folde dem sammen. Armene, Beenene og Fødderne ere altid blotte. Fruentimrenes Klædedragt er lidt forskiællig fra Mandspersonernes, af det Stykke som bedækker Underlivet, trække de den øverste Rand fast om Livet, og lade den underste gaae ned til Knæerne som et Skiørt. Det andet Stykke gaaer istæden for at trækkes igjennem Beltet, tværs over Brystet og giøres fast under Armene. Fruentimrene gaae med bart Hoved, men Mændene bruge en Art af Turban, som enten bestaaer af et Silketørklæde eller fiin Cattun og Nettel ug. Ogsaa denne Nation er et Beviis paa, at Menneskerne i Almindelighed finde Fornøyelse i at pyntes, thi de bruge mangfoldige Prydelser. Nogle af de Fornemme havde GuldKiæder og Halsen, som dog ikkun bestod af Metaltraad, der var belagt med Guld, andre havde Ringe paa Fingrene, men de vare saa forslidte, at deres Familie nok havde eyet dem fra gamle Tider af. Begge Kiøn bruge Hals= og Arm=Baand af Glas=Coraller, Fruentimrene brugte nogle Snore Coraller som et Belte og Livet. Alle Jndvaanere havde Huller i Ørene, dog saae vi ikke en eneste med Ørenringe. Saavel Mandfolk som Fruentimmer gik altid med det samme Slags Klæder, Kongen og hans Minister undtagen, som begge havde en Art af Slaprok paa af trykt Cattun, den ene af dem tog engang imod os i en viid sort Stoffes Statskiol. Nogle Drenge paa 12 til 14 Aar, havde Ringe af tyk Metal=Traad der i en Spiral=Linie vare vundne og Armene over Albuen og nogle Mænd havde Elfenbeens Ringe, som vare 2 Tommer brede og over en Tomme tykke. Disse Personer vare Sønner af Rajas eller Fyrster, og bare denne besværlige Prydelse, som et Tegn paa deres fornemme Byrd. Snart alle Mandfolk havde deres Navn indtrykt i Huden paa Armene med sorte Træk. Fruentimmerne havde saadanne Linier i Skikkelse af en Fiirkant lige under Albuen. De berettede os, at Jndvaanerne i Naboe Øerne vare tegnede med ligesaadanne Cirkler paa Halsen og Brystet. Det er besynderligt, at denne Skik bruges snart i alle Verdens Deele fra Nord=America af indtil Øerne i Syd=Havet, hvor vi i det forrige Aar havde seet disse Tegn. Husene paa denne Øe ere alle af lige Bygning, og ikkun forskiellige i Størrelse; de største ere vel 400 Fod lange, og de mindste ikke over 20 Fod. De hvile paa Pæle eller Stolper, som staae omtrent 4 Fod over Jorden; paa disse Pæle ligger et Gulv af stærke Bræder, paa Gulvet staaer andre Stolper som bære Taget, dette løber fra begge Sider skraas ned, og er tækket med Palmeblade. Taget gaaer ned indtil 2 Fod fra Gulvet, og rager lige saa langt frem ved Siderne. Et saadant Huus er efter Længden inddeelt i 3 lige Deele, den mellemste Deel er ved Bræder rundt omkring afdeelt fra de øvrige, iblant ere ogsaa ved Siderne et eller to smaae Kamre, ald den øvrige Rum er aaben. Værelset i Midten, mærkede vi, var Fruentimmernes Boelig. Jndvaanerne spise alle Arter af Lamme Creature, Deres behageligste Kiøbmad er Svinekjød, og efter dette Hestekiød, herpaa kommer Byffelkiød og Høns eller Fugle Hunde og Katte have endnu Fortrinet for Faar og Gieder. Fisk spise de sielden, undtagen naar nogen for sine Forretningers Skyld maae opholde sig ved Søen. J saa Fald har enhver et Kaste=Garn, som han binder om Livet, og fanger Fisk dermed naar Leilighed gives.