Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-05-10
J Følgebladet til Aarhuus Stiftstidende Nr. 36 findes omhandlet de danske Almue-Skolelæreres trunge Kaar: thi naa Præsterne klage offentlig over for smaae Jndkomster tie Skolelærerne bom stille, hvor ubegribeligt, siger Forfatteren. J Anledning heraf bemærkes, eller rettere spørges: til hven skal en Almue=Skolelærer henholde sig til i Trang, Til Præsten, sin nærmeste Foresatte, vil man formodentlig svare; men naar denne er ham imod, saa vilde det vel være fornøden af henholde sig til høiere Øvrighed, men i saafald hielper de ligesaalidet, da Alting skal afgjøres ved Erklæringer. Skolelærernes Ansøgning, naar den ikke er anbefalet og forsynet med Præstens Recommendation, bliver med Jrettesættelse viist tilbage, og da maae han hellere tie bom stille end tale. De Præsterne ere anhængige af Sognebeboerne saa seer en Deel af dem kuns paa egen Jnteresse, og bærer den største Frygt for at tabe en Skilling eller to i deres Offer ved at tale den betrængte Skolelærers Sag. Hvor Præsten ikke zittrer for Ta af enhver Skilling, men med virksom Flid tager sig af Ungdommens Underviisning, han understøtter sin Skolelærer sit Embeds tunge Byrde, han bærer Omsorg for at han uden Ængstelighed og Næringssorger kan forrette sit Embede, han holder over en stadig Skolegang, som han seer vil være en Nødvendighed naar Regjeringens Lovbud skal opfyldes, og Folke Oplysning fremmes, ja den retskafne Kirkelærer, naa han er som han bør at være, da staaer hans Embeds-Eed hans Konges Ønske og Villie, som sigter til at fremme og befæste Undersaatternes Lyksalighed, ham stedse for Øie. A Oplysningen skrider saa lidet frem ad, og Gymnastiken forsømmes, formener Forfatteren at Aarsagen hertil reiser sig fra Skolelærernes Side, som af Nødvendighed og Trang sysselsætte sig med andet Arbeide uden for Skolen, men der er ikke saa; vil man eftersee de af Skolelærerne førte Pritokoller, da skal man fuldkommen erfare den sande Aarsag nemlig Skoleforsømmelse. Enhver fornuftig Kjender af Jndbyrdes Underviisning maae tilstaae at Skoleungdommen vil kunne gjøre langsom Fremskridt hvor der hersker den største Forsømmelse, ogsaa er det med Gymnastikken ligesom hiin. Det er jo om Sommermaanederne denne skulle bruges, og fornemmelig overste Klasses Skoleungdom, men naar denne aldeles ikke søge Skolen, hvad da For at undgaae disse Læregjenstande er der Beboere og hele Byer som selv holde en Huusmand, eller confirmeret Dreng med Kost og Løn til deres Børns Underviisning. Mon disse kan have de fornødne Kundskaber, og den practiske Øvelse som er saa høit nød vendig naar Børnene skal gjøre nogen Fremgang, Men moden 23de og 27de 5, i allerhøieste Anordning af 29de Juli 1814 bliver overholdt, Mon de Kundskaber Barnet har er hvervet sig i Skolen, blive ved Udgangen af Skolen tegnet paa dets Skudsmaal, Mon dets Skudsmaal bliver underskreven af hele Skolecommissionens Personale, eller af Præsten allene? Hvilke Skolelærere er det som Forfatteren mener der ere fortrykte under trange Kaar, Det synes at være disse som nyder endeel af deres Løn i Korn, betalt efter Capitelstaxten efter approberet Plan. Men har man Aarsag til at beklage disse, saa skulde det allene være for om de ikke bekom Naturalpræstationerne, saasom Korn, Fourage m.v. saa gode som skee bør. Men saa skal jo Skolepatronen paasee Skolelærerens Tarv, Hertil svares: at Skolepatronen kan være, og er næsten almindelig en af Districtsbeboerne, kan være beslægtet med endeel, og anhængig af den Alle, han kan ikke derfor opfylde den ham paalagte Pligt som han skulle og burde. Naar dette undtages saa synes ikke at disse kan være saa haardt at beklage. Men hvad vil man sige om de Skoleholdere hvor Skolevæsenet endnu ikke er organiseret, som ikke nyder halvt i Løn imod hiine, neppe 23 Specier for et heelt Aars møisommelig Arbeide; døm nu upartisk om en Skolelærer med sin Familie heraf kan have endog det Allernødvendigste, om han og Kone ikke kan være nødsaget til at fornægte sig selv for Børnenes Skyld, og endda kan findes Præster som kan sige, at saadan Skolelærer kan leve godt. Man burde aldrig dømme saa ufornuftigt, men overveie og Jndtægten kunde bestride de nødvendige Udgifter. For nogle og tredive Aar siden for Exempel, var Skolelærernes Løn ved de saakaldte kongelige Skoler 24 Rigsdaler D. C. og 1 Mark af hver Huusmand i Skoledistrictet; men hvad var denne Løn, og hvorvidt kunde denne strække sig til en Families Underholdning i Aarene 1810, 1811, og 1812 naar de kongelige Skatter blev betalt. Jeg erindrer at saadan en Skolelærer indgik i Aaret 1812 med en Ansøgning til Rentekammeret om Skatternes Eftergivelse, men bekom det Svar, at Kammeret, som havde forresponderet med Cancelliet om denne Sag, ikke fandt sig foranlediget til nogen Eftergivelse af Skatterne, da en forventende Skoleanordning heri ville gjøre en Forandring. Han betalte og vedblev at betale hvad der var og blev paabudet, men maatte og nødsages til at lade baade Senge og Gangklæder springe for Penge til Skatternes Afbetaling. Han med flere fortrykte Skolelærere ventede med Længsel efter den belovede Skoleanordning, som ogsaa udkom den 29de Juli 1814. Men Manges Gavn deraf blev liden, og Manges Glæde over samme forsvandt ligesaa hastig som Regnbuens skjønne Farve. Endeel Skolelærere blev vel tilstaaet et interimistisk Tillæg, men dette, tillagt det forhen havte, kunde ei beløbe sig engang til hvad de havde i Løn for 30 Aar siden, da de danske Courant-Sedler vare i sin fulde Kraft; og tager man Hensyn til de paabudne Skatter, saasom Brugs skatten, Jldstedskat, Meubelskat, Rigsbankrente med videre som maatte udredes af 23 Specier, eller af Sedler og Tegn liig disse, saa blev saadan en Skolelærers Forfatning ikke bedre men værre. Paa nærværende Tid er vel Skatterne eftergivet, men – en 23 Specier eller Sedler og Tegn liig disse – ere disse tilstrækkelige til en Families Underholdning, Naar en Skolelærer saaledes i en lang Række af Aar under trange Kaar havde med Fliid og Nidkierhed forrettet sit Embede, ville det blive ham en Glæde, og lette hans Sind under hans Trang og under hans møisommelige Arbeide, naar han kunde være og blive forsikkret om, naar han formedelst Svaghed og Alderdoms Skrøbelighed ei længere kunde arbeide, da at nyde. for sig den øvrige Tid en passende Pension, men derom er ham uvis. Vel seer man Præster med betydelig Formue kan ved Embeds Fratrædelse nyde en anseelig Pension af nogle hundrede Daler, ligesom man og jevnlig erfarer og seer at en aldrende Gaardbruger og gaardbrugende Enke nyder sit Ophold af den Gaard de har havt i Brug og Besiddelse, men en Skolelærer falder det vanskeligt at erholde noget. Til Slutning ønskes oplyst: om en Kirkesanger, der er kaldet for en Pastorat 1802 ikke er kaldet med den Betingelse, at underkaste sig de Forandringer som i Henseende til Skoledistricter og Embeds-Jndkomster nærmere maatte vorde fastsatte, Og i saa Fald om en af Cancelliet senere approberet Plan bør efter 4de §. i Skoleanordningen strax træde i Kraft eller henstaae til Kirkesangeren afgaaer. Til Hr. Johan Hjemvel (Følgebladet No. 68) At De der kun har seet tvende Fuldblodsheste, allerede nu vil gjøre Sammenligninger mellem engelsk Fuldblo- og ægte gammel dansk Race, forekommer mig ligesaa overilet som det ikke svarer til Deres Motto: "Prøv med Lidet, vælge det Gode og Nyttigste, om det saa er Nyt eller Gammelt, Dansk eller Engelsk." Da min Karl første Gang skulde pløie med en Sving ploug, udbrød han: "Den duer ikke, nei alt det Jydske er dog det bedste." Og nu forsikkrer han, at han aldrig har pløiet med nogen bedre Ploug end hans Svingploug. For Afhandlinger som Deres om Grændsetolden, og Hr. Walthers om Vexeldriften, takker hver jydsk Bonde; de ere upartiske og grundede paa Kjendsgierninger; men omFuldblodet skal vorde for den danske Hesteavl, hvad Mergelen, al Fordom uagtet, viste sig at være for det danske Agerbrug, kan først Tiden og Forsøg lære. - Hvilken Jndflydelse f. Ex. Fuldblodet, parret med gode jydske Hopper, vi yttre, kunne vi først om nogle Aar bedømme; endnu kunne kun Fordomme eller Jnteresser yttre sig. Prøv selv, og meddeel os da Erfaringer, saa vil hver Mand, der interesserer sig for Danmarks første og nyttigste, ja eneste Kilde til Jndtægt: Agerbruget, med Alt hvad dermed staaer i Forbindelse, takke Dem! Spørgsmaal, som ønskes besvaret. Kan en Mand, der har afleveret sit Borgerskabs=Brev, være Eligeret=Borger?