Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-04-08
J den senere Tid synes den almindelige Mening i denne Henseende at være aldeles forandret, thi ikke allene har Regjeringen sat betydelige Grændser mod Udstykninger ved Bøndergodset, men man seer endog hyppigen Hovedgaarde under offentlig Administration, ligesaavel som Privates, at bortforpagtes eller drives med Hoverie, og det saa fuldstændigt i alle dets Grene, at man endog finder Bonden staaende ved Pleilen paa Hovedgaardens Lade. Godsejerne holde sig sædvanligen overtydede Løverdagen den 8 April 1826. om, at Bøndergodset intet kaster af sig, som kan sammenlignes med det som ydes af Hovedgaards Avlingen, i hvor utilstrækkeligt samme forresten ogsaa er, i Hensyn til Landepriserne og de øvrige for Landmanden høist uheldige Konjunkturer. Lettelig fristes man til hin Formening, naar man hører, at af en Hovedgaard med cirka 12 Bøndergaardes Jordtillæg, svares 10 a 1500 Tdr. Byg i aarlig Forpagtningsafgivt, medens en Hoveriebonde derimod ikkun svarer en halv Snees Tønder Kornvare og nogle andre ubetydelige Landgilde-Species, men undersøges Sagen nøiere, saa vil Resultatet upaatvivlelig blive anderledes. Jeg nævnte før en Hovedgaard, hvis Avling indeholder omtrent 12 Bøndergaardes Areal. En saadan Gaard antages at bestaae af 96 Tdr. Hartkorn skattefrie og tiendefrie Hovedgaardstaxt med Areal 600 Tdr. Land, hvortil er henlagt fuldt Hoverie af 50 Bønder, men ingen Tiender. Den aarlige Forpagtningsafgivt er 1500 Tdr. Byg. Det paaligger imidlertid Godsejeren at bekoste alle væsentlige Reparationer og Forbedringer paa Gaardens Bygninger, samt at afhente alle dertil udfordrende Materialier fra Kjøbstaden, hvorfor den anførte Afgivt ikke kan ansees som Nettoprovenne af Forpagtningen, men til de anførte og nogle flere Udgivter maa fradrages i det mindste 3000 Rbd. aarlig, som kan ansættes til 150 Tdr. Byg, hvorefter den egentlige Indtægfra Forpagtningen bliver 1350 Tdr. Byg For at erholde denne Indtægt maa Godseieren, som foranført, ved sine Bønder lade Avlingen drive, Gjødningen udføre, Sæden udtærske og transportere til Kjøbstæd, kort sagt, forrette hvad man kalder fuldt Avlings-Hoverie. Enhver kyndig Landmand veed og kan beregne, at dertil udfordres fra hver Hoveriebonde i det mindste 12 Pløjedage, ligesaa mange Harve- og Krøje dage, 30 Spænddage med Heste og Vogne, og 100 Gangdage. Seer man hen til at en meget betydelig Deel af dette Hoverie præsteres i Bondens allertravleste Aarstider, nemlig i Sæde tiden og Kornhøsten, saa er det ingenlunde overdrevent, naar man ansætter Værdien af dette Hoverie for hver Gaard saaledes: 12 Pløjedage a 1 Rbd. Sølv 12 Rbd. 12 Harve og Krøjedage a 80 sk. 10 30 Spænddage a 1 Rbdlr. 100 Gangdage og Arbeidsdage 216 s. 16 - 64 s. Jalt 68 Rbd. 64 s. Som for 50 Gaarde udgjør 3433 Rbd. 32 s. Sølv. eller, efter nærværende Qvartalskours, i Sedler og Tegn 3862 Rbd. 48 s., som, reduceret til Byg efter Middelpris 2 Rbd. pr. Tønde, udgjør 1981 Tdr. Byg. Det vil heraf sees, at det ingenlunde er Hoveriegaardsavlingen selv man har at takke for hin Forpagtningsafgivt men derimod det Arbeide, som ydes fra Bønderne til Hovedgaardens Drivt. Avlingen selv har endog et Minus af flere Hundrede Tønder Sæd, og Hoveriet evaluerer mere end hele Aarets Forpagtningsafgivt, Det er hermed ingenlunde min Mening, at Forpagteren gaaer af med Fordelen, thi i de sidste 10 a 12 Aar har den daglige Erfaring noksom bekræftet, at selv de dueligste og virksomste Forpagtere kun med Møje have slaaet sig igjennem, og de Godseiere, som selv drive deres Hovedgaarde med Hoverie ville nok selv sande, at de ikke heller derved opnaae meget større Overskud.