Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-06-23
(Af den franske Naturkyndige og Reisende Lesson.) Paradisfuglene og Epimacherne, disse pragtfulde Væsner, den brændende tropiske Sols Børn, den balsamiske Lufts Fostere, som i deres Fædreneland ere maaskee endnu mere beundrede end i Europa Gienstandene for utallige Fabler, beboe Himmelstrøg, hvorover, indtil vore Dage, det hemmelig hedsfuldeste Mørke svæver. J hine umaadelige Skove, fra den fierneste Oldtid, som glimre i deres Farvepragt, aabner sig for den forhausende Europæers Blikke en Verden af de herligste Syner, hvorom han fordum ikke kunde giøre sig nogen Forestilling: Vellugt udaandende Pragtplanter, deels med majestætiske og deels med ziirlige Former, med kæmpemæssige Stammer, eller med tynde, smidige, gyngende Stengler Jnsekter, som paa deres Vingedækler synes at bære Golkondas glimrende Ædelstene, eller at være klædte i kostbare Stoffer fra østerlandske Basare; Zoophyter (Dyrplanter), som brodere Kysterne med den livfuldeste Blomsterpragt, og som udbrede phantastiske Beder under Havets azurblaae Teppe. Overalt viser Livet sig i den yppigste Fylde, fremtræde mærkværdige Skikkelser, aabenbarer sig en majestætisk Natur i en festlig Glands, som Kulturens Haand ikke har berøvet noget af sin oprindelige Skiønhed. Kraftog Skiønhed er saaledes udbredet over hele Papasiens Natur, kun allene Menneskene ere stygge, deres hæslige Udseende, deres usle og kraftløse Legemskikkelse, deres barbariske Sædvaner og Tilbøieligheder, kontrastere imod og vanærer deres herlige Omgivelser. (Det samme er Tilfældet i Nyeholland og paa Van Diemens Land; hvor besynderligt, hvor mærkværdigt, den skiønneste Natur og de afskyeligste Mennesker, ligesom en Paamindelse om, at Naturen udgaaer i sin Pragt og Skiønhed af Skaberens Haand, men at den Alvise overdrog sine med Fornuft begavede Børn, at forædle og derved forskiønne dem selv. Nogle Menneskeracer synes desuden kun at være bestemte til at beboe visse Egne paa Jorden indtil de ædlere, de med høiere aandelige og legemlige Fortrin begavede Menneskeracer kunne faae Tid til at udbrede sig, da de ligesom hensvinde af sig selv. Paradisfuglene og Epimacherne beboe allene Papuasien, og kun Sericulen, Prins=Regenten og Pribiris forekomme ogsaa paa hiin Side af Torresstrædet i de nordlige og østlige Egne af det australiske Fastland Nyeholland. Alle de øvrige Slægter af de ægte Paradisfugle, de Emerandes, de Sisiletes, Manucoderne, Lophorinerne, ligesom Astrepierne, den orangefarvede Sericule, Epimacherne, Falcinellerne og de Cinamolagus, leve paa den sydlige Halvkugle i et meget indskrænket Jordstrøg fra Linien til 10 sydlig Br. og fra 127 til 147 vestlig L. (Ogsaa et besynderligt Phoenomen i Naturen. Paa den ene Side høre Fuglene til de Dyr, som ere meest udbredte over Jordens Overflade, da deres lette Flugt tillader dem at bevæge sig hurtigt hen fra een Egn til en anden, og da de rette sig efter Klimatet ved at søge op til de høiere, eller need til de lavere Egne, og paa den anden Side ere visse Fuglearter anviste et meget indskrænket Opholdsted. Hele Naturens Indretning viser, at den er fremgaaet fra et Væsen, som er fuldkommen Herre over den, og som kan indrette den saaledes og anderledes efter sin specielle Villie.) Dette Rum udfyldes af Jordens længste og største Øe, og har tillige de fleste Bugter, og som er bekiendt under Navnet Nye Guinea, eller de Papuas Land. Denne store Øe, som man paa en mere hensigtsmæssig Maade har i vore Dage givet Navnet af Papasien, er beboet af tre forskiellige Menneskeracer (ret et tydeligt Beviis paa at Forskiellighederne i Menneskenaturen ikke er en Virkning af Klima terne; men i det høieste staae under deres Jndflydelse). Malaierne, som have nedsat sig i nogle Egne som Kolonister; de Papuas eller Dvergnegere, som boe ved Kysterne, og de Haraforer, som have taget det indre Land i Besiddelse. Denne store Øe er omgiven af en Mængde mindre Øer og Øegrupper, hvilke ligesom bevogte Adgangen til den. J Sønden, hvor Papuasien synes at endes med Cap Rodney, ligge Koraløer, som føre til Archipelet Louisiada, og danne ligesom et Overgangspunkt. Torrestrædet er opfyldt af Skiær og danner et Stræde, hvorover de pragtfulde Paradisfugle aldrig ere fløine. Nye Guinea er beboet af en vild og krigerigsk Folkemængde, som er fordeelt i mange Stammer, denne Øe er meget ufuldkomment besøgt og beskrevet af de europæiske Søefarere; man har kun undersøgt Kysterne og ingen Europæer er trængt ind i Landet. Negerracen er her, som overalt iversyg over sine Rettigheder, og betragter ethvert Landgangsforsøg af en Udlænding, som en Fornærmelse. - Enhver Papaa betragter et andet Menneske som sin Fiende; deraf kommer denne grændseløse Mistillid, de Baghold og de Snarer de lægge for de Reisende; disse Mord naar nogen vover sig ind i deres Skove, denne Sigten med Pile fra de Buske, bag hvilke de skiule sig, disse besynderlige Forsigtigheds Forholdsregler, som de tage ved visse Tegn eller Signal=Ord, som de betiene sig af, selv naar de anstille sig som Venner; endelig kommer det deraf at de bygge deres Huse saa høit i Veiret eller ved Havet, og forsynet med hemmelige Udgange, hvorigiennem de i en Hast kunne tage Flugten.