Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1806-05-05
Baade fra Preussisk og Svensk Side haves nu meget vidtløftige Rapporter om den ubetydelige Aftaire ved Lausenburgs Besættelse (see No. 50), Grev Løvenhjelm, anførte de Svenske Tropper, som efter en tapper Modstand, saae sig nødsagede at vige for de overlegge Preusser. Den var ved Marienstett at disse betraadte den Lauenburgske Grændse. De Svenske angive deres eget Tab til en ihjelskudt Husar og 8 Saarede foruden 6 deels dræbte deels saarede Heste, hvilke Dyr det især maae de de gaaet ud over da ogsaa Preusserne omtale nogle undløbne Svenske Heste, som man optog og sendte efter de Svenske Tropper, med hvilke man paa Preussisk Side slet ingen fjendtlig Hensighavde ved Besættelsen af det Lauenburgske. Af den Preussiske Beretning sees endvidere, at Chefen for de Svenske Tropper vel allerede den 20de havde sendt den Preussiske Oberst i Beeren en Protestation imod Besættelsen af det af Svenske Tropper besatte Land; men da den Svenske Styrke kuns var 4 til 500 Mand, saa agtede man ikke videre derpaa, og lod blot Grev Løvenhjem vide; at de Preussiske Tropper ingen befaling havde til nogen Fjendtlighed, og desaarsag vilde den 23de marschere ind i de bestemte KantonneringsQvarterer med tomme Geværer. Men saasnart den første Preussiske Kolonne under Major v. Quitzou rykkede frem paa Grændsen blev den harceleret af omtrent 30 Svenske Flanquerer, meest ridende Jægere, med en levende Jld, uden at besvare samme. Grev v. Løvenhjelm vilde al Opfordring uagtet ikke heller trække sig tilbage uden langtsom og under heftig Modstand med Pistolild, hvilket Preusserne ei heller ændsede, før de Svenske havde blesseret en Lieutenant, en Rytter og en Skytte, da man derpaa ogsaa tilsendte dem nogle Kugler. Da Oberst v. Beeren paa Veien til Ratzeburg hørte Pistolknaldene fra Seedorf nærmede han sig ogsaa med sit Kavallerie de Svenske paa 100 Skridt og reed selv med en Trompeter til Grev Løvenhielm. Efter en kort Samtale mellem begge Anførere lod Obersten sin høire Fløi atter gjøre et Tilbagesving, hvorved Veien til det Meklenburgske blev aaben for de Svenske. Paa Preussisk Side ansaae man nu Fjendtlighederne for endte, og Oberst v. Beeren udsendte nogle Ryttere, for at occupere Defileen ved Neukogel, som dannes af 2 Søer. Da de Svenske faae dette, forekom de med en Trupde Preusiske Tropper, og modtog disse med en nye Pistolild, hvorover Oberst v. Beeren, som nu saae at de endelig syntes at vente Jld, før de vilde vige, ogsaa lod give Fyr, hvorpaa de Svenske forlodt dette Pas og under bestandig Fægtning trak sig ud af det Lauenburgske til Gadebusch i det Meklenburgske, hvorfra de siden have fortsat deres Marsch over Wismar, Preusserne anslaae blot deres Tab til forbemeldte 3 Saarede, men berømme i øvrigt meget den Uforfærdethed og skjønne Manøvreren, som de Svenske og deres værdige Anfører viste. Som en Følge af disse Fjendeligheder har Hs. Svenske Majestæt under 25 f. M. befalet, at der ogsaa skal lægges et almindeligt Embargo paa de Preusiske Skibe i de Svenske Havne, hvilket alt er efterkommet i alle Pommerske Havne. Efter Forlydende blokere ogsaa de Svenske Svinemunde Havn. J Carlscronudrustes 6 Fregatter og 24 Skibe af den Finlandske Skjærslaade siges at være beordrede til at udløbe. Med Hensyn til Husarregimentets Forstærkning er Heste Udførselen. fra Pommern indtil videre forbudt. Som man kunde vente, er det paa den anden Side bleven nægtet de Svenske Skibe i Stettin at clarere, og Grev v. Kalkreuth skal efter Breve fra Berlin atter have befaling, at holde sig marschfærdig med sit Korps.