Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-01-21
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. og og 10000 Fa Treogtyvende Aargang. No. 6. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 21 Januari 1826. Magnus Wedderkops mærkelige Levnet. Magnusv. Wedderkop, Søn af en Kobbersmed i Husum, blev født der den 26 October 1637. Gabriel Wedderkop, siden Præst i Kiel, skal have været en Broder af ham. Vor Magnus helligede sig Retsvidenskaben. Han erholdt i Aaret 1665 i Heidelberg Doctorværdigheden, og blev der Professor i det juridiske Fag. Da Hertug Christian Albrecht havde stiftet det nye Universitet i Kiel, kaldtes han i Aaret 1669 til Professor der, hvilket han modtog, ikke annende, hvilken betydelig Rolle han snart skulde spille i sit Fædreland. J Aaret 1676 blev han fyrstelig holstensk biskoppelig Raad, og i Aaret 1682 hertugelig holstensk gottorfsk Land- og Kammerraad, snart derefter Etatsraad og hurtigt derpaa Geheimeraad. Nu var han betænkt paa, at træffe et til sine Forhold passende Giftermaal. Familien von Pincier hørte til de anseteste i Landet. Ludvig v. Pincier var det lybekske Domcapituls Senior, og hans Søn Johan Ludvig v. Pincier, Baron af Knigstein, var en Yndling af den unge Hertug Fredrik den 4de af Gottorf, med hvem han, som Geheime-Cabinetssecretær, gik paa Reiser. Faderen, Ludvig v. Pincier, havde en Datter, Margaretha Elisabeth, og dette Partie syntes den kloge Wedderkop – thi Klogskab Ærgjerrighed og Virksomhed vare Hovedtræk i hans Karakteer – at være der hensigtsmæssigste Til den Ende lod han sig i Aaret 1683 af Keiseren ophøje i Adelstanden, og blev tillige Domherre i Lybek. Den 16 April 1683 fuldbyrdedes dette Ægteskab. Hertug Christian Albrecht døde den 2 December 1694, og hans Søn, Frederik den 4de, tiltraadte Regjeringen i de gottorfske Lande. Den hidtilværende Geheimeraads-Præsident, J ogchim v. Ahlfeld, som i den sidste Tid havde mæglet fredeligt Sindelag mellem det gottorfske og det danske Hof, tog sin Afsked. Han kjendte den unge Hertugs dristige Foretagelsesaand, og vidste, at han i Vildhed og Had mod Danmark langt overgik sin Svoger, Carl den 12te. Vor Wedderkov erholdt nu den ledige Præsidentpost i Geheimeraadet. Hele dette Raad fik en ny Organisation. Til Medlem af samme udnævntes Wedderkops Svoger, Baron v. Königstein, en Mand af Jndsigter og Kundskaber, men som erkjendte sin Svogers Overlegenhed, og derfor overlod til ham at lede de vig tigste Forretninger. Som Hertugens Yndling opofrede han sig derimod ganske til dennes Person, fulgte ham uafladelig, og vedblev til Enden at være hans troe Ledsager i Med- og Modgang. Wedderkop kjendte, næst efter sin egen personlige Interesse, ingen høiere, end det Hofs, som han tjente. Saaledes som han allerede tidligere, medens Hertug Christian Albrecht endnu levede, havde ved Fredsunderhandlingerne i Nimwegen og Altona gjørt det gottorfske Huus betydelig Tjeneste, saa var det ogsaa ham, der i Forening med sin Svoger den 18 August 1700 undertegnede Freden til Travendal, hvorved Huset Gottorf blev restitueret i alle dets Rettigheder og Besiddelser. Det var ligeledes ham og hans Svoger, som i det følgende Aar afgjorde det omtvistede Coadjutorvalg i det lybekske Dom capitul, til Fordeel for Hertug Christian August, Hertug Frederiks yngre Broder. Men nu indtraadte en Epoke af hans Liv, da han maatte kæmpe for sin Indflydelse, ja endog for sin Existents. Hertug Frederik, opslammet af Krigslyst, var med Karl den 12te draget til Krigen i Polen. Under hans Fraværelse dannede sig i hans Land et Partie, som rev al Magten til sig, og spillede en ligesaa glimrende som ephemerisk Rolle. J Spidsen for dette Partie stod den v. Clausenheimske Familie. Mathias Clausen, forhen Livmedicus ved det gottoriske Hof, havde efterladt sig to Sønner, Bernhard og Johan. Den ældste, Bernhard, var Doctor i det juridiske Fag, gottorfsk Etatsraad, og Domherre i Hamborg. Døde 1710. Johan var først Profesfor i Mathematik i Kiel, blev derefter Landrentemester i hertugelig gottorfsk Tieneste, Kammerraad, Etatsraad og endelig 1719 Geheimeraad. Døde 1720. Bernhard havde tre elskværdige Døttre, som formaaede Faderen til, at lade sig og sin Broder ophøje i Adelstanden. Familien kaldte sig nu v. Clausenheim. Af de tre Døttre ægtede den ældste den gottorfske Oberstlieutenant Thileman Andreas v. Bergholtz, den anden den senere Greve og Minister Henning Frederik v. Bassewitz, og den tredie den senere Geheimeraad Negelin.