Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1772-09-18
Iblandt de gamle Philosophiske Skoler er Pythagoræen af de ældste; J den blev lært at saavel Menneskenes som alle Dyreres Siæle, bestandig omflytte, og naar de ved Døden uddrives af en Boelig, da indflytte i en anden enten bedre eller værre efter deres Opførsel i den forrige. Naar altsaa nogen døde, troede man allene at han gik bort fra Skuepladsen for at klæde sig og bag Forhænget og faae en anden Rulle, meere eller mindre behagelig i Forhold til hans udviiste Fortienester i at agere den sidste. Saaledes kan f. Ex, den grusomme Tyran, som i det ene Liv haver spottet sine Slavers Elendighed, i det følgende under en ligesaa ubarmhiertig Herre føle alle Slaveriets Ulykker. Den haarde og uretfærdige Dommer kan vente sig at kastes i Lænker, fordømmes og hænges uden Aarsag. De hellige Inqvisitions=Fædre kunne i en fattig Jødes Skikkelsertvinges ved Baal og Brand til at høre Messe, og Soldater kunne plyndres og krænkes, som de forhen have gjort ved værgeløse Bønder og uskyldige Piger. Naar Procuratoren opstaaer i en Clients Skikkelse kan han plages med Opsættelser, Udgifter, Tings=Vidner og vidtløftige Acter. Lægen, som haver ladet sig dyre betale, kan i Patientens Skikkelse forarmes ved Clistere, Bræk=Pulver, Piller, og ved at betale Østers=Skaller med Guld. Alle de, som under Navn af Jægere have forlystet sig med at ødelegge og pine uskyldige Dyr, skrækkes og dræbes i Skikkelse af Harer, Agerhøns og Brokfugle. Alle de som under Navn af Helte, have myrdet og ødelagt deres Med=Mennesker, kunde under Navn af Haner og Bullenbidere nødes til det samme, og døe i Strid med deres Ligemænd. Regenten, Statsmænd og Ministre, som have levet vellystige paa de fattige Undersaatters Bekostning, kunne udvantes for Skatter efter Fortieneste og døe af Sult. Ved Hielp af denne Lære=Sætning kan man finde Grund til de Lidelser, som mange uskyldige Kreature, Mennesker og Dyr ere underkastede, og hvis rette Aarsag ellers vilde være os ubegribelig; Utallige Skabninger ere deels efter deres egen Natur, og deels ved vores Gruesomhed underkastet megen Elendighed. Dyrene kan ikke synde, følgelig heller ingen Straf fortiene, og dog synes mange af dem skabte til et elendigt Liv, allene for at fornøye andre som have mindre Fortienester end de. Det er de arme Dyr umueligt at forekomme denne tunge Skiæbne, fortiene den ved deres Laster kunde de heller ikke, og dersom deres gandske Tilstædeværelse skulde være indsluttet i de snevre Grændser af deres nærværende Liv, saa kan de aldrig vente nogen Opreisning derfor. Alle disse Vanskeligheder ryddes af Veien ved Siæle=Vandringen, som giør denne ellers til Anseende ubillige Indretning, paa det nøyeste overeensstemmende med Retfærdighed. Da lide de ingenlundenfortient, deres nærværende elendige Liv er en retfærdig Straf for begangne Mishandlinger, og en Straf som forhen var dem forkyndet, omendskiønt de, der ikke troe Siæle=Vandringen, ey have forestillet sig at blive straffede paa denne Maade. Den ved en Parforce=Jagt til døde jagede Hiort er rimeligviis en gierrig Minister, som haver ængstet og plukket Undersaatterne, ligesom han nu ængstes og plukkes af Jægere og Hunde. Den Vædder, som gildes og feedes til Beede, er ventelig en liderlig Høre=Jæger, som tidlig haver endet sit Liv ved skivne Vellyster. Den ligesaa behandlede Tyr maaskee en Fraadser, som henbragte sit forrige Liv med at æde og drikke. Den arme indlukkede og blinde Bogfinke er en galant Frue, som føytede omkring paa alle Lystigheder, og saae efter alle Daarligheder, og den stumprumpede RideHoppe, en Skiøge med et langt Slæb. Aldrig kan ieg spise de lækre Østers stegte i Skallerne med Appetit, naar ieg tænker paa de Pinsler disse uskyldige Dyr maa udstaae ved at brendes levende i deres eget Huus; men naar ieg erindrer at de formodentlig ere Spanier fra Mexico, Portugiser fra Peru, eller Hollændere fra Amboina, saa griber jeg til med en god Samvittighed og graadig Mave, glædende mig ved at kunde paa den Maade bringe saa mange Millioner Jndianers Siæle et behageligt Offer. Jeg kan aldrig med Fornøyelse sætte mig i en Hyre=Vogn, naar jeg seer de forsultede udslæbede og forpryglede Heste, som blot for min Magelighed synes fordømte til saa langvarig Trældom og Piinsler; men naar jeg betænker, at de uden Tvivl have været ubarmhiertige Proprietærer, Ridefogder og Bonde=Plagere, saa raaber ieg: Kudsk, pidsk paa dine Heste, og glæder mig at jeg ved min Lyst=Reyse blot er et Redskab til at fuldføre den strengeste Retfærdighed. At spise Reyer vilde være Synd, siden de skal kaages levende, men da jeg formoder at mange af dem ere den hellige Jnquisitions Fædre, og Resten Franske Dragoner, Chinesiske, Japanske og Catholske Munke, som med Baal og Brand have forfulgt mine Religions Forvante, saa spiser ieg dem hver Aften paa Smørre=Brød. Jeg veed meget vel, at adskillige af mine Læsere erklære disse Tanker allene for Spøg og for Frugter af en riig Indbildnings Kraft, men gid kuns en ugrundet Hovmod og et urigtig Begreb om den Menneskelige Naturs Værdighed, ikke maatte være Skyld i denne deres Dom. Den som af det aabenbarede Ord have en troeværdigere Meening om Siælens Tilstand efter Døden, vil ieg ikke paatrænge denne Hypothese, men af desbedre Virkning haaber jeg derimod denne Afhandling vil blive paa de Folk af Smag, som have for meger Levemaade og Mod til at frygte Helvede og Fordømmelsen, og ere alt for vittige til at troe et evigt Liv efter dette. Dem der overlader slige gamle Sandheder tilligemed Bibelen og Himmelen til den enfoldige Almue, dem er det jeg i sær vil lægge Siæle=Vandringen paa Hierte, paa det samme maae bevæge dem til, ved en dydig Vandel at stræbe efter en anstændig Boelig for deres vittige Siæl i Fremtiden. Jeg beder et hvert artigt Fruentimmer at overlægge, hvor elendig hendes Tilstand vil blive naar hun efter 20 eller 30 Aar som hun haver damlet bort ved Spille=Bordet, Nat=Bordet og Comoedier, skal see sin Stand forandret til en af hendes Vogn=Hestes.