Aalborg Stiftstidende, 1838-07-31
Hvad man endog har udbredt i Europa af og til, saa ligger det dog fuldkommen i Sagens Natur, at en saadan Krig, der nu har varet i 9 Aar, kun luer op i visse Mellemrum var det anderledes, maatte de krigførende Parter, nemlig det caucasiske Armeecorps og de to circassiske Stammer, for længe siden have tilintetgjort hinanden; men det er Kjendsgierning, at der ligge 6 og flere Maaneder mellem de enkelte Fægtninger. Russerne have bygget omtrent 8 smaa Forter langs med Kysten af det sorte Hav, det største til 1500, det mind. ste til 800 Mands Besætning, og ville vel bygge endnu flere for efterhaanden at underkaste sig Kysten og Landet, hvor de hidtil, trods disse faste Puncter, ingenlunde kunne siges at spille Herrer. Circassierne kunde sandsynligviis ved Overrumpling tage disse maadeligt anlagte Forter med stormende Haand, saameget mere, som man fra de omliggende Bjerge kan skyde ned i dem; men til saadanne Kraftanstrængelser er deres krigerske Element meget for svagt. Udførelsen af en saadan Plan strander paa de mange Betænkeligheder, som den, der opfinder den, og alle de Andre vilde have at bekæmpe. De have stor Mangel paa Krudt, Bly og ethvert andet Krigsmaterial; i hvert stormet Fort vilde de finde alt Dette og vel endog nogle, for dem brugbare, Kanoner, og alligevel er der ingensinde gjort Forsøg paa et saadant Foretagende. Det russiske Jnfanteri har det tilfælleds med Jnfanteri i Almindelighed, at det i de af og til stedfindende, Fægtninger forøder sin Ammunition, og dets Jld gjør derfor intet stort Jndtryk paa dets circassiske Modstandere, at hvilke Enhver kun begiver si 1 til 5 Patroner; men disse maae naturligviis ikke bortskydes i Blinde, derfor rykker han Fienden tæt paa Peltsen og hvert af hans Skud bringer Død eller Saar, hvilket giver disse Fægtninger en, fra de europæiske meget forskjellig, Caracteer. J Tapperhed kunne begge Parter maale sig med hinanden, og Enden paa Kampen ved Caucasus er sandsynligviis meget fjern. Circassiernes Rytteri er meget behændigt. J at skyde og træffe med Flint, Pistol og Bue, under Hestens fulde Løb, besidder hver enkelt Mand en overordentlig Færdighed, Buen og Pilen forekomme Europæeren ved første Øiekassom et meget utilstrækkeligt Vaaben, hvilket det vel ogsaa er, naar man blot seer hen til europæisk Cavalleri. Dette kan i Almindelighed have nok at gjøre med at danne en elegant og dygtig Rytter og lære ham at bruge Sabel, Pallask og Landse og ved sin Virkning i Masse behøver det vel ikke heller mere. Men anderledes er det med Circassieren, som fra Barnsbeen saa at sige er groet til sin Hest og som Drenallerede veed, at træffe paa en Prik, baade med Skydegevær og Bue, hos ham er Skydegeværet, ogsaa for Rytteren, er betydende Vaaben, og et Cavalleri, der i fuld Carriere, uden at standse, kan sende Modpartiet først en Flintekugle, derpaa en Pistolkugle og idet det griber til Sablen er sig sin store Færdighed i at bruge dette Vaaben og Sporen bevidst, et saadant Cavalleri er, naar det er godt anført og vel disciplineret, uden Tvivl dets nærværende europæiske Modstandere overlegent Den europæiske Cavallerist maa uden Tvivl trøste sig med. at en saa fuldkommen Uddannelse af hver enkelt Mand ikke let findes forenet med god Disciplin, hvor det gjælder Udførelsen,