Berlingske Tidende, 1836-03-30
Ved Fdn. af 8de Juni 1787 er det gjor Jorddrotten til Pligt at overlevere enhver Fæster tilligemed Fæstegaarden tilstrækkelig Besætning og Jnventarium af Vogne, Plove og Arbeidsredskaber samt Sæde- og Føde-Korn For denne Forpligtelse har nærværende Udkast 10 vel ikke fritaget Jorddrotten, da den meget mere har stadfæstet samme, hvorimod den er tilladt Godseieren at forene sig med Fæseren om, at den Sidstnævnte leverer Besætning og Jnventarium, eller en Deel deraf, imod at det saaledes Leverede forbliver Fæsterens Eiendom, hvilket han skal være pligtig i Fæstetiden at vedligeholde paa samme Maade, som det, der af Jorddrotten bliver ham leveret. Notiver, at det erkjendes i Udkastets Bestemmelse i Fdn. af 8de Juni 1787. især i sin Tid gavnlig, men det menes, at Jndskrænkning, at Bonden ikke selv kan ere Besætning og Jnventarium, hvilket an ges nærmest foranlediget ved Fæstebondens stand paa den Tid, Anordningen udkom, ikke er ganske hensigtsmæssig, i hvilken An ding anføres, at Godseieren er udsat for at faae det ham Tilhørende ødelagt uden Sikkerhed for Erstatning, og at Bonden savner den Opmuntring til at forbedre eller endog blot vedligeholde Besætning, m. m., som han vilde have, hvis Tingene vare hans egen Eiendom, ligesom det ommeldte Forhold kan foranledige flere Disputter ved Stedernes Fratrædelse. Det maa imidlertid herved erindres, at disse Omstændigheder ligesaa fuldt fandt Sted, da Fdn. af 8de Juni 1787 udkom, som for nærværende Tid, og at de saaledes synes at maatte have været ikke mindre virksomme dengang end nu. At en Bestemmelse, som den i Udkastets 5 10 anførte, er til Fordeel for Godseieren, er let at indsee, da han derved har Udsigt, til at løses fra en ham hidtil paa hvilende Forpligtelse, og faaer en, Bonden tilhørende, Valuta paa Gaarden, som han kan holde sig til, naar Bonden ikke kan præstere, hvad der paahviler ham. Derimod kan Bondens Tilstand derved tit forværres. Naar Godseieren Bonden om at levere Besæt kan forenes med ning og Jnventarium til Gaarden, staaer det til at formode, at dette for Fremtiden vil blive gjort til en temmelig almindelig Betingelse ved Gaardenes Bortfæstning. Men derved vil Bonden paa en anden Maade, end ved den høie Jndfæstning - om denne end ikke, ved Siden deraf, vedbliver – berøves den Driftskapital, som Udkastets Motiver selv vise, at det er saa ønskeligt, at han forbliver i Besiddelse af. Han har vistnok en vis Valuta for sine Penge, men en Valuta, som Godseieren hidtil var pligtig til at overlevere ham, og som han nu derimod selv skal fremskaffe og forrente. Naar Godseieren overleverer ham ved Fæstets Tiltrædelse fuldkommen dygtige Arbeidsheste og aldeles forsvarlige Sogne, Plove og Avlsredskaber, saaledes som Fdn. af 8 Juni 1787 befaler, vil Bonden, derved være langt bedre faren, end ved selv at skulle anskaffe sig disse. Han beholder da sin Kapital urørt til derfor at anskaffe sig en god Qvægbesætning, der maa ansees som hans sande Rigdom, til dermed at forbedre sine Jorder, til at rede for sig naar han ikke til enhver Tid kan af Jordens Produkter indløse, sine Afgifter, o. s. v. Det er hertil, at det er saa vigtigt for ham at forblive i Besiddelse af den Driftskapital, han maatte eie, og det er denne, som han udsættes for at blive berøvet, naar Godseieren ikke længer, som hidtil, skal være ubetinget pligtig at forsørge Fæstegaarden med Besætning og Jnventarium, men denne Forpligtelse, efter Overeenskomst, kan overtages af Bonden. Skulde en Bestemmelse, som den ovennævnte, optages i den paatænkte nye Anordning, da forekommer det Committeen, at den idetmindste burde modificeres saaledes, at Fæsteren maa være berettiget til at tage Besætning og Jnventarium igjen tilbage, naar han, med et vist Varsel, underretter Godseieren herom, og at denne da skal være pligtig at sætte anden Besætning og Jnventarium paa Gaarden. Derved kan dennes Stilling ikke siges at forværres, da han, efter Lovndkastet, er pligtig at overlevere Gaarden med tilstrækkelig Besætning og Jnventarium, naar han ikke kan finde nogen Fæster, der selv vil levere dette, og Bonden sættes derved istand til, i paakommende Nødstilfælde, at indløse de fornødne Penge af de ham tilhørende Eiendele, til dermed at klarere Skatter og Afgifter, hvortil han maa antages at ville have havt de fornødne Midler, de naar han ikke paa sig havde overtaget den Godseieren hidtil paahvilende, Forpligtelse, at Besætning og de forsyne Gaarden med Jnventarium, som han, efter Lovudkastet, nu ikke tør røre, da han i Fæstetiden skal vedligeholde det paa samme Maade, som det ham af Jorddretten Overleverede. En saadan nærmere Bestemmelse vilde vel ogsaa være nødvendig for det Tilfælde, at Nogen af Bondens Creditorer maatte ville gjøre Jndførsel i den, Bonden tilhørende, Besætning og Jnventarium; thi at bestemme, at der ikke i samme skulde kunne gjøres Jndførsel, saalænge den maa erkjendes at være Bondens Eiendom, turde vel have sine Betænkeligheder. Hvis en saadan Bestemmelse, som §. 10 indeholder, skulde blive antaget, maatte det vel derhos overveies, om det paa Lehnsgodser og Stamhuse kunde tillades, at der skeete en saadan Forandring i de nu bestaaende Regler og Fæstegaardes Overlevering. Dersom Besidderen af saadanne Eiendomme kunde træffe en slig brandring med de nye Fæstere, at disse selv leverede Besætning og Jnventarium til Gaarden, vilde han kunne inddrage den nu paa Gaardene værende Besætning og Jnventarium og derved forskaffe sig en Fordeel, som maaskee vilde komme til at gaae ud over hans Eftermand, der, naar han ikke kunde træffe en saadan Fæster, maatte forsyne Gaarden med ny Besætning og Jnventarium istedetfor den ældre, som Formanden til sin Fordeel havde inddraget. Det maatte derfor vel med Hensyn til disse Eiendomme bestemmes, at det indvundne Jnventarium og Besætning skulde bortsælges, og Beløbet udsættes som en, Lehnet eller Stamhuset tilhørende, Kapital, eller en vis Sum fastsættes, som paa lige Maade skulde udsættes for enhver Gaard, med Hensyn til hvilken den omhandlede Forandring var foregaaet. Fortsættes.