Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1808-10-07
Under 8 Junii sidstleden ere for Saltvirkning i Jylland blevne af Hr. Provst Secher i Zeuthen udsatte følgende Præmier: 4 Præmier a 5 Rd. eller Sølvbægere af lige Værdie for de 4 første, tilbørligen beviiste, Anmeldelser af Tang=Salt 2 Td. eller 16 Skjepper. eller Sand=Salt 3 Td. eller 24 Skjepper. 2 Præmier a 8 Rd., eller Sølvbægere af lige Værd, for de 2 første, tilbørligen beviiste, Anmeldelser af Tang=Salt 28 Skjepper. eller Sand=Salt 40 Skjepper. 1 Præmie a 12 Rd. eller et Sølvbæger af lige Værd, for den første, tilbørligen beviiste, Anmeldelse af Tang=Salt 40 Skjepper. eller Sand=Salt 52 Skjepper, 1 Præmie a 15 Rdlr., eller et Bæger af lige Værdie for første, tilbørligen beviiste, Anmeldelse af Tang=Salt 48 Skjepper. eller Sand=Salt 60 Skjepper. 1 Præmie a 20 Rdlr., eller et Bæger eller en Kande af lige Værd, for første, tilbørligt beviiste, Anmeldelse af Tang=Salt 64 Skjepper. eller Sand=Salt 80 Skjepper, Anmeldelserne maatte behagentligen være bevidnede af et Par Mænd eller Koner, som kunne bevidne paa Ære og Samvittighed, at de veed, den Anmeldende har virket Salt, saa meget, at de ansee den angivne Mængde for rigtig, at de selv have seet hos den de To Trediedeele af det anmeldte, og veed det er virket hos den selv. Der fordres ikke, at de skal bevidne, at have seet det hele Qvantum, fordi den skal staae enhver frit for at sælge i store og smaae Qvantiteter efterhaanden som den finder Leilighed til; saa ingen skal behøve at holde sammen alt det virkede paa eengang, for at lade det syne, og da den ville medføre megen Tidspilde og ideligt Tilsyn, for enhver Kogning at kalde Naboerne, saa fordres ei Bestemmelserne nøiere end anført er, da Vedkommende ikke vil paalægge den Vindskibelige alt for tvungen Forpligtelse. Men paa ommeldte Vidnesbyrd maatte tillige være paategnet, en nærboende Embedsmand eller Herregaardseieres Vidnesbyrd om, deels at den Anmeldendes Vindskibelighed i denne Sag er den bekjendt deels at de Bevidnende ere troeværdige Folk, deels at den Selv har seet en Qvantitet af Saltet, som ønskes benævnet. Da formodentlig hvidheden og Skarpheden vil findes forskjellig, ønskes fra ethvert Sted 3 Prøver af bedste, ringeste og middel Hvidhed; og gjerne ønskes tilføiet, hvormeget af hvert Slags den har havt. J Tilfælde af flere indløbende lige Anmeldelser paa eengang, vil disse Omstændigheder komme i Betragtning. Anmeldelserne er Hr. Apotheker Køster i Aarhuus saa god at modtage, indtil October Maaneds Udgang, bedes frie tilsendte, men derimod skal Præmierne i December blive Portofrie tilsendte dem, samme kan tilkomme. Disse ere Bestemmelserne for de af Hr. Provst Secher for Jylland bestemte Præmier for Saltvirkning i Provindsen selv. I Henseende til disse Saltvirkningsmaader af Tang og af Strand=Salt, da læses derom i Bomares Naturhistorie, Syvende Bind, Side 74 og 75, efterat først ere ommeldte tree andre Maader at virke Salt, nemlig 1) af Søevand ved Solens Heede, 2) af Saltkilderne, 3) af Søevand ved Gradering, og Jldens Varme. 4) J Vensyssel koges Salt af det Tang, som opdrives af Havet; dette Tang, som er jo grønnere jo bedre, spredes ud at tørres, og behandles ligesom Høe, indtil det i 6 eller 8 Dager bleven vel tørt, hvorefter det samles i en Hol ligesom en Stak Høe, hvori stikkes Jld uden at bruge dertil noget Brænde. Af atten Bønderlæs tør Tang, bliver omtrent 8 Tønder Aske; af denne Aftekoges een Tønde Salt, som Bønderne bruge til deres Mad, salte dermed ald Slags Kjød, Flesk og Fisk, til Smør duer det ikker), det bliver deraf beeste1) Adskillige Koner have i Sommer i den bedeste Tid saltet Smør og Aal dermed og efter 4 a 5 Uger befunden det ligesaa bevaret som ved anden bedste Saltning og bittert. 5) Den femte Maade, som øves i de nordre Deele af Frankerig, bestaaer i at opsamle den Strandsand, som er fugtet af Havet, at udbrede den for Solen til at tørres, ved dette Middel efterlader det bortdampede Vand Saltet paa alle Sandets Ud sider; hvorefter man toer Sandet i en vis Mængde Vand, som opløser alt Saltet; siden uddampes dette Vand i Saltpander af Blye over Jlden; man bær Omsorg for at samle Saltet i Panderne efterhaanden som det klimper sig; dette er og et Slags Kog salt. Det Vand, som tilsidst ikke kan kristallisere sig, er meget tungt; man kalder det i Fransk Fit=Vand(eau grasse) eller Moder Vand (eau mere). Den fjerde Maade eller Salts Virkning af Tang har været brugelig i forrige Tider ogsaa her ved Nyegaard Strand og i Rongsøe Herred, i de sildigere Aar meest kun Kogning til Lage, i hvilken man paastaaer at Mad, som hensaltedes deri, stod sig fortrinlig vel, næsten fremfor den almindelige Behandling, med indført Salt. Men især er den adskillige Steder i Aalborg Stift velbekjendt; dog langt overgik det min Formodning hvad en meget agtværdig Mand, Peder Kock i Lyngsaae Bye, 6 Mile Norden Aalborg, har havt den Godhed at meddele Hr. Captein, v. Müller til Møllerup, og Hr. Capteinen mig Underretning om, at i den ene Bye Lyngsaae har man været vant at virke 2 a 300 Td. Salt aarlig, og det, som et senere Brev fra bemeldte vakre Mand; Peder Kock viser, af den inddrevne Tang blot paa en Fjerdinqveis Længde. Den femte Maade eller Sand=Salt=Virkning, er som bekjendt brugt paa Jyllands Vestre Side i Sommer, mellem Nyemindegad og Hjetting og maaskee andre Steder. Om Begyndelserne dermed læses i de offentlige Blade først følgende Bekjendtgjørelser: Jydsk Salt opdaget. 19 Mænd i Vester=Herred, Ringkjøbing Amt, gaaer en Soleklar Dag til Havllitterne at plante Helme for Sandslugt "Hvad er det skarpe under vore bare Fødder," sagde den ene til den anden. Ved Eftersyn fandtes noget hvidt liggende paa Jorden, som smage Skoller, og ved Undersøgelse salt at Smag, og smukrende ved Berørelse. Ved en liden Prøve, som de tog hiem, fik de et skarp og hvidt Salt, som i Kraft ikke giver det Spanske efter. Rygtet fortalte snart Omegnen denne Opdagelse, og Trang - Opdagelsens Moder - drev f. Ex. en Dag 80 Vogne og 200 Mennesker, til Opsamling af Saltstoffet. Behandlingsmaaden er omtrent denne: J tør Veir og Soelskin=Dag feies med en Kost Salt sandet sammen, kommes i Sække, kjøres hjem, sættes helst i Salt Vand i 12 Timer; Lagen tappes ud, koges, og Bundfaldet er godt Salt, omtrent 1 Skp. af 8 Skpr. Saltsand. Men det besynderligste er: at hvor man samlede een Dag, kan man faae ligesaa meget den anden; kun ikke i Regn og Dug, da er intet at see - nogle Tønder Salt er alt udvirket. - Stedet hvorpaa Saltstoffet findes, kaldes Toppe-Sandet, som er bar Sand, staaer inder salt Vand om Vinteren, og er en 2 Miil i Omkreds ved Nyemindegad. Denne Opdagelse fortjener Opmærksomhed og Undersøgelse, saavelsom flere lignende Steder, paa den mod sine Børn - i Trang - Moderlige Jord. Holmslands Degnebolig den 10 Junii 1808. K. Sand, Degn og Skolelærer." Ovennævnte Peder Koks Brev lyder saaledes: Man gaaer til Stranden med en Greeb og en Hjulbaare, og der opkaster man Tang, helst den som er drevet i Land i Efteraaret og i Vinteren bleven ligesom veiret eller vissen, men dog saaledes liggende at Havvandet naaer dertil hver Dag, og om mueligt med Norden=Vind - sydlig Vind giør Havet Brak. Saltstoffen ligger i det salte Vand og ikke meget i Tangen, uden hvad det ved Gjennemblødning indsuger; denne Tang bliver paa Hjulbaaren ført paa et beqvemt jevnt Sted, for at udstiøes som Høe, og derefter rygtes og tørres som Høe. Naar det nu er tørt, samles en liden Dynge tør Tang og stikkes Jld derpaa, og efterhaanden som det brændes i Aske, lægges meere paa saalænge man har noget: har man meget Tang, gjør man mange saadanne Dynger for i en Hast at brænde det. Asken bliver derefter ført hjem i Sække."Der bliver saa strøet en Røst paa Bunden af et Kar, accurat som til Ølbrygning; derpaa kommes Asken i Karret næsten fuld; derpaa kommes Vand paa efterhaanden; et Kar paa 1 1/2 Tønde af Aske, tager ongefær ligesaa meget Vand, førend det kan løbe igjennem; den første Lage som løber, bliver: slaget paa Karret igjen, indtil den bliver klar; denne Lage bliver slaget paa et andet Kar, hvorudi er frisk Aske, og ligeledes behandlet, og atter igjen paa det tredie, indtil Lagen bliver saa stærk, at et frisk Hønseæg kan ligge paa Siden svømmende en Trediedeel ovenfor, saa agtes den stærk nok til at koge; jo stærkere Lagen er, jo snarere faaes der Salt, det bliver strid som grovt Sand; og jo slappere Lage, jo mere langsomt, og Saltet bliver fint som Meel." Denne Lage kommes i en Kjedel eller bedre en Jerngryde, og jo bredere eller videre Kiedelen eller Gryden er, jo bedre. Man kommer saa Lagen til at koge og flittig skummes og renses den; naar den faaer saa koget en Siettedeel eller en Femtedeeind, begynder der at sætte sig Salt paa Bunden, af Kjedelen, det kan ellers sees ved at hænge en Traad Seilgarn ned i Kjedelen med nogle Knuder, paa; der hænger sig Saltet allerførst paa. Saltet bliver opsamlet fra Kjedelens Bund med en efter Kjeddelens Bund skikket Rage, og kommes i en liden Ballie med et Hul paa Bunden, for at den største Deel Fugtighed kan rinde af. Denne Ballie sættes over det Kar, som man har Forraadslagen samlet i for ikke at spilde det som afdrypper. Naar det nu faaer afdryppet, kommes det i smaae Lærredsposer, paa en halv Skjeppe Rum; disse Poser bliver begravet i den tørre Aske 2 a 3 Dage og engang om Dagen flyttet, da den tørre Aske saa trækker den øvrige Fugtighed til sig, og Saltet bliver ganske tørt." Naar nu en Kjeddelfuld er saaledes uddampet, slaaes atter frisk Lage i Kiedelen, og fortfares, NB. Kjeddelen gjøres hver, eller i det mindste hveranden Morgen reen, fra hvad som sætter sig paa Bunden; dette skeer ved at slaae Vand i den om Aftenen og lidt Jld under den, at det kan være lunket til om Morgenen. Dette Vand slaaer man paa Askekarret, for ikke at spilde de Saltdele som det indeholder. "Paa den Maade er tilforn bleven kogt i Lyngsaae Bye 2 a 300 Tønder Salt om Aaret, og har været Byens eneste Næringsvei, naar Marken har slaget feil, som ellers til indtræffer, men nu i en 10 Aars Tid er det næsten bleven aflagt, af Aarsag at Heeden, hvor der blev taget Tørv til at koge Saltet af med, er optaget til Huusmarker, og Brændselen er nu saa ringe, at der ikke kun loges Salt dermed; man har derfor maattet lade sig nøie, om man kunde samle det man bruger selv. Dog er i dette Aar, siden Saltet blev saa dyrt, begyndt paa frisk med at samle Aske, men hvormed det stal blive afkogt, vides for de fleste ikke, der kunde ganske vist udbringes et Par Hundrede Tønder af den Aske som er samlet." *)"Jeg kunde have skrevet en 8 Dage for, men i samme Tid kom her i Egnen en Professor og en Student, 1) fra Kjøbenhavn, som jeg troer reiste om i Landet for at opdage Saltminer. Disse have lært os at rense og forbedre vores Salt betydeligt, hvilket jeg for sin Vigtigheds Skyld vil opgive: Naar Saltagen er kommen i Kiedelen for at koges, sænker vi et bredt Leerfad, som Pottemageren giør, midt paa Bunden af Kjeddelen, og lader den saa koge dygtig saalænge til der vil falde Salt, saa tages Fadet op. Ved den Opvælten rundt og Fadet er der kastet en heel Deel ureen Tøj deri, som fornævnte Herrer berettede bestod af Sode eller Potaske og Soed af Tangrøgen og Kalk. Hos os har vi af 5 Skjepper Salt, en Skjeppe af det urene Tøi. NB. J Kanten af Fadet er boret 3 Huller ligesom paa en Vægtskaal, deri er befæstet Snorer, ligesom paa en Vægtskaal, hvorved Fadet tages op; man helder Lagen forsigtig ud af den ene Side af Fadet, da det urene Tøi saa bliver liggende overalt paa Fadet saa tyk som en Finger. - Jeg troer herved at have opgivet alt saa nøie som det behøves, men jeg tvivler meget paa, at Tangen, eller rettere Vandet, er der oppe i Beltet salt nok til dette Brug." 22) Saavidt Manden Peder Kok i Lyngsaae.