Berlingske Tidende, 1778-02-16
Fra London, den 27de Jan. J den Tale, som Hr. For holdte i Underhuset den 23de, med det Forslag, at der maatte blive forelagte Afskrifter af de Jnstructioner, som vare blevne meddeelte de Herrer Generaler Howe og Bourgoyne, sagde han: Ministerium søgte at bedrage Publicum ved de prægtige Ord, hvormed det giorde enkelte Stæders og Personers Tilbud bekiendt, og at indbilde det, at Ministerii Messyrer stemmede overeens med Constitutionen. Han forsin egen Person skulde aldrig derved lade sig forblinde. Han indsaae meget got, at dette Tilbud kom fra saadanne Folk, hvis Understyttelser ikke aldeles maatte være tilstrækkelige til at ophielpe Ministerii Credit, som de erholdte, Skotland og Manchester vare de Egne, som vare beredvillige til at styrke Ministeri Haand, fordi det fulgte saadanne Messerer, som vare overeensstemmende med deres eget Sindeelag. De vare villige til at suttinere en Regiering, som var deres Yndlings, Jacob den 2dens, Regiering saa liig, og som tilsidst endte sig med, at Kongen blev afsat. - De Hr. For var kommen saavidt i sin Tale, raabte adskillige Medlemmer af Parlementet til Talemanden, at holde Taleren i Skranker, fordi de troede, Hr. For skulde blive ved at giøre en Sammenligning imellem den nærværende Regiering og Jacobs den 2den. Men han modereerte sit Fordrag og ved en beqvem Vending, thi han er en af de beste Talere i Parlementet, skreed han til sit ovenmeldte Forslag. - ObersLuttrel stod op, og sagde: Han saae ikke, hvorledes Hr. For kunde saaledes dømme om en heel Nation, og fordrede en Forklaring over det, som han havde sagt om Skotland. -Hr. For svarede: Han sigtede ikke paa enkelte Personer, men det kom ham for, at saasom hiint Landstedse havde viist sig bevaagen mod de Prindser, der formedelst deres vilkaarlige Grundsætninger vare udelukte fra Thron=Følgen, det da var naturligt at paastaae, de maatte troe, at de nærværende Messorer vare af samme Beskaffenhed, som de der vare paa den Tid; thi ellers skulle de ikke have givet dem deres Understyttelse. - Oberst Luttrel var ikke tilfreds med dette Svar, i Særdeleshed sagde han, da han havde hørt Taleren at forklare sig, at han vilde tale om et stort Forræderie, naar, hvor, og saa ofte det behagede ham. Lord North stod op imod Hr. For med en Heftighed, som man dog ikke pleyer at finde hos ham, men som for de nærværende Omstændigheder og for hans Nidkierhed skikkede sig ret vel. Han sagde: Naar Taleren og virkelig ikke havde sagt noget, som var Forræderie, saa var han dog kommen det saa nær, at det var tungt, at trække en Linie der imellem. Kong Jacob den anden er bleven stødt fra Thronen, fordi han har sat Forsøg paa at omstøde Lovene og Constitutionen uden et Parlement. Den nærværende Konge derimod søgte meget meere at styrke og vedligeholde Parlementets Magt. Naar deres Navne, som havde undertegnet sig til at hverve Soldater, kom for Dagen, skulde man see, at der vare mange deriblant, hvis Familiers Hengivenhed til det nu regierende Kongelige Huus var bekiendt Men havde dette og ikke Sted, saa var det dog hverken ædelt tænkt, eller staatsklogt, at lade Børnene undgielde, for det som Forældrene havde forbrudt. - Hr. For syntes selv at føle, at han havde ladet sig for stærk henrive af sin Nidkierhed, og sagde saaledes: Han ønskede, at han kunde fralegge sig den Beskyldning, at der i hans Udtryk havde været noget, som lignede Forræderie. Det vilde han imidlertid stedse paastaae, at enhver, som sætter Forsøg paa, at handle imod Constitutionen, ikke er sit Fædrenelandes Ven; at et Forsøg at legge Skat paa 3 Millioner Mennesker uden deres Samtykke, var imod Constitutionen; og at ligesom Jacob den 2den mistede sin Krone, fordi han tilegnede sig en Magt, som ikke hørte ham til, har Storbritannien ligeledes mistet sit Herredømme over America, fordi det tilegnede sig en Magt over dette Land, som Constitutionen forbød. Derpaa villigede han i, at hans Forslag, fordi Lord Germaine, formedelst hans Gemahlindes Dødsfald, ikke var tilstæde, blev udsat til den 27de.