Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-20
J det andet Møde begyndtes Forhandlingerne og Jndgivelsen af en Adresse til Kongen, hvorom Kammerraad Wulffgjorde Forslag. Vicepræsident Lüttichau talte for en Adresse som et Forbindelsesmiddel mellem Regjeringen og Stænderne, hvori der paa en langt lettere Maade end i særegne Petitioner kan forebringes for Thronen saadanne Gjenstande, om hvilke Forsamlingen er af udeelt Mening; og han nævnte til Exempel blandt Andet det Ønske, at den jydske og Østifternes Forsamlinger stedse vexelviis skulde indkaldes først, hvilket denne Gang ikke er skeet. Proprietair Tang og Biskop Tage-Müller vare imod en Adresse. Den Sidste troede ikke, at Kongen ønskede en blot Takadresse, og indeholdt den Mere, da blev det Petitioner. Den kunde vel uden dette bære Forsamlingens Farve, men denne vilde neppe blive eensartet, og under en broget Farve burde Adressen ikke fremkomme. Oliemøller Schytte stemte foren Adresse. Det maa - sagde han - vel erindres, at dette er den eneste Leilighed, hvor Forsamlingen, om jeg maa bruge dette Udtryk, kan i Fortrolighed henvende sig til Kongen; og det kan ikke negtes, at Meget kan ligge os paa Sinde, som ikke egner sig til at gjøres til Gjenstand for særlige Petitioner og hvorom vi heller ikke i andre Sager, vil kunne udtale os, da der enten vil mangle Anledning hertil, eller Saadant vil stride imod Formen. Jeg troer derfor ikke, at vi kunne begynde vor Gierning bedre end med, ligesom de tre foregaaende jydske Forsamlinger, at indgive en Adresse, og idet vi saaledes følge det tidligere givne Exempel, mener jeg, at vi vel kunne, ved paa den ene Side at bringe vor Tak, paa den anden Side give et Afpræg af Forsamlingens Grundtone, uden at Farven behøver at blive broget." Auditeur Rou lund yttrede: "Naar den ærede Vicepræsident har sagt, at han for sin Person er tilfreds med, at Østifternes Forsamling er bleven sammenkaldt først, da kan jeg ikke deele hans Mening; thi naar det saaledes skal gaae frem, saa skjønner jeg ikke rettere, end at Jylland vil blive reduceret til en Halvdeel, og dette stemmer ikke med Jyllands Værdighed. Lad Østifternes Forsamling indeholde nok saa mange Talenter, – jeg troer, at den jydske Forsamling indeholder nok saa meget Frisind. Forsaavidt Proprietair Tang har fraraadet at indgive en Adresse, kan jeg ikke tiltræde dette; thi jeg mener, at der i Adressen er Leilighed til at fremføre Meget, som ligger paa Hjerte, og som ellers vilde blive holdt tilbage. Naar Biskop Tage Müller, har meent, at Adressen skulde være en Takadresse, hvori Forsamlingen yttrede sine Taknemmelighedsfølelser, saa maa jeg spørge, hvad Grund der er til at takke; thi det kan dog vel ikke være, fordi vor store Petition om en fri Forfatning, hiint høieste Anliggende, ikke er bleven værdiget nogen Opmærksomhed; og heller ikke kan det vel være, fordi vor Trykkefrihedspetition er bleven afslaaet, eller fordi der i det Hele er taget saa lidet Hensyn til vore Andragender. Jeg stemmer derfor ubetinget for en Adresse, hvori Forsamlingen udtaler Nationens Ønsker og Anskuelser." Black stemte imod Adressen. Vor nærværende Konge - sagde han er ikke, saaledes som den forevigede Monark, Jnstitutionens Stifter; Han har blot efter Anordningens Bud, kaldt os hid, og jeg veed derfor ikke, hvorfor vi skulle takke Ham. De to Maaneder, som ere blevne tilstaaede Forsamlingen til dens Arbeider, er en saare kort Tid, og det kommer mig derfor for, at vi ikke bør spilde Tiden paa Discussioner og en Adresse, thi jeg troer ikke, at en saadan stifter sin tilsigtede Nytte. Et Par Dage vil vistnok ialt medgaae til disse Discussioner, og Diæterne for den Tid ville udgjøre flere hundrede Rigsbankdalere. Stænderne have andraget paa gjennemgribende Besparelser i Finantserne: lader os vise i Gierningen, at vi ville svare, og lader os ikke spilde Tiden paa mindre vigtige Ting, og for dem tilsidesætte de vigtigere. Jeg kan ikke stemme for nogen Adresse." Den kgl. Commissarius holdt et udførligt Foredrag, hvori han ikke vilde indlade sig paa det Spørgsmaal, om Forsamlingen vilde i en Adresse udtale sin Hengivenhed og Taknemmelighed for Kongen, men erklærede, at dersom Ønsker og Klager skulde fremføres, da maatte dette skee under de for Petitioner befalede Former. Han yttrede sig derpaa om de af Lütichau anførte Exempler paa saadanne Ønsker og opponerede især imod Roulunds Tale.