Aarhuus Stifts-Tidende, 1829-08-24
Udlandet. Armeeberetning fra Kaukasushærens Overgeneral til Reiseren af Rusland. Erterum, den 10de Juli 1829. Sire. Den 9de Juli, Aarsdagen af det mindeværdige Slag ved Pultawa, er Natoliens berømte Hovedstad Exzerum, som tæller 27000 Huse og over 100, Jndvaanere, med sit høie og stærke Citader, og sine udstrakte befæstninger, falden i Deres Majestæts Hænder. Jdet jeg lykønsker til den nye Triumph, som i Østen kroner de russiske Vaaben, har jeg tillige den Ære, for D. M. at nedlægge Nøglerne til Fæstningen og Citadellertilligemed følgende Beretning: Efter de Nederlag, den tyrkiske Hær havde lidt den 1ste og 2den Juli, affærdige de jeg strax 3 Detaschementer, af hvilke det ene fik det Hvero, at besætte Chorossan, hvor der fandtes betydelige Forraad af Munition og Levnetsmidler; det Andet skulde forjage de tyrkiske Flygtninger af Skoven, som omgive den af Tyrkerne tilforn indtagne Leir, det Tredie skulde rykke frem 10 Werster paa Veien til Erzerum indtil Landsbyen Ardassu, for at forøge Forvirringen af de af mig slagne fjendtlige Tropper, og sætte selve Erzerum i Uro. Selv begav jeg mig den 3die Juli med heele min Armee og al min Bagage paa Marschen til sidste nævnte Stad, og bivonaquerede Dagen derpaa 40 Werster fra Hassan-Rali, efter at Detaschementerne, som med Held havde udført mine befalinger, vare stødte til mig. Efter at jeg den 5te Juli var rykket 20 W. videre frem, erfarede jeg om Aftenen, at Seraskierens ved Hassan=Kali forenede Tropper vare flygtede, efter at have bemærket vore raske Fremskridt, at han selv havde trukket sig tilbage til Erzerum, og at Paskaen, som skulde forsvare Hassan-Kali, med de der efterladte Tropper, havde taget samme Vei. Ufortøvet rykkede jeg frem mod Hassan-Kali med min Avantgarde, og Kl. 9 om Aften besatte jeg den af Tyrkerne forladte Fæstning, der kan betragtes som Nøglen til Erzerum. Denne, paa Romernes Tid, i en overordentlig stærk Position byggede Fæstning, er for os af største Vigtighed. Vi fandt her 29 Kanoner, 1 Krudtmagasin, og betydelige Kornforraad. Til Tyrkernes Forfølgelse affærdigede jeg endnu samme Nat det tartariske Regiment, som satte efter Fienden, og fratog ham 2) Stk. Ørne, og meere end 50 anmeniske Familier, som han havde slæbt med sig fra Hassan-Kall. Denne vigtige Erobring, som Jntet havde kostet os, gav mig en fast Stilling for Erzerum. Næste Morgen nærmede sig os Stadens Beboere som vare flygtede til Bjergene; ogsaa de omliggende Landsbyer bade mig om Brættelse. Jeg havde erfaret, at Tyrkernes Nederlag og min hurtige Marsch, havde gjort et særdeles gunstigt Jndtryk paa Erzerums Beboere. Den 6te Juli sendte jeg derfor Mamusch Aga, som vi faa Dage tilforn havde fanget, og som belad Jndbyggernes Tiltro, til Erzerum. J den Proclamation jeg medgavham, opfordrede jeg dem til, ei at modsætte sig vore mægtige Vaaben, og gav dem den bestemte Forsikring, at for Religionsøvelse saavelsom Persons- og Eiendomssikkerhed skulde vorde respecteret paa det Helligste. Mamusch Aga, der levende erkjendte den gode Behandling, de Fangne nøde hos os, paatog sig med Glæde dette Hverv. Jmidlertid rykkede hele Armeekorpset frem mod Hassan, Kali, og den 7de Juli, Deres Majestæts Fødselsdag, lod Kaukasushæren sine inderlige Bønner for Dem, og sin Tak for de os forenede Seire, opstige til Himlen. Mamusch Aga lod mig sige, at han i Erzerum havde fundet den største Gjæring. De Fleste havde været fast besluttet at forsvare sig, men min Proclamation havde bragt dem til at vakle. "De fornemste Jndvaanere - skrev han - underkaste sig Ruslands Vaaben, og Folket slutter sig til dem. Seraskieren og hans urolige Tropper oprøre Folket endnu, men Deres Løfter ville snart gjenoprette Roligheden." - For uden Tidspildat benytte denne gode Stemning, forlod jeg med heele mit Korps Hassan-Kali Kl. 5 om Aftenen. Næste Morgen kom en af Seraskieren afsendt Kabidschibascha og vor Mamusch Aga, som Jndbyggernes Deputerede, til min, 3 Mile fra Erzerum beliggende Bivouac. Mamusch Agaoverrakte mig et Skrift, hvori Stadens Ældste samtykkede i mine Forslag. Kapidschibaschaen forsikrede, at Seraskieren ogsaa samtykkede i Stadens Overgivelse, men - tilføiede han - Synet af den russiske Armee under Erzerums Mure kunde let ophidse Jndbyggerne, opvække deres Fanatisme, og bevæge dem til et haardnakket Forsvar, hvisaarsag han indstændig bad mig, at standse med vor Fremmarsch. Skjøndt det under saadanne Omstændigheder altid er vanskeligt at gjennemskue Sandheden, ansaae jeg det dog for bedre at rykke frem. Korpset marscherede gjennem et Pas, der førte til Bjergets Top, og derfra ned i Dalen, hvor Erzerum folkerige Forstæder udbrede sig, og Fæstningens og Citadellets takkede Mure reise sig. Fem Werster fra Staden gjorde Tropperne Holdt, fordi der længere frem intet Vand var at finde. Saasnart vore første Regimenter lode sig see for Erzerums Høie, rykkede en anseelig Hob fjendtligt Rytterie ud af Staden, og angreb vore fremrykkede Piquetter, med en Geværild som varede til Aften, men ikke blev besvaret med eet eneste Skud. Jeg havde gjort Holdt paa Bjerget, udfærdigede et skriftligt Svar paa Jndvaanernes Erklæring, samt et til Selaskieren, og sendte de Deputerede om Aftenen tilbage dermed. Næste Morgen besøgtes jeg af En af Stadens Ældste, som sagde mig, at Folket havde raadslaaet hele Natten, og at, skjøndt de fleste Stemmer vare paa vor Side, den bevægede Folkemasse dog gjentagne Gange havde udraabt: Lader os ikke vanære vor Religion. Hvert Øieblik forandrede Folket sin Mening; snart vilde man overgive sig, snart forsvare sig haardnakket. Langt om længe vare man blevne enige om, at aabne mig Stadens Porte Kl. 4 om Eftermiddagen. Men da jeg beregnede, at hvis Fjenden atter forandrede sin Mening, vilde jeg fra Kl. 4 indtil Nattens Jndbrud have for liden Tid til at tage Pladsen med Storm, lod jeg svare, at jeg maatte have Nøglerne til Staden Kl. 3, i modsat Fald vilde jeg vende hele min Magt imod den. Klokken blev 3, og endnu havde jeg intet Svar. Nu besluttede jeg, at optræde paa en mere afgjørende Maade. Jeg gav derfor Tropperne befaling, strax at stille sig i Slagorden, i Stormskridt at marschere mod Erzerums Høie, og at erobre Forskandsningerne paa det mod Østen liggende Bjerg Top Dag. Vore Regimenter gik frem i regelmæssige Kolonner, med Musiken i Spidsen, og omringede Top=Dag fra alle Sider. Bestyrtede forlode Tyrkerne deres Positioner og hastede tilbage til Staden. Herfra aabnede Fjenden alle sine Batterier imod os; jeg befalte, at man skulde besvare Jlden med Skud af de Feltstykker vi havde ført op til Top=Dag, og snart anrettede disse den største Uorden i Staden. Kort efter saae jeg de fornemste Embedsmænd nærme sig os fra en anden Side. Da jeg ansaae dette for et Tegn paa Underkastelse, bød jeg vore Batterier tie, skjøndt Tyrkerne vedbleve at fyre paa vore Kolonner. Den fjendtlige Begler=Beg (Militair=Gouverneur) af Erzerum overrakte mig nu Nøglerne til Fæstningen og Citadellet, men trods denne fuldstændige Underkastelse faldt dog endnu nogle Kanonkugler, som kom fra Stadens Batterier, ned tæt ved min Side. Selve de Deputerede bade mig nu, at jeg ved vore Kanoners Jld skulde bringe hine Oprørere til Taushed, som, nogle Hundrede i Tallet, søgte at bringe Folket i Oprør. Men neppe havde vi affyret nogle Kanonskud, før hine Utilfredse adspredtes, paa deres Flugt sprængte de et Batterie i Luften. De Deputerede bade mig nu, at jeg vilde give Seraskieren saavelsom de 3 Paskaer i hans følge, deres Frihed, men dette afslog jeg, da jeg aldrig havde lovet det. Derimod gjentog og stadfæstede jeg mine forrige Forpligtelser, og da Staden nu var i min Vold, organiserede jeg strax Forvaltningen af den erobrede Provinds. Efter at vore Tropper vare komne gjennem hele Forstaden og Pladsen selv, nærmede de sig Citadellets Mure, og forlangte, at man skulde aabne Portene for dem, men Arnauterne, som havde indesluttet sig her, erklærede mod al Forventning, at de, langtfra at overgive Citadellet, vilde forsvare sig til det yderste. Jeg gav Ordre at skride til Storm, og nu aabnede Arnauterne Porten til Citadellet, der var saa fast og godt armeret, at dets Erobring vilde kostet os de største Anstrængelser. De seierrige russiske Tropper plantede nu Deres Majestæts Faner i Erzerums Citadel. Saaledes have da vore tapre Tropper i en Tid af 14 Dage oversteget tvende høie Bjergkjæder, som endnu vare bedækkede med Snee, tilintetgjort den tyrkiske Armee, erobret 2 Leire, indtaget den vigtige Fæstning Hassan-Kali, frataget Fjenden hans hele Felt-Artillerie, og derved gjort ham det umuligt, at tænke paa sit Forsvar; de have tvunget ham til, at overgive Midtpunctet for hans Magt i Orienten, en Fæstning og et Citadeel som havde kunne udholde en lang Beleiring; de have endeligen gjort Seraskieren selv, som var Armeens Overgeneral, og Statholder i hele det asiatiske Tyrkie, samt hans fornemste Paskaer til Fanger. Efter at have besat Erzerum, erfare vi, at allerede den 7de Juli havde nogle tusinde Krigere taget Flugten ud at Staden, i Retningen af Tokat. Erzerum besidder over 150 Kanoner, uhyre Magasiner med Levnetsmidler og Krigsmunitioner. Min Adjutant, Stabsritmester Vølkersahm, vil, foruden Nøglerne, som jeg har den Ære at oversende Deres Majestæt, nedlægge 6 Faner for Deres Fødder. En af dem tilhørte Seraskieren, og er Tegnet paa hans Værdighed og Magt. Fire andre tilhørte hans Paskaer, og den sjette fratoges Arnauterne tilligemed Citadellet. Seraskierens Kommandostav vil D. M. erholde paa samme Tid. Paskewitsch af Erian.