Norske Intelligenssedler, 1764-12-19
Om Potatos=Avling og Brug. Af denne baade for Mennesker og Qvæg højt nyttige Frugt, er i de Nordiske Lande, bleven bekiendt 5 forskiællige Slags, nemlig: 1) De hvide, 2.) De guule middelmaadige; 3) De guule store, 4.) De lange røde, og 5.) De store runde røde. Det første Slags har hvide Blomster, og dens Frugt er knudret, rund, vand agtig, og ikke godsmagende. Det andet Slags har lyse blaae Blomster, med en brand guul Stierne udi, Frugten er guul, rund og fast; den voxer ikke saa stor og yppig, som de andre men er meget godsmagende, næsten ligesom Castanier. Det tredie Slags har mørke hvide Blomster, dens Frugt er guul, rund og stor, er meget frugtbar, bliver tilig moden, og giver en Mængde Meel af sig. Det fierde Slags bærer mørke violet røde Blomster, og giver en rød langagtig og knudret Frugt; er frugtbar, fast og velsmagende. Det femte Slags har og mørke violet røde Blomster; men er forskiællig deri at det har en høiere tykkere Stamme eller Stængel, og en rund rød Frugt, der for det meste er stor, og meget Meel-rig. Dette Slags er meget frugtbar, og følgelig højt skatterlig. Angaaende Jord-Arten. Potatos voxer allevegne, dog best i sandig Jord, og særdeles, naar Jorden ligger dybt eller nedrig; kand og voxe godt i højt Lænde, naar ingen stærk Tørke Sommer indfalder. Den graae og den gule Sand-Jord er i sær den beste. Mose og Tørve-Jord, samt moratsigt Land, kand og hertil giøres beqvem, ved Grøfter paa begge Sider af Ageren, at Vandet kand ledes fra, og endnu bedre, naar saadan Jord blandes med Sand. U-duelig magert Enge-Land, hvor lidet eller intet Høe vil voxe, kand ogsaa gandske godt benyttes; thi, da saadant Land gemeenlig bestaaer af Mose og Sand, saa giver denne sammenmængende Jord-Art den meste Frugt Aarsagen, hvorfor denne Slags Frugt kommer sig bedre udi læt, end udi tung feed Jord, er fordi den tunge Jord er fast, og bliver sielden ret mør igiennem arbeidet; derimod i den lætte Jord kand Frugten bedre udbrede sig til alle Sider. Alligevel lader Potatos sig ogsaa forplante udi tung Jord, naar den først ved ofte igientagen Pløining og Harving er gjort aldeles mør og løs; thi efterlader man dette, bliver Jorden alt for fast, og U-krudet for stærkt. Hvorledes Jorden forud maae tilberedes. J Henseende Tiden at pløie, retter man sig efter Landet, og den Frugt der forhen har voxet. Er det en Ager, der har baaret Rug, Havre, eller Byg, da maa den, saasnart Kornet er indhøstet, ompløjes i flade og smale Furrer (thi en tyk og breed Furre bliver ej saa hastig forraadnet og mør) efter Michels Dag harves nogle Gange over, og derefter endnu engang for Vinteren ompløies noget dybere, hvilket alt maa skee i tørt Vær. Saaledes bliver da Ageren liggende Vinteren over u-harvet, paa det, naar Furrene ligger op i Høiden, at da Frost, Snee og Regn kand giøre Jorden mør og reen, og Ageren beholde sin Fedme og Fugtighed i sig. Det følgende Foraar, saasnart Jorden er tør, lader man skarpt harve, og igientager den dybe Pløining 3 a 4 Gange, samt Harving imellem hver Gang, alt i tørt Væjr; men efter den sidste Pløining harves ikke. Har Ageren tilforn baaret Erter eller Boghvede, er den forud mør og reen, og altsaa ei behøver saa meget Arbejde, en Gang at pløie og Høsten er da nok. Naar man anden Gang planter Potatos i en ureen og tilgroet Ager, voxer de bedre, end i det første Aar. Overalt kand det ureeneste Land ved denne Frugt bringes i god og brugbar Stand til al anden Sæd. Dersom der under den øverste Jord er en ond slet Grund, maa ej pløies for dybt; ellers er den dybe Pløining nyttig, paa det Rødderne kand trænge sig dybere, og Frugten blive meere overflødig. J Henseende Agerens Giødning, maa man rette sig efter, hvad Slags Sæd man siden vil bruge Jorden til, i det følgende Aar, vil man for Exempel have Liin-Sæd, Byg, Erter, gule Rødder, &c., er det godt at giøde Ageren. Tiden, naar denne Frugt skal plantes, kand her i Landet blive først i Man Maaned, naar Jorden er bleven nogenledes tør, og Veiret tillige er godt; har den begyndt at groe og skyde Groe=Pigge, kommer den saa meget snarere op af Jorden, Og for at faae dem til at skyde Grøde, betiener man sig af følgende Maade: J Martii Maaned tages de op af Kielderen eller den Grav, hvor de Vinteren over har ligget udi, og lægges paa et Loft eller tørt Sted, med Halm eller Høe baade under og over, da de strax kommer i Grøde, og maa da vel tages vare, naar de skal nedlægges i Jorden, at Groe=Piggen ej stødes eller afbrydes. Maaden at plante dem, er denne: Man graver Huller i Ageren rade viis, 4 a 5 Tommer dybe, og 1. Alens Længde, fra hinanden; hvorudi man lægger Frugten, 1, 2 eller 3 i hvert Hul, og dækker, til med Jord. 3 a 4 Uger derefter, naar de begynder at skyde op, maa Ageren rulles eller tumles over, at den bliver jævn og slet; og maa man i Tide derefter paapasse, at undertrykke U-krudet, hvilket best kand skee, naar Frugten er bleven en fierendeel Alen høi, med en Kaal-Hæver eller liden krum Spade, at hakke Ageren over, paa en tør og varm Dag. Naar Frugten bliver en halv Alen høj, ophobes Jorden rundt om, ligesom om Hvid-Kaal, hvilket ligeledes dæmper U-krudet, og giver Frugten Væxt. Denne Jordens Ophobning maa ikke giøres spids, men rund op ad, med en liden Grøft midt oven i, saa at Vandet af Regn eller Dug bedre kand komme til Rødderne. Frugtens Modenhed og den rette Tid at optage den af Jorden, viser Bladene, naar de bliver guul agtige, saa og Bærene. Bladene bliver da afskaarne en fierendeel Alen oven for Jorden, og henkastede i en Hob, at man desbedre kand tage fat om Stammen, og rykke den op, efterat man først har løsnet under Frugten med en breed Hauge-Spade; dog bliver megen Frugt liggende løs tilbage i Jorden, som vel maa eftersøges og optages. Naar man begynder med at indhøste og optage Potatos, maa man haste, at blive snart færdig dermed, for Natte-Kuldens skyld, der gemeenlig forderver dem, der ligge øverst i Jorden, hvilke da nøje maa udledes og adskilles fra de gode, og kand bruges til at giøde Sviin med. At giemme og bevare dem om Vinteren skeer best ved at nedgrave dem 1 Alen dybt need i Jorden paa højt liggende tørre Stæder, og dækker vel over med Jord eller Sand, som lægges i en Dynge eller Hob spids op ad, saa at Vand af Snee og Regn ikke kand rende ned i Graven. Denne Hob bedækkes atter med Siv eller Halm, paa det Jorden ikke skal fryse til, og at man kand tage af Frugten, naar man vilDet er og godt, at man strøer tør Sand i Graven iblandt Frugten. Hvor man ikke har saadant tørt og højt liggende Sted, hvor de kand nedgraves, lægger man dem plat oven paa Jorden med Brætter omkring, opgraver den omliggende Jord en halv Alen viidt fra Brætterne, og dermed tildækker baade Frugten og Brætterne, saa at Hoben seer ud, som et spids opskakket Bierg, og lægges atter Halm deroven paa som meldt. Frugtbarheden af Potatos er saa stor, at ingen Slags Sæd kand være meere fordeelagtig. Man kand i et Stykke Land af 50 Alens Længde og Bredde i Firkant, der ikke fuldt udgjør et Korn-Maal efter Norsk Maal, avle over 30 Tønder. Slutningen følger næste Uge.