Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-12-14
Hamburg som Handelsstad. – Som Handelstad har Hamburg i Aarhundreder været og vil, ved sin fordeelagtige Beliggenhed, sine Indbyggeres gode Handels-Jndsigter, og deres, ved utrættelig Flid og Stræbsomhed, samlede store Formue, altid vedblive at være det. Der maatte foregaae store Omvæltninger i Europas politiske og mercantile Forhold, dersom dette skulde kunne forandre sig. Men desuagtet er denne Stad langtfra ikke meere, hvad den har været. Den stigende Cultur og Skibsfartens Udvidelse har udtørret mangen blomstrende Næringsgreen paa dens Handels flors ældgamle Stamme. Saaledes er Hamburg nu ikke meere Americanernes Oplagsted for østersøeske Producter, og disse, der tilforn ikke kunde undvære Hamburgerne, seile nu selv ligetil de østersøeske Havne, og tilbytte sig for deres Producter østersøeske Artikler. Andre Nationer have ogsaa vidst at gjøre sig mere og mere uafhængige af Hamburgerne. Continentalsystemet ophialp i de fleste Lande mangen indenlandsk Fabrik, og efterhaanden lærer man at undvære udenlandske Frembringelser, hvorved Hamburgs Mellemhandel meget taber. Overalt har Handelens nuværende Dvale i Almindelighed nødvendigen maattet have en ufordeelagtig Indflydelse paa en Stad, hvor Hovedkilden til al Næring er Handel. Sukkerraffinaderierne, hvorved Hamburg fordum vandt saa uhyre Summer, ere næsten aldeles ødelagte. J de store Pengehandlinger, som i de nyere Tider fandt Sted, have denne Stads Huse ikke synderligen indladt sig, mueligen fordi den Fordeel, de forlangte, var for stor og deres Tillid til de laanende Stater for liden. Naar man undtager det Laan, som Danmark i Aaret 1819 gjorde i Hamburg, saa ere de fleste andre Laan, skeete i Engelland. Først i den nyeste Tid ere Statspapirer ret for Alvor blevne en Handelsgjenstand paa dets Børs. Men alt dette uagtet bliver det dog altid en Stad, hvor Enhver, ved Stræbsomhed, kan leve; thi alle, lige fra Millionairen indtil Bissekræmmeren, finde her stedse Beskjæftigelse. Dertil kommer, at Arbeidsom heden i alle Fag her er overordentlig stor. Den mindste Pengegevinst er en Krands, som aldrig hænger saa høit, at Nogen finder det betænkeligt at kravle op for at hente den ned. Mænd, som eie ti, tolv Millioner, bryde sig intet om at gaae ned i Pakhuset og hente den Artikel, der begieres hos dem, op, naar een af deres Folk ikke er tilstede. De kunne beqvemme sig til at give Slip paa alle Livets Herligheder, kun ikke paa Profiten. Saaledes er det ogsaa med Haandværksfolk. Bestiller man den ene Dag en complet Klædning, saa kan man næste Dag see den færdig. Alle ville gjerne fortjen Penge og Alle ville derfor gjerne arbeide. Den bedste Adresse til en Hamburger er altsaa en vel spækket Pung. For den aabne alle Døre og alle Hjerter sig. Derfor finder en Kjøbmand ogsaa i Almindelighed den bedste Modtagelse. J en Audience hos een af HamburgsMillionairer vilde en Lasitte eller Rothschild, sikkert allerførst blive indladt, om ogsaa en Gothe, Walter Scott eller Thorwaldsen vare komne en Time tidligere. Men man behøver just ikke heller at være Kjøbmand, for at finde en gunstig Modtagelse. Naar der kun er udsigt til den fjerneste Handelsforbindelse og Handelsfordeel, bliver man sædvanligen indbuden til Selskaber baade i Staden og paa Landet. Men sjeldent giver man her sin Pære bort, naar man ikke forud veed, at man faaer et Æble igjen. Dog, denne overordentlige Respect for Penge og Pengefordeel uagtet, gives ogsaa et Slags Familieadel, der, endskjøndt den ingen Stamtavler og Skjoldmærker har, holder meget paa Byrd og Herkomst. Den berømte Professor Büsch, hvem Hamburgerne have oprettet en Ærestøtte paa Volden, siger i sit indholdsrige Værk: Erfahrungen (T. 4), Selv i en Stad som Hamburg kan en Mand af mit Slags ikke opnaae den Mangfoldighed af Omgang, der ganske behager ham, kan og giver ikke gjennemtrænge de Skillevægge, mellem og bag hvilke Folk af visse Stænder eller afvisse Familier holde sig sammen.