Berlingske Tidende, 1809-02-17
Amsterdam, den 4de Februar. Oversvømmelserne have i mange Aar ei gjort saa megen Skade, som denne Gang. Natten til den 31te Januar indtraf en Orkan, den men meget forstørre bellykken Nøgle hundrede Mennesker og mange tusinde Stykker Qvæg ere druknede. Fra Emmerich til Dortrecht og Rotterdam, staaer en Strækning af 50 Qvadratmile under Vand. Geldern, Zeeland, Maastland, kort alle Egne ved Waal, Maatz, Lech og Rhin ere tildeels ødelagte. De fleste Huse i Byerne Tiel, Va rik, Hemert og Drumpt ere nedstyrtede. Kongen har, ledsaget at den indenlandske Minister og Generaldirectionen for Vandvæsene, begivet sig til de oversvømmede Egne. Han har ved sin Nærværelse opmuntret de Drave, der bidroge til de Ulykkeliges Redning, og lade dem, der viste sig ligegyldige ved den almindelige Jammer, give Jrettesættelser. De, der især have udmærket sig, ere udnævnte til Riddere af Unionordenen, eller have faaet Guldkaarder, Daaser og Uhre. De Ulykkelige understøttes paa alle Maader, og der er allerede aabnet Collecter for de i hele Landet; desuden ere private Collecter foranstaltede i Rotterdam og flere Stæder. Den kongelige Tidende melde blandt andet følgende om vor menneskekiærlige Monarks Reise til de oversvømmede Egne: Kongen har forgjeves sagt, at Beboerne af de oversvømmede Egne først maatte bringe deres Koner og Børn i Sikkerhed, førend de tænkte paa at redde deres Qvæg og øvrige Eiendomme, De fleste have vel fulgt dette Raad, men mange ere blevne et Offer for deres blinde Kiærlighed til deres Gods. J alle Byer, hvor Hs. Maist. kom, gav han den Forsikkring, at Jndvaanernes Tab kunde oprettes, hvor stort det end maatte være, fordi de vare Hollændere, og hørte til en god og ædel Nation, men at et eneste Menneskes Død, der havde været haardnakket og ei adlydt Regieringens Befalinger, var et uopretteligt Tab. Saasnart Kongen havde besteget Tronen, yttrede han for Konstforstandige sin Bekymring over Landets Forfatning med Hensyn til Floderne. Hs. Maist. undersøgte med dem, om det ei var muligt at befrie Landet fra den Fare, hvori det er hver Vinter. Han indsaae med dem Muligheden i at sikkre Amsterdam, Amstelland, Maasland, Utrecht, Gelderland, Overyssel og Brabankfor alle Farer, naar man forandrede Lech til en seilbar Kanal og gravede Nød=Kanaler til at aflede det overflødige Vand, der kommer fra Schweiz og Overrhin. Hs. Majst. meddeelte i et af sine første Bud, skaber det lovgivende Corps denne Plan, men man fandt samme og Høistsammes Bekymring overdreven. Særegne Meninger bestrede Kongens Plan, og fandt ulykkeligviis Medhold i Finantsernes Tilstand og Tidernes sørgelige Forfatning. Kongen har betient sig at den første strenge Vinter til at lære at kiende denne Deel af sit Riges, farlige Tilstand i selve Farens Øieblik. Han fandt Digerne fra Lo nen til Dalem i en Strækning af 15 Mile overalt beboede, og de brav ulykkelige Jndvaanere indskrænkede til et Terrain af 20 til 24 Fods Brede, og paa begge Sider truede af Vandet, der allerede havde naae Digernes Høide. J Gorcum saae Hs. Majst. næsten en heel Stal ødelagt; Voldene vare det sidste Redningsmiddel for Jndbyggerne Fra Gorcum til Papendrecht, Ablasserdam og Vianen blev Syne, endnu skrækkeligere. Digerne ved Lingen vare giennembrudte Natten til den 31te Januar var Stormen meget stærk. Ved Mar mede gik Flodens Bølger lige saa stærkt som i rum Søe, og sloge er allene over Diget; men kastede endog store Jisstykker over samme De ulykkelige i Dødsangest svævende Jndvaanere havde ingen anden Beskyttelse, end deres Huses svage Mure, byggede paa et Dige, de hvert Øieblik blev truet med at giennembrydes. J denne Stilling: der endnu blev sørgeligere ved en stor Jldebrand, da alle Jndvaaner, trængte sig omkring Kongens Vogn og spurgte ængstelig om Diget var giennembrudt, da alle Elementerne syntes at sammensværge sig mod os, og truede ei allene Husene med Ødelæggelse, men ogsaa de øvrige Diger med at giennembrydes ; i dette skrækkelige Øieblik angrede Ho Maist., er at have udført den for 3 Aar siden lagte Plan til Farens Formindskelse. Havde den end ikke været fuldkommen tilendebragt, saa maatte den dog allerede have gjort megen Nytte. Hs. Majst. besluttede derfor, uden Tidspilde at fuldføre denne Plan, og ei mere give efter for de konstige Taler af Personer, hvis Egennytte stedse bringer dem til at adskille enhver Plan fra det almindelige Bedste. Hs. Majst. har under disse vanskelige Omstændigheder været tilfrede med sin Ministers Jndsigter og Handlemaade. Den unge van Doornhar især udmærket sig. Da han efter befaling begav sig til de oversvømmede Byer, havde han den Lykke, at redde Beboerne af nogle fraliggende Huse. J Gorcum havde Kongen Karabinererne af sin Garde at takke for Indbyggernes Redning. Oversvømmelserne i Aa kunne sammenlignes med dem i 1740. Oversvømmelserne i 1784 og 1799 vare nærmere mod Foraaret, og mindre ødelæggende. Vi faae mange Menneskers Død at beklage; Tabet af Privatfolk er overordentlig stort. Kongen og den offentlige Skat ville være saa meget mindre i Stand til at godtgiøre al Skade, da denne Ulykke vil foraarsage en anseelig Deficit i Finantserne ; imidlertid skulle Indbyggerne have Hielp. Den indenlandske Minister har i Utrecht den 1ste d. M. udstedt en Opfordring til Jndvaanerne og først at redde Koner og Børn, førend de tænke paa deres Eiendomme, da 17 Mennesker ere omkomne i Dalem ved en slig Forsømmelse. De seneste Jndberetninger melde, at Vandet falder allevegne, og at Faren rimeligviis er forb.