Aalborg Stiftstidende, 1830-11-13
Fra Amsterdam skrives: Vi have her gjennemlevet ængstlige Dage. Vor Børs syntes at have været en Opløsning nar; alligevel har ikke et eneste Huus ladet blive sine Forbindtligheder uopfyldte, og det i en Stad, hvor hver Mand er indviklet i Fonds-Forretninger. J Sandhed et Beviis paa Riigdom og Soliditet, og ikke mindre paa Redelighed. Edeyen af Algler har nu kjøbt en stor Villa i Nær der bestaar af 38 sorte og 20 hvide Fruentimmer. Villen har meget store, med høie Mure omgivne Hauger, hvori disse Damer spadsere. Siden de kom derud, ere Strikkestiger blevne meget søgte i Neapel. Østers Avl. Da Østers saa ganske høre til den fine Verdens Nydelser, vil følgende Udtog, dem vedrørende, af Bogen"Briese eines Verstorbenen", en fragmentarisk Dagbog paa en Reise gjennem England, Wales, Jrland og Frankrig i Aarene 1828 og 1829, vel ei læses uden Jnteresse. Bemærkningen er hentet i Jrland. "Medens vi fortærede vore Østers, der ere ganske kostelige paa den vestlige og sydlige Kyst af Jrland, gav en Herre der fra Egnen, og som selv avler Østers paa sit Gods, os nogle nøiere Underretninger om deres Behandling og Naturhistorie, mig aldeles nye. Treaarige Østers ere de bedste til at spise, siden de da først ere fuldt udvoxne og have naaet den vedbørlige Størrelse, og Førlighed. En forstandig Østersoekonom har Bænke for hver Alder og, efter sin Bunds Beskaffenhed, Østers af forskjellig Smag og Flavour. Paa de af Kunsten, uforstyrrede Pladse, hvor Østerserne formere sig i deres Natut ilstand, naae de aldrig den høiestmulige Fuldkommenhed. Man kommer dem til Hielp paa følgende Maade. Ungerne opfiskes ganske smaa og udsaaes, som Korn, paa et ei langt fra Bredden værende Sted i Havet, hvis Bund bestaaer af et blødt Dynd og ei maa stikke dybere, end allerhøiest 1 1/2 Fod. Efter 3 Aars Forløb fisker man dem op igjen og udsaaet atter nye paa Moderbænken. Naturligviis har man flere saadanne Dyndbænke igang, for hvert Aar at kunne tømme den, der er bleven moden. Det lader til, at Østerserne maa blive meget gamle, inden de formere sig, da der aldrig i de nysbeskrevne Kunstkolonier findes nyfødte. Maaden, de fødes paa, er eller heelt egen, et nyt Beviis paa den muendelige Mangfoldighed i Naturen. Sandsynligviis er Østersen en Hermaphrodit, da slet ingen Kjønsforskiel er at bemærke, og de blot forplante sig derved, at der, udenfor Skallen om dem, danner sig 15 til 16 Smaaøsters, ligesom Vorter, og falde af, naar de have naaet behørig Fasthed. Frembringelsen af samme 16 Unger angrider den gamle Østersmama saaledes, at hvis man derovenpaa aabner hende, finder man intet andet i hende end en Smule Dyndvand; og, strax efter at de Smaa ere faldne af, graver hun sig 6 til 7 Tommer ned Under Dyndet. Der tilbringer hun et heelt Aar, inden hun er kommen sig igjen, for at kunne tænke paa ny Afkom. Derfor kan man og i den Tid ganske dervemt opfiske Ungerne, uden at komme de Gamle for nær, der sove eller drømme ganske roligt i Dybet. Opfiskelsen af Østers skeer ved et Redskab, der ligner dem, med hvilke man bringer Dynd og af Floder, og for at udsaadem, kastes de i et Stykke Segldug og strøes ud som Korn. Meget gamle Østersmamaer vorde endeligen ufrugtbare, idet deres Skal faaer en Tykkelse, der ingen Kjærlighed kan trænge meer igjennem, netop ligesom med andre gamle Mamahjerter.