Jyllandsposten, 1838-02-26
Ved at gjennemgaae dette Finantsregnskab opstaaer naturligviis hos Enhver det Spørgsmaal: Hvad kan være Aarsagen til, at man har affattet dette saaledes som det er, og Svaret kan ikke være: for saameget som muligt at skjule Finantsernes sande Tilstand, og stoppe Munden paa de saakaldte Skraalere." Disse Hensigter kan nemlig ikke opnaaes, og vilde det være gavnligt at indbilde Kongen og Folket, at vor Forfatning er bedre end den virkelig befindes at være? Man maae jo vide, at der er Folk i Landet, der forstaaer at revidere et Regnskab, og som kunne addere og subtrahere ligesaa godt som Concipisterne af Regnskabet, og hvortil nytter saa det hele Blændværk, – Det danske Folk har saa ofte viist, at det ikke skyer noget Offer, naar det er nødvendigt for Staten. Alle 4 Stænderforsamlinger have eenstemmig erklæret, at man hellere saae Landet belagt med nye Skatter, skjøndt de nuværende trykke haardt nok, end med ny Gield. - Hvi skulde man da, hvor et saadant Sindelag hersker, søge at skjule Saaret, hvoraf Staten lider - Det er jo dog ikke incurabelt. - Og selv om det var dette, og en Stats=Bankerot var uundgaaelig, vilde denne da ikke, naar den kom uventet, foraarsage langt flere Ulykker, end naar man længe havde forudseet den, og kunde tage sine Forholdsregler derimod. Ved et detailleret Finants regnskab, som indeholdt nøiagtigen Underretning om, hvad enhver enkelt Sum var brugt til, vilde man bedst kunde overbevise sig om Nødvendigheden af Udgifterne, eller kunde paapege, hvor Besparelse kunde finde Sted. Vistnok vilde mangen en Mand betænke sig paa at trygle og Gratialer eller Forhøielser i Pensioner eller Vartpenge, naar han vidste, at hans Navn blev nævnet i Regnskabet, og vor ømt følende Konge vilde af den tusindøiede Revisors Mund høre mangen Oplysning om de fornemme Tiggeres sande Forfatning, der nu evig bliver ham en Hemmelighed. Vel er det slemt, naar der i den dybeste Fred skal findes Underballance, i Statens Regnskab, den være stor eller liden; men vimaae trøste os ved, at vor Underballance dog ikke er større, end at den ved fornuftig Besparelse kan i de følgende Regnskaber aldeles forsvinde, thi af 14 Millioners Jndtægt aarlig, hvoraf det kongelige Huus med Hof= og Stald-Etat har medtaget 1,311,840 Rbd., Embedsmændene under de forskjellige Collegier 909,741 Rbd., det udenlandske Departement 294,563 Rbd., Søe og Land-Etaten 3,848,919 Rbd., offentlige Bygningers og Havers Vedligeholdelse samt Christianborg Slots Fuldførelse 426,644 Rbd., og Pensioner, Vartpenge, Gratialer, Kjøbenhavns Fattigvæsen og milde Stiftelser 947,477 Rbd., der maae upaatvivlelig let kunde spares henved en Million. Vi see med Længsel Regnskabet for 1836 imøde. J dette vil sikkert den sidst anførte Kassebeholdning, blive optaget, og da først lader Underballancen sig nøiagtig bestemme; men vi haabe, at der ingen vil findes. Vor tarvelige Konge, og de, som staae ham nærmest, have sikkert foregaaet, her som altid, Landets Børn med et godt Exempel, og vi ville Alle følge dette, saa at vi kunne, og med Glæde ville, yde hver sin Skjerv paa Fædrelandets Alter, da vi af dette forventede Regnskab haabe at faae Overbeviisning om, at den af Stænderne ompetitionerede Finants=Committees Nedsættelse for at gjøre Forslag til Reformer og energiske Besparelser var overflødig. Chausseer i Jylland. (Sluttet. See forr. Nr.) Tøi knytte disse bemærkninger fast til dem i Sagen, Veivæsenet angaaende, som ved vor Stænderforsamling ere fremførte og hvor man antog, at Jylland ikke behøvede Steenchausseer, men blot de saakaldte lette Chausseer med Leer og Gruus paa 16 Alens Bredde inden Grøvterne, undtagen med enkelte Undtagelser; at Veienes Anlæg og Vedligeholdelse burde henlægges under en Communalbestyrelse, og at Chausseearbeidet eftertidig burde udføres ved liciteret Entreprise m.m. Ligesom den kongelige Commissarius under samme Forsamling bemærkede: at der vare gyldige Grunde til at ønske en Forandring i de Regler, hvorefter Veibyrden nu fordeles. J Anledning af den forventende Anordning om Landcommunalvæsenet, anførte han: at denne formeentlig meere end een Gang blev at behandle i Stænderforsamlingerne, inden Sagen saaledes modnedes, at den nye Jndretning kunde træde i Kraft. Det er derfor af yderste Vigtighed for Provindsen, at den af Assessor With udarbeidede allerunderdanigste Petition dens 5te Post midlertidig maa gjælde som Regel, idet Forsamlingen med 40 Stemmer mod 10 har formeent: at ingen Kjøbstædgade maa brolægges eller andre Veiarbeider af Betydenhed paabegyndes paa Landets Bekostning, forinden Communalbestyrelsen træder i Kraft; og saaledes saae vi altsaa det almene Ønske udtalt, som fandt Gjenklang i ethvert patriotisketænkende Medlem af Staten. Man vil derfor ei kunne undre sig over, at man i offentlige Blade har anseet den senere Veibeordring i Jylland at være fremmet efter Regler, som aldeles ikke stemme med dem, som ved Stænderbordet bleve antagne, ligesom Principet i Forordn. af 28de Mai 1831 § 4 ogsaa synes at tale derimod. Til Jydernes store Bekymring saae man derfor endnu dette kostbare Arbeide, tildeels af Steenchausseer, ei alene at vedblive, men ligesom med fornyede Anstrængelser at fortsættes i 1837, og endog aldeles nye Chausseeanlæg paabegyndt i sidste Foraar og fortsat i Sommerens Løb, og hvad værre er, saagar nye Chausseelinier afstukne i sidste Efteraar og det endog paa Steder, f. Ex. mellem Hobroe, og Randers, ligesom mellem Viborg og Randers, hvor Jyderne alt iforveien mellem sidste Byer tæller 4re Veie, nemlig 2 aldeles nye anlagte og forbedrede Landeveie, som i en Længde af noget over 6 Mile hinanden parallel løbende, paa sine Steder kun paa nogle Bøsseskuds Afstand gjennemskjære, denne betydelige Landstrækning, ligesom de tvende Gudenaaer afgive en saare heldig Transport i disse Egne. - Anlægget her af en 5te Vei vil sikkerlig lede efter Sidestykke i Danmark. Dog, et saadant Veiarbeide vil neppenogensinde vorde paabegyndt og endnu mindre fuldendt, thi saalænge det høikongelige Rentekammer præsideres af en Schønheyder – en Mand, der i sin Tid, som Stiftamtmand i Viborg, var bekjendt for sin sjeldne Virksomhed, Lyst til at gavne og Utrættelighed i at fremme den gode Sag - vil denne nok vide at agte sit eget Værk, sine egne forgrenede Landeveie, som han ved saa ofte personligen at have befaret og efterseet, til utrolig Nytte for Landdistricterne saavelsom for Byerne, med Jndsigt og Kyndighed anlagde, idet han altforvel vil kunne indsee, at de Landskaber der nu i henved 20 Aar uafbrudt have arbeidet paa disse 2de Landeveie, og nu endelig have fuldført dem, ved nu at erholde begge casserede og atter begynde forfra paa - Steen chaussee-Arbeide - vilde blive i Bund og Grund ødelagte. Haabe maa vi derfor, at netop den retsindige Kammerdirecteur, fra sin høiere Standpunct i Staten, endnu vil virke for Jydernes Vel, som stedse laae ham paa Hjerte, og saaledes, overeensstemmende med de Stænderdeputeredes Ønske, foranledige et Chausseearbeide stillet i Beroe, som kun minder Jyderne om Ordsproget: ogsaa Guld kan man kjøbe for dyrt."