Jyllandsposten, 1839-02-11
Man saae i sidste Efteraar, hvorledes det gik med en Dagvogns Passagerer ved Ousted Kroe i Sielland, som paa Grund af Kudskens Forsømmelighed skal have undladt at fraspænde Hestene Skaalerne, da han fodrede dem. Da een af Damerne nemlig opspændte sin Pa Ved Optagelsen af ovenstaaende Annonce skylde vi at bemærke, at ligesaa gjerne vi i vort Blad undgaae personlige Udpegninger, hvor saadanne uden Skade for det Almindelige kunne udelades, ligesaa kjært vilde det have været os i dette Jnserat at see den Amtsforvalter betegnet ved fulde Navn, som ved Tilsidesættelse af hvad han skylder sine Medborgere og det Embede, der er ham anbetroet, under nærværende Tidsomstændigheder tør fordriste sig til en Adfærd som den her Redactionen. angivne. rapluie bleve Hestene bange, toge paa at løbe og, som tidligere meldt, væltede Vognen paa det ynkeligste At saadan Ulykke ei skeer meget oftere ved erfarne Kudskes Antagelse, til hvem Dagvogns=Kjørselen overlades, er næsten ubegribeligt, og man hører megen Be ængstelse yttret mod denne Befordring, især da de jydske maadelige Veie i de mørke Vinteraftener nødvendig gjør Lygternes Antændelse paa Vognen, som man imidlertid som oftest undlader. Men til ingen Tid ere Passagererne meer udsatte for saadanne Væltninger, end kort efter Skiftetiderne, da de i Begyndelsen tilgaaende nye Kudske, som undertiden kun ere Bønderknøse paa henved en Snees Aar, ved paa eengang at styre 4 Heste for en lang Vogn som Dagvognen, paatage sig et Arbeide, som de aldeles ei ere voxne og i al Fald kun med Tiden erhverve Færdighed i. Paa en Reise fra Roeskilde til Kallundborg erholdt et Reiseselskab i dette Efteraar kort efter November Stadfæstelse paa denne Sandhed. Den Postillon, som saaledes fra Roeskilde svingede ind i Holbek i Gjæstgiver Anthons store og rummelige Gaard, maa sikkert have fundet Portstolpen, til venstre i Porten fra Bygmesterens Side at være anbragt for langt ude i Gaarden, thi med Dagvognens venstre Baghjul, som han mulig har anseet for en brugelig Dunkraft, gjorde han alt sit for at bibringe Porten større Udvidelse ved Stolpens Jndskruning i selve Huset, som iøvrigt skal have tilveiebragt en sær Knadren i Bygningen, der ingenlunde skal have været Værten til Behag og ligesaalidet Passagererne, som dog takkede Skjæbnen, fordi ingen Steenafviser hyttede for Stolpen, da Baghjulet ved at have monteret ei havde undgaaet en frygtelig Væltning. Dog dermed var Skrækken for denne Dag endnu ei tilende. Atter besteeg en ganske ung og ny antagen Postillon Bukken og skulde føre den anden Dagvogn fra Holbek til Kallundborg; hans Qvæk i Posthornet vare slemme, dog var hans Pidskesmækken farligere, da han som oftest forfeilede Forløbernes Øren ved Pidskesnærtens Omeirklen af Passagerernes Hovedtøier. Dog dette var endnu det mindste; i et strygende Trav gik det imidlertid ned af den vel brolagte Kallundborg Gade, indtil der pludseligt blev gjort Holdt for Gjæstgiver Tranes Gaard; her brølte en barsk Stemme fra Døren af Kudsken imøde: "jeg troer minsæl Du er gal, havde Din Æsel kjørt blot en halv Alen nærmere mod Rendestenen, havde Du væltet Vognen ind mod Huset." Passagererne, som ingenlunde vare lystne til ogsaa at demolere denne Gjæstgivergaard, skyndte sig det bedste, de havde lært, at komme ned af den Vogn, som lige stod paa Skred til at glide ned i den dybe Rendesteen. Man seer heraf, hvilke Farer der ere forbundne med denne iøvrigt fortrinlige Befordring, som imidlertid aldrig burde overlades nye Kudske, uden at disse tilbørlig vare instruerede af Kyndigere og bibragt de aldeles nødvendige Haandgreb, som høre til for med Færdighed at bruge Tømmen, Pidsken og Posthornet; ligesom det ogsaa var ønskeligt, at Lygternes Antændelse paa Dagvognen stedse fandt Sted i alle mørke Aftener, hvorved dog altid een Forsigtighed mere blev iagttaget. Opfordring, til Medlemmerne af Selskabet til Hesteavlens Fremme, 1839. Ved høi Grad af Misbilligelse formene vi, at Selskabets ærede Medlemmer have anseet den Fremgangsmaade, trende af dets Medlemmer, nemlig S. Svendsen, J. Nørgaard og N. Andersen, i Henhold til Committeens Circulairskrivelse af 12te Octbr. f. A. have forlangt nærværende Committee opløst og en ny valgt. Overbeviist ere vi imidlertid om, at de øvrige 105 Medlemmer med en afgjørende om ei eenstemmig Majoritet, atter ville stemme for, at den samme ærede Committee urokkelig vil beholde den den overdragne Bestyrelse, idet Selskabets Medlemmer ved at see de engang valgte 5 Committeeherrer fortsætte et for Jylland saa vigtigt Hverv, som nærværende, til hvis Fremme der alt er virket med stort Held, derved ville befordre selve Sagens Formaal og endvidere overtyde den høitagtede Committee om den Tænkemaade og det Sindelag, der besjæler Selskabets skjønsomme 105 Medlemmer.