Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1830-12-10
Engeland. Den afdøde Konges efterladte Juveler, bestaaende af Ringe, Daaser, 2 ere af Londons Juvelerer, der selv have forfærdiget de fleste af dem, bleven vurderet til 205,000 Pd. St., for hvilken Sum de have tilbudt sig at ville tage dem igjen tilbage, men den nuregierende Konge har beholdt dem allesammen. - Efter Carlovs Morning-Post af 11te f. M. overnattede, Mandagen forud, en Dame og en Herre, der reiste i deres egen Vogn med Postheste, i Lenonns-Jnn, paa deres Reise fra London over Bristol til Dublin. Jfølge en Arrestordre, der fra London fulgte efter dem, anholdtes de, Dagen efter, af en Fredsdommer, der strax lod dem føre tilbage igjen. Efter Forlydende vare Flygtningerne en Herr Fese af Belfort, og en Datter af en afde rige Rotschilder, den eneste Arving til disse tre navnkundige Mosatters forenede umaadelige Riigdom. Hr. F. og Damen havde paa deres Flugt ladet sig vi i Waterford. - J Egnen af Manchester rasede den 5te November en med Styrteregn ledsaget Storm, hvis Lige i Hæftighed man ei havde oplevet i de sidste 50 Aar. Den vedvarede et heelt Døgn, og bragte Floden, Jrvell til at stige 40 Fod (!) over sin sædvanlige Høide. Vandets Overflade var bedækket med Ruiner af bortrevne Bygninger, Meubler &c. og hele Omegnen lignede et blank Hav. Man antager, at denne Oversvømmelse har anrettet Skade for 100,000 Pund Sterling. - Grev Grey den nærværende engelske Premierminister, paa hvem hele Engeland i dette Øieblik har sin Opmærksomhed henvendt, har allerede to Gange tilforn, under Georg Vi, afslaaet den ham tilbudne Post, som Premierminister. Han er den ivrigste Friheds Ven i Overhuset, og unægtelig dets første Taler. Som øverste Formand for Whig Partiet, besidder han, saavel derved som ved sin personlige Caracteer, begge Parlementshusenes. høieste Agtelse. Skulde han tredie Gang afslaa den høie Post, hvortil hans Monarks Tillid kalder ham, skeer det vistnok fornemmelig for hans svækkede Helbreds Skyld. Grev Grey er en Mand imellem de 50 og 60; men seer yderst bleeg og hectisk ud. Hans hele Væsen bærer forresten Præget af dyb Følelse og overordentlig Fiinhed. Han er af Middel-Statur, meget mager, og lever et høist lykkeligt Liv i en talrig Families kjærlige Kreds. - Den Communication ved Dampkareter paa Jernbanen imellem Liverpool og Manchester, som nylig aabnedes, er i høieste Grad mærkværdig. Dette, over 7 1/4 danske Mile lange, Veistykke, tilbagelægges regelmæssigen af Passagererne i 1 1/2 eller 1 1/2 Time; Bevægelsen er den behageligste og mindst incommoderende man kan tænke sig. Til Dampmaskinen føies efter de Reisendes Antal, af hvilke eet Hundrede regnes til een Maskine, – fire til for Vogne. En Mechanicus har nylig med Maskinen alene tilbagelagt denne Strækning først i 32, siden i 25 Minuter, og mener at kunne spare endnu mere Tid. - Bristolerne have den gigantiske Plan, at bygge en Bro over Arcon, saa stor, at Skibe af enhver Størrelse med udbredte Seil kunne seile igjennem under den. Denne Bro faaer en Høide af over 210 engelske Fod over Vandet, og kommer til at hvile paa Søiler, eller snarere gothiske Taarne, der endnu ville hæve sig 50 Fod over Broen. Breden bliver omtrent 30 Fod. (2) J Hr. Cancellieraad Hempels "Bidrag til Tidshistorien, findes følgende interessante Skildring af Andianernes Skjæbne: "Den mærkværdigste Begivenhed i hele Nyskotlands Historie er de stakkAcadianers Fangenskab og Forflyttelse, di som saameget Andet, satte en evig Skamppaa den brittiske Politik i den nyere Tid. De Folk var ved Krigslykken kommet under britte Jndflydelse, og bestod næsten udelukkende af franske Kolonister og nogle indfødte Jndianere, som delede hines Had mod Engelænderne. De talede Fransk, vare den romerske katholske Religion hengivne, og bekjendte for deres store Forkjærlighed for det Land, deres Fædre havde opbyrket. Da Acadien var aftraadt, bleve de opfordrede til, enten at sværge den nye Regjering Troskab, eller at rømme Landet. De aflagde Eden, dog kun under den Betingelse, at man ikke maatte tvinge dem til at føre Vaaben, enten mod Frankerig eller Jndianerne, deres Bundsforvante, men den engelske Regjering forlangte Eden uden al Forbehold, hvortil Acadianerne i mange Aar ikke vilde forpligte sig. Nu traf det sig ofte, at man fandt enkelte Acadianere blandt de Jndianere, som laae i Krig med Britterne, skjøndt Massen af Nationen viste et fredeligt Sindelag, og gjorde sig al mulig Umage for at blive neutral. Men de engelske Embedsmænd, som frygtede deres store Jndflydelse paa de vilde Folkeslag, saae Tingen fra en anden Side, og udvirkede den grusomme befaling, at de skulde udjages af deres Land og fordeles omkring i de engelske Kolonier. Paa den Tid befalingen blev givet, befandt Acadien, sig i en blomstrende Forfatning. Agerdyrkning og Qvægavl havde naaet en høi Grad af Fuldkommenhed og fremkaldt en Mængde gode og beqvemme Boliger, Beboerne tilberedte selv deres fleste Fornødenheder, kjendte lidet til Luxus og levede i Simpelhed og Tarvelighed. Processer, kjendte de kun sjelden, og indbyrdes Stridigheder, bleve jævnede ved de Ældste i Menighederne. Præsterne besørgede de fleste offentlige Forretninger, hvorfor de fik rigelig Underhold i Tienden. Armod kjendtes næsten ikke iblandt dem, og hele Samfundet udgjorde et sluttet Broderskab, hvoriuhver var beredt til at give og tage, efter Omstændighederne. Ægteskaber bleve tidlig sluttede, 3 de unge Rygifte rigelig forsynede med Midler skil deres Underhold i Tiden. Deres Antal udde orde 18,000 Mennesker, hvilke, selv i deres Land agtighed, bevarede deres gode Navn og skaffede sig baade almindelig Agtelse og Deeltagelse. Da Regjeringen frygtede for at gaae aabenbar til værk med denne grusomme befaling, handlede den omtrent som fordum Rom mod Karthago. En engelsk Oberst Windslov - der iøvrigt kun med Bedrøvelse adløb de ham givne befalinger - samt menkaldte ved en Proclamation alt vaabendygtigt Mandskab i September 1755 og tiltalede dem paa følgende Maade: "Mine Herrer, jeg har fra Gouverneuren modtaget en kongelig Ordre, som jeg her har ihænde, der indeholder Regjeringens endelige Beslutning med Hensyn til Acadiens franske Beboere, hvilke i omtrent 50 Aar have nydt en større Frihed, end andre Kolonister. Hvilken Brug De have gjordt deraf, maae De selv bedst kunne vide. Den Pligt, som nu paaligger mig, er vel nødvendig; men høist ubehagelig for mig, fordi jeg føler, at den vil gjøre Dem ondt. Men da jeg ikke maa commentere over Regjeringens befalinger, men kun adlyde, saa erklærer jeg herved, at alle Deres Landeiendomme, Qvæghjorder o. s. v. ere hjemfaldne til Kronen; at De selv maae rømme Provindsen og kun medtage Deres Penge og saameget rørligt Gods, som Skibene tillade at rumme, og at De, indtil denne befaling er udført, ere mine Fanger, idet jeg tillige skal stræbe at udføre den med al mulig Skaansomhed og Humanitet." Det lader sig ikke beskrive, hvilke frygtelige Jndtryk Bekjendtgjørelsen af denne befaling gjorde paa de Ulykkelige; men da de vare omringede af Soldater, og aldeles ingen Formildelse var at vente, underkastede de sig deres Skjæbne med en Hengivenhed og Sjælestyrke, som man ikke havde ventet. Alle deres Huse, Kirker og øvrige Eiendomme bleve nu opbrændte eller ødelagte, deres Qvæg bortført og de selv bragte til Strandbredden for at indskibes. Først nu, da de skulde forlade Fødelandet, da de skulde adskilles fra Slægt og Venner, for aldrig at sees mere, da de skulde adspredes blandt Fremmede, hvis Sprog, Sæder og Religion var forskellig fra deres, da maatte den menneskelige Svaghed give efter, og de følte sig overvældede af Elendighed. Selv de raae Soldater følte sig i en ubehagelig Stilling, og kunde ikke nægte disse Ulykkelige Deeltagelse og Medlidenhed. Jkke engang de Acadianere, som stedse havde været Regjeringen hengivne, og viist den betydelige Tjenester, bleve undtagne fra denne haarde Dom, men maatte dele lige Skjæbne med deres Brødre. Saaledes behandlede brittisk Overmagt og Mistænkelighed et ædelt, arbeidsomt og flittigt Folk - og endnu efterlade de sørgelige Ruiner, som ere omgivne af frugtbare Marker, Vanddæmninger, og Hauger, et ubehageligt Jndtryk paa den Reisende, der med hjertelig Bedrøvelse maa tænke paa, hvad Politiken her har udrettet imod et godmodigt og lykkeligt Folk.