Viborger Samler, 1825-09-17
J det Theologiske er ogsaa begyndt en Strid som ikke kan blive uden alvorlige Følger. Sagen er kortelig denne: Neppe var et Skrift under Titel "Katholicismens og Protestantismens Kirkeforfatning Lære og Ritus" af Dr. H. N. Clausen, Professor i Theologien ved Kjøbenhavns Universitet, anmeldte i Aviserne, for Dagen derpaa blev averteret: "Kir N. Clausen ved Kit. Fred. Sev Grundtvig. Capellan ved vor Frelsers Kirke." I dette Ferdebrev, som Forfatteren kalder sit Skrift, der foruden en Fortale paa 10 Sider bestaaer kun af 3 Ark, har Man det Særsyn, at en danskeluthersk Præst udelukker en Theolog af Kirken formedelst hans Anskuelse af kristelig Religion og Protestantisme, og paastaaer, at "som ærlig Mand maa han enten gjøre den kristelige Kirke høitidelig Afbigt for sin ukristelige og forargerlige Lærdom, eller nedlægge sit Embede og aflægge sit kristelige Navn. Dette - vedbliver Hr. Grundtvig - er min ufravigelige Paastand, i den kristelige Kirkes og Menigheds Navn, og vil Professor Clausen ingen af Delene, da erklærer jeg ham herved, paa Kirkens Vegne, som var, som er, og som skal blive, og hvis Lærdom ligge klart udfoldet, velbekjendt i dens Historie, paa den eneste ægte historisk-kristelige Kirkes Vegne for en falsk Lærer, som misbruger det kristelige Navn til, saavidt han formaaer, at forvirre og forføre Menigheden, stræber at undergrave den Kirke, han udgiver sig for at ville tjene og befæste Inderlig skal det glæde mig, om denne betinge de Erklæring aldrig træder i Kraft, men min Paastand kan jeg aldrig, uden selv at udelukke mig af Kirken, tage tilbage, Jdet Forfatteren siden erklærer dette Nødværge for uundgaaeligt, er han tillige saa skaansom, paa Kirkens Vegne oprigtig at bede Øvrigheden om Net borgerligt Tolerance-Edikt, saa Udelukkelsen, for Hvem der ikke tillige har brudt en borgerlig Forpligtelse, bliver uden alle borgerlige Følger!" Jøvrigt ivrer Forfatteren meget imod "det nye exegetiske Pavedom, under hvilket nu hele den fristne Menighed sukker" (men for hvilken Feiltagelse Hr. Gr. dog undskylder Luther og de andre Reformatorer) saavelsom "den jesuitiske Moral, der ei bryder sig om Bogstaverne i en Forpligtelse; men lægger en egen Mening som Aand der." Ved alle de horrible Domme over Professor Clausen, hvoraf Skriftet er opfyldt saasom at han driver Spot med Præsterne, "fordi de ikke bryde deres Ord, er det paafaldende, at høre denne Forfatterens egen Tilstaaelse: "At jeg ikke før, i en Tid, der vrimler af falske Lærere, har gjort dette Skridt, kommer især deraf, at jeg først nylig er kommet til klar Erkjendelse af, hvad der er den kristelige Kirkes urokkelige og uforanderlige Grundvold!" Nr. derimod gaaer han frem med en Sikkerhed, som han veed maa være Alle indlysende, og er vis paa, at Grundsætningen nu aldrig meer kan oversees, saalænge der er en kristelig Kirke o. s. fr. Hertil hører med Rette følgende i Statstidenden af 12te September fra Hr. Professor Clausen indførte Avertissement: J Anledning af det Stridsskrift, Hr. Pastor Grundtvig har udgivet imod mig, under Titel: "Kirkens Gjenmæle mod Prof. Theol. Clausen", skylder jeg Publicum følgende Erklæring: At jeg, med Hensyn til de i dette Skrift fremførte injurierende beskyldninger allerede har gjort det fornødne Skridt for i Overeensstemmelse med min Embedspligt, at forfølge Sagen paa Rettens Vei; -at jeg ved en anden Forfatter, end Pastor Grundtvig, ville ansee det fornødent at gjøre offentligt opmærksom paa de mangfoldige Mistydninger og Fordreielser af mine Udtryk, som ikke kunne blive Gienstand for juridisk Tiltale; men at jeg mod denne Mand finder det tilstrækkeligt, at henvise til følgende Ord i Fortalen til min angrebne Bog S. R. f.: "Det vil, som jeg haaber ikke blive mistydet eller udlagt som Jndrømmelse eller Samtykke fra min Side, om jeg, ved en Bog, som indeholder Stof, og derfor ogsaa kan give Anledning til Strid og Controvers uden Ende, overlader til den selv at føre sit Forsvar imod forestaaende Kritiker og Angreb, hvor christelig, videnskabelig Aand er forviist fra den theologiske Polemik, og det hadefulde og det hovmodige Sind raser frem med æreskjændende, fordømmende Ord, der bliver det desuden Fortjeneste af Christendom og Humanitet at tie, for ikke at bidrage til at forøge Forargelsens Vederstyggelighed."