Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-03-25
Vi have hidtil meest betragtet de af Brændeviin flydende physiske Onder allene; vi ville nu betragte dem i Forening med de moralske. Misbrugen af Brændeviin er ikke ligge almindelig i alle danske Provindser. Saaledes skal den i den største af disse, Jylland, ikke være mere saastor som tilforn, hvortil Bondefriheden og et forbedret Skole= og Opdragelsesvæsen uden Tvivl have bidraget det meste; men dog hedder det der endnu. han er bleven den Mand, at han ikke behøver at gaae ædru i Seng, naar Talen er om en Bonde, der er bleven velhavende. J Sjælland synes den overdrevne Nydelse af Brændeviin at være almindeligere end man til Landmandens og Statens Tarv burde ønske. En tænkende og skarpsindig Forfatter, Pastor Junge, der i mange Aar har havt Leilighed til at lære at kjende den sjællandske Bonde, ikke af Bøger, der, som Rousseau siger, saa ofte lyve, men af Naturen, der aldrig lyver, har i sit bekiendte Skrift om den nordsjællandske Landalmue, ogsaa skildret os Brændevinets Jndvirkning paa denne Almue, og Maleriet kan ikke andet end indgyde, hver Fædrenelandets og Menneskehedens Ven, Skræk og Forfærdelse. Hvad der meget befordrer Misbrugen af denne Drik hos Bonden er den Jndbildning, han staaer i, at den er et uundværligt Styrkelsesmiddel, og at han endnu, som de Gamle, betragter Brændeviin som et Aquavit eller Livevand og et sandt Arcanum! Hverken Drukkenskab eller Drankeren afskyes derfor af ham, og endog Mødrene stille deres spæde Børns Graad ved Brændeviin. Saasnart Drengen overgives til Faderens Opdragelse, hvilket skeer meget tidligen, da han glæder sig ved at have sin Livsarving hos sig i Marken, skulde han end maatte binde Drengen fast paa Plovhesten, for saa snart som mueligt at faae ham vant til at drikke, lader Faderen ham altid pimpe det sidste af Glasset. Pastor Junge har paa Kronborg Amt endog fundet en Dreng, der ikke var ældre end 11 Aar, liggende i Buskene ganske beskjænket, og da han i næste Landsby traf Knøsens Moder, svarede hun med største Ligegyldighed: "saa har han igjen været i Kroen, og Karlene have givet ham fuld; lad ham ligge; det er ikke første Gang. Den Jdee, at Brændeviin er et uundværligt Styrkelsesmiddel, giør, at der intet kan forrettes uden at Livsaanden strax skal opildnes ved denne Drik. Jeg har været Vidne til, at en Bonde, der var i Færd med sine Folk at sætte et Steengjærde, ved hver Steen, der skulde flyttes, tog Flasken frem, og raabte: her er Spiritus, for at opmuntre dem til Arbeide. Den Sløvhed og Dorskhed, der hersker blandt de sjællandske Bønder, maa upaatvivleligen nok tilskrives deres overdrevne Tilbøielighed til Brændeviinsdrik. De Ulykker, som derved udbredes i Familierne, ere uberegnelig, og mangen Bonde har maattet og maa endnu forlade Gaard og Huus, og overgive Kone og Børn til Elendighed, blot fordi han elskede denne Drik for meget. Ligesom man kalder Ladhed Diævlens Hovedpude, saaledes kunde man maaskee med Føie kalde Brændeviin hans Fodpude. Vist er det, at man, saalænge man ikke søger, ei ved Tvangsmidler og Forbud, som neppe ville hielpe, men ved forøget Æresfølelse, Cultur og Jndustrie at bortfjerne denne Dæmon, vil vort Agerdyrkningsvæsen, hvormeget man end stræber at forbedre det, aldrig blive hvad det kunde og burde være. Men skulde Øjemedet opnaaes, saa maatte man først og fremmest begynde med, efterhaanden, saa meget som mueligt, at indskrænke paa Landet Kroernes, og i Kjøbstæderne Brændeviinsskjænkernes Tal, thi det er Leiligheden, som især gjør Drankere. Mangen en drikfældig Bonde ønsker kun at kunne faae et Ærinde til Hoved- eller Kjøbstaden, for baade der og underveis at kunne pimpe, og bortdrikke meere i Brændeviin end hele Reisen indbringer. Holberg har i sin Jeppe paa Bjerget, givet os et veltruffent: Billede af en drikfældig, sjællandsk Bonde, der gjør en Reise paa fire Mile til Byen, for at kjøbe - to Pund grøn Sæbe, og efterat have drukket alle Pengene op paa Veien, kommer hjem igjen uden at have det ene eller det andet. De Argumenter, Jepper anfører for sin Drikkesyge, ere ikke forkastelige, og ville tildeels endnu kunne tjene mangen Dranker til Undskyldning. "Folk siger vel – raaber han - at Jeppe drikker, men de siger ikke, hvorfor Jeppe drikker; thi jeg fik aldrig saa mange Hug i ti Aar jeg var i Malicien, som jeg faaer paa een Dag af den slemme Qvinde; hun slaaer mig; Ridefogden driver mig til Arbeid som et Best, og Degnen gjør mig til Hanreis. Maa jeg da vel ikke drikke, vedbliver han, maa jeg da ikke bruge de Midler, Naturen gav mig til at bortdrive Sorg med?" Den ene Grund "at Ridefogden driver ham til Arbeid, som et Best, bortfalder vel nu, da Bonden nyder alden Frihed, der, indtil videre, maaskee kan indrømmes ham, men ved større Cultur ville dog hans huuslige Kaar kunne meget forbedres, og hans Æresfølelse hæves til en Grad, der lod ham levende føle Drukkenskaben i hele sin Afskyelighed. Vi, troe ikke bedre at kunne slutte disse Betragtninger end med efterfølgende hjertelige Tale af en værdig Geistlig, overbeviste om, at naar ret mange Folkelærere ville tale med saadan Varme. ved lignende Leiligheder til deres Menighed, Brændevinets Misbrug, efterhaanden maatte og vilde aftage. Taler ved en Mands Jordefærd, som fandtes død i en Leergrav, i Januari. 1817, af Andreas Wøldike.