Den Vest-Sjællandske Avis, 1825-05-27
De Amerikanske Generaler, som meest have udmærket sig i Republikens Krige ere Bolivar, Santander, Suere, Urdaneta, Bermudes, Paez, Montilla og Padilla. Bolivar er 42 Aar gammel. Om hans Maade at føre Krig paa, og om hans Maade at underhandle paa, have vi allerede talt. Man roser i Almindelighed hans Ugennyttighed; Han anvender sine Jndkomster for største Deelen til Pensioner, som blive betalte Enker og Børn af Krigere der ere faldne i Feldten. Vel er hans Opdragelse bleven meget forsømt, men et temmeligt langt Ophold i Europa har givet ham en afgiørende Smag for Sprog og Historie og i begge har han gjort overordentlige Fremskridt. Jeg har allerede sammenlignet ham med Sartorius; Virkelig skulde man ogsaa snarere troe, ved hans Maade at føre Krig paa, hans lange Marscher for at angribe Fienden, den Hurtighed hvormed han gjennemfarer uhyre Rum, for at opsøge ham, at han var en dristig Partiegiænger end en Feldtherre, som kan bevæge en Masse; to tusinde Mand mere vilde maaskee besvære hans Beregninger. Ligeledes finder man hos ham ingen dybt gaaende Jdeer over Statsbestyrelse. Han lod sig hidindtil nøie med at oprette en Regiering, som paa en temmelig ufuldkommen Maade er dannet efter de forenede Staters, og som kun kan vedligeholdes ved hans Soldater. Disse sidste ere for det meste hine Hyrder, som steege op med ham fra Sletten til Santa Fa; da de fleste høre til Mulatternes Kaste saa er det nødvendigt at tage udmærket Hensyn paa den sidste Race, og hyppigen at give dem Belønninger. – Ved lykkelige Tilfælde er han hidindtil ikke bleven saaret, og følgelig sige hans Fiender han er ikke tapper; men maae man ikke være det, naar man tragter efter at beherske Menneskers Det mangler ham ikke paa Veltalenhed; hans Tale er forig, men ofte for vidtløftig; men i det Spanske Sprog kan man kun med Møie udtrykke sig i Korthed. J hans Ungdom giftede han sig i Spanien; faae Aar derefter mistede han sin Kone, og synes hidindtil at have besluttet, at tilbringe sin øvrige Levetid som Enkemand. Thronen har endnu ikke bragt ham i Fristelser; Miranda sagde: America er ikke skikket til en Republik, og Bolivar meener, at det er ikke skikket til at blive et Monarkie, som med Værdighed kunde staae ved Siden af Europas. - Titelen befrier, som han har ladet sig derrettere, er i alle nyere Sprog et nyt Ord, som har samme Betydning som Ordet Dictator eller Protector. Endnu har man ingen Grund til at klage over hans Tyrannie, og naar man ikke af og til forviiste de Misfornøiede og seqvestrerede deres Godser, saa havde man intet at bebreide ham, uden at han mange Gange i Krigen har brugt Repressalier. - Santander var endnu meget ung, da han indtraadte i Hæren; Narino udmærkede ham og gjorde ham til Lieutenant, fidenefter marscherede han med Barraja imod ham; da Spanierne endnu vare Herrer over Santa Fe, satte han sig fast i Sletterne ved Meta og oprettede en Skare af 3000 Mand, som han sidenefter tilførte General Bolivar, en Understøttelse, som væsentlig biedrog til at vinde Slaget ved Boyaca. Hans bekiendte Standhaftighed forskaffede ham et Krav paa Vicepræsidentens Værdighed; i denne nye Post udviklede han ikke sædvanlige Talenter og Fortienester. - Sucre er endnu ikke 30 Aar; Han er bleven udmærket tilligemed Santander, fordi han hialp Bolivar til at vinde et Slag; det ved Pitohinchahar forskaffet ham Generalcommanden over Quito. Urdaneta nedstammer fra en god Familie i Santa Fe; han har Mod; men har i nogen Tid været bestandig syg, og synes at have trukket sig tilbage fra sin Post som Præsident for Senatet. Bermudes er 50 Aar gammel og født i Cumana, han tog tidlig Deel i den Amerikanske Revolution. Saaledes har han faaet en betydelig Anseelse; men som paa ingen Maade kan sammenlignes med flere af hans Vaabenbrøderes. Et Slags Tartarchan, en Art Arabiske Scheik, har tilføiet det Spanske Monarkie i Amerika de haardeste Slag, nemlig Mulatten Parz; i Spidsen for nogle Tusinde af hans vilde Landseryttere har han ofte slaget Ferdinands den VII disciplinerede Eskadroner, især Husarerne. Denne Mand kunde let have spillet den Rolle paa Bredderne af Orinoko, som Artigas spilte paa LaPlatas; men han blev Bolivar troe, som har vundet ham ved sin ædle Fremgangsmaade; Paez udviser stor Opmærksomhed og en vis Artighed; men uagtet al sin vilde naturlige Forfængelighed lever han fuldkomment paa lige Fod med sine Ryttere, naar han er iblandt dem saa deeltager han med dem i deres Spise, Lege og Øvelser; Jngen rider bedre end han, bruger Landsen meere haandfast, ingen angriber Fienden mere rasende. Saaledes er han almægtig med sin udisciplinerede Skare, og Soldaterne der føie sig i Alting efter en Anfører, som giver Exempel paa Mod, adlyde hans Befalinger ligesaa underdanige som Slaverne. – Man har forøget hans Formue ved talrige Foræringer og saaledes berøvet Spanien en Mand, som er bleven dets Troppers Skræk. Montilla er disse Anføreres Rival i Sletterne; fordum Garde du Corps i Spanien har han i Revolutionen troet at finde Middelet til at forøge sin Formue. Den Jndflydelse, som han har, er farlig i Regieringens Øine, og endskiøndt man derfor har ansat ham i Carthagena, saa finder man ham dog for nær ved Carraccas, hvor Adelen gjerne vilde opstille en Anfører imod Bolivar og ønsker at udvælge Montilla. I. hans Omgang udmærker han sig; opdraget i Europa, veed han med Lethed at udtrykke sig, hvilket mangler de fleste andre Columbier. Man beskylder ham for Falskhed; man antager hans Taushed, hans tilsyneladende Modsigelse, som et Beviis paa, at han bærer Kappen paa begge Skuldre; men det er kun Ærgierrigheden, som søger at skiule sig og frygter for at blive opdaget. Man veed forresten at han har en Aarsag til Had, som man ikke let forglemmer. Han maa sikkert altid erindre sig, at Bolivar i et Vredens Øieblik i Aaret 1811 har sværget: at lade ham skyde saasnart han kom i hans Hænder. Holder han Gen. Miranda og Patrioternes Partie for det samme, saa vil han ogsaa erindre sig om hvad denne General har forsikkret, at han vilde give ham til Priis for Folkets Øine 24 Timer i et Jernbuur. Mulatten Padilla er ingenlunde den General, hvis Tieneste de uafhængige Amerikanere mindst have benyttet. Denne Loots fra Carthagena, som ved Revolutionen er bleven Commandant over en Flotille, biedrog mere end nogen anden, til at Carthagen blev frataget Spanierne. Længere hen i Tiden skyldte man ham Maracaibos Erobring. Begyndelsen blev han opoffret det Partie, som vil udmærke Montilla, men sidenefter kom han paa nye i Agtelse, som opvakte en almindelig Glæde iblandt de Farvede; thi han vidste godt, af Striden imellem begge Anførerne kun gieldte Farven. – Nu synes alle disse Mænd kun at være Bolivar underkastede og mindre at være hans Lige end hans Lieutenants. Jmidlertid kunde de efter hans Død, eller selv efter et Nederlag let sætte sig i Spidsen for et Partie, hvoraf enhver har sit. Heri har Bolivar Lighed med Alexander. Paez vilde da med sine Negre bemægtige sig Sletterne; Montilla Carraccas, Padilla Kysterne; Sucre Qvito. Saaledes beroer alt paa Bolivars Liv.