Ribe Stifts Adresseaviser, 1795-10-09
De gamle store Mønstere i Veltalenhed, vare ham næsten ligesaa ubekiendte, som den nyere Philosophies Opdagelser; men hine Ord af Alderdommen, der bære Præg af store Lidenskaber og stor Characteer, hine Tankesprog, som fra Aarhundrede giennemlyde alle Øren, vare dybt indpræntede i hans Hukommelse, og deres Former, ham selv ubevidst, blevne Former til hans Characters og Lidenskabers Udbrud. Hans Jndbildingskraft var just som en Demagogs, og saadan, som den Art af Veltalenhed, der udflød af hiin, hvilken var særdeles passende til hans Ansigt, Stemme og Legemsbygning; hans Øiekast paa Mennesker og Sager var hurtigt, reeur, upartiiskt og sandt, han bedømde dem med den stadige og praktiske Kloghed, som man erlanger allene ved Erfaring. Han vidste næsten intet, og havde ikke den Stolthed, at vilde gjette sig til noget, men han saae og bemærkede. Paa Talerstolen sagde han nogle Ord, som gave længe Gienlyd; i Omgang var han tavs, hørde til med Interesse, naar lidet, med Forundring, naar meget faledes. Han lod Fabre de Eglantine tale og fik Camille til det samme. Saaledes var den Mand beskaffen, som han Venner næsten forgudede, og som hans Fiender for Republikens Skyld skulde have begegnet med Skaansel. Men hans Fiender, for hvem han var den frygteligste Mand, troede og stedse, at han var den farligste for Republiken. Alle Feiltrin af hans Partie bleve ham tilregnede, fordi han ikke havde hindret dem; man paadigtede ham en uindskrænket Herskesyge, for at udskrige ham og styrte ham i Ulykke. Marat ansaaes ikkun for en Rasende, Robespierre for en talersk Dictator, og efterdi Dantou allene besad Duelighed til at udføre en stor ærgierrig Plan, saa vilde man stedse see ham dermed beskæftiget. Danton faae sig formedelst den Frygt, som han indog, alt for meget truet, til ikke at tænke paa sit eget Forsvar. Endog paa den Tid, da den høire Side i Convent=Salen indbefattede de fleste Deputerede, fordrede han med høi Røst, at en Regiering skulde indføres, da han frygtede næsten ligesaa meget for den Ulykke, der af hans Partie og ham kunde tilføies hans Fiender, som for den, der af disse kunde bringes over ham og hans Partie. Kunde han ikkun for sig og sine Venner finde tilstrækkelig Sikkerhed, saa var det ham ligemeget, enten alle Lidenskaber nedtryktes ved Tvang af en kraftig organiseret Magt, eller opefredes ved Partiechesernes Kloghed. Han troede, faae sig og var virkelig stedse i Fare, og for at redde sig og sine, satte han, over alle Hindringer, endog over alle den offentlige Morals Grændser; han søgde Tilflugt og Forvarmidler i afskyelige Forholdsregler, efterdi de vare de eneste, som hans Partie, efter Tingenes Natur kunde tilbyde ham. Som Anfører for Demokratiets Opstand, ophidsede han dets meest udsvævende Lidenskaber, og drev dem indtil Afsindighed. Fra ham have Revolutions=Tribunalet, Revolutions=Armeen, Revolutions=Commissionerne og de 40 Søls, som bleve udbetalte til de nærværende Medlemmer af Sections=Forsamlingerne, deres Udspring. Med sin Treefork slog han til alle Sider, og alle Vinde reisde sig. Jkkun et Øieblik fremstod han i Velfærds=Commissionen, og strax udbrød Begivenhederne af 31te Mai og 2den Junii. Han er Stifteren til disse paa begge Dage. Mange ønske dem, han frembragde dem, og alle have kunne taale dem. Neppe vare hans Fiender styrtede, førende han nedlagde sin Magt, og tænkde ikkun paa Middel til at redde dem, som ulykkeligviis vare allerede forlorne. De var givne til Priis for Robespierre og Billand. Disse anmasse de sig Regieringen, da man ikke havde at frygte for noget Slag, men kun at opreise Schafotter. Man mærke den Gang, som Danton, fra dette Øieblik af, tog i National=Conventen. Han søgde paa en forborgen Maade at finde Vei, hvorpaa han kunde finde baade Redning for sig og dem af sine Fiender, over hvem han just nyelig havde erholdet en Triumph, der foraarsagede ham mere Bedrøvelse end Glæde. Atter opløfter han et saa høit Skrig, at Forsamlings=Salen derved rystedes, og indrettede Forholdsregler, som sigtede til at standse Hevnen. Hans Heftighed og demagogiske Raserie er nu idet Forstillelse; han elsker og vil have Orden, Retfærdighed og Menneskelighed; disse ere hans Hiertes sande Følelser; han anstiller sig barbarisk for at beholde sin heele Popularitet, og vil beholde denne for paa en beqvem Maade at bringe Folket tilbage til Agtelse for Menneskeblod og Love.