Aarhuus Stifts-Tidende, 1821-06-23
Blandinger. En af de største Contraster mod den kultiverede Verden, danner Tyrkiet; denne Kiæmpe, tyk og opblæst af Vattersot, der staaer med den ene Fod i Asien og Afrika, og med den anden i Europa. Hvilket Rige af Størrelse og hvilket Chans af Forvirring, naar vi see hen til de Dele, det er sammensat af og de Hoveder, det regieres af, Hver enkelt af dets Hovedpunkter har engang gjort Epoke i Verdenshistorien; Alt hvad Oldtiden af Konst, Videnskab og Stordaad har at opvise, har havt sin Vugge her; Riger, som Verden engang skiælvede for, Regenter, som omskabte den halve Klode, have blomstret her, hvor nu Barbarer herske med deres Jernscepter. Saaledes er det tyrkiske Rige den Grav, hvori hele Fortidens Storhed ligger begraven. - Den store Landmasse, der kaldes det osmanniske Rige, efter Osmann, som herskede i det 13de Aarhundrede, eller Porten, efter den østerlandske Skik, at alle vigtige Anliggender afgiøres i Porten til Herskerens Pallads, regieres af Storsultanen, hvis Magt, ligesaalidet som hans Rettigheder, kiender nogen Grændse. Hans Villie er Loven, og Loven det, som staaer i Alkoranen. Vel har han et Raad, som kaldes Divan, men det bestaaer af Mennesker, som med den grændseløseste Vankundighed forbinde den høieste Grad af dum Opblæsthed. Enhver som ikke troer paa Koranen, give Tyrkerne Navn er Hund; de afskye enhver Opfindelse, og ere derfor ligesaa uvidende som for tusinde Aar siden. Folkemængden kan ikke med Vished bestemmes, thi hvor Menneskeliv og Menneskeværd agtes saa ringe som i Tyrkiet, giør man sig ikke den Umage at tælle dem. Opgivelserne ere fra 50 til 10 Millioner, skiøndt det første synes for meget og det sidste for lidet. Den nuregierende Storsultan er Mahmud II, 35 Aar gammel, den sidste Spire af Osmannernes Stamme. Han er omgiven af en Hofstat paa 10,000 Personer, nemlig: Gildinger, Koner, &c. Den første Embedsmand i Staten er Storvezieren, og Sultanen i sit Harem faaer sieldent Tid til at bestyre Statsanliggenderne, som overlades til Storvezieren, der har Forsædet i Divanet, hvor Sultanen staaer bagved et Tæppe, at høre Raadslagningerne. Sultanen skylder intet Menneske paa Jorden Regnskab. Den Person som han vil af med, det være saa den første Embedsmand i Staten, sendes kun en Snor, som han maa kysse, og dermed er det ude med ham. Tyrkernes Troe paa en uundgaaelig Skjebne, er dem til stor Skade i deres i Krigsforetagender, og et Folk, som lader Pesten rase, uden at bruge noget Middel derimod, fordi det troer, at den som skal døe af Smitten, døer alligevel, &c. kan umuligt udrette noget Stort i Krig. Det klinger frygteligt naar man hører, at Porten kan stille 400,000 Soldater; men da Hæren bestaaer af lutter Sammenskrab, saa forsvinder snart de store Tanker, man har om dem. Janitskarerne give Tonen an og naar de ere misfornøiede med et eller andet, tilkiendegive de gjerne saadant ved de Jldspaasættelser, man saa hyppigt læser om. Det hele Riges Omfang antages at være 41,900 - Mile, nemlig i Europa 18700, i Asien 24,300 og i Afrika 8900 - Mile. Janitskarerne, opbragte over den forrige Storveziers Drab, forlangte nylig af deres Aga, at han skulde bede Sultanen forære dem hans Favoriters og et Par andre Stormænds Hoveder. Agen torde ikke nægte det, og benyttede sig dertil af det Øieblik da han, ifølge Embedspligt, trækker Støvlerne af Storherren naar han træder ind i Moskeen. Sultan Mahmud afslog med megen Uforsagthed Janitskarernes Forlangende og erklærede: at hvis de vilde giøre Oprør, da havde han Mod nok til, med egen Haand at myrde Thronarvingen og begrave sig selv under Serailets Ruiner. Ved dette raske Svar og nogle medfulgte Foræringer bleve Janitskarerne forsonede. Man erindre sig, at der engang for tre Aar siden hændte sig det i det osmanniske Riges Annaler uhørte, Tilfælde, at Storherrens Turkan faldt af Hovedet paa ham, paa Veien til Moskeen, og det fordi Geheime Over-Turban=Paasætteren ikke havde sat den rigtig paa ham. Allerede dengang ansaae man denne Begivenhed som et ulykkeligt Varsel for Staten og Sultanens Person, hvorfore ogsaa Geheime-Over-Tur han=Paasætteren blev afsat fra sit Embede og landsforviist. Nu tvivler man ei mere om, at det jo har været et Forvarsel om de Ulykker som nu true Staten og Religionen.