Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-12-30
Med Hensyn til Smitsomheden synes det at stemme med Erfaringen, at den største Udbredning afstedkommes ved almindelig indvirkende Aarsager, saasom den vedholdende Fugtighed, det kraftløse og for en stor Deel bedærvede Foder; dog kan Sygdommens Forplantelse ved Smitte ikke benægtes, da det ved Jndpodningsforsøg, for nylig foretagne ved Veterinairskolen, har viist sig, at den kan skee ved umiddelbar Berørelse. Paa Grund heraf maa det tilraades Eierne, at de syge Dyr afsondres fra de sunde, samt at Alt, hvorved Smitte ved Berørelse kunde udbredes, saasom ved Malkning, Fodring, Vanding osv., paa det Omhyggeligste afværges; i Henhold til den yttrede Mening, om Sygdommens Oprindelse og Udbredelse ved almindelig indvirkende Aarsager, ansees ikke lovbefalede Forholdsregler at være tilraadelige. Jndpodningen maa ogsaa ansees for uhensigtsmæssig, paa Grund af Sygdommens Natur, der hidtil har været og endnu er saa mild, at Jndpodningen kun vilde befordre dens Udbredelse, uden at der er Grund tilat antage, at den vilde forøge dens Godartethed; endydermere da Erfaring har lært, at Dyret ikke er befriet for at faae Sygdommen igjen ved een Gang at have gjennemgaaet den. Denne Mening om Jndpodningens Uhensigtsmæssighed bestyrkes tillige derved, at flere bekiendte Veterinairer i Lande, hvor Sygdommen forekommer almindelig, ikke have anbefalet denne Forholdsregel. For Smitteens Overgang fra Dyr til Mennesker haves ved Veterinairskolen ingen Erfaring. Melken af de syge Dyr kan, som kogt, nydes af Mennesket uden Skade for Sundheden, naar den ikke har forandret Farve, eller er sei, klumpet, eller har antaget et andet, usædvanligt Udseende. Kjødet af Kreaturer, der slagtes under eller efter Sygdommen, kan, saavel efter den hos os, som i andre Lande gjorte Erfaring, ogsaa nydes uden at skade Sundheden, naar det har det sædvanlige Udseende af godt Kjød. Vilde man endog antage et Smittestof i Kjødet, da tilintetgjøres det ved den Varme, ved hvilken Kjødet udsættes, naar det koges eller steges. Hvad Behandlingen af Mundsygen angaaer, da tilraades at give de Syge kogte Kartofler, Gulerødder, skraaet Sæd, helst Byg, udrørt i Vand, med Tilsætning af lidt Salt. Haardt og stridt Foder forøger Smerten i Munden. Mod Feberen og Bindselen gives Glaubersalt, omtrent 1/4 s. to Gange om Dagen. Munden renses med et Aftog, eller en Paagydning af Malurt, Pors, Kalmus, Bukkeblade, eller andre bittre og krydrede Planter. Ere Saarene urene, udskylles Munden flere Gange dagligt med Eddike og Vand, blandet sammen. Naar Klovene lide, sørges der for, at Kreaturet staaer reent, tørt og velstrøet, samt holdes roligt. J Begyndelsen anvendes lunkede, slimede og krydrede Bademidler, og til de stærkest Angrebne blødgjørende Omslag af Havregrød, eller af Spøl Længere hen i Sygdommen, naar Smerten og Hævelsen har sat sig, bruges et lunkent Bademiddel af bittre, krydrede Planter, hvortil sættes noget Brændeviin. For tilsidst at læge Saarene, er en Blanding af Kalkvand og Linolie meget tjenlig. Paa Patterne og Yveret anvendes, for at have Spænding, Badning med Afkog af slimede og krydrede Planter, eller de syge Deele indsmøres med Fedt, eller usaltet Smør, og mod Saarene anvendes tilsidst den omtalte Blanding af Linolie og Kalkvand. Det tilraades iøvrigt, saavidt muligt, at søge Dyrlægens Hjælp, som især bliver nødvendig, naar Sygdommen er tilstede i heftig Grad, eller trækker sig i Længden. Høstens Udfald i indeværende Aar.