Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
J Skilderiet Nr. 66 Pag. 1054 har en Anonym paaanket, at Forfatteren af det i Skilderiet No. 35 Jndrykkede, angaaende Geistlighedens Giftermaale, paa sin ægte Katholsk har yttret det Ønske, at Præsterne maatte leve ugivte." Forfatteren af dette paaankede Ønske maa herved erklære, at han ingenlunde har yttret hiint Ønske paa sin ægte Katholsk, da han hverken betragter det som et guddommeligt Raad eller erkjender det gyldigt fordi først Skik og Brug, siden Konciliernes Beslutninger, da Ægteskaberne vare geraadede i Foragt, sanctionerede det; men han ønsker det allene, fordi den Lutherske saavelsom og tildeels den Reformeerte Confession have Jntet at ernære en givt Præst med, og egentlig af samme Aarsag som Paulus "formedelst den nærværende Trængsel." Jeg har og selv tilføjet dette, nemlig fordi at hvor der ikke var nok til en ugivt Mand, der kunde meget mindre være nok til en heel Familie, og følgelig endnu mindre til 2 eller flere Familier, der nu ligge til Tynge paa ethvert Kald, gjøre Fordringer derpaa og ville have Indtægter deraf, hvortil et Præstekald, selv i den bedste Periode, aldrig har været eller kunde være tilstrækkeligt. Om de moralske og religiøse Grunde har jeg ikke talt; kun om den oekonomiske, og den er allerede meer end tilstrækkelig til at begrunde mit Ønske. Jeg seer heller ikke at nogen har gjendrevet det. Declamationer derimod ere ikke Grunde. Om Borgerskolerne. (Fortsættelse; see forr. No.) 2.) En anden meget kjendelig Mangel ved Borgerskolerne er den blandede Børneflok. den ringeste Almues Underviisning og Veiledelse til sand Christendom bør være enhver christelig Stat ligesaa magtpaaliggende, som den egentlige Borgerclasses, dette kan aldeles ikke være tvivlsomt; derimod kan det vel være Tvivl underkastet, hvorvidt begges Tarv fremmes paa bedste Maade ved at nyde fælleds Underviisning i fælleds Skole, hos fælleds Lærere. J det mindste er det unægteligt, at Lærerens Arbeide vorder derved dobbelt vanskeligt, ikke blot formedelst det større Antal af Børn, men meget mere med Hensyn til den uberegnelige Forskjel af Straf og Opmuntrings hensigtsmæssige Brug efter de forskjellige Børns Sæder og huuslige Opdragelse. Det er en bekiendt Sag, at ofte en Lærer med baade gode Kundskaber og god Villie, som hverken har havt mange Børn, ikke heller af meget forskjellige Classer (v. c. ved en latinsk Skole), har stødt an just i hensigtsmæssig Brug af Straf og Opmuntring, og derved skadet sin hele Underviisning uberegneligt; hvor meget vanskeligere, ja næsten umueligt bliver det derimod ikke for Læreren ved Borgerskolen paa en passende og uskadelig Maade at vedligeholde god Tugt og Orden hos Børn af saa forskjellige Forældre, ja af forskjellige Troesbekiendelser; J Anordningen om Skolev, i Kjøbst. af 29de Juli 1814, II. §. 29. læses: "Hensigten med Børnenes Underviisning skal være, at danne dem til gode og retskafne Mennesker, i Overeenstemmelse med den evangelisk christelige Lære". Tydeligere og bedre kunde ikke hele Underviisningens Hensigt betegnes; den duelige og samvittighedsfulde Lærer, vil derfor paa en passende Maade vide at forbinde Religionsunderviisningen saavel med Læsning (v. c. i det Nye-Testamente, som med Dictata og skriftlige Udarbeidelser; men hvorledes forholdes der med den mosaiske Ungdom, hvis Forældre ere indifferente nok til at ønske deres Børn i Borgerskolerne, uden at ville, at de skulle omvende sig og komme til Sandhedserkjendelse; uden at have den christelige Troes Antagelse til Hensigt, men meget mere overlade til disse Umyndige at vrage de dyrebare Sandheder, som ere os aabenbarede til Sallighed, og underkaste dem deres egne vildfarende og prange jødiske Fordomme. J selve Religionstimen bør disse Børn under saadanne Omstændigheder ikke deeltage (efr. Anordn. om d. mod. Religions Bekjendere af 29de Marts 1814 §. 1.). Men ogsaa i den øvrige Underviisning, med Undtagelse af det aldeles Mechaniske, ville opstaae Misligheder. Baade kan det ubehagelige Tilfælde indtræffe, at Læreren, ved at forklare Forholdet imellem Frelseren og Jøderne, bliver mistænkt for Anmositet eller Haardhed imod de jødiske Børn, som maatte være tilstede, og det kan meget godt tænkes, at disse Børn kunne hos den endnu ubefæstede Ungdom svække Agtelsen for Christendommen; da nu Borgerskolernes Tendents er Christendom, saa spørges, er det rigtigt, er det conseqvent, at indlemme andre Religionssamfunds Børn (enten Jøders eller Hedningers) uden at have Christendommens Udbredelse til Hensigt, og har man dette, men Børnenes Forældre derimod ej, da er det mildeste Navn herpaa: "uværdige Proselytmageri. 3.) Endvidere anseer jeg det for en betydelig Mangel og Ufuldkommenhed ved mange Borgerskoler, at de til de forskjellige Classer henhørende Kundskaber og Færdigheder ikke ere nøiagtigt nok bestemte, men at man meget mere ligner Classen efter Antallet af Børn, end efter Kundskaber, saa at der omtrent kan være et lige Antal i hver Classe. Hvor usikkert og misligt dette maa være, er ikke vanskeligt at indsee; thi derved skeer det, at Børn af høist maadelige Kundskaber tilliste sig Plads i den øverste Classe, Børn, som vel kunne være de bedste af mellemste, men dog altfor umodne til at kunne deeltage i den mere fuldstændige Underviisning, saavel i Religion, som i skriftlige Udarbeidelser &c. Derved maa da hele Classen lide ubeskriveligt, ja efter et Par af saadanne Opflyttelser kunde det vel endog skee, at enkelte Underviisningsgjenstande, maatte reent ophøre. 4.) Ved de fleste Borgerskoler savnes en liden Bogsamling. De almindelige Læsebøger, ere ikke uden betydelige Mangler, men kunne de endog, i Mangel af bedre, afbenyttes, saa er det dog nødvendigt at der afvexles med flere, dersom Børnene skulle opnaae nogen Færdighed i Læsning, og saare ønskeligt at de opmuntres til at læse hjemme: dette skulde være en liden beqvem og hensigtssvarende Bogsamlings Hensigt.