JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-03
Johann Joseph Anton Courvoisier, Justitsminister og Stor-Seglbevarer, født 1770, er en Søn af en Advocat ved Parlamentet i Besancon. Han udvandrede med sin Fader, og tjente i Conde's Armee, hvor han erholdt Ludvigskorset. Først med Restaurationen vendte han tilbage til Frankrig. Han blev 1816 udnævnt til General Advocat ved den kongelige Domstol, og strax derpaa til Deputered for Daubs-Departementet. Som saadan viste han sig 1816, 1817 og 1818 som Ministeriets ivrige Forsvarer. 1819 og 1820 var hans Mening uafhængig og frisindet. Jkke uden Talent forsvarede han Landets Frihed, og hævede sig mod de Udvandredes Fordomme og Stolthed. Jmidlertid var hans Forhold dog saa klogt, at han hverken var i Strid med den høire Side eller med Centrumet. Siden var han en ivrig Tilhænger af Kongregationen, og man hørte lidet tale om ham. Man erfarede kun, at han havde bragt sin Søn til Jesuiterne i Freiburg i Schweitz, og at denne Søn, hvis Manerer og Studier ikke maatte behage den ærværdige Fader meget, paa en smuk Morgen tog Foden paa Nakken. Jkke uden Forundring har man seet Navnet Courvoister staae frem af den Polignacske Urne. Faderens ivrige Opførsel mod sin Søn synes at være bleven Hovedaarsagen til hans Ophøielse til Justitsminister. (ib.) Hvad behøves til en Chaussee, Brødrene Gericke anlægger en Chaussee til Tivoli og forlanger i Tidenderne dertil en Vejopsynsmand, Urtepotter, og Vognmænd. Dette fortælles i Berliner Convers. Blatt, hvor det tilføjes, at Publikum i Berlin vil meget gjerne end videre anvise til Veien det store Huus foran Halleporten, hvilket nu sperrer Frederiksgaden og berøver Berlin et Perspektiv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-03
Amerikansk Viinavl. De forenede Stater besidde 24 Slags indenlandske Viinranker; som en af de bedste betegner man Scuppernang, saaledes kaldet efter en lav Strækning i det sydcaroliniske Landskab Washington, hvor den voxer. Denne Ranke er saa drøi, at ofte en enkelt Stok giver 25 Cent. Druer eller 8 Stykfade fortreffelig Viin, der endnu med hvert Aar bliver smagfuldere. Ausl. 27. Familien Stuart's Papirer. Som bekjendt gik de Haandskrifter og Papirer som det sidste Medlem af Familien Stuart, Cardinalen af York, efterlod sig over i den engelske Regjerings Besiddelse, som nu lader en Udgave deraf iværksætte. Der skal være vigtige Oplysninger, hvis Offentliggjørelse maae interressere enhver Historie elsker. Hr. Lockhart, Walter Scotts Svigersøn, er beskjæftiget med, at ordne Massen og afsondre det, der agtes værdigt til Trykken; et Arbejde, ved hvilket hans Svigerfader vil gaae ham tilhaande.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-03
Paa det brasilianske keiserlige Theater i St. Pedro de Alcantara spiller et fransk Skuespillerselskab, som giver Operaer og Balletter. Den 22 Nov. f. A. gav man Mozarts Figaro. En Hr. M. J. Fonceca er Administrator.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-03
Lotterier har Brasilien overalt, endog i de mindste Stæder; for det meste Klasselotterier, af en høist besynderlig Indretning. Eremiteen i Sweitz. Under den i Mode komne Skik at give Skildringer af Lande med Titel af Eremiteen i – er i Paris 1829 udkom mei et Skrift: Hermitte en Suisse, om hvilket en Anmeldelse i Ausland II. siger: at man ikke kan tænke sig noget besynderligere, noget mere usselt. Der er hverken Sandhed eller Talent hverken Saft eller Kraft i samme. Exempel herpaa vises.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-03
Jackson er i Nordamerika bleven et Navn, der, efter den nuværende Præsident Genarl Jackson er tillagt mange Steder. Der nævnes i alt 39 saadanne, deels hele Cantoner eller Landdistrikter, deels Stæder; deriblandt nævne vi til Exempel nogle, saasom: 1 Poststedet Jackson, 2004 Jndvaanere, 6 Mile synden for Salem, i Canton Washington, Staden Nye York. 2 Canton Jackson i Staten Alabema, 8750 Jndvaanere; deriblandt 539 Slaver. 3. En Flod i Staten Virginien hedder Jacksons River. Nogle Steder hedde Jacksonsville, nogle Jacksonsborough.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-03
Den 4 Marts 1829 var den mærkværdige Dag, da General Andrew Jackson, som valgt Præsident i de nordamerikanske Fristater, havde høitidelig Jndtog i Capitolet i Washington og blev hilset med 101 Kanonskud. Dette skeer efter ethvert nyt Præsidentvalg d. 4 Marts.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-03
Kjøbenhavns Børs, d. 2 April 1830. Hamburg 2 M. - a vista 209 Species 209. Specier solgtes til 12 Rbmk. 8 3 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler 1531 154 Rbd. Sdl. pr. 100 Specier, Svenske Sedler. 50 Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) 97 Rbd. Sedl. - i Banco. Dito Dito. . . . . . ..... Nationalbank-Obligationer (af Laanet 4 Febr. 1820) - Rbd. r. S. i Sedler. dito Dito. . . ....... 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar r. S. 6 pCt. norsk Laan, ved Hambro & Søn i Banco. 4 pCt. nye norske Obligat. ved Dito lydende paa r. S. 100 100 1/2 r. S. - i Banco. 3 pCt. Dito Dito. . . . . . 4 Rd. Banco. 4 pCt. uopsig, norske Statsobligat. L. Sterl. 3 pCt. nye danske Obligationer Asiatiske Compagnies Actier . . 87 1 - i Sedler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-06
Nyeste. Skilderie af Kjøbenhavn. ananaanaanaaSyvogtyvende Aargang. No. 28. udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Chomas Jeffersons Plan mod Røverstaterne i Barbariet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-06
(J det i Lübeck udkommende interessante Tidsskrift: "Die Glocke læses nedenstaaende Fortælling, som Oversættelse af den af Aeneas Sylvius (siden Pave Pius den 2den, død 1464) udgivne Historia Bohemorum, hvorved Oversætteren har bestræbt sig for saa meget som mueligt at beholde Originalens Farve. Tidsskriftets Udgiver, Hr. Overbeck, bemærker: at den skarpsindige Læser næsten vil træffe det Rigtige, naar han maatte ansee det Hele som en skjult Kritik over van der Weldes Fortælling om denne Scene. Redaktøren siger næsten; thi han vilde give en aabenbar Kritik. Han vilde nemlig med et Exempel vise, hvori hine i sin Tid yndede historiske Romaners egentlige Værd stikker, fornemlig vel ikkun i de mange Gift- og Venusblomster, med hvilke den historiske Grund er begroet, og i et øvet behageligt Sprog.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-06
Da Libussa var død, regjerede Primislav, ganske allene; thi i hans Gemalindes Levetid handlede han næsten i enhver Henseende efter hendes Villie, som overhovedet dengang næsten al Magt var i Konernes Hænder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-06
Nu gielde Konerne ikke mere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-06
Jmellem de Piger, som pleiede at betiene Dronning Libussa, var en ved Navn Valasca; en Jomfrue med høi Aand, og i Tænkemaade lig en Amajone. Denne lod en Dag de Andre komme til sig og sagde: Søstre, vi have mistet den Herskerinde, som har beskjermet os for Mændenes Forhaanelser, og ikke tilladt, at vi vare afhængige af dem. Meget mere vare Mændene vores Villie underordnede; men vi selv kom i Ære lig Dronningen. Nu maae vi bære et haardt, elendigt Aag. Gjøre vi os ikke selv fri, saa er det forsmædeligste Livegenskab vores Lod; men have Mod dertil, som jeg - nu, saa skal det være os en let Sag at faae den gamle Anseelse tilbage! Jndviet i Libussa's hemmelige Videnskab, forstaaer jeg mig tillige paa Spaadom, som Therbiza, og paa Urternes Kraft, som Breta; hvad der var givet de tre Søstre tilsammen, det er givet mig allene. Nu da vover det med mig; jeg lover Eder Herredømmet over alle Mænd. Valasca's Forslag fandt almindeligt bifald. Enhver svor til Pagten. Enhver beviste med Grunde, som vare søgte langt borte, at man maatte hade Mandkjønnet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-06
Paa den Tid havde Kong Primislav en Drøm, i hvilken en af Pigerne rakte ham et Bæger med Blod at drikke. Heftig forskrækket, o angrebet af en slem Ahnelse, indskærpede han Landets Store, ikke at give det andet Kjøn saamegen Frihed. Thi det var Brug iblandt Qvinderne, at tumle Heste, at kaste Spyd, at føre Buer og Pilekogger, at skyde, at jage - kort, at deeltage i enhver mandlig Øvelse. Det syntes Kongen farligt og imod de gode Sæder. Men de Store lo herover; de troede ikke at Fruentimmerne skulle ville foretage sig noget farligt. De behændigste og dueligste Piger vare dem netop de kjereste. Men Valasca lod sine Medsvorne ingen Ro, hverken Nat eller Dag. Hun oplivede deres Haab, opflammede deres Mod, gjorde, med Drik og Troldomsmidler, deres Følelser uvillige mod al Mands kjerlighed, lokkede med hver Dag flere til. Den hele Egn var paa kort Tid anstukket af hende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-06
J syv Aar blev Bøhmen hjemsøgt af denne Pest, og den største Deel af Landet var afhængig af Pigerne. Hvo som ikke vilde føje sig i deres Magt, blev indesluttet inden for sine Mure, turde ikke vove sig ud og havde stor Nød. Saaledes skede det, at de bragte Mange til det Yderste, og da de ikke mere vidste hvad de skulde gjøre for Sult, men saae sig nødte til at overgive sig, overløb og bestormede de Kongen, jamrede over den skrækkelige Pigekrig, forekastede deres Anfører Feighed, og sagde ham reent udi de vilde heller adlyde Fruentimmerne end omkomme af Hunger; han skulde beskytte Folket, eller gjøre Plads for en Bedre; og med deres Bebreidelser og Haan Taler forbandt de Trudsler, saaledes blev Primis lav fra alle Sider plaget. Han satte større Tillid til sin Sevne end til sin Krigskunst. Derfor formanede han Folket, til blot endnu at have Taalmodighed i nogle Dage; da forestod der Pigerne den uundgaaeligste Undergang. Paa den Maade beroligede han Folket. Jmidlertid skrev Kongen til Valasca: "De Store i hans Rige havde, imod hans Befaling, angrebet dem, han vilde derfor glæde sig ved at see dem afstraffede. Som en Datter elskede han hende. Af Hjertet undte han sin afdøde Hustrues, Libussas, fordums Discipelinde Herredømmet, hun som tilfægtede sig det med saa mandligt Mod. Han selv følte sig gammel og uskikket til Regjeringen, og den umyndige Søn vilde han ikke anbetroe det; derfor opfordrede han hende til at modtage Borgen Vissegrad af hans Hænder; saa vilde hele Bøhmen tilfalde hende. Til Sønnen maatte hun efter eget Godtbefindende udsætte en Eiendom; han selv ønskede at tilbringe det øvrige af sit Liv i Tilbageholdenhed, og at vende tilbage til Markerne, som han imod sin Villie havde forladt. (Det Sagn er bekjendt, at Libussa havde taget ham fra Ploven). Hvad han af en Qvinde havde bekommet gav han nu med fuldkommen Ret atter i en Qvindes Hænder." Valasca lod sig fange i sin egen Snare, sendte en Pigetrop til Bissegrad og forlangte Borgens Overgivelse. Pigerne bleve indladte og Kongen gav dem et herligt Maaltid; men paa engang brøde bevæbnede Ynglinger ind, dræbte dem allesammen; og strax derpaa droge til Fæstningen Dievicz med stor Styrke. Da nu Valasca saae hvad der var foregaaet, ilede hun rasende med en liden Hob mod Fjenden. De styrtede sig, Anførerinden i Spidsen, ind i de tykkeste Hobe af Mænd. Hun kæmpede som Løvinde og fandt sin Død. Pigerne saae deres Herskerinde slagen. Strax begyndte de et Angreb, ikke med Haab om at seire, men med Tørst efter at tage Hævn. En god Stund varede Kampen, i det Sejren snart vendte sig paa den ene, snart paa den anden Side. Omsider forlod Lykken Pigerne; de fleste faldt, de øvrige toge Flugten, Fienden jagede bag efter dem. Sejrerne og de Overvundne styrtede paa engang, i en eneste Sværm, ind i Fæstningen. Slottet blev stormet, og hvert qvindeligt Væsen blev med det skarpe Sværd ødelagt. Saaledes fik den modige mandlige Ungdom det bøhmiske Land befriet fra Qvinderegimentet. Valasca hører imodsigeligen til de mærkværdigste Fruentimre. Hun udførte et Foretagende, der ikke passede sig for hendes Kjøn. Hendes Lig blev uden Grav. Vilde Dyr og Fugle gade det.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-06
Det oldnordiske Vaarfest. I det gamle Norden vare tre store aarlige Offerfester, hvori alle Folkets frie eller nogenledes anseete Mænd skulde samles til et offentligt Gilde. En af dem skulde holdes henimod Sommeren (ved dens Begyndelse) og den kaldtes Sejeroffer, (Sigurblot), vistnok for at nedbede Sejerguden Odins Gunst og Naade ved de tilstundende Ledingstog, eller og ved Landets Forsvar mod fremmede Fiender, hvis Anfald og Landgange mest maatte befrygtes i Sommertiden. Denne almindelige Vaarfest har man i Christendommen søgt at henflytte til Paasken, men alligevel forlagdes dog dens egentlige Høitideligholdelse af Folket til andre Dage; i Norge og Island nemlig til den 1ste Sommerdag efter gammel Tidsregning, som alletider indtræffer paa en Torsdag i Jsland (nu stedse imellem den 19 og 25 April), men forhen ansatte man den i Norge til den 14de April. Derimod kom den i Danmark og Sverrig til mest at højtideligholdes den 1ste Maj, (Valborgs eller Voldborgs Dag), ligesom det og er Tilfældet i Tydskland, Storbritannien og formodentlig i flere europæiske Lande. Længe i de catholske Tider beholdt den 25de April Navn af Gagndag eller Sejerdagen, hvilket blot synes at være en eensty dende Omdannelse af den ældre Høitids formeldte hedenske Navn. De ældste Saxer dyrkede en Gudinde under Navn af Caster, Ostar, maaskee det nordiske Astar god, Astar-dis 9: Kjærligheds Gudinden, nemlig Freya. Deraf komme Paaskens tydske og engelske Benævnelser (Oster, Caster), og man udleder adskillige af de i Paasketiden brugte Almue skikke fra hedenske Ceremonier. Skjær-Torsdag (der grune Donnerstag) synes dog især meest at have vedligeholdt Erindringen om den fordum hellige Sommer-Torsdag, hvoraf f. Ex. den Skik blandt de sjællandske Bønder, da at kaste Staal paa Agrene, som Tordenens Symbol, for at bortskræmme Trolde og onde Aander, der ellers vilde skade Sæden o. s. v.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-06
(Af det nys udkomne 2 Bds. 2det Hæfte af Tidsskrift for nordisk Oldkyndighed; i hvilket Hr. Geheime-Arkivar, Professor R. af Dr. Finn Magnussen har leveret nogle interessante Efterretninger om de oldnordiske højtidelige Dage.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-06
Indenlandske Efterretninger. J Roeskilde Avis af 3 Apr. fortæller Udgiveren at i disse Dage er i Roeskilde ved Byens aarvaagne Politie, en Person paagreben, hos hvem befandtes 12 Stkr. falske Markstykker; man har saaledes Grund til at forvente at en Falsk-Mynt, enten her i Byen eller i Nærheden af samme, vil vorde opdaget. Stykkerne er særdeles godt eftergjorte, og man skulde vanskelig kiende den fra god Mynt, undtagen enten paa Klangen eller naar de ere slidte; thi da bliver Kanten hvid.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-06
Blandede Efterretninger. Af det tydske Tidsskrift, v. Maltens N. Weltk. meddeltes i sidste Nr. nogle Notitser om nogle til det Polignacske Ministerium hørende franske vigtige Mænd." Der læses end videre følgende: Johan Andreas Greve af Chabrol de Crusol, Finants. Minister, blev født 1779. Han var 1805 Auditor i Statsraadet, 1806 Rentemester, 1809 Medlem af Liquidationsraadet i Toskana, 1810 Præsident i den keiserlige Domstol i Paris, 1811 General Intendent over Finantserne i de ilyriske Provindser. Man seer heraf, at han snart var Forvalter, snart Dommer, snart Finantsmand, og derfor egnet til Meget. Ved Alt har hans Udnævnelse til Finantsminister opvakt en ikke ringe Forundring, og man paastaaer endnu stedse, at han snart maae aftræde denne Post til Villele, for at blive Storseglbevarer, eller noget andet Chabrol nød Napoleons Fortrolighed i høi Grad. Han var Præfect for og efter den 20de Marts 1815 i Rhone-Departementet. Forhen kunde han ikke hindre sin gamle Herres Tilbagekomst; sidenefter viste han, sagde man, en stor Virksomhed ved at straffe Dem, som havde modtaget ham godt. Saameget er vidst, at hans Navn figurerer overalt i hiin sørgelige Epoke, i hvilke falske Sammensværgelser maatte tjene til, at befolke Fængslerne og befudle Skafottet med Blod. Under Laine blev Chabrol 1818 Under-Stats-Sekretair i Departementet for det Indre. Men Decate, Laine's Eftermand, fratog ham igien denne Post. Jmidlertid erholdt han snart derpaa General Bestyrelsen, over Domænene. Under Villeles, og Corbieres og Peyronnets Triumpirat blev han ophøiet til Marineminister, og deelte sine Beskytteres Skibbrud, efter at han havde undertegnet Dokumentet ved hvilket de bleve udnævnte til Pairs. Derfor traadte han ogsaa, saa at sige efter Sagernes Medfør, ind i Polignacs Ministerium. N. N. Baron, født i Montbel (hvorefter han uden Ret og Skiel kalder sig Baron de Montbel, Minister for den offentlige Underviisning, Universitetets Stormester. Der gives Tilfælder, ved hvilke en Biograph kan befinde sig i en ikke ringe Forlegenhed, naar han har lovet at skrive en stor Mands Historie, og nu ikke kan sige videre om ham end han blev født jeg veed ikke naar han studerede, eller studerede ikke (som herer det sandsynligste); han var maaskee et Sted Skriver, blev lidt efter lidt noget mere, endelig Maire af Toulouse, saaledes Deputered, og som saadan en ligesaa ivrig, som latterlig Forsvarer for Jesuitterne, og af en ophøiet Patrons Villele's, System. Ved to saadanne Hjælpetropper blev han paa engang, ja til sin egen Forundring, udnævnt til Minister for den offentlige Underviisning. J øvrigt skildrer den offentlige Mening ham, som en Mand af sjelden Uvidenhed og Aandsfattigdom. Men den offentlige Mening maa vel overdrive, naar den paastaaer, at han ikke allene ikke forstaaer et eneste latinsk Ord, men selv ikke engang rigtigen sit Modersmaal, at han er et villieløst Verktøi for Kongregationen, en Art Straamand, som betjener sig af Jesuitismen, for paa ny at tilintetgjøre Frankerig, og besudle det med sin sataniske Fraade. N. N. von Haussez, Marineminister.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-06
En af nogle Læger foretagen Undersøgelse viiste, at disse to Børn ingenlunde vare Tvillinger, men Offere for en skjendig Pengespeculation. Deres Fader, en forulykket Chirurg fra Frankrige, havde nemlig flaaet Huden af disse arme Skabningers Arme og Laar, lige indtil Kjødet, og ved Compresser faaet disse Dele til kunstigen at sammenvoxe (?). Den barbariske Fader er fængslet, og man agter, ved en smertelig Operation, igjen at forskaffe disse foregivne Tvillinger deres Frihed og adskille dem. Bestikkelse i Tyrkiet. Paa en Tid, da de russiske Tropper ved Donau befandt sig i den største Nød, som Følge af Bosporus's Spærring, fragtede en europæisk Kjøbmand i Konstantinopel et let seglende Skib med Rom, Kaffe, Sukker o. s. v., bestak Havnebetjenterne og sendte Ladningen opad Donau til Hæren, som beleirede de tyrkiske Fæstninger. Sultanen selv tillod flere neutrale Skibe, med Ladninger af forskjellige Slags at passere Bosporus og gaae til de russiske Havne ved det sorte Hav, dette kan i Sandhed kaldes at drive Kjøbmands Systemet i det Store, I Paris er Nøden uhyre stor, Assistence husene ere fuldpakkede, saa at disse bekjendtgjøre ingen flere Panter at imodtage. - Men udentvivl hidrører denne store Nød af for megen Overdaadighed, thi i Modens Rige gaaer det flot til Blandt andet bære Damerne Ærmer af Blonder, der ere saa vide, at de hænge ned lige indtil Knæerne. Ogsaa have Damerne i Vinter baaret Fløiels og Atlaskes Beenklæder besatte med Skind. Unge Herrer derimod have brugt Muffer. Et Bal blev givet, hvor Dandsesalen var behængt med guult Atlask med grønt Fløiels Drapper, og enhver Vindueskarm omgivet af Speile. Enhver Serviet ved Bordet var indhyllet i et Guldbroderi, prydet med enhver Gjæsts Navnetræk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-06
Kjøbenhavns Børs, d. 6 April 1830. Hamburg 2 M. - a vista 200 Species 209 Specier solgtes til 12 Rbmk. 8 1/2 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler pr. 100 Specier 1531 154 Rbd. Sdl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-06
Svenske Sedler - Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgield. 97 Rbd. Sedl. 4 pCt. Kgl. Oblig. C. R.) Dito Dito. . . . . . . 92, i Banco. Nationalbank-Obligationen, (af Laanet 4 Febr. 1820) 103 4 Rbd. r. S. i Sedler. Dito Dito. . . . 108 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar 102 k. S. 6 pCt. norsk Laan, - i Banco. ved Hambro & Søn, 4 pCt. nye norske Obligat. ved Dito lydende paa r. S. 100 1/2 r. S. 3 pCt. Dito Dito. . . 100 1/2 i Banco. - Rd. Banco. 4 pCt. uopsig, norske Statsobligat. 3 pCt. nye danske Obligationer 74 L. Sterl. Asiatiske Compagnies Actier . 88 i Sedler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-10
det her Anførte maa sikkerligen skrives paa Nationalhadets Regning; men da der var Sorte med iblandt de franske Tropper, kunne disse muligt ogsaa, efter Tamataves Jndtagelse, have viist mindre god Disciplin.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-10
Indenlandske Efterretninger. Sjællands Biskop, Dr. Münter, Storkors. af Dannebrog, æret af sine Medborgere formedelst sit ædle Hjerte, sine grundige Kundskaber, og sin Embedsvirksomhed, og af en udbredt Navnkundighed ved sine lærde Skrifter, og Forbindelser, er død igaar ved et apoplectisk Tilfælde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-10
Fra Altona skrives under 21 Febr. sidst følgende: Vor Stad har i nogen Tid havt Aarsag til at glæde sig over en Anstalt, hvis Tilværelse maaskee endnu ikke tilstrækkelig er kommen til Publikums Kundskab. Der er et Attelier forden høiere Bygningskunst, oprettet og bestyret af de Herrer Architecter Hansen og Schmidt. Er den første af disse Herrer her og i viid Omkreds tilstrækkelig bekjendt ved sine Arbeider som en smagfuld og forflandig Architect, saa har den sidste ved Udgivelsen af Conturer af gamle Frescomalerier og ved sine Skizer af Ornamenter og Arabesker tilstrækkeligen kundgjort, at hans flere aarige Ophold i Jtalien væsentligen har bidraget til hans Uddannelse i Bygningskunsten. Under saadanne Auspicier lader der sig ingenlunde ventes Lidet af denne Anstalt, og det kan derfor ikke være unteressant nærmere at lære at kjende Grundtrækkene i den af dem udkastede Plan. I Atteliet bliver om Sommeren fra Klokken 8 om Morgenen indtil, om Aftenen, om Vinteren fra Klokken 9 om Morgenen indtil Klokken 6 om Aftenen, givet saavel theoretisk som practisk Undervisning. Gjenstandene for denne Underviisning ere: de 5 Seuleordener, fuldstændigen afhandlede, den rigtige Maade at tegne og componere paa, hvorved Antikerne isærdeleshed blive lagte til Grund, foredrages og gjennemøves, og endelig Læren om Perspectivet. Saasnart Lærlingerne have bragt det saa vidt, at de kunne tegne godt og fornemmelig rigtig forstaae det Tegnede, blive de brugte til de Herrer Forstanderes practisk og theoretisk architectoniske Arbeider. Læretiden varer i det korteste 3, og i det længste 6 Aar, ganske efter Lærlingens Ønske og Duelighed. De paa 3 Aar betale halv aarlig halvfjerdsindstyve Rbd. Courant, de paa 6 Aar Indtrædende betale kun i de første 4 Aar det fulde Honorar, i det 5te Aar det halve og i det 6te og sidste Aar slet intet. Af Lærlingerne selv bliver der gjort følgende Fordringer: at de ere velopdragne, forsynede med de nødvendige Skolekundskaber, og under Læretimerne iagttage en anstændig og ordentlig Opførsel. Denne korte Prospectus synes at være tilstrækkelig, til at anbefale denne Anstalt til Opmærksomhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-10
Om Frederiksborgs lærde Skole belovedes i Nr. 26 af dette Tidsskrift nogle Efterretninger, som herved gives saaledes som samme ere meddeelte: "Det var den 29de Marts 1630, at Kong Christian den Fierde ved en Fundats, dateret fra Frederiksborg Slot, grundlagde den lærde Skole i Hillerød. J det følgende Aar blev den endnu staaende Skolebygning opført, og 1633 tog Underviisningen sin Begyndelse. Uagtet Skolen altsaa først i 1833 seer sit andet Jubilæum imøde (det første blev - s. P. Bendtsens Historiske Efterretninger om den Kongelige lærde Skole ved Frederiksborg, S. 63, – festligholdt 1733), burde dog den Dag, da 200 Aar siden Fundatsens Datum vare forløbne, ikke hengaae uden taknemmelig at mindes, og af Skolens Lærere, hvis Bestræbelser med største Velvillie understøttedes af Hr. Kammeraad, Slotsforvalter Giede, indbødes derfor Skolens Disciple, Byens Embedsmænd og eligerede Mænd til en passende Glædesfest, der med høi Tilladelse holdtes paa Frederiksborg Slot selv. Ved Festen – en Forbindelse af Vocal- og Instrumental Musik samt Declamation, – der hos Forsamlingen mødte den hjerteligste Deeltagelse, erindredes med Taknemmelighed Skolens høje Stifter og Kongehusets Velgierninger, - ogsaa Biskop Thomas Kingo, een af Skolens Disciple, hvis berømte Navn staaer i nøje Forbindelse med Skolens Historie.