JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Den 16de om Morgenen indtog Armeen faale des deelt, følgende Stilling: Marskal Rey med det 1ste og 2det Corps, Kavalleriet under General Lefevre, Desnouet, tes og det under General Kellerman havde deres Avantgarde i Trasnes, og de andre Tropper, laae fordeelte omkring Gosselies, og bestoaf : 47,600 Mand med 116 Kanoner, udgjorde venstre Fløi og blev som sagt commanderet af Marskalk Ney.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Marskalk Grouchy med det tredie og fjerde Corps og Generalerne Pajol, Excelman og Milhauds Cavalerie var opstillet foran paa Høiderne af Fleurus. 3die og 4de Corps havde 37,950 Mand med 112 Kanoner, udgjorde høire Fløi; og blev commanderet af Marskal Grouchy. Det sjette Corps og Gaarden stode afdeelte i flere mindre Divisioner mellem Fleuris og Charleroy Var 30100 Mand stærk med 134 Kanoner, udgjorde Centrummet og Reserven, og blev commanderet af Keiseren i egen Person. Den hele keiserlige Armee bestod af: 87,500 Mand Infanterie, 20,800 Mand Cavallerie, 7,350 Mand Artillerie til Hest og Fods, og 20000 Jngenieurer. Jalt 117,850 Mennesker, og 362 Kanoner; men som havde at stride mod en næsten dobbelt overlegen Fiende.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Samme Dag var Marskalk Blüchers Armee 30,000 Mand stærk, bleven samlet paa nye med megen Hurtighed, posteret paa Høiderne af Bry og Sombref og havde besat Landsbyerne Ligny og St. Amand, som beskyttede dens Front. Dens Cavallerie udstrakte sig langs Veien til Namur.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Hertugen af Wellingtons Armee, som denne General endnu ikke havde faaet Tid til at samle, bestod omtrent af 100,000 Mand, de laae adspredte mellem Ath, Nivelle, Genappe og Brussel. Keiseren recogniserede i egen Person Blachers Stilling; indsaae denne Generals Pla2) General Blücher havde ikke faaet Tid til 4 samle sin hele Styrke ner, og besluttede derfor at levere ham et Slag, førend Armeens Reserver og den engelske Armee, som han ventede og endnu ikke havde havt Tid til at samle sig, kunne forene sig med ham. Han afsendte gieblikkelig en Ordre til Marskal Ney, som han formodede var paa Veien til Qva tre Bras, hvor han kun skulle have funden faa Folk, at jage Engelænderne kjækt foran sig og derpaa ved en Ombøining falde den preusiske Armee i Ryggen. Paa samme Tid forandrede han den keiserlige Armees Front, General Grouchy rykkede frem til Sombref, General Gerard til Ligny, General Vandamme til St. Amand.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
General Grard med sin Division, fem tusinde Mand stærk, blev detascheret med det andet Corps og stillet bag ved General Vandammes venstre Fløi, paa en saadan Maade, at han kunde understytte ham og paa samme Tid forbinde Marskal Neys Armee med Napoleons. Garden og Curassererne under Millhaudbleve posterede ved Reserven foran Fleurus. Kl. 3 angreb det 3die Corps St. Amand og indtoge den. Preusserne under Anførsel af Blücher indtoge Landsbyen paa nye; de Franske forskanset i Kirkegaarden, forsvarede sig med Haardnakkenhed; men overvældet af Overmagten vare de nær ved at vige, da General Drouot, som mere end engang afgjorde Slagets Skjæbne, med 4 Batterier af Garden anfaldt Fienden fra den anden Side og tvang den til at standse.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Paa samme Tid trængte Marskal Grouchr sig med Held frem til Sombref, og General Gerard angreb med Hæftighed Landsbyen Ligny. Dens Mure med Skydehuller og en dyb Grav, gjorde det ligesaa vanskeligt som farligt at nærme sig den; men disse Forhindringer afskrækkede hverken General Lefol eller de Brave som han commanderede. De trængte frem af med plantet Bajonet og i et Øieblik vare Preusserne trængte tilbage og nødsagede til at vige Pladsen. Da Marskal Blücher vidste at Besiddelsen, af Ligny afgjorde Bataillens Skjæbne, ilede han til med Kjernen af sine Tropper, og der, for at betjene mig af hans egne Ord: "begyndte en Strid, der kan betragtes som en af de blodigste, Historien kan fremvise. J fem hele Timer udspyede to hundrede Jldsvælg paa denne Ødelæggelsens Kampplads Saar og Døden. J fem Timer vare snart Franskmændene, snart Preusserne Seierherrer og gjorde hinanden Besiddelsen, af denne blodige Post stridig. Mand mod Mand, Fod mod Fod, syv Gange dreve de hinanden ud, og syv Gange, indtoge de den igjen.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Marskal Ney, som ikke havde meere end 20,000 Mand med sig, ville lade det første Corps, som han havde ladet blive bag ved sig rykke frem, men Keiseren havde, som før er sagt befalet Grevderlon som commanderede det udtrykkelig, at at forene sine Tropper med hans, og denne General gav sig paa Marschen. Da Ney fik denne Nyehed at vide, var han midt i den hedeste Jld af de fiendtlige Batterier. a Seer de disse Kugler, raabte han, med mørk Fortvivlelse, gjeg ville ønske, at de alle gik igjennem Livet paa mig. Han lod paa Øjeblikket sende Jilbud efter Grevderlon, og befalede ham, hvilkensomhelst Ordre han havde faaet af Keiseren selv, at komme tilbage. Grev Erlon havde den Svaghed og det Uhæld at adlyde. Han forblev med sine Tropper hos Marskalken; men Klokken blev 9. om Aftenen og Marschalken, afskrækket ved de Forhindringer der vare mødt ham og misfornøiet med sig selv og andre, havde ophørt med Striden.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Hertugen af Wellington, hvis Styrke efterhaanden havde forøget sig til 50,000 Mennesker, retirerede om Natten i god Orden til Genappes. Marskalk Ney skyldte hans Troppers store Tapperhed og hans Generalers Duelighed den Ære, ikke at have været bleven tvungen til at forlade sin Stilling. Den Hidsighed hvormed man fægtede denne Dag, bragte selv de Mennesker, der vare vandte til med koldt Blod at see Krigens Rædsler, til at gyse. Lignys og St. Amands ryggende Ruiner, vare opfyldte med Døde og Døende. Graven foran Ligny lignede en Flod af Blod, i hvilke døde Legemer svømmede; i Quatre Bras det samme Syn! den dybe Vei, som stødte til Skoven var forsvunden under de brave Skotske og vores Curasserers blodige Legemer. Den keiserlige Garde udmærkede sig overalt ved sit myrdelystne Raserie. Den sloges og raabte bestandig vive IEmpereur, point de quartier." (leve Keiseren, ingen Pardon) General Grards Corps viiste det samme fjendlige Sindelav, flere af dem, efter at have opbrugt sin Amuition, forlangte med høie Raab. - Patroner og Preussere!" Preussernes Tab, gjort betydeligt ved Jlden af vores Artillerie, var 25,000 Mand. Blücher, kastet af Hesten ved vore Curasserer, ræddede sig kun ved et Mirakkel.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Engelændernes og Hollændernes Tab var 4500 Mand. Tre Regimenter Skotske og de Brunsvickske sorte Husarer, bleve næsten aldeles nedbuggede. Hertugen af Brunswick selv og en Mængde andre høie Officerer bleve dræbte. Vi tabte paa høire Fløi næsten 5000 Mand og flere Generaler. Prinds Jeronimus allerede saaret ved Overgangen over Sambrefloden, fik en let Saar i Haanden, men vedblev bestandig at holde sig i Spidsen for sin Division, og udviste megen Tapperhed og Koldblodighed. Vores hele Tab ved Ligny, der kan anslaaes til 65,00 Mand, blev gjort endnu meere føleligt derved at General Grard blev dødelig saaret. Faae Officeer have havt en saa ædel Carakteer og en saa vedholdende Tapperhed. Mere begierlig efter Ærens end Lykkens Gunstbeviisninger, var hans Kaarde hans eneste Eiendom, og hans sidste Øjeblikke, isteden for at forskjønnes blot ved Erindringen. om hans heeltemodige Handlinger, vare besværede ved den Kummer at maatte efterlade sin Familie i trængende Omstændigheder. Seiren ved Ligny opfyldte ikke fuldkommen: Keiserens Forventninger: Dersom Marskal Ney - sagde han - havde med sin hele Magt angrebet Engelænderne, ville han aldeles have til intetgjort dem, og ville have kundet givet Preusserne sin Rest, og dersom han, efter denne første Feil ikke have begaaet den Anden og forhindret Grev d'Erson fra at udføre hvad der var befalet ham, ville det første Corps, naar det havde kommet til, have forkortet Blüchers Modstand, og gjort hans Nederlag uopretteligt, hele hans Armee, vilde have været taget eller ødelagt. Denne Seier hvor ufuldkommen den var, blev i det Mindste af Generalerne anseet for at være af største Vigtighed; thi den adskilte den Engelske Armee fra den Preussiske og gav os Haab om at kunne slaae den ene efter den Anden.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Den besynderlige Engelænderinde, J Aaret 1779 døde i Bath, Lady Banger, Enke efter en Engelsk Viscount, i en høi Alder. Hun besad en besynderlig Carakteer. J de første 50 Aar var hun et Mynster paa alle ægteskabelige og huuslige Dyder, og havde opdraget hendes mange Børn med Ømhed og Omhyggelighed. Uden ringeste Aarsag forlod hun en Dag hendes Mand og Børn og ville aldrig igjen lade sig bevæge til at see dem, eller selv til at vedligeholde en Forbindelse med dem, undtagen med hendes Datter Lady Clainsilliam, som ogsaa blev hendes Arving. Hun var meget riig og ædelmodig, desuagtet underkastede hun sig for ubetydelige Summer de ubehageligste Processer, ja hun lodsig endog selv arrestere. Daglig uddeelte hun paa den hemmeligste Maade milde Gaver, derimod kunde Arbeidsfolk og andre Personer, ikke faae de ringeste Fordringer udbetalte uden ved Skjel den og Smelden. Hun kunde ikke lide nogen Læge; heller ikke torde man, selv paa hendes Dødsseng, lade nogen kalde. Paa hendes egen befaling blev hendes døde Legeme i Kisten bedækket med Kalk. Den Følesløse af Skræk. Georg Rochanze en Polakker, som tjente under de preussiske Tropper, var løben bort og blev igjen greben i det han holdt sig lystig paa et Værtshuus. Den Skræk, som han følte derved angreb ham saa stærk, at han strax blev gandske stiv og ufolsom. Man bragte ham til Glogau, hvor han blev forhørt for en Krigsret og dømt til Døden, endskjøndt han ikke kunde frembringe en eneste Stavelse. Man forelæste ham sin Dom, men det gjorde ikke det mindste Jndtryk paa ham, han foreholdt sig ved Alt hvad man foretog sig med ham, lidende som en Billedstytte og talte ikke et Ord. Under hans Fangenskab drak og sov han ikke. Man skikkede hans Kammerater til ham, men hverken disse, hans Officerer, eller Præsten kunde bringe et Ord ud af ham. Bønner, Formaninger, Trudsler. - Jntet rørte ham, han forblev stum og aldeles uformuende til at modtage noget somhelst Jndtryk. Lægerne erklærede ham for incurabel. Man tog da Kjæderne af ham, og lod ham gaae hvorhen han vilde. Hans Frihed rørte ham ligesaa lidet, som den forhen forkyndte Dødsdom, ogsaa nu forblev han ubevægelig, og vendte blot Øinene fra den ene Side til den Anden. Hans Ansigt var mavert og hans hele Legeme aftæret. J denne før gelige Tilstand tilbragte den Ulykkelige 20 Dage, og døde under en dyb, uvilkaarlig Sukken. Afskyeligt Menneske.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
J Stourbringe, i det Engelske Grevskab Wan wick, boede en Kræmmer ved Navn Hall, der fra Tid til anden udøvede Stratenrøverie; men altid i nogen Afstand fra hans Boepæl. Han forlod sig ved saadanne Leiligheder paa sine hurtige Heste, hvoraf han holdt 3 af det meest udsøgte Slags. Allerede nogle Gange var han bleven bragt for Retten, som Røver, men altid bleven frikjendt igjen. Da han efter et saadant Røverie hvergang reed saa at Hesten var ved at styrte, og man ved Anklagelse af dette Slags altid maae nøiagtig bestemme Tiden, saa reddede denne Skurk sig altid ved at bevise, at han paa samme Tid, da han var beskyldt for at have udøvet Stratenrøveriet, havde været paa et andet Sted. J Marts 1803 blev denne Kræmmer atter efter en saadan Handling greben, og forsøgte ogsaa her at benytte sig af sit sædvanlige Hjelpemiddel, da han i en utrolig Hurtighed havde redet 16 Engelske Mile. Nitten Personer traade frem, for at ville sværge paa han havde været paa et andet Sted, men uden Virkning, da hans Anklageres Beviser vare for øiensynlige. Dødsdommen blev nu læst for ham hvorved Sherifen tilkjendegav ham sin Medlidenhed, med den Forsikkring, at Alt hvad der kunde lette hans ulykkelige Stilling skulle tilstaaes ham. Halls Svar var de skrækkeligste Eder og Forhandelser, som han belagde Dommerne og Rettens Betjente med; og paa Retterstedet fornyede han disse, indtil Bøddelen snørte Halsen sammen paa ham. Heckschers en riig hamborgersk Jødes Mori Leipzig.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
J Aaret 1795 blev i Leipzig et skrækkeligt Mord, begaaet paa en riig Jøde, kaldet Heckscher fra Hamborg, der var saa meget meere paafaldende, som det skeede i en folkerig Stad ved høi lys Dag, og paa en Tid, da Leipzig mere end sædvanlig var opfyldt med Mennesker, nemlig i Messetiden.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Længe kunde man, uagtet al Efterforskning ikke komme paa Spor efter Gierningsmanden. En fransk Emigrant, der var reist med Heckscher og som man har Mistanke til, døde i Fængslet endnu før han var erkjendt for Uskyldig. Hvem maatte ikke beklage en Ulykkelig, hvis politiske Grundsætninger tvang ham til at forlade sit Fædreneland, for, som formeent Morder at maatte døe i et fremmed Land, ja endog uden engang at kunne tage den Trøst med sig ind i Evigheden, at hans Uskyldighed var anerkjendt. Med Mordet forholdt det sig i øvrigt saaledes : En velhavende Franskmand blev fendt med Brillanter af stort Værd, som før havde hort til Ludvig den 18des Familiesmykker, og som den Franske Nation ved dens Representantere havde tilegnet sig, af National-Forsamlingen til Tydskland, for at sælge samme. For hans Afreise, maatte han til Sikkerhed om sin Tilbagekomst stille alt sit rørlige og urørlige Gods til Pant, og nu reiste han til Hamborg. Han addresserede sig der, til Heckscher og afsluttede en Handel med ham paa 180,000 Daler om en Solitair af overordentlig Størrelse. Heckscher undskyldte sig hos den Fremmede med, at han for Øieblikket ikke havde saamange Penge hos sig at han kunde udbetale ham denne Summa, men bad han ville komme igjen om Morgenen og lade Soletairen bleve saalænge hos sig, for han at for Værdiens Skyld, endnu kunde vise nogle Juvelerere den. Da Heckscher var bekjendt som en velhavende Mand, tog Franskmanden det ikke i Betænkning, men gik. Morgenen derpaa kom han efter Aftale igjen til Heckscher; men denne undskyldte sig nu med, han havdeviist Ringen til flere Kiendere og alle vare enige deri, at Solitairen ikke var meere værd end 10000 Daler, hvis han ville sælge den derfor, saa ville han strax betale ham den. Franskmanden fordrede sin Ring tilbage, og erholder den, men hvor studser han ikke, da han seer den. Det er ikke min Ring, siger han - Jndfatningen, Størrelsen og Alt det Øvrige ligner den, men Stenen er ikke min! Heckscher sværger paa, at han ikke har seet nogen anden Steen; og efter en lang Snakken frem- og tilbage, siger han endelig: Veed de hvad, min Herre, naar de troer jeg har bedraget Dem, saa kan De jo henvende Dem til Øvrigheden. Høist opbragt iler Franskmanden til den derværende Magistrat og frembringer sin Klage. Heckscher bliver fordret for Retten, og der opstaaer en formelig Proces, som varer en Tid og Dommen: kalder endelig saaledes: at Heckscher skal frie sig med Eed." Han aflægger den og Franskmanden bliver afviist.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Denne reiset nu til Paris fortæller det Forefaldne, men man troer ham ikke, og holder sig skadesløs i Pandtet. Han er nu aldeles ruineret og bragt med Familie til Betlerstaven. Fortvivlelsen bemægtiger sig ham, han samler sammen hvad han endnu har af contante Penge, og reiser anden Gang til Hamborg med den faste Beslutning, enten at hævne sig, faae sin Solitair tilbage; eller ogsaa begge Deele. Ved hans Ankomst til Hamborg erkyndiger han sig om Heckscher, og hører, han er reist til Leipziger Messe. Strax tager han Conreerheste, følger ham i Hælene og træffer ham virkelig i Leipzig. Fra nu af lader han ham ikke komme ud at Øinene, forfølger ham som hans Skygge og lægger nøie Mærke til ham. Da han har observeret, at Heckscher i Almindelighed pleier at have alle sine Juveler hos sig, indbyder han han med forestilt Venlighed til en Spadseertour udenfor Stadsporten i en Have. Med sine Folk, som maatte forklæde sig, gjorde han den Aftale, at de skulle holde sig adspredte omkring i Nærheden, og give nøie Agt paa ham, naar han med Heckscher forføier sig til den bagerste Haveder. Saasnart han, i det han besaae Æsken med Juvelerne, gjorde en vis Bevægelse med Hovedet, skulle de strax hemmelig snige sig frem og snøre Struben. sammen paa ham med en Strikke; men blev han ved Aabningen af Æsken staaende stille, var det et Tegn paa, at Heckscher ikke havde Solitairer, hos sig. Heckscher tog imod Franskmandens Jndbydelse, og alting gik for sig efter Aftale. Da de begge vandrede omkring i den Richterske Have, begyndte den Fremmede, som om det var gandske tilfældigviis, at tale om Juveler, og spurgt, Heckscher om han ikke havde smukke Ringe hos sig? Og da denne svarede ja, bad han ham gaae med sig hen i det yderste lille Lysthuus i Haven, da der ellers overalt var saa fuldt af Mennesker. Heckscher lod sig finde villig dertil. Begge traade ind i den lille Havestue - og da Jøden aabnede Juvelæsken og viste Franskmændene den, var Solitairen, det Første han fik Øie paa. Tegnet blev givet, og - Heckscher myrdet. Franske manden tog sin Solitair, gravede de øvrige Juveler ned under en Steen i Tugthuset, vendte tilbage til Paris, indberettede Tildragelsen til Conventet og erholdt sine deponerede Eiendomme, tilbage.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Ved Fredsslutningen med Keiseren til CampoFormin, skal Bounaparte paa Conventets Befaling have bekjendtgjort hele Tildragelsen og Leipziger Magistrat have erholdt en Skrivelse fra Conventet, hvori Sagen omstændelig er fortalt og Underretning meddeles om, hvor de øvrig Juveler, som allerede vare fundne, laae skjulte.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Indenlandsk. Qvartalscoursen for de næste tre Maaneder, October, November og December, er fremdeles bestemt til 237 3/4 mod 200 Rbd. Sølv, saa at 1 Rbd. Sølv i alle foranførte Tilfælde kan betales med 1 Rbd. 18 s. i Rigsbanksedler og Tegn.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Skjøndt Efterretningerne fra England lyde opmuntrende for Havretilførselen, er denne Kornsort dog igjen faldet i Kjøbenhavn. Bedste Sort sælges for 11 Mk., mere ordinair for 9 Mk.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Kjøbenhavns Kornpriser den 24de Septbr. Rug 2 Rbd. 1 Mk. a 2 Rbd. 2 Mk. 8 s. Byg 1 Rbd. 4 Mk. 8 s. a 1 Rbd. 5 Mk. Havre 1 Rbd. 2 Mk. 8 s. a 1 Rbd. 3 Mk. 8 s. pr. Td.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Kjøbenhavns Børs, den 24de Septbr. Cours. Hamb. 2 M. 233, a vista 236. Spe eier 238. Spec. solgtes til 14 Rbmk. 44 s. Discon. to 5 pC. 4 pC. Kongl. Obligationer luden Renter 92. Nationalbank-Obligationer (af Laane, 4 Febr. 1820, uden Renter) 1001 a 101 Rbdlr. r. S. eller 119 1/2 a 120 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbdlr. rede. 1 Sølv.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-10-07
Dagen efter Bataillen ved Lign, eller Slaget ved Vatterloo. (de la vie prive de Napoleon, par de Chaboulon, Ex. recretair de Pempeureur.) Napoleon vilde, uden at tabe Tiden, i Dag brækningen angribe Engelænderne fra den ene Side, medens han uden Ophold lod forfølge Blüchers Armee fra den Anden. Men man gjorde ham den Jndvending, at den engelske Armee havde været uvirksom og var færdig til at levere en Bataille, medens at vore Tropper udmattede af Slaget ved Ligny, maaskee ikke vare i Stand til at stride med den nødvendige Kraft. Man gjorde ham endelig saamange Jndvendinger, at han samtykkede i at lade Armeen først udhvile. Ulykken gjør frygtsom. Naar Rapoleon som før, blot havde fulg, hvad hans Forvovenhed indgjød ham, er det sandsynligt, det er vist, jeg har hørt det sige at General Drouot, at han havde kundet, efter sin Plan ført sine Tropper til Brussel og hvem kan saa beregne hvad der kunde have været Følgerne af at indtage denne Hovedstad, Keiseren indskrænkede sig da den 17de til at danne sin Armee i 2 Kolonner; den ene paa fem og tredssindstyvetusende Mand, anført af Keiseren, skulle, efter at have ordnet det venstre Fløi, følge Engelænderne i Hælene, og tilligemed det lette Artillerie Lancenererne under Gen. Colbert og den kjække Oberst Sourd forfulgt dem indtil der hvor Skoven de Sognes begynder, og Hertugen af Wellington havde valgt sin Stilling. Den anden, sex og tredive tusende Mand, havde under Gronchy, bestemt Ordre til at observere og forfølge Preusserne; den strakte sig ikke længere end til Gembloux.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-10-07
General Girards gamle Division blev efterladt i Fleurus. Keiseren med sin Stab, tog Plads paa en lille Høi, tæt ved Forpagtergaarden la belle Alliance, hvorfra han kunde oversee Sletten, derigere Armeens Bevægelser og iagttage Engelændernes Stilling. Klokken tolv enhalv, lod Keiseren, overbeviist, om, at Marskalk Grouchy maatte være i Anmarsch, give Signal til Slaget.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-10-07
Prinds Jeronimus begyndte Angrebet paa Hougoumont med sin Division. Approcherne vare beskyttede med Gjerder og en Skov, hvor Fjenden havde posteret et talrigt Artillerie. Angrebet, gjort vanskeligt formedelst Terrainets Beskaffenhed, blev iværksat med en rasende Heftig hed; Skoven blev vexelviis tagen og igienerobret.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-10-07
Vore Tropper og de Engelske, ofte kun adskilte ved et simpelt Gjerde, skjøde alligevel staaende, og modtoge gjensidig hinandens Skud, uden at vigen Fodsbred for hinanden; paa eet og andet Sted, gjorde Artilleriet skrækkelige Ødelæggelser. For deelen var uafgjort, da General Reille, understyttede Angrebet med General Foys Devision og det lykkedes ham at tvinge Fjenden til at forlade Skoven og de Haver, som den havde saa kjækt forsvaret og beholdt indtil nu. Det havde varet en Time. Nogle Øieblikke før, erfarede Keiseren af en opfangen Depesche, at tredive tusinde Mand commanderet af Bülow nærmede sig. Napoleon troede at dette Corpses Styrke, af hvilken af og til Enkelte havde viist sig paa Høiderne af St. Lambert, var overdreven, og desuden overbeviist om, at Marskalk Grouchys Corps fulgte den i Hælene, og at det da ville befinde sig mellem en dobbelt Jld, blev han kun ubetydelig foruroliget derover: imidlertid befale. de han, snarere af en Slags Forsigtighed, end af Frygt, General Doment at marschere den imøde med sit og General Suberwicks Cavallerie og beordrede Grev Lobau at gjøre sig færdig til at understytte General Domont i Rødstilfælde.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-10-07
Ordinancer bleve paa samme Tid udsendte til Marskalk Grouchy for at underrette ham om hvad der foregik, og at paalægge ham paa nye at paaskynde sin Marsch og at forfølge, angribe og slaae Bülow.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-10-07
De Engelske underrettede om Blüchers Ankomst, begyndte igjen at gaae offensiv tilværks og søgte igjen at forjage os fra de Positioner, som vi havde frataget dem. Vore Tropper dreve dem kjækt tilbage. Marskal Ney henreven af sin varme Jver, glemte Keiserens Ordre. Han angreb Fienden i Spidsen for Milhauds Curasserer, og Gaardens lette Cavallerie, og det lykkedes ham i Midten af Armeens bifaldsraab, at sætte sig fast paa Høiderne af Mont St. Jean, som hidindtil havde været utilgjengelige. Dette hæftige og vovelige Angreb havde ikke undgaaet Hertugen af Wellington, han lod Jufanteriet rykke frem og lod Cavalleriet hugge ind paa os.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-10-07
Keiseren gav paa Øieblikket General Kellerman Ordre med sine Curasserer at ile til og understytte vores første Linie. Grenadererne til Hest og Gardens Dragoner, enten det saa var feil hørt af Marskalk Ney eller frivillig, satte sig i Bevægelse og fulgte Curassererne, uden at det var muligt at standse dem. En anden Fægtning mere morderisk end det første fandt Sted paa alle Puncter. Vores Tropper udsatte for en uafbrudt Jld af Jnfanteriet og de fiendtlige Batterier, udholdt Alt, og gjorde med Tapperhed i to Timer flere talrige og brillante Udfald, i hvilke de erhvervede sig den Ære at erobre sex Faner, at sløife flere Batterier og at hugge ned fire Regimenter; men i hvilken Kamp vi ogsaa tabte Kjernen af vore kjekke Curasserer og Gardens Cavallerie.