Aalborg Stiftstidende, 1829-01-03
Søren Hempel, som skriver en Avis i Odensee, har deraf taget Anledning til, at forrette en Bødde, med en Tylvt Knive paa eengang: Skumleri, Skinhellighed, skammeligt Stænk-Kast paa fortjente Afdødes Minde, Fanatisme, Jesuitisme, Uchristelighed, Ukjærlighed, Galdespyen, Forstyrrelse af afdøde Hædersmænds Ro, Udrakkelse, Skamløshed, Pøbelfærd. Nu bekjender jeg offentligen for hele Verden. Det er et Stykke af min Sallighed, at Søren Hempel taler saameget Ondt imod mig, thi han lyver det Altsammen. Hvorvel det derfor er min faste Overbeviisning, at Loven ikke vilde, ikke kunde nægte mig sin Bistand, naar jeg anraabte den mod Æreskænderen i Odensee - og Loven maatte være det eneste Organ, jeg vilde betjene mig af, naar det gjaldt, at tale til ham - havde jeg dog, dennegang som tilforn, gjerne tiet ganske stille til hans grove Anfald, naar ikke De, Hr. Etatsraad, i Dagen No. 294, havde indført "den hæderlige Avisudgiver, Herr Forligelseskommissair Hempel" med alle hans tolv Knive, og mig arme Pastor med Struben under dem. At De saaledes bærer det Onde videre, De, Manden af Ære, det opfordrer mig til følgende Spørgsmaal: 1) Er det ikke Deres Grundsætning, at holde de af Dem redigerede Tidsskrifter frie for alle Personligheder, alle Skjældsord, alle ærekrænkende Løgne, alle dyriske Udbrud af lumpen Harme, Og hvorledes har De da kunnet optage benævnte Artikel? 2) Vilde De taale, at Man lagde Dem, Dem, alle de Repliker i Munden, som forekomme i Anekdoter, De har leveret paa Prent, 3) Vilde De tie, naar Man, paa saadan Grund, kaldte Dem en Skumler o. s. v., og naar en Mand, De maatte agte, gientog disse Jnjurier, 4) Biskop Bloch er i stort Selskab. Han staaer op fra et Spillepartii, og spørger en dandsende Landsbypræst: "Hvad vilde Deres Bønder sige, om de saae Dem her, og saae Dem saaledes," Haanden paa Hjertet, Hr. Etatsraad Thaarup, og svar nu, som en redelig og forstandig Mand: Er jeg en Skumler, o. s. v., fordi Biskop Bloch spørger saa, 5) Landsbypræsten svarer: "De vilde sige: Vor Præst er en munter Mand - han dandser; men Biskoppen er en liderlig Fugl - han spiller Kort. Atter Haanden paa Hjertet: Er jeg en Skumler o. s. v., fordi Landsbypræsten svarer saa, 6) Er det slet sagt, saa var det ogsaa slet sagt af hiin Geistlige (Dagen 221, 1828),at en ung Pige skulde være forbandet, fordi hun kjøbte sig et Halsbaand for sine Sparepenge. Vorde Vi nu æreløse Mænd, De eller jeg, fordi vi fortælle, hvad Slet Andre have sagt? Naar jeg prædiker om Jndas, og De skriver om Banditerne i Kirkestaten, skal da Hempel kalde mig en Forræder og Dem en Røver, Og giør han det, vil De da kalde ham en hæderlig Karl, 7) Landsbypræsten svarer: "De, Bønderne Sognefolk som Mennesker, der ansee Dands for Tegn paa Munterhed, og Kortspil for Tegn paa Liverlighed. Og derfor skal jeg være et æreløst Menneske. Underskriver De denne Slutning? Eller nægter De, at en Skumler o. s. v. er en Mand uden Ære, 8) Trøster De Dem til, paa Grund af denne Anekdotes Meddelelse, i eget Navn at sige: Jørgen Thisted, skammer sig ikke ved Pøbelfærd - han forstyrrer den afdøde Biskop Bloch's Ro - han har, i denne skumlende Anekdote, bragt et nyt Foster af den nymodens Skinhellighed til Verden - han kaster Stænk paa fortjente Afdødes Minde - han har, ved dette Udfald, afgivet et Beviis paa, hvor langt vore fanatiskjesuitiske Ordførere ere fra at være besjelede af den Christendoms- og Kjærligheds Aand, som de ved enhver Leilighed føre i Munden - han har udrakket den salig Biskop? 9) Trøster De Dem dertil, da sig det fritud; men tager De det i Betænkning, kan De da, som en redelig og sandhedskjærlig Mand, vægre Dem ved, fritud at sige, ligesom jeg ovenfor har sagt det, hvad Navn Søren Hempel fortjener, Gyrstinge, den 21de December 1828. Jørgen Thisted.