Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1782-10-04
Denne store Folkemængde udi China kommer af Landets Frugtharhed. Landet er ligesom giennemskaaret af mange Floder, opfyldt med Søer, samt forsynet med fortreffelige Canaler. Udi de Provintzer af samme, som ligge under Middags Linien, finder man ingen Stad, Flekke, eller Landsbye, som ikke er anlagt enten ved en Flod, Søe, eller Bek. Jndvaanerne har med megen Ombyggelighed, Konst og Møie, søgt ved Canale at føre sig til Nytte de, fra Biergene nedrindende Floder, for at gjøre Landet frugtbarere. Overalt ere der Broer over Floderne paa opmunrede Hvælvinger, som hviler paa saa smale Piller, at man skulde troe, de hengte i Luften. Canalerne og Broerne blive holdte i god Stand, og man maa falde udi den største Forundring ved at see at endog Klipperne ere ved Menneske Hænder udhuulede for at gjøre Giennemfarten beqvem. Men uagtet Landets Frugtharhed, Jndvaaner, nes Arbeidsomhed og store Vindskibelighed, finder man dog neppe i noget Land saa stor Fattigdom og Armod som i China iblandt den gemeene Mand. Samme kan dog ikke foraarsages af Ladhed eller Ødselhed. Man seer LandmanNr. 630 Aar. den fra Morgen til Aften ligesom at rode i Jorden. Ja ofte staaende i Vand lige til Knæerne, derved er han fornøiet naar han hiemme kan have noget Riis og Thee. Udi Stederne løber Haandværksfolk og Konstnere uden Ophøpaa Gaderne for at fortiene deres Brød. Landet er meget Folkerigt. Man kan sige til visse at udi dette Land ere flere Mennesker end i hele Europa. Nogle seer sig nødte til, for at undgaae Hungers Nød, at sælge baade dem selv, samt deres Hustruer og Børn. Regieringen, som ellers har et vaaaet Øie over alle Ting, lukker ved denne Seene sine Øine til, efterdi Almisserne ere ikke tilstrækkelige til at understøtte alle de trængende. Kort, Chingiver os et Beviis derpaa, at et Land i det ringeste kan have for mange Jndvaanere. Fortsættelsen og Urters og Rødders Tørrelse. (See No. 16 til 39.) Rødløg, er den almindeligste Vext, som man pleie at bruge til de allerfleste Retter. Derfor bliver Kokkene om Foraaret bekymrede, naar de ingen Løg kan bekomme. Paa lange Reiser er det endnu besværligere, thi om Vinteren fryser den, og om Foraaret fortørres den. Lægger man den hen at tørres, naar den paa langs er skaaren i Stykker, saa tørres den ikke i nogle Dage; men tvert imod tørres den saa hastig, som nogen Vext, naar den skiæres tver over i Skiver. Den maa ikke viisne, me tørres strax. Ligeledes Skarlottenløg, Purre, Hollag og Snittlag; begge, sidste Slags skiæres smaat, og siden tørres saa haste skee kan. Man har dem just til den Tid, Solen hos os har me Magt, og følgelig kunde de tørres meget got ved den. Indpakningen er den samme, som foran er meldt. Haverude, som man pleier at spise med Smør og Brod. Jordæbler, hvis Tørrelse foran er anviist, under Suppeurternes Klasse. Her erindres kuns, at de formedelst deres rodvextagtige Smag, kan bruges ligesom Rod urter til andre Spiser. De grønne Spidser af halv opvoxne Asparges, ere foran erindrede, og skikker dem ligeledes dertil. De udmodne Skud af indiansk Peber. Man skiærer dem tvers over i Skiver, og tørrer dem strax paa Op nen. De ere meget gode til Ragout. Rockambol, eller Slangehvidlag, det er Hvidlogmed Frøe. Den er noget svagere og behageligere, end den egentlige Hvidløg. Ligesom den imod en usund Luft, samt anstikkende Sygdomme, er et ypperligt Middel, især gjør den en stor Tieneste og Nytte til Feldts, samt endnu mere til Søes, den bliver og med stor Fordeel brugt til det Slags Stege, som ere ufordøielige, gjerne vil støde op- og foraarsage Kolik, som Lamme, Gaase= og Andesteg. Hvem der en Gang har vænnet sig dertil, skal finde Smag derudi, Man skiærer den tversover i Skiver, tørrer den hastig, og støder den til Pulver; man kan for at svare, forvare den udi et Glas, paa det at Liebhaberne alenekan betiene sig af den. Heriblandt kan man komme, Thimian, Citron staller, Enebær, Hyldeblomster vulvpriseret, og for det øvrige, hvad andre veed, og kan bekomme. Endnu maa jeg erindre, at man i Steden for at hensætte de tørrede Urter, for at blive lidet fugtige, kan bestænke dem med saameget Vand, at de blive smidige, aleneste at Kardusen strax igien bliver godt igiennemtørret. Saa meget maa jeg ellers sige forud, i Henseende til alle Slags nærende vilde Urters Tørrelse, at nogle Sorter af de Nr. 63. R.) nærende Haugeurter, som man om Sommeren kaster bort ligesom unyttige, samt alt det, som bliver skaaren af Rødderne, og de slette Grønkaalblade, kunde blive en stor Hielp til Forringen for Kreaturene, og skaffe en stor Nytte, derfor burde man ikke lade Bagerovnens Hede gaae unyttig bort, men i det Sted, naar Brødet er taget der ud af, tilpakke den med dette Slags Urter. Man tørrer dem noget i Solen, og siden fuldkommen i Bagerovnen. At saadanne Urter om Vinteren ere gode for Qvæget, er bekiendt, men alle og enhver veed det ikke. Naar de blive afkaagte, og lidt Meel kommes dertil, kan de sættes for Kreaturene, og er en god nærende Forring. Det maa samles sildig om Efteraaret, blive presse udi et Kar, hvorpaa kommes kaagende Vand, at det ikke skal giæres, som sættes for Kreaturene om Vinteren. Dermed svarer man meget Korn. Jndfald.