Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-22
Det hører med til vore Dages Misgreb og Forvildelser, at jage efter det Synderlige og Afstikkende i alle Arter af Videnskaber, Kunster og Haandteringer. Tidsalderens Forkjærlighed for Alt hvad der smager af Ælde, rækker troligen Haanden til hine Misgreb og Forvildelser. Til Trods for al Forstandighed, Tydelighed og Skjønhed, indsnige de sig og hyldes af forskjellige Aarsager. End ikke Sprog- og Skrifttegnene - Bogstaver, ere fritagne fordenne Archajomani. En engelsk Skriftstøber, f. Ex. finder nogle gamle Matriser eller Moder Bogstaver liggende i en Skuffe, faaer det Jndfald, deraf at drage Fordeel, afstøber dem og forærer dem til en Bogtrykker, der maaskee uvidende og smagløs anvender dem i sit Bogtrykkeri, som Engelsk, optages dette Snurrepiberi snart med Bifald, som noget Sieldent og Afstikkende, i det hele lærde Tydskland, oversvømmer Nabolandene og naaer omsider til det lille Danmark, hvor det Nye og Udenlandske finder altid god Modtagelse; og det uanseet, at hine Bogstaver baade ere utydelige og stygge kun at de gaae og gielde for gammel-gothiske. Dette er og virkeligen Tilfældet; thi hine Bogstaver ere netop det første Slags, hvilke brugtes ved Bogtrykkerkunstens Opfindelse: de ligne Munke=Skrift, især Begyndelses= eller Versalbogstaverne, hvilke sædvanligen saaledes udpyntes, at Man, naar de staae uden Forbindelse med Andre, har megen Møye med at kjende dem. Man havde dengang ingen bedre, og derfor vedligeholdt de sig gjennem det 16 Aarhundrede. Men med Føie forkastede Man dem. Og nu - nu, da Man borde være gaaen videre frem i Kunsten, nu, da Man, ved saa mange andre Leiligheder, spørger om Tydelighed og Skjønhed – nu optages de atter som noget saare Rart Et maadeligt Vidnesbyrd om den herskende Smag. - Nei, vil Man i Fædrelandet følge nogetsomhelst udenlandsk Trykkevæsen, da følge Man det Didotske, Mønsteret for Smag, hvis Opfinder staaer, som Skriftstøber og Bogtrykker, langt over alle baade Engelske og Tydske i dette Fag. 27 Længe har Undertegnede været fristet til at misbillige og dadle denne Forkjærlighed for hiint gamle Alphabet, der meer og meer griber om sig, ogsaa hos os, og han var allerede i Begreb med at betroe sin billige Anke herover til et eller andet af vore offenlige Tidsblade, da han stødte paa efterstaaende Recension i Conversations blatt for 1824 No. 272, hvori Hans, og han tør vel haabe, flere Sagkyndiges - Anskuelse af denne - Gothomanie finder Medhold. Han meddeler derfor her det Stykke af Samme, der angaaer ovenstaaende Æmne, og anbefaler Recensentens Yttringer til Ovenangivnes modnere Overveielse. Titelen paa den recenserte Bog, trykt med hine gothiske Bogstaver, angiver Rec. saaledes: Geschichte des ostgothischen. Reichs (l. Reichs) in Jtalien, von Allanso (l. Manso.) - og nu begynder han sin velskrevne, grundige Recension saaledes: Firmin Didet er kongelig Bogtrykker i Paris. Det Meget, Han, som Regjeringens Bogtrykker, har havt Leilighed til at fortjene, har han anvendt til Videnskabelighedens, Kunstens, sine Medborgeres og eget Gavn, paa at fuldkommengjøre sit Skriftstøberi. Hvad Han i denne Henseende har ydet, vidner ej Endnu var Rec. ikke kommen til sig selv af sin Forundring over de svare Trykfeil i Titelen paa Foranstaaende, da en Bekjendt strængeligen irettesatte ham med disse Ord: "O, Du Uvidende, Allerede i mange Aar var Du sysselsat med det Gammel-Tydske, og kjender endnu ikke det nymodens gammel tydske Alphabet, Har endnu ikke hørt om, med hvilken Begeistring, Forlæggere, endog i Modsigelse med anderledes sindede Forfattere, staae hart paa dette bagvendte Fremskridt, *) Ei alene Titler - ne, hele Bøger og fornemmeligen nogle tusende Minnesange skulle saaledes trykkes, og den ædle Holding, Svingene, Støtterne, Staverne, Fod skamlerne og Hovedbedækningen i denne Old vorden (Altwerden) atter iføres vore skaldede, ubrugelige, simple Bogstaver, gives dem i Haand, underlægges og paahæftes dem. Var jeg iforveien forundret; jeg blev det end meer efter denne Jrettesættelse. J det jeg mindede mig Iveren for de nye Secter og Sprog, og for dog ej at stampe mod Braadden, besluttede jeg at alene om en Mand af Hoved, men og om Manden med dannet Smag. O, at vort kjære Danmark eiede en Saadan, der med Hans Formue forbandt Hans Hoved og Smag; da vilde Man endeligen engang glædes ved et godt, brugtbart og skjønt Skriftstøberi hos os, hvor vore Bogtrykkere nutildags hente næsten Alt fra Udlandet.