Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1818-03-10
Jndsendt. Den Formening, at Betalingen af Sølvværdi ikke maatte erlægsiges anderledes end i Rbd. Navne V. efter den af Rigsbanken, fastsatte Cours, er i og for sig selv saa grundløs, at den aldeles ingen Opmærksomhed fortjente, dersom Man ikke havde seet adskillige offentlige Blade at yttre samme Mening: at Sølvværdi ikke kunde betales med rede Sølv, men alene med Sedler efter en Cours af 375. Nu er det dog aabenbart, at Udt ykket Sølvværdi aldrig kan betyde mere end rede Sølv) ligesom og Rigsbankens Fundation viser, at Sølvværdien ordentligviis ei engang skal være ganske lige med Sølvets virkelige Værdi, (thi Sølvværdien opstaaer af en Gjennemsnitscours, see 519 men især §. 20); men da vor fortjente Dr. Ørsted allerede i 1ste Bind af Eunomia p. 504 ff. har med sædvanlig Skarpsindighed behandlet og udtømt denne Materie, vilde det være overflødigt og ubeskedent at sige meere derom, end alt af ham er sagt, hvis Ord det derfor maatte tillades her at anføre At den bankmæssige Sølvværdi under en nedgaaende Cours maa staae under den virkelige, kan ingenlunde have til Følge, at De bitor skulde betale mere end virkeligt Sølv. Naturen af Sølvværdien, som en Repræsentation af Sølv, synes allerede at gjøre det klart, at Sølværdic) Hvad er Bestemmelsen og Hensigten af Sølvværdiens Jndførelse, Labenbar den At Vebitor og Creditor kunde contraærre i en fast Pengeværdi, uden at enten hin ved Conriens Forbedring eller denne ved Coursens Forværrelse skulde blive betag, naar den c) Hvad er Bestemmelsen og Hensigten af Sølvværdiens Jndførelse, Aabenbar den: at Bebitor og Creditor kunde contraaere i en faPengeværdi, uden at enten hin ved Couriens Forbedring eller denne ved Coursens Forbærrelse skulde blive øvetaget naar de var kontraheret i et Nimerier, hvis Værd var Coursforandring, undergivet, og at Debitor dog heller ikke skulde blive sat i Forlegenhed ved en mulig pludselig Opspringen af Coursen, men har Tilladelse til at betale med Sedler efter en Gjennemsnitscomaf sidste Halvaars Courser istedetfor efter Dagens Cours. Debitorerne maae være berettigede til at betale med Sølvmynt. Fog. af 5 Jan. 1813 s. 6 og Fundat. §. 19 nævner og ene Rigsbanksedlerne (til hvilke nu og Rigsbanktegnene høre, som underkastede en bankmæssig Agio. Men især bør FundatP. 2 og 12 sammenholdte med hinanden her bemærkes. Den førstnævnte af disse 69. siger, at Bankheftelsen forrentes i Sølvværdi; i den sidstnævnte hedder det derimod: Renterne af Bankens Fordringer kan erlægges i Rbsdler. efter S. V.,men hvo som vil afbetale paa sin Gjeld til Banken, skal erlægge Betalingen i rede Sølvvaluta. Efter denne Sammenhæng er det upaatvivleligt, at Bankrenten og kan erlægges rede Sølv, men at det kun er en Begunstigelse for de Behæftede, at de kunne betale Renten i Rigsbanksedler mod den bankmæssige Agio; og dette kan man, som blot sagt inddirecte, ikke ansee anderledes end som Noget, Lovgiveren har erkjendt for en Følge af Sagens Natur. - Men et endnu mere afgiørende Argument ligger i Fog. af 14 Sept. 1813 8. 1, der saalænge Creditor efter Fag. af 5 Jan. s. A. 26 er uberettiget til at opsige sin fulde omskrevne Kapital, ogsaa fritager ham for at modtage samme, naar Debitor efter §. 30 vil betale, med mindre Betalingen maatte tilbydes ham i rede Sølv (fr. Fog. af 19 Oct. 1813 s. 65, Fdg. af 20 Marts 1815 §. 20, og Plat. af 15 April f. A. H. 19). Det kan paa ingen Maade tænkes, at Lovgiveren, som ved dette Bud har villet begunstige de Creditorer, hvis Fordringer ere gaaede over fra Landets forrige Penge til Rbp. S. V., skulde have paalagt dem, for deres Capitaler at antage et Betalingsmiddel, hvormed Forpligtelser i Sølvværdi ellers ikke kund fyldestgiøres; men Lovgiveren maae, hvad og hele Sammenhængen viser og Cancelliets Forestilling til denne Anordninbestyrker, være gaaet ud fra den Forudsætning: at redSølvaltid er et fuldgyldigt Betalingsmidde, for Sølvværdi=Forpligtelser. - For at imidlertid det rede Sølv under saadanne Omstændigheder ikke igjen ved byppig Søgning skulde kunne ages iveiret, siger samme Forordnings s. 2 : "Lige med Betaling i rede Sølv skal dog indtil videre antages Rigsbanksedler efter Dagens Cours, hvorved forstaaes den sidste paa Kjøbenhavns Børs altsa ikke den af Rigsbanken) noterede Cours, som paa Betalingsstedet er bekjendt." En Sølvværdi-Debitor har altsaa tre Alternativer at vælge imellem: Rigsbankrepræsentativer efter den bankmæssige Cours, Rigsbankrepræsentativer efter Dagens Cours, og Sølvmynt: (saa at han altsaa har Lov at betale i hvilken af disse 3 Sorter han find. meest beleiligt, da Creditor, ihvilket han saa vælger, ikke kan blive forurettet). - Den Fordring, at Debitor skulde betale mere end Sølvets virkelige Værd, er i sig uretfærdig. Saavidt vor Ørsted, til hvis Ord om denne Gjenstand Jntet mere kan føies. Den Grund, som offentlig er anført for den modsatte Mening: at de for Øieblikket cirkulerende Penge er Rigsbanksedler og ikke Sølv (hvilket er omtrent ligge saa klog som naar man hører nogle af vore saakaldte Patrioter kald. Sølv=Rigsbankpenge en i maginær Mynt), er saa fatti- og intetsigende, at saadant vel neppe for Alvor kan anføres herimod. Thi man maatte dog vel spørge, om Sølv Rigsbankdalere ikke ligesaafuldt ere Kongens og Landets=Mynt som Rigsbanksedlerne. At Sølvdalere, skjøndt i Mængde udmyntede, kun lidet cirkulere, gjør Sedlerne ikke til ene cirkulerende; thi ingen Lov har budet at tage Rigsbanksedlerne (som de gamle Courantsedler) for fuld Valuta. Desuden er det forlængst offentlig bekjendtgjort, hvad de forskjellige saavel udenlandske som indenlandske Myntsorter gielde i Rop. rede Sølv og modtages for af Rigsbanken. Sluttelig maa det bemærkes, at om det end var saa, at Sølvværdiforpligtelser kun kunde fyldestgjøres med Betal Sedler efter Rigsbankens Cours, da lunde dette dog stoKyns. Børs a vista for 358 (Species-Coursen bør her ikke komme i nogen Betragtning, da Specierne have som Specier formedelst deres almindelige Brugbarhed ogsaa i fremmede Lande en noget større Handelsværd end anden Sølvmynt eller Sølvvaluta), maa Enhver, som har Betaling i Sølvværdi at præstere, være berettiget til at betale samme enten med rede Sølv eller med Sedler efter Dagens Cours, hvilket han finder sig bedst tjent med e). Det lider neppe nogen Tvivl, at jo det samme maa gielde om Betalingen af de kongelige Skatter og andre i Sølvværdi bestemte offentlige Expenser; ligesom og Staten maa være berettiget til paa samme Maade at udbetale sine Embedsmænds Lønninger og Renterne af Statsgielden.