Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1826-05-29
Om Missolunghis Jndtagelse, der kun er alt for vis, stemmer Jagttagerens Beretning temmelig overeens med det hidtil bekjendte, dog med Udeladelse af den Omstændighed, at Fæstningsværkerne vare sprængte i Luften. Den officielle Efterretning herom indtraf til Konstantinopel den 30 April, altsaa førend det russiske Ultima i tum var antaget. J Belgrad lod Paschaen give Glædes salver i denne Anledning; skjøndt Mange i Begyndelsen, holdt det for et Paafund, for at virke paa Servierne, hvorhos dog forsikres, at her hersker største Rolighed. Anmeldelsen i den franske Monitør er optaget efter de Londonner Blade Koureren og Solen. Hvad der af de fra flere Sider fortalte Omstændigheder er det Rigtige, lader sig endnu ikke bestemme. Saameget synes vist, at den tapre Miaulis gjorde Alt, for at proviantere Fæstningen; men kunde intet udrette imod den langt talrigere Fiende, e især efter Vassil adis Jndtagelse. Et Forsøg paa, ved Brandere at sprænge sammes Besætning i Luften, mislykkedes ogsaa. Da nu alt Haab var ude, og den skrækkeligste Hungersnød havde afkræftet Besætningen, tog Botzaris denne Beslutning: "Velan! Vi dele Os i Kapitainskaber, hvoraf hver tager sine Koner og Børn i Midten, og ved at slaae Os igjennem søge Vi at komme i Forbindelse med Kara Hyskakis, som har lovet at komme Os tilhjelp. De ødelagte Volde ere dog ikke meget mere værd. Som sagt, saa gjort. Men ved Forrædere var Jbrahim Pascha underrettet om ethvert de Beleiredes Skridt. Han havde nu kun med Fortvivlelsen at bestille, da Hungeren havde fortæret Heltenes Marv, og snart udslettet den sidste Gnist af Tapperhed. Enten værgede Grækerne sig til Døden, eller bibragte sig selv og hverandre den som kristelige Brødre. Kara Hyskakis var hverken at see eller høre, saa lidet som Fabrier og Gouras. Breve fra Venedig forsikre, at Missolunghi indlagde sig endnu større Hæder ved sit Fald end sit Forsvar, og at det var forbundet med Omstændigheder, som maa vække Medlidenhed (ja tilvisse Medlidenhed!) og Gysen over hele Europa. Efter samme Breve havde Jbrahim ved et opsnappet Sende 1 bud fra Noto Bozaris erfaret det aftalte Udfald, hvorover Denne blev tilbageslaaet og Egypterne trængte paa engang ind med de Beleirede. Disse dræbte nu deres egne Koner og Børn, hvilke frivillig modtoge Døden som en Velgierning, og skulle derpaa have sprængt Fæstningsværkerne med sig selv i Luften, saa at Tyrkerne kun forefandt en Steenhob. Det samme fortæller Stjernen med Tilføiende, at da det stridbare Mandskab om Aftenen den 22 April var draget ud, søgde den øvrige Befolkning Tilflugi et undermineret Qvarteer af Staden. Efter her at have forberedet sig ved Lovsange og Bønner til Hærskarernes Herre og at optages i hans himmelske Rige, lagdes Lunter til Minerne, og - 6000 Siele ophørte paa denne Jord. 130 til 140 Mænd, som havde forskandset sig i et fast isoleret Huus, kjempede her endnu hele den 23de og lod meget Tyrkeblod flyde, inden de reent udmattede lode Tyrkerne trænge ind, og da Huset var fuldt, sprængte sig selv med dem i Luften. Man anslaaer Tallet af de i nogle faa Timer i og omkring Missolunghi afslaaede Kristen hoveder til 5000, og længes efter at høre, under hvilket Flag disse ville blive skikkede til Stambul, for at pryde Seraillets Mure!! Til de foregaaende Begivenheder hører endnu, at Miaulis vel den 15 April havde en ærefuldSøefægtning med Tyrkerne; men den anden Afdeling af Flaaden udeblev. Den 17 og 18 kastede Besætningen de første Koner, Børn og Oldinger, som vare døde af Hunger, i Søen. Den 19 gjentoges det samme med langt Flere, og dog tænktes ikke paa Overgivelse. Ved den brittiske Generals sidste Forsøg paa at bringe en Kapitulation i Stand, havde Grækerne dog svaret, at de nok vilde indgaae den paa Vilkaar, at de maatte rykke ud med Vaaben, Bagage, Munition og flyvende Fane; men Jbrahim vilde, at de skulde være Krigsfanger, hvilket de med Foragt afslog.