Aarhuus Stifts-Tidende, 1819-07-13
Nyheder fra Udlandet. Frankrig. Jfølge en Kgl. Forordning er Natiosalgardens Tieneste nu bleven betydeligen lettet. For at Borgerne kunne have mere Tid til deres Arbeide, skal kun 400 Mand af den Pariser Nationalgarde daglig være Tieneste. - Et Brev fra Smyrna af 6te April 1818 giver Underretning om det Overfald, som General Savar Hertug af Rovigo) forhenværende fransk Politieminister, skal have begaaet paa en fransk Søeofficeer, Vicomte de Flotte. Brevet er skrevet fra denne Sidste til hans Moder. J et Selskab var man efter Bordet kommet paa Tale om Bourdonnerne og den keiserlig franske Regielings Bestræbelser for at udrydde dem. Enhver Mand; feed, sagde Sørofficeren, at man endog lod et Medlem : af denne ophøiede Familie gribe og myrde i Frankrig, Engbien) Dette tog Savary ham meget fortrydeligt op, og da Officeren vilde begive sig ombord, overfaldt hiin ham og nishandlede ham med sin Stok indtil der kom Mennesker til og skildte dem ad. Den fransk Consul vilde i have ladet Savar arrestere, men denne undkom og be hav sig til Engelland. - Derimod har Hertuginden af Kovigt bekiendtgjort et Brev, hvori hun skildres Vicontede Flotte som et ungt, uroligt og insolent Menneske, der Smyrna havde fornærmet hendes Mand, paastaaer at denne var uskyldig i Hertugen af Engbiens Mord a. &c. Lucian Prinds af Canins har udgivet et exisk Digt Ker heden kaldet, hvis Gienstand er hans Fødeland Corfica er fordum kaldtes Kernos J et Brev fra en fransk Olfreer i Rio Janeiro findes følgende Skildring af Jnsurenternes Adfærd i Sydamerica, der aldeles ikke er smig sende. Brevskriveren havde i Sinde at tage Krigstieneste Buenos=Ayres; men fandt en stor Forskiæl mellem Jnbergenternes og de franske Tropper. Troe ikke, skriver i han til en Ven, at dette Land er frit. Jndvaanerne troe det men ere mere Slaver end noget Folk paa Jorden. Nationen har alle Spaniernes Feil, uden at besidde nogen af deres gode Egenskaber. Adelen viser en oprørende Stolthed og har tilrevet sig alle Embeder. Fornærmelser hævnes ved Snigmord. Den Fremmede, som her tog Tieneste og udmærkede sig ved nogen stor Daad, kunde være vis paa at falde som et Offer for den afskyeligste Troløshed. Franske Officerer som ikke have Formue til at reise tilbage maae der kiæmpe med den yderste Nød c. s. v. Tydskland. J Byen Schwalbach har et Menneske ved Navn Lønning, Apotheker i Idstein, forsøgt at myrde Regieringspræsidenten Hr. Jbell. Under Paaskud af versonlige Anliggender, gik han til ham, og efter en temmelig lang Samtale drog han en Dolk og stødte den efter Præsidentens Bryst. Denne greb med Aandsnærværelse. Morderens Haand, og idet de kiæmpede med hinanden faldt de begge til Jorden. Ved Larmen kom Præsidentens Gemalinde til, paa hvem Lønning strax sigtede med en Pistol, hvoraf han havde tvende ladte hos sig. Til Lykke gik Pistolen ikke af, og da flere Mennesker kom til, bemægtigede man sig Morderen. Da denne aldrig var fornærmet af Hr. Jbell og aldrig havde staaet i noget Forhold til ham, tilskriver man Handlingen den samme vilde Fanatismus, som foraarsagede Kbebues Mord, kun endnu skiændigere, fordi den mangler de Skingrunde, hvormed man søgte at bemykke hiint. Sands Sygdom skal nu være bleven til en ulægelig Svindsot.