Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-08-14
Da jeg i 1823 foretog mig en Reise igiennem det vestlige Amerika, ønkede jeg at kunne aflægge et Besøg hos General Jackson; thi denne udmærkede Mands Berømmelse og Giæstfriehed, blev overalt omtalt. General H. som enganhavde været Adjutant hos denne tappre Kriger, og nu var Chef for Militsen i Staden Tennesee, hørte neppe at det var mit Ønske, førend han kom til mig og tilbød mig sin Vogn og sin Ledsagelse. Vi forlode Nashville for at begive og til Eremitagen, General Jacksons Boepæl, som laae 9 Engelske Mile derfra; det var en Søndag Morgen og vi kom derhen, da han og hans Kone just vilde stige i Vognen for at bivaane Baptisternes Gudstieneste; thi hun er en ivrig Tilhængerinde af denne Sekt. Ogsaa vi kjørte den til samme Kirke, som laae neppe en Engelsk Miil fra hans Boelig, og var opført paa hans Bekostning. General Jacksons religiøse Troe og Grundsætninger, og hvad der staaer dermed i Forbindelse, maatte udstaae en streng Prøvelse, da han blev valgt til Præsident. Saavidt jeg kunde kiende ham, maae jeg holde ham for en rede lig Christen, som han ogsaa har beviist ved et langt Liv fuldt af en uforanderlig Retskaffenhed, og ved at udføre de ædleste og roesværdigste Daad, uden i mindste Maade at giøre Fordring paa at ansees for bedre end sine Medmennesker. Hvor elskværdig han er i sit private Liv, kan sees af hans Tienestefolk, Naboers og hans Omgangsvenners Hengivenhed for ham; og den Tillid man har sat til hans Æresfølelse og Reiskaffenhed kan bevises af de mange Slags Embeder og private Forretninger, som man har betroet ham Da Gudstienesten var forbie, begave vi os til Generalens Boelig, og fandt Middagsmaaltidet parat. Dets Beskaffenhed giorde mig det begribeligt, hvorledes han kunde modtage saamange Fremmede, uden at ruinere sin occonomiske Forfatning, som vilde bleven en uundgaaelig Følge af en saadan Giæstfrihed i England. Vi fik en Overflødighed af de herligste Kiødspiser, Oxekiød og Lammekjød, Kalkuner, Giæs og Ænder; men hverken Viin eller andre stærke Drikke. Frugter bleve ikke heller serverede og foruden denne Kiød mad fik vi ikke andet end Budding. Klokken 3, som er den sædvanlige Spisetid i Amerika, satte vi os til Bords; Selskabet bestod af 30 Personer, hvoriblandt 10 Damer. De fleste vare Reisende, som af samme Rysgiærrighed, for at see den Amerikanske Løve, havde indfundet sig; thi dengang besøgte ingen Person af nogen Anseelse Amerika, uden at aflægge Generalen sit Besøg Han holdt aaben Taffel og satte sig sielden til Bords uden at see 20 Giæster hos sig. Udgiften derpaa tilveiebragte han ved en streng Oeconomie og en ombyggelig Bestyrelse af sin Eiendom. Man saae ham fra den tidlige Morgenstund af, sætte sine Slaver og Arbeidsfolk i Drift; han forblev hos dem i flere Timer, for at føre Opsyn med hvad de bestilte, og han holdt dagligen Bog over hvad de udrettede. Hs Meierie, saaledes kaldes i Amerika enhver Grundeiendom, bestaaer af 1200 Tdr. Land, er af en Godhed og Frugtbarhed som nogensted i Verden. Jeg har aldrig seet et Stykke Land af en mere behagelig Beliggenhed, og som Naturen har omgivet med en større Skiønhed: Jordbunden, er mild, bølgedannet eller alleghannisk, som man siger i Amerika, den bestaaer af lave Høie og Dale, den er giennemskaaren af mange Bække, som slynge sig imellem blomsterrige Enge; jeg tænkte derved paa Arkadien og min Phantasie hensatte sig i de herlige Egne, som Romantikeren Sidney, skildrer saa fortryllende i sit lidet og yndige Digt.