JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Bladet Constitutionel spiller i Henseende til Trontalen, den gravitetisk Forsigtige; thi det hedder i denne Anledning deri blot: "Materien er for vigtig, Omstændighederne for alvorlige, til at vi skulle vove paa staaende Fod at nedskrive bemærkninger, der kræve Eftertanke og moden Drøftelse. Af hvilke Jndividuer et nyt Ministerium, forudsat det nuværende virkelig bliver opløst, skal komme til at bestaae vil væsentlig beroe paa Valget af en tilkommende Premier=Minister; men hvo der skal erholde denne Post er et let at have nogen Mening om, saasom de i franske Blade over denne Gienstand i Mængde forekommende Yttringer samtlige krydse og imodsige hverandre. Af Fyrst v. Polignac's nylige Hjemkaldelse fra sin Gesandtskabspost i London have nogle taget Anledning til, at mene ham bestemt for Udenrigs=Portefenillen.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Bladet Constitutionel har paa Grund heraf spaaet, at det er ude med Frankrigs Jndflydelse og Magt hvis en Minister udnævnes, om hvem man veed at han staaer i god Forstaaelse med England. Times er meget ved over denne Yttring, og paastaaer at den venskabelige og forsonlige Aand der besjæler begge Cabinetter ikke blot er til stor Fordeel for den franske og engelske Nation, men meget mere for hele Europa Uden at ville bestride denne Sætning, der vist nok har noget for sig, lader det sig alligevel ei nægte, at den franske Politik muligt kunde smelte vel meget sammen med den engelske, naar en Minister stod i Spidsen for hiin, der er den engelske Jnteresse personlig hengiven, om ei endog forudindtagen for Alt hvad der er en gelsk. Det maa nemlig bemærkes, at Fyrst v. Polig nae under Revolutions- og Keiser Perioden fandt gjæst venligt Ophold i Brittanien, og Times tilstaaer selv at Fyrsten iblandt andet har lagt sin Taknemmelighed for Dagen ved at antage engelske Sædvaner, og at han er det Land aabenbar hengiven, der optog han som Udvandret og pleiede ham som adopteret Søn Saa uvist det nu ved alt dette bliver hvem der skal overtage den saameget omtvistede Portefenille, saa sandsynligt er det dog, at denne Sag snart maa opklar sig, saasom den stedfindende intremistiske Tilstand neppe passer til den nærværende Crisis. At det forøvrige ikke blot er de forhenværende eller formeentlig tilkommende Ministre de franske Blade tør tale uforbeholder om, beviser iblandt andet den Yttring i Cour. fr., at den geistlige Ministers Ophøielse til Pairs har Udseende af, at denne vil sikkre sin Rettrade i Tilfælde at Cabinettets Opløsning.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Nederlandene. Ogsaa her har Regjeringen, ligesom dette overhovedet i constitutionelle Stater hører til Dagens Orden, sin høittalende Oposition, og maa finde sig i, at dens ners Afsendelse til den nederlandske Gesandt i London gav nyelig Anledning til et Rygte om et forestaaende Minister-Skifte, hvilket aabenbar er almindeligt Ønske. Hvad Aand der hersker i de nederlandske Blade viser nogenlunde træffende følgende Artikel i en Beretning fra Brussel af 3die Dennes: Coureren paastaaer, at Finantsministeren Herr van Tets van Goudriaan den 9de f. M. begav sig til det andet Kammers Central Section, for, føiende sig efter Fleerhedens bemærkninger, at tilbagetage sit Udkast til det tiaarige Budget, og at han havde lovet snart at fremkomme med et nyt, hvori Talen ikke skulde være om forøgede Udgifter, men om Besparelser. Det nævnte Blad opfordrer derefter General-Staterne til Standhaftighed og til Budgettets Forkastning indtil et tilfredsstillende bliver forelagt: "Jkke een Daler sagde Flanderns gamle Borgere, til deres Greve, naar vi ikke erholde den fulde og ærlige Fuldbyrbelse af vor joyense entrec." Hert van Maanen, bestemt paa, Alt til Trods, at forblive Minisier, nærer endnu Seiershaab og bereder sig paa selv at bringe sin Rets-Organisations-Lov i Udøvelse; men den Forestilling at see ham sammensætte Personalet til de vedvarende Rets-Jnstantser vækker overalt den meest levende Frygt og Mistro. Det er Herr van Tet Sag at forebygge dette Onde og at skaffe Herr van Maanen ud af Cabinettet; viser han denne Skaansel, da vil hans Budget i Kamret maatte undgjælde dette; han maa enten seire i Rets=Paladset, eller tabe paa Talerstolen.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Samme Blad siger: "Man forsikkrer at et herværende Nyhedsblad er solgt til Ministrene for 80000 Vi havde følgelig ogsaa en Kasse til den offentsige Stemmes Undertrykkelse. Det meente Blad skal være Journal de la Belgique.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Bladet Lütticher Politique slutter en Række af Betragtninger over den nyeste fr. Trontale med følgende Ord: "Der gives i vore Dage en moralsk Magt, der er frygteligere end Revolutionernes materielle Voldsomhed, den Magt der fremskyndede den Colosses Fald, der beherskede Europa, Folkeslagenes vis invertiae. Fatter denne Lære, (Ministre, og skjælver for, om J nægte Nederlænderne den Frihed der for dem er den første Fornødenhed, ei paa Dagen til de politiske Skjæbners Afgjørelse at gjensinde Soldaterne af Waterlo'"!
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Warschau, den 25de Januar. J Løbet af nogle Dage berøvede Døden Kongeriget Polen flere anseete Personer, navnlig den velgjørende Dr. Med. Rømer, der døde den 18de Dennes, og den samme Dag hedengangne Dr. Hilverding, Præses for det ophichalmiske Jnstitut. Ligesaa smerteligt er Tabet af Johann Gregoire, der var beskjæftiget med Støbningen af Copernikus's Monument, og kun fik München, den 26de Januar.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
J Betragtning af at det geraader Hæren til Nytte og Hæder at beholde Underofficere og Soldater i dens Rækker der have erhvervet Medaille for Tapperhed, har Hs. Majestæt befalet, at det i Fremtiden skal være saadanne Underofficerer og Soldater bevilget, naar de forøvrigt ere skikkede dertil, med Behold af deres Tillæg, Charge og Rang, at træde istedetfor Andre.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Jøderne i Kongeriget Vürtemberg. (Sluttet.)
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Ministeren for de indvortes Anliggender v. Schmid lin greb Leiligheden til at udvikle sig i et klart og kraftigt Foredrag over Anliggendet, og især over Forfatningen og det historiske Standpunct af de hidtil bestaaende Love Jøderne betræffende. Talen, der fremstiller Sagen i dens fuldkomneste Klarhed, giver et nyt Beviis paa den würtembergske Regjerings anerkjendte conseqvente og frie Tænkemaade, og af Ministerens bekjendte udmærkede statsvidenskabelige Anskuelser og rhetoriske Talenter. Efterat have drøftet Lovgivningen Jøderne betræffende fra 1521 til vore Tider, vedbliver Taleren: Efter alt det Anførte kan det vel ikke være ringeste Tvivl underkastet at Jøderne, efter Lovgivningens nærværende Beskaffenhed ikke længere ere Udlændinger i Fædrenelandet, men at de tilhøre Staten, ere Undersaatter, ere Statsborgere i Ordets udstrakte Betydning, at de med Rette kunne giøre Fordring paa den samme Borgerrettighed, paa samme Ret til at være Eiere at faste Eiendomme, og til at drive enhver lovlig Haandtering lige med enhver anden Borger og Undersaat.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Naar de hidtil bestaaende Love til Jødernes Omdannelse og Forbedring kun have baadet lidet, saa ligger vel fornemmelig Hovedgrunden deri, at man vel har banet dem Vei til reel Haandtering, men ikke spærret Adgang, eller i mindste Maade forhindret den, til deres tidligere, almeenskadelige Næringsveie. Selv Raadighed over deres Opdragelsesvæsen og Kirketjeneste blev overladt til deres eget Godtbefindende, til deres Uvidenhed og Fordomme. J Stændeforsamlingen af 1815 traf dem ifar den Bebreidelse at de ikke grebe til de Midler man gav dem ihænde til at øse af reele Erhvervskilder. Jngen tænkte den Gang paa at finde i Overgangen fra Skakkeri til reel borgerlig Haandtering fordærvelig som og almeenskadelig Rød; (hvilket andre have paastaaet) ikke een Stemme lod sig høre i Aaret 1809 imod Forordningen om Jødernes Adgang til borgerlige Haandteringer, kun Aaret 1828 var det forbeholden at gjøre den Opdagelse: at den jødiske Kjøbmand og Haandværker vilde være endnu skadeligere for det Almindelige endBissekræmmeren. I dette Aar var det, især i de sidste Par Maaneder, at alle Penne og Tunger bleve satte i Bevægelse for at opirre alle Lidenskaber imod et Folkefærd, der lever adspredt paa 84 Steder i Riget, udgjør neppe den tohundredste Deel af vor Befolkning, og er, paa faa Undtagelser nær, den fattigste Deel. Naar Regjeringen ter al den Tordnen, Banden og Udskjælden ikke har kunnet faae sig til at holde tilbage med Lovforslaget, saa er det skeet i den faste Overbeviisning, at Lidenskab ikke har nogen Stemme i denne Sal, at Retfærdighed og Sandhed ikke behøve at skye upartisk Undersøgelse. (Dybt Jndtryk paa Forsamligen.) Med den roligste Selvtillid, som Samvittigheden har tilovers for en god Sag, har Lovforslaget været forelagt til offentlig Prøvelse i fire Aar. Kun faa af dem, der i den senere Tid have opkastet sig til Medlovgivere i denne Sag, synes at have læst hele Udkastet, og endnu mindre at have sammenlignet det med de hidtil bestaaende Lovbud, Gienstanden betræffende." Nu gaaer Taleren over til en saadan detailleret Sammenligning. Af Talen som er meget vidtløftig er her kun meddeelt ubetydelige Brudstykker, hvoraf følgende endnu er et saadant: "Med ingen Regjeringsrettighed har der maaskee nogensinde været drevet grovere, smudsigere, og oprørendere Misbrug, end med Jødernes Rettigheder. Slig Bebreidelse rammer ikke den würtembergske Regjering; den har aldrig rammet den, og ingen Regjering kan mindre sige sig fri for Forkjerlighed for, eller Afhængighed af Jøderne. Men - af Frygt for Uret har man opfundet Ret; Loven skal komme Misbrugens Mulighed imøde; thi har Misbrug engang indsneget sig, da torde det falde vanskeligt at styre dette Onde paa Lovgivningens Veie.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Af mit ganske Hjerte istemmer jeg de Ord, hvormed et meget høitagtet Medlem af dette Kammer har sluttet sin lærerige Afhandling over denne Sag: "det høie Kammer vil overveie, ei allene hvad der baader Jøderne, men ogsaa, hvad der baader de Kristne." Jeg gaaer endnu videre, jeg beder det høie Kammer at overveie, ikke hvad der baader Jøderne, men ene og allene hvad der baader de Kristne; det ville behage at overveie, hvad der gavner vort kristelige Samfund ialmindelighed, men ikke hvad der gavner en enkelt Stand. Ministeren oplæser blandt Andet en nøiagtig Fortegnelse over Jøder, der siden en Forordning af 1807, som tillader dem fri Udøvelse af reele Haandteringer, dog have lagt sig efter saadanne, og findes der fortiden: 32 Jordbrugere, 153 Haandværkmestere, 100 Svende og 50 Drenge. Ministerens Tale lod til at have gjort et dybt Jndtryk paa Kammerets Medlemmer. Efter ham talte Vicepræsidenten Friherre v. Cotta i samme Aand, og udelod sig blandt andet med følgende mærkelige Yttringer: "Have Jøderne ikke fattet deres Religion i Deres Lovgivers Aand, saa gad jeg nok vide, om de fleste Kristne da ere Kristne i den Betydning som Jesus Kristus ønskede det? Enhver af dette Kammers Medlemmer har vistnok dannet sig sine egne Religions ere vi alle ligegode Kristne, og Staten bryder sig ikke om enkelt Mands Mening, saalænge, den ikke gaaer over til brødefuld Gierning. Kun Handlingen selv maa være vor Rettesnoer, og hvad Jødernes Haab efter en Messias angaaer, saa tænker jeg vi godt kunne opsætte vor Frygt for ham saalænge indtil han kommer. Kun et Spørgsmaal være mig endnu tilladt at gjøre. Maa vi ikke alle nære Agtelse for den Jøde som trolig og med Overbeviisning holder fast ved sine Fædres Tro, og ikke svigter den af lav Jnteresse, og maa vi derimod ikke foragte ham naar han gaaer over til Kristendommen blot for sit timelige Vels Skyld, denne som vi altsaa foragte, ere vi forpligtede til at indrømme alle Rettigheder, og hiin, som vi maa yde vor høieste Agtelse, maa vi nægte Rettighederne.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Med Hensyn til offentlige Embeders Beklædning af Jøder, yttredes iblandt Andet Følgende: Minister v. Schmidlin. Jeg kan just ikke saa lige stemme for, saa strax at lade Jøder være Embedsmænd, men jeg maa bestemt erklære mig imod at spærre Embedsveien for samtlige Jsraliter. Der gives mange Embedsforretninger som ikke forstyrres ved Sabbathen. Naar f. Ex. en Jøde er Cancellist, og han vil arbeide for 1/2 Deel ringere end en Kristen, eller holde Een for sig at arbeide paa saadan Dag saa seer jeg ingen Grund til at være derimod. Vicepræsident Friherre v. Cotta. Jeg seer ikke hvorfor en Jøde ikke kan være Professor ved et Gymnasium eller Universitet, ei heller hvorvidt hans Religion kan forhindre ham i at ligge paa et Observatorium og gjøre astronomiske Opdagelser. Hvor mange Embedsforretninger gaves der ikke paa hvis fortrinlige Udøvelse hverken Fordom eller Religionsystemmer kunne have ringeste Jndflydelse! Deputeret Schlaier. Hvi skulle vi Statens Tjenere holde os for fornemme til, at tælle Jøder iblandt os, da vi have aabnet dem Adgang til alle andre Erhvervskilder. Deput. Hofacker. Jeg frygter just ikke for at en Jøde skal stikke mig ud af mit Embede. (Almindelig Latter.) Baron v. Hornstein. Men i Preutzen, hvor Jøderne ogsaa ere Statsborgere, giver man dem dog ingen Embeder. Lad os ikke gaae videre end andre. Min. v. Schmidlin. Hvor kommer det, at man af andre Landes Organisation kun søger frem, hvad der skader Jøderne? Dep. Hofackers Forslag, at udelukke Jøderne fra Embeders Beklædning i de første 20 Aar, blev forkastet med den betydelige Overvægt af 73 Stemmer imod 10. Forordningen, der har erholdt kongelig Sanction, indeholder imidlertid ingen Bestemmelser Embedsvæsenet betræffende, men vel, at Jøderne som Læger, Apothekere og Advocater have samme Rettigheder som andre Statsborgere.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Blandt den Mængde af Talere udmærkede sig ogsaa som Deputerede, General v. Theobald og den katolske Biskop af Evara; en Tale af sidste omtales som et Mønster paa ægte evangelsk Toleranz, og tilføies der, vi ville ønske, at alle Religionslærere maatte være saa gjennemtrængte af Kjærlighed til andre Religionsbekjenderes Menneskerettigheder og Menneskeværd, som denne ædle Taler. Det blev ogsaa almindelig forkastet at Talmud kunde have nogen skadelig Jndflydelse paa Opdragelsen. Lad der staae i denne Bog hvad der vil - sagde Ministeten - det er ikke Lovgiverens Sag, men hans Hovedgrundsætning maa være: Enhver tro hvad han vil, naar han blot gjør hvad han skal. Forøvrigt ere Jødernes Love øste af det gamle Testament, som ogsaa er de Kristne hellig.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Da Stændernes Medlemmer voterede om Forordningens Antagelse eller Forkastelse bleve deres Grunde førte til Protocols, hvoraf vi til Slutning udhæve de interessanteste. Frih. v. Cotta. Jeg maa og kan af forskjellige Aarsager sige ja. Jeg maa sige ja af Menneskekjærlighed, af Kristenpligt og af Jnteresse, som vor Pligt byder os at varetage til alle Tider. Frih. v. Hornstein. Jeg siger nei, jeg er ikke for dette hele Experiment af de Grunde jeg saa ofte i denne Forsamling har kæmpet for. Dep. Zahn. Gud veed at vi have havt Fædrenelandets Vel for Øie. Maatte et lykkeligt Udfald krone vore Bestræbelser. Jeg siger ja, skjønt ikke uden nogen Beklemmelse. Dep. v. Seeger. Den samvittighedsfuldeste Overbeviisning har været min Rettesnoer, den var Frugten af mine Erfaringer som Amtmand og Overamtmand; kun Fædrenelandets Vel har jeg havt for Øie uden Hensyn til Personer, og da mange af Stændeforsamlingens Anskuelser staae i Modsigelse med min Overbeviisning, saa er min Stemme nei. Dep. General v. Theobald. Vor dem Sclaven, menn er die Fessel bricht, Vor dem freien Manne erzittert nicht! Derfor siger jeg af mit ganske Hjerte: ja Dep. Rümelin. Jeg siger nei, fri for al Had og Fordom imod Jøderne. Generalvicariatsraad Jaumann. Ei allene for Jødernes Vel, men ogsaa for de Kristnes siger jeg, jaDep. Schultes. J Fædrenelandets Navn, der vil optage denne Jødelov med Uvillie og med grundet Frygt, siger jeg, ne! Dep. Gmelin. Jeg kan ikke begribe, hvorledes man kan føle Modbydelighed for en heel Nation. Min Tilbøielighed eller Modbydelighed retter sig efter Personernes Jndividualitet, og hvorledes man troer at kunde tilfredsstille sin Uvillie mod Jøderne i Uvillien mod Forordningen er mig ligesaa ubegribeligt. Den nye Forordning fremmer det Gode og hemmer det Onde, jeg siger altsaa, ja Gesima Timm.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Om denne berygtede Giftblanderske have vi fra Kjøbenhavnsposten allerede tidligere meddeelt vore Læsere, Efterretning. J Wiener Allg. Theaterzeit, læses endnu Følgende: "Da Gesima Timm adspurgtes, hvorledes hun var kommet til at handle saa skjændigt og at synke saa dybt, gav hun til Svar, at hun fandt en overordentlig Glæde ved Liig, og at intet Syn var hende kjerere end af døde Mennesker, det var hende ligesaa behageligt som et Bryllupsgilde. Hun saae isærdeleshed gjerne smukke Liig, og phantaserede sig med dem i Himmelen, idet hun tænkte sig dem allerede svævende i høiere Regioner. Denne qvindelige Vampyr skaanede intet omkring sig, og Alt hvad der kom indenfor hendes Trolddomskreds maatte falde som hendes Offer. Da hun reiste til Hannover, for der at forgifte en Mand, hun skyldte Penge, pakkede hun allerede iforveien sin Sørgekjole i Kofferten. Han døde, hun anlagde Sorg, og Jntzen ahnede, at den Sørgende var Forbrydersken. - Hendes giftige Aande var bekjendt hos Naboer og Huus fæller: thi disse troede, at det kun var hendes Aandedræt, som var giftigt, og kunde gjøre de Spiser, den berørte, skadelige. Jngen tænkte paa forsætligt Forgiftelse med Arsenik; saaledes vare Alle slagne med Blindhed, eller hildede af en ubegribelig Overtroe. Nogle troede at Luften deri Huset var usund og Skyld i de mange Sygdomme og Dødsfald. Jkke engang Lægen, der ofte hentedes og raadspurgtes, gjættede paa Giftblanderie. Ogsaa en ung fortjent Jnstitutbestyrer kom i Fare for at blive forgiftet, tilligemed sin hele Skole, da han for en Tidlang havde leiet Værelser i dette Huus, og ikke vidste hvad der foregik. Han selv blev syg af Gift, men lever endnu, tvende af hans smaae Disciple bleve dræbte af Uhyret. Hun har allerede tilstaaet 56 Forgiftelser, og blandt disse skal ogsaa være hendes Fader, en Skræddermester i Bremen, ved Navn Timm.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Fædrenelandet. Lovgivning. Placat af 24de December f. A. bestemmer at samtlige Underofficerer ved Kjøbenhavns Borgervæbning for Fremtiden skulle aflægge den befalede Troskabseed mundtligen og at Auditeuren ved bemeldte Borgervæbning for Fremtiden skal fungere som Secretair ved Stads Kongelig allernaadigst Resolution af 24de December f. A. byder, at den i §. 9 af Forordningen af 8de Januar 1802 indeholdte Bestemmelse, hvorefter de usøevante Limiter, som, med den for Landreserven bestemte Udskrivnings=Alder, møde paa Landmilice-Sessionerne, ikke gaae over til Landrullen, naar de ikke holde det bestemte Maal til Landkrigstjenesten, men forblive i Søerullen indtil det 36te Aar under Benævnelse af Usøevante, maa udvides til alle slige Limiter, som, af hvilkensomhelst anden Aarsag, ved deres første Møde for Landmilice-Sessionen, ikke udskrives til Landkrigstjenesten, saa at de, ifølge heraf, befries for videre Jndkaldelse for sidstnævnte Session.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Kongelig allernaadigst Resolution af 9de December f. A. indeholder de Discipliner i hvilke Candidater ved den pharmaceutiske Exammen skulle overhøres.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Den 16de December f. A. er fra Cancelliet afgaaet følgende Circulair-Skrivelse til samtlige Amtmænd, Land- og Søekrigs-Commissairer i Danmark: Da Erfaringen har lært, at den hos Landmilice-Reserver hyppigen forekommende Svaghed, Svulst i Sædestrængens Blodkar (varicocele, spermatocele, circocele), vanskeligen lader sig aldeles helbrede, og at den, paa den anden Side, naar den findes i en ringere Grad, ikke heller kan antages at gjøre vedkommende Reserver udygtige til Krigstjeneste, saa er det fastsat, at de med ovenmeldte Svaghed beladte Reserver for Fremtiden ikke skulle sættes under offentlig Cuur, men udskrives til Krigstjeneste ved den staaende Hær, naar Landmilice Sessionen skjønner, at den Grad, hvori bemeldte Legemsfeil forefindes, ikke kan være dem til Hinder i Tjenesten, hvorved det dog bør iagttages, at deslige Reserver ingensinde blive ansatte til Tjeneste ved Cavalleriet.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Kongl. allernaadigst Resolution af 7de December f.A. byder at de Rekrutter, som udskrives til Livgarden, til Hest, skulle for Fremtiden møde hvert Aars 1ste April for at dresseres.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Kjøbenhavn. Den 6te Februar behagede det Hs. kongl. Høihed Prinds Frederik Carl Christian at tage det herværende Frederiks Hospital med dets tilhørende Jndretninger i naadigst Øiesyn. Hs. kongl. Høihed, som besøgte de forskjellige Sygestuer, ledsagedes af Hs. E. Overpræsidenten, af Grev Ranzau-Brettenborg, af Hospitalets Overdirection og Læger.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Fra Citadellet Frederikshavn er den 6te Februar undveget to Slaver, begge Jyder, Rasmus Pedersen, født i Egtved Sogn under Veile Amt, 33 Aar gl., og Jørgen Nielsen Kudsk, født i Vissing Sogn under Randers Amt, 29 Aar gl.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Krigscancelliesecretair S. P. Strandgaard, som af Justitien var tiltalt for Deelagtighed i et af forhenværende Jnventarieskriver S. J. Balle forøvet Bedragerie m. v., er ved Høiesteretsdom frikjendt for Actors Tiltale i denne Sag. Lands Over, samt Hof= og Statsrettensdom lød saaledes: "Krigscancelliesecretair Strandgaard bør hensættes i Fængsel paa Vand og Brød i 2 Gang 5 Dage." Strandgaard skal i Grunden slet intet have forbrudt, men kun forseet sig ved en utydelig eller feillagtig Erklæring, hvilket siden er blevet oplyst.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Jfølge det udkomne Regnskab over Nationalbankens Jndtægter og Udgivter for Bankaaret fra 1ste, August 1827 til 31te Juli 1828 er Sammenligningen imellem Bankens Kapital-Konto den 31te Juli 1818, ved Overgangen fra Rigsbanken til Nationalbanken og 31te Juli 1828 følgende: Sølv. Sedl. o. T. Rbdlr. s. Rbdlr. 11 s. 1818 eiede Banken 1831103, 44. Altsaa 1 1223258 48 - 2263432 26.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
J Henseende til Formindskelsen maa man bemærke de store Afdrag, der paa Obligationsgielden have i Mellemaarene fundet Sted. Bankhæftelsernes Beløb, som 1813 var 33018325 Rbd. 21 s., var den 31te Julii 1828, 27908928 Rbd. 45 s., og altsaa formindsket 5109396 Rbd. 72 s. Cours. Hamborg den 10de Februar. Bordeaur 1833. Petersborg 92 s. London 13 Mk. 7, k. S. 13 Mk. 8 1/2. Lissabon, 41 3/4. Amsterdam 35, 38, 2 M. 35, 75. Kjøbenhavn, 206. Spr. 1 ½ A. Disconto - Weile, den 7de Februar.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Her i Egnen, nemlig i Gadberg Sogn, er i denne Tid bleven skudt en Ulv, der var saa stor som en Bulbider og veiede mellem 8 og 9 Lpd. J Lindberg og Gadberg Sogne havde den bidt flere hundrede Faar. Den blev nedlagt af Gaardmand Mikkel Peersen af Gadberg.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Mariager, den 9de Februar. Ogsaa her feiredes i Aar Festdagen den 28de Januar, ved at uddele milde Gaver til Byens Fattige, og ved et muntert Bal. Over Bordet udbragte Hr. Pastor Seerup den elskede Landsfaders Skaal, efterat Selskabet havde afsjunget en smuk Sang,
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Blandinger. Ved forrige Aars Slutning var den indbyrdes Underviisning indført i 2302 Skoler, nemlig i de danske Provindser i 1989, i Hertugdømmen i 289, paa Jsland, Færøerne og i Kolonierne i 24. J de henrunde 6 Aar har den gjort følgende Fremskridt i Riget: Den 31te December 1823 var den indført i 244, 1824 i 605, 1825 i 1143, 1826 i 1545, 1827 i 2003 og 1828 i 2302 Skoler.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Jfølge den kongl. Generalpostdirections Ordre er suspenderet Postmester Grev Platens Boe taget under Skiftebehandling af Roeskilde Byes Skifteret.
Aalborg Stiftstidende, 1829-02-14
Hr. Rüdinger i Callundborg bekjendtgjør i Kjøbenhavns Aviser, at imens han laae paa Frederiks Hospital har en vis Møller, der giver sig ud for Musiklærer, forresten Skræderdreng, benyttet sig af hans Navn til at indbyde til Subscription paa en Concert, indsamlet Pengene, og bedraget Publikum.