Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-07-06
J det Øieblik, da Deres Majestæt, indviet ved en kirkelig Kronnings- og Salvingsact til det høie Kald, hvortil Forsynet udkaarede Dem, har knyttet det Baand, der omslynger Dem og Folket, endnu fastere, føle Hovedstadens Borgerrepræsentanter en inderlig Trang til, for D. M. at frembære deres allerunderdanigste Lykønskning; thi med de Haabets og Forventningens Følelser, som en saa betydningsfuld Handling maa vække i enhver Statsborgers Barm, forener sig endnu hos den kjøbenhavnske Communes Medlemmer Taknemmelighed for den Gave, som De paa Aarets første Dag skjænkede dem, og for hvilken vi ikke let kunde finde nogen skjønnere Leilighed end den nærværende til at frembringe vor Tak. Men det er ikke for Hovedstadens Borgere alene, at denne Gave har et saa betydeligt Værd. Alle Statsborgere have med en ikke ringere Tilfredsstillelse imodtaget og tilegnet sig den. Thi i den Beredvillighed, hvormed D. M. har ilet strax efter Tiltrædelsen af Deres Regjering at fyldestgjøre Communens Krav paa, selv ved sine Udvalgte at ordne sine Anliggender og styre sine oeconomiske Forhold, have disse troet at maatte see D. M. Erkjendelse af Borgerfrihedens Betydning for Statslivet og Deres Forsæt, ogsaa snart at forunde Nationens forenede Repræsentanter en besluttende Medvirkning, saavel ved Lovgivningen i Almindelighed, som ved Bestemmelsen af Statens Jndtægter og Udgifter i Særdeleshed. Tidligere Begivenheder i D. M. Liv have maattet bestyrke os Alle i denne Tillid til Dem. Derfor ere ogsaa alle Statsborgernes Øine med spændt Forventning henvendte paa det Raad af Folkets Midte, som snart efter D. M. Befaling vil sammentræde, forat udtale Folkets Ønsker og Forhaabninger. Dette Folkeraad vil sikkerligen vise sig den Tillid værdigt, som Nationen skjænker det, men den vigtigste Communes Repræsentanter sømmer det sig dog ogsaa for D. M. frit og uforbeholdent at udtale, hvad der bevæger sig i Folket, og navnligen i Hovedstaden. Den dybtfølte Trang til Kræfternes friere Udvikling, som Tidsalderens Begivenheder have maattet opfostre, den stigende Oplysning og den klarere Anskuelse af Forholdet imellem Konge og Folk, som, udgaaede af Civilisationens Skjød, i de sidste Aar ogsaa hos os ere blevne almindelige, gjøre en Forandring. af forældede Former, der nu ikke staae i Harmoni med Folkets Tænkemaade og Anskuelser, paatrængende nødvendig, og Jngen kan være bedre skikket til at opfylde den nuværende Tids Krav i denne Henseende, end en Fyrste, der med vor Tidsalders frisindede Jdeer forener et stort og modent Overblik over Verden og dens Begivenheder. En saadan af reen Kjærlighed til Folket udsprunget, over alle andre Hensyn ophøiet Handling vil skjænke D. Ms. Regjering en forhøiet moralsk Kraft, der vil gjøre det let for Dem, understøttet af indsigtsfulde og frisindede Mænd, at gjennemføre de Reformer i Bestyrelsen, hvortil Nationen saa høit trænger, og som D. M. i Deres Viisdom upaatvivleligen allerede har paatænkt. Den vil skabe et vigtig Foreningspunkt for Statens nu adsplittede Dele og derved sammenknytte dem til et selvstændigt og kraftfuldt Heelt. Den vil give Folket en Bevidsthed og Selvfølelse, der vil hæve det ud af den nedtrykte Stemning, hvis Tilværelse ikke vil være undgaaet D. M. skarpe Blik. Folket vil derved see de mørke Skyer forsvinde, som nu omhylle dets Fremtid. J Følelsen af sin Kraft og i Erkjendelsen af sin Lykke vil det ogsaa føle sig stolt af den Konge, der skjænkede det Frihed og Selvstændighed, og dets stedse stigende Kjærlighed vil for dets Velgiører flette en Krone, endnu skjønnere og betydningsfuldere end den, som nu pryder D. M. Hoved. Lykkeligt det Land, hvor, som i vort elskede Danmark, Fyrsten og Folket ved Forhandlingen af de vigtigste Statspørgsmaal med gjensidig Tillid komme hinanden imode. J heldbringende Harmoni løse sig der de vanskeligste Opgaver og Revolutionens Torden kan der kun høres som et Drøn fra fremmede Lande. Det danske Folk har til alle Tider udmærket sig ved Troskab og Hengivenhed mod sin Konge, og hver ærlig dansk Mand seer en Stolthed i at kunne i fuldeste Maal nære dette Sindelag imod D. M. Med saadanne Følelser er det ogsaa, at vi ved denne Leilighed nedbede Himlens rigeste Velsignelser over Deres Majestæt og over Landets ophøiede Dronning. Det behagede Hs. Maj. herpaa at svare: "Jeg har Aarsag at takke Khvns. Repræsentanter for de Lykønskninger, de bringe mig, og for den Taknemmelighed, de yttre mig i Anledning af den Gave, jeg har skjænket Byen i den nye Communal-Lov; men, naar de benytte denne Leilighed til at indblande politiske Betragtninger og til at andrage paa Forandringer i Statsforfatningen, saa turde de vel gaae udenfor hvad deres Committenter, Kjøbenhavns gode Borgere, kunne ønske af dem: jeg har i dette Øieblik modtaget en Adresse fra et stort Antal af Khuus, bedste Borgere og Jndvaanere, affattet i en ganske anden Aand. Jeg har i mit aabne Brev af 3die Decbr. f. A. udtalt mig om de Forbedringer, som jeg først og fremmest vilde foretage i Forvaltningen, men disse kræve Tid og Overveielse. Jeg veed, at der i og udenfor Borgerrepræsentanternes Kreds ere Jndivider, der ideligen klage over, at Jntet skeer, at Statens Finantser ei ere ordnede; sligt tjener kun til at svække Tilliden mellem Kongen og Folket; Gud skee Lov at det ei har havt megen Virkning; men jeg maa ønske, at Borgerrepræsentanterne ville gjennemtrænge sig af den Sandhed, at Tillid til Kongen er nødvendig, og at alle ønskelige Forbedringer kræve Tid. Det glæder mig, at jeg har fundet den beleilige Stund til at give Khvns Commune den friere Forfatning, og De ville personligen være forvissede om min Hyldest og Naade.