Berlingske Tidende, 1836-02-20
Paa alle Steder frembyder Verdenshistorien Bilag til denne Sandhed. Da Liguen havde propageret den Grundsætning, at det var Pligt at dræbe en kettersk Fyrste, da fandtes først en Hertug af Mayenne, der beleirede Kongen i hans eget Pallads, og senere en Ravailla, der ved Kongemord søgte at opnaae det, der i aaben Kamp var mislykket hiin. Ligedan er det gaaet i vor Tid. En Faction, der var fremgaaet af Juli-Revolutionen, hvis Devise Chartet og Lovene vare, har forsøgt at føre os tilbage til Principerne og Voldsomhederne af 1793, og det under det Paaskud, at ville sikkre os Frugterne af Juli-Revolutionen. At ville beskrive Dem, mine Herrer, den Gang, denne Faction har taget, vilde være overflødigt. J Deres Egenskab som Lovgivere og Dommere have De havt dem for Øje i alle deres Folder. De kjende de oprørske Provocationer, saavelsom de bevæbnede og voldsomme Demarscher, Foreningernes hemmelige, forbryderiske Jntriger, der ere fremgaaede af hiin Faction. Attentatet, over hvis Deeltagere De i Dag ere kaldte at dømme, udgjør den sidste Act af det frygtelige Drama, der er blevet opført for Deres Øine. Hvor vilde vove at paastaae, at nogle faa Jndivider, med Hensyn til deres borgerlige Stilling af underordnet Kamp, at de Anklagede skulde have vovet at udruge den hadeligste af alle Forbrydelser, hvis de ikke vare blevne opmuntrede dertil ved foregaaende uophørlige Angreb, der ere blevne gjorte paa Regjeringen og Statsoverhovedet, J dette højtidelige Øjeblik, da jeg skal stille Dem alle Attentatets frygtelige Følger for Øje, der endog i Deres Række har gjort et Hul, kan jeg ikke undlade at yde Forsynet, den dybeste Tak for alt det, som det ogsaa ved denne Lejlighed har gjort for Frankerig, saavel derfor, at det har beskjærmet Kongen og hans Sønner, vor Stolthed og vort Haab, og med dem tillige Monarkiet og vore Jnstitutioner, som ogsaa derfor, at det lod Morderen blive i Live, for at han kan blive de Personers Anklager, der have væbnet hans Haand, saa at den hele Sandhed paa denne Maade kan komme for Dagen. Jkke vil jeg tilbagekalde alle den 28de Julis frygtelige Begivenheder for Deres Sjælsøie; der gives Minder, der ikke hurtigt nok kunne udslettes. Hvorledes kunde jeg ogsaa med den nødvendige Rolighed tale til Dem om de Farer, som Frankerig paa hiin Dag var udsat for. Jkke vil jeg ophidse Lidenskaber. Nei, det er Deres gjennemtrængende, lyse Blik, Deres upartiske Retfærdighed jeg vil henvende mig til. Og da paatrænger sig mig vel intet naturligere Spørgsmaal end det: Hvilket Slags Motiv det har været, ved hvilket Morderen er blevet foranlediget til sin Udaad? Spørgsmaalet er vanskeligt at løse. Fieschi var ikke besjælet af det glødende Had, ved hvilket man vel ellers bliver henrevet til at begaae en saadan Forbrydelse. Ogsaa hiin politiske Fanatisme savner man hos ham, der vel til andre Tider har væbnet. Kongemordernes Haand. Men hos Fleschi opdage vi en af de Characterer, der efter Omstændighederne ere istand til at udføre de største Misgierninger. Fieschi besidder en ganske overordentlig Forfængelighed, er gjennemtrængt af en Stolthed, som Jntet kan tilfredsstille. Han var misfornøjet med sin Stilling; han var henrevet af det blinde Raseri at skaffe sig et Navn, af et Raseri, der ikke støder sig over Valget af Midlerne, om de end ere nok saa forkastelige, naar de kun føre til Maalet. Da han med disse Dispositioner geraadede ind i en forpestet Atmosphære, da blev det ham kun altfor let at vorde en frygtelig Forbryder. Han geraadede blandt Folk, der speculerede paa hans Characteer, for at bruge ham til Værktøi for deres forbryderiske Hensigter. Disse Mennesker have endog ikke skammet sig for, at gjøre Fleschis Kjærlighedsforstaaelser til et Pirremiddel meer for ham til at udføre Gierningen, idet de indbildte ham, at de vilde drage Omsorg, for en ung, af ham elsket Pige, og blive hendes Støtte. Men derfor byder den offentlige Moral os ikke mindre at characterisere Fleschi som den, han i Lovens Øjne er, det vil sige, som Gierningsmanden, af den strafbareste af alle Forbrydelser, som den største Forbryder, Loven kjender. Med Hensyn til hans Medskyldige, da kan ved Evidentsen ikke ligge klarere for Dagen, end den gjør med Hensyn til dem. Fieschis Tilstaaelser, ere hævede over al Tvivl om Oprigtighed; alle Omstændigheder, der paa anden Maade ere udfundne, stemme overeens med dem. Han har tøvet længe med at nævne sine Medskyldige, idet han grebes af Frygt for, at ogsaa en Angivers ugunstige Lys skulde kastes paa ham. Først da man forestillede ham, at det Nedrige i hans Gierning kun ved en oprigtig og fuldstændig Bekjendelse kunde blive stillet i et mindre afskyeligt Lys, besluttede han sig til at angive sine Medskyldige. Hr. Martin gik derpaa over til Fieschis tidligere Forhold og til hans Bekjendtskab med Moren, belyste dernæst de Kjendsgierninger, der fremgaae af Fieschis Tilstaaelser og af Voireaus og Vidnernes Udsagn samt af de materielle Beviisacter, og gjorde derpaa en Anvendelse paa hver enkelt Anklaget. Moreys fremskinnende Deeltagelse i Forbrydelsen var slet ikke at miskjende. Her fremhævede han især de Omstændigheder, at Moren, efter mange Vidners Udsagn havde udgivet sig for Fieschis Onkel, at han under dette Navn ofte var kommet til ham paa hans Værelse, at han havde indkjøbt Flinteløbene med ham, hjulpet ham ved Maskinens Opstilling og ladet den. Ogsaa benyttedes Mores politiske Tro og hans tidligerere levende Deeltagelse i Menneskerettighedernes Forenings Gjøren og Laden, til endnu mere at hæve Sandsynligheden af hans Medvirkning til Vished. – Med Hensyn til Pepin fremhævede Hr. Martin fremfor Alt den politiske Characteer. Endvidere støttede han sig derpaa, at Pepin hverken havde tilbragt Natten fra den 28de Juli eller de paafølgende Nætter i sit Huus, men bestandig var vandret omkring fra det ene Huus til det andet og derved havde forraadt, at han stedse ventede at blive anholdt. Hans onde Samvittighed viste sig ogsaa deraf, at han paa den Dag, da Liigbegjengelsen fandt Sted af Offerne fra den 28de Juli, var flygtet fra Paris og havde holdt sig skjult, medens han i de offentlige Blade havde ladet en Annonce indrykkes om, at han var indtruffet i Rotterdam. Endvidere deducerede Hr. Martin af Fieschis Tegnebog og af Papins Skyldbog, at denne havde givet hiin de nødvendige Pengesummer til Attentatets Fuldførelse. Efterat han derpaa havde gjort de Modsigelser gieldende, i hvilke Papiinved hver Leilighed indvikler sig, vedblev han: "Det er Papin, som har betalt Flinteløbene. Han har bivaanet Forsøget, der blev gjort med Lobeilden; ved sin Jndflydelse har han draget Boireau med ind i Complottet. Boreau har rigtignok ikke afsløret den hele Sandhed; men Alt, hvad han har tilstaaet, bær dog Præget af fuldkommen Troværdighed. Men Boireau har tilstaaet, at Pepin opfordrede ham til at ride over Boulevarden, for at tjene Fleschi til Rettepunkt, at Pepin paa en Maade havde foranstaltet en Prøve paa Attentatets Udførelse, og at Pepin har holdt 40 bevæbnede Jndivider færdige til at bryde løs den 28de Juli.