Aalborg Stiftstidende, 1845-02-28
Pastor Birchedahl i Sønderomme offentliggjør den Dom, der i første Jnstants, nemlig ved Provsteretten (Provst Lerche Jørgensen og const. Byfoged D. M. Hersleb) dde f. M. er afsagt imod ham i den bekjendte mærkelige, efter Cancelliets Ordre, instituerede Sag formedelst en formeentlig opligtstridig og utilbørlig Kritik. Provsteretten har nemlig idømt Hr. B. – 50 Rbd. Mulct, der tilfalder fattige Præsteenker, saa og at betale i Sallair til Procur, Kragballe 20 Rbd. Hvorledes Provsteretten er kommen til dette Resultat, er ei vanskeligt at forklare sig, naar det f. Ex. Præmisserne hedder: at Embedsforholdene medføre, at den underordnede Embedsmand ialmindelighed maa være pligtig at efterkomme Alt, hvad der, hans Embede og hans Stilling som Embedsmand vedkommende, foreskrives ham af hans Foresatte eller de ham overordnede Autoriteter." Denne Regel – siges der – vilde imidlertid i væsentlig Grad tabe i Betydning, om den underordnede Embedsmand paa samme Tid, han skal holde sig en Tilkjendegivelse efterrettelig eller efterkomme, hvad der er ham foreskrevet, havde Berettigelse til, uden anden Jndskrænkning end den, Trykkefrihedsanordningen medfører, at underkaste de overordnede Autoriteters Resolutioner Kritik i offentlige Blade, eller under Form af Kritik at modarbeide det Øiemeed, til hvilket han skulde (!) virke. At det ikke kan være saa, og at i ethvert Fald Kritiken maa være anviist snævre Grændser, træder klart frem, naar Spørgsmaalet angaaer Tilkjendegivelser om egentlige Embedshandlinger; thi, saa sandt Vedkommende er pligtig at holde sig Samme efterrettelig, saa vist er han netop af denne Grund indskrænket (!) i sine offentlige Yttringer derom. Men, hvad der saaledes gjælder om de overordnede Autoriteters Tilkjendegivelser til den Underordnede om selve Embedets Udførelse, maa idetmindste til en vis Grad ogsaa gjælde om andre Tilkjendegivelser, der meddeles ham som Embedsmand; og formener han, at den overordnede Autoritet har overskredet sin Myndighed eller paalagt ham Forpligtelser, hans Stilling ikke medfører, staaer det ham frit for at gjøre Modforestillinger; men hans beføielse til at underkaste den overordnede Autoritets Resolution Kritik i de offentlige Blade bliver ikke større, og i ethvert Fald kræver Subordinationsforholdet, at han i sine Yttringer holder sig inden de snævrere Grændser, den Ærbødighed og særdeles Agtelse, han skylder den overordnede Autoritet, foreskriver ham, naar han inddrager Sagen for ete Forum, hvorunder den ikke hører. – Hvad nu Tiltaltes Kritik af Cancelliets Resolution af 25de Juni f. A. angaaer, da kan Retten ikke skjønne Andet, end at den maa ansees utilbørlig, idet han har ladet det mangle paa den skyldige Opmærksomhed og tilsidesat den Ærbødighed, han skylder Cancelliet, som det ham overordnede Collegium. Det er ikke saa meget ved de enkelte Udtryk, at dette er skeet, som – ved den skarpe Modsætning, hvori han stiller sin Mening (!!!) til hvad Cancelliet har tilkjendegivet ham. Naar han saaledes, efter at have yttret, at det høie Collegium ved at give Tilretteviisning har begyndt en ny Praxis, der efter hans Overbeviisning ikke er uden Fare for Kirken i Danmark udvikler, at han og de øvrige Præster hverken som Borgere, Embedsmænd eller Præster, have begaaet noget Ulovligt eller Uforsvarligt, naar han derunder yttrer, at, indtil Lorligheden af Erklæringen er afgjort ved Domstolene, have de Ret til at betragte deres Handling som forsvarlig, og der er Jngen i Kongens Riger og Lande, der, indtil deres Sag er tabt ved Høiesteret, har Lov til at kalde uforsvarligt, hvad Kongen indtil da tillader at forsvares, allermindst en høi Autoritet der derved let kunde komme til at foregribe Loven og Domstolene", og, naar han dernæst paastaaer, at han og de øvrige Præster, ved at offentliggjøre Erklæringen, kun have gjort, hvad der var en ueftergivelig Skyldighed og Pligt for enhver den Kirkens Tjener ofv., da maa det erkjendes, at disse Yttringer og Paastande, som stillede til Cancelliets Tilkjendegivelse om, at Præsternes Forhold var uforsvarligt ifølge Tiltaltes Embedstilling ikke kunne forenes med den Ærbødighed, han skylder Cancelliet. Tildeels paa samme Maade maa den øvrige Deel af Jnseratet bedømmes, hvor Tiltalte gjennemgaaer Cancelliets Resolution punctviis; thi det er kun lidet passende, at han, hvem Resolutionen er meddeelt til Efterretning, fremstiller de brugte Argumentationer som aabenbar urigtige (men Herregud hvis de nu ere urigtige,). og det er utilbørligt, naar han endogsaa betegner en enkelt Passus som indeholdende en saa forunderlig Paastand, at den ikke behøver Gjendrivelse" (111). Hr. Birchedahl har naturligviis indanket Dommen for høiere Jnstants, J Løverdags Eftermiddag indtraf til Viborg Efterretning om at 4 af de fra Raadhuusattesterne undvegne Fanger, nemlig: Jens Poulsen, And. Johansen, Jørg. Jensen Skov og Jens Jørg. Josephsen, ere blevne indbragte til Nykjøbing paa Morsø og der arresterede. Paa Øen Fuur skulle de have forøvet et Jndbrudstyveri og frastiaalet en Mand 200 Rbd. Niels Chr. Larssen, der skal have forladt sine Kammerater ved Hvalpsund, har man ikke hørt videre til (Vib. Av.)