Aarhuus Stifts-Tidende, 1808-12-31
Hertugen af Jstriens Adjutant, som var sendt til Staden, blev angreben af den nedrigste Pøb, og var næsten bleven masacreret, hvis Linietropperne ikke havde reddet ham. En Slagtersvend fra Estremadura som commanderede ved en af Portene, forlangte, at Hertugen selv skulle komme til Staden med forbundne Øine. GeneralMontbrun forkastede med Misfornøielse denne Fordring. men blev strax omringet, og reddede sig kun ved at trække sin Sabel. Han var nær ved at have blevet et Offer, fordi han glemte, at han ikke var mellem sædelige Fiender. Strax derpaa kom Desserteurer af den Vallonske Garde i Leiren, som bekræftede, at de retskafne Folk havde ingen Jndflydelse, og at Overeenskomst med det gode var umuelig. Marqvis de Perales, en agtværdig Mand, var Aftenen forhen bleven masacreret, fordi han blev beskyldt for at have fyldt Carduserne med Sand. Man besluttede at Carduserne skulle giøres om, og 3 til 4000 Munke bleve anladte ved dette Arbeide. Saa blev og besluttet, at alle Palaier og Huse skulle staae aabne for Bønderne, og Suppe og Kiød altid være ved Haanden, for dem. Keiseren recognoscerte endnu samme Aften og gjorde Angrebsplanen. Der var ingen Vanskelighed i at indtage Madrit ved Storm, men ved Magt og Godhed at bringe Staden til at overgive sig, og udrive Jndvaanerne af deres Undertrykkelse, det havde Vanskelighed. Kl. 7 kom Divisionen la Pisse. Keiseren befalede General Maisson at bemægtige sig Forstaden, og General Laurision at understøtte ham med 4 Kanoner. Voltigeurerne af det 16 Regiment tog Husene i Besiddelse og en stor Kirkegaard. Ved første Jld viste Fienden, sig ligesaa frig som i Begyndelsen uforskammet. Hertugen af Bellune arbeidede hele Natten, med at opplantesit Artillerie paa de til Angreb anviste Steder. Ved Midnat afsendte Prindsen endnu en fangen spansk Oberst lieutent med et Brev til Commandanten i Madrid, hvori han opfordrede ham til at overgive Staden. Kl. 9 om Morgenen kom han tilbage med Svar fra GeneralCastellar: At han ikke kunde besvare Opfordringen paa en afgiørende Maade, førend han havde indhentet Stadens Authoriteters Raad og udforsket Folkets Stemning. Han bad derfor om een Dags Vaabenroe og lovede da afgiørende Svar. Men General Senarmont havde alt opplantet 36 Artilleriestykker, og ved en levende Jld, skudt Bresche paa Stadmuren ved Retiro; Voltigenrerne af Divisionen Vildte vare trængte igiennem Bre schen, deres Bataillon fulgte dem, og i kortere Tid endten Time vare 4000 Mand som forsvarede Retiro, kastede tilbage, og alle vigtige Poster som vare sadte i Forsvarsstand indtagne. Fra en anden Side kastede 20 af Gardens Kanoner Haubitzbomber, og trak derved Fiendens Opmærksomhed paa et falsk Angreb. Fienden havde mere end 100 Batteriestykker, et endnu større Antal at 2 og 3pundere, vare opsøgte og bundne paa Karrer: en Eqvipage der tilstrækkelig viste det sig selv overladte Folks Vanvittighed. Men da vi havde Retito i Besiddelse, som beherskede Madrid, saa vare alle Forsvarsmidler unyttige. Keiseren anvendte al Omsorg for, at Soldaterne sene. Det havde blevet Stadens ral Ødelæggelse, hvis man havde villet bruge mange Tropper. Derfor maatte kun faa Voltigeur-Compagnier rykke ind, som Keiseren ikke vilde lade understøtte. Kl. 11 skrev Prindsen af Neuschattel et Brev til GeneralCastellar (og Keiseren lod strax ophøre med Beskydningen) hvori han forestillede ham hvor umuelig det var at forsvare Madrid og hvor gruesomt handlet imod Jndvaanerne; at Keiseren, hvis Høimodighed aldrig forlod ham midt i Seirens Løb, opsatte Angrebet til Kl. 2. At Staden for fine roelige Jndvaanere kunde vente Beskyttelse og Sikkerhed og Tilgivelse for alt som var foregaaet naar han ville opplante en hvid Fane inden Kl. 2 og sende en Commissair for at underhandle om Stadens Overgivelse. Kl. 5 begav General Morla og Don Yriatte sig til Prindsen af Neuschatels Telt. De udlod sig med, at alle Veltænkende indsaae Umueligheden i at forsvare Staden, men Pøbelen vare af modsadt Meening; de ønskede Tid til den 4de December for at bringe Folket til Fornuft. Prindsen forestillede dem for Keiseren, der tiltalede dem saaledes: "Forgiæves anfører J Navnet Folket, naar J nu ikke kan berolige det, saa har i selv før ophidset det, og ved Eders Løgn bragt det til Vildfarelse. J skal forsamle Geistligheden, Hovederne for Klosterne, Alcaderne, de fornemste Jndvaanere, og i Morgen Kl. 6 maae Staden overgive sig, eller og den vilikke meere existere. Jeg hverken vil eller tør trække mine Tropper tilbage. J har masacreret de ulykkelige franske Fanger som vare faldne i eders Hænder. J har endnu for nogle Dage siden dræbt 2 af den russiske Ambassadeurs Tienere, fordi de vare fødte Franskmænd. En Generals Uduelighed og Feighed har leveert Jer Tropper i Hænder, som capitulerede paa Valpladsen, og denne Capitulation er krænket. J. Hr. Morla, hvilket Brev har J ikke skreven til denne General, Det staaer Eder vel an, at tale om Plyndringer, J, som da J var indtrængt i Roussillon, bortførte alle Fruentimmer, og fordeelte dem som et Bytte imellem eders Soldater. Hvad havde J for en Ret, til at føre et saadant Sprog, Capitulationen selv forbød Eder det. See engang, hvorledes Englænderne derimod opfører sig, der ere dog langt fra, at være strænge Jagttagere af Folkeretten. De har besværet sig over Conventionen i Lissabon, men, de har alligevel opfyldt den. At handle imod Militaire Tractater, er det samme som at frasige sig al Civilisation og sætte sig i Classe med Beduinerne i Ørken. Hvor kan J tale om Capitulation, da J har brudt den ved Baylen? See, saaledes straffet Troeløshed og Uret sig altid selv til Slutning. Jeg havde en Flaade i Cadix, J har rettet Mørserne fra Staden, hvori J commanderede, imod den. Jeg havde en spansk Armee med blandt mine Tropper, jeg maatte heller lade den gaae paa engelske Skibe for siden efter at stytte den ned af Klipperne ved Espinosa, end afvæbne den. Det var mig kiærere at bekiempe 7000 Fiender, end tabe Tillid til Troeskab og Ære. Gaae tilbage til Madrid; jeg giver Eder Tit til i Morgen Kl. 6. Kom da igien, men nævn mig ikke Folket, uden at det har underkastet sig; ellers bliver J og alle Eders Tropper nedskudte. Om Morgenen Kl. 6 ankom General Morla- og General de la Vera, Gouverneur i Staden, til Prindsen af Neuschattels Telt. Keiserens Tale som var bleven gientaget for Notablerne, Visheden at han selv commanderede, den forrige Dags Tab, alt opfyldte Gemytterne med Anger og Sorg. De farligste Oprørere, vare flygtede om Natten og endeel af Tropperne havde opløst sig. Klokken 10 overtog GeneralBeliged Commanden i Madrid. Alle Poster bleve overleverede Franskmændene og en almindelig Tilgivelse udraabt. Nu begyndte Jndvaanerne igien at gaae ud paa Gaderne og Boutikerne vare aabnede Kl. 11. Munkene gik i deres Klostere. 50,000 Stykker Vaaben er afleveret og 100 Kanoner ere bragte til Retiro. Brigadegeneral Maison er blesseret. Gen. Bruyere, der uforsigtigviis vovede sig for vidt, er dræbt, ligesaa 12 Soldater og 60 ere saarede. Dette ringe Tab ved en saa vigtig Begivenhed, har vi den omstændighed at takke for, at, der vare saa faa Tropper i Fegtningen, og den overordentlige Felghed alle viste, der førte Vaaben. Artilleriet har som sædvanlig gjort stor Tieneste.