Corsaren, 1842-08-19
Charivari. Det er idag "Corsarens" 100-Nr.'s- Jubilæum. - Da Bladet igaar var færdigt, feiredes en Fest i denne Anledning, idet alle Medlemmerne med Præsidenten i Spidsen indfandt sig hos den til Gratulation og Cour. Corfaren havde af Regjeringen - vi vide ikke, om man med zart Opmærksomhed netop havde gjort det i denne Anledning - erholdt et Kors, nemlig det Kors, som vor forrige Præsident maa bære, idet han er fængslet. Da Medlemmerne traadte ind, sad Corfaren med en glad Mine og legede med det smukke Kors paa sit Bryst. Men pludselig syntes der at opstaae Betænkeligheder hos den, og den udbrød. "Gud veed, om nu de øvrige Herrer, der ere ogsaa saa lykkelige at bære Kors og Baand, ville anerkjende mit Kors, da jeg dog saa lidet har fortjent det." - Hertil svarede et Medlem: "Vær kun rolig; en stor Mængde af dem ville nok betragte Dig som deres Ligemand." Et Øieblik efter udbrød Corsaren: "Gaa ind og hent mig min Kappe. Jeg har glemt at vende den forinden; men det er vel tidsnok at gjøre det bagefter." Da Couren og Festen derpaa skulde begynde, bemærkede Secretairen, at han, efter det af Corsaren i Nr. 98 ystrede Ønske havde forskaffet sig "Aalborg Avis's" Pen for at levere en Beretning om Festen. Corsaren. Vel, saa skriv da: Alle ni Medlemmer havde indfundet sig for at overbringe deres hjertelige Lykønskning. Secretairen: Alle ni hundrede vare tilstede og overbragte deres begeistrede Lykønstning under tusindstemmigt Jubelraab. Cors.: Corsaren takkede ved at smile saa venligt som muligt og nikke med Hovedet. Seeret.: Corsaren takkede med den den egne uimodstaaelige Venlighed og Ynde og vandt, hvis det ellers er muligt, endnu mere alle Hjerter, saa at Kjærlighedens og Begeistringens Taarer stode i alle Øine. Cors. Redactionens Medlemmer begave sig derpaa tilbords og spiste med en dygtig Appetit. Secret.: Med megen Smag havde man arrangeret en festlig Diner. Taffelet var omgivet med de meest blomstrende Blomster, og for en ypperlig Harmoni-Musik var sørget. Til Taffel vare kun Honoratiores indbudne; men hele den øvrige uoverskuelige Mængde blev staaende udenfor, og, hvergang de saae Corsaren føre Kniv eller Gaffel eller Skee til Munden, udbrøde de med stille Begeistring: "See, see nu spiser den!" - Cors.: Stop! stop! hold nu op! Jeg bliver altfor forfængelig ved at høre Mere om, hvorledes de have gjort af mig, eller, rettere sagt: hvorledes Du med den Pen skriver, at de kunde have gjort af mig. - Hør, Have J arrangeret nogen Fornøielser for mig? Saa lad mig faae dem. Et Medl.: Jo. De kan komme til at forgribe Dem paa Birkedommer Normanns Person. Til Gjengjeld behøver De kun at sidde syv Uger i Arrest. Cors.: Nei, syv Uger, det er for meget, saa lader jeg hellere være. Et andet Medl.: De kan faae samme Fornøielse, som Dampskibet Malmøes Rhedere havde forleden, nemlig bilde Folk ind, at der var Bal i Ramløsa. Cors.. Og naar saa dog ikke Flere gik med mig end med Malmø? Hvad Fornøielse havde jeg saa deraf? Saa er det jo bedre, at jeg beholder mit gode Navn og Rygte. Et tredie Medl.: Jeg har arrangeret en Fornøielse. See, derhenne staaer Deres Navnetræk i Transparent, og, for at De kan see det 3/14 Secund før, slaaer jeg dette Bord itu. Cors.: Herregud! Er det nu ogsaa en Fornøielse? Nei, saa veed jeg selv Noget, der er bedre. Jeg har faaet Appetit af den Beretning, jeg før hørte om vort Taffel. Lad os gaae ind og spise. Det veed jeg, er en Fornøielse.