Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1814-04-22
Frankrigs Befuldmægtigede foresloge en Vaaben tilstand, grundet paa den Basis, som de allierede Hoffer selv holdt for nødvendig til Fred. De tilbøde endog umiddelbar Overgivelse af faste Pladser i de Lande, som Frankrig skulde aftræde, under betingelse af de militaire Operationers Ophør. Men ved 20 Aars Erfaring overbeviste om, at i Negociationer med det franske Kabinet de synbare Tilbud vel maae skilles fra de virkelige Hensigter, afsloge de allierede Hoffer disse Forslag, men tilbøde sig i dets Sted at undertegne Fredspræliminairer. Denne Undertegning havde for Frankrig alle en Vaabenstilstands Fordeele, uden for de Allierede at medfore Ubehageligheden af de krigerske Operationers Ophævelse. Nogle partielle Fordeele beregnede imidlertid de første Skridt af en Hær, som var dannet under Parises Mure og bestod af Folkets Haab og den nuværende Generations Blomster. Strax forandrede Sammenkomsterne i Chatillon deres Karacteer; de franske Befuldmægtigede bleve uden Jnstructioner og kunde ikke besvare de allierede Magters Forslag. Disse foresloge nu en Præliminairtractat efter de Grundlag, som den franske Regjering selv havde tilbudt i det Øjeblik den troede sin Existence i Fare, af følgende Jndhold, "Frankerig, bragt tilbage til de Udstrækninger, som i Aarhundrede havde sikkret det Rolighed og Lykke under dets Kongers Herredømme, skulde med Europa dele Frihedens, Nationaluafhængighedens og Fredens Velgierninger; af Regjeringen afhænger det at give Landet Freden med dets Kolonier og Handel tilbage. Man var endog villig til, venskabelig at diskuttere om Udvidelser, der kunde være gjensidig fordeelagtige, udenfor de Grændser, som Frankerig havde for Revolutionskrigen." Fiorten Dage hengik uden Svar fra den franske Regjerings Side; man overlod de franske Befuldmægtigede at overrække et Kontraprojekt, Tiden gleed imidlertid hen til den 15de Marts, da dette Kontraprojekt blev overgivet. J samme forlangte den franske Regjering: "at fremmede Folk, som ikke Aarhundredes Herredømme vilde have sammensmeltet med det franske Folk, skulde udgjøre en Deel af dette, Frankerig skulde erholde en Udvidelse, uforenelig med Ligevægtssystemet, og uden alt Forhold til de andre politiske Legemer i Europa, det skulde beholde de Angrebstillinger og Punkter, ved hvilke dets Regjering til Europas og Frankerigs egen Ulykke har anrettet saamange Ødelæggelser og Throners Omstyrtelser. Medlemmer af den regjerende Familie i Frankerig skulde igjen sættes paa fremmede Throner, og den franske Regjering vedblive at være Voldgivtsmand i de europæiske Magters indbyrdes Forhold. – J dette for Verdens Held saa afgjørende Øjeblik var det, at de allierede Souverainer fornyede det høitidelige Forbund, ikke at nedlægge deres Vaaben, før den store Gienstand for deres Alliance var opnaaet, Frankerig har sig selv at takke for de Lidelser det maa taale. Det er endelig Tid, at Fyrster maa kunne vaage over Folks Vel uden fremmed Jndflydelse, at Folkene lære at agte deres gjensidige Uafhængighed, at de selskabelige Indretninger bevares for daglige Omvæltninger, Eiendom og friHandel sikkres. Hele Europa har kun et Ønske, som er Udtrykket af alle Nationers Tarv, og til hvis Fremme alle ere forenede."