Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Da nu Personen atter løb til Sverrig, saa stimlede Creditorerne sammen fra alle Kanter. Men da min Principal traadte frem med sit tinglyste Document, stode de alle saa forsteenede som forherede Støtter. Der blev holdt Auction, Kjellingen og Rollingerne bleve jagne ud af Huset, og alting blev solgt, lige til den sidste Halmsæk. De øvrige Creditorer maatte trække af med en lang Næse. - Seer De, saaledes gaaer det, naar en Procurator forstaaer sine Ting og, for en Feils Skyld, tillige forstaaer at knibe Fru Justitia. Men det værste af alt er, at jeg for en Feils Skyld endnu ikke har kunnet faae Bevilling som Procurator. Jeg har imidlertid antaget Titel af Commissionair, et Navn, under hvilket man kan drive alle muelige Næringsveie. Men jeg skjøtter dog ikke stort om denne Titel, thi der er saa meget Ripsraps og saa mange Fuskere, som for en Feils Skyld kalde sig Commissionairer, og man taber saa lettelig sin offentlige Agtelse og Reputation derved, endskiønt dette Navn dog medfører den Beqvemmelighed, at jeg personlig kan møde i Forligelsescommissionen. Jmidlertid har jeg dog indtil videre kaldt mit Comptoir, Juridisk Commissionscomptoir. Rasmus Skytte har jeg antaget som Skriver, og han fører Titel af constitueret Fuldmægtig. Han har lært som Dreng hos en Procurator, og det er en Karl, som jeg i vanskelige Sager, og der, hvor det kommer an paa, for en Feils Skyld, at hugge en juridisk Knude over, kan have stor Gavn af. Han har desuden et vidtløftigt Bekjendtskab, og til Vidneforhører er han mig næsten uundværlig. Han agter med det første at tage Dansk juridisk Examen, og dersom han ikke falder igjennem, saa lover jeg mig noget stort af dette Subject, Mit Comptoir staaer allerede fuldt af Folk; jeg maa derfor, for en Feils Skyld, bryde af. Procurator Trækop. Kjephestene. "At hver Mand har sin Kjephest, som han inderlig morer sig ved at ride omkring paa",er en Sandhed, som man saare let overbevises om, naar man blot i Tankerne gjennemvandrer Kjøbenhavn. Den Fornuftige lader enhver uforstyrret ride paa sin Kjephest, - den Ufornuftige vil tvinge alle andre til netop at ride paa hans Hest. Skade, at den største Deel af Menneskeslægten i den Henseende handler ufornuftigen! Seer jeg en rig Kjøbmand bygge sig et førsteligt Palais, og ligesom tilraabe hele Verden: "Kommer og seer Miracler!" – saa tænker jeg ved mig selv. Du kunde have anvendt Dine Rigdomme bedre, gode Mand. Men lige meget, det er nu eengang Din Kjephest, rid i Fred, min Ven! Seer jeg en Mand, som har sat sig i Hovedet at gjøre en Luftreise, det gaae, hvorledes det vil, saa tænker jeg ved mig selv. Rid kun paa Din Kjephest, saalænge som Du gider, naar den har kastet Dig af, bliver Du nok kjed af den. Seer jeg en Stormand gotte sig ved alskens Legetøi og Snorrepiberier, og troe sig evig lykkelig, fordi hans Bæster bære Topper, saa tænker jeg: Det er Din Kjephest. Skam faae den, der misunder Dig denne uskyldige Glæde! Seer jeg en Digter, som indbilder sig, at hele Verden beundrer hans Hjernefostere, hans Oder, som ingen læser, hans Elegier, som kun tjene til Skjul for Rosiner og Mandler, saa tænker jeg: Det er Din Kjephest, rid saalænge Du gider, Du skader ingen dermed. Men seer jeg en Mand at glemme og tilsidesætte alt, hvad Menneskene ansee for dyrebart og helligt, blot for at kunne tilfredsstille den forfængelige Lyst, at ride paa sin Kjephest, seer jeg Ægtemænd, Mødre og Børn at glemme de Pligter, som Gud og Naturen har foreskrevet dem, blot for at kunne hver især lade deres Kjephest løbe i fuld Gallov, saa kan jeg ikke andet end gribe enhver saadan Rytters Hest i Tøilen, og raabe: Holdt, Stig ned af Din Kjephest, thi den er af det skadelige Slags Du rider Folk over Ende. Seer jeg Mennesker vælge Fornuftens Undertrykkelse og hele Folkeslags intellectuelle Død til deres Kjephest, saa kaster jeg mig, om jeg ikke kan standse den paa nogen anden Maade, lige i Veien for den, og om jeg end skal knuses i Faldet, vil jeg dog forekomme, at deres Hest skal løbe løbsk med hele Menneskeslægtens Lykke!