Den Vest-Sjællandske Avis, 1815-12-19
Oversigt, af Dagens udenlandske Nyheder. Napoleon er 1000 Mille borte fra os og dog ere de offentlige Blade fulde af Efterretninger om denne mærkværdige Mand; han kom til St. Helen den 16de October, Reisen dertil fra Engelland varede i 66 Dage; den 18de October kom han i Land; Tallet 18 kan ikke være Napoleon behageligt, d. thi 18de October tabte han Slaget ved Leipzig og den 18de Slaget ved Waterloo; da han kom i Land kastede han Øinene til de steile Bierge og tang; Mad. Bertrand kan ikke lide Øen og ønskede under ves: at de Engelske slet ikke kunde finde den, hun kalder den en Ørken, hvor den Drævel Kiædsommelighed residerer; hun skal være et meget interessant Fruentimmer. Ogsaa Øen Ascension, som liggen100 Mile fra St. Helene, skal have en Engelsk Garnison. Skibet Redpole, som har bragt disse Efterretninger fra St. Helena, var kun 50 Dage underveis. Den 13de passerede Napoleon Linien, det er Brug til Søes, at enhver, som passerer den første Gang skal lade sig neddyppe i Havet; for at undgaae disse Cæremonier, gav Napoleon Søfolkene en Douceur af 100 Napoleonsvor og enhver af Hs. Følge en doppelt af disse Mynter. Det først som Napoleon spurgte om, var, om der var en god Uhrmager paa Øen, man angav ham en Kiøbmand Salomons, han gav ham et Sølv- og et Guld Repeteer-Uler at reparere, som spille Musikstykker, han fortalte, at han altid havde havt det første af disse hos sig i Vognen. Han sagde ofte paa Reisen, at han hellere vilde leve under de Engelske Loves Beskyttelse, end paa en Øe som staaer under en enkelt Mands Villie. Han havde en fortræffelig An petit paa Søen; undertiden sailste han sin Frokost paa Sengen, drak om Middagen Caffee, Chocolade, og nogle Glas Bourdeaux Biin, og strev daglig nogle Timer; da han steeg i Land havde han en grøn Uniform paa, en hvid Vest og hvide Strømper. Han logerer i Hr. Belcomes Huus, indtil Langwood, Gouverneurens Boepæl, bliver sat i Stand for ham. Han spiser kun til Middag i en halv Time, taler lidt og meest med Admiralen; han holder meest af General Bertrand og las Casas; han gik saalænge han var ombord tidlig i Seng, stod sildig op, spilte Schach om Eftermiddagen og Whist om Aftenen og var gjærne i ondt Lune. General Bertrand sagde engang til Admiral Cockburn: at Keiseren var meget rørt over hans beviiste Høfligheder, og at han havde i denne Morgen sagt ham: at omhan endog kunde flygte, saa vilde han det ikke, forikke at compromittere en Officeer, som havde behandlet ham paa en saa ærefuld Maade; havde han sagt mig det selv, svarede Admiralen, saa vilde jeg strax have sat to Skildvagter ved Siden af ham. Den 10de October havde et Krigskib meldet Ex=Keiserens Ankomst til St. Helene. Jndvaanerne drømte strax om de gyldne Tider og reiste Priserne paa al Ting 100 Procent i Veiret; men det bliver ikke saa glimrende som de troe. Den Østerrigske Commissair til St. Helena, Baron v. Stürmer, bringer 50 Kister med allehaande kostbare Sager med sig (til hvem, og fra hvem,) – NaLolen lever endnu paa sin censomme Klippe omgivet. af Havets vilde Bølger; men hans Ven og Med kriger, Fyrsten af Moskova, har tiltraadt sin Reise over Dødens ubekiendte Hav. Den 7de, om Morgenen Kl. 3, kom Hr. Canchy for at forelæse ham sin Dødsdom, han vilde undskylde en saa ubehagelig Forretning; Marschallen svarede: giør De hvad der er deres Kald, Culver i Verden har sit at bestille, las kun, da Jndledningen til hans Dom blev oplæst, sagde han, til Sagen til Sagen: da man anførte ham Artikelen af Loven om Kronens Arve følge, sagde han, den Lov kan ikke anvendes paa mig, den er skreven for den Keiserlige Familie; da man oplæste hans Titler, raabte han hvortil alt dette: Mischel Ney, og dertil en Hoben Støv, det er Alt: Hr. Canchy tilbød at hente ham Præsten i St. Sulpice, han svarede: jeg behøver ingen Præst for at døe: han bad at man vilde lade hans Kone og Børn komme til sig Kl. imellem 6 og 7. men ikke at sige hende noget om hans Dødsdom, som han vilde sige hende selv; nu lagde han sig i sine Klæder paa Sengen og sov strax ind. Kl. 4 blev han vaagnet, hans Kone og Børn kom og hans Kones Søster Mad. Gamon med dem, da hun kom ind i Værelset besvimede hun, da hun kom sig deraf, kastede hun sig med Graad og Hulken for hans Fødder, Børnene stode alvorlige tang og græd ikke, det ældste er mellem 11 og 12 Aar, Marschallen talte længe sagte med dem, men stod pludselig op og bad sin Familie om at gaae bort, da han var allene med sin Vagt, gik han op og ned i Kammeret. En Grenadeer sagde til ham Marschal: var det nu ikke Tiden at tænke paa Gud; det er dog en god Ting at være forsonet med sin Gud: Marschallen stod stille, faae paa ham tang lidt og svarede: jo du har Ret, man maae døe som et godt Menneske og som en Christen, jeg ønsker at tale med Præsten af St. Sulpice; denne blev hentet, Marschallen talte med ham i 3 Qvart. og ønskede at han skulde følge ham til Retterstedet; da Kl. blev 9, tog han sin blaae Kiole paa, sin runde Hat, nødte Præsten til at stige først i Vognen; men standsede ved Observatoriet, som han ikke havde ventet, han omfavnede sin Skriftefader, bad ham at levere en Daase til hans Kone, og en Deel Penge til de Fattige. Da han kom til Retterstedet vilde han tale, men det blev ham formeent, nu vendte Marschallen sig til Soldaterne og sagde sine sidste Ord: Kammerader lige i Hiertet: han tog sin Hat af med den venstre Haand og lagde den paa Brystet; 12 Kugler traf ham, og en tapper Mand var ikke meere i Vorden. Kun 300 Mennesker vare tilstæde ved hans Henrettelse, thi beele Paris troede at han skulde henrettes paa Sletten ved Grenelle. Hermed synes Straffens Luer at være udbrændte, Hertugen af Nichelien har i de Deputeertes Kammer foreslaget en almindelig Amnestie for de i Akt erklærede Personer, ved Forordningen af 24de Juli, Ludvig d. 18des Hierte staaer kun aaben for Naade, de skal blot forlade Frankerige, ligesom ogsaa alle Medlemmer af Napoleons Familie, allene de Personer undtages, mod hvilke Sag allerede er anlagt, og Tilgivelse.