Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-05-31
Men Recensentens Ord i Ære kunne vidog ikke nægte, at det vilde være en stor Berigelse, om just ikke for Literaturen, saa dog for Boghandelen, dersom i det mindste alle Forfattere vilde samle Erfaringer af deres Drømmeliv, og udgive dem i Trykken. Man fik da et nyt og originalt Skriftslags, der, især i en Tidsalder, hvor Phantasieværker agtes saa høit, vilde finde megen Yndest. Det vilde tillige blive en stor Lettelse for Forfatterne, thi de behøvede da ikke at tye til Virkeliglivets mange forslidte Æmner og Gjenstande, men kunde af deres sammenhængende Drømmearchivs uudtømmelige Kilde uophørligen hente Stof til bindstærke Romaner, Moraler, og philosophiske Systemer. Dog, i saa Fald maatte de, ligesom Patienter have Vaagekoner, ogsaa have hos sig om Natten Vaagecopiister, der, strax ved deres første Opvaagnelse, kunde optegne deres Drømme, paa det intet af Kontinuiteten skulde gaae til Spilde. Rigtig nok vilde dette medføre nogen Bekostning, men denne maatte Forlæggeren godtgjøre Forfatteren eller Drømmeren, og Kjøberen igjen Forlæggeren. Derimod vilde der ogsaa paa denne Maade fremkomme Værker, som de Schilling-Schellingske, hverken i Romantik eller Philosophie, kunde bære Vand imod, og vilde man forhøje Drømmevirkningen endnu mere, saa behøvede man kun at knibe en saadan Forfatter, midt i hans sødeste Søvn, dygtig i Laaret, og flux vilde han blive forfulgt, angrebet og bidt af et bizart Dyr, som kunde give Æmne til de kraftfuldeste Drømme optrin, naar Sagen blev drevet systematisk og videnskabeligen, som f. Ex. i den dyriske Magnetisme. Vel bide somme Forfattere allerede lysvaagne Folk, for at faae noget at skrive om, men det har dog aldrig den Art, som naar Sligt skeer i Søvne. At i Søvne Sielen ofte har langt større Virke-, Spænde= og Tænkekraft end i den vaagne Tilstand, derom har man et uomstødeligt historisk Beviis. Den berømte Euler f. Ex. løste i Drømme et vanskeligt Problem, som det ikke var ham mueligt at løse i en vaagen Tilstand. Saaledes kan i den magnetiske Søvns Drømme, det enfoldigste Menneske see og sige Ting, som det udenfor denne Søvn aldrig har havt noget Begreb om. Bønder have allerede talt ciceroniansk Latin og homerisk Græsk, som om de havde disputeret for Doctorgraden, og Ammer og Malkepiger ordineret sig Lægemidler med en Jndsigt, som gjorde hele det medicinske Facultet til Skamme. At Drømme, som vor Tidsalders Indiserentister saa ganske vrage, ere af stor Betydning, derpaa havde man jo allerede i Josephs Tid Beviser paa. Blev ikke Kong Pharaos Mundskjænk ophøiet til Hæder og Ære, saaledes som hans Drøm forudbebudede det? Og gjorde ikke de syv magere og de syv fede Køer, som Kongen af Ægypten drømte om, og Joseph saa godt vidste at udtyde, ikke denne sidstes Lykke? Hvor mange ere ikke blevne til rige Mænd, ved at drømme de Numere, som siden udkom i Lotteriet, Kort sagt, hvo kan opregne alle de Veie til Lykke, som Folk banede sig i Drømme. - Drømmeverdenens Tilværelse, ved Siden af den virkelige, er saaledes uomtvistelig. Det kommer kun an paa at finde en Büsching, Fabri eller Gaspar til at af og inddele og beskrive den, og en Naturphilosoph til at forfatte dens Historie pragmatisk.