Berlingske Tidende, 1801-02-23
Handagen den 9de Martii, Eftermiddag Kl. 2, bliver i i Byetingstuen i Raadhuset offentlig Auction foretaget over Skibet Lovisa, drægtig 90 Commercelæster med tilhørende Jnventarium, som her under Commando af Skibskapitain Bell formedelst Søeskade er indkommen, i Følge Commissionairen Hr. Valentin Furstes Forlangende. Vilkaarene, bliver paa Auctionsstædet opgivet og kan de Lysthavende forinden herom erholde Kundskab og faae Jnventarielisten til Eftersyn hos Hr. Valentin Furst her i Byen. Øster Riisøer, den 10de Febr. 1801. O. M. Toblesen. tuderretning om en norsk vildvoxende Græsart, tienlig til I Røgtobak endog til Folk uden for Bondestanden, grundet paa Erfaring. Denne Græsart kaldes af Bønderne paa Oplandet Tiaag, der voxer paa Klipperne blandt Stene, bliver omtrent en Alen høi og bestaaer af enkelte dybt indskaarne Blade af er deilig grøn Anseelse og Farve, man bliver ingen Frugt dannelse vaer, hvorfor jeg troer at man efter Hr. Ridder LinnæSerual Systema og Hr. Justitsraad og General-Conducteur Hammers norske Flora kan henregne den til den 24 Botaniske Classe, eller dens latinske Navn er ingensteds forekommer mig i alle de botaniske Værker jeg kiender, et heller tør jeg udgive den for at være den samme som af Ramus i hans Norges Beskrivelse p. m. 272 kaldes Rubia fylvestris sen Vena Tinctorum, paa Norsk Taag vel Tæger; men næsten tør jeg udgive den for en Art Polygonum, da den meget ligner disse. Den, holdes ellers af Bønderne for at være en god og sund Foderurt, for Fæer, der med Begierlighed æder den. En fuldstændig Bro skrivelse over denne mig baade ved Syn og Brug velbekiendte Urt tillader Rummet mig ikke, men skulle nogen unde disse Linier Opmærksomhed, da skal jeg, om det maatte forlanges, et allene heri opfylde den Lysthavendes Attraae, men endog tilstille den eller dem bemeldte Urt in Natura og paa botanisk Maade conserveret. Dens Tilberedelse til Røgtobak er følgende :man høster Urten medens den er i sin største Flor, nemlig sidst i Julii eller først i Augustii den udbredes derefter paa Marken ligesom Liin for at faades, bliver saaledes liggende til den bliver guulbruun af Farve, hvorpaa den optages, lægges i Dyuge, enten i en Lade eller andet Huus for at svede i 2 a 3 Dage, Dyngen vædes een Gang daglig ; ligesom Tobakken og hver Gang den vædes maae man med Haanden forsøge om Dyngen er tilstrækkelig varm inden i, efter Svedningen og hænges Urten at tørres, kærves derpaa fiin, kommes i store Steenkrukker og overøses med den af veldemeldte Hr. Justitsraad Hammer i hans Melboestadske Samlingers 2den Deel Pag. 28 beskrivne Tamarinsause, Krukkerne hensættes i Kielderen og den indsausede Urt røres een Gang daglig i 4 a 5 Dage vel omkring med er Træespade, hvorefter man tilbinder Krukkerne med Blærer og lader den staae stille endnu nogle Dage, paa det at Urten kan blive vel giennemtrængt af Sausen, før man bruger den. Ved denne Behandlingsmaade erholder denne Urt fuldkommen samme Lugt og Smag, som god Liverpols Tobak. Vil man parsumere eller krydre denne Tobaksort, da omgaaes dermed saaledes som meldes Libr. cit. Pag. 31 - 37. Fornævnte Urt, saaledes brugt, vil visselig være mere skadelig og sund end den almindelige Tobak, da man ved Erfaring har befundet at den ei indeholder saa meget Sal volatile, eller narcotiske Dele som hiin. Lofsvald i Gran Sogn paa Hadeland den 19de Decbr. C. F. Møllerop, Vagtmester ved Dragonerne.