Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-07-26
Det var her, at den berømte og utrættelige General Desaix, da han forfulgte med Heftighed, de overvundne og adspredte Mamelukker lige til den den øverste Deel af Ægypten, blev angrebet med Steenkast af de vilde Jndvaanere i disse mørke Opholdsteder. Desaix, som havde overladt sig til sin Kiærlighed til Konsterne, unddrog sig en kort Tid fra sine store og modige Planer, for at kaste et Overblik paa de Mærkværdigheder, som denne gamle Hovedstad indsluttede, hvilken han havde erobret; han beundrede der de pragtfulde Bygninger; de uhyrePortiker, og de collosalske Statuer. Hvormange Erobrere have ikke vandret over denne classiske Jordbund med meget forskiellige Følelser, Ophidsede af Had og Hævn, tænkte de blot paa at bringe Ødelæggelse og Nedbrydelse over alle disse Monumenter, som Desair saa gierne vilde have bragt tilbage til deres første Tilstand og OldtidsGlands. Vi have nu kastet et hurtigt Blik paa de smukke Ruiner paa den libyske Side; lader os nu gaae over Nilen og giennemstreife den høire Bredde af denne Flod, hvor ikke mindre forbausende Underværker endnu vente paa os. Lader os derpaa rette vor Gang mod Lougfor. Hvad kan være mere rigt og meere afvexlende end den Scene, som nu fremstiller sig for vore Blikke. Øer, som overalt fremvise en yppig Plante og Græsvært, en smuk Flod, som med Hurtighed vælter sine frugtbargiørende Vande, oplivet af Smaaeskibenes Bevægelse med store trekantede Seil, som bringe til heele Ægypten Producterne fra denne frugtbare Egn. Fellads nedfænkede i Nilen, og som svømmende trække Garn, opfyldte med Vandmeloner; den gule og roelige Charakteer af de nærmeste Flader, paa hvilke en ædel Architektur reiser sig, de brede Skygger, som udkastes fra de collossalske Masser, de Arabiske Bygninger, som paa en saa malerisk Maade staae i Forbindelse med de pragtfulde Ruiner; længere borte en Slette bedækket med Palmetræer og Grønsvær, og ved Horizonten, den arabiske Biergklæde; dette er den svage Skildring af et af de smukkeste Syn, som Mennestet kan nyde. For at komme til Hovedindgangen til Pallastei Lougfor maae man trænge ind i Landsbyen igiennem de smalle Gader, som ere opfyldte med Gruus. Det som man seer der, giver Jdeen omden yderste Elendighed og gienkalder tillige Crindringen om den største Overflødighed. Virkelig ved Siden af de elendige Hytter seer man to prægtige Obelisker af et eneste Stykke Granit, som ere 24 til 25 Metres (62 til 65 Fod) høie; bag ved disse Obelisker ere to collosalske Statuer i en siddende Stilling af en Størrelse paa elleve Metre (35 Fod. Derefter en Pylon af 16 Metrers (50 Fod) Høide. Alle disse collosalske Masser, ere ulige og uregelmæssigt anbragte imod hinanden, men man bemærker det ikke i Begyndelsen, Man er formeget beskiæftiget med denne architetoniske Stiil som er aldeles grandies. Der er ikke et eneste af disse Monumenter, som, dersom det stod isoleret, ikke vilde opvække Beundring, og de synes at være forenede her for at giøre det dybeste Jndtryk paa Tilskueren. Obeliskerne fremvise for det forundrede Øie Hieroglypher, som ere udhuggede med ligesaamegen Fiinhed og Omhyggelighed som den smukkeste udskaarne Steen. Man bemærker ved Statuerne Alvorlighed og Rolighed i deres Stillinger. Pylonen er bedækket med Bilkedhuggerarbeide, som forestille Fægtninger til Vogns, Passager over Floder og Erobringer af Fæstninger.