JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1841-05-25
En Reiseerindring. Jeg stod i den arme, forhutlede Skov, som nys var bleven Skovbødens Rov. Hvad gjorde I stakkels Træer, stig, hvi ligger I der som lemlæstede Liig, "Ak, da Tyrannens Kasse var tom, han til os med Sav og Øxe kom Man ofter et Raadyr eller en Hjort, saa hugger man glatvæk Skovene bort en saadan Foræring til rette Tid gjør Skovbetjenten besynderlig blid. Mon Bødlen ei til hans Ligemænds Gru med Øxen selv burde hugges itu, Fortjente han ei at saves over, da slig en vanhellig Daad han vover 5 Mon ei i Skoven Røverens Krop, burde hænges til Bytte for Ravnene op Ja, visselig er vi paa gode Veie, snart ingen Skove meer vi eie, Men, trøst Eder, Med min Spydigheds Sav. jeg skærer Tyrannen Armen af, og med min sarkastiske Øxe jeg kløver Skovbødlens Hoved, hvis tiere han prøver paa Sligt at øve. Jmidlertid, saalænge til han glemmer sin Id, jeg ham mit Vers om Halsen vil slynge. og op i Satirens Galge ham klynge: der skal han dingle den Boldmand fæl, mens i Skjærsilden luttes hans syndige Sjæll. Fr. Sneedorff Birch.
Jyllandsposten, 1841-05-25
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-05-28
Glands Vile Udgivet af et Selskab. 4de Aarg. Fredag d. 28. Mai 1841. No. 39. Forslag for Jylland.
Jyllandsposten, 1841-05-28
Slutteligen recommenderer jeg Dem det jydske Sprog, denne høist mærkelige Blanding af det gamle skandinaviske eller norræng tunge og af det ikke mindre ældgamle cimbriske eller angelske Jydsk er det levende Sprog, som meest oplyser det angelsaxiske og det har ogsaa Sammenhæng med lowland skotch. Optegn saa mange Ord, saa mange Talemaader, som De kan, lærde Philologer i Rusland, i Tydskland og i Paris have taget med den yderste Opmærksomhed imod de faa Jdeer, som jeg har kunnet give derover. Men i at optegne, læg nøie Mærke til Herredet, eller Egnen. Jeg ønsker Dem nu, kjære, værdige Landsmand, en lykkelig og følgerig Reise. Lev vel!
Jyllandsposten, 1841-05-28
Høiesteretsdom om edelig Vidnesbyrds Aflæggelse.
Jyllandsposten, 1841-05-28
J følge en Skrivelse af 4de Marts 1839 fra Consumtionsforvalter Beck i Skanderborg, blev en Mængde forskjellige Personer indkaldt for Thyrsting og Vrads Herreders Politiret, for med Lovens Eed at bekræfte de afden afgivne Depositioner under nogle Forhører, der vare optagne ifølge en om ulovlig Brændeviinsbrænden, i Vrads Herred skeet Anmeldelse. Flere af de Jnd kaldte vægrede sig ved at aflægge Lovens Eed, idet Nogle formeente, at de som tjenende paa den Tid, Depositionerne afgaves, Andre som endnu tjenende hos dem, mod hvem Vidnesbyrdet skulde aflægges, maatte være at henføre under Bestemmelsen i Loven 11316 om villig Vidne. Ved en Kiendelse af 27de Juli 1839 gav Underdommeren denne deres Protest Medhold og fritog dem for at aflægge edeligt Vidnesbyrd i den omhandlede Sag. Underdommeren antog nemlig, at ifølge Lovens 11316 sammenholdt med Placaten af 16de September 1778 maa det antages, at ingen af de deri nævnte villige Vidner, hvoriblandt Tyende, maae afhøres og altsaa ei heller eedfæstes, undtagen hvoringen andre Vidner kunne haves og fornemmeligt i egentlige criminelle Sager. Foruden at denne Fortolkning er meest overeensstemmende med Lovstedets Ord, leder samme ogsaa nærmest til det af Lovgiveren tilsigtede Øiemed, hvilket nemlig maa antages at være Omhu for Borgernes Moralitet og Sindsro samt Familiernes Samdrægtighed og Forebyggelsen af Meeneed.
Jyllandsposten, 1841-05-28
Nyheds Post. J Corsaren Nr. 29, under Charivari=Artiklen, hedder det: Et af de Ønsker, som besjælede Mængden ved Deres Majestæters Ankomst til Sorgenfri, og som endnu staaer uopfyldt, var, at det vilde behage Hs. Maj. at udnævne Hr. Assessor Rormann til Hof=Birkedommer. – Saaledes har en æret Medarbeidet tilskrevet os, og, idet vi optage denne bemærkning og ganske billige den, have vi kun at tilføie, at Hr. Assessoren ikke ene burde nyde denne Udmærkelse, men at f. Ex. alle de Rets=Assessorer, som hyppigt have den Lykke at komme i Hs. Majestæts Nærhed, maatte faae en lignende Titel.
Jyllandsposten, 1841-05-28
Ved sidste Hofconcert skulle de af Hr. Simonsen, fra Randers udførte Variationer for Violin af Beriot være blevne optagne med et ganske ualmindeligt bifald, ligesom det er bekjendt, at denne fortrinlige Kunstner tidligere har erhvervet sig Publikums udeelte Yndest. Studemarkedernes Mangel i Jylland har man atter i Aar største Grund til at beklage, da Jyderne have tabt mange Penge ved, paa det Uvisse at lade Studen drive ud af Provindsen paa de langt bortliggende Markeder i det Slesvigske, hvor endog en stor Deel ikke have været at sælge, hvilket f. Ex. sees af det Husumer Marked, hvor der den 29de April forbleve 1500 Stykker usolgte. Det var derfor at ønske, at vore Autoriteter henvendte deres Opmærksomhed paa slige Studemarkeders Oprettelse i Jylland, som for en betydelig Mængde Landboere vilde være til største Nytte. Dette Nr. er redigeret. Ludvig Trederik Bloch. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-05-28
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-06-01
rianop Aar. Udgivet af et Selskab. Tirsdag d. L. Juni 1841. Aarg. Schachspillet. Dette Spil fortjener en ganske anden Udbredelse i Landet, end det allerede har, og det er ogsaa at haabe, at man snart paa alle offentlige Steder vil finde dette, som det første af alle Spil i Verden, sat i Bevægelse.
Jyllandsposten, 1841-06-01
Da de udkomne Schachregler kun udgjøre et Ark, var det at ønske, at disse vare at finde i enhver Klub, ligesom Billardregler, da hines Udbredelse vilde forebygge enhver somhelst Uenighed ved Spillet, ligesom i Publikum tjene til klarere at belyse mange Puncter, som man som oftest ikke ere saa aldeles paa det Rene med sig selv om. Vi skulle her saaledes tillade os at anføre enkelte Regler af de angivne, som i hvorvel for største Delen bekjendte, dog almindeligen bør erkiendes som gjældende.
Jyllandsposten, 1841-06-01
Det hedder i Jndledningen: "For at Reglerne kunne opnaae deres Hensigt, maae de være strænge, og om Nogen skulde synes, at de ere vel strænge, da bemærkes, at herom have alle store Mestere været enige, at kun ved strængt Spil kan man blive en god Schachspiller. De derimod, som indvende, at de spille for deres Morskab, kunne jo gjøre Reglerne saa strænge de ville, da de kunne komme overeens om, hvilke Regler de ei ville rette sig efter, og hvilke de ville følge under visse Betingelser." En af Hovedreglerne ved Schachspillet sees saaledes at være den, at intet Omtræk maa finde Sted, saa den rørte Brik skal trækkes og den engang flyttede Brik beholde sin Plads. At gjøre Undtagelse heri med Schach vilde derfor unægtelig være det samme, som Lhombre-Spilleren forlangte Kortene omgivne, naar de ei ere ham tilpas, eller at billardstødet maatte forlanges gjentaget, naar det altfor meget skadede Spilleren. Alt saadant Eftergiver bør allermindst finde Sted i Schach, da man derved ikke alene kommer i Vane med en ubestemt og usikker Spillemaade, men derved tillige intet Resultat faaer ud af Spillet, da saadant i alt Fald beroer paa hvem der af Spillerne bedst har været tjent med det udviste Galanteri, da f. Ex. Eftergivelsen af en Springer ikke kan opveie den af et Taarn. Nei man veie sit Træk, for det udføres, da har Spillet først sin sande Jnteresse, og lader den Spændkraft tilbage, uden hvilken det taber meget af sit Værd.
Jyllandsposten, 1841-06-01
Det hedder blandt andet i Schachreglerne: Schachbrættet stilles saaledes mellem Spillerne, at hver Spiller har et hvidt Hjørnefeldt til Høire.
Jyllandsposten, 1841-06-01
En meget stor Menneskemasse havde forsamlet sig ikke alene paa Toldboden sidste Mandag ved Middagstid for at være Øienvidne til de kongelige Majestæters Bestigning paa Dampbaaden ud til Linieskibet Christian den Ottende, men ogsaa saae man Langelinie ganske propfuld af den meest brogede Folkevrimmel, som afgav et saare smukt Syn, da Veiret netop var meget skjønt. Det kongelige Herskab med samtlige Følge begave sig i 4 a 5 Baade ud til Dampskibet. Kiel, som laae ved den yderste Pæl. Dette afgik udenom Trekroners Batter til Linieskibet, hvor Kronprindsen alt Dagen iforveien var ankommet. Hvad der forlystede Publikum meget, var det paa samme Tid i Havnen indløbende hollandske Dampskib Amsterdam, som i Størrelse og Pragt langt forbunklede de andre udenlandske Dampskibe, som af laae i Havnen. Dette Dampskib opholdt sig kun 1 Time paa Rheden og afgik derpaa igjen. Et andet Dampskib, nemlig det svenske Unionen, afgik ogsaa paa samme Tid fra Hovedstaden, saa der ret var kommen Røre mellem Dampskibene paa en Tid, da Vindstillet lod alle Seilskibe iagttage den største Rolighed. For Linieskibet var denne Dag al Afgang umulig, ikke alene formedelst det stille Veir, men tillige fordi den ubetydelige Vind, der var, kom fra Syden. Saluteringen fra Qvintus lod derfor Krudtdampen drive over til det forsamlede Publikum.
Jyllandsposten, 1841-06-01
(Jndsendt.) En virkelig Bonde i Sønder-Herred, har i Aarhuus Avis Ms 65 for 20de April d. A. angrebet Proprietair la Cour til Schiersøe, fordi denne, i Na 38 af samme Blad, har besværet sig over, at man har bebreidet ham hans Taushed i Stænderforsamlingen, men Angriberen, som i Hr. la Cours Jndrykkelse i Na 38 troer at have fundet Paradoxer, synes selv at forvilde sig i Paradoxer. - En Deputeret skal være en Mand, der taler Districtets Sag." En Deputeret, der raadfører sig, maa lade sig beseire af dem, hvis Fordeel det er, at det ham betroede District forurettes." Endnu galere forekommer den Yttring mig (Jndsenderen), at han gav sin Stemme uden Hensyn til sine vælgeres Ønske." Endelig har Hr. la Cour stemt imod Matriculens Jndførelse." Disse og lignende ere de Puncter, som skulle tjene til Retfærdiggjørelse for Angrebene.
Jyllandsposten, 1841-06-01
Nyheds Post. Ved Kronprindsens Afgang med Dampbaaden Kiel om Søndagen den 23de f. M. indtraf det Uheld, at Skibet. ved at dreie omkring den saakaldte røde Pæl paa Rheden, tørnede med Hækjollen imod Pælen, saa Jollen derved sønderknustes og som saaledes foraarsagede et voldsomt Stød i Skibet. Havde Stødet ramt selve Skibets Skrog, antager man, at Dampbaaden derved havde faaet saa stor Skade, at den var bleven ubrugelig.
Jyllandsposten, 1841-06-01
J en Mordbrandssag, som af Hof= og Statsretten i Slutningen af forrige Aar blev paakiendt, sees det af juridisk Ugeskrift, at det ved egen Tilstaaelse i Forbindelse med Sagens øvrige Omstændigheder under Sagen. blev oplyst, at en under Langelands Herredsthing hjemmehørende Arrestant, Gotfred Pedersen af Bistinge, ved at antænde Nabostedet, var opstaaet hos ham, derefter har meddeelt sin Hustru, Arrestantinden Maren Rasmusdatter samme, hvorefter hun da ogsaa tilskyndede ham til at realisere den. Efterat hans nysnævnte Hustru derfor den 7de Juli havde underrettet ham om, at Nabokonen havde forladt sit Huus, der ligger 3 a 4 Favne fra Arrestantens, tog hun en antændt Pind fra sin Skorsteen, og stak den ind under Taget paa Nabohuset, for at saaledes Vinden, der har over paa hans eget Huus, kunde bevirke dettes Afbrændelse. Jlden angreb ogsaa Huusrammen paa Nabohuset, opbrændte nogle Lægter, samt noget af Taget, en Skade, der dog kun er vurderet til otte Mark, men blev derpaa standset, uden at anrette videre Ulykke. Motivet til denne Forbrydelse har efter de Tiltaltes stadig vedblevne Forklaring ene været at faae et nyt Huus paa deres Jordlod, med hvilken de, paa Grund af dens Fraliggenhed, hidtil ikke havde kunnet føre det fornødne Tilsyn, hvilket da atter havde bevirket den Armod, hvori de Tid efter anden vare nedsunkne. For det dem saaledes overbeviste Forhold ansaaes saavel Arrestanten, der er 62 Aar, som Arrestantinden ved Overrettens Dom med Livsstraf, han som skyldig i Mordbrand, og hun, efter Lovens 6-195, som den, der havde raadet og tilskyndet ham til denne Forbrydelse. Dette Nr. er redigeret. Ludvig Frederik Bloch. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-06-01
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-06-04
ren. Flanosp. Udgivet af et Selskab. Fredag d. A. Juni 1841. No 41. 4de Aarg. Et nyt Træk af Hr. Kammerherre Mylius's Historie. Naar Folkets Mænd med ubønhørlig Strænghed forfølge Hofsnoge, der tyst og stille snige til deres Maal: at bemægtige sig de Penge, som deres Medborgere, i deres Ansigts sure Sved og med Nægtelsen af tusinde smaa Livsnydelser, maae yde til Statshuusholdingen, da kunne de Godmodige, de Menneskekjærlige iblandt Jndifferentismens Venner ikke begribe, hvorfra dette Had, denne Vrede har sit Udspring. Det er forgiæves, at man svarer dem: troe ikke, at hiin Mand med den smidige Ryg er saa godmodig, som han giver sig Udseende af ligeoverfor hver af ham Uafhængig! Viid: den Smidige har ikke blot Slangens List, men ogsaa dens Gift! Denne Listige, der af de skjulte Snogveie, bruger sine Medborgeres Penge i tusindviis, vilde flaae Huden af hver, der forurettede ham for en Hvid! Denne Personlighed, der uden Fortjeneste vover at anraabe om Naade for sig, er et Væsen, der ikke har nogen Følelse mod sit Medmenneske! Vi haabe imidlertid, at give et ikke ubetydeligt Bidrag til at aabne Øinene paa disse Snilde ved at meddele dem de følgende Uddrag af en Overretsdom, ført som Actor af Landsover- samt Hof= og Stadsrets=Procurator Baastrup contra: Niels Christiansen og Hustrue Marie Magdalene Andersdatter af Kongsted.
Jyllandsposten, 1841-06-04
Nyheds Post. I et Stykke og Kongen - Constitutionen - Reactionen - og Kronprindsens Formæling hedder det i Fædrelandet: "Hvo mindes ikke den sørgelige Forstemthed, der maatte indtræde, da det mere og meere for Alle blev vitterligt, at man enten havde taget Feil med Hensyn til Kongens Anskuelser om hvad der vilde tjene til Kronens og Landets sande Gavn, eller at ydre og indre Forhold lagde ham hindringer iveien for disses Iværksættelse, som han ikke formaaede at overvinde? Det var ingen glædelig Tid, hverken for Kongen eller for Folket, og enten hine Forventninger nu vare grundede eller ugrundede vist er det, at de vare blevne nærede – naturligt og nødvendigt, at deres Jkkeopfyldelse maatte vække Mismod og Bekymring. Mindet om hiin Tid er endnu for frisk, til at det ikke maatte ansees for overflødigt, her at tilbagekalde i Erindringen de Kiendsgierninger, der ville staae som undslettelige Vidner om en Tilstand, der – vi gjentage det – ikke var glædelig hverken for Kongen eller for Folket.
Jyllandsposten, 1841-06-04
- J en Sag, hvorved fornylig en sjællandsk Bonde blev overbeviist om at have begaaet Bedrageri ved at angive en større Mængde Tørv aflæssede til Kjøberen, end der senere forefandtes, nemlig kun 310 Snese istedetfor 744 Snese, blev Bonden ved Landsover- samt Hof= og Stadsretten dømt til 2 Gange 5 Dages Fængsel paa Vand og Brød samt tilfandtes at betale 6 Rbd. 3 Mk. 12 s. for de manglende Tørv og til at udrede Actionens Omkostninger. Ved Høiesteret blev kjendt for Ret: Landsover- samt Hof= og Stadsrettens Dom bør, forsaavidt paaanket er, ved Magt at stande, dog saaledes at Straffetiden bestemmes til 4 Gange 5 Dage.
Jyllandsposten, 1841-06-04
- Med Fasanerne i Kongelunden paa Amager synes det ikke rigtigt at ville lykkes, da man antager, at de fleste af det Parti, som forrige Aar blev henført dertil, ere uddøde i Vinter, da de ved stedse at løbe ud formodes ødelagte af Rævene, hvoraf der ikke skal gives faa, uagtet der sidste Aar blev skudt 16 Stykker. J dette Foraar er nu atter tilført Kongelunden 84 Fasaner fra Jægerspriis, hvoraf man venter sig bedre Held.
Jyllandsposten, 1841-06-04
- Vaarsæden løber iaar særdeles godt op næsten overalt i Jylland, saa man hidindtil har Grund til at love sig et frugtbart Aar; paa de Steder, hvor Rugen er bleven nedpløiet, har man almindeligviis saavel i Jylland som i Sjælland faaet Byg. Vikker og Ærter ere overalt godt opløbne og ligeledes Havren. Af Raps sees kun faa Marker i Jylland, men hvor disse findes ere de almindeligen nu i fulde Blomster; Foraaret har været gunstigt for Rapsen, som baade er i god Grøde og heller ikke angreben af Jnsecter. Hvedemarkerne staae meget godt og have ingen Skade taget af Frosten. Man er almindelig enig i, at man ikke i mangfoldige Sommere har seet Skovenes Løvspring saa skjønt og ynderigt, som iaar. Alle Træsorter have med lige Skjønhed udfoldet sig, om det saa er de sorte Egeblade, seer man disse, uden mindste Beskadigelse af Frost eller andet, udviklede, saa man hidindtil ret med fuld Nydelse har kunnet glæde sig under vore Løvskoves herlige Grønne. Ogsaa Frugthaverne staae nu i deres herligste Pragt med deres blomsterfyldte Kroner, som ret love et godt Frugtaar.
Jyllandsposten, 1841-06-04
Hvorvidt nu Nattefrost og voldsom Regn, som hidindtil vil udeblive er uvist, men i ethvert Tilfælde vil den første nu ei afstedkomme den Skade, som tidligere, medens Løvet og Blomsterne vare spædest.
Jyllandsposten, 1841-06-04
- Den kongl. store og stærke Fuldblodshingst Compton, som for et Par Aar siden af Hs. Durchlauchtighed Hertugen af Augustenborg overlodes til det kgl. Stutteri for 6000 Rdl., er kommen gjennem Aarhuus paa Reisen til Thisted Amt, for der at bedække til en Priis af 5 Rbd. pr. Hoppe og som kun erlægges, saafremt Hoppen viser sig drægtig. Hr. Regimentsqvarteermester Brandt i Aalborger det overdraget at have Tilsynet dermed. Denne er den første Fuldblodshingst, som bedækker i dette Amt, hvorfor det var ønskeligt, at den ret meget kunde benyttes. Sjette Uldmarked i Callundborg. den 15de, 16de og 17de Juni 1841.
Jyllandsposten, 1841-06-04
Committeen for Uldmarkedet bekjendtgiør, at det occonomiske Selskab for Holbeks Amt atter iaar har sat den istand til at tilbyde Sælgere og Kjøbere de Fordele, som i de fem foregaaende Aar ikke ubetydeligt have bidraget til at skaffe Markedet Yndest og Fremgang. Committeen tilbyder saaledes frit Magazin for Ulden fra 15de Mai til 15de Juli, betaler Omkostninger ved Oplag, Nedbringelse fra Magazinerne, Veierpenge samt alle Omkostninger, som ere forbundne med Uldens Salg efter dens Ankomst til Callundborg, Mægler Courtage & Assurance undtagne. For den Uld, som søvært maatte ankomme til Markedet, betaler Committeen Bropenge og Løsnings Omkostninger, ligesom den i det Tilfælde, at Salg ikke maatte sinde Sted, sikkrer Eieren Fragt og Retourfragt til og fra Markedet efter en billig Fragt Committeen indbyder de Schæferie-Eiere, som ere i Besiddelse af fortrinlige Væddere, til at fremstille disse til Skue paa Callundborg Ladegaard den 15de Juni Klokken 112, og agter man da paa nedenanførte Maade at foranledige en Concurrence om hvem der kan fremstille den fortrinligste. Enhver, som vil deeltage, betaler for hver Vædder, han fremstiller, et Jndskud af 5 2, af hvilke samtlige Jndskud den for fortrinligst erkiendte Vædders Eier erholder de 2/3 og den næstbedste Vædders Eier 1/2. Samtlige Concurrenter afgjøre paa Stedet ved Stemmeflerhed, hvilke 3de af de ved Markedet nærværende Landmænd eller Fabrikanter man skal anmode om at afgive Kiendelsen, hvilken Kiendelse da er afgjørende. Reglerne for Bedømmelsen ville blive den høieste Productionsværdi, forenet med de Egenskaber, som fordres af en Stamvædder. Det er en Selvfølge, at Enhver kan fremstille en Vædder til Skuet, uden derfor, naar han ikke ønsker det at deeltage i Concurrencen.
Jyllandsposten, 1841-06-04
Committeen for Uldmarkedet i Callundborg. Lerche. Barner. Rothe. Hellesen. Madsen. Jespersen.
Jyllandsposten, 1841-06-04
Rettelse. J Nr. 37 af d. Bl., Side 146, 2den Sp. 21de Linie staaer: "Herreder læs: "Herrer." Dette Nr. er redigeret. Ludvig Frederik Bloch. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-06-04
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-06-08
En Fyrste, som har regieret et halvt Aarhundred, kan langt anderledes fortrøste sig til sin Magt, end en Fyrste, som nys har besteget Thronen. Men ogsaa denne Støtte er i de nyeste Tider bleven voldsomt rystet. Regjeringerne i de uindskrænkede Monarkier have tilmed, ved Begivenhedernes tvingende Gang, ved en uafvendelig Skjebnes Magtbud, seet sig nødte til, at gribe Forholdsregler, som enten ligefrem staae i Strid med det uindskrænkede Kongedømmes Jnteresse, eller dog vanskeligen lade sig forene dermed.
Jyllandsposten, 1841-06-08
J en stor Deel af Europa har det absolute Kongedømme maattet vige for en Forfatning, hvori ogsaa Borgerstanden har Deel i Statsmagten. Repræsentativforfatningerne ere den moderne Aands Seier, hvis Fremadstræben ikke kan opholdes mere. J den anden Deel af Europa søger man at beskierme det uindskrænkede Kongedømme mod den i Udviklingens naturlige Gang liggende demokratiske Tendents ved en Forbindelse med en rigs- eller landstændersk Forfatning, men det ligger i Tingenes naturlige Løb, at den stænderske Forfatning af sig selv overgaaer i Repræsentativforfatningen med et Adelskammer, saasnart den politiske Afstand mellem Borger= og Bondestanden har udjevnet sig, eller naar, ved stigende Oplysning, disse to Stænders Eenhed i Jnteresser er bleven erkjendt. Jhvorhen vi end vende vore Øine, saa finde vi Splid og Kamp mellem Meninger og Jnteresser, og der synes at forberede sig en Fremtid fuld af glædelige Udsigter. Kun gjennem Splid og Strid er den europæiske Menneskehed vorden, hvad den er, og kun gjennem Splid og Strid kan den holde sig paa den Høide, den har naaet. Bestandig Seier, varig Overmagt paa den ene eller den anden Side vilde være meer end Revolution, vilde være en fuldkommen Forstyrrelse af den nærværende Tilstand. Til en Beretning i "Dagen."