Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-03-14
En agtet Mand af min Menighed har bedet mig om at besvare Gersons Angreb. Jeg fandt det at være min Pligt, for dog at føie hans Ønske, og har derfor skrevet dette, som jeg ellers ikke havde gjort. Jeg kjender hverken Manden eller hans Karakteer, og fandt det ikke værd, at indlade mig i Avisstrid med ham, hvortil jeg hverken har Lyst eller Tid. For min Skyld kan Manden skrive hele Eisenmengers to Qvartbind i Avisen. - Jeg svarer ham ikke oftere. Odense, den 5te Marts 1835. A. D. Cohen. Vaar man i Slutningen af Gersons Udfald imod Talmuden, indrykket i Aarhuus Avis No. 31, ikke tydelig kunde kjende at hans Hensigt – for hvilken han maaskee af visse Mørkhedens Aander bliver godt betalt – gik ud paa, ved at sætte Talmuden i et saa afskyeligt Lys, for derved at forebygge de danske mosaiske Borgeres fuldkomne Emancipation, vilde det sandelig ikke lønne Umagen at gjendrive hans heftige Udfald; thi det er enhver lærd og oplyst Christen bekjendt, at Taalmudisterne fortolkede Bibelen i det babylonske Fangenskab. Den Tid var der ingen Christne til, og imod en Ting der ikke er til, kan man ikke ivre. Først længeefter Christi Fødsel blev Rabbinernes Lære samlet til et Heelt under Navn af Talmud. J dette Fangenskab vare de omgivne af lutter Afgudsdyrkere. Mennesker der offrede deres Børn til deres Afguder. Mennesker der levede i Blodskam, Pederasti, og i alle Afskyeligheder. At de der tilbade et allerhøieste Væsen, kunde harmes ved at see Sligt, at de sagde, "at saadanne Mennesker fortjente ei at leve vilde man endogsaa i vore oplyste Tider ei forarge sig over: ligesaalidet som man, nu vilde forarge sig, naar Nogen sagde "at det Menneske der udsaaer Tvedragts Sæd, ei fortjente at leve." Talmud er en Fortolkning over det gamle Testamente, den bestyrker og tydeliggjør, hvad som uden Talmud vilde falde svært at fortolke; men aldrig vilde den være antagen som Religionslære, dersom den ikke strengt havde fulgt Bibelens Ord. Altsaa – Bibelen forbyder Ukydskhed, følgelig kunde Talmudisterne ei lære derimod. Bibelen forbyder at stiæle – altsaa kunde de ei lære det Modsatte. Bibelen befaler at tilbagegive det man har funden – altsaa kunde de ikke lære at tilegne sig Andres Eiendom som bon Pris, og saaledes er det med alle bibelske befalinger uden Undtagelse. Talmud er skreven i Østerland i det der brugelige Billedsprog; meget er allegorisk – og ofte indeholder en Lignelse eller Fortælling den skjønneste Moral, som man uden at kjende Meningen vilde ansee for noget latterligt. Talmud indeholder Alt hvad der kaldes Moral og Sædelære, den indeholder Philosophi, Astronomi, Astrologi, Geometri, med mange flere herlige Videnskaber, og kun den Uoplyste vilde man kunde bilde ind, at den indeholder Trolddom, hvilket Forfatteren yttrer og hvorved han viser, hvor uoplyst han er Behøves der vel et kraftigere Beviis for, at Talmuden ei indeholder nogen skadelig Lære, end det, at Amerika, Frankrig, Holland, Belgien, Hessen have, uagtet Talmud, tilstaaet Mosaitterne fuldkommen Borgerret, Og sandelig 60 Millioner Menneskers Stemme maa dog have mere Vægt, end dens, der kommer som en Deus er machina von Daraussen, og vil fortælle vore danske Brødre, om alt det Frygtelige som Talmuden indeholder. Jmidlertid tør jeg dristipaastaae, at der af 1000 Mosaitter ikke ere 20 der kjende noget til Talmud, ligesom der af 1000 Christne vist ikke en 50 Christne der veed hvad deres Kirkefædre have sagt og ned skreven. Vore Religioner have det tilfælleds, at vi tro og tilbede et allerhøieste Væsen, at vi antage Alt hvad der kaldes Moral og Sædelære, og kun derved kan man vorde en god Borger i Staten. Alle Borgere have lige Pligter imod deres Konge og Fædrelandet, Alle bør de forsvare disse med deres Liv og Blod, Alle bør de bære Statens Byrder med hinanden, og derfor siger ogsaa billigheden, at de bør have lige Rettigheder, uden Hensyn til dogmatiske Anskuelser, Talmudisterne have givet strenge Regler; men som kun synes strenge for dem der ikke vil leve derefter. Den streng religiøse Mand finder derimod sin høieste Lyksalighed i, at leve efter Alt, hvad han anseer at høre til sin Religion, og følgelig bør Jngen opkaste sig til Dommer over hans indre Følelser og Overbeviisning. Der gives nu omsiunder Tu finde Mosaitter der aldeles ikke leve efter Talmadens Lære, og Jngen ivrer derimod, endskjøndt de ved at forkaste Ta mud tillige forkaster Bibelens mange Forskrivter. Jngen kan med nogen Slags Ret sætte Samvittigheden under nogen Tvang, og derfor er det meget uoverlagt at Gerson vi fremstaae med den Clausul: "at man ikke bør tilstaae Mosatterne fuldkommen Emancipation, med mindre de vil forsage Talmuden." Pak De ind, Hr. Gerson, og reis De igjen til Daraussen bey mir – og see at De kan omvende Nogen der, efter Deres Anskuelser; her gjør De Dem kun latterlig i Alle Fornuftiges Øine. Lad os Danske leve som hidtil i Fred og Enighed, som det egner og anstaaer brave Borgere. Svendborg, den 6te Marts 1835. D. Meyer.