Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-03-17
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. Der skrives fra London under 1ste Marts, at der er i en lang Tid ikke blevet foredraget en Sag i det Engelske Parlament, som griber saaledes ind i det Brittiske Riges inderste Livskilder, som det Forslag, hvilket Hr. Canning giorde den 1ste Marts i Parlamentet og Kornlovenes Forandring, og som viser hvorledes Ministeriet, har i Sinde at opløse det store Problem om hvorledes Ligevægten skal tilveiebringes imellem Grundeiernes Jnterresse paa den ene Side og Fabrik og Handelstandens paa den anden. - Hr. Canning takkede først Huset for den bevilgede Udsættelse med denne Sag, og sagde derpaa, at mange af hans Colleger, hvoriblandt Hr. Huskisson (men som er syg) kunde have foredraget den med større Eftertryk, men da Sagen havde bragt Gemytterne i en saa stor Bevægelse, saa syntes det ønskeligt, at den blev foredraget som et almindeligt Regierings Anliggende og at den ikke kom til at udgaae fra noget enkelt Departement; derfor var Propositionen bleven ham overdraget, hvorved han nu gjorde Regning paa Huusets Overbærelse. – Han beklagede derpaa Greven af Liverpools Sygdom, hvorved denne hans Ven blev ude af Stand til at virke for denne vigtige Sag, ved hvis heldige Udfald han havde haabet at forskaffe sig et fortient Navn. Hvad ham selv angaaer, saa havde han ikke taget nogen Andeel i de ældre Forhandlinger om denne Sag, ved tre forskiellige Leiligheder havde han vel gjort Forslag angaaende denne Gienstand; men alle tre Gange havde man stemt for, at Forhandlingerne og Kornlovene skulle udsættes. – Jeg, sagde Hr. Canning, træder derfor op i Dag uden Følelser og Fordomme, som jeg maaskee ikke havde været frie for under andre Omstændigheder, uden Forkiærlighed for nogen særskilt Plan og uden aparte paatagede Forbindtligheder. Jeg undrer mig virkelig over, at der er sneget sig saameget Fiendtlighed ind i disse Forhandlinger, fordi efter min Overbeviisning Partierne staae hinanden langt nærmere end man skulde formode, og jeg, saa forskiellig endog de Beskuelser, som ere aabenlydt tilkiendegivne, maatte være, dog ikke har læst og hørt om noget Partie, som har været af en aldeles modsat Mening, nemlig enten for en aldeles Udelukkelse eller for en uindskrænket Jndførsel. Alle holdt en Middelvei og imellem dem er en Nærmelse muelig. Alle de, som stemte for Jndførselen af udenlandsk Korn tilstaae, at vor indenlandske Agerdyrkning behøver beskyttelse (lydeligt Biefald). Endskiøndt de afvige fra hinanden angaaende Maaden hvorpaa det skal skee. Paa den anden Side tilstaae AgriculturJnterressens Forsvarere, at Parlamentet eller Regieringen, naar dette ikke er forsamlet, maae i Nødstilfælde tillade udenlandsk Korn at indføres og forlange saaledes ikke heller, at dette skal for bestandig være udelukket. J de sidste tre Aar ere tre Planer komne for Lyset angaaende den Beskyttelse som skal forundes Agriculeren, nemlig af Hr. Riccardo, af et Medlem af Overhuset. og af en Forsvarer af den strenge theoretiske Statsdekonomies Grundsætninger. Alle tre ere Venner af den frie Kornhandel. Hr. Riccardo vilde, at der skulde paalægges en Jndførselsafgift, paa 20 Schilling pr. Qvarteret, som skulde aarligen formindskes 1 Schilling indtil 10 Schilling.