Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-10-23
Thorvaldsen har i Rom et stort Hotel, hvortil han vil lade bygge endnu en Fløi, der skal tjene til et Slags Magazin for hans Konstværker. J hans Værksted arbeide dagligen 15 Mennesker. Han selv giver sig ene af med Modelleringen. Ud hugningen i Marmor overlades til de egentlige Steenarbeidere. De fleste, som ikke kjende til Billedhuggerkonsten, troe, at Konsten egentligen bestaaer i Marmorblokkens Udhugning; men dette er langtfra ikke Tilfældet. Modelleringen er Hovedsagen; Udhugningen i Steen er en ganske mekanisk Konst. De, som nok saa fortræffeligen kunne udhugge en Figur i Marmor, ere stundom ikke istand til at modellere det Mindste. Modellen forfærdiges i vaadt Leer, som ligger paa en Pousseerstoel og paa den bevægelige Skive af samme, hvilken ikke allene kan dreie sig til alle Sider, men ogsaa sættes høiere og lavere. Ved Hielp af Pousseerpinde danner Konstneren nu Skitzen eller Modellen. Den ene Deel efter den anden udarbeider han i det Grove med Haanden, derpaa bearbeider han dem videre med Pusseerpindene og en vaad Svamp, og jevner dem med en vaad Pensel. Naar Modellen er færdig, bringes Blokken, hvori den skal hugges, paa en Pousseerstol, hvorpaa den, formedelst en Løftestang, kan, efter Behag, om dreies. Jkke langt fra Blokken, staaer Modellen, ligeledes paa en Pousseerstoel. Naar dette er i sin Orden, begynder man at tilhugge Blokken. Dertil haves to Methoder, den practiske og den academiske. Efter den første overdrages Modellen og Blokken med hinanden gjennemskjærende Horizontal- og Perpendicularlinier, som i samme Forhold danne Qvadrater, hvorpaa man da bruger samme Fremgangsmaade som ved et Malerie, der skal bringes i en formindsket eller forstørret Maalestok. Men denne Methode ansees langtfra ikke saa hensigtsmæssig, som den af det franske Academie opfundne. Efter samme befæster man nem lig over Blokken og Modellen den saakaldte Men sur, der er en fiirkantet Ramme, fra hvilken man efter lige inddeelte Grader, lader Blylodder falde ned. Ved disse Lodder betegnes Figurens yderste Punkter tydeligere end det efter den første Methode ved Linier paa Fladen, hvor enhver Punkt er den yderste, kunde skee. Naar nu enhver Deel af Modellen er bestemt efter een af disse Methoder, saa bearbeides samme med Jernet, og, ligesom Omstændighederne kræve det, med Boret, ved hvilket Jnstrument de overflødige Dele af Massen, borttages. Herved gaaer man fra den yderste Punkt til den indere og grunder saaledes alle Lemmernes, Musklernes, Drapperiets &c. Hovedpunkter paa alle Kanter. Er een Punkt funden, og, hvor det er mueligt, med Boret forarbeidet, saa udhugger Konstneren det overflødige Stof med Spidsjernet kantet, men lader dog noget blive staaende, paa det det ved Udarbeidelsen ikke skal mangle ham. J Begyndelsen hugger han hver Deel kantet ud, derpaa afbrækker han efterhaanden Kanterne og runder enhver Deel. Med Jernet borttages hver Gang kun lidet, paa det der ikke skal springe for meget Steen af. Men har nu Blokken faaet omtrent den Figur, den skal have, saa pousseres den, de den bliver med Tandjernet videre bearbeidet, og Anlægget gjøres til de fineste og blødeste Deele. Masserne under de svævende eller svage Dele, f. Ex. Stederne under Armene, mellem Fingrene og Fødderne, Folderne o. s. v., til hvis Bearbeidelse Spidsjernet ikke kan bruges, borttages nu ved Pousseringen formedelst Boret og Raspen, hvilket er et meget møisommeligt Arbeide. Paa denne Maade dannes ogsaa det krusede Hovedhaars, Næseborernes &c. Fordybninger. Derpaa borttager Konstneren med Tandjernet alle kantet anlagde Dele, og giver Figuren Runding, Rigtighed og Finhed. Dertil betjener han sig af Krumeirkelen, for nøie at bestemme hvert Lede mods Størrelse efter Modellen. Nu er Værket færdigt og trænger kun til at reengjøres de reent og omhyggeligen at udarbeides, hvilket skeer med Brediernet, Rundjernet og Overgjernet. Det første jevner sædvanligen det Nogne og alle jevne Flader, det andet Fordybningerne, f. Ex. Folderne og de smaae svævende Deele. Men da Jernet ikke fuldkomment jevner den haarde Steen, saa maa Raspen komme til Hielp, som desuden uddanner de fineste Dele, f. Ex. Øjenlaagene, Neglene o. s. v. Ligesom Fladerne ere forskjellige til, udfordres lige, ophøiede, runde, flade o. a. Raspe. Det Raa, de efterlade, afslibes med fiin Sandsteen. Er Værket af Marmor, saa poleres det tilsidst enten med pulveriseret Bimbsteen eller et fugtigt Klæde, eller med Tindaske, eller, og det hyppigst, ved coulørte Marmorarter, med brændte eller pulveriserede Faare. been, eller med Smergel.