Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1832-11-19
Blandinger. Et i Aar i London udkommet Skrift "Letters from the North of Europe, by Charles Boileau Elliot, Member of the royal geographical Society, meddeler en heel Deel Notilser om "Norge, der i høieste Grad lægger Forfatterens Uvidenhed for Dagen; saaledes siger han blandt Andet: "Norge befinder sig i en Halvcivilisations-Tilstand, og staaer et Aarhundrede tilbage for Sverrig, som igjen staaer et Aarhundrede tilbage for Danmark, og dette Side ste igjen er Aarhundrede tilbage for Frankerig og Engeland." Jkke tilfreds dermed, tilføier endnu Engelænderen." og Frankerig staaer igjen mere end et Aarhundrede tilbage for Engeland!" Saaledes kommer Norge mere end 400 Aar tilbage. for Engelland og altsaa til at staae paa samme Kulturtrin, som Engeland i den barbariske Middelalder, da Pigen af Orleans blev brændt. (Redacteuren veed ikke hvad han meest skal forundre sig over, enten Forfatterens totale Uviden. hed, eller den ham, som saamange Engelændere medfødte dumme Stolthed; neppe kan den lavere Klasse af Nationen i noget Land staae mere tilbage i Cultur end netop Engelænderen selv, og med Hensyn til Ryggesloshed og Forvorpenhed kan faa Landes Pøbel sættes i Sammenligning med den engelske Mod. J Henseende til Norge og Sverrig, da er det naturligt at den høiere Klasse i Sverrig, hvor der er et Hof og en høist dannet Adel, maa med Hensyn til det finere Anstrøg af Dannelse og Cultur, besidde eller retters sagt besad Fortrinet for den civiliserede Klasse i Norge; men Universitetet og Regjerings-Contoirernes Sæde i Christiania har betydeligen forandret dette, og gaae vi tilbage til den svenske Bonde, da staaer denne i Almindelighed i mange Henseen. der langt tilbage for den Norske. Man finder saaledes Læseselskaber i de høieste Fieldegne i Norge, hvor Bønderne under deres Præsts Veiledning med Begjerlighed udvide deres Kundskaber, medens derimod den svenske Bonde som Livegen ofte besidder alle Slaveriets Feil, og er meget uvidende; i een Henseende overgaaer han han imidlertid dog saavel den danske som norske Bonde, nemlig i utrættelig Arbeidsomhed og Vindskibelighed; men i egentlig Dannelse og Cultur, kan igjen hverken den norske eller svenske Bondestand maale sig med den jydske Bonde, og dette kommer formodentligt af, at i ingen af Naborigerne har Skolevæsenet naaet den Fuldkommenhed, som i Danmark. Gaaer man til Omgangen blandt de dannede Stænder i Danmark, da føler den Fremmede sig strax tiltrukken af den behagelige blide Tone, som hersker i de selskabelige Kredse; efter min ringe individuelle Formening kommer den nærmest den franske lette Selskabstone, uden at udarte til Hoftone, skulle man der kunne savne noget, da maatte det være den Vivacitet og taske Tone, der hersker i Nabolandet, og som der udgjør et Træk af Nationalcaracteren.) Dog for at komme tilbage til den engelske Forfatter: han oversætter saaledes blandt Andet Flødegrød med Kjernemelksgrød, og som han kalder Floottegrovt, og Ravnet Ola, vil han udlede af det faraceniske Navn Ollab. Nordmændene maae derfor ikke forundres over, om de blive anseete for en Slags nordlige Hottentotter. J hans Anmærkninger om Christiania siger han: "at hverken Politik eller Handel kan opvække de Jndfødte til Vindskibelighed.