Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1799-02-16
Forlangt Indrykkelse. Hvor urigtig Hr. Jversen har været underrettet om den Hamborger Postfæks besværlige Tour fra Middelfart til Odense, som han i sin Avis Nr. 15, mueligt for at faae Noget at fylde sin Avis med, har meddeelt Publikum, vil følgende Sandhed oplyse: 1) at det var et stærkt Sneeveir sidafvigte Eftermiddag den 31 Jan., da Postsækken kiørte fra Middelfart, nægter Jngen, men at det var haardere, end at Posten samme Aften kunde have kiørt til Gribsvad (altsaa halvanden Miil nærmere Odense, end det Sted, hvor han lagde sig ind) var det i al Sandhed ikke: Til Beviis herom vil jeg blot anføre, en Bonde fra Fielsted kiørte fra Middelfart en Time efter Postsækken, og skulde passere samme Vei som Posten, kom uden mindste Fare samme Aften vel hiem med Heste og Slæde til sin Gaard i Fielsted. 2) At Postsækken blev befordret paa Slæde fra en Bye til anden, var vel en Nødvendighed, især da Postkarlen saa lidet kiendte sine Pligter, at han endog lod sin Hest og Karriol blive staaende i Aabye, hvor han holdt Natteqvarteer. Havde han nu medbragt samme til Gribsvad, hvor han ligesaa vel kunde have kommet, som den svenske Postkarl, der kiørte lige igjennem til Odense, da kunde han i Gribsvad have spændt sin der staaende Posthest for Karriolen, og uden Hindring have, som hans Pligt var, selv befordret Postsækken. Fredag Eftermiddag den 1ste Febr. Kl. halv 1 kom Postsækken til Gribsvad, og derefter blev af Rørup Sogn (netop det Sted, hvor Hr. Jversen beretter at Posten saalænge blev opholdt, ja endog nægtet baade Slæde og Sneessning) ved Postkarlen forlangt en Slæde til Postsækkens Befordring, og dette erholdt han, saa hastig som muligt. En Bonde af Rørup Sogn sc. Niels Jochumsen Gaardmand i Etterup, blev tilsagt for Konge=Ægt at kiøre Postsækken paa en Slæde til Wissenberg, og denne Bonde imodtog Sækken og den gamle stive Postkarl i Gribsvad, samme Eftermiddag Kl. 2 (det hele Ophold Posten leed i Rørup Sogn, var altsaa ikke meere end som halvanden Time) og saa hastig som mueligt, kiørte, uden Sneeøsning eller nogen Ledsager til Wissenberg, hvorfor han ikke fik eller forlangte nogen Betaling; heraf sees at det var en aabenbare Udsandhed, at Postkarlen maatte nødes til i Rørup Sogn at leie sig Befordring og Sneeøsning, sidste behøvedes jo ikke, men da bemeldte N. Jochumsen kom til Wissenberg og Postkarlen der skulde have anden Befordring, videre efter Odense, forlangte han af N. Jochumsen, om han ville lade sig leie til Odense med Sækken, blev de enige om at han fra Wissenberg til Odense skulle have 2 Rd. derfor, har kiørte altsaa og naaede Odense Posthuus samme Aften omtrent Kl. 5, 4) fra Aabye, hvor Posten laae, og til Gribsvad er omtrent halvanden Miil, paa hvilken Vei han havde 2de Gange Befordring, fra Gribsvad til Wissenberg er omtrent 1 Miil og denne Vet blev Posten af Rørup Sogn uden Betaling befordret, men at Rørup Sogn skulde uden Betaling have kiørt længere end til Wissenberg, kunde vel ingen billigtænkende forlange. - Endnu vil jeg anmærke denne Postkarl, navnlig Rasmus, hans ved Postfækkens Ankomst til Odense Posthuus givne Forklaring, paa det at Publikum heraf kan see, hvorledes denne Postkarl tør undskylde sig med de groveste Udsandheder: Da Postmesteren i Odense spurgte ham, hvor han var bleven opholdt, var han uforskammet nok, endog i N. Jochumsens fra Rørup Sogn hans Nærværelse, til at sige, at Rørup Sognefoged havde opholdt ham i 24 Timer, hvilket blev som en aabenbar Usandhed imodsagt af Niels Jochumsen, der vidste at det hele Ophold ikke var mere, endsom meldte halvanden Time. Forestaaende, som jeg til min Retfærdiggiørelse har seet mig nødsaget offentlig at bekiendtgiøre, er en Sandhed, som jeg om forlanges, endog med Tingsvidne kan bevidne. Dybmose i Rørup Sogn den 12te Febr. 1799. Søren Hansen, Sognefoged. Sørgetanker. over Johan Peter Schiøtz. O, kunde Du fra hine lyse Egne, hvor Du gaaer hen, kun see, hvor mange Tagre her nedregne for Dig og bedste Ven saa skulde dog, Du kan ei mere glædes ved jordisk Ven dog skal de ømme Taare, som her vædes, ledsage Dig derhen. Vel kan som Dug den længste Tid forsvinde og løbe hen, men aldrig skal du glemmes af mit Mind som troe og elsket Ven. I. M.