Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1789-07-31
Paris, den 17de Julii. Strax efter at Hr. Necker var afskediget, bleve den 13de Julii alle Sverdtfeyer-Boutiquer, mange Privathuse, Politielieutenantens Hotel, og Kronens Meubelkammer opbrudte, gamle og ny Gevæhrer udtagne, og enhver søgte at bevæbne sig, Borgerne samlede sig i Kirken og paa Hotel de Ville, og deres Bevæbning blev besluttet. Enhver udstak en grøn Cacarde, som Sindbillede paa Forhaabning om bedre Tider og en lykkeligere Beskyttelse. Borger=Patrollerne, den Franske Garde, og andre fra deres Fahne deserterede Soldater udgjorde snart en Milice af 48000 Mand, som Dagen derefter var steget til 100000. Til deres Betaling leverede Borgerne meget anseelige Bidrag. Forskjellige Klostere og andre Huse bleve undersøgte for at finde Korn- og Meelforraad. En Mængde Røvere plyndrede den hellige Lazarus's Huus og vilde stikke det i Brand, men Borgervagten tilede hertil, dræbte mange, og nogle bleve strax ophængte. Om Aftenen bemægtigede Folket sig et Fartøi, ladt med Kugler og Krudt, og bestemt for de Kongelige deling. Tropper. Man visiterede alle Postillons og Courerer; hos een fandt man et Brev fra Marskal von Castries til Kongen, hvori Mareskallen afslog den ham tilbudte Søeministerplads. Med dette Brev var Folket fornøiet. - Nationalforsamlingen erklærede sig paa det skarpeste mod de ny Ministre. Marquis von Clermont-Tonnere udtrykte sig saaledes: "De ny Ministre maatte sandelig have et Hierte af Erz, da de tør vove at byde Folkets Fortvivlse Trods." - Den 14de Julii var en Hoveddag i denne critiske Tidspunkt. Borgerskabet seilede endnu Vaaben; En Sværm af 30000 Mennesker omringede derfor Invaliderhuset, og forlangte de fornødne Vaaben udleverede. Porten blev sperret, Gouverneuren Hr. von Sombreuil viiste sig for at tale med Folket; men imidlertid vare mange Borgere satte over Mure og Gravet. Derpaa lod Gouverneuren Porten aabne. Folket og alle Sabler, Bajonetter, 30000 Flinter, og førte 22 Kanoner med sig. Medens nogle førte disse bort i Triumph, begave andre sig til Arsenalet, hvor de ingen Modstand fandt. De gik derpaa til Bastillen, som støder til Arsenalet, og forlangte, at man skulde udlevere dem Vaaben og Krudt. Gouverneuren lod Portene aabne, og 2 til 300 Mennesker kom ind i den første Gaard, lod derpaa Dragbroen ophidse, og Portene igien tillukke; HerLaunay fyrede paa dem med Kartescher. Tropperne, uden for begyndte derpaa en Storm paa Bastillen, Kanonerne fra Jnvaliderhuset kom tilbage, og med dem skiød de Porten op og rev Draabroen af. En Grenadeer af den Franske Garde løb til en Kanon dræbte Kanonereren, stak en Lunte til og dræbte 12 Jnvalider. Strax derpaa trak han sit hvide Tørklæde frem, viiste Folket det, løb til Gouverneuren og tog ham fangen, og i mindre end 3 Timer var Bastillen erobret. Man afreev Hr. LannayLudvigskorset og fæstede det i Grenaderens Knaphul. Man førte Gouverneuren, Majoren af Bastillen, og nogle andre i Triumph til Pladsen af Greve. Man gav alle Statsfangerne Frihed, hvoriblandt var een, som havde siddet i 40 Aar. Da man kom til Greve blev Gouverneuren, de Launav, og Majoren af Bastillen stukne ihiel. Man stak deres Hoveder paa Pikker og bare dem tilligemed Slutterens afhuggede Haand og Nøglen til Bastillen i Triumph igiennem alle Gaderne. Over LaunaysHoved læste man disse Ord: Gouverneuren af Bastillen, Troløs og Forræder mod Folket. Fruentimrene selv fandt Behag i dette skrækkelige Optrin. Desuden bleve 2 Kanonerere ophængte Da Hr. von Flesselles, Provst for Kiøbmandlaget, erfoer at de Launay skulde ombringes, bad han om Parden for ham, men forgieves, og selv maatte han sette Livet til ved et Pistolskud. Endnu samme Dag tog Folket 12 Kanoner bort, som Mareskal von Broglio havde plantet i Naboelauget af Paris. - Den 15de Kl. 9 Morgen forlangte Hertugen af Orleans og Prindsen af BeauveauAndience hos Kongen. Det blev afslaaet, men paa videre Anmodning igien bevilget, da de fortalte Kongen med Frimodighed alt hvad der var passeret i Paris ved Invaliderhuset og i Bastillen. Kongen begav sig derpaa i en Jagtvogn, ledsaget af sin Broder til Nationalforsamlingen, som han holdt følgende Tale til: Mine Herrer, Jeg har forsamlet Dem, for at spørge Dem til Raads om de vigtigste Statsanliggender. Uordenerne i Hovedstaden immerter mig allermeest. Hovedet for Nationen kommer med Fortrolighed, midt imellem dens Repræsentantere for at tilkiendegive dem sin Bekymring, og opfordre dem til at udfinde Middel til igjen at frembringe Orden og Rolighed. Jeg veed at man har udbredet urigtige Fordomme, at deres Personer ikke vare i Sikkerhed. Skulde det vel være nødig mod saa strafværdige Rygter at berolige dem, da min bekiendte Caracteer noksom modsiger det. Velan! Jeg udgiør jo kun et med min Nation. Jeg setter min Fortrolighed til Dem. Hielp mig i disse Omstændigheder at sikre Statens Velfærd. Jeg forventer det af Nationalforsamlingen. Repræsentanternes og mit Folks forenede Jver for det almindelige Bedste er mig sikker Borgen derfor, Da jeg forlader mig paa mine Undersaatters Troskab og Kierlighed, saa har jeg givet Ordre, at skaffe Tropperne bort fra Paris og Versailles Jeg be fuldmægtiger, ja jeg opfordrer Dem til at bekiendtgiøre Hovedstaden min Tænkemaade. Neppe havde Kongen endt denne Tale, førende hele Salen gav Gienlyd af den meest levende Glæde. Kongen gik med sin Broder til Fods fra Nationalforsamlingen tilbage, og samtlige Deputerede ledsagede ham under Folkets Fryderaab til Slottet. Derefter viiste han sig paa Balkonen af Slottet med Dronningen, Dauphin og Prindsesserne. Strax derpaa besluttede Nationalforsamlingen at sende en stor Deputation til Paris til den almindelige Farsamling, for at bringe denne for den franske Nation saa lykkelige Efterretning derhen. Over 80 Deputerede, med Erkebispen af Paris i Spidsen, tiltraadde Reisen til Versailles, under Folkets bestandige Tilraab: Nationen leve! Kongen leve! Paa Ludvig V Plads vare over 4000 borgerlige Tropper, og ved Toget giennem Gaden St. Honore førte Folket i Triumph den sig først i Bastillen indtrængte Grenadeer med 4 ved Beleringen af Bastillen saarede Franske Gardister. Grenaderen bar en Blomsterkrone, Ludvigkorset og det blaae Baand. De National-Deputerede rakte ham Haanden, og nogle kyste den endog. Erkebispen holdt en Tale, og derpaa blev et Te Deum afsiunget i Metropolitan Kirken, for at takke Gud for den lykkelige Vending, som Sagen tog. GrevLallo Tolende holdt ogsaa en Tale, som han sluttede med disse Ord: Nationen leve, Kongen, leve! Friheden leve. – J Nationalforsamlingen igaar blev den ny Ministers Afskedigelse bekiendtgjort, og Forsamlingen besluttede en Adresse til Kongen med Begiering om Hr. Neckers Tilbage, kaldelse, og en Deputation til Hr. Necker, med Begiering at komme tilbage, bliver formodentlig besluttet. - Der var virkelig 236000 Mand paa Listen, som havde grebet til Vaaben. Alle Mandspersoner fra 15 til 60 Aar bleve tvungne til at gribe til Vaaben, og fra Provindsen Bretagne ville endnu 40000 Bevæbnede marschere til Paris.