Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-14
Min Vert, Hr. Drovetti, forhen fransk Generalconsul, overvælder mig med Artigheder. Han er en retskaffen og kundskabsrig Mand, som staaer godt anskreven hos Paschaen, og som viser mig og mit Forehavende væsentlig Tjeneste. Han kjender hele Ægypten og besidder den største og kostbareste Samling af indenlandske Alderdoms skatte. J min Gaard staae Heste fra Ægypten, Arabien og Dongola, fastbundne ved Benene; imellem disse spadserer en stor Struds omkring, og østerlandske Jndividuer af alle Arter gaae heri en broget Mængde blandt hverandre. Om Middagen og Aftenen spise vi Dadler og Bananer, og lade, ligesom Naboberne, Fluerne bortjage fra os ved Negere. Slige smaa Slaver fra Sennaar og Darfur findes her hyppig; jeg agter at kjøbe en saadan og søge at bringe ham til Europa. Kanalen, som Paschaen har ladet udgrave imellem Ramanien og Alexandrien, er af stor Nytte for Handelen, efterdi Bogaz ikke altid er seilbar og Jnd- og Udløbet i Nilen er forbunden med stor Fare. Desuden sikkrer den i Fremtiden, Fordelen af en bedre Vandingsmaade og følgelig en bedre Cultivering af Alexandriens Omegn, som mangler fersk Vand. Denne Kanal, som i Slangeformig Retning udgyder sig i den gamle Havn, er af ulige Dybde og Bredde, og fuldendtes en Tid af tre Maaneder ved To Hundrede og Halvtredsindstyve Tusinde Mennesker: et Arbeide, som, formedelst Paabydelsen af de derpaa anvendte Kræfter, kan sammenlignes med Foretagenderne af de gamle Beherskere af Ægypten. Desværre ere Bredderne, som for det meste bestaae af løs Sand, endnu ikke tilfulde sikkrede mod Jndstyrtning; men der tænkes dog paa deres Sikkerhed. Søen Marenti, som, ved det at en Dæmning i sidste engelsk franske Krig blev gjennembrudt, havde udvidet sig saa meget, og efter den Tid igjen temmelig udtørredes, er desværre for to Aar siden, ved Nilens indtrufne høie Stigen, atter bleven sat i den Tilstand, at et Par hundrede Landsbyer deels ere tilintetgjorte, deels berøvede deres Underholdning, den Skade, uberegnet, som hiin Oversvømmelse tidlig eller sildig maa yttre paa Jndvaanernes Sundhed Alexandrien. Forgieves har jeg i Alexandrien villet opsøge den fordum saa berømte Port til Rosette, der skal have været et ziirligt Mønster af den manriske Bygningskonst. Den er i sin gamle Form forsvunden, ligesom og den største Deel af den gamle bagmuur, tilligemed de Taarne, der skulde forsvare og pryde samme, i det Paschaen har ladet det endnu Tilbageværende deels omdanne, deels nedbryde og forsyne med nye Forsvarsværker. Disse bestaae af crenelerte Mure og Taarne, som ere slet byggede og forsynede med ligesaa slette Grave. Hovedporten danner en Art, med Canoner besat, Donion. Vanskelig vilde Alexandrien, saavel fra Søe, som fra Landsiden, gjøre stor Modstand. Udenfor Ringmuren ligge de af Franskmændene byggede Forter, Cretin, Caffarelli o. a. paa høie Gruusbakker. De kunne vel oversee Omegnen, men de ere for bratte, og deres Jld følgelig forplyngerende. Udenfor Rosettes Port besaae jeg Valdpladsen af 21 Martii 1801, hvor Sir Ralph. Abercrombie og General Roize faldt. For den franske Armee var Terrainet særdeles fordeelagtigt, og var den sidste General tilbørlig bleven understøttet, turde de Franske blevet Seierherrer. Begge Armeer havde forskandsede Stillinger, hvilken Omstændighed ikke er bemærket paa Planen over dette Slag i General Wilsons Værk.