Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-11-30
Fædrelandet meddeler Følgende af et Brev fra Upsala: Dine Meddelelser og Eders skan dinaviske Selskabs indre Forhold have i høi Grad interesseret mig, og til Gjengjæld veed jeg ikke noget bedre, end at underrette Dig om vort skandinaviske Selskab. Dog har jeg ikke Meget at fortælle, da Selskabet er i sin Vorden. For nu at begynde med Begyndelsen, maa jeg gaae Noget tilbage i Tiden. Mit sidste Brev til Dig afgik den 22de October, og jeg kunde deri alene give en kort og høist ufuldstændig Notits om Selskabet; men allerede den 25de October udgav det sit Program og korte provisoriske Love, undertegnede af Directionens Medlemmer: P. J. Petersson, R. M. Bowallius, B. E. Malmstrøm, C. F. Berg stedt, H. G. Hultmann, L. O. Hammargren og L. F. Kumlin - de 4 Første og den Sidste Docenter, Hultmann og Hammargren Studenter. Programmet indeholdt hovedsagelig Jndbydelse til hvar och en, som nitalskar for den skandinaviska kulturen; det skandinaviske Selskab, som det nu hedder, er saaledes stillet udenfor Studentercorpset, som saadant, og dette var en Forsigtighed, der snart viste sig nødvendig, idet Consistorium ifølge en endnu de jure bestaaende ældgammel academisk Lovbestemmelse har en meget udstrakt Magt over Studenterne, som Studenter. Selskabets Direction indgav, Dagen førend Lovene, udfærdigedes, en Anmeldelse til det academiske Consistorium om, at et saadant Selskab var stiftet; denne tilstilledes Academiets Rector – for nærværende Tid Geiser; han svarede, at en blot Anmeldelse ikke var tilstrækkelig - Du maa erindre, at Rector maa lyde Consistoriums Majoritet men at man maatte indgive en Ansøgning. De 7 Directeurer svarede strax, at saafremt de ind gave en Ansøgning, saa vilde de med det samme erkjende Consistoriums Ret til at forhindre Selskabets Stiftelse, en Ret, som de umulig kunde erkjende da Selskabet ikke havde Noget at gjøre med Studenterne som Corps, ihvorvel det stod disse frit forat indtræde deri. De kunde saaledes ikke gjøre mere end indgive en Anmeldelse, og hvis Consistorium formeente at have nogen større Ret over et Selskab, dannet af frie Medborgere, saa maatte det prøve paa med Loven i Haanden at opløse Selskabet. Geiser blev - som Rector - heelt consterneret over denne hos Studenter desværre saa usædvanlige Bestemthed; men - som Geiserglædede han sig naturligviis derover, og sagde: jeg for mit Vedkommende har sandelig ikke det mindste mod Selskabet, og jeg skal meddele Consistorium Herrernes Anmeldelse - fase, hvad det sager. – Men Consistorium har naturligviis slet Jntet sagt, da det ikke hos os gaaer an, uden videre at undertrykke et Selskab, som intet Ondt har gjort. Det skandinaviske Selskab bestaaer saaledes baade de facto og de jure. Programmet indeholdt, at Selskabets første Sammenkomst skulde holdes, naar 100 Medlemmer havde tegnet sig; dette er nu skeet, og paa Løverdag, den 25de November, holde vi vort første Møde. Det er næsten alene Studenter, der have indmeldt sig, blot med 2 hæderlige Undtagelser, Digteren Professor Atterbom og Ærkebiskoppen af Wingard; dog er det troligt, at Hr. Erkebiskoppen, som en stor og dertil god Politiker, alene er indtraadt i den Hensigt, at blive et Slags Spiritus rector, en Styrmand, for at Selskabet ikke alt for meget skal forløbe sig paa det politiske Gebeet, men -J Geijer har ogsaa yttret, at han har i Sinde at indtræde. Af de øvrige Professorer gjøre vi Regning paa Fries (Botanikeren), Bergfalk (Juristen og den nylig ansatte Wingqvist (Statistikeren). De Øvrige ere stemte imod Selskabet og søge at modarbeide det ved at afskrække Studenter, fra at træde ind. Dette Forhold maa visselig i høi Grad forundre Eder i Kjøbenhavn, det nemlig at man her er saa skugradd, endskjøndt der ikke er allermindste Fare at befrygte; men det afgiver et yderligere Beviis paa, hvor liden Lyst man selv under en constitutionel Forfatning, som vor, føler til at optræde som selvstændige Mænd. Strax efter Selskabets Stiftelse udkom et Skrift derimod af en vis Magister Rundgren, som har været Jnformator hos den svenske Minister Lagerheim i Kjøbenhavn, maaskee J saaledes kjende Manden. Skriftet var tydeligen beregnet paa at splitte vore Kræfter, men det fremkaldte øieblikkelig en Replik i det her udkommende liberale Blad Thorgny; dernæst udkom en skarp Gjendrivelse af den Rundgrenske Lære i Bruchureform, forfattet af Magister Bergstedt; endelig en Artikel i Freya og en dito i - Svenska Biet, der ogsaa har taget den skandinaviske Sag under sine Vinger (det samme gjorde nok ogsaa Dagen i sin Tid hos Eder). Af disse 4 Modskrifter har Rundgren alene svaret paa det Bergstedtske. Rundgrens sidste Skrift, er holdt i en meget anstændigere Tone, og han er neppe selv Forfatter dertil, endskjøndt hans Navn staaer paa Titelbladet, thi hans forrige barokke Anskuelser ere betydelig modificerede. Sandsynligviis udkommer snart et Svar derpaa af Bergqvist. Denne Polemik er af uberegnelig Nytte, thi den sætter Liv i Mange og udbreder Kundskab og Selskabets Tilværelse. Jeg tør endelig udtale det sikkre Haab, at her snart vil udkomme en Journal i liberal-skandinavisk Aand.