Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-04-02
J Grenoble herskede efter Moniteuren den 22 Marts den største Orden og Rolighed." befaling til Nationalgaardens Opløsning var udstædt, og det 35te Regiment, som fortjente en fuldkommen fyldestgjørelse, har atter holdt sit Jndtog sammesteds. Nairen og Municipalitetet have saaledes intet udrettet med en Protest til Kammeret og Kongen, hvorefter det ikke er dem bekjendt, at Nogen havde raabt: "Ned med Kongen, leve Republiken!" og det erklæres for aldeles usandt, at Kongens Authoritet noget Øieblik var miskjendt af Øvrigheden. Andre tilskrive Fri korpset, der bestod af unge, exalterede Mennesker, den største Deel i de forefaldne Uordener. General Huldt, Øverstkommanderende i den 7de Militairdivision (Lyon), bliver for fløttet til en anden, fordi han gav befaling til det 35te Regiments Afmarsch. Et andet Forhold viste derimod Præfekten, som afviste den bemærkning, at vare Tropperne Kongens, da var Nationalgaarden Nationens, med dette Svar, Kongen er Nationens første Soldat, baade Linietropperne og Nationalgarden ere som han Nationens Soldater, og han kan vente Belønning ligesom Præfekten i Ande=Departementet, Hr. Deiean, der for sit Forhold i Cirkassonne er udnævnt til Ridder af Æreslegionen. Jkke nok, at Statsraads-Præsidenten høilig har misbilliget den under Tumulten i Grenoble udviste Eftergivenhed; Krigsministeren, Marskal Soult, har endog i en Dagbefaling af 22 Marts ladet det 35te Regiment tilkjendegive Kongens Tilfredshed, med befalingen til, at det ufortøvet igjen skulde rykke ind i Grenoble, da det aldrig har ophørt at hylde Pligten, og stedse vil være beredt til at bekjempe saavel de Fiender, der maatte true Fædrelandets Uafhængig hed, som Anarkisterne, der pønse paa at kuldkaste Lovene og forstyrre den offentlige Rolighed. Endnu melder han, at de Skyldige ville blive tiltalte og straffede, og slutter med følgende Kraft=Udraab: "Soldater, Fra den Dag af, da den treefarvede Fane gjengaves Eder, have J ikke ophørt at hædre den ved Eders Mandstugt, Mod og Hengivenhed. J have omgivet Juli=Tronen og Forfatningen med en Muur, paa hvilken alle Partiesygens Anstrængelser ere strandede. Soldater, Kongen og Frankerig takke Eder derfor!" Lader sig saaledes, ved den stærke Troppemagt, som er samlet i og omkring Grenoble, vel for Øieblikket ingen aabenbar Modstand befrygte, des stærkere ulmer maaskee Jlden under Asken. Paa deres egne nær, spaae de fleste Blade, selv Messager, intet Godt af den Maade, hvorpaa Ministrene troe, at burde lægge deres Kraft for Dagen. Temps, som vil vide, at Perrier i Statsraadet har tvunget Kongen til at bifalde Strængheden, under den gjentagne Trudsel, i modsat Fald at ville tage sin Afsked, bringer dem i Erindring, at Restaurationen netop styrtede, fordi den med Magt vilde sætte sine Planer igjennem, og spørger, hvorledes en gammel Kriger har kunnet bruge saa hyperbolske Floskler, som kunde det have været efter Austerlitzslaget, Handelsjournalen finder Dagbefalingen det samme som en Erklæring af hele Frankerig i Beleiringsstand." Et af de meere maadeholdne Blade har udentvivl opfattet det rette Synspunkt, i nogle kjernefulde Betragtninger, omtrent saalydende: disse gjentagne Bevægelser i Lyon, Grenoble a. indeholde betænkelige Symptommer for Statsmagten. Vel vide Vi, at der gives Folk, som sige: J have den materielle Kraft, ihænde, hvad har det saa at betyde, Opløser Nationalgarden, naar den modsætter sig! kasserer Pladskommandanterne, naar De ikke befale at fyre paa Folket, men efter Alt dette bliver Folket; det kan Man hverken afsætte eller opløse. Der handles ikke meere om Gade=Opløb; det gjelder en politisk Revolution. Ministeriet lader sine Journaler sige: det er Regjeringens Pligt at undertrykke Opstand. Vi ønske det Lykke hertil, da Vi betragte Orden for en saa stor Fornødenhed, at enhver Opposition maa tie for den; men gaaer Man tilbage til den første Aarsag, da er Uorden ikke et heelt Folks Lune, men udspringer af Jldebefindende og almindelig Lidelse. Og hvorfor er Folket saa uroligt, Ville J vide det? Fordi Revolutionen ingen af dens Løfter har holdt. Den kom fra Folket, maatte altsaa og bringe det Lettelse. Men hvad har Man gjort istedetfor dette simple, naturlige Middel, Man har beholdt Budgettet som en Reliquie; Man har endog formeret det; de trykkende Paalæg ere vedblevne, ja endog forøgede. Nye Byrder ere væltede paa Folket. Hvad vil følgen blive At Folket, som har gjort Revolutionen, indbilder sig, at den endnu ikke er fuldendt og at der endnu et Noget tilbage at gjøre. Nu siger Kabinettet Os: det er vort Kald at undertrykke Uorden, og Vi ville opfylde denne Pligt. Men Hr. v. Polignac holdt sig ogsaa for Manden, der var kaldet til at redde Tronen og de kongelige Prærogativer; hvad gjorde han dem til For Frankerig gives der ingen uundværlige Mennesker, vort skjønne Land behøver Jngen uden sig selv til sin Redning. Det vil Orden, Rolighed, Fred, og Alle de, som anmasse sig at ville forberede og lede dets høie Bestemmelse, ere indbildske Daarer eller Bedragere. Og isandhed, der yttre sig kun alt for mange Tegn til Misnøie og Urolighed. Den 20 Marts (den unge Napoleons Fødselsdag) fandtes Vendomestøtten behængt med violette Baand og Blomsterkrandse, og den 22 Marts konfiskerede Politiet flere hundrede Medailler med Henrik Vs Billede i St. Denis=Forstaden. J Romans er anholdt flere Personer, som havde forladt Grenoble paa en Baad, den de selv roede. J Toulon ere alle Poster fordoblede og skarpe Patroner uddeelte. En fanatisk Missionair prædikede her offentlig imod Juli-Revolutionen, og Man skal have opdaget, at 800 Personer vare beredte paa at indskibe sig til Nizza, for at tjene under Hertuginden af Berry. J Vendeen er det atter kommet til nogle Smaafægtninger imellem Tropperne og Chouans-Banderne. J Strassburg har Man ogsaa paa Grund af foruroligende Rygter, maattet tage overordentlige Forholdsregler, endskjøndt Præfekten i en Proklamation har forsikkret Jndvaanerne, at Paris og hele Frankerig, paa yderst faa Undtagelser nær, nyder en fuldkommen Rolighed. –¬