Aalborg Stiftstidende, 1834-08-04
Orienten. Allg. Zeit, indeholder følgende Artikel fra Constantinopel, dat. 1ste Juli. Efterat der i den sidste Tid ere afholdte ladskillige Divans-Forsamlinger i Anledning af den engelske Flaades Ankomst til de tyrkiske Kyster, i hvilke man omsider tog den Beslutning at forlange en categorisk Erklæring, af den engelske Gesandt angaaende sammes Bestemmelse, bleve da en dertil sigtende Note udfærdiget. Lord Ponsonby skal imidlertid have givet et problematisk og undvigende, ja selvirettesættende Svar, hvorover Divanet er bleven baade bekom ret og fortrydelig." - Den Kongl. græske Gesandt, Zographos, har hidtil ikke kunnet opnaae nogen formelig Anerkjendelse, ja det synes endog som om der cabaleres mod ham fra Portens Side. Om endog hans forgiæves Venten paa en Audients hos Storherren ikke er et tilstrækkeligt Beviis for hiin Paastand, finder man maaskee snarere samme i det Factum, at alle hans Bestræbelser for at skaffe græske Kjøbmænd de til Passagen gjennem Dardanellerne fornødne Fir mans hidtil have været frugtesløse, saa at Grækerne ere aldeles udelukkede fra Handelen paa det sorte Hav. Endnu mere synes en nylig indtruffen Begivenhed at retfærdiggjøre, hiin Paastand. Nogle i Laconien fødte Grækere havde ved en vis Leilighed yttret, at de ikke længere vare Portens, men Kongen af Grækenlands Undersaatter. Denne Yttring blev optaget saa ilde af de tyrkiske Autoriteter, at de lode give hine Grækere Bastonade, for at overtyde dem om Tyrkernes vedvarende Herredømme. Saasnart dette kom til Zographos Kundskab, overdrog han strax sin første Dragoman at skaffe sig Vished om Sagen, og derpaa gjøre de nødvendige Forestillinger. Dette havde imidlertid ikke anden Virkning, end at Dragomanen blev sendt tilbage med et skarpt Svar, som var ledsaget af en befaling til at give de stakkels Grækere, endnu en Dosis Bastonade. Paa Grund af disse Fornærmelser skal Zographos have indsendt et Ultimatum af det Jndhold, at han maatte forlange sit Pas, hvis hans billige Fordringer ikke inden en vis Tid opfyldtes, hvorpaa han hid= og til dog ikke har erholdt noget endeligt Svar. Nyere Efterretninger fra Grækenland omtale Opstandens blandt Mainoterne som endnu ikke dæmpet, ja endog som hidtil uheldig bekjempet af Regjeringen. De forenede bay ferske og græske Tropper - hedder det - vare rykkede frem fra Calemata til Almyros, og havde paa Veien bemægtiget sig adskillige faste Taarne, men i den tredie Nat fik Mai noterne Undsætning fra de længere fraliggende Capitanerier, og om Morgenen saae de Angribende sig blokerede af omtrent 2000 Fjender. Der var baade Mangel paa Levnetsmidler og paa Vand; Heden var utaalelig, og Fiendernes og Antal syntes at tiltage hver Time. Man besluttede at tiltvinge sig Tilbagemarschen til Calemata, men her traf den nene Afdeling paa saa store Vanskeligheder, at Officererne saae sig nødte til at træde i Underhandling med Fjenden, som lod dem passere mod en Sum af nogle hundrede Piastre, hvilke man fik samlet sammen. En anden Afdeling maatte overgive sig; Fangerne afvæbnedes, berøvedes deres Klædningsstykker og sendtes saaledes hjem. Begivenhederne i det østlige Sparta, hvor der skeete et Angreb paa Marathonist, og derpaa et Tog til Bjergegnene, ere bekjendte, men det synes ikke at have været Major Vinter, der fægtede der, da han tvertimod forblev med sin Bataillon i Nauplig i Anledning af den koldkotroniske Proces, men derimod Major Otto, som med sine Frivillige landede i Bugten ved Marathonis. Ogsaa her manglede Proviant og Transportmidler, ogsaa her traf man paa en stærk og veludrustet Fjende, der var forsylinet med Geværer af sværere Caliber end Troppernes, og hvis Skud vare desto farligere, da de stode skjulte mellem Klipperne. Siden det uheldige Udfald af disse Expeditionerlindskrænker man sig til at observere Mainoterne, og da disse ikke overskride deres Grændser, hører man forsikkre, at Alt er bilagt; Andre sige, at man holder disse Røvere blokerede i i deres Klippereder, og at de staae i Begreb med at underkaste sig, og aflevere Vaabnene. J Nauplia veed man not hvad dette har at betyde, imidlertid ere selv der Beret, ningerne om de enkelte Begivenheder uovereensstemmende, og Jngen vil være den, der har givet befaling til Angreb. General v. Lesuiron skal have forlangt og erholdt sin Afskeed, Maurokordatos derimod (som allerede bekjendt, være entledilaget fra sin Post som Præsident i Ministerrandet. Man tilføier, at General Heideck ønsker at vende tilbage til sit Fædreland, for at bruge Badet i Gastein.