Ribe Stifts Adresseaviser, 1844-07-03
Det er vedtaget iblandt de slesvig-holsteenske Ordførere, naar de ville gjøre det danske Sprog dets Ret i offentlig Forhandling stridig i Hertugdømmet, navnlig i Stændersalen, at stille det sammen med det Plattydske og det Frisiske, begge disse - hedder det – ere Folkesprog, og for intet af disse gjøres der Fordring paa en Plads i Stænderforsamlingen. Vedkommende ville selv bedst vide at vurdere denne Beviisførelse. Thi de ere sig ret vel bevidste den hele Urimelighed i at sammenstille et Sprog, som har en fuldstændig Literatur at støtte sig til, som bruges baade i Kirker og Skoler og paa Thinge, med Mundarter, om hvilke Jntet af alt dette gjælder. Heller ikke kan det være alvorligt meent, naar man anstiller sig, som om det danske Sprog, hvis Ret til offentlig Brug bliver paatalt, skulde være den slesvigske Almuedialect, der staaer i samme Forhold til Sproget, som saamange Almuedialecter, baade danske og tydske, staae til det Danske og det høitydske Sprog, men hos enhver slesvigsk Bonde eller Borger af nogen Dannelse nærmer sig meere eller mindre til Skriftsproget, indtil det i alt Væsentligt falder sammen med dette. Men paa den anden Side er det vist nok, at det danske Sprog i Slesvig - derved, at en tydskdannet og for det Tydskes Udbredelse utrætteligt virkende Embedstand længe har kunnet arbeide uforstyrret i alle vigtigere Forhold i Livet – er i Skrift og Tale trængt tilbage fra det Puntt, hvorpaa det burde staae. Dette vil Modpartiet have betragtet som en gunstig Tilskikkelse, som Forbetydning om et Tidspunkt, der af al Magt skal fremskyndes: da det Danske vil være forstummet og forsvundet i Slesvig, og dermed den nationale Hindring for en tydsk nordalbingisk Stats-Eenhed lykkeligen vil være hævet. Vi derimod finde i denne Sagernes Stilling ikkun en Mindelse til Nationen og vel ogsaa til Regjeringen, om nu at søge oprettet, hvad tidligere er paa sørgelig Maade bleven forseet og forsømt, for at see det danske Element i Hertugdømmet hævet til værdig og selvstændig Existents. Dersom Medborgere forene sig med os i denne Anskuelse og i en dertil svarende Virtsomhed, da vil der i denne Forening af Kræfterne ligge den enene sømmelige Besvarelse - fordi det er den eneste virtsomme - af den slesvig-holsteenske Paastand, at de Danske i Kongeriget bør betragte deres Landsmænds Kamp for dansk Sprog og dansk Nationalitet som sig uvedkommende, og overlade det til flesvigholsteenske Advocater og Embedsmænd at søge Forholdene ordnede efter deres politiske System. Et anerkjendt Organ af den høieste Vigtighed for den danske Sag i Slesvig er den journalistiske Presse, forsaavidt som denne har helliget sig til den danske Nationalitets og den danske Statseenheds Tieneste. Skjøndt trykket og fortrædiget af Censuren, der er nedlagt i slesvig-holsteenske Embedsmænds Hænder, virke disse Blade ufortrødent. Det Liv og Sammenhold, hvortil den danske Folkeaand er vaagnet i Slesvig, skyldes, efter det almindelige Vidnesbyrd, af de med Forholdene bedst bekjendte Mænd, de tre Ugeblade, som udgives af danske Redacteurer i Haderslev, Aabenraa og Flensborg. Det er i disse at dansk Sind og Anskuelse offentlig udtales og udvexles, ved dem, at et Foreningspunkt har dannet sig af Kræfter, som forhen fandtes vidt omspredte uden at kjende eller at kunne benytte hverandre. Men ligeoverfor dem staae de slesvig-holsteenske Blade, som paa enhver Maade understøttes og begunstiges, medens hines Læsekreds er indskrænket til Landboe- og endeel af Borgerstanden. Udgiveren af det Aaben raaer Ugeblad har endnu ikke, al anvendt Bestræbelse uagtet, kunne erholde Tilladelse til selv at trykke sit Blad, for den flensborgske Tidende er af Handels foreningen ansøgt om Tilladelse til at maatte optage private Avertissementer; men heller ikke den har hidtil været at opnaae. Under saadanne Vilkaar vilde den fortsatte Udgivelse ved enkelte af Bladene endog kunne være forbunden med Tab, og i alle Tilfælde savnes Midlerne til at forhjælpe disse Blade til en indre og ydre Udstyrelse, som staaer i det rette Forhold til Modpartiets mange og ivrigt understøttede Organer. Jkke mindre vilde der, naar de fornødne Pengemidler havdes, kunne virkes for den nationale Sag saavel ved Udgivelse af passende Folkeskrifter, som ved at understøtte Sognebibliotheker i Nord- og Mellem-Slesvig med danske Bøger. J sidstnævnte Henseende har en Forening af danske Slesvigere allerede i en Række af Aar virket paa høist velgjørende Maade, og det er vort Ønske at stille de Midler, som kunne anvendes til at udvide denne Virksomhed, til den patriotiske og med de locale Forhold bekjendte Bestyrelses Raadighed. Men ogsaa til understøttende Medvirken i anden Retning og under anden Form kunne Omstændighederne medføre Anledning og Opfordring. Exempelviis henvise vi til det senest herfra foretagne Stridt, den Petition, ved hvilken de Danske i Kongeriget staae i Begreb med at slutte sig paa det tilsidesatte Modersmaals Vegne, til de Danske i Hertugdømmet. Foranledigede ved de senest indtraadte Forhold have den Slesvigske Forenings Medlemmer henvendt sig med et offentligt Ord til deres Landsmænd. De minde deri om, at, omendskjøndt de danske Slesvigere er De, der nærmest lide under Tingenes nærværende Stilling, gjælder det dog hele den danske Nations aandelige Liv og Ære;" og de søge Styrkning i det Haab, at der er en Fremtid, hvori det maa, kan og skal blive anderledes, i den Beslutning, at vi af al Magt vil stræbe efter dette Haabs snarlige Opfyldelse." Allerede tidligere havde vi Undertegnede fra den Slesvigske Forening erholdt Anmodning om, at ville fremtidigen - og udenfor den Kreds, hvortil vor Virksomhed hidtil har været indskrænket, til dansk Underviisnings Fremme i Slesvig, danne et faststaaende Mellem og Forbindelsesled imellem de Danske Syd og Nord for Kongeaaen, og efter Raadførsel med de Mænd, der hidtil have sam virket med os i Nationalitetens Tjeneste, have vi troet, ikke at burde unddrage os denne Anmodning, i den tillidsfulde Forudsætning, at danske Medborgere saa mange, som i Sandhed føle for og med dette Navn - ville billige og undernøtte denne vor Beslutning. Ligesom altsaa, allerede i afvigte Aar, endeel Medborgere i det sydøstlige Jylland have udtalt deres Stemning i denne Henseende, ved personlig at tiltræde den Slesvigske Forening, saaledes udstede vi herved til danske Mænd og Qvinder Jndbydelse til at stifte en vedvarende "Slesvigsk Hjælpeforening, med den Bestemmelse, at det aarlige Contingent - som i Almindelighed fastsættes til 1 Rbd. for hvert Medlem - skal anvendes til at fremme Foretagender til dansk Nationalitets Opretholdelse, Beskiermelse og Udvikling i Slesvig. Anvendelsen af dette Contingent - som vil blive holdt adskilt fra Bidragene til Underviisningsvæsenet – vil i ethvert enkelt Tilfælde blive bestemt af den kjøbenhavnske Comte, dog saavidt muligt, efter forndgaaet Overveielse med de Medcomiterede i Provindserne. Aarlig Beretning skal blive meddeelt."J Ribe Stift have følgende Mænd erklæret sig villige til at virke for Sagen: Godseier, Stænderdeputeret Tang, i Nørre-Vosborg ved Holstebro. Pastor Krarup, i Hysom ved Lemvig. Procur. Hunderup, i Nørholm ved Ringkjøbing. Proprietair Fenger, paa Bregningegaard ved Ringkjøbing. Adjunct Adler, i Nibe. (B. T.)