Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-03-14
Nyeste Post-Efterretninger. J Vien har man faaet Efterretninger fra Constantinopel af 29de Januar, i følge hvilke Tilberedelserne til det næste Feldttog blive fortsatte med den største Virksomhed. Det Svar, som Reis Effendi havde meddeelt Hr. Jaubert paa hans Propositioner, var blevet dicteret af den Nederlandske Dragoman Hr. v. Testa, det indeholdt vel det Ønske, at Porten maatte snart træde paa nye i en venskabelig Forstaaelse med Frankerige, og England; men Hr. van Zuilen synes at have forventet andre og større Concessioner. Børspeculantere i Vien havde derpaa udbredet allehaande krigerigske Rygter, som havde bevirket, at Statspapirene vare faldne noget; men de erklæes alle for ugrundede. – Det samme havde været Tilfældet i Frankerige; man havde fortalt at Rusland og Preussen ville indgaae en Alliance med hinanden, at en bevæbnet Nentralitet, skal oprettes, at den Franske Armee paa Morea skal forstærkes til 25000 Mand. Bladet Messager forsikkrer, at alle disse Rygter ere usande; der finde hverken Trudsler eller Fiendtligheder Sted, og der behøves ingen overordentlige Udrustninger. Man taler endog om, at Marskal Maison og General Sebastiani skulle vende tilbage til Frankerige; men at General Schneider skal blive der med 6000 Mand. – Vi ville derfor ikke bryde os om disse uhiemlede Rygter; men henvende vor Opmærksomhed paa Betragtninger af en, som det lader, paalideligere Beskaffenhed, nemlig paa en Artikel i Allgemeine Zeitung, dateret Berlin den 20de Febr., og der anført under to Udmærkelsestegn, der lyder saaledes: Da Greve Guilleminot for nogen Tid siden skrev til een af sine Colleger: Porten kommer til at betale Gildet ved dette politiske Drama, og derved anførte de Ord af Montesqvien, naar de Vilde i Luisiana ville have en Frugt, saa hugge de Træet af ved Roden og samle Frugterne; saaledes er det beskaffen med den despotiske Regiering; og han derved vilde tilkiendegive hvor usikkert det Haab er, at formaae Porten med det Gode til at indvilge Concessioner, saa sagde han Sandhed. Porten vedbliver nu som tilforn ved sit eengang i flere Aar fulgte System, og synes ikke allene ikke at ville give Magternes Forslag noget Gehør; men selv at ville sætte sig udelukkende i Besiddelse af Jnitiativerne ved den Græske Qvæstion. En Communication af Reis Effendi til den Nederlandske Gesandt erklærer: at Porten har allerede flere Gange meddeelt Ambassadeurene sit Svar paa Protokollen af 16de Novbr., og at de ikke kunne vente noget andet. Tillige bliver der tilstaaet Ambassadeurene en Frist af 3 Maaneder, regnet fra den 22de Januar, for at vende tilbage til Constantinopel (i Stykket leveres Erklæringens Ord i det Franske eller diplomatiske Sprog). Dette er nu en paremtorisk Erklæring, et Ultimatum fra Divanet til de tre Magter, hvorved de opfordres til at benytte denne Termin for at erfare i Constantinopel selv Portens virkelige Hensigter med Grækenland. Dette falder endnu tydeligere i Øinene, naar man bliver underrettet om Portens Dispositioner i Anledning af Magternes Erklæring, som stille Grækenland under deres Beskyttelse; den erkiender nemlig kun forsaavidt Grækenlands og de Cycladiske Øers Neutralitet, som det kan bestaae med Jslamismens Grundsætninger: thi i anførte Communication hedder det blot, Alle Afsendelser af Tropper dertil skulle standses. indtil Udfaldet af de venskabelige Conferencer fra Portens Side. – Det er slet ikke Meeningen, at Porten vil virkelig erkiende denne Neutralitet, den forbeholder sig saaledes Ret til at oppebie et gunstigt Øieblik for at begynde nye Blodscener i Grækenland. Den overlader Magterne kun det Alternativ, ufortøvet at sende deres Ambassadeurer Ordre til at vende tilbage til Constantinopel. eller at sende Tropper til Grækenland for at forsvare sin egen Ære og virkelig forunde Grækerne den Beskyttelse, som er lovet dem. Thi naar Ambassadeurene ikke komme til Constantinovei, saa kunne heller ingen venskabelige Underhandlinger finde Sted imellem Magterne og Porten, og saa kan Divanet ogsaa uden Betænkning lade Tropper marschere til Morea, for at giøre sine Fordringer gieldende, da det ikke har taget nogen Notice af et neutralt District, og Reis Effendi har vogtet sig for at nævne det Ord Neutralitet, Heraf vil formodentlig følge, at Magternes vel meenende Raad til det Tyrkiske Ministerium have forfeilet deres Hensigt og vanskeligen føre til et heldigt Resultat. Tilsidst maae der dog tænkes paa andre Midler for at bringe Roligheden. tilveie i Orienten. Man kan tydelig see, at dette Stykke kommer fra en diplomatisk Haand; de Ord hvormed det sluttes ere udentvivl de første, som ere offentlig udtalte og som henpege paa større og mere omfattende Aftaler og deraf følgende Begivenheder i Fremtiden. Det store politiske Spil bliver hver Dag meere alvorligt og meere indviklet, og Udviklingen af alle de betænkelige Knuder, som snoe sig sammen een efter den anden, afgiver et Stof for den høieste Jnterresse. Der gives imidlertid en Omstændighed, som nok fornemmelig har foraarsaget Portens Ubøielighed, og det er den Post i den Erklæring fra de tre Magters Ambassadeure, som Hr. Jaubert har bragt til Constantinopel, hvori de erklære: at de tre Magter ikke ville betragte Grækenlands Grændser som afgjorte, ved det at Morea og Cycladerne ere stillede under deres Protection; men kun som den Basis, hvorfra de ville gaae ud ved deres Underhandlinger med Porten; denne befrygter derfor, at Fordringerne skulle blive meget store. At Magterne have i Sinde at udvide Grækenlands Grændser til Thessalien og Albanien slutter man sig til deraf, at de have tilladt Grækerne at udstrække deres Jnsurrection til Thermopylerne midt under Hr. Jau berts Underhandlinger i Constantinopel om Grækenlands Pacification. Disse Fremskridt begynde nu ogsaa at allarmere den Tyrkiske Regiering, og man troer i Constantinopel, at disse Operationer ere en Følge af de Franske Agenters Raad; thi da Fyrsten af Polignat havde forelagt den Engelske Regiering at udvide Grækenlands Grændser indtil en Linie fra Bugten ved Volo til den ved Arta, saa skal denne have svaret, at disse Lande toge jo nu ingen videre Andeel i Jnsurrectionen, det var derfor fornødent at den bliver forplantet dertil. Den Franske Regierings Forhold kan desuden umuelig behage Porten; thi der skrives fra Napoli di Romania under 1ste Januar, at Oberste Fabrier er bleven forsynet med de fornødne Penge, for at eqvipere og udruste 6000 Soldater, og at den Franske Regiering har udnævnet ham til Chef for Grækenlands regulaire Tropper; hans Ankomst har opvakt megen Glæde i Grækenland; man siger at han skal afløse General Church i Commanden i Vest Grækenland, hvilken igien skal faae Commandoen over Fæstningerne, og at Præsidenten vil optage et Laan af Jtalienske Kiøbmænd imod at sætte Jorder paa Morea i Pant derfor Præsidenten Greve Capodistria har den 4de December tilskrevet Lord Cochrane ved hans Afreise fra Grækenland et meget forbindtligt Brev, hvori han giver sit Biefald til Lordens aflagde Regnskab for de Penge, som han har erholdet af den Græske Regiering og erkiender at han har 10634 Spanske Talaris tilgode. Han bevidner ham den Græske Regierings Erkiendtlighed for de udviste Tjenester; men tilstaaer at da Grækenland nu er stillet under de store Magters Beskyttelse, saa kan Regieringen ikke længere foretage nogen Operationer, som kunne svare til hans Talenter og hans Rang. Man erfarer tillige af denne Skrivelse at Lorden har renonceret paa sin Andeel af Corvetten Hydra og Goeletten Athenais og paa 20,000 Pd. Sterling, som Grækenland var ham skyldig.