Berlingske Tidende, 1772-06-08
Kunsters og Haandværkers Beskrivelser. Efter at den store Francois Bacon, Cantzler i Engeland, havde anprist Naturens Studium, indbød han de Lærde til at udstudere og bringe til Fuldkommenhed Kunsterne, som han ansaae for den mest vesentlige Deel af den menneskelige Videnskab. - At mange Nationer, og i sær Engeland, Holland og Frankerig, have fulgt dette nyttige Raad, kan sees af den Fuldkommenhed hvori Kunster og Haandverker nu ere hos dem, og bemeldte Nationers Tilvext og Styrke, siden den Tid, bevise kraftigen den deraf flydende Nytte og Fordeel. - Aldrig vare Kunster og Haandverker komne til den Høide de nu ere, hvis ikke de Lærde havde kommet Kunstnerne til Hielp med deres dybere Jndsigter, deres Grundregler maatte beskrives, deres Haandgreb og Redskaber forestilles i Kobber, for at Kunstens Dyrkere kunde destobedre oversee det Hele, indsee Manglerne, og forbedre dem med nyttige Forsøg og Opdagelser. - Saaledes har man ikke aleneste seet enkelte Lærde, men endog hele Selskaber og Akademier at befordre Kunsters og Haandverkers Fuldkommenhed, de have besøgt Verk stederne, optegnet deres Redskaber, undersøgt Virkningerne, opdaget de Ufuldkommenheder deri fandtes, raadet Bod derpaa, og saaledes lært Kunstneren at kiende sig selv. - Denne felleds Bestræbelses Aand har ikke endnu udbredt sig retteligen blast os, derfor staae vi endnu deri vidt tilbage. Hvis enhver bidrog til det Heles Vel saa meget hans Kræfter tillode, var det ligesaa muelige for os som for andre Nationer at opnaae den forønskte Fuldkommenhed. - Efter at jeg ved mine Franske, Danske og Tydske Ordbøger eller Dictionairer, har stræbt at giøre disse levende Sprog meere almindelige hos os, til Lettelse for os selv indbyrde; og til vort Sprogs Udbredelse blant Fremmede, har jeg ved Naturhistoriens Oversættelse og Forbedring tragtet at opvekke min landsmænds Lyst til at undersøge Naturen, og at indsee nærmer vore og andre Landes naturlige Producter og Fordele, og for at Lysthavende endnu deri kunde gaae videre, har jeg ligeledes udgive et chymisk Dictionaire; Jeg har der ikke uden medstørste Forne else erfaret mine Medborgeres bifald, men endog i Gierninge seet hvor vel mine Bestræbelser ere blevne optagne, hvorved de have tydeligen viist, at deres Smag og Jndsigt give ikke andre Nationers noget efter. - Opmuntret af dette Velbehag, har jeg foresat mig at udgive Beskrivelser over Kunster og Haandverker, med de dertil fornødne Kobbere. - Skal vi som andre Lande kunne føre os ret til Nytte vore Landes naturlige Producter, efter at vi have lært at søge og kiende dem, hvortil Naturhistorien giver storste Anledning, maa vil see at bringe Kunster og Haand erker til den Fuldkommenhed de kan komme, og hvortil de ere blevne bra te hos Fremmede, som nu hente hos os, og helst fra Norge, en Mængde raa uforarbeydede Materier, som vi siden gienkiøbe sa dyre, og ved hvilket bedre Middel kan dette opnaaes, end ved at giøre almindelige blant os Kunster og Haandverker, som hidindtiere næsten kun bekiendte af nogle Mestere, hvoraf mange ere Fremmede, som sælge os dem saare dyre, ja holde endog det meste dul for Landets Jndfødde? – Dette Verk udgives i stor Octav ligesom Naturhistorien, og trykkes med samme Skrifter, hver Kund og Haandder trykkes for sig selv og oplyses med fine fornødne Kobbere, ved hvilken Indretning enhver kan lade indbinde i et Bin saa mange og saa ham lyster, og hver Kunstner og Haandverke, kan med meget liden Bekostning blive Eiere af hvad der hendere til hans Fag. Prisen skal blive den samme som Naturhistoriens Kobbernes Priis kan ikke forud bestemmes, deri kommer det an paPrænumeranternes Antal, men mueligste største Billighed skal at tid iagttages. Jmod mit Beviis betales forud i Rigsdaler. - Vi regnes Agerdyrkningen, ikke blant de almindelige Kunster, ikke desto mindre kan dog vel ingen nægte den at være en Kunst, endskiønt den nu kun oves af Bønder, som ikke bære Navn af Kundnere, men denne almene Tankebildning kommer deraf, at vi for vexle oftest Kunstner og Haandverker med hinanden; thi hvadeAgerdyrkningen andet end den Kunst at dyrke Jorden, naar saaer, vil vel ingen undres over, at jeg foretager mig at udgive den blant denne Samling, og for at opfylde mit engang ved Lev lighed givne Løfte, vil jeg først stræbe at fornøie mine Landsmænd med denne edle Kunst, som med rette kan kaldes den første, der nyttigste, den mest vidstrakte, og meest vesentlige af Kunsterne, for hvis Opfindelse Egypterne gave deres Osiris Ære, Grækerne deres Ceres og Triptolemus, Jtalienerne Saturnus eller Januderes Konge, som de satte blant Gudernes Tal for denne Vegiegning. De største Mænd forlystede sig fordum med at dyrke Jorden. Cyrus den unge havde selv plantet de fleste Træer i hans Hauge. Hieron af Syracusa, Attalus, Philopator af Peraamo, Archelaus af Macedonien, og en Mængde andre store Mænd, vare Agerdyrkere, og roses derfor af Plinius og Benophon. Hede Rommere var Agerdyrkningen Lovgiverens første og fornemiGienstand, deres største Sejerherrer dyrkede Jorden, og gik lig fra Ploven til de største Embeder og Værdigheder, Cato studerie Agerdyrkningen, Cicero anpriser den naar han siger: Ommunrerum, er quibustaliquidacquiritur, nihil est agriculturamelius, nihil uberius, nihil dulcius, nihil hamine libero dignius - Og da vor allernaadigste Konge, som indseer de Tiden Lyksalighed, ikke aleneste befordrer og beskytter Kunster hos os i Almindelighed, men endog i sær antager sig Agerdyrkningen, be vi ansee det for en Lov at bidrage efter Evne til denne høipriseliHensigt. H. v. Aphelen.