JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-01
Fierde Classe, Nr. 2 s. til Documenter efter Stempletpapirs en Forordningens 5 5 Litra b. 10 Rigsbankskining Sølv. Schifter, 1836. Falkenskjold. Johan Christian Heiberg, kongelig Majestæts Byfoged og Byskriver i Sæby og Herredsfoged og Herredsskriver i Dronninglund Herred, pajør vitterligt: at efter Begjæring af Gaardmand Christen Pedersen af Hammerholt i Torslev Sogn, hvorledes han, i Medfor af en ham under 11te December 1835 allernaadigst meddeelt Bevilling, finder sig foranlediget til at erhverve Mortificationsdom over en af ham til Bødkermester Christen Dockedahl af Aalborg under 28de August 1821 udstedt, den 30te næstefter tinglæst Panteobligation, oprindelig stor 2500 Rbdlr. Sedler, men hvorpaa, ifølge Paategning paa Obligationen af 14de Marts 1826, er afdraget 75 Rbd. Sedler, mod 1ste Prioritets Pant i tvende fra Hovedgaarden Hørbylund i Dronninglund Herred, Hjørring Amt, udstykkede Parceller under Nr. 14 og 5, den Første af Hartkorn Ager og Eng 3 Fdkr. 1 Alb. og Skovskyld 1/2 Alb. og den Anden af Hartkorn 2 Skpr. 3/4 Alb. Ager og Eng og Skovskyld 1 1/2 Alb., af hvilket Pant Parcellen Nr. 14 senere er udgaaet, hvorom Tinglæsning af 6te April samme Aar har fundet Sted, hvilken Mortification han attraaer med Hensyn til at Panteforskrivningen er bortkommen og henstaaer undslettet i Dronninglund Herreds Panteprotocol, skjøndt Gjælden i det Hele et afgjort. Thi indstævnes paa Grund heraf og den anførte, mig foreviste Bevilling Ihændehaveren af berørte Panteobligation til at møde inden Dronninglund Herreds ordinaire Ret, som holdes paa Raadstuen i Sæby, den første Torsdag i April Maaned 1838, om Formiddagen Klokken 10, for der og da, naar Sagen foretages med ovenbenævnte Panteobligation, at fremkomme, og sin Adkomst til samme at beviisliggjøre, da Citanten i Mangel heraf, vil paastaae og forvente indbemeldte Gjældsdocument ved Rettens Dom mortificeret.
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-01
Forelæggelse og Lavdag er afskaffet ved Forordningen af 3die Juni 1796. Til Bekræftelse under min Haand og Embedssegl. Sæby, den 26de November 1836. Heiberg. (L. S.)In sidem. Heiberg.
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-01
Da det ved 4de Auction over Jacob Køhlers Stervboes Sted ved Gammel-Mølle gjorte Bud ikke er approberet, bliver bemeldte Sted, efter Begjæring af Skifterretten, stillet til en 5te Auction, som holdes i Stedet selv Mandagen den 5te December førstkommende, om Formiddagen Kl. 100; hvilket herved bekjendtgjøres, med Tilføiende, at der i Conditionerne vil blive gjort den Forandring, at Kjøberen hverken betaler resterende Skatter eller Auctions=Omkostninger. Aalborg, den 30te Novbr. 1836. Schm.
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-01
En Nytaarsaften stod en Mand Heel tankefuld, Paa Kortenspillet stirrer han; Mon Lyst til Guld Gjör, at han grunder paa det Spil Mon kan i Spillet vinde vil Om mangen Kæmpe, mangen Dværg Gaaer viden Sogn, Ei glemmes Johan Guttenberg, Det var hans Navn, Maaskee og tolke tör min Sang, Hans Tankeslagt ved Spillets Gang: Livets Blade til omskiftes Og dets Farve röd som sort: Snart det tunge Støv bortvistes, hængste Spil er dog kun kort. Skjæbnens Bog man kan oplade, abne Malmets sorte Dör, Siges der, ved disse Blade, Kige gjennem Tidens Slör. "Spaden, fört af stærke Hænder, Farer dybt i sorten Muld, Naar en Skattegraver tænder. Natlig Lampe andagtsfuld. Hjertet stedse rastiös higer: Kjerlighed er Aandens Sang, Held Dig, Spiller, om den vigen Ei for Lyst og Guldets Klang.
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-01
Klöverbladet kan kan fatte Den, hvis Öie blev oplukt, Det Betydningsfulde skatte, Som qvadrerer Livet smukt. Rude! Tegn paa skjöre Lykke, Rude til har brustent Glar, Rude med paatrykte Smykke Bedre dog jeg skuet har. -Gud mig gav i Nytaarsnatten. Stemplekunst, som ei forgaaer, For et Præg at give Skatten, Som betegner aandigt Kaar. Guttenberg i Nytaarsnatten Du Dig vandt et evigt Navn: Mange deele med Dig Skatten, Som Du fandt til Verdens Gavn. Stor Gevinst ved Kortenspillet! Trykte Bögers store Gavn, Aandens Fader saa har villet Hjælpe Aandens tunge Savn. Hvo kan grandske Herrens Veie Og hans Viisdoms skjulte Raad, Hvad til Spil og Leeg vi eie Tanken gav til bedre Daad. Hjertet stedse saa vil hiige, Mættes aldrig her paa Jord. Fortids Aander maa nedstige. Ved den Kunst med Viisdoms Ord. Spaden graver end i Muldet; Skatten löses maa af Baand, Ved den Kunst dog Glimt af Guldet Skuer dybe Tænkers Aand. Klöverbladet til at satte Fel behöres Vid og Kunst,
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-01
Det Betydningsfulde skatte Gjennem Tangelandets Danst. Lyset glimter gjennem Ruder Med forklaret Morgenglands; Og den fundne Kunst bebuder, Aandigt Lys for aandig Sands. Fire Seklers Löb er rundet, Mangen Nytaarsaften svandt, Mangt et Spil er siden vundet, Meer ved Spil dog Ingen vandt. I Maine skal i Aaret 1436, efter Andre i Aaret 1440, Bogtrykkerkunsten være bragt til Fuldkommenhed ved Guttenberg, Faust og Schoisser; men hvad maaskee ikke Alle vider, at Trykningen af Spillekort allerede ved Aaret 1400 gav Cuttenberg den förste dee og bragte ham til de förste raae Forsög i denne Kunst, som vi see, at Cicero, for henved 2000 Aar siden, ret tydeligt har tænkt sig. Saa langer der ofte imellem en heldig Tanke og dens Udförelse. - Fra Mainz have vi Danske dog nu og da faaet Noget, der er værd at lægge Mærke til. - Det var i Mainz Keiser Ludvig holdt Hof, da Kong IIarald Kla kom dertil og vedtog Christendommen. - Uden den i Mainz opfundne Bogtrykkerkunst skulde vi neppe have kunnet holde nogen Kirkeforbedring: Jubelsest. - Denne Stad, som saaledes har hav Indflydelse paa vore kirkelige Forhold, har udnævnt vor Thorvaldsen til dens Æresborger. Indsenderen vil slutte disse Bemærkninger med nogle Stropher efter en af Tysklands Sangere fra Middelalderens Dage, da de ere til Ære for denne Stad Man mener i Main har vundet I borgerligt Ridderspil; Thi Skydset er her opfundet Og Bogtrykkerkunsten til. Saa have de Borgere stemplet, Un uudslettelig Skrift, Sal Fakler om Videnskabstempler, Og mangen Storbedrift. Og have de Borgere bygget. Saa kraftigt paa Kunsternes Huus: De hare saameget betrygget, Som aldrig skal synke i Gruus. C. F. Jacobsen. Om Nutidens Vands.
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-01
Blandinger. Det kan neppe være uden Jnteresse at dvæle, nogle Øieblikke ved Mindet om den Tid, da vor re brave danske Søfolk, saavelsom baade før og siden - vore Landtroppers trofaste Samvirken med de Franske, indtil sidste Stund, da alle Frankrigs andre Allierede havde sveget det, have grundfæstet den danske Nations Caracteer for Sekler i det franske Folks Omdømme". Et af vore særdeles gode Tidsskrifter, paa hvilket man kunde ønske en almindeligere Opmærksomhed henvendt, nemlig Archiv for Søvæsenet, har i dets 31te Hæfte oven citerede Ord i Slutningen af den udmærkede Søkrigers, den sande Hædersmands Vice-Admiral Joost van Dockums Levnet". Vi agte af denne interessante Biographi at optage nogle Mommenter efterhaanden i dette Blad og begynde dennegang med at udhæve hans første Sammentræf med Aarhundredets store Helt. Van Dockum befandt sig ved Flaaden i Antierpen som Chef for det franske Linieskib, Pul tusk.
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-01
Med Slutningen af April 1810 fik man Efterretning om, at Keiseren og Keiserinden og faa Dage vilde indtræffe i Antverpen. Der blev giver befaling til Skibene øieblikkelig at forlade Ryper (en liden Bugt i Scheldefloden, hvor Skibene over vintrede), og Enhver at gjøre sit Bedste, for snarest muligt at naae Antverpen. Og mærkeligt nok, af den hele Flaade, der skulde have modtaget den keiserlige Familie, var Pultusk, det eneste Skib, som det lykkedes itide at naae sin Bestemmelse. Det ankrede den 2den Mai for Antverpen, netop samme Dag, som Keiseren ankom til denne Stad, medens ingen af Flaadens øvrige Skibe blev istand til at besøgte Keiseren de franske Skibe, der havde overvintret for Antverpen. Under Forbironning lovede Keiseren endnu samme Dag at komme ombord i Pul tuske, men det blev silde, før han forlod de andre Skibe, og idet han roede forbi praiede han selv ombord til van Dockum, at det idag var forsilde, hvorfor han havde bestemt sig til, først at komme ombord, naar Pultusk havde faaet sine Kanoner ind og var complet armeret. Som følge heraf blev øieblikkelig lagt Haand paa at bringe Skibets Kanoner fra Land. 6 Timer af Natten hengik med at ruste, og næste Morgen var v. Dockum istand til at melde Admiralen (Missiessy), at Skibet var færdigt til at modtage Hs. Kl. Majestæt.
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-01
J et hæsligt Veir, med Regn, Blæst og Kulde, kom Keiseren med Keiserinden, Kongen af Westphalen (Hieronimus) henimod Middag ombord paa Pultusk. Kongen af Westphalen, tidligere Sø-Officeer, tog Plads i en Vævling i Mesan=Vantet, medens Keiseren, efterat have fulgt Keiserinden til Kahytten, strax kom paa Dækket og spurgte, hvorlænge man vilde være om at forandre en Forstang. En halv Time, svarede v. Dockum. Keiseren gav Ordre til denne Maneuvre og man gik strax iværk med den. Efter 25 Minutters Forløb var Forstangen skiftet, Bram og Bovenbramstangen skudt, og Bramgraaen omhoug; et frappant Beviis paa den Hurtig hed, Mandskabet havde opnaaet. Keiseren yttrede sin Tilfredshed hermed. Han gav derpaa Ordre at slaae tlart Skib og begav sig med v. Dockumned paa underste Batteri. Her anviste han 3 Kanoner, med hvilke der skulde exerceres. Han gav siden Ordre til at doublere med det hele Batteri og indlod sig imidlertid i Samtale med v. Dockum om Flaadens Materielle og om Skibenes Udrustning fra franske Skibsværfter. v. Dockum yttrede, at det nordiske Tougværk stod langt over det, hvormed Flaaden var forsynet, ligeledes, at Jernet ombord i de franske Skibe var saa skjørt, at det sprang ved mindste Kraft, der brød paa det. "Jeg veed det, sagde Keiseren, det er skjørt som Glas, men man er nødt til at hjælpe sig med det man har.
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-01
Offentnlige Blade have oftere omtalt det forargelige Uvæsen, som drives af de saakaldte Muckerer, en Art Religionssect, i det Preussiske. De utrolige Udsvævelser, til hvilke man hengiver sig under Religionens Kaabe, ere netop under dette Skalkeskjul saa meget mere oprørende. Som bekjendt har ogsaa Regjeringen taget alvorligt fat paa Sagen og ladet Undersøgelse anstille, hvis Resultat med Forventning imodesees. Jmidlertid har denne Retsforfølgelse endnu ikke ganske standset, Muckeriets Virksomhed, som sees af en Beretning fra Kønigsberg i frankfurtske Blade. - Den første Anledning til at Retfærdigheden greb ind i denne Sag, var en Grevinde v. F.,der vægrede sig ved at være behandelig til Frelse, rens Gjenfødelses. Naturligviis bleve disse hellige Folk meget forbittrede over, at de ved en saa profan Jndblanding bleve forstyrrede i deres ophøiede i Øiemed, og uden at lade sig forknytte ved den begyndte og fortsatte Undersøgelse, udtalede et hemmeligt Conventikel et formeligt Anathema imod Forrædersken. En Ordenssoster, en Grevinde v. S.
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-01
det i Preussen høitagtet, ved et Monument foreviget i Navn - vilde ikke indvilge i denne Beslutning, og da man vilde tvinge hende dertil, erklærede hun atville træde ud af Selskabet. Man besluttede da, at anvende formelig vang mod den Gjenstridige. Præsten D., en af denne smukke Ordens Overhoveder, har en Svigerinde, en gammel Frøken v. H., som blev udvalgt til at bearbeide Synderinden. Man bragte Grevinde v. S. til hendes Bolig, adskilte her Moderen fra hendes Børn, og søgte med de opbyggeligste Ord at bevæge hende til Anger, og atter at betræde Frelsens Vei, hvorhos formeentligen anvende tes sandseligt pirrende Midler. En i Königsberg værende Broder til Grevinden savnede sin Søster, for skede efter og fandt hendes Opholdsted. Han gik derhen, forlangte at tale med hende; men blev af viist under Paaskud af at hun var syg, hvilket gjentoges flere Gange. Men Grevindens Broder, en Officeer, gik til Cantsler v. Wegnern og bad omhans Bistand, som det strax overdroges til LandsOverretsassessor, Greve v. Pfeil, at yde. Hans kjørte hen til Huset og forlangte at tale med Fangen; ogsaa ham nægtede man dette; men han lod falde et Par Ord om Politi, Huusundersøgelse o. s.v.; og nu blev den gamle Frøken føieligere. Grevinde v. S. blev hentet og erklærede under Taarer, at hun ikke frivillig var bleven i dette Huus, og ønskede at forlade det saasnart som muligt. Grev v. Pfeil tog hende øieblikkelig i sin Vogn, og saan stor var den Armes Hast med at forlade Huset, at hun derover glemte sine 4 Børn, som ligeledes, skjøndt skilte fra hende, gjemtes i samme Huus. Først nogle Timer efter hentede man dem. Og dette tildrog sig i Sommeren 1836. Overhovederne for dette vakre Samfund ere tolværdige Geistlige E. og D. Da de første Gang skulde i Forhør, vilde de ikke gaae; og da man endeligen ved passende Midler havde formaaet dem dertil, vilde de ikke tale. Endeligen lykkedes det ogsaa at løse deres Tungebaand, og de udbrøde nu i en Hob Skjeldsord. Undersøgelsen er nu sendt Kammerretten i Berlin til Paakiendelse og Consistoriet i Magdeburg til Erklæring, og skal nærme sig sin forventede Slutning. - Jøvrigt synes selve Sagen just ikke at være endt med Undersøgelsen. Et Tilfældet har ganske nylig bekræftet dette. En ung Pige, en Frøken v. H., var bleven indviet i Ordenens Mysterier; hendes Formynder, en Godseier i Nærhedens af Königsberg, fik fra Overretten Anmodning om at fjerne hende fra den farlige Omgang og tage hendes ud paa Landet. Det vilde han ogsaa; men Frøkenens fandt sandsynligviis større Behag i Mysterierne, end i Landlivets Glæder, hvorfor hun, da Formynderen kom for at afhente hende, var forsvunden. J 14 Dage havde nu baade han og Politiet ivrigt søgt efter hende; men den unge Jndviede var endnu ikke funden,
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-01
J det sidstudkomne Nr. af Dansk Kunstbladt lætilses følgende interessante Noticer og tvende af Danmarks fortrinligste Billedhuggeres Arbeider i den nye 1ste Tid. Det er glædeligt at bemærke det Liv, der hersker i vore billedhuggeres Atteliers, hvor det i Sandhed ikke fattes paa Arbeide, endskjøndt Virksomheden ei altid han bevæge sig i en saa stor Stiil som i andre rigere Lande. Prof. Freund har saaledes blandt andre Ting tvende Mindestene under Arbeide. Den ene, over afgangne Professor Jens Møller, skal anbringes i Frue Kirke ved Siden af Biskop Münters Monument. Den bestaaer af et Basrelief, som forestiller en Eusebia (Personification af Religions=Videnskaben), siddende foran et med Evangelisternes Symboler ziret Bord, hvorpaa et Kors og nogle Bøger. Ved Siden af Bordet staaer den Candelaber og ved Figuren en Cista med Papirer. Den anden Mindesteen over Geheime-Conferentsraad linde Brun er allerede indmuret i Petri KirkegaardsMuur ved Siden af Monumenterne over den Afdødes Fader og Broder. Digterindens veltrufne Portrait i Profil, som skal anbringes derpaa, er endnu under Arbeide. - Vor senere hjemkomne Billedhugger, Hr. Bissen, har under sit Laarige Ophold her været meget productiv. Saaledes har han i dette Tidsrum alene af Buster forfærdiget fem og tyve, hvoraf følgende ere udførte i Marmor: Conferents graad Holten, Hertuginden af Montebello, GeneGou. Scholten og Statsraad Donner. Præparerede i Marmor ere Busterne af Conferentsr. ØrEfted, Biskop Mynster og den unge Grev Ludvig Moltke, hvis Brystbillede tillige er begyndt i Bronze. Blandt Buster i Gids ville vi nævne Statsr. Beck, Prindsessen af Anhalt Dessan, Baronesse Ricolai, Professor Thieles Børn, Professor, Landskabsmaler Møllers Datter og Statsr. Kochs Børn. Disse sidste skulle udføres i Marmor. Fremdeles har Kunstneren udført i Gibs: en Valkyrie, hans Medlemstykke, en af Porcellains=FaAbriken bestilt Vase, hvorpaa en Silen, der spilkles i Søvn af nogle Amoriner, medens andre bortføre hans Æsel. For Efterslægtens Realskole, har han udarbeidet en Medaillon af samme Material, forestillende Digteren Edvard Storm, som i man lige Aar var Lærer ved denne Anstalt. En siddende Statu af Conferentsraad Ørsted, som nogle Kunst Venner ville lade udføre i Marmor, er begyndt i Leer, men endnu ei fuldendt. Derimod udføres en hallerede i Rom componeret Paris i Marmor til Banhanier Bernous i Frankfurt a. M. Føier man nu hertil, at Hr. Bissen under alle disse mindre Arbeider bestandig beskjeftiger sig med sit store Værk, den skjønne Frise, Ceres= og Bachustoger, bestemt til Riddersalen paa Christiansborg, har man vistnok i Grund til at glæde sig over, at Genniet hos os kan
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-03
Frankrig. Carl den 10des Død synes at have lagt store Hindringer i Veien for Varigheden af den gode Forstaaelse, som nylig var gjenoprettet mellem Hoffet og den franske Geistlighed. Det bekræftes nemlig, hvad der allerede med forrige Post var fortalt som Rygte, at Hr. Persil har ladet Præsterne i Paris, hver for sig, kalde til sig, og opfordret dem til, for nogen Tid, at afholde sig fra at læse Siælemesser, og allermindst holde denne Art Gudstjeneste specielt for Carl den 10de. Dette Skridt, der er gjort uden Parises Erkebiskops Mellemkomst, er af ham og dette ved ikke uden Grund) anseet for en Krænkelse af hans Rettigheder og har foranlediget ham til at udstede et Hyrdebrev til Sognepræsterne, der er affattet i en Aand, der ikke røber den gunstigste Stemning for Regjeringen. De fleste ministerielle Blade levere dette Actstykke, uden nogen videre Commental, ikkun Bladet la Paix omtaler baade Sprog og Jndhold deraf som uanstændigt og usommeligt. Hyrdebrevet selv begynder saaledes: "Meer end een Gang har jeg, især i de sidste 6 Aar, havt Leilighed til at anbefale Pariser Geistlighed den Varsomhed, til hvilken Apostelen Pauluformanede sin Tids Troende, da han skrev. "Saa været da forsigtige i Eders Vandel, paa det J ikke skulle give Forargelse!" Carl den 10des Død foranlediger mig til at gientage denne min Advarsel, o. s. v. Dette Hyrdebrev har havt den Virkning, at de fleste Geistlige i Paris den 23de November have læst Sjælemesser, vel uden udtrykkeligt at nævne den afdøde Erkonge, men de have dog ikke forsømt ved Kirkebetjentene at lade de Tilstedeværende gjøre opmærksomme paa, at denne Høitidelighed egentlig gjaldt ham En i Moniteuren af samme Dato kundgjort Ordonnanthar ligeledes gjort megen Sensation. Den er affattet i følgende Udtryk. Da de Herrer v. Polignac og Guer, non de Ranville, hvis Sundhed er meget nedbrudt, have anholdt hos Kongen om at blive bragte til en Helbredelses Anstalt, saa har Kongen forordnet, at den Hr. v. Polignac ved Pairsrettens Dom af 20de December 1830 dicte rede Straf skal forvandles til en 20, aarig Forviisning fra Kongerigets Grændser, og at Hr. v. Ranville erholder Tilladelse til, paa sit Æresord, at tage sit fremtidige Opholds paa sit Gods Ranville i Departementet Calvados" - Det forstaaer sig af sig selv, at de Herrer Peyronnet, Chantelauze og Guernon snart ville blive fuldkommen benaadede, idet ellers Polignae, idet mindste factisk taget, vilde befinde sig i en bedre Stilling end de.
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-03
En tredie, halv gaadefuld Beretning sætter Parisernes Gjæltrevner i Contribution. Ved en Telegraphdepesche til 1 Ori lent skal det nemlig være foranstaltet, at Ludvig Buonaparte, som allerede befandt sig ombord paa Andromeda", ligjen er sat iland og fængslet paany. Om Anledningen til denne Contraordre herske forskellige Meninger. Imedens En paastaaer, at Regjeringen har ladet Prindsens Moder underrette om, at hun kan reise til Amerika tilligemed sin Søn, ville Andre vide, at den har henvendt sig til det pavelige Hof, om Benaadning for Lucian Buonapartes Søn, og at denne da skal transporteres til Amerika tilligemed sin Fætter. En tredie Gisning er den, at Undersøgelserne i Strasburg have gjort et nyt Forhør over Prindsen fornødent. Denne Mening har dog Noget for sig. Mindst rimelig synes den Formodning at være, at Regjeringen nu paa eengang skulde være kommen til Jndsigt om det Ulovlige i sin Procedure mod Prindsen og derfor nu vil forelægge denne Sag for Kamrene, førend den udfører den lid ligere tagne Bestemmelse.
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-03
General Bernelle, som tidligere commanderede Fremmed legionen i Spanien, hvilket Commando han for Noget siden afgav til General Lebeau, har nu indskibet sig til Bona, for at tilbyde Marschal Clauzel sin Tjeneste. Marschal en synes, til Brug ved Expeditionen mod Constantine, at have sammendraget alle de Tropper, der nogenlunde kunde undværes, og derved at have blottet de øvrige Puncter, navnlig Algier. Herom underrettet, har Abbel=Kader ikke forsømt at nytte Leiligheden til at forsøge et Angreb paa Algier, som vel er bleven afslaaet, men dog har udbredt en ikke ringe Skræk og Uro blandt Colonisterne. At Rygterne i Paris om dette Angreb betydeligt overdrive de Stridskræfter, Abdel=Kader har betjent sig af, er ikke underligt. Det nærmere herom vil man vel erfare.
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-03
Spanien. Efterretningerne over Frankrig ere dennegang ikke uvigtig; de gaae til den 17de. Man vilde d. 14de i Madrid have opdaget Spor af en ny Sammensværgelse, som Nogle tilskrive Carlisterne, Andre det ultraliberale Parti. Enten var det en Følge af denne Opdagelse eller af Tingenes Tilstand, i det Hele, at Ministrene lode Cortes-Forsamlingen under rette om, at de ønskede at gjøre den Meddelelser i et hemmeligt Møde. Dette havde Sted d. 15de. Efterat Ministrene i samme havde gjort adskillige Hentydninger paa hiin Sammensværgelse, erklærede de det for nødvendigt, at Contes toge følgende Beslutninger: 1) at Medlemmer af Contes kunne kaldes ind i Ministeriet og at deres Egenskab som Folkerepræsentanter ikke i Fremtiden maa være dem til Hinder i at forestaae administrative Functioner; 2) at Regjeringen, da Landet nu befinder sig i en Tilstand, paa hvilken en vigtig Artikel i Constitutionen finder Anvendelse, maa være fritaget for den Forpligtelse, ved Fængslinger at iagt tage de lovmæssige Former; at det maa staae den frit forat fjerne Jndivider, der ere farlige for Staten, fra Madrid, og i Nødsfald selv at deportere dem til de nærliggende Øer 3) at Cortes ville tage Pressens Misbrug under Overveielse og dernæst foranledige en Lov, der kunde bringe Frihedens Jnteresser i Samklang med de Fordringer, som Ro og Orden gjøre gjældende. - Disse Regjeringens Andragende discuteredes Dagen derpaa i et offentligt Møde og henvistes til forskjellige Committeer.
Aalborg Stiftstidende, 1836-12-03
Det bliver nu efterhaanden klart, at Gomez's Talen har havt en mægtig Støtte i General Rodils Forræder, Dennes naive Rapporter, i hvilke han snart skjød Skylden, paa een, snart paa en anden Omstændighed og stundom endog paa Gomez's forvirrede Manoeuvrer, og malitieuse Langsomhed i sine Bevægelser kunne nu ikke længere forslaae til at maskere hans egentlige Sindelag og man har nu endelig i Bladet Gaceta et Decret af Regentinden af 15de, ved hvilket han afsættes fra sin Post som Krigsminister og General for Gardeinfanteriet. Alle andre Værdigheder, der tildeeltes ham i Decretet af 16de September, ere ham ligeledes berøvede. Om hans Eftermand i Commandoet veed man endnu Intet; som Krigsminister i hans Sted, nævner man St. Miguel. En Deputeret, som var afsendt til Rodil, for at kalde ham til Madrid, er bleven afviist med den Erklæring, at han nok selv skulde indfinde sig og aflægge Regnskab for sin Adfærd, naar han først havde faaet Bugt med Gomez. - Formodningen om hans Forræderi bestyrkes paa forskjellige Maader. Saaledes skal Alaix beklage sig over de hinanden modsigende befalinger, som Rodil udsteder, og Gome; skal hjertelig have udlet den i Almaden til Fange tagne Oberst Flinter, de denne yttrede, at han havde ventet Undsætning fra RodilOm de enkelte Corpsers Stillinger i Syden har man ligesaalidet tilforladelige Efterretninger, som om Tingenes Tilstand ved Bilbao, thi, at et legitimistisk fransk Blad lade denne Stad være besat af Carlisterne allerede siden den 18de er en Efterretning, der ikke kan ansees for paalidelig.