JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-06
Studehandelen, som i gamle Dage indbragte store Summer til Jylland, afgiver nu kun lidet, da ogsaa Studene ere i lav Priis. Det samme gielder og Fedevarer. Hesteavlen har stedse aftaget fra den Tid, da de store Gaarde begyndte at udstykkes. Uld staaer meget lavt udenlands. Paa Huder og Skind er heller ingen Afsætning. Sildesiskeriet i Limfjorden har i Aar været meget godt, men af Silden er en betydelig Mængde udført færsk, fornemmeligen til Sundet, og altsaa ikke kommet i Saiterierne, og da man kan antage, at en Tønde saltede Vaarsild koster det Syvdobbelte af den færske Silds Beløb, er det indlysende, at Udførselen af den færske Sild formindster Pengeomsætningen, som og Gællekoner, Bødkere, Sjovere og fragtsøgende Skippere derved tabe Næring. Brændendførslen fra Jylland, indbringer ogsaa kun lidet, da Priserne ere faldne saa betydeligt i de to sidste Aar. Fordum udførtes Lærreder, Dynevaar og deslige Huusflidsproducter for store Summer til Norge, nu udførtes fra 1807 af intet deraf, det samme var Tilfældet med Brændeviin. Nu kjøbe vi Brændeviin mod Contant af Flensborgerne, imedens vort eget Korn ligger og opædes af Orme paa Lofterne. Hvad Under altsaa om Betalingsterminerne maa gaae i Forglemmelse, efterhaanden som Betalinger ophøre, og at Studshandel vil træde i Stedet for al Omsætning mod Contant eller paa Puf. (Borchs Aalborger Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-06
Viborg, d. 30 Junii. Vor Termin er ved Domklokken ringet ud i Gaar - og det er vel i lang Aarrække ikke muligt at opvise en magrere paa afgjørende Forretninger. Renter betaltes sielden: Capitaler udebleve ganske, almindelig Pengesavn følte Alle og - ligesom i Aalborg, afgjortes kun de færreste Pengesager. Coursforandringen frembragte og det Tryllerie, at Sedler og Kobber forsvandt. - Bonden og Almuesmanden, der ikke strax lægger det paa Hjerte, at Sølv dog er bedre end Papir og Kobber, vrager hiint, og den daglige Handel volder det ubeskrivelig Forvirring og Skade. - Ønskeligt var det, om den blide danske Regjering modtog Sølvet i sine Betalinger, og lod Landets egen Smaamynt af Sølv fra Fortiden have samme Værd, som de Meklenborgske og Hamborgske, hvoraf nu kunde samles hele SkjepPer. Naar en Bonde og Almuesmand taber 1 Skilling, er det, som naar den Rige mister en Daler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-06
Danmarks huldrige Monark vil vistnok ikke, at Almuen skal ræddes for at modtage Sølvet, da det, naar Repræsentativerne, som nu, holdes tilbage, standser al Mellemhandel. (Viborg Saml.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-06
Kjøbenhavns Børs, d. 6 Juli. Cours. Hamb. 2 M. 233, a vista 236. Spec. 238. - Specier solgtes til 14 Rbmk. 4 1/2 s. Disconto 5 pC. - 4 pCt. Kongl. Obligat. (uden Renter) 95 1/4 a 96, Nationalbank-Oblig. (af Laanet 4de Febr. 1820, uden Renter) 101 Rbdlr. r. S. eller 120 1/4 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbd. r. S. Hamborger Laan af 1819: 3000 Bcomk. 98. Dito 4000 Bcomk. 98. - 6 pC. norske Obligat. ved Hambro & Søn 106 1/2. - Norske Speciessedler pr. 10 Spec. 16. - Svenske Sedler 56. - Asiatiske Actier . . Jndfald. Efterat Engel i Aaret 1788 havde givet Skuepladsen i Berlin faste Love, havde han megen Ærgrelse, og udraabte engang i sin Vrede: en Engel har givet Love, men ingen Diævel vil holde dem. Engel pleiede at fortælle om sin Promotion til Magister følgende: Min Examinator, en gammel stiv Professor, men i hvis Hoved al hans stupide Lærdom ikke havde kunnet bringe noget Lys, spurgte mig, ved hvor mange Aarsager kom Luthers Reformation istand? - Jeg nævnte ham adskillige. Han talte, det er een, to, tre, indtil tolv. - Jeg taug. - Det er endnu langt fra ikke alle. - Jeg veed sandeligen i dette Øieblik ikke at anføre flere af Betydenhed. - Der er over tyve, sagde han derpaa med Selvbehag, og opregnede dem, men jeg kan rigtig nok ikke lægge dem det til Last, at Deikke veed det: det staaer kun i een Bog, og den har jeg allene. - Nu mærkede jeg hvem jeg havde for mig og svarede hurtigen: Ak, nu husker jeg det, Hr. Professor, der gives egentligen fiir og tyve Aarsager - her inddeelte jeg dem, han havde nævnet mig, i Subdivisioner, og lagde da til men jeg undres aldeles ikke, at de ikke ere Dem bekiendte, thi de staae ligeledes kun i en Bog, og den har jeg allene. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Nyeste kilderie af Kjøbenhavn. paa 8000000. Eenogtyvende Aargang. No. 55. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 10 Juli 1824. Om Almueskolelæreres Dannelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Det Ønske, at vore Almueskole-Embeder maatte blive besatte med theologiske Candidater, istedet for Seminarister, har flere Gange offentligen været yttret. Det fortjener derfor en nærmere Undersøgelse, om de Hindringer og Vanskeligheder, der ligge dette Ønskes Opfyldelse i Veien, kunne bortryddes, eller ei. Antaget, at Regjeringen besluttede, ikke at besætte Præste-Embederne med Andre, end saadanne theologiske Candidater, der i visse Aar havde været Almueskolelærere, da vilde rigtig nok heraf følge, at endeel Almueskole-Embeder vilde blive besatte med theologiske Candidater. Men da det er høist usandsynligt, at andre, eller flere Candidater, end de, der havde rimelig Udsigt til at blive befordrede til Præste-Embeder, vilde antage Almueskole-Embeder, og da der i Danmark ikkun er omtrent 1000 PræsteEmbeder, men derimod 3000 Almueskole-Embeder, saa lader det sig ler beregne, at dog ikkun omtrent en Trediedeel af Skole-Embederne paa denne Maade vilde blive besatte med theologiske Candidater, ligesom det da ogsaa er høist sandsynligt, at de øvrige Totrediel, vilde blive de slettest aflagde Skole-Embeder, med hvilke Seminaristerne maatte nøies. Og da den seminaristiskdannede Skolelærer, ikke mindre end den videnskabeligen dannede Embedmand, kan behøve den Opmuntring, at have Udsigt til Forfremmelse fra et maadeligt til et bedre aflagt Embede, saa synes det høist ubilligt, at berøve ham denne Opmuntring, ved at besætte de bedste Skole-Embeder med theologiske Candidater. At bortrydde disse Vanskeligheder og Hindringer for Opfyldelsen af det Ønske, at faae Almueskole-Embederne besatte med theologiske Candidater, synes ikke at være saa let en Sag, især da den videnskabelige Dannelse er saa bekostelig, og da Indkomsterne ved de fleste SkoleEmbeder ere saa smaae. Derimod torde det maaskee ikke blive saa vanskeligt, at afhielpe Manglerne ved den seminaristiske Dannelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Jndsenderen har den Mening, at de Fordringer, der gjøres, med Hensyn til Seminaristens Forberedelseskundskaber, kunde betydeligen udvides, saaledes, at Jngen maatte antages til Dannelse paa et Seminarium, der ikke allerede havde gjort saadan Fremgang i Naturhistorie, Geographie, Verdenshistorie, Arithmetik og Geometrie, som man paa nærværende Tid fordrer af en Discipel fra en lærd Skole, naar han ved Examen Artium indskrives som Student. Desuden maatte Enhver, der antages til Dannelse paa et Seminarium, ogsaa have gjort god Fremgang i Modersmaalets Grammatik. Og da Underviisningen i Modersmaalets Grammatik meget lettes og fremmes, naar Lærlingen, ved tillige at undervises i et fremmed Sprog, faaer et tydeligt Begreb om almindelig Grammatik, saa var det særdeles ønskeligt, om Seminaristen, førend hans Antagelse paa Seminariet, ogsaa havde lært et fremmed Sprog.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Naar Seminaristen, ved Antagelsen paa Seminariet, har slige gode Forberedelseskundskaber, vil derved vindes betydeligt, i det der saaledes kan anvendes længere Tid til andre Lærefag, saasom Religion, Psychologie, Logik &c., end det hidindtil var mueligt dertil at bestemme. Men, spørger man, hvor finder en Almuesmand, der ønsker sin Søn antaget til seminaristisk Dannelse, Leilighed til at faae ham meddeelt slige Forberedelseskundskaber, Hertil svares, at han overalt iblandt sin Egns Præster, og Skolelærere vil finde Mænd, der baade kunne og ville give ham fornøden Underviisning og Veiledning herudi, og at et ungt Menneske med godt Hoved, i de fire Aar, fra Confirmationen indtil 18de Aars Alder, uden stor Anstrængelse, kan erhverve disse Kundskaber, om endogsaa blot Vintermaanederne bleve hertil anvendte. Et andet Middel til at fremme den seminaristiske Dannelse er, ikkun at vedligeholde enkelte store Seminarier, og at forsyne disse med fornødne Underviisningsapparater. Hverken for Seminaristernes intellectuelle, eller moralske og æsthetiske Dannelse kan det være nogen Fordeel, at de, som ved flere af vore smaae Seminarier, er Tilfældet, logere i Egnen omkring Seminariet, da det herved bliver vanskeligere for Lærerne, at have det fornødne Tilsyn. Det kan ei heller ansees at være hensigtsmæssigt og gavnligt, at alle Seminarister paa et Seminarium, uagtet deres forskjellige Fremgang i Kundskaber, ikkun have et eneste Værelse, hvori de alle skulle undervises og arbeide. Et Seminarium, hvorUndervisningstiden er bestemt til 3 Aar, og altsaa hvert Aar har Afgang og Tilgang af Lærlinge, burde dog i det allermindste have 3 ordentlige Lærestuer, og Seminaristerne deles i 3 Classer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Naar man antager, at den aarlige Afgang i Almueskolelærernes Antal er en Tredivtedeel, altsaa Danmark et Hundrede, og naar det endvidere forudsættes, at denne Afgang skal erstattes med Seminarister, hvis Dannelsestid. paa Seminarierne ansættes til tre Aar, saa følger heraf, at tre Hundrede Seminarister bestandig maa være under Dannelse. Dette Antal kunde maaskee beqvemmeligen fordeles paa 5 Seminarier, de 4 i Provindserne, vert med 50, og det ene i Kjøbenhavn for 100 Seminarister, Men da det vilde, blive for bekosteligt for Seminaristerne, at opholde sig i 3 Aar i Kjøbenhavn, saa kunde der træffes den Indretning, at alle Seminarister i de 2de første Aar af deres Dannelsestid skulde freqventere Seminarierne i Provindserne, og altsaa ikkun i een Aar opholde sig i Kjøbenhavn. Ved den Underviisning, der paa Seminariet i Kjøbenhavn skulde gives, maatte fornemmeligen vælges saadanne Lærefag, hvori det, ved Seminarierne i Provindserne, hvor der ikke haves botaniske Hauger, Samlinger af Naturalier og Oldsager, Konstkamre, store Bibliotheker, astronomiske Observatorier o. s. v., ikke blev mueligt at bibringe Lærlingerne en saadan tydelig og beskuelig Kundskab, som den, de her kunne erholde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Man maatte lidet kjende vore Tidsalders svage Side, naar man ikke kunde forudsee, at en saadan Plan til Almueskolelæreres Dannelse vil møde den Jndvending, at Seminarierne, saaledes organiserede, blive alt for kostbare. Det er altsaa af yderste Vigtighed, grundigen at undersøge, om denne Jndvending betyder noget eller ei. Man beder derfor at overveie, om følgende Betragtning indeholder Sandhed eller ikke. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Om Skuespillere. (Slutning; see forr. No.) En saadan Opoffrelse af den personlige Frihed og Værdighed, og skeete den end i det ædleste Konstøiemed (hvilket kun ved fortrinlige Dramer er Tilfældet, altsaa ikke i Almindelighed), har altid for den umiddelbare, naturlige Følelse noget Anstødeligt, ja Krænkende. Meest levende føle vi det Stødende, naar vi af Skuespillere, vi ere vante til at see spille ædle Roller, see fremstille gemeene og foragtelige Characterer, og især da, naar de maa hengive sig til lave Behandlinger, til legemlige Tugtelser, Skjældsord og deslige; man mærker ogsaa paa den ædlere Skuespiller, hvor ugjerne han laaner fin Person til saadanne Gemeenheder, og hvorledes han, selv paa Sandhedens Bekostning i Spillet, mueligst søger at formilde dem og uvilkaarligen at holde dem bortfjernede fra sig, ligesom tvertimod den gemeene Mime ikke allene ei formilder de Roller, der svare til hans Natur, men med sand Lyst og Kierlighed udfører dem, og ofte neddrager det Gemene til det Platte og Modbydelige; det er ham ikke nok, at kastes omkuld, han søler sig endog en Stund omkring paa Gulvet. Meest levende føle vi det Stødende af det Slags, naar det forekommer i Fruentimmer roller, og deraf lader maaskee det Særsyn sig tildeels forklare, at fordum, blandt andet i Engelland, især i Shakespears Tider, Fruentimmer rollerne bleve spillede af Mandfolk *). Dette er *) Tieck yttrer herom i sin for 22 Aar siden udkomne poetiske Journal følgende: Tilskueren blev uophørligen Efterlignelsens Nydelse, den kunde aldrig forstyrres, og alden falske Delicatesse, Peenhed, der altid igjen blev usædelig, faldt bort af sig selv.Men desuden var Nydelsen en Misnydelse, istedet for at hos Qvinderne kom i Betragtning som Qvinder, at de formede hver Characteer efter deres Kræfter, Talenter og Manerer, for blot at behage, hvoraf ogsaa flød, at hos os Digtere have opfundet for den eller hiin Person Roller og Stykker, for at præsentere dem i alle Attituder og give dem Leilighed til at spille samme som et Jnstrument under en duelig Virtuoses Hænder. i Rom endnu Tilfældet, og Göthe bemærker, i det han omtaler denne Skik: "Mangen Scene, fremstillet af et Fruentimmer, vil altid støde. Udtrykket af en ubetvingelig Kulde, af en sød Hevnfølelse, af overmodig Skadefryd oprører i den umiddelbare Sandhed; fremstillet af en Mandsperson er det ikke den kjerlighedsløse, Kulde, det qvindelige Overmod selv, som vi see; Forestillingen minder kun derom."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Naar en saadan Forsagelse af selvstændig Personlighed, som altid er en Priisgivelse af sig selv, fornærmer vor Følelse, saa bliver vor Forstand ved de meest forskjellige Skikkelser, hvori dette skeer, i en vis Henseende, vildledet. Vi vide ikke ret, hvilken Forestilling vi egentligen skulle gjøre os om den, som vi snart see fremtræde som en Helt, snart som en Nathue eller Praler, i Dag som en Hædermand og i Morgen som en Spitsbub, nu som en fiin Verdensmand, og saa igjen som en Tølver eller et Fjog, og saaledes ledes vi uformærket til Begrebet om en Gøgler, et Menneske, der med intet mener det alvorligt, det maatte da være med den Bestræbelse, at vise os sin Færdighed i Efterlignelsen af de heterogeneste Characterer og derfor at høste vort Bifald.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Vi ere endog tilbøielige til at gaae endnu videre og at troe, at den daglige Erfaring, at det, som vi dagligen udøve, bliver os til en anden Natur, ogsaa her finder Anvendelse, for herefter at antage, at den, hvis hele Virksomhed er henvendt paa, at sætte sig med sin hele Siel ind i de meest forskjellige Characterer og i alle deres Bestanddele at gjøre dem synlige paa sig selv, omsider opoffrer ved denne Forvandlingsævne sin oprindelige Eiendommelighed og saaledes bliver aldeles characteerløs. Vist er det i det mindste, at den Vanskelighed, at trænge ved det udvortes Skin ind i Menneskets Jndere, forøges endnu mere ved det konstige Skin, som ville ganske formaae at skille fra Skuespilleren i vor Forestilling, fordi vi see ham leve i samme, som i eet Element. Der bliver af ham kun et vaklende Billed, paa hvilket vi, fordi det ikke lader sig holde fast, see med Mistro. Men den mimiske Konstner giver sig ikke blot selv til Priis til Konstens Tarv, han kan heller ikke udføre den ved sig selv og gjøre den gieldende; thi han bliver stedse kun en Deel af et Heelt, til hvis Frembringelse han blot medvirker. Dette gjør en Forbindelse af Flere, og af denne nødvendige Forening udspringe Forhold, i hvilke han endog bliver endnu ufriere og afhængige. Der indtræder nemlig dermed strængt, forbindende Forpligtelser, lignende dem, der ere forbundne med et offentligt Embed, f. Ex. Jagt tagelsen af Anordningerne i Selskabets Huus, Forbindtligheden til visse Ydelser mod en vis Løn, hvorved ligesaalidet Rollernes, som Stykkernes Valg for de Spillende blive frie. Disse Puncter, som modsigende Begreber om Frihed, er det fornemmeligen, der knytte sig til Jdeen om Konstneren og Udøvelsen af en fri Konst, og vise Skuespilleren i Tvangsforhold, som man bun er vant til at forefinde ved Forbindelser, der blot sigte til det Nyttige. Derved bliver den fri Konstner Haandværksmanden lig; Gagen faaer Udseende af Løn og Spillet af et betinget Arbeide, der maa forrettes aldeles contractmæssigen, hvad enten nu den Foresattes Grundsætninger og Forskrifter ere konstmæssige eller ei.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Jndenlandske Efterretninger. Odense, den 6te Juli. Under 25de f. M. har det allernaadigst behaget Hs. Majestæt at reskribere Chefen for det Fyenske Regiment lette Dragoner, Hs. Excell. General-Lieuten. Greve af Ahlefeldt-Laurvig, Storkors og Dannebrogsmand, saaledes: "Af Din allerunderdanigste Rapport af 23de dennes, har det været Os kjært at erfare den gode Modtagelse, Odense Byes Borgere have viist det Fyenske Regiment lette Dragoner ved dets Tilbagekomst fra Aarhuus den 20de dennes. Og for denne af Borgerne viste Velvillie og roesværdige Sindelag imod Regimentet ville Vi, at Du i Vort Navn tilkjendegiver dem Vor Tilfredshed og Tak.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Aarhuus, den 2den Juli. Atter mistede Danmark en af sine ædleste Mænd. Hs. Excell. Geheime-Conferentsraad, Baron Frederik Julius af Güldencrone, Storkors af Dannebrogen og Dannebrogsmand, Herre til Wilhelmsborg, Moesgaard og Marselisborg, forhenværende Stiftbefalingsmand over Aarhuus Stift. Han døde i Gaar Morges paa Moesgaard, efter nogle Dages Sygdom, 59 Aar gammel. Den almindelige Sorg, som denne her saa høit elskede Mands Død har voldt, er det usvigeligste Vidnesbyrd om hans Værd. Det var kun faa Dage siden Hs. Majestæt Kongen høistegenhændig havde givet ham et smigrende Beviis paa sin Naade. Hans Minde vil længe leve her, velsignet af Mange!!!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Viborg, den 3 Juli. Nylig (d. 26 Juni) bortrev en pludselig Død i Kjøbenhavn S. T. Herr Etatsraad og Cancelliedeputeret A. S. Ørsteds Frue, Mathilde Elisabeth No gert, i sin kraftfulde Alder. Gudsfrygt, Retfindighed og Kjerlighed. – saa siger den bedrøvede Mands Kundgjørelse - "beredede hende Veien til Evighedens Boliger." Da hun var en Datter af Viborg aldrig glemte blide og indsigtsrige Læge Stiftsphysicus Doctor Johan Philip Rogerk, hvis Enkefrue endnu lever i Kjøbenhavn, som saae sig fra 1794 af og senere, Mand, eneste Søn og 4 Døttre ved Døden berøvet, fortjener den hedengangne Mathilde Rogert, der udmærkede sig fra Hjertets og Aandens Side fra Ungdommen af, og var opdraget i sal. Etatsraad Saxtorphs Huus i Kjøbenhavn, dette simple Minde i den Stads Annal, hvor hun saae først Verdenslyset.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Viborg, den 5te Juli. Onsdagen den 30te Juni blev i Domkirken af Hs. Høiærværdighed Hr. Biskop, Dr. Bloch, Commandeur af Dannebroge, indviet til det hellige Lære-Embede: Hr. J. C. Brangstrup, kaldet til Sognepræst for Farstrup og Lumbye Menigheder i Viborg Stift. Hr. Pastor Friis intimerede, og skildrede, i Anledning af 1 Tim. 4, 8: "De glade Forhaabninger Christendommen, skjænker den retskafne Religionslærer. Hs. H. Hr. Biskoppen talede over 1 Coll. 4, 17, og besvarede det Spørgsmaal: "J hvilken Henseende kan det christelige Lære-Embede kaldes en Tjeneste i Her rene Hr. Brangstrup prædikede over 2 Tim. 6, 1416, og forestillede: "Den christelige Religion, som den sikkreste Veiledning til sand Glæde og Salighed baade her og hisset. Den af Tørke, bundne Jord er bleven qvæget i de sidste otte Dage med en velsignet Regn, der har ladet Græsset og Kornsorterne frodigen skyde frem. Denne Himlens Gave har dog ikke lædsket Tørsten hos Alle efter Penge, der i denne Termin endnu sparsommere lode sig see end før. Hvad der, endog seent, betaltes, var i Sølv, som Almuen og Enhver er bange for, fordi man i smaae Udgivter taber for meget, naar man skal betale under 16 Skilling, især da Eensteskillinger ere saare sjeldne og man ikke har mindre Skille myndt. Gevinsten bliver i mange Tilfælde Enkeltes, som modtage, og Tabet Manges, som skulde betale.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Hr. Pastor emerit. N. Blicher har til de Lærdes Bedømmelse fremsat en Begivenhed med en 76 Aar gammel fattig Jndsidder-Enke, som endnu lever. J sit 9de Aar blev hun angrebet af Vandskræk, efter at være bidt i sit hvire Been af en gal Hund, og da Man forgiæves havde brugt adskillige Midler, blev hun helbredet ved en saa kaldet klog Mands Raad, som bestod i, at Man afklædte hende, bandt hende et Reeb under Armene, og kastede hende 3 Gange i Rad ud i Gudens Aae, samt derefter paaklædte hende. Endnu mindes hun grant, hvilken gyselig Angest og Skrig, der betog hende, da hun kom til Vandet, og kan endnu samme Aar i hede Hundedage mærke nogen, skjøndt ubetydelig Mindelse. - J Anledning af forestaaende Begivenhed anmærker Hr. Hempel i No. 97 af sin Avis, at en af dennes Læsere har havt den Godhed at gjøre ham opmærksom paa, at det samme Raad imod hiin frygtelige Sygdom anbefales af en Læge, Dr. Karl Christian Nonne i Frankfurt om Mayn, i den af ham besørgede sjette Udgave af Pauliskyds Anleitung for Bürger und Landleutehvor det Pag. 282 hedder: "Et ubedrageligt Middel er det, naar Man pludselig, dog med Forsigtighed, styrter Patienten, selv naar han virkelig allerede har Vandskræk, i en Aae, Dam eller Bæk, og drager ham vaersomt op igjen. Jforveien tilbinder Man ham Øinene, for at han ikke skal see Vandet, hvorved han altid faaer Convulsioner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Hr. Hempel har i sin Avis af 6te d. M. meddeelt følgende beqvemme Maade, efter iværende Qvartals Bankcours, at omsætte saavel Rigsbankpenge Sedler og Tegn til Sølv, som omvendt, Sølv til Sedler og Tegn. Naar en vis Sum Rigsbankpenge Sølv skal forandres til den ligegieldende Sum i Sedler, da tillægges først en Sjettedeel af Summen selv og endnu en Ottendedeel af den udkomne Sjettedeel. F. Ex. 380 Rbdlr. Sølv skal betales i Sedler, da hensætter Man den Sum 380 Rbd., dividerer den med 6, som giver 63 Rbd. 32 s., dividerer atter dette Sidste med 8, da man faaer 7 Rbd. 88 s. Disse 3 Summer lagde sammen udgjøre 451 Rbd. 24 s., hvilket er det ligegieldende Beløb i Sedler og Tegn. Havde Man derimod den Sum 451 Rbdl. 24 s. i Sedler og Tegn at skulle omsætte i Sølv, da kunde følgende Fremgangsmaade bruges, som vel fordrer en vanskelig Devisor, men dog den letteste, naar Man ikke vil arbeide med Brøk nemlig: Summen 451 Rbdlr. 24 s. divideres med 6, som giver 75 Rbd. 24 s.; disse sidste divideres med 19, hvilket bliver 3 Rbd. 92 s., og draget fra de forrige 75 Rbdlr. 24 s. giver 71 Rbdlr. 24 s. Naar nu fra Hovedsummen i Sedler og Tegn, nemlig 451 Rbdl. 24 s., drages 71 Rbd. 24 s., faaer man Beløbet i Sølv. 380 Rbdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-10
Kjøbenhavns Børs d. 9 Juli. J Cours. Hamb. 2 M. 233, a vista 236. Spec. 238. - Specier solgtes til 14 Rbmk. 4 1/2 s. Disconto 5 pC. - 4 pCt. Kongl. Obligat. (uden Renter) 94. Nationalbank-Oblig. (af Laanet 4de Febr. 1820, uden Renter) 101 1/2 a 102 Rbdlr. r. S. ell. 121 a 121 1/2 Rbd. Sedl. pr. 100 Rbd. r. S. Hamborger Laan af 1819: 3000 Bcomk. 98. - 6 pC. norske Dito 4000 Bcomk. 97 1/2. Obligat, ved Hambro & Søn 106. - Norske Speciessedler pr. 10 Spec. 15 3/5 a 16. - Svenske Sedler 66. - Asiatiske Actier . .(Af Eidora for 1824.)Der resolute Trommelschlager. Als in des Haders bosen Zeiten Ein jeder Bürger Krieger war, Verkundet das Gerücht von weiten, Es nahe sich der Feinde Schaar. Nur eine Trommel, aus den Tagen Des Mittelalters, bergt die Stadt, Die thut ein Jnvalide schlagen, Der das Gehør verloren har Kaum fühlt ihr altes Fell die Schlage, Der schweren, thatenreichen Hand, So springt's dem Prügel aus dem Wege, Von einem, bis zum andern Rand. Der Veteran weis sich zu fassen, Gewiegt in der Erfabrung Schoots, Er humpelt schreiend durch die Gassen. Burrom bombom, der Krieg ist los!"A. W. Neuber. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-13
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Eenogtyvende Aargang. No. 56. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 13 Juli 1824. O.m. Skjebnen, af Voltaire.