Berlingske Tidende, 1831-02-18
London, den 5te Februar. The Times omtaler udforligen et i London nyelig udkommet lidet Skrift, som har gjort stor Sensation og indeholder Betragtninger over det Nationalæmne, der nu i saa høi Grad beskjeftiger Alles Opmærksomhed, nemlig "Parlamentsreform Forslaget til en saadan Reform - siger Forfatteren - som Ministrene agte at gjøre i denne Session, er upaatvivleligen een af de allervigtigste Forholdsregler, som nogensinde er forelagt det britiske Parlament til Deliberation. Hvad enten dette Forslag, vorder antaget af hele vor lovgivende Forsamling eller tilbageviist af Egennyttes og Fordømmes mægtige Jndflydelse, kunne dog Følgerne i hiin eller denne Henseende ei blive uden Virkning for den offentlige Rolighed og Velfærd. Det kan ikke nægtes, at Ministrene have paataget sig, at løse en særdeles vanskelig Opgave. Den har nemlig en haard Kamp at bestaae modden hele ivrige og virksomme disciplinerede fjendtlige Masse af den opløste Bestyrelse og sammes Tilhængere, mod mange formaaende og ellers agtværdige Jndividuers Jnteresse, mod den Klasse, til hvilken de selv høre, og som igjennem en Række af Aar har været i Besiddelse af en mægtig umiddelbar Jndflydelse paa Valget af mange Underhusets Medlemmer. Angaaende det fjendtlige Sindelag, som Forfatteren forudsætter hos det forrige Ministerius Medlemmer, siger The Times: Ifølge troværdige Beretninger kunne vi med Vished forsikkre, at der existerer en Plan til at lægge den tilsigtede Reform alle muelige Hindringer i Veien. Deeltagerne i denne Plan ere komne overeens om, at modsætte sig af alle Kræfter en Parlamentsreform. De haabe, at deres Hensigt skal opnaaes, og, som en Følge der af, at det nuværende Cabinet vorder opløst og et nyt dannet under Sir Robert Peels Styrelse. Men dette Partie burde ikke glemme, at det ingenlunde kan vente mindste Bistand fra det gamle Torypartie. Derimod er der et andet Partie, der maaskee, uden at det selv vil det, kan stifte ligesaa meget Ondt, som Parlamentsreformens nye omtalte organiserede Modstandere, nemlig Radikalreformerne. Men de have nøje at vogte sig, at de ei falde i den Snare, som Torypartiet har lagt for dem. - O'Connels Tilhængere bebude, at han agter at holde offentlige revolutionære Folkeforsamlinger i Liverpool og Manchester. Denne Plan er besynderlig nok, men ikke farlig. Forbindelsen imellem Lancastershire - hvori begge disse folkerige Stæder ligge - og Jrland vorder daglig vigtigere og begge drage daglig større Fordele af Tuskhandel med deres overflødige Producter. Fra hiin engelske Provinds udførte Bomuldsfabriket i Aaret 1829 omtrent fem Millioner Alen af forskjellige Bomuldstøier til Jrland, og Udførselen af Jrlandske Kul til England beløb sig i samme Tidsrum til omtrent een Millioner Tdr., altsaa tre Gange meer end nogle Aar forhen, forholdsmæssig er ogsaa Udførselen af andre udenlandske Producter, bleven større. Det er derfor ubegribeligt, hvorledes OConnevil bære sig af, for at faae taalmodige Tilhørere. Medens Folket i England meer og meer beroliges, og, som det synes, fatter Tillid til Regjeringen, vorder Gjæringen i Jrland daglig heftigere og dette Lands Stilling mere kritisk. Vel have Regjeringens Foranstaltninger for en Tid hemmet de oprørske Forsamlinger i Dublin og det er sandsynligt, at O'Connell og de øvrige Demagoger, der ere i Ledtog med ham ville, naar den nu anlagte Sag imod dem skal paakiendes, erklæres for skyldige af Juryen og domfældes. Men de, der kjende Jrland, frygte, at fra det Øjeblik, da man virkelig vil gjøre Ende paa al den revolutionaire Snak, de hemmelige Selskaber, Overfald om Natten Drab og Mordbrand, der siden umindelige Tider saa skrækkeligen har udmærket dette Land, atter vilde begyndr. Regjeringen kan og vil upaatvivleligen gjøre Meget for at formindske Aarsagerne til Misfornøielsen; men det er høist vanskeligt, ja umueligt for den, at mætte de mange Tusinde Hungrende i Landet, at forsyne Hadet imellem Religionspartierne, imellem de gamle Jrlændere og de nyere engelske Colonister, og fremfor Alt at indgyde dette vilde Folk Agtelse for Lovene. Vistnok have de fattige Almueclasser i Jrland mange Grunde til Utilfredshed; for at faae en Jordplet, til Boelig og Dyrkning maa de betale en saa stor Forpagtningsafgift til Jordegodsejeren, at de efter det haardeste Arbeide neppbeholde saa meget tilovers, at de kunne forskaffe sig nogle usle Klædningsstykker, og hver Dag mætte sig med Kartofler, og des uagtet maa de betale Tiende til den protestantiske dem aldeles uvedkommende Geistlige, til hvis Religion de ikke bekjende sig medens de aldeles Jntet beholde tilovers for den catholske Præst der er deres Siælesørger og lever i trange Kaar. - Er den fat lige Jorddyrker ikke i Stand til at betale den graadige Godsejer, som fortærer de Summer, han med Haardhed lader inddrive, den ublu høje Forpagtningsudgift, saa vorder han uden mindste Barmhjertighed jaget ud i den vide Verden; da i Jrland kun findes Arbeide for et lidet Antal af Daglønnere, disse faae en meget ringe Betaling, og Loven ikke i Jrland, som i England, sikkrer den Forarmede Understyttelse af Sognet, saa bliver Intet tilovers for ham, dersom han ikke vil sulte ihiel eller ikke kan udvandre end at tigge eller stiæle. Men derfor hersker blandt alle Jrlændere af den ringere Almue Had til Englænderne og Foragt for Lovene i en Grad, der er næsten utroelig. Jfølge den engelske Constitution er Bestyrelsen og dennes Udøvelse meer i Aristokratiets end i Ministeriets Hænder. Sherisen og Fredsdommerne, der vælges deels blandt de store Jordegodsejere deels blandt de protestantiske Præster, paaligger det at vaage over den offentlige Orden og efter Omstændighederne drage Omsorg for alle Rolighedsforstyrreres og Gjenstridiges lovlige Afstraffelse. Men lig fra Jrlands Erobring beklædtes hiine Embeder udelukkende af Englændere, der havde trængt sig ind i de gamle Jrers Hjem og Eiendom; Loven, i deres og deres Descendenter Haand, betragtedes af de Jndfødte, gjennem en Række af Aarhundreder, blot som et Undertvingelsesmiddel, og de hold det ei allene ikke for Syndigt, men endog for Retmæssigt, og Priseligt, at sætte sig til Modværge, saameget meer, da Magten hos dem stedse havde bestemt hvad Ret skulde være. Denne Følelse er nedarvet fra de ældste indtil de nyeste Tider, thi man har ladet den i fordums Dage begangne Feil vedvare med faa Forandringer. Jrland behøver en indsigt, fuld Strænghed til sin Oplysning og Forædling. Jkkun hvorden store Masse af Folket agter og ærer Lovene, kan en Constitution, som vor, trives, men det kan i Jrland først da vorde Tilfældet, naar man i Gjerning har overlydet Folket om, at Loven er dets Ven og Beskytter, ikke dets Undertrykker.