Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-18
Vorfatteren af Stykket i No. 88 af Skilderiet har søgt at gjendrive og besvare den forhen i samme Blads No. 85 fremsatte Begjering til General=Toldkammeret, om Bekjendtgjørelse af Skibes Ankomst hertil med Fødevare, o. s. v. o. s. v. Saa gjerne Jndsenderen af ovenmeldte Forslag, lod sin Modstanders intetsigende J modsigelser ubesvarede, saa meget er han overbeviist om, at alle Fornuftige og Veltænkende ere af samme Mening som han, og, ikke ville finde hans Forslag upassende eller overflødigt, hvorfor en Jgjendrivelse er nødvendig, paa det at Sandheden ikke skal fordunkles. Af mit Forslags Jndhold vil den Saakyndige og Uegennyttige let kunne skjønne, at kun Medborgeres Vel og Tarv har fremskyndet dets Bekjendtgjørelse, og at Tidspunkten (d. 22 Octbr.) som valgtes dertil, var beqvemmest. Fornuftige Mænd, som jeg havde meddeelt mine Tanker herom, og den Synspunkt, hvorfra man, uden Fordomme, burde betragte Sagen, gave mig deres bifald til Forslagets Offentliggjørelse. Paa min Modstanders Tirade, der begynder saaledes: "Naar man læser dette Stykke skulde man virkelig troe, at Kjøbenhavn, med Hensyn til Levnedsmidlers Forsyning, befandt sig i en Trængsels Tilstand, og at Skibes Ankomst med Fødemidler var en Sieldenhed; at den, der kjøbte i Dag kjøbte bedre end i Morgen; at det var stor Fordeel at komme først til Havnen, naar Skibe ankom o. s. v. o. s. v. finder jeg nødvendig at svare følgende. Om mange Skibes Ankomst med Mængde af Fødemidler har man aldrig havt Tvivl, som at de gjerne vilde sælge, ei heller, men ene, som Prisernes uforklarlige Stigen i det Øieblik, da Havnen og Kanalerne ere propfulde. See idet er dette, som man med Uvillie og Fortryidelse maa være Vidne til, og for at oplyse Publikum om Sandheden af det her Anførte, og min Modstanders ligesaa urigtige som tvetydige Synspunkt at betragte Sagen fra, tjener følgende til Oplysning: Uagtet der i Septbr. og Octbr. Maaneder ikke var den Tilførsel af Fødevare til Staden, (dengang befandtes omtrent 30 Skibe med Levnedsmidler her) som der siden fra 3 Novbr. har fundet Sted; saa kunde man dog kjøbe en Fjerding ret godt Smør ved Stranden i forommeldte Tid for 38 a 40 Rbdr., af ringere Sorter fra 32 til 36 Rbd.; altsaa Tønden af første Slags fra 162 til 160 Rbdlr. Nu derimod, efterat 130 Skibe ere ankomne og have omtrent medbragt 4000 Tdr. Smør, forlanges for Fr. af det gode Slags fra 45 til 50 Rbd., og for det ringere forholdsviis, hvilket udgjør for Tønden fra 180 til 200 Rbd.: en Stigen paa denne Artikkel i et kort Tidsrum fra 28 til 40 Rbdlr. pr. Tønde. Nu spørges, hvori bestaaer da de gode moderate Priser, som ved den store Tilførsel ere fremkomne, og er det ikke at snakke hen i Veiret, og sætte Publikum Blaar i Øinene, naar man fortæller den Ting, som kunne haabes, men ei opnaaes, Skulde nogen tvivle om Sandheden af de her anførte Kiendsgierninger, saa kan Beviisligheder fremlægges og Qvitteringer for denne Vareartikel forevises; thi Forfatteren maa tilstaae, at han ikke har villet oppebie hans Modstanders belovede gode Udsigt; men i forrige Uge kjøbt sit Smør og betalt disse Priser. Tvende af mine Bekiendtere gave sidst i Octbr. Maaned 40 Rbd. for Fr. af meget got Smør, jeg gav den 6te Novbr. for bedste Sjællansk Smør, 45 Rbdlr.; Holstenerne begierte samme Dag 50 Rbd. for Fr., foruden Overvægt, altsaa over 11 Specier, en ublue og uhørt Priis, i de saakaldte gode Tider, som Freden skal have frembragt. Hvad kan det hielpe at der er nok at faae, at Skipperne gjerne ville sælge, naar de ikke ville nedsætte Priserne, i Forhold til Speciernes Værdie, som burde være Maalestokken, da Bedringen med Pengene for Øieblikket er fremlysende? At indlade sig angaaende flere Artikler af Fødevarer, som uagtet Mængdes Tilstimlen ikke ere faldne i Priserne, finder jeg unødvændigt; thi Smørret, den vigtigste Artikel, næst Brødet, som alle Familier maa forsyne sig med, var netop den Vare, som tildrog sig min Opmærksomhed, fordi der skal en samlet Skilling til, naar man skal indkjøbe 2 a 3 Fr., som de fleeste Familier paa 4 a 6 Personer behøve. Jeg seer gjerne, at man upartisk vil undersøge Tingenes Tilstand, og man vil da sikkert ikke dadle den Mand, som af Kierlighed til sine mindre Formuende Medborgere, gjør Forslag, hvorved Udsugerie, Vindesyge og Egennytten standses og tilintetgjøres. - Hvad Boutik=Priserne angaaer, da er det vel bekjendt, at Luxus=Vare betydelig ere faldne i Prisen; men disse kan jeg undvære, og jeg kjender flere, som kunne det samme; men dette er ikke Tilfældet med Fødevare i Høker boutikerne; thi der skrides yderst langsomt frem i gode Forsætter. Vi vide desværre, at mange Handlende have speculeret paa de Kjøbendes Antal og Begjerlighed; men da dette nu slaaer feil saa er følgerne tragiske, Skifteretten gjør Udslaget; men man vil dog ikke bebreide den Mand, som ved Sild og Øllebrød har levet tarveligt, fordi han ikke har bidraget til Handlendes Levemaade saavel i Overflødighed, som i overspændte Speculationer. For mig maa Høkerne og andre deres Lige, opkjøbe hvad Forraad af Fødevare de kunne faae ved Stranden, naar kun jeg kan være saa heldig ikke at trænge til dem, deres Tilværelse er vel nødvendig; men ingen stor Vinding for Staden i Særdeleshed! At mit Forslag om Bekjendtgjørelse af Skibes Ankomst o. s. v. ikke finder min Modstanders Mishag er mig kjert; men han feiler, naar han tvivler om sammes Nytte; thi netop Offentliggjørelse om deres Ankomst vilde tvinge dem til Prisernes Nedsættelse for Concurrencens Skyld. At mange Forslag kunne ligne hinanden nu, og i den forbigangne Tid, er meget naturligt; thi Mennesket ønsker og tragter efter det Bedre; ligesom man efter en vedholdende Storm glæder sig over et blidere Veirligt, saaledes kan man og efter en trykkende og ruinerende Krig, gjøre billig Fordring paa gode Tider, Overflødighed og Livets bedre Nydelse, og derfore fortjener den vist ingen Dadel, som ved Meninger og Forslag søger at fremme samme. Den 10 Novbr. 1817. L. A. S.