Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-03-15
J de Deputeredes Kammer bliver for nærværende Tid Takadressen forhandlet. Der bliver heftig debatteret om der skal tales i den om den forlængede Occupation af Spanien og om de Græske Begivenheder; men man troer sikkert, at den vil komme til at indeholde en Dadet over det Villeliske Ministerium; men at Kammeret vil ogsaa lade sig nøie med denne Dadel og ikke foretage sig nogen videre Anklage imod Ministeriet. Hr. Delators Udkast til Takadressen er bleven antaget af Commissionen. Man bemærker at som Takadressen nærmer sig hensvandt Resten af det gamle Ministerium. Den nye Marineminister Hr. Hyde de Neuville, som var et Medlem af Commissionen, er en stor Modstander af det Villeliske Ministerium. - Den gamle General La Fayette, denne uforfærdede Forsvarer af de constitutionelle Rettigheder, har været meget syg; han er vel i Bedring, men vil dog neppe førend til Foraaret kunne indtage sin Plads i Kammeret. – Man troer ikke, at de Franske Tropper ville saasnart forlade Cadix; der giøres tvertimod saadanne Tilberedelser paa Øen Leon, som lade forvente det modsatte. Fra dette Land høres forresten intet uden at Kongen ligger paanye meget syg af Gigten i Barcellona, og at den bekiendte Jep del Estangs, som nyelig er bleven skudt i Olot, og som var en trodsig Karl og allerede havde 17 Gange været i Arrest, vilde næsten intet Svar give paa de Spørgsmaal man giorde til ham; men truede endog med knyttede Næver at slaae enhver Person i Gulvet, som nærmede sig til ham, især Præsterne. - Allerede havde den Spanske Ambassadeur afsendt den 12te Februar Hr. von Frias til Madrid, for at overbringe den defintive Ordre til at de Franske Tropper skulde forlade Spanien; men i de sidste 4 Dage synes Tingene at have forandret sig og det hedder, at det Franske Cabinet vil først oppebie hvad der vil passere i Portugal naar Jnfanten kommer der til. Der har været lidt Pøbeloptøier i Lissabon. Skibe som ere ankomne til denne Stad have seet Fregatten Perola i Søen hvorpaa Don Miguel er ombord. - Denne Beslutning af den Franske Regiering at den vil lade sine Tropper for det første forblive i Spanien, skal have mishaget den Spanske Ambassadeur Hertugen af St. Car les, som har afsendt en Coureer med Beretningen derom til sit Hof. Nogle meene imidlertid at de Tropper, som ligge i Spanien og ere vante til et varmt Klima, skulle afsendes til Østen. Flere Blade forsikkre: at 5 Jnfanterie= og fire Kavallerie-Regimententer skulle afgaae til Grækenland, under en General Loverdos Commando, som er en født Græker, og at 20000 Franske Tropper, tilligemed et Engelsk Corps skulle besætte Livadien og Morea og Øerne i Archipelet, imedens Russerne skulle besætte Moldau og Vallachiet. Andre derimod troe at Tropperne under General Loverdo ere bestemte imod Algier. - Ogsaa forsikkre de samme Franske Blade, at de tre Magter ville handle i den største Overeensstemmelse med hinanden og at der hersker den fuldkomneste Enighed imellem dem. Man formoder at den Franske Minister for de udenlandske Anliggender vil med det første i Kammeret opklare Publicum om Frankeriges nærværende Stilling med Hensyn til de østlige Anliggender. At disse Anliggender antage et saare betænkeligt Udseende kan spores af allehaande Omstændigheder; vel siger Moniteuren: at man endnu ingen Stadfæstelse har faaet paa det Rygte at Russerne ere gaaede over Pruth; vel kan det endnu holdes for tvivlsomt, hvad de Franske Blade forsikkre, at der er blevet skudt fra Dardanellerne efter det sidste Skib, som afgik med de Personer, som hørte til det Russiske Gesandtskab fra Constantinopel til Corfu, vel kan det endnu holdes for tvivlsomt, at Fyrsten af Metternich vil foretage sig en Reise til Paris og London, uagtet man venter ham i München paa Giennemreisen; men de Østerrigske Bankactiers dybe Fald den 4de Marts til 1025 (de stode endnu den 1ste paa 1031); Den Østerrigske Jagttagers Taushed, om de sidste Efterretninger fra Constantinopel af 4de Februar og Tilberedelserne og Yttringerne fra alle Kanter aande Krigen. Under nærværende Forhold skriver man fra London, synes Krigen virkelig at være uundgaaelig og at det vil blive en af de første Følger af denne Tilstand at der maae afsendes et Brittisk Corps fra de Joniske Øer og Malta til det Græske Fastland. En Forholdsregel, som vor Regiering anseer for nødvendig i meer end een Henseende, deels for at beskynde de Tyrkiske Fæstningers Overgivelse, og deels for at forskaffe en Garantie og en Ligevægt, ved muelige Begivenheder i Fremtiden. Vore Fonds ville formodentlig falde, saasnart Krigen begynder, under 80. (De stode den 4de Marts i London paa 84 1/2. Af de sidste Parlamentsdebatter erfarer man, at der krydse 15 Engelske Fregatter i Middelhavet, som ikke have været med i Slaget ved Navarino.) Pluraliteten i vort Cabinet er yderlig utilfreds med den nærværende Forbindelse i den forestaaende Krig; men Begivenhedernes Magt tvinger dem til at følge den afdøde Cannings Politik. Lord Stuart skal være afreist med en vigtig Mission til St. Petersborg; men ikke over Paris, Lord Marens ledsager ham som Gesandtskabs=Sekretair. Han skal medbringe en diplomatisk Note, hvis Jndhold vel ikke er nærmere bekiendt; men som dog skal udtrykke Forlegenhed og Bekymring. – Hr. de Pradt siger i et nyt Stykke: at en liden Tvist i Cabinettet i St. James har opløst det forrige Ministerium. Man saae Krigen nærme sig og holdt et Navn som Wellingtons for skikket til at imponere i et saadant Tilfælde. Den Stilling, hvori vi nu befinde os er uden Mage i Verdens Aarbøger: England synes at være i Krig med Tyrkiet og det er netop for Tyrkiet at det zittrer; det kalder sig Ruslands Allierede og netop imod Rusland er alle dets Politiks Bestræbelser, henvendte. Den betænkerlige Stemme fra de Russiske Grændser har atter opløftet sig. Den giør opmærksom paa, at den tvive somme Yttring fra det Engelske Cabinet om dens Politiks Beskaffenhed vil blive høist skadelig for de allierede Magters indbyrdes Forhold, at dette derfor ikke skulde tøve med bestemt at udtale sin Beslutning for at indgyde Tillid, og hvorved den sikkreste Borgen vilde til les for den offentlige Rolighed. Naar der kun vedet Engelske Cabinets Beskuelser ikke opkommer nogen Uenighed i Politiken og naar kun det uegennyttige Sindelag vedligeholdes, hvorpaa heele Pacifications Traktaten er bygget, saa vil det største Maadehold blive iagttaget, om endog militaire Forholdsregler maae anvendes imod Porten, denne maae være i en utroelig Grad forblindet, naar den ikke skulde give efter naar alle Magter ere eenige, og den vilde føle sig bitter skuffet om den vilde tilbagevise det sidste fredelige Forsøg af de store Magter (det som Hr. Canitz har at bringe) i det Haab at Tiden og Cabinetternes Collisivner vilde tilveiebringe en Uenighed imellem dem.