Corsaren, 1841-12-24
Uddrag af Redactionens Forhandlingsprotocol. Møde den 21. Decbr. Jfølge Forsamliugens Statuter aabnedes dette Møde paa Aarets korteste Dag med en høitidelig Toast i Anledning af, at Menneskene paa denne Dag blive despotiserede mindst. Da man klinkede, bemærkede en af Forsamlingen, at det militaire Medlem ikke var tilstede, og spurgte derfor Præsidenten, om han ikke vidste, hvorfor nævnte Medlem var udeblevet uden at sende Afbud. Præsidenten svarede, at han havde lovligt Forhold; thi deels vilde han ikke gaae ud, og, om han ogsaa vilde kunde han ikke, eftersom han nemlig var arresteret. "Arresteret?"" udbrøde Flere overraskede; "har Du nu igjen gjort Brud paa Reglementet, Præsident?" Præsidenten svarede hertil: "Værer kun rolige, Reglementet er ikke krænket. Jeg har i dette Tilfælde ikke handlet som Præsident, men som Øverstcommanderende over min Armee, hvilken han jo commanderer som Capitain, og som er mig ubetinget underkastet." "Hvad havde han da gjort?" spurgte igjen Nogle. "Aa," svarede Præsidenten, "det var egentlig ingen stor Forbrydelse. Der var en af mine gode Venner, som var kommen til at fornærme ham, og, da det havde staaet i hans Magt at undgaae Fornærmelsen, dicterede jeg ham otte Dages Arrest." "Det er ikke pænt gjort af Dig, Præsident; Du har vist gjort det af Nag til ham fra sidst - Du husker nok." "Raa, Herregud! og om saa var? Vi ere jo alle Mennesker. En lille Smule Nag kunne vi godt tilgive hinanden, især i den føde Juletid. Julen er dog egentlig Mildhedens, Forsonlighedens og Glædens Tid. Derfor har jeg ogsaa sørget for, at Arresten udløber anden Juledag. Saa gaae vi i Kirke sammen og bede for hinanden. Et Medlem. Za, det er meget sandt: Julen er Mildhedens og Overbærelsens Tid. Derfor har jeg ogsaa tænkt paa, at det er bedst at lade Anmeldelserne over Bings Børnebøger og "Adam Homo," "Tordenskjold" o. fl. ligge til efter Juul. Saa træffer man ogsaa meest Sympathi hos Folk for Recensionerne; thi saa have de læst Bøgerne. Dette billigede Forsamlingen. Præsidenten ønskede dernæst at erfare Forsamlingens Mening om, hvad der skulde foretages i Anledning af endeel Skrivelser, der vare indkomme fra forskjellige Egne af Landet, betræffende Udeladelsen af Geheime-Statsminister v. Stemanns Navn i "DanskFolkekalender" (Brevstriverne havde nemlig endnu ikke faaet det sidste Nr. af "Corsaren", hvori dette Factum er omtalt som Følge af en Forglemmelse), og hvori der med megen Deeltagelse forespørges, om nævnte Almanak, ligesom de ældre Almanakker, giver sig af med at spaae, og om der er Grund til at troe, at den virkelig kan spaae. Forsamlingen afgjorde ved Stemmefleerhed, at der skulde svares de Spørgende, at Redactionen ikke med Bestemthed vidste dette, og at den i ethvert Tilfælde maatte bede dem trøste sig med det gamle Ord: "Mennesket spaaer, og Gud raa'er." Skulde det befrygtede Uheld imidlertid indtræffe, var der al Grund til at haabe, at Hs. M. Kongen nok vilde sørge for at faae en ny Stemann. Et Medl. Hør, jeg kan dog ikke ret forstaae mig paa, at Trykkefrihedsselskabet har faaet Lov til at udgive denne Almanak. Regjeringen har jo forbeholdt sig Monopol paa at trykke Almanakker for Folket. Et andet Medl. (docerende): Ja, men de rigtige Almanakker, dem beholder Regjeringen Monopol paa, Du. Sluttelig tilkjendegav Præsidenten Forsamlingen, at dens Juletræes-Gildepars vilde blive holdt anden Juledag. Forsamlingen skulde blive overrasket med mange smukke og passende Ting, men om de Presenter, som ikke skulde uddeles ved Lodtrækning, men sendes de allerhøieste, høieste og høie Personer som Julegaver, hvis de allernaadigst, naadigst og naadigt vilde behage at modtage dem, ønskede han dog forud at høre Forsamlingens Mening: Til Hs. M. Kongen var der en Liste over alle de folkelige Foranstaltninger, som ere trufne siden Hans Thronbestigelse. "Da denne Foræring imidlertid i og for sig antages at være for simpel," tilføiede Præsidenten, "har jeg sendt den til Sheffield og af de derværende berømte Knivsmede ladet den indlægge i et meget fiint Pennekgivsblad. Dette er besørget saa kunstigt, at Jngen, der seer Bladet, skal falde paa at troe, at der er Noget indeni." Til Hs. igl. Høihed Kronprindsen: et Anker. Til Hs. Excell. Geheime-Stats- og Justitsminister v. Stemann: et Stykke Brænde. "Denne Foræring synes vel simpel," bemærkede Præsidenten, "men, hvis Hs. Excell. Justitsministeren vilde nedlade sig til at sælge det, er jeg vis paa, at der vilde indkomme en ret klækkelig Sum." Til Finantsdeputationen: Et Pund af de bedste Lys, der vare at opdrive i Kjøbenhavn, passende til deri at stille det næste Finantsregnskab. Til den nye store Militaircommission. Esaias' Forjættelser og Livet hiinsides. Til Stænderne: "En Synaal uden Øic." Og saadan er der en heel Mængde, som J skulle faae at see ved Gildet, naar I finde disse passende." Da Jngen fremkom med nogen Opposition, vedblev Præsidenten: "Til Folket havde jeg ogsaa tænkt at ophænge en Foræring; men Folket bestaaer af saa Mange, at een Foræring ikke er nok. Derfor har jeg foranstaltet et særskildt Juletræ for Folket og i Betragtning af den almindelig udbredte Kjærlighed til Malerier og Billedhuggerarbeide, ladet ophænge til Lodtrækning paa dette Billeder af fortjente høitstaaende Mænd, fra Overpræsident Kjærulff og opad. Træet vil komme til at see saaledes ud (Præsidenten fremviste følgende Tegning:) Et Medl. Jeg finder det upassende, at Figurerne hænge saaledes. Det seer virkelig ud, som om der var en ond Mening deri: som om hine Mænd vare hængte in efligie. Jeg foreslaaer, at de komme til at hænge saaledes: Saa kan Redactionen tillige rose sig af at have taget disse Mænd under Armene og bragt dem ud i Folkets kjærlige Erindring. Dette sidste Forslag bifaldt Forsamlingen med stærk Acclamation. Præsidenten. Endelig vil paa Træct blive opkængt til Uddeling Exemplarer af en Lærebog i Historien, ledsaget af følgende Tegning. Det danske Paaben. Jeg indbyder Eder altsaa til at møde anden Juledags Aften. For iaften er Mødet hævet.