Corsaren, 1841-03-12
Theatret. At feile er menneskeligt; men, da Mennesket er det Skjonneste, det Ypperste paa Jorden, folger ogsaa, at Feilen ophører at være Feil, saaledes som man i daglig Tale er tilbøielig til at tænke sig dette Ords Betydning. - Speculationens forestaaende Resultat slal være vor Advocat, om Nogen vil regne os det til Last, at vi saa ofte anvende Citater af berømte Forfattere. For altsaa strax at drage Nytte af vor Advocat, den opstillede philosophiske Sætning, ville vi begynde den Oversigt, vi have til Hensigt at levere over Theatrets sceniske Præstationer i Januar og Februar, ved ligesom Portefeuillens meget ærede Hr. Gustav M. at forsikkre vore Læsere, at vi 'ikke ganske mangle Dygtighed til at dømme over scenisk Kunst'. Jkke sandt, kjære Læser! det vilde være utilgiveligt, om man satte denne "Dygtighed" under en Skjeppe? - Du svarer upaatvivleligen: 'Jo', og derfor ere vi nu ifærd med at afsløre Dygtigheden, saaledes som Portefeuillen forlængst har gjort. Dog forinden vi skride til Værket, der har til Hensigt at bidrage saavel til Din Moro som Belæring o. s. v., ville vi ikke glemme at forsikkre Dig, at Formaalet for vore Bestræbelser (vi citere stadig Hr. Gustav M.) stedse skal være at ,vinde billigelse hos den høiere dannede Læsers, hvilket Prædicat følger gratis med Abonnementet paa vort Blad. Mais revenons à nos moutons! J Januar og Februar er givet 50 Abonnements- og J extraordinaire Forestillinger, samt 2 Aftenunderholdninger og ! Concert af Prume. Af Syngestykker er opført 16, nemlig: Sidste Act af Vaccay's 'Giulietta e Romeo' 5 Gange; Bruden 3 Gange; den lille Rødhætte og Ludovie hver 2 Gange; Apothekeren og Doctoren, Bryggeren i Preston, Brama og Bayaderen samt Tryllefløiten hver 1 Gang. - Vandeviller 14, nemlig: Under Laas og Lukke 4 Gange; de Uadskillelige, Jntriquen ved Morskabstheatret og Emilies Hjertebanken hver 2 Gange; den Usynlige paa Sprogo, Michel Perrin, Rataplan og Syv militaire Piger hver 1 Gang. Tragoedier 1, nemlig: Ludvig den Ellevte. Skuespil og Dramaer 16, nemlig: Preciosa, 1 Gange; Et ubekjendt Mesterstykke og Fabrikanten hver 3 Gange; Don Juan af Østerrig 2 Gange; Mulatten, Aladdin, Jean og Dronningen paa 16 Aar hver 1 Gang. - Lyftspil og Comedier 30, nemlig: Sparekassen og Kostgængeren, hver 3 Gange; Barselstuen, den politiske Kandestøber, Kammeraterne, de to Grenaderer, Formynder og Myndling og den første Kjærlighed hver 2 Gange; Julestuen, Maskeraden, det lykkelige Skibbrud, Man kan, hvad man vil, Guldkorset, Farinelli, Pariserdrengen, Frierens Besøg, Seer Jer i Speil og Coliche hver 1 Gang. - Balletter 15, nemlig: Toréadoren 4 Gange; de Danske i China 3 Gange; Sylphiden og Festen i Albano hver 2 Gange; Tyrolerne, Valdemar, Søvngængersken og Amors Luner hver 1 Gang. Af Nyheder er i Januar og Februar Maaneder een*) bragt paa Scenen, nemlig: Et ubekjendt Mesterstykke, Drama i 1 Act af C. Lasont. - Kaste vi Blikket tilbage paa de 2 sidst forløbne Maaneders sceniske Præstationer, da bliver Resultatet i Almindelighed: At Repertoiret var slet, at Bestyrelsen var conservativ med Hensyn til dette, og endeligen, at Skuespillerne ikke udviste Jnteresse for deres Kunst, hvilket Summa Summarum giver: At vort Theater i Kunstens Rige vel har et høit Nummer, men at dette Nummer, for at tale med Charlotte i Guldkorset, er, forskrækkeligt langt fra Nummer eet." Enhver, der har Jnteresse for Theatret og har fulgt dettes Bestyrelse i den sidste Tid; Enhver, der kaster endog kun det flygtigste Blik paa det foranstaaende Repertoire, vil erkjende Sandheden af vore Ord, og vi kunde saaledes gjerne uden Commentar lade Januar og Februar lægge sig til Hvile i Forglemmelsens Skjød. Naar vi desuagtet ville dvæle nogle Øieblik ved Theatrets Virksomhed (sic) i ovenmeldte Maaneder, da er det, fordi derved gives os Leilighed til at omtale Et og Andet. Sangens Tid er forbi ved vort Theater! *) I Paris er ene i Januar opført 27 nye Stykker. I Vrede tog Melpomene Sangens Gudinde under Armen og gik ud i den vide Verden, til Lande, hvor den ægte, gode Musik endnu holdes høit i Ære. - Henrykte over, at Sanggudindens Throne nu stod ledig, ledsagede de strautiske Valtse og spanske Dandsemelodier Gudinden med affecteert Sorg til den tydske Grændse, hvorpaa de skyndsomst ilede tilbage med Schnellposten for at assistere ved et Hofbal. - Man fik nu, da det var for sildig, Øinene op; Bestyrtelsen var almindelig, og ifølge Regisseur-Decret sammenkaldtes i største Skyndsomhed en raadgivende Forsamling bestaaende af alle 3 Concertmestre, Syngemestrene, Syngesoufleuren, Solosangerne og Chorpersonalet. - Denne Sammenkaldelse gjorde Opsigt. - I det extraordinaire Møde blev det da besluttet, at man, for at tilbagekalde Cosmopoliten, skulde forsøge sig i den italienske Opera og - sidste Act af Vaccay's 'Giulietta e Romeo' indstuderedes. For endmere at mildne Sanggudindens Vrede, opførste man dette musicalske Fragment første Gang til Fordeel for "Frederik den Sjettes Asyl". Sanggudinden skal virkelig være bleven saa rørt over dette Tegn paa Anger og Tilbagevenden til det Bedre, at hun, trods Melpomenes Forestillinger, havde besluttet sig til at bestille en Plads i Postkarethen, da hun pr. Estafette faaer Underretning om, at man til Fordeel for Musikconservatoiret. havde ladet opføre "Brama og Bayaderen". Hendes musicalske Majestæt blev nu smækvred, og det er neppe at vente, at hun er bleven forsonet ved den Udførelse, som blev 'Tryllefløiten' til Deel Onsdagen den 24de Febr. d. A. - Saaledes staaer det for Øieblikket med Sangen ved vort Theater, og det er høist rimeligt, at Melpomene, der ganske har vendt det danske Theater Ryggen, vil overtale Sanggudinden til at gaae til Mehemed Ali eller andetsteds hen, for forstedse at forlade et Folk og en Anstalt (jeg siger med Flid ikke: Kunstanstalt), der have viist de himmelske Toner saa megen Ringeagt. Terpsichore blæser nu Triumph. Alt længe havde hun cabaleret med sine andre Søstre, og skjønt Damen er letfodet, havde hun dog vidst at sikkre sig en Bundsforvandt i en Mand, der, vel arrogant og egenraadig, dog forener Kjærlighed til sin Kunst med Dygtighed i sit Fag, og som desuden har den store Fordeel at staae udenfor Regisseur-Regimentet; thi, som Saphir siger: Furchthar wird der Regisseur, Wenn er in dem Gehirne leer, Behandelt, wie das liede Vieh, Die freien Kinder der Regie. Hvor længe mon Thalia vil holde sig for at bukke under for Terpsichores Cabaler med tilhørende Entrechats, Spring og Topsvingninger? Det vil beroe paa, hvorledes Theaterdirectionen benytter de Kræfter, der staae til dens Raadighed. J vor udødelige Holberg har den en mægtig Støtte, og det maa betragtes som en Fortjeneste (vi ville ikke indlade os paa en Undersøgelse af, hvad der har foranlediget denne) saavel hos Directionen som Skuespillerne, at den store comiske Digters Vittighedsværker atter ere bragte 'i Mode'. Holbergs Commedier ville, godt udførte fra Scenen, stedse sees med Fornøielse; thi , det Sande fattes let og efterlader det dybeste Jndtryk, og det maa ansees som et ikke ringe Beviis for den store Comedieskrivers Mangfoldighed, Sanddruhed og Klarhed i sine Characteerskildringer, at, ligesom han vækker Mandens Beundring, saaledes fængsler han Barnet, der ikke er blevet indpodet Foragt for ham eller er saa fordærvet, at det forstaaer Tvetydighederne og den grove Skjemt, der er det Eneste af Digterens Tid, der hænger ved Maaden, hvorpaa han skildrer. Men det er ikke alene Holberg, der bør holdes i Ære. Oehlenschlagers kraftige Ungdomsværker fortjene ogsaa at kaldes til Liv paa Scenen, for i Forening med Hertz's, Heibergs og Overskous geniale Lystspil og Vaudeviller at danne et Grund-Repertoire, der vel ikke skal udelukke Oversættelserne, men ei heller beherskes af disse. Vort Theater er i Forfald; ja, i kunstnerisk Henseende maaskee faldefærdigt. Man bør derfor ikke nole med at sætte Stiver til Bygningen, og et stort Skridt i denne Henseende vilde det unægteligt være, om Directionen rensede, hvis vi forresten tør bruge dette Udtryk, Publicum ved ikke at vise Eftergivenhed i at foie dettes fordærvede Smag. Thi Bestyrelsen raisonnerer ingenlunde rigtigt, om end tilsyneladende liberalt, naar den siger: Den, som betaler, har ogsaa Ret til at forlange Varerne efter sin egen Smag. Göethe siger: "Ein groses Publicum verdient, datz man es achte, das man es nicht wie Kinder, denen man das Geld abnehmen will, behandle. Man bringe ihm nach und nach durch das Gute Gefühl und Geschmack fur das Gute bei, und es wird sein Geld mit doppeltem Vergnügen einlegen, weil ihm der Verstand, ja die Vernunst selbst bei dieser Ausgabe Nichts vorzuwerfen hat."