Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1809-05-01
Ved at giennemlæse den i begge Fyenske Aviser indførte Bekjendtgjørelse af 22 dennes, under Firma: Direktionen for det Fyenske Liig- og Enkesocietet, finde Undertegnede sig beføiede til følgende Anmerkninger: Udi sidstnævnte Bekjendtgjørelse siges: Det er Kjendsgjerning, som aldrig er nægtet, at Enkesocietetet ved Generalforsamlingen af 26de Octobr. forrige Aar blev ophævet - J den foregaaende Bekjendtgjørelse af 13de dennes tales i anden Tone, og siges Det bliver endnu at bestemme, hvorvidt Societetet kand siges at have ophørt - saaledes snakkes der frem og tilbage - Dette er jo dog ligefrem at sætte Rigtigheden eller Gyldigheden af den, hvorved Enkesocietetet blev erklæret ophævet, i kiende af dem selv underskrevne Direktional-Forretning af 26de Oct. lig Tvivl - Men dette er Sandheden: at, efterat Societetet den 26de Oct. 1808 er ophævet, existerer intet Konventionsmæssigt Selskab mere; saa at endog kun een eeneste benægtende Jnteressentstemme er tilstrækkelig til at kuldkaste Resultatet af al videre Direktionalforhandling for Fremtiden - Et opløst Selskab behøver intet Organ, og kand intet Organ have - Kand da ved noget tænkes fornuftigere og rigtigere, end at overlevere Tingen i Øvrighedens Hænder, Aldrig ville nogen tage Dhrr. Exdirecteurer dette Skridt ilde op; tvertimod vil der siges: De ere Mænd af Delicatesse, som med Beskedenhed indse og tilstaae, at Enkernes Tarv, der ligger dem saa meget om Hjertet, intet vil tabe ved Enkekassens Bestyrelse eller Deling af de Mænd, som Stifts Øvrigheden til saadan Forretning foreslaaer, og af Hans Majestæt Kongen anthoriseres og beskikkes. Overalt er det maaskee ligesaa stor en seil uberettiget at ville tiltvinge sig Vedblivelsen af Forretningers Udøvelse i et Embede, man ikke længer beklæder, som at forlade sin Post i Utidet - Men man sige forresten hvad man vil, handle under hvilket Firma man vil, og berømme sine rene og uegennyttige Hensigter, saameget man vil, saa er dog vist, at den Fremgangsmaade først at ville gjøre endeel af Jnteressenterne mistæntelige for falske Navne underskrivter, og dernæst siden, efter Opfordring, ikke komme frem med de, i Enkesocietetets femlaasede Skrin nedlagde originale Underskrivter intet Beviis afgiver, enten paa Maadehold eller Oprigtighed - er ei heller noget Middel til at indgyde Jnteressenterne Tillid til sit Organ - Og hvad er vel Forslag er eller Planen af 18de Febr. sidst, andet, end Blendverk Jngen Beregning fremlægges til Grund for sammes Antagelighed, og Proponenten vil ligge saa lidet som det saa kaldte Direktions Personale garantere Opfyldelsen; men trykte Policer der gaae paa Kassens Bekostning, med Enkesocietetets Segl under, disse kunne Jnteressenterne faae til Sikkerhed - dog man faaer nu at oppebie den forventningsfulde 3die Mai Odense den 27 April 1809. A. Huus, A. N. S. Wantinge, Fich, J. J. Rosengaard, Schneider, A. Blomne, J. Hansen, L. N. Faber, Joh. Bang, S. Brun, C. D. Felsing, Jens Dorch, Hans Olsen, Lars Andersen, Jsman, Jørgen Holm Niels Rasmusen, Henrich Busch, J. Rasmusen, L. Rasmussen, Niels Lindegaard Hans Andersen, Hans Peter Poulsen, M. Christensen, Hunderup, Jakobbrosen Slengerich, Stegmann, Hans Andersen, O. Hansen, Jørgen Larsen Otto Christophersen, Rasmus Eybye, P. Theilgaard, Johan Fransen, Hanspeter, Hans Marvig Rasmus Aagaard, Peder Falg, Andres Jensen, Ditlev Soelberg Bondo Pedersen, Se mon Nielson, Carl Møller. For at sætte Publikum i Stand til at dømme om den sande Hensigt, visse Personer kunne have med at divulgere den Mistanke: at Direktionen har sagt meere end den til enhver Tid tør vedstaae, skylder Undertegnede sig selv følgende sandfærdige Erklæring. 1, Der er ikke og har ingensinde i Directionens Værge, som læses i Jversens Avis No. 57. været noget Dokument, saaledes underskrevet, 2 Af de Mænd, hvis Navne ligefrem ere aftrykte i Avisen som Underskrivter, have en Deel aldrig seer eller samtykt Erklæringen. Direktionen overlader til Vedkommende selv, indbyrdes at afgjøre, hvo der har tilladt sig at bekjendtgjøre Dokumentet paa den Maade, som er skeet. Spørgsmaalet bliver her blot, om man er berettiget til at fordre, at et Dokument, som overantvordes Publiciteten, bør være ligesaa paalideligt i Aftrykket som Originalen? J øvrigt kan slige Urigtigheder ligge saa lidet gravere Nogen, fordi han selv har underskrevet sit Navn, som man med nok saa mange fornærmelige Udgydelser kan besmykke et virkeligt Feilgreeb.