Berlingske Tidende, 1793-04-15
Medens man der venter General Dumourier, som Arcestant, hans Collega, Miranda, allerede er ankommen i Lanter hertil, og man bestemmer enten General Chmme eller Duval til at modtage Commanden over de nordlige Armeer, indløbe endog fra vor Armee de forgeligste Efterretninger. De talrige Flugtninge fra samme, udbrede sig, efterat de have kostet deres Vaaben fra sig, ganske forrevne i Klæder i Grandsedepartementerne, og sætte Jndbyggern i storste Strat. Jacobinerne efterlade herved ikke, at opbringe Folket paa det heftigste mod Dumourier, saa at man ikke kundeundre over, om han ved sin Ankomst hertil blev reven i Stykker. J Borgerraadet sagde Chammel i Forgaars : midt iblant vore Armeer er opstaaer en Konge og det er forræderen Dumourier. Han har skrevet til Conventen, at Frankrig kunde ikkreddes uden ved en Konge, eller noget som lignede en Konge. "Borgerraadet tilkiendegaar herpaa Conventen sin Forundring over, at Løvens Strafendnu ikke havde truffet General Dumourier, og hans Arrestering blev da deretert. Hans Modstanderes Beskyldninger mod ham ere saa forskellige, at de endog derved tabe af deres Styrk. - Nogle sig at han vilde igien oprette Kongeværdigheden, ander, at han selv tragtede efter Kronen og vilde lade sig vælge til Hertug af Brabant. Andre betragte ham som et Offe foret Partie, hvilket han ikkunde tiene, da ham havde afslaaer, at tiltræde Dantons Plan, at følste Egalite den høyeste Maal. i Hænderne, hvorom hans eget Udsaan han kan give Oplysning. Efter andre skal han have skrevet til Conventen: Hankunde ikke indestaae for Frankrigs Velfærd, dersom man ikke traadde i Underhandling med Kongen af Preussen og Reise ren; der gaves intet andet Middel til at forskaffe Staten, igien Orden og Rolighed; og dersom N. C. ikke vilde det vilde han komme til Paris med sin Armee og tvinge den der. til. - Han skal have faaet til : De aflierte Magter kande, ikke foretage Underhandlinger med en Forsamling af 4000 Mordere, 300 Banvittige og omtrent 30 Veloplyste, men som lode Alt gaae som det kunde. Det skal være gandske vist, at det sidste Brev, som han for nogle Dage siden har skrevet til National-Conventen, men som ikke blev forelæst, har været forsattet i de allerbesrigste Udtryk, og at endog hans Venner forskrækkedes derover, Dumouriers erklærte Flende, Maren Pache, har ifar bemyttet sig af denne Omstændighed, og ved Børgerraadet hvis Hoved han er, lader for N. C. Skranter heftig derlammere mod ham, som en Forræder. Robespierre udøste ogsaa Jacobiner Klubben sin hele Galde mod ham, og paastad, at Dumourier havde i forrige Efteraar kunnet ødelagt de stendtlige Armeer og Emigranter og havde ikke giort det. Derpaa opmuntrede han atter til Onstand med Statens indvortes Fiender og til at udrydde alle endnu overblevne Aristocrater. Af samme Tone talte Marat i sit Blad for i før gaaes. Han tilstod, at han havde raadet til nogle med den agte Borgertænkemaade overeensstemmende Aareladninger, og beviist, at Folket fordi det uforsigtigen havde svaret noget le hundrede strafværdige Hoveder, nu vilde blive nødt til at afhugge henved tusinde. Efter disse strækkelige Forindende, maae man daglig befrygte nye blødige Scener, hvilke man skee endnu ere blevne forhindrede derved, at Uenigheden med som Hovedmandene for Blodpartiet, saasom Røberspierre, Marat, Danton og Medlemmerne af Borgerraadet er meget stor. - Man paastaaer, at det herskende Partie af N. C. har den Plan, dersom de forenede Armeer trænge ind i Flandern, at trække sig til de sydlige Provindser, for det at oprette Republikens Sæde, og overlade de nordlige Provindser til sin Skjæbne. - Fra Bretagne skulle ogsaa være ankomne langt ubehageligere Efterretninger, end man bekiendtgiør, og man troer, at saavel Nantes som Rachelle ville falde i Modrevolutionisternes Hænder. Ligeledes skal ogsaa det executive Conseil have Efterretning, at Spanierne, have ved Andaye paa 2 Steder giørt Jndfald. Mad den paa Kysterne af Barbariet rasende Pest har N. C. maatter de cretere adskillge Forsigtighedssanstalter i vore Havne ved Midbelhavet.