Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1835-01-16
Jndenlandsk. Fredagen den 9de Januar afholdt det 2det Valadistrict for de mindre Landeiendomme i Siælland en Fest paa Bellewue til Ære for den for Districtet valgte Deputerede, Eieren af Strandmøllen, Hr. Kammerraad Drewsen. Henved 100 Personer, iblandt hvilke vare forskjellige af Hovedstadens Embedsmænd og Borgere, Bønder fra Omegnen, Schouten paa Amager og flere af Amagerlands Beboere, deeltoge i Festligheden. Paa de Tilstedeværendes Anmodning overtoge Dhrr. Justitsraad, Birkedommer Knudsen og Cancelli-Secretair Algreen-Ussing (hvilken Sidste er Grundeier paa Amtet) at præsidere ved Festen. Hr. Jnstitsr. Knudsen aabnede Festmaaltidet med følgende Skaal for Landets elskede Konge: "De mange velgjørende Foranstaltninger og Jnstitutioner, der udmærke den Række af Aar, i hvilken Danmarks elskede Konge har styret Landets Anliggender; den omfattende utrættelige Virksomhed for Nationens Vel, som end ikke tunge Sorger og mørke Bekymringer have standset, har erhvervet ham det fortjente Navn af sit Folks Fader. Vi ville bede Gud den almægtige, at krone vor Konges kommende Dage med den Lykke, hans ædle Hjerte fortjener, – at lønne hans Bestræbelser for sit Folk med et Held, der svarer til hans Hensigters Reenhed! – og især at forunde Folket at gjengjælde hans faderlige Omhu med mange Glæder, Efter denne Skaal, som optoges med et lægge gjentaget Hurra, udbragte Secretair Ussing en for Provindsialstændernes Jnstitution, at den maatte bære de Frugter, som dens ophøiede Giver har villet, tjene til at gjøre Hans Majestæt bekjendt med Nationens sande Ønsker og saaledes bidrage til at knytte de Baand fastere, som forene Kongehuset med Folket. Med samme bifald, som denne Skaal, optoges den følgende, som Jnstitsr. Knudsen udbragte: "En lys og dannet Aand, et frit Blik til at skjælne det Rette fra det urette og Fasthed til at holde ved hvad der er erkjendt for Ret, ere Egenskaber, der, efter mit Skjøn, maa ønskes hos den Mand, der møder som Deputeret i Stændernes Forsamling. Saaledes fremtræder han der uden Farve, som han bør, ikke kaldet til at understøtte Regjeringens Rettigheder, ikke æsket til Kamp for Medborgeres Friheder. Velvillig indbuden vil han med Velvillie yttre sin Mening, meddeele sit Raad. En saadan Mand sender dette Valgdistrict til Stændernes Forsamling i Kammerraad Drewsen, hvem vi hilse med hjertelig Tillid og med det Ønske, at Herren vil bevare hans Kraft!" Nu reiste den Deputerede sig op- og bevidnede Forsamlingen sin Tak, samt nævnede exempelviis adskillige af vore fædrelandsksindede Mænd, saasom fjerde Christian, Hvidtfeldt, Bernstorff, Reventlow og Chr. Colbjørnsen, de tre sidste som dem, der, til Menneskehedens Glæde, sønderreve den tunge Lænke, hvorved Danmarks Bønder, gjennem Aarhundreder, havde staaet lænkede til Undertrykkelsens skændige Marterblok. Skjønt udtrykte Taleren sig om Enighed i Stænderforsamlingen, og hans Grundsætninger maatte vi ønske enhver af vore Deputerede vilde følge: Ufortjent Dadel ramme mig ei, fordi jeg aldrig kan ansee mig selv som ene eller fornemmelig tilhørende det Amt, som har valgt mig, den Stand, hvortil jeg hører; thi ved Stændernes Forsamling kan aldrig det ene Sogns, det ene Amts, den ene Kjøbstads, end ei den ene Provindses Tarv gjøres gjældende mod Almeenhedens Tarv. Skete det Modsatte, da vilde Danske snart staae fiendtligt stemte mod Danske; Jyden imod Sjællænderen og Fyenboen, ja, det ene Amt i samme Provinds mod det andet, og Danskheden ligesaa vist gaae til Grunde i en ussel Provindsialaand, som Græskheden, tabtes i Grækernes Adsplittelse og indbyrdes Fiendtlighed. Lad os derfor være hverandre ærligtsindede Landsmænd, lad eet Broderkjærlighedsbaand omsnoe alle Danske, lad os ærligt deele Godt og Ondt med hverandre, og i Farens, maaskee ei fjerne, Dage vise Verden, hvad et lidet, men samdrægtigt Folk kan udrette, samlet omen elsket Fyrstes Trone, Enighed er Magt. Hvo formaaede at bryde den døende og advarende Faders Pile knippe, Skoven modstaaer Orcanen, der let og vist fælder de enkeltstaaende Træer, og Kjøbenhavns faa, men tappre og samdrægtige Borgere, samlede om den Fyrste, der vilde seire eller døe i sin Rede, skylde vi maaskee, at vi i dette Øieblik kunne, som Danske, sidde her glade forsamlede. Broderkjærlighed og Borgerenighed være derfor vort Løsen, Æren og Fødelandet, vort Raab, Naar disse vorde vore Ledere, er Almeenaanden vækket, og vi kunne da med Tryghed vente, at Himlens skjønne Datter, hun, som vi alle elske – Friheden - vil, liig den venlige Svale, bygge og bo under hver Dannemands Tag. Lad os tømme vore Glas, for Æren og Fødelandet." – Med almindeligt bifald bleve derpaa en Mængde andre patriotiske Skaaler udbragte, af hvilke vi her ikke ville forbigaae 3de. Kammerraad Drewsen udbragte en Skaal for Hs. kongel. Høihed Prinds Christian, under den skjønne Benævnelse: Erindringens og Haabets Skaal – "Erindringens, fordi vi ihukomme, hvad et Broderfolk har modtaget af hans Haand; Haabets, fordi denne Erindring vækker i os et stort Haab; det, at han vil lægge den sidste Tagsteen paa den Bygning, som vor alderstegne Konge hvem Gud bevare og længe, længe! – saa faderligen har grundlagt." Denne Skaal modtoges med et længe gjenlydende Bifald. J faa, men smukke Ord proponerede Hr. Pastor Jbsen i Lyngby en Skaal for den Mand, hvis Aand, Kundskaber og utrættelige Flid dennye Jnstitution især skylder sin Tilværelse, – og inden han endnu fik udtalt denne Mands Navn, istemmede den hele Forsamling, som med een Mund: "Anders Sandøe Ørsted leve!" og ledsagede denne Skaal med et Hurraraab, der syntes aldrig at ville ende. Udmærket bifald blev ogsaa især en Skaal til Deel, som Secretair Ussing udbragte for Trykkefriheden omtrent i følgende Udtryk: Der er Skaal, der ligesom har vunden Hævd paa at udbringes ved enhver Fest, som har noget Præg af at være national eller publicistisk. Det er en Skaal, som bliver drukken med samme Enthusiasme i alle Lande, fra Nord til Syd og fra Øst til Vest, fordi ethvert Folk føler, at det Gode, til hvis Priis denne Skaal udbringes, er den første Betingelse for Folkelivets Udvikling og Almeenaandens Oplivelse. Hvilken denne Skaal er, behøver jeg ikke først at nævne. Det er og kan ikke være nogen anden end: Trykkefrihedens Skaal. Men det er ikke ethvert Folk, der er saa lykkeligt med denne Skaal at kunne sammenknytte en anden, der maa ligge enhver god Undersaat lige saa nær paa Hjertet: dets Herskers Skaal. Denne Lykke besidder imidlertid Danmark. Thi det er vor Konge selv, som har erklæret, at han ynder Trykkefriheden, da han anseer den som det virksomste Middel til at udbrede Oplysning i alle Borgerclasser; at han ingen Censur vil indføre i Landet, da han anseer den for en ubehagelig Tvang for enhver god og oplyst Mand, men at han vil, at Enhver med Frimodighed skal kunne yttre sin Mening om Alt, hvad han troer, at der kan være at rette og forbedre i Landets Love, Anordninger og offentlige Indretninger. Det byder Taknemmelighed os aldrig at forglemme, og vi kunne ikke ihukomme det paa nogen skjønnere Maade, end ved i Forening at udbringe: Kongens og Trykkefrihedens Skaal!" – Denne, som Man i enhver Henseende kan kalde den, skjønne Folkefest ophørte, med den enthusiastiske Forsamlings Adskillelse, Kl. 11 om Aftenen. (Kbhpst.)¬