Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1829-12-01
Paschaen af Sentari har ved en af de tyrkiske Befuldmægtigede meddeelt Underretning herom, givet nye Forsikkringer om sit fredelige Sindelav, og indstændig bedet at der maatte skee en Standsning i General Geismars videre Fremrykken, hvilket ogsaa paa Marskal Diebitsches Befaling er skeet, ligesom ogsaa Generalen har faaet Ordre til at tilbagegive Tyrkerne de 3 Kanoner, og hvad de ellers have tabt; forøvrigt har denne Tildragelse lykkeligviis paa begge Sider, kun kostet lidet Blod, og Roligheden er igjen tilveiebragt. Denne Efterretning haves fra den preusiske Statstidende; ligesom ogsaa om Urolighederne som have fundet Sted i Omegnen af Smyrna: Næsten i hele to Maaneder vare Beboerne i Provindsen Rasli, ved Paalæg, som Modtagerne efter Godtbefindende forhøiede, bragte til det Yderste. Endelig gjorde de Opstand mod de tyrkiske Skatteindkrævere; jagede disse og Kassererne bort, og satte en vis Kiel Mehmed Zeibech i Spidsen for Provindsens Bestyrelse. Denne, et meget virksomt og lyst Hoved, har allerede gjort betydelige Fremskridt og finder overalt Tilhængere. Han anbefaler overalt Maadehold, forsikkrer at det ingenlunde er Sultanen han gjor Opstand mod, men at han har grebet til Vaaben mod hans Ministre, der kun betjene sig af deres Anseelse for at undertrykke de Fattige. Kiel Mehmed har allerede bemægtiget sig Stæderne Adin, Ghiusechissar, de Tire og Bainder Capaa, hvor Embedsmændene have taget Flugten og begivet sig til Smyrna; ifølge den Aand, som hersker der, ville Kiel Mehmed, hvis han trænger frem, lige dertil, ingen Modstand finde, og ubehindret kunne tage Staden i Besiddelse. Der skrives fra den wallachiske Grændse, at Porten nu skal have givet Pascha Kurschuk-Achmed et Firman, i Følge hvilket han skal overgive Fæstningen Giurgewo til Russerne, Paschaen - hedder det skal have erklæret sig villig dertil, mod at han først underretter sin Herre og Firmanets Modtagelse. Overalt synes de tyrkiske Paschaers Stemning mod Porten, ifølge Efterretninger fra Constantinopel af 14de October, aldeles ikke at være beroligende, og det Mærkeligste er, at Storveziren i Schumla skal have nægtet at aflevere Rigsseglet, da han paastaaer at han har samvittighedsfuld bestyret Riget, og har, saavidt det stod i hans Magt, søgt at forhindre den fjendtlige Invasion, han kan altsaa ikke blive gjort ansvarlig for Ulykken, og forudseer kun Fare for det Almindelige, hvis han forlader sin Post i dette Øieblik. Sultanen skal herved ikke være sat ringe Forlegenhed. Ogsaa i de ottomaniske Ministres Forhold skal vise sig en Raadvildhed, som sædvanlig pleier at gaae forud for store politiske Catastropher, og det bliver hver Time tydeligere, at det tyrkiske Rige nærmer sig sin Opløsning med stærke Skridt. Det er ogsaa en høist ubegribelig Ting, at Porten, ved de sidste uheldige Tildragelser tilstrækkelig overbeviist om sin Afmagt, dog giver sig Anseelse af, at det beroer paa den, at lede Underhandlingerne i Adrianopel til et gunstigt Resultat. Man hører de anseeligste Personer sige: "Freden er vel sluttet, men Betingelserne ere endnu ikke opfyldte, og der behøves Forklaringer over flere Puncter af Tractaten, inden dette kan skee, Porten vil ikke blind og med bundne Hænder finde sig i den russiske OverGenerals Foranstaltninger." Vist er det, at der i de sidste Dage foregaaer vigtige Ting, der er opstaaet Misforstaaelse mellem de russiske og tyrkiske Befuldmægtigede, og Porten søger at vinde Tid med Betingelsernes Opfyldelse; man veed ikke hvad der kan være Aarsag til denne Sultanens Opførsel, om det er Paschaen af Scutaris Pralerie: at hvis Russerne ikke inder Medio October har rømmet Adrianopel, vil han med Magt sætte sig i Besiddelse af Staden, eller er det den engelske Admiral Malcolms Ankomst til den storherrelige Leir, som har givet Sul 283 og ionen saa store Forhaabninger; vel foregiver Reis Effendi, at Sultanen har givet de strængeste Befalinger til at opfylde Tractatens Forpligtelser; men det synes ikke at være Alvor, og det lader til at han haaber at udhale det saalænge til at han med Magt kan befrie sig for Opfyldelsen af Tractatens Puncter; kan Porten imidlertid ikke gjøre Regning paa fremmed Hielp, saakanden ikke stole paa sine egne Undersaatteres; thi i Landets Jndre seer det sørgeligt ud, alle Lydigheds Baand ere løste, ingen Pascha udfører mere punctlig de storherrelige befalinger, Enhver gaaer sin egen Gang, og Massen af Folket er overalt indtaget for Russerne. J Asien have, som bekjendt, flere Paschaer gjort fælles Sag med de russiske Generaler, og besvoren Disse til evig Tid at forsikkre sig de erobrede Provindser. Den østerrigske Jagttager meddeler Efterretninger fra Constantinopel som naae til den 30te October, og efter hvilke de gjensidige Ratificationer af Fredstractaten i Grev Diebitsch's Hovedqvarteer vare udvexlede, og det heed, at Adrianopel inden ti Dage skulle rømmes af Russerne, og det russiske Hovedqvarteer skulle for Vinteren forlægges til Selimno ved Foden af Balkanbjergene. Den russiske Armees 5te og 6te Corps skal allerede være opbrudt fra Adrianopel, for at vende tilbage til Rusland. Der skrives ogsaa deri, at alting i Hovedstaden havde faaet et meere fredeligt Udseende, imidlertid var dog den forrige Opsynsmand for Galata og Pera, Mahmud afsat; og Porten havde dens Opmærksomhed henvendt paa at standse Urolighederne i Nærheden af Smyrna og i flere Districter i Macedonien. Smyrna-Coureren fortæller at Sultanen havde ønsket at see en tiaarig Søn af Captainen paa den engelske Fregasom bragte Admiral Malcolm; denne blev bragt til ham i Casernen ved Ramis-Tschiflik, hvor Sult. karesserede Drengen, gav ham en Guld Underkop, som var besat med Stene og fyldt med Zechiner, og en Skrædder blev hentet, som i Storherrens Nærværelse, tog Maal af Drengen til en Officeer Uniform ved de regulaire Tropper. Fra Smyrna, vare afseilede til Morea 2de Tolke til den franske Generalconsul og Resident Baron Rouen i Ægina. Fra Øen Candien meldes der under 9de October: Efterretningen om Fredens Afslutning circulerede hurtig blandt Grækerne der, den fra Ægina indløbne Underretning var ikke tilfredsstillende, og Jnsurgenterne indsee Muligheden, af at Candien forbliver under tyrkisk Zepter; imidlertid vente de Understøttelse af Mandskab og Penge fra Regjeringen. Den græske Gouverneur Hann har begivet sig til Karabusa; i Districtet, Apokorana har der fundet Uroligheder Sted blandt Grækerne, som have havt til Følge at Sfakioterne have opbrændt 2 Landsbyer; de 30 Deputerede, som vare afskikkede fra Candien til Congressen i Argos, ere komne tilbage. Det Rygte havde udbredt sig at Seraskieren paa Øen Suleiman Pascha, havde faaet en befaling fra Storherren til at lade alle Grækere, med Undtagelse af Børn paa 7 Aar, myrde; men denne Efterretning troede man var udbredt af Grækerne selv. Den 7de September havde den tyrkiske Besætning i Candien paa Sefraskierens befaling, gjort et Udfald mod Grækerne, som med et Tab af 150 Md. ere fordrevne fra deres Positioner. - Grækerlands Præsident har allerede under 26de August udnævnt 23. af Nationens Repræsentantere til Medlemmer af Senatet, hvoriblandt G. Sissini til Senatets Præsident med en maanedlig Gehalt af 1500 Piastre; Maurocordato, Miaulis og Conduriotti have vægret sig for at være Medlemmer af Samme. Fyrst Ypsilanty var af sine Tropper bleven berøvet Alt, endog hans Sabel, og har igjen maattet kjøbe alting af dem; Grev Augustin Capodistrias var med 250,000 haarde spanske Dalere bleven afskikket paa Fregatten Hellas, for at betale Tropperne deres Sold. -