JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-11
Odense, d. 7 Marts. Den stedse frygtede Østenvind lader os desverre føle en bidende 4de Act af denne Vinters Strenghed, som, naar den ikke til paa Torsdag (de 40 Riddere) forvandles til Tøe, betager Bonden med Skræk for de 40 Dages Frost der da, efter hans gamle Practik, skulle følge efter. Gud forbyde dette, men oplevet har man det flere Gange, endda Frugtbarheden uskadt; kun iaar er det dobbelt skræksomt formedelst Fodermangelen, da Kreaturerne i Frostveir fortære langt mere end ellers. - Man læste nyligen i flere danske Blade, at de jydske Heeder ikke kunne gjøres dyrkelige, formedelst Mangel paa Vand; - skulle nok, snarere være Mangel paa Jldebrændsel, og Gjødskning til de mavre Jorders Forbedring, og endeligen Mangel paa Penge til at føde de Mennesker der skulle dyrke Hederne, indtil de kunne fødes af sammes Frembringelser, Jydlands Heeder mangle for det meste ikke for Kiær og Moser, og ere jevnligen gjennemskaarne af Aaer og Bække; men manglede Brændsel naar Lyngen ikke var; Gjødning er imidlertid den føleligste Mangel, som ikke kan tilveiebringes førend Nyeboerne have ved Kreaturhold frembragt samme, og dertil udfordres Penge indtil Jordens Frembringelser kunne ernære Beboerne. Da Regjeringen for omtrent 60 Aar siden trak tydske Colonister til Alheden, byggede dem Huse og gav dem Understøttelse i Penge, og Skattefrihed, saaes en behagelig Fremgang; men da denne Understøttelse ophørte, vandrede de letfodede Tydskere hjem igien. Forsøg, i det Smaae, med Colonister af Landets Jndfødte, ville nu, efter Omstændighederne, frembringe et heldigere Resultat. (Det fortjener her at bemærkes, at Hr. G. C. Waitz allerede ved Flensborg har opdyrket 60 Tønder saadant Hedeland, og at han har det bedste Haab om, inden en rum Tid at faae flere Tønder opdyrkede. Han befinder sig i denne Tid her i Kjøbenhavn, og øn skeede gjerne at kunne aabne i Anledning af denne vigtige Sag en venskabelig Brevvexling med Forfatteren af det i No. 14 og 15 af Skilderiet indrykkede Forslag til de jydske Heders Opdyrkning.) Aalborg. Det her i Tirsdags den 29de Febr. holdte Hestemarked, var kun ringe, da der paa ret gode Heste var liden Afsætning, paa de som heraf bleve solgte, var Prisen 50 a 60 Rbd. Den ringere Sort Heste bleve solgte for 20 a 30 Rbd. Stk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-11
Aarhuus, d. 7 Marts. J Gaar sprang her 60 Personer, et Fruentimmer og et Mandfolk, ud i Vandet for at drukne sig, men bleve trukne op uden at faae deres Ønske opfyldt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-11
Viborg. Frosten bragte Mathias Dag (den 25 Febr.) rigtig nok, efter gammel Regel, og det ikke saalidet. Det har i disse Dage givet en ny Vinter med Storm, Snefog og haard Frost. Derimod var Peders Dag (den 22de Febr.) mild med Tøveir.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-11
Blandede Efterretninger. Den bekiendte Theolog Dr. de Wette, der nyligen er blevet afsat fra sin Post som Prof. ved Universitetet i Berlin og nu opholder sig i Weimar, har i Allg. Literat. Zeit f. Jan. 1820 erklæret sig imod en Artikel i Rhein. Blatter, hvori, efter en indledende Klage over vor Tids politiske Vildfarelser, Forfatterens Skrift om Synderne mod den Helligaand, anføres som et mærkværdigt Tidens Tegn, og forsikkres, at det er skrevet til Fordeel for et vist Partie, som spiller deri Forløserens og hans Disciples beskedne Roller, medens dets Modstandere er meddeelt Pharisernes Rolle. Dr. de Wette erklærer, at han foragter Jndsenderen af denne med forhadte Fordreielser og Hentydninger opfyldte Artikel; at, dersom det havde været bedre bevendt med Jndsenderens Hoved end med hans Hjerte, saa havde han ikke regnet ham blandt Lovpriserne af Middelalderen og dens Jnstitutioner, dens Caster og Corporationer, og til deres Classe, som af det gamle Testamente bevise det borgerlige Selskabs Ubevægelighed. For dem, som ikke maatte have læst Skriftet, og ved saadanne Antydninger let kunde forledes til at troe, at Dr. W. har spillet Pamphletskriver i et politisk Parties Tjeneste, erklærer han, at hans Afhandling indeholder en ganske almindelig Betragtning over et vigtigt, hidtil ikke noksom forstaaet Stykke af den christelige Troes- og Sadelære, og hverken har meer eller mindre Hensyn paa vor Tid end hver anden, hvori moralske Udviklinger skee. Den, som ved sammes Læsning lugter og opsporer Hentydninger, misforstaaer eller har misforstaaet den. Men hvo, som føler sig truffen, maa tilskrive sig det selv. "Det er Bagvaskelse, vedbliver de Wette: "naar man siger, jeg har villet føre deri et vist politisk Parties Sag. Jeg veed af intet politisk Partie ligesom jeg heller ikke forstaaer noget af Politik eller befatter mig dermed. Men
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-11
til vor Tids Sædernes Historie lægger jeg den christelige Sandheds Maalestok, til min og Andres Belæring, Formanning og Advarsel. Jeg forkynder Guds Ord, efter den mig tildeelte Grad af Tro, med frygtløs Frimodighed, og foragter, med Tillid til Gud og min gode Samvittighed, hver dens afmægtige Ondskab, som Sandhedens Ord, udtalt af mig, straffende rammer, uden at han forbedrer sig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-11
General Sarrazin har altid været bekiendt som et uroligt Hoved. Han er en Mand paa 50 Aar og født i Lot- og Garonne-Depart, af Bønderforældre, som dog gave ham en videnskabelig Opdragelse. J sit 16de Aar blev han Soldat, og siden, efterat han var bleven Adjutant Major, degraderet. Han opsvingede sig igjen i den franske Revolutionskrig til Brigadegeneral, gik 1810, misfornøiet over at Napoleon ikke noksom skulde have paaskjønnet hans Fortjenester, i et lidet Fartøi over til Engelland, gjorde den derværende Regjering vindige Projecter, og spændte sine Fordringer for de, efter hans Formening, udviste Tjenester, meget høit, men, uden at værdiges synderlig Opmærksomhed, levede han en Tidlang som Privatmand i London, hvor han udgav en Journal, le Philosoph, skrev mange Artikler i the Times, og viste sig i et Skrift, Bonapartes Skriftemaal, som dennes bittreste Fiende, endog som oftest paa Sandhedens Bekostning. Han blev omsider Regjeringen saa byrdefuld, at han fik Vink til at forlade Engelland. Derpaa fulgte han den engelske Armee til Spanien, og med denne siden tilbage til Frankrig, hvor hans Lykkes Sol paa ny gik op. Her udgav han en Historie om den sidste Krig i Spanien, en Bog, som kunde sikkert have sine Fortjenester, dersom ikke hvert af hans Udsagn gjordes mistænkeligt af det mod Napoleon altid nærede store Had; i hvis giftige Dunstkreds Sandhedens hellige Blomst altid maa qvæles.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-11
J Dublin vil man vide af et Brev fra en anseet Kjøbmand i Montreal i Canada, at den nordvestlige Gjennemfart er fundet. De paa Opdagelsen Udsendte skulle være seilede igjennem et Sund af Baffinsbay og naaet Mundingen af Kobberminefloden; men dog tilføies, at det Hele endnu trænger til Bekræftelse. - Det fortjener ved denne Leilighed at bringes i Erindring, at Henry Hudson ventede at finde en ny Vei til Asia over America, ved at opsøge i Aarene 1706710 en nordvestlig Gjennemfart. Han naaede til 80 1/2 Grader. Siden gjordes flere Forsøg af Andre, hvoriblandt det, der skeete ved Sammel Hearne, en ung Søofficier, som Hudsonsbay=Compagniet havde udsendt i dette Øiemed, var det vigtigste. De nordlige Jndianere, der vare komne til de engelske Factorier, havde berettet, at der gaves en Flod, i Nærheden af hvilken der fandtes meget gedigent Kobber, og som derfor havde faaet Navn af KobbermineFloden. Hearne fulgte med disse Jndianere, for under deres Ledsagelse, efter Compagniets Begjering, at opsøge Flodens Udløb, bestemme Længden og Breden, og forfatte Kort. Den 13de Juni 1770 naaede han Kobbermine-Floden. Men det egentlige Formaal for hans Opdagelsesreise blev ikke opnaaet. Tvertimod lader Hearne sig overalt i den af ham siden udgivne Dagbog forlyde med, at der ikke er at tænke paa at finde en nordvestlig Gjennemfart. Han siger, at hvor meget end Hr. Ellis har forsvaret dens Tilværelse, og hvorofte den endog findes paa de americanske Reisendes Drømme-visionaire.) Kort, saa er der allerede drevet saa meget Spot hermed, at det ikke lønner Umagen (!) at tale noget derom. Endog den Brede, jeg har været," siger H.: beviser noksom, at en saadan Gjennemfart ikke er til." Ogsaa Ross har i sin i afvigte Aar udgivne Reise benægtet dens Tilværelse. Men det synes aabenbart, at de Mænd, Engellænderne hidtil have udsendt paa denne vigtige Opdagelse, ikke have besiddet den videnskabelige Dannelse, der er saa høiligen nødvendig, naar et saadant Foretagende skal krones med Held. Det lader til at gaae med denne Gjennemfarts Opsøgelse som i sin Tid med Americas Opdagelse. Man vil ikke troe det, førend man seer det. De historiske Beviser for Tilværelsen af hiin Gjennemfart ere for mange og for stærke, til at man kan eller bør lade sig afskrække af forfeilede eller mislykkede Forsøg. Hos Jslænderne finder man, som bekjendt, allerede i det 9de Aarhundrede Efterretninger og Eskimoerne der af dem kaldes Skrællinger, paa Grund af deres liden Væxt. Ligheden imellem Eskimernes og Grønlændernes Sprog, Levemaade og Sæder er saa stor, at der aldeles ikke kan være nogen Tvivl om, at de ere Folk af en Stamme, der fra Grønland af have udbredt sig over hele den nordlige Deel af America til Churcillfloden ved Hudsonsbay, i hele Labradorlandet, og sandsynligviis ogsaa med det nordlige Jshav til Kobbermine-Floden, om ikke lige til Mackenziefloden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-11
Jndianerne ved Kobberminefloden tilstode vel Hearne, at de aldrig havde seet denne Flod fri for Jis, men de meente (og uden Tvivl med Grund),at dette ikke kunde hindre Skibe fra at besøge dem. "J deres Enfoldighed", siger Hearne: føiede de til, at Vandet mellem Jsen og Kysterne var stedse saa roligt, at endog Baade uden Fare kunde opholde sig der; men hvorledes Skibet. skulde komme ind imellem Jsen og Kysterne, tænkte de ikke paa. - Dog, herpaa kunde man svare Hearne: "Paa samme Maade som for 800 Aar siden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-11
(Slutningen af Efterretningen om det engelske Gesandtskab til Riget Aschantih; see No. 17.) De sorte Høvdinger synes meget misfornøiede med den europæiske Slavehandels Afskaffelse og hævne sig paa de usælgelige Ulykkelige ved at offre dem i Tusindtal til deres Afguder. Men Spørgsmaalet er, om disse Offere ikke ere bedre tjente med at døe saaledes, og ende med deres Død et heelt Livs Qvaler, end at slæbes i Fangenskab af Europærre, der vel ikke offre dem til Afguder, men til evig Trældom og grusom Medhandling. Blumen bach fortæller, at den blodtørstige Hay, der undertiden kan veie 10,000 Pund, trækker i hele Skarer efter de Transportskibe, der føre Neger slaverne fra Guinea til Antillerne &c., for strax at opsnappe den Mængde Ulykkelige; der enten døe underveis af Sygdom eller drukne sig selv. Skulde de europæiske Slavehandlere altsaa vilde bruge Negernes Henslagtning i deres Fædreneland, som Paaskud til denne skjændige Handels Fornyelse, saa kan man svare, at det er for Negerne ligesaa godt at lade sig offre hjemme, end at opsluges af en Hai paa Veien til Vestindien, eller dines langsomt ihiel under en fjern Himmel. Straffene i Aschantie ere høist afskyelige, og saaledes som man kan vente sig dem af saadanne Halvdyr i menneskelig Skikkelse. B. saae ved sit Jndtog en Forbryder føres til Retterstedet. Et afskaaret Øre blev baaret foran ham; det andet hang endnu ved en Strimmel Hud, igjennem Kinderne var en Kniv stukket saa konstigen, at Læberne dannede om den Skikkelsen af et 8 Tal. Ryggen var opskaaret; i hvert Skulderblad, stak ligeledes en Kniv, og Strikken hvorved Bøddelen førte ham, gik igjennem Næsen. Denne Straffemaade gjør unægteligen Aschantinernes Opfindelsesaand Ære, men den udholder dog ingen Sammenligning med den, som af de fine og civiliserede Franskmænd blev udtænkt imod den ulykkelige Sværmer Damiens for Mordanfaldet paa Ludvig XV. Jkke i Kumassi - men i Paris paa Grevepladsen - blev han i 1 1/2 Time martret med en Umenneskelighed, som Kongen af Aschanthi vilde gyse ved.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-11
Efter de nøieste Beregninger af den berømte Astronom Olbers, vil inden 88,000 Aar en Komet komme Jorden saa nær, som Maanen, inden 4,000,000 Aar være 7,700 Miil borte fra den, og da, hvis dens Tiltrækningskraft er Jordens lig, hæve Havvandet 13,000 Fod høit op, hvoraf en almindelig Syndflod maa følge, og endeligen vil den, efter Forløbet af 220,000,000 Aar, støde sammen med Jorden. (Politisch. Journal, Novemb. 1819, S. 1,040.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-11
Norge er særdeles uheldig med sine Botanikere. 1815 døde den talentfulde C. Smith paa en videnskabelig Reise i Africa, kun 30 Aar gammel, og atter i Aar bortrykkedes den meget lovende Overlærer M. N. Flor, Lector ved den botaniske Hauge paa Tøien, i en Alder af 48 Aar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-11
J Casena gik nyligen Rækværket af en høi Loge i Skuespilhuset istykker, hvorved tre nedstyrtende Mennesker tilsatte Livet, og Adskillige i Parterret bleve af det lodret faldende Rækværk med Mennesker deels dræbte, deels saarede. (En vigtig Paamindelse om, at slige Rækværk i alle Skuespilhuse til visse Tider burde nøje eftersees!)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-11
Øen Leon, som de spanske Jnsurgenter nu ere i Besiddelse af, udgjør den sydostlige Deel af en lang og uformelig Jordtunge, der strækker sig fra Sydost til Nordvest og hvis vestlige Deel er Cadix.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-11
Kjøbenhavns Børs d. 10 Marti. Cours. Hamb. 2 M. 268, a vista 277. Amsterd. 2 M. - , a vista 266. London 2 M. 12 Rbdlr., a vista - . Spec. 270. - Specier solgtes til 16 Rbmk. 3 s. Oblig. 70 1/2. Norske Rigsbanksedler 19 1/2. Svenske Sedler 61 a 62 s. - Disconto 6 PC. Logogryph. Mein Erstes, zum Erstaunen weit, enthullet sich vor deinen Blicken mit wundervoll Erhabenheit, und kann auf manche Art sich schicken den trues Auge zu erfreun, venn diese Welt dich wenig trøstet, und Ruhe deiner Seele weihn, wenn deinem Herzen darnach lastet. Denn einfach, ruhig, sanft und stille, bin ich ein Bild der Lieblichket, erinnert dich an Gottes Wille: wo Friede ist, iste Heiterkeit. Mir lachelt an des Himmels Sonne, ich zeige der den Sternenglanz, und suchst du oben deine Wonne, sid auch bei mir den Spharentanz. Doch selten bin ich so gestaltet; ich tobe lieber wie ergrimmt, ein bloger Wind de mir entfaltet, was manche Seele har verstimmt, und sturmt es um mich dann ich wathe, selbst der Beherste fürchtet mich, und Spytter rusen: "Gott behate! "nun Kraft der Almacht schau ich dich." Mich treulos wollen Menschen nennen, weil ich stets bin veranderlich; indem sie meine Launen kennen, und immerfort doch suchen mich. Durch mich fand Mancher Reichthums Qvelle und aller Welten Herlichket; doch Mehrere ich in der Schwelle des Glücks postirte, und mit Streit entzog das Gut, was war gewonnen mit vieler Arbeit, Müh und Noth, schwer war's erworden, leicht zerronnen, es kam undging nach mein Geboth. Bei mir ist Leben und Gewimmel, Unzahliche die frenen sich wie Vøgel unter Gottes Himmel, ihr Jubel ist recht wunderlich; der Erdensohn kann den nicht theilen, nu slet er froh den frohen Schaar, der Reisen macht von tausende Meilen in weniger wie eine Jahr. Mein Reichthum last sich nicht wurdiren, doch bin ich one aller Pracht, und Mogul selbst kann ich fornirenzu seiner allerbesten Tracht. Sowar mein Erstes, nun mich frage, was ubrig ist for zweites Glied, und offenherzig ich der sage, forgfaltig manches ich vermied, das ich noch hatte sagen mollen, war ich ein wenig planderhaft, und hatt ich nicht entgehen sollen, was Langeweile dir verschaft. Mein weites ist, - getrennt von mir, -der Zufluchtsort for Freud und Leiden, wo alle Laste wohnen hier, bei Christen, Jnden, Turken, Heiden; wo Menschlichket zu finden ist, und Bosheit wahrlich da nicht minder, no Chrlichkeit und schlauer List uns sagt, das wir sind Menschenkinder. Den Anfang nimm vom zweiteen Jch, doch maaes nicht entkopfet bleben, gieb om den Kopf, der schikket sich, um andern Sinn einzuverleben. Was Herliches in der Natur, wodurch der Mensch hier wird vermildert, entstet dadurch aus griechisch Flur, und macht den sahm der war verwildert. Mein Ganzes stelle der nun vor als Bild der treuesten Vereinung, nicht zwischen Feinden die bevor sich stritten uber andre Meinung; sonst menn man meinen Namen liest, Umarmung, friedliches Benchmen, unter zwei Streitenden man stet, ein stilles, ruhiges Vernehmen. B. H. Knap. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-14
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Syttende Aargang. No. 22. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 14 Marti. 1820. Om Danmarks Skattesystem. Det er ofte nok anført og paastaaet, at Landets Skattepaalæg ikke for Tiden ere større end de vare for 1807 og at de følgeligen baade maa og bør kunne udredes. Forfatteren vil ikke indlade sig paa at afbevise denne Paastand, men troer at burde anføre, at Udredelsesmaaden har tilforn lempet sig mere efter Landmandens Tarv end nu Det er bekjendt nok, at Jordeierne havde ved Udskiftningen Ret til at fratage enhver Gaard 3 a 4 Tdr. Land Middeljord, eller et større Areal af ringere Jord til Huuslodder, og at disse kun meget sjeldent bleve satte for Hartkorn, men Bonden blev ved at svare Skatter af det samme Hartkorn, som tilforn, mod en liden Godtgjørelse for den afgivne Huusjord. Da Paalæggene paa Hartkornet den Tid vare mindre betydelige, kunde Bonden saa meget lettere bære dem, som de paa Huuslodderne etablerede Huusmænd havde i Extraskatten et ikke ringe Bidrag at yde til Statskassen. Forordningen af 6 Mai 1812 ophævede Extraskatten, men paabød i dens Sted Jldstedskatten, og den uskyldsatte Jordbruger vedblev saaledes at yde sit Skattebidrag paa denne Maade; men ogsaa denne sidste Skat ophævedes ved Forordningen af 13 Marts 1816, og siden den Tid have flere Tusinde med Huse og Jordlodder, saavelsom Andre (der deels leve af Kapitaler, deels af Professioner) i Landet etablerede Familier, hensiddet og hensidde aldeles frit for ethvert Skattepaalæg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-14
Adskillige andre nu ophævede Paalæg, som til Ex. Soldaterskatten og Landconsumtionen, afgave vel ogsaa betydelige Bidrag, til Lettelse for Hartkornet, men nu ligger Byrden saa at sige ene og allene paa det gamle Hartkorn, som er bestemt for omtrent 150 Aar siden, og derfor, formedelst sin Ælde og senere Forandringer med Jordomdelinger og Opdyrkning, mindre forholdsmæssigt, det ene Sted mod det andet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-14
Saaledes seer man ofte, at af en Gaard, hvorpaa i det Høieste aarlig avles 100 Tdr. Sæd, svares og udredes ligesaa høie Skatter, som af en Gaard i Nabobyen, der paa lige Hartkorn avler mere end dobbelt, og det uanseet, at begge Gaarde have lige duelige Brugere. Taxationen af 1802 og de paa samme lagte Paabudde, rettede meget paa deslige Misforhold, men da Skatten paa Taxationen af 1802 blev befalet at multipliceres med 14, 19, ja med 24 1/2, vide Plakaten af 29. Juni 1814, gav dette Paalæg naturligviis ogsaa grundet Anledning til Besværinger, og Paabudet af 1802 blev ophævet og henlagt paa Hartkornet, som alt det Øvrige. Forfatteren antager imidlertid, at det vilde have været til Gavn for Landet, om en passende Deel af dets Skatter var fremdeles bleven saa paa Taxationen af 1802, især naar denne var bleven rettet paa de enkelte Steder, hvor Erfarenhed havde beviist at den havde de Mangler, som ethvert menneskeligt Foretagende er udsat for Skatterne af en almindelig Bondegaard paa 8 Tønder Hartkorn udgjør for Januar Qvartal 1820 i Sedler og Tegn 30 Rbd. 6 1/2 s. Til sammes Betaling skal Bonden i Aar sælge i det mindste 10 Tdr. Byg, og altsaa til hele Aarets Skatter omtrent 40 Tdr. Byg. Det er vitterligt nok, at paa mangfoldige saadanne Gaarde er i sidste Aar, efter en Udsæd af 28 til 30 Tdr., ikke høstet tilsammenlagt af hvert Slags over 80 Tdr. Sæd. Naar nu derfra drages Tienden med 8 Tdr., Udsæden 28 Tdr., til Skatter 40 Tdr., Degne og Skoleholderkorn, Fattigbidrag &c. 4 Tdr., saa bliver aldeles intet tilbage til at leve af, til at holde Gaarden og dens Bedrivt vedlige, til Tjenestefolks Lønninger, samt til Landgilde og Hoveriafgivt, eller Rentepenge, om Manden er Selveier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-14
Lad der end i et almindeligt godt Aar høstes 50 pCt. mere, saa bliver det dog utilstrækkeligt: thi det maa bemærkes, at selv i et saadant bedre Aar gaaer, naar Saaesæden fraregnes, over en Trediedeel og indtil en Halvdeel af Gaardens hele Avling med, allene til den ene Udgivtspost: Skatter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-14
Hvad der endmere gjør det umuligt for mange Bønder at udrede Skatterne efter den nu antagne Maalestok, er det, at især Udflyttere og Brugere af maadelige Jorder, vare under Krigen, nødsagede til at besaae deres Jorder særdeles med Havre, for at kunne præstere de betydelige Udskrivningsleverancer til Kongelig Tjeneste. Enhver Holme, enhver Plet, som tegnede til at kunne give Sæd, blev besaaet det ene Aar efter det andet, indtil Brugeren omsider, istedetfor Sæd, høstede Knub og Ukrudt, som han nu maa blive ved at høste hvert Aar, indtil de offentlige Byrder blive saa moderate, at han kan overkomme at udlægge det meste af Jorderne til Hvile i endeel Aar. Kløver kan nu saadan Jord ikke frembære; ussel bliver Sæden, Græsningen slet og Foringen endnu ringere. Kun faa Kreature kan der altsaa holdes, følgelig lidet Gjødning, og hvor skal da Forbedringerne komme fra? Under disse sandfærdige og desværre kun alt for almindelige Omstændigheder, synes det ikke heller at kunne forudsættes, at Hartkornsbrugerne nu kan taale at udrede de Skatter, som kunde udkomme medens Landet var i en bedre Forfatning. Forfatteren heraf, som er fuldkommen overbevist om, at Jordbrugere, der have stivt Hartkorn, til Exempel kun 3 a 4 Tdr. boniteret Land til hver Tønde Hartkorn, hvilket almindelig er Tilfældet i den nordvestlige Deel af Sielland, ikke kunne, selv i gode Aaringer, udrede Skatterne efter den nuværende Fordeling, vover at yttre det ærbødige Ønske, at endeel af Skatterne igjemaatte udredes, deels ved personelle Paalæg, deels efter Taxationen, i Følge Forordningen af 12te October 1802, og deels ved Paalæg paa de mange Jorder, som siden Udskiftningen have været og er Hartkornsfrie, og kunde formodentlig for disse Jorders Beskatning den nye Matrikul, som for Sielland og Øerne siges at være færdig, tages til Følge. Skattepaalægge paa saadanne Jorder synes saameget mere retfærdige og billige, som deres Brugere, foruden den Frihed de erholdt ved Extra skattens og Jldstedskattens Ophævelse, endvidere vandt ved deres kontraktmæssige Afgivters Omskrivning fra dansk Courant til Rigsbankpenge, fordi hver Rbdlr. kun indeholder 2/3 Rdlr. det. Personelle Paalæg synes ogsaa retfærdige, forsaavidt som det er Pligt for enhver Familie, der nyder Beskyttelse af Staten og dens Jndretninger, at yde sin Skjerv til dens Bestyrelse og Opretholdelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-14
Det fordærvelige Jndsiddervæsen og Løsgængerie, som i senere Aar har taget saameget Overhaand, vilde maaskee ogsaa derved standses, og det nu betyngede Hartkorn nyde den Lettelse, som det saa høilig behøver. Skrevet i Marts 1820.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-14
Meddelelser af gavnligt Nyt udenlands fra.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-14
Anden Levering.