Jyllandsposten, 1839-10-29
Frianos, ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Nr. 43. Tirsdag den 29de October. Maa trykkes. Fleischer. Det kan man kalde Hoverie, En klapper Klap i Klap - En piber Dirrelirrelit, En raaber: det er godt En Anden: det er . . . . . Ewald. vore Dage tildeles ikke sjeldent den en fortrinlig Roes, som er rigtig om sig eller den, der har seilet forbi Tidens og Lovenes Skiær, uden at forliise sit Mammom. Hvorledes Seileren har reddet sig, medens Mange paa samme Vei tabte Velfærd og Liv, glemmes ofte ved Synet af den velbeholdne Mand, ligesom overalt den Lykkelige let erhverver et godt Begreb om sig, det vil sige, den Lykkelige, som almindelig erkiendes for rigtig at have Noget. – Nogle have imidlertid med strængt iagttagende Øie fulgt Manden paa hans Livs reise og fundet, at det just ikke altid var hans Eget, han reddede, men derimod Andres, han tog; og disse misunde ham alligevel ikke Hverdagsmenneskets Hyldest, og dømme ham sjeldent, men derimod overlade ham til hans egen Samvittigheds engang strængttalende Domstol. – Saaledes ere vel de daglige Meninger om Ret og Uret ved de timelige Erhvervelser, og rimeligviis fordi de religieuse og moralske Love ikke virke med fuld Kraft; men derimod visse valgte Sætninger og Ordsprog. At gjøre Reflerioner herover med Hensyn til Stats selskabets Vedvaren og Held, vilde være et unyttigt Arbeide; thi hvormange vilde vel høre derpaa, og hvormange have vel allerede ikke herpaa raabt sig saa trætte og svage, at de aldrig forvinde det i Brystet. Ligesaa uenig er man om Maaden, hvorpaa Statens Skib - som man siger skal tumle i svære Brændinger og megen Fare - skal reddes. – En raaber, at fire, en Anden at hale, medens en Mængde staaer med Bjergningsredskaber, for dermed at tage, hvad derkan falde for, og Bjergerne bestaae ingen lunde af bare Smaafolk. - Men uden al Forbindelse med disse Betragtninger, som herved udtrykkelig tilkjendegives, vil det endnu være vist, at selv i mindre Dele af offentlige Anliggender er man endnu efter en svær Drøftelse ikke kommet til fuldkommen Enighed. Vi nævne til Ex. Hoveriesagen, og finde efter Kjøbenhavnsposten, at Baron Selbye ikke deler den almindelige Anskuelse om Hoverie= og Bondefrihed. En saastor Mands modsatte Mening, maa virke meget i Sagen, men hans Maade at behandle Fæstegods paa er dog ikke saa ganske nye, hvilket skyldes Sandheden. J Fæstebreve, som Kammerjunker og Stænderdeputeret Mylius har udstedt, findes følgende frappante Poster, og navnlig for Hoveriegaarde: Fæsterne skulle svare Bankrenter og Skriverpenge, ligesom en Selveier. Fæsterne erholde ingen Godtgjørelse for Forbedringer paa Gaardens Bygninger, ei heller for nye Bygninger, som han opfører, hvilke ligeledes tilhøre Eieren." Fæsteren forpligtes til at indrette og forandre sin Drivtsmaade og sit Avlsbrug, saaledes som det af Herskabet bestemmes." For nye Veie og Gangstier, som Herskabet bestemmer eller samtykker over Fæsterens Jorder, tilkommer Fæsteren ingen Godtgjørelse, ligesom og Herskabet kan magelægge Fæsterens Jorder, og dersom nogen Dispute, det Fæstede vedkommende, opstaaer imellem Fæsteren og nogen af Herskabets andre Bønder og Tienere, da skal Fæsteren være tilfreds med, hvad som Herskabet i saa Tilfælde finder at være ret og billigt." Vil Herskabet enten til eget Brug, eller til Andre benytte den paa Gaardens Grund værende Tørvejord, er dertil forbeholden Sætteplads og Vei uden Paatale af Fæsteren, og skal denne paapasseTørvene." Herskabet forbeholder sig at fratage Gaarden, 2 Fdkr. 3 Alb. Hartkorn, uden at denne Afgang af Jord maa føre til nogen Afgang i Gaardens Hoverie og Landgilde." Anvendelse af Mergel og Handelsplanters Dyrkning kan kun af Fæsteren bruges, naar dertil i ethvert Tilfælde erhverves aarlig Herskabets Tilladelse.""Naar det paafordres, er Fæsteren pligtig, for sit Herskab eller sammes Forpagter, efter Tilsigelse at optage, indkjøre og aflæsse Kartofler af 1 Td. Land geometrisk Maal, samt luge, ruske, brede, braade, skjætte, hegle og i alle Maader tilbørlig behandle Hør= eller Hampeavlen af 1 Skp. Land geometrisk Maal, imod for sit Arbeide, naar dette ialt er godt og tilbørlig færdiggjort, at erholde 1/2 Deel af Udbyttet." Disse Poster ligne meget Hr. Baronens, og efter saadanne Exempler, givne af kloge og saakaldte dygtige Mænd, bør det vistnok endnu strængere drøftes, om den Mand, som i det Offentlige udtales og Fæstegodses Behandling, ikke maatte være feilende, eller i det mindste trænge til betydelige Modificationer. Et Vink om Bestyrelsen af offentlige Midler.