Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1808-07-30
Bergenske Adressecontoirs Efterretninger, 44de Aargang. No. 31 for 1808. Udgives ved Toldprocureur Geelmundens Enke. Løverdagen den 30te Juli. Her gjemmes Støvet af Velædle Madame Anna Margaretha Evald, fød Berenstorph den 31te October 1749, og død, som elsket Ægtefelle, Moder og Søster, paa sit Landsted Øpstue ved Bergen den 23de Juli 1808. Hvor et Paradis blomstrer, der vister ogsaa den saarende Orm; men hvor Religionen har plantet sit Kundskabstræ, der kan den kun dødgiøre det, vi først og helst burde give slip paa vore timelige Ønsker. Saaledes traf Døden den Hensovede i Nydelsen af sit jordiske Paradis saaledes beholdt hun det vigtigste af Alt tilbage et følende Hierte for Gud, og Styrke til rolig at forlade Alt. Skiøndt Aldrende, nød hun med ungdommelig Fryd sit blide Landsteds Sommerglæder: thi hun nød dem som en moden Høstfrugtaf en ordentlig og occonomisk ført Huusholdning. Omringet af Mand, Børn, Børnebørn og Søskende fandt hun sit Opstue saa skiønt som Eva sit Paradis Velsignet af disse forlod hun det gladere, og trøstet af Religionens Haab længtes hun efter et bedre Dødens Engel sagte svæver Livets Engel der omsvæver, Hist i Lundens dunkle Fred, Og til Gud det Hierte hæver, Alting med Ustadighed. Paa hvis Øie den gled ned. Dette Løv skal Graven pryde, Mellem Lundens Træer hæver Dække venlig Savnets Saar, Og i graadfuld Blik indgyde Æspeløvet raslende, Haab til Det, som forestaaer. Træt af Pine, saare prøvet af Livets Sorger, mæt af dets Glæde, gik Maria Winding, Raadmand Weinvichs Enke til Hvile. föd 1731, gift 1748, Enke 1782, død 1808. Moder til 13 Börn, Mormoder for 18 Mormodersmoder for 10; saaledes Stammoder for 41, hædrer - lidet; men Moderomhu for mange andre af Hendes talrige Slægt, hædrer - meget. blandt disse var Undertegnede. Hun var engang rig - blev fattig uden egen og andres Bröde, Hun kaldte sig engang Naomi - maate kalde sig Mara; Trang, mange Sygdomme, bittre Börnesorger. nedsloge Hendes Livs Glæde, men ikke Hendes Taalmod, Aands Blidhed Goddædighed, Haab og Tillid til Gud, fordi Hun var en Christen. den gamle Skole. Læser. barde du i 35 Aar saa nøje kjendt Hende som jeg du vilde de, vandrende blandt Gravene, læse dette og sige. her fandt jeg dog - Sandhed. Niels Hertzberg, Medens den bedagede Olding, og den afkræftede Syge. forgjæves paakalder Döden, overrumpler den ligesaa uventet som voldsom den sunde og Kraftfulde Yngling i Livets favreste Alder. saa vidner en sörgelig Sandhed ogsaa ved Støvet af Hermann Berentsen Fröchen, hvis pludselige Dødsfald opfylder det saarede, Moderhjerte med de smerteligste Fölelser. Han var föd den 4de October 1784, og henlevede fine Barndoms og Ungdoms lykkelige Dage en oprigtig og om Vennekreds Som sin Moders eneste Sön havde han ved barnlig Hengivenhed vundet hendes Kjærlighed, og fandt i den enhver sönlig Daad rigelig belønnet. Hans Liv var stille og bemærkt, hans Adfærd ulastelig: til Ungdoms Frækhed kjendte han ikke, og selv i dens Friheder viste han en vis Afholdenhed, fremmed i meget for Ynglingalderens sædvanlige Munterhed, blev han og ubekjendt med de for denne Alder farlige Adspredelser, og fandt i sit Hiemmested den Tilfredshed, mange ikke fælden tabte i de saakaldede gode Lav. Men nær ved dette kiære Sted og paa den kiendte trygge Vei var Faren meer end truende. Kun faae Skridt fra Venners Selskab gjör Ynglingen et ubeldigt Fald og omkommer, useet af menneskeligt Øie og blottet for al Hjælp, ved den nære rolige Strandbred den 21de Juli 1808. Bedrøvede Moder, Allerede i flere Aar Enke, blev du nu og ved dette Tab børnelös, og föler de ved Savnets Mindelser forbundne Smerter; men disse skal Tiden og Troen paa et Forsyn løve; bin skal lære dig at glemme Øieblikkets Skilsmisse, denne lære dig at haabe paa Evighedens Gienforening.