Ribe Stifts Adresseaviser, 1789-09-11
J Nationalforsamlingens Sessioner arbeides der ivrigst paa det første Capitel af Constitutionen om Menneskets Rettigheder, og man troer at Nationalforsamlingen vil i Dag blive færdig dermed, saa at samme kan i Morgen, som er Ludwigsfesten, blive overleveret Hans Majestet Kongen. Hvad man hidindtil har tæst dorom i de offentlige Blade, vare kun projecterte Artikler. Efter mange Debatter ere følgende Artikler virkelig af Nationalforsamlingen blevne fastsatte og antagne som henhørende til Constitutionen: "1) Menneskene fødes fri og lige i Rettigheder, og saaledes forblive de Forskiellen maae allene være grundet paa den almindelige Nytte. 2) Hensigten med ethvert Selskab maae bestaae i Vedligeholdelsen af Menneskets naturlige og ingen Hævd underkastede Rettigheder. Disse Rettigheder ere Friehed, Eiendom, Sikkerhed og Modstand mod Undertrykkelser. 3) Grunden til al Souverainitet, er væsentlig hos Nationen. Jntet Samfund og ingen enkelt Person kan udøve nogen Magt, som ikke udtrykkelig udflyder derfra. 4) Friheden bestaaer deri, at man kan giøre alt, hvad der ikke skader andre. Altsaa har udøvelsen af ethvert Menneskes naturlige Rettigheder, ingen andre Grændser, end de, som forsikrede øvrige Menneskeer en frie Brug af disse selvsamme Rettigheder, og disse Grændser kunne kun bestemmes af Lovene, 5) Lovene maae kun forbyde saadanne Handlinger, der ere Selskabet skadelige. Alt, hvad der ikke er forbudet, kan ei heller hindres, og ingen kan tvinges til at giøre det, som Lovene ikke byde. 6 Loven er Udtrykket af den almindelige Villie. Alle Borgere have Ret til personlig eller ved Repræsentantere at medvirke til Løvens Dannelse, der bør være lige for alle, hvad enten den beskytter eller straffer. Da alle Borgere ere lige i Lovens Øine, saa bør de og alle have lige Adgang til alle Værdigheder, Embeder og Betieninger, efter deres Beqvemhed, og uden al anden Forskiel end den, som deres Dyder og Talenter giver dem. 7) Jntet Menneske kan anklages, heftes eller holdes heftet, uden i de Tilfælder, som Loven bestemmer, og efter den Form, samme foreskriver. De, som udbede sig vilkaarlige befalinger, udfærdige dem, sætte dem i Udøvelse eller lade dem udføre, bør straffes. Enhver Borger, som i Kraft af Loven kaldes eller gribes, bør strax være følgagtig. Ved Jmodsættelse vil han giøre sig strafskyldig. 8) Lovene bør kun fastsætte Straffe, som ere aldeles og aabenbar nødvendige; og ingen kan straffes uden efter en fastsat, og forinden Forbrydelsen skede, allerede bekiendtgjort samt vedbørlig anvendt Lov. 9) Da man holder ethvert Menneske for uskyldigt saa længe indtil det er bleven dømt, saa maae al den Strenghed, som ikke fornødiges til at forsikre sig dets Person, dersom sammes Heftelse skulde være uvilkaarlig nødvendig, paa det skarpeste holdes tilbage ved Loven. End videre blev i Nationalforsamlingens Session i Gaar debatteret følgende Artikler; 1) Da Lovene ikke kunde treffe de hemmelige Forbrydelser, saa maae Religionen og Moralen træde i deres Sted. Det er altsaa nødvendigt for Selskabets gode Orden, at begge holdes i Ærefrygt. 2) Religionens Veligeholdelse udfordrer en offentlig Gudstieneste, altsaa er Ærefrygten for den offentlige Gudstieneste nødvendig. 3) Enhver Borger, som ikke forstyrrer den offentlige Gudstieneste, maae ikke forroliges. Da man længe havde debatteret, men intet afgjort i Henseende til de tvende første Artikler, skred man til den tredie, der blev forandret paa følgende Maade, og af Nationalforsamlingen antaget som en Artikel i Constitutionen. Jntet Menneske maae foruroliges i sine Meninger, end ikke i de Religionen vedkommende, naar sammes offentlige Tilkiende givelse ikke skader den offentlige og ved Lov fastsatte Orden. - Denne sidste Artikkel fandt mange Vanskeligheder og er, endnu underkastet Critik.