Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-03-02
J Storhertugen af Weimars Bibliothet findes tre orientalske Jdoler af Fidsteen (af, hvilke Aftegninger ere i Redacteurens Hænder) forsynede med Jndskrifter, deels i det Arabiske og deels i det Persiske Sprog; men som ere vanskelige at fortolke. Den første Jdol forestiller fortil en Mand med et heldende Hoved, en Kiæde om Halsen, en Sol paa Brystet og et Løvehoved paa Underkroppen; bag til er Figuren qvindelig med en Halvmaane paa Brystet. - Den anden Jdol er ligeledes doppel: fortil en mandlig Figur, som holder en Slange med begge Hænder; under denne sees et Kalvehoved og under denne igien den bekiende jødiske syvarmige Lyse staae; bag til er Figuren qvindelig, har et Kalvehoved og derunder Stierner paa sin Talar og et Røgelsekar ved Fødderne. - Den tredie Figur er en qvindelig Hermes med store nedhængende Bryster, som hos saamange af de raaere Menneskeracer og selv hos Esskimoerne. Det man har kunne læse af Jndskrifterne indeholder nogle dunke og mystiske Talemaader. En lignende Jdol blev bragt i det forrige Aarhundrede til Europa af en Englænder, som havde faaet den af en Græsk Patriark i Smyrna; den blev foreviist mange Kiendere af den Orientalske Litteratur, men ingen kunde giøre sig et Begreb om hvad den skulde betyde. En Lærd meente at see i denne Dobbeltfigur de Ægyptiske Guddomme Ostris og Jsis, men hvilket enhver Kiender af de Ægyptiske Oldsager vil være utilbøielig til at antage Over de i Weimar gjemte Jdoler yttrede Orientalisten Sickler den Formening at de vare Persiske, en anden Orientalist, Hr. Lorsbach, holdt dem for Arabiske; endelig traadte den store Lærde Hr. v. Hammer op og yttrede den Formening, at Figurerne ikke vare Jdoler; men Alchymistiske Symboler. Saaledes stod Sagen hen i nogle Aar, da Hr. v. Hammer lod indrykke i det 6te Bind af Fundgruben des Orients en overmaade vidtløftig og lærd Afhandling om Tempelherrerne, hvori han antager Retmæssigheden af de gjorte Beskyldninger mod dem, anklager dem for at have hemmelig fornægtet den christelige Religion og at have gjort sig skyldige i de i den gamle Kirke saa bekiendte Gnostiske Vildfarelser. Disse Jdoler betragter han at høre til de af deres Proces saakaldte Baphomets Hoveder. (I Histoire des Ordres militaires, Amsterdam, 1721, som er i mit Bibliothek, læses i 2det Bind, 367, følgende Beskyldning mod dem, som forekom i deres Proces. Nogle af dem, hedder det, bekiendte, at de tilbade et Oxehoved, deels forgyldt og deels forsølvet, som havde et stort Skiæg, men kun Cheserne for Ordenen fik Lov til at see det. – Baphomet var egentlig en qvindelig Figur med en Slange i Haanden). Hr. v. Hammer forklarer nu disse Jdoler, som Symboler paa Gnostiker nes Sophia, især paa Ophiternes Androgyne, meddeler en Deel Oplysninger af den gamle Ridderroman Histoire de St. Graal og siger tilsidst, at Tempelherrerne overlode sig hemmelig til de gamle gnostiske Ophiters skammelige Udsvævelser, og paastaaer, at de ikke vare uskyldige; men at de bleve ganske retfærdigt fordømte; han bringer ogsaa Tempelherrerne i Forbindelse med Frimurerne (at giennemgaae alt dette her omstændeligt er ikke mueligt). Disse Ophiter eller Slangetilbedere vare en Jødisk Sect, som existerede før Jesu Fødsel, de vare hengivne til den saakaldte Orientalske Viisdom eller rettere Drømmerier, som de havde bragt med sig fra det Babyloniske Fangenskab. Da Christendommen opkom, saa forkastede nogle af dem Jesum og ventede paa en anden Messias; nogle af dem antoge vel Jesum for Messias, men sammenblandede deres Vildfarelser med Christendommen, Man veed meget at fortælle saavel om de jødiske som de christelige Ophiters Meninger. De christelige Ophiter holdt en levende Slange i et Buur, som de toge frem hver Gang de holdt Altergang, og som de betragtede som et meget helligt Symbol. (J den Ægyptiske Religion spiller Slangen en meget vigtig Rolle; efter min Overbeviisning er den der, under de fleste Former, Symbolet paa Døden eller Livets Fiende, og at de Slanger med Solkugler, paa Hovedet, som sees i saa stor Mangfoldighed paa de Ægyptiske Templer, ere Symboler paa Solens eller Ostris, som Livets Gud, Seier over Slangen som Dødens Symbol. J afdøde Biskop Münters Papire ville formodentligen findes to Afhandlinger af mig over denne og flere Ægyptiske Gienstande, oplyste med Henviisning til mangfoldige Reliefer og som kaste en Belysning paa forskiellige Punkter i det gamle Testament; hvilke han selv havde foranlediget, først ved hans Correspondence med den Danske Consul Dumreicher i Alexandria og siden med Hensyn til et Skrift han havde i Arbeide).Hr. Hammers Paastand fandt imidlertid megen Modstand. - Den i Kundskab om Middelalderen saavel bevandrede Hr. Raynouard angreb med stor Kraft hans Hypothese i Journal des Cavans for 1819. Biskop Münter tog Tempelherrerne i Forsvar i eet i samme Aar udgivet Skrift, og ligeledes Hr. Gruber von Grubensels i Fund gruben des Orients, VI Bind, 4 St. Hr. Hammer holdt fast ved sin Paastand, understøttede den med nye Grunde og vedblev at antage, at Tempelherrerne vare, i deres offentlige Bekiendelse, Christendommens ivrigste Forsvarere; men efter deres hemmelige Lære Gnostiker.