Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-13
Commissariernes Dom i Sagen anlagt paa Justitiens Vegne imod de Herrer Greve Schulin, Etatsraad de Coninc- og Sognepræsten Rønne, afsagt den 19 Oct. 1808 og stadfæstet ved Høieste retsdom af 9 Febr. 1809. (Fortsat, see No. 58.) Fra Lyngbye forføiede Grev Schulin og Etatsraad de Coninck sig, tilligemed den sidstes Søn, til den engelske General paa Hellerup. Ved Ankomsten bad Grev Schulin ham, saameget som mueligt at formindske Krigens Ulykker for Landet, samt at tillade Greven, naar der foregik Uordener, af hans Militaire mod Beboerne, da at maatte forestille Sagen for vedkommende Officerer, og vente Understøttelse for at skaffe hans Landsmænd, Ret, hvorhos han begierede militair Hjelp, om fornødent, til at sætte de Foranstaltninger igjennem til Ordens Vedligeholdelse mellem Beboerne i hans Distrikt, som han maatte sinde nødvendige. - Omtrent samme Anmodning gjorde Etatsraad de Coninck, kun erindrer han ikke, at have begiert Militair=Assistance. Derimod talede han tillige og Reqvisitioner, i hvilken Anledning han foreviste Generalen et Brev fra General=Krigscommissair Kenned, og forespurgte, om det, der blev leveret til Armeen, vilde blive betalt efter de deri fastsatte Priser, hvilket Generalen lovede, men han tog dog Brevet til sig, og beholdt det, under Paaskud, at der skulde gjøres nogen Forandring deri, hvorom Etatsraad de Coninck skulde faae Underretning. Da de derpaa udbade sig den fornødne Authorisation, meddeelte Generalen hver af dem er Dokument, af følgende Jndhold: "Da man har fundet, at Magistratspersonerne, og andre offentlige Embedsmænd, under de nærværende Omstændigheder have forladt deres Distrikter, og begivet sig til Kjøbenhavn, og da det er nødvendigt, at træffe Anstalter til den civile Administration af Øen Sjælland, indtil de forrige Embedsmænd igjen vorde indsatte i deres Functioner, saa vil der til dette Øiemeed vorde føiet en almindelig Jndretning. – "Jmidlertid beordres Hr. Grev von Schulin, Hr. Frederich de Coninck, og Hr. Pastor Rønne herved, at paatage dem Bestyrelsen af, og Overopsigten med Politiet og civile Administrationen paa de Distrikter, i hvilke de ere boende, nemlig Grev Schulin i Frederichsdal, Etatsraad de Coninck paa Dronninggaard, Pastor "Rønne i Lyngbye, og da den Myndighed, med hvilken de beklædes, overdrages dem til den Ende, at vedligeholde Roe og Orden i disse Distrikter, og forebygge de farlige Følger af Anarchie og Forvirring, saa forventes og fordres af Jndvaanerne, at de villigen underkaste dem denne Jurisdiction, som vil blive udøvet med strængt Hensyn paa Landets Love og Sædvaner. Paa den anden Side vil den civile, herved constituerede, Authoritet, hvis saadant skulde gjøres fornødent, vorde understøttet med væbnet Haand. Jndsættelsen gjelder ikkun indtil videre Ordre."Et ligelydende Dokument blev udfærdiget for Præsten Rønne, da Etatsraad de Coninck, dog uden foregaaende Aftale med ham, havde sagt Generalen, at han var villig til saavel at overholde Orden, som at sørge for Reqvisitionerne. - Dagen efter, den 20 August, forsamlede disse 3de Mænd sig paa Frederichsdal, for at overlægge hvad de kunde gjøre til Bedste for Landet og Landets Undersaatter i deres Egn, og videre saavidt mueligt, indtil de fornødne Anstalter fra deres egen Øvrighed kunde føies. - De besluttede da, først at gjøre Jndberetning til Kjøbenhavn, og begiere at faae den civile Øvrighed ud fra Hovedstaden, og kun indtil dette kunde skee, at paatage sig, at afhielpe den meest trængende Nød for deres kjere Medborgere. Der blev da og forfattet et Brev til Generalmajor Peymann, der, efter hvad de vidste, var den Mand, som da havde den øverste Befaling i Hovedstaden. J dette Brev meldte de Generalen, hvad der var skeet, og begierede, at, dersom der i Kjøbenhavn skulde befinde sig Øvrighedspersoner fra det flade Land, de da maatte anmodes, at vende tilbage til deres Poster, og fortsætte deres Embeder. De sendte derhos en Afskrivt af det dem af den engelske General meddeelte Dokument, samt en, af de fiendtlige befalingsmænd, udstædt Proclamation til Sjællands Jndvaanere, og anmodede om, at faae 15000 Rdlr., for hvilke de vilde aflægge Regnskab. - Om Brevets videre Jndhold vil blive handlet længere hen i denne Dom. Efterat det, ledsaget med en Skrivelse fra den engelske General, var bleven indsendt til Kjøbenhavn, svarede General Peymann, at han ikke kunde ansee nogen Provinds af Kongen, hans Herres, Stater som erobret Land, og dristede sig ikke, til i mindste Maade at forandre de af ham beskikkede Embedsmænds Forpligtelser, endnu mindre at løse disse fra deres til ham aflagde Troskabsed; og at det ikke var kommen til hans Kundskab, at nogen Embedsmand, under de da værende Omstændigheder, havde forladt den Post, der var ham anbetroet. - Han ønskede derfor intet videre betydet de øvrige Vedkommende, end dette: at det var en urokkelig Beslutning, baade for ham selv og enhver dansk Undersaat, der havde nogen Følelse af Ære i sin Barm, at forsvare Hans Majestæts Kongen af Dannemarks Rettigheder, til det yderste, og at han ikke kunde erkjende nogen Authoritet, eller nogen Embedmand i Hans Majestæts Stater, uden dem, der vare satte, eller samtykte af ham. - Han maatte derfor beklage enhver, der ved at modtage en Embeds-Myndighed, der er stridende mod Landets Love, ufeilbarligen vilde udsætte sig selv for, til sin Tid at vorde behandlet efter disses Strenghed. (Fortsættes.)