Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-16
Ligesom Chineseren griber sit Foster strax efter Fødselen og ved et et særeget Tryk giver Hovedet, en unaturlig men eiendommelig chinesisk Form; saaledes har Hr. Pastor Rønne i Fødselen grebet mit litterære Foster i Landoeconomiske Tidender 2 B. I Hefte, og ved sine Anmærkninger vand heldet dets naturlige Ansigt, og lempet det til egne Meningers Forsvar. Denne Fremgangsmaade, at udsende en Andens Arbeide med skolemestererende Anmærkninger, anseer jeg for en Usømmelighed, som jeg troer at burde advare Dhrr. Udgivere for, da den letteligen kan afskrække fra at levere Bidrag til Deres i mange Henseender gavnlige Tidsskrift. Skjøndt disse Anmærkninger ikke sige meget, saa opholde de dog Læseren, og svække Totalindtrykket, som Afhandlingen skulde gjøre. Enhver Forfatter har gjerne sit eget Skue af den Sag, han skriver over. Ledsages nu hans Arbeide med idelige Modsigelser, da ville disse, især om de give sig en høi Mine, forhindre mange Læsere fra at tage Stade hos ham, orientere sig i hans Synskreds, sætte sig ind i hans Jdeer og fatte det Heles Mening og Sammenhæng. Det kan gjerne være, at de af mig fremsatte Jdeer ere noget paleologiske, men jeg troer ogsaa, at vi have oplevet saa meget nyt Hjernespind, saa mange umodne Projecter, at man vel kunde ønske Noget af det Gamle tilbage. Mishagede Stykket Hr. Rønne, da kunde han jo altid siden faae Leilighed til Gjendrivelse; kun ikke i ledsagende Udsættelser. Jntet er lettere end at skrive Anmærkninger tilet Arbeide, og ligesaa let er det, at gjøre Anmærkningers Anmærkninger. Dette skal jeg vel vogte mig for at gjøre i Landoeconomiske Tidender. Og da her ikke er Sted til nogen Udførlighed, saa vil jeg med den hurtigste Pen besvare Hr. R. Notater, saa meget mere, som de hos nogle Læsers kunde lade en skurrende Efterklang tilbage, og forstemme dem. Anmærkningen Side 80. Hr. R. taler i det Hele vel meget om den moralske Fordærvelse, og her paa aldeles urette Sted. For ogsaa at gjøre en Anmærkning, bemærker jeg, at den moralsk Fordærvede kan være en meget duelig Agerdyrker, og omvendt. Side 82. Talemaaden: hermed har det neppe nogen Nød: gaaer altid meest paa den tilkommende Tid. Følgelig er Anmærkningen upassende og ganske overflødig. S. 83. Hr. R. ønsker at vide, hvad jeg i hans Afh. anseer forlocalt og temporært. Dette bør jeg derfor sige: Den megen Krogang og Usædelighed, som han ivrer imod, troer jeg at være local for Omegnen af Kjøbenhavn, her kjende vi, Gudskelov, ikke til disse Ting i saadan Grad. Temporære vare de trykkende Præstationer og Jndqvarteringer under Krigen, og den alt for følelige Mangel paa arbeidende Hænder. Hoveri=Bestemmelser og Foreninger troer jeg derimod finde Sted hele Danmark over, ere altsaa ikke noget Localt. - S. 86. 1 Anm. Hr. R. tager her aldeles Feil. End ikke frivillige Hoverie=Foreninger bør paa ny finde Sted uden Øvrighedens Mellemkomst og Approbation, langt mindre kan Hoveri Bestemmelserne frafaldes eller forandres uden Bevilling. 2den Anm. Her ivres saare meget imod den af mig foreslaaede Tvang. Den er dog den liberaleste af Verden, da jeg sætter den i Forbindelse med Overtalelse og Understøttelse. Og hvad er det, jeg vil have fremtvungen, At Bonden indfreder sin Lod, og holder reen Brak. Jeg troer at en stor Stats interesse er hermed forbunden, og naar derfor Staten byder Sligt, gaaer det over fra Tvang til at være Pligt. Saadan Tvang maa Hr. R. selv finde sig i, naar han i Brandcassen forsikkrer sin Præstegaard, sætter i Enkecessen for sin Hustru &c. Det er i Holland en Statslov, at Jngen maa siske Sild for d. 25 Juli, at de smaae Sild skulle slippes frie, og de bedste nedlægges i Foustager, ikke af Fyr eller Gran men af Eeg og Bøg og at Fiskeriet skal ophøre med d. 25 Januar. Men derfor faaer man ogsaa Sild fra Holland. Herved kan jeg ikke undgaae at tænke paa Frugthundelen hos os. Man ryster Frugten ned oven paa hinanden, styrter den i Tønden, af denne i Sække, som lagte paa hverandre kjøres med 1/2 eller heel Miil til Stranden, af Sækken styrtes den atter i Skiberummet; og paa det at Frugten kan taale alle disse Bomp, foretager man slig Operation med den en god Maaned, førend den er moden. Det kan man kalde at handle med Frugt- Hr. R. ivrer for Frihed. Ogsaa jeg anseer den for noget af det allerønskeligste i Verden. Men kommer den i Collision med Statens sande Fordeel, da renuncerer den bedre tænkende Deel af Nationen gjerne paa saaden Frihed, og den øvrige Deel troer jeg endnu bør tvinges, ligesom at Staten med Rette dictirer Mulct for de forældre, som ere forsømmelige i at holde deres Børn til Skole. Ligeledes troer jeg, i hvad end Hr.R. vil have beviist, at uindskrænket Frihed til at brænde Brændeviin paa Landet vilde baade i moralsk og occonomisk Hensigt være skadeligt. Lad dette være Kjøbstadens og i denne Kjøbmandens men ikke Haandværkerens Prærogativ. - Hr. R. vil ingen Tvang vide af at sige i Landbruget. Men at Enhver skal indfrede sin Lod, have vi allerede en Tvangslov for, og var et rigtigt Sædskifte med rern Brak almindeligt hos Bønder, som ikke have alt for lette Jorder, da vilde Stater vinde Millioner. Stod det i Fæstebrevet, da blev det jo en Pligt, som Godseieren ligesaa let kunde vaage over, som derover, at ingen Huusmand maa saae tilhælvt hos Bonden. Altsaa bortfalder alden lange Haranque om forhadt Control, Opsynsmænd a. - Jeg er med min ærede Modstander, og den meget kyndige og erfarne Hr. Drewsen, enig i, at ansee Vexeldriften for der fortrinligste Agerbrug, men troer af følgende Grunde at det endnu ikke er Tid, at ønske det almindeligen indført: 1. Mange Bondelodder ere dertil i for raae en Tilstand; her behøves meget at ryddes og sløifes; Steen at flyttes; Hovedgrøfter, aabne og lukkede Vandgrøfter at drages m.m. Men alt dette kan ikkun beqvemt foretages med den Mark, som ligger heel Brak. 2. Er det en ny og nant Drift, fordrer nye og ubekiendte Redskaber, som Bonden nødigen gaaer til. Brakning er derimod ikke noget nyt Arbeide, hen frygter derved kun foret tilsyneladende Tab. 3. Anseer jeg ikke Vexel driften for mere fortrinlig end et godt Kobbelbrug, naar den ikke sættes i Forbindelse med heel Sommerstaldforring. Men til at sommerstaldfore maa der gjøres nye Jndretninger, ved mangen Gaard bygges, og hvad Opmuntring har Fæstebonden til at bygge? Jeg vil ikke anføre, hvad jeg har hørt Nogle sige om Exstirpatoren (thi selv bruger jeg den ikke); at den ei arbeider godt i stærk Jord. (Fortsættes.)