Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1740-09-01
Den 17 Sept. behagede det Hans Kongel. Majest. Allern. ved Trykken at lade publicere en Placat, hvorved Kornets Udførsel af Hertugdommet Slesvig, Holsten, Herskabet Pinneberg, Grevskabet Ranzau og Staden Altona igien bliver permitteret. Condnuation af forrige Maaneds Post Rytter. Dan Tyrkerne 2de gange havde søgt at vinde Staden ved Vod, men maatte med mange Folkes Forliis med udforrette Sag gaae tilbage, saa søgte de Ao. 1483 at vinde den ved Un men deres Anslag blev de Christne tilkiendegivet, hvorudovAar 1740. Forræderne, da Tyrkerne fik fat paa dem, bleve haardeligen straffede. Den XIV. Tyrkiske Kæyser, Solyman II. som kom paa Thronen Anno 1520, (hvilket var det samme Aar, som den Romerske Kæyser Carl V. blev til Aacken kronet udi) betiente sig af Leyligheden og uformeret drog ind i Ungarn Ao. 1521. under Kong Ludovicl. Minorennitet, erobredede Festningen Sabatsch, og gik derpaa for Belgrad, just paa den Tiid, da den unge Kong Ludovic holdt sit Bryllup til Ofen, og da de Ungarske Magnater holdte sig lystige til det samme, siden de tænkte paa intet mindre end paa Krigs Sager. Frantz Adevar, som da var Commendant i Belgrad, defenderede sig vel mandig, men Besætningen havde ingen Penge; Thi man vil meene, at dersom man havde ladet 100 Ducater alleeneste sende til Commendanten, at stille Garnisonen tilfreds med, saa havde de beholdt Staden. Men da de fattedes Penge, løbe nogle over til Tyrkerne, aabenbarede den Tyrkiske Kæyser Stadens slette Beskaffenhed, og gav ham tilligemed, som Forrædere, ugudelige Anslag, saa han erobrede Staden. Commendanten retirerede sig med sit Mandskab i Castellet; Men Solyman lod paa St. Franciscus-Taarnet plante store Canoner og fyrede dermed løs paa Castellet, og omendskiønt Garnisonen tapper værgede sig i 40 Dage, saa lærte dog Overløberne Tyrkerne at giøre Miiner, hvorved og en Deel af Fortificationen blev kastet omkuld og Besætningen tvungen tilat capitulere. Solyman lovede dem vel Capitulation, men holdt det ikke; thi han lod dem fast alle nedsable. Fra denne Tiid af havde Tyrkerne Belgrad inde, indtil Ao. 1688, da den fortreflige Chur-Første af Bayern, Maximilian Emanuel, som commenderede den Kæyserl. Armee, med Stormer-Haand indtog den d. 6 Sept. Men 2 Aar derefter, nemle den 6 Oct. 1690, fik Tyrkerne det igien, ved den u lykkelige Hændelse, da der kom tid i Krud-Magazinen, hvorved Fæstningen sprang i Luften, en stor Deel af Besætningen omkom, og Fortificationen blev saa beskadiget, at der blev saadan en Aabning, at Tyrkerne Og ved en Storm, som de vovede, trængde sig ind i Staden. om For September Maaned. omendskiønt den Kæyserl. Armee under Hertugen af Crop igien berendte Belgrad den 11 Aug. 1693, saa maatte de dog den 20 Sept. ophæve Beleyringen; ja ved den Carlowitziske Fred blev denne Fæstning Ao. 1690 overladt til Tyrkerne, hvilken de siden af tid bedre og bedre fortificerede, saa at den blev een af de beste Fæstninger i det heele Rige, indtil endelig den Priisværdigste Prins Eugenius af Savoyen igien med Accord indtog denne Stad, efter at han havde totaliter slaget den fast 200000 Mænd sterke Tyrkiske Armee for Belgrad den 16 Aug. 1717, hvor han og fik den heele fiendtlige Leyer med 140 Canoner til Bytte. Hans nu Regierende Kæyserl. Majest. haver ladet Belgrad meget forster ke og anvendte mange Penge derpaa, saa at man holdt Staden, nu for at være fast uovervindelig. Men hvorledes den nu afvigte Aar i følge af den med den Ottomanniske Port sluttede Fred er igien til Tyrkerne afstaaet, er noksom af Tidenderne bekiendtgjort.