Aalborg Stiftstidende, 1836-03-10
Theater=Branden i Petersborg udbrød allerede Kl. 1 om Eftermiddagen, og da dette netop var i Adelens og de høiere Klassers Spisetid, saa har Ulykken fornemmelig truffen Mellemstanden og de simplere Klasser, Haandværkere og Arbeidere; men især mange Børn og Ammer. Det er næsten utroligt, men angives dog for vist, at Jlden greb om sig med en saa frygtelig Magt og Hurtighed, at i 10 Minuter var Alting forbi. Man kan kun fatte dette, naar man hører, at Bygningen (der blot var bestemt for Carnevalstiden) var opført af tørt Træ, digtet og tjæret, ja endog beklædt med tjæret Lærred. Hvormange Tilskuere Localet kunde rumme, angives ikke; men der var propfuldt Huus, saa at Mange havde, til deres store Lykke, maattet gaae tilbage. Desværre vare Dørrene baade snævre og gi indad. De Omkomnes Antal anslaaes endnu i alle Privatberetninger til henved 500, omendskjøndt der i de peters, borgske Blade kun angives 126. Mangfoldige bleve lemlæstede eller halv forbrændte, og en stor Deel af disse ville neppe staae til Redning. 19 af de Frelste ere blevne vanvittige af den udstandne frygtelige Angest. Graahærdede Krigere, der havde bivaanet mange blodige Batailler, forsikkrede, at de aldrig for have været Vidne til saa rædsom en Scene, som denne Mængde forbrændte Fruentimmer og Børn her frembød. I Enkeltes vidunderlige Redning aabenbare, sig derimod tydelig et Forsyns skjærmende Haand. En Eddikebrygger fra Bremen havde saaledes fulgt sine Børn til Theatret, og var derpaa selv, tilligemed sin Kone, gaaet herpaa et Besøg i Nabolauget. Pludselig lyder Brandraabet; han iler hen, men finder Alt omspændt af Luer, og enhver Redning umulig. Hans Kone faaer imidlertid Krampe, og maae bringes hjem; og Hvad finder han der, alle sine Børn i god Behold, Det mindste Barns Egensind, ei at ville med ind i Theatret, havde tvungen de Andre, imod deres Villie, men til deres Lykke, at vende om igjen ved Jndgangen. Keiser Nicolaus skal ved denne Leilighed have lagt en meget ædel Caracteer for Dagen. Med egne Hænder søgte han at redde de Ulykkelige, og udsatte sig derved saa meget for Luerne, at hans Klæder flere Gange bleve angrebne af Jlden. Ogsaa skal han, ved Synet af de ulykkelige Offere have udøst Taarer. Den 16de, om Morgenen, er bleven læst en høitidelig Sjælemesse for de Forulykkede, hvorved Keiseren selv var tilstede. Stedet, hvor den afbrændte Bygning stod, er nu saa reent og glat, som om her aldrig var passeret Noget; men Pladsen, som for faa Dage siden vrim. lede af glade Mennesker foruden Lehmanns Bod, som var den største og skjønneste, var her, til Folkets Forlystelse, endnu opreist mange andre Fjellehuse), er nu øde og stille, som en Kirkegaard, og det overtroiske Folk, der ved den indtrufne Ulykke er bleven levende erindret om en halvgal Munks Spaadom, at nærværende Carneval skulde være ledsaget af alle mulige Ulykker og tilsidst bringe Pesten over Staden, vil ved neppe meere overlade sig til de Forlystelser, man har berede det. Samme Dag, som Brandulykken skeete, var der arrangeret et Bal i den adelige Klub i Petersborg. Da det, som det hedder, var for sildigt at afsige Ballet, dandsede man væk men benyttede tillige Leiligheden til en Collect for de Forulykkede og deres Efterladte. J faa Minuter var der indsamlet en Sum af over 11,000 Rubler. Tichon Ssaweljeven Bonde fra en af Fyrstinde Golizyns Besiddelser, har under Branden viist en overordentlig Bravour, og for Keiserens Øine frelst 8 Mennesker af Luerne. For denne ædle Daad har Keiseren skjænket ham en Sølvmedaille med Jndskrift: for Forulykkedes Redning, og 500 Rubler i Penge.