Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1838-02-16
Ved den givne Lov overlod Kongen viseligen til Communerne selv at ordne meget og de væsentligste af deres Anliggender, og en viid Mark aabnedes herved for den virkelystne Borger til saavel directe i Forsamlingerne som indirecte gjennem Pressen at fremme den Communes Tarv, til hvilken han hørte. At heller ikke dette Stifts Kjøstæder manglede Borgere, der vare besiælede af denne Aand, derom vidne formeentlig de bemærkninger, Nykjøbings provisoriske Regulativ fremkaldte, og man fælde nu hvilken Dom man end vil i denne Sag, man kan dog ikke nægte, at de eligerede Borgere ved deres Gjenmæle, om end ikke i Ord, saa dog i Gierningen viste, at de hylde det Princip, at de skylde deres Medborgere Regnskab for de af dem foretagne Handlinger. Drager man nu en Slutning herfra til hvad der vil skee, da kan det vel ikke betvivles, at det endelige Regulativ, efterhaanden som det udarbeides, vil blive overleveret Offentligheden, for gjennem Pressen at blive gjort til Gjenstand for Undersøgelser, der vistnok i det Hele meget ville gavne Communerne, om end et eller andet enkelt Jndivids Ømfindtlighed vil blive saaret. At aabne disse Discussioner et Organ, hvor de til enhver Tid kunne finde Plads, vil derfor være Hensigten med Udgivelsen af nærværende Blad, der, om det vinder bifald, i Fremtiden vil udgaae een Gang ugentlig som Følgeblad til Stiftstidenden. Vi have i det Foregaaende antydet, hvad vi formeente fornemmelig burde være Bladets Virkekreds, nemlig Communal=Anliggender; men det er derhos naturligt, at vi have taget dette Ord i dets meest udstrakte Betydning, saa at derunder indbefattes Alt, hvad der kan have Jnteresse for Communen, og navnlig saavel Skolevæsenet som Medicinal= og Politivæsenet &c. Paa den Tid, Stænderne ere sammenkaldte, vil Bladet ogsaa blive afbenyttet til Meddelelser af Stænderforhandlingerne, hvortil Hovedbladet ikke altid afgiver tilstrækkelig Plads, naar det ikke skal udelukke andre Artikler, der have Jnteresse som Nyhed. Skjøndt Bladet, som Følgeblad til Stiftstidenden, vil udkomme her i Nykjøbing, er det dog en Selvfølge, at det ingenlunde udelukkende er bestemt for denne Bye alene, men ønskes anseet som Organet for hele Stiftet, følgelig og for Landet og dets Anliggender. Det har hidtil, som Prof. David i sin sidste Oversigt over Aaret 1837 bemærker, manglet os Danske paa en Forenelses=Aand, og kun Lidet have vi derfor formaaet at udrette, da hvert enkelt Jndivid, ubekymret om sin Omgivelse, kun har sørget for sig selv, og Pressen udenfor Kjøbenhavn bærer endnu i høi Grad, Vidne herom, da man ikke sjeldent i de kjøbenhavnske Blade see Bidrag fra Provindserne, skjøndt disse ingenlunde have manglet et Organ, gjennem hvilket de have kunne udtale sig. Man har vel som Undskyldning herfor som oftest anført, at Provindsialbladene vare saa slette, at man ikke ønskede at blive talt blandt deres Medarbeidere, men man betænkte ikke, at naar man saaledes røvede dem at Understøttelse, bidrog man selv til at undertrykke dem, medens man, ved at arbeide for og med dem, gavnede det Samfund, for hvilket Bladet var det privilegerede Organ. Vil man derfor ikke see nærværende Plan ligesom mange flere sygne under en hjælpeløs Tilværelse, eller maaskee endog aldeles omkomme førend den endnu ret har faaet Liv, da er det nødvendigt, at de, der føle Lyst og Kald til at bruge Pressen som Organet for deres Anskuelser, velvilligen sende Bidrag til dette Blad. Det er ikke ved tomme Ønsker uden virksom Handlen at man fremkalder en bedre Tilstand, men kun ved med al sin Kraft at bekæmpe Misbrug og gammel Slendrian hvor de optræde, og at Pressen hertil er det bedste Middel, er jo uden for al Tvivl, ligesom vel heller Jngen betvivler, at det er Borgernes Pligt ogsaa at gavne paa denne Maade. Man har i den senere Tid ogsaa hos os begyndt at spørge om Tonen og Farven af et Blad, og saaledes vil maaskee Nogle fordre af Redactionen, at den skal gjøre Rede for sine Anskuelser, forinden de bestemme sig til at give Bidrag; og saa rigtig end denne Fordring maaskee kan synes Mange, maae vi dog beklage, her ikke at kunne indlade os paa nogen Besvarelse af et saadant Spørgsmaal, men indskrænke os alene til at love enhver Forfatter, at han i dette Blad skal finde Plads for sine Anskuelser, naar disse kun ikke stride mod den gode Tone, som det til alle Tider har været vort Formaal at bevare. At dette maaskee vil støde En og Anden, har Red indseet; men da Stiftet ikke har saa mange Organer, at hver kan vælge sin bestemte Farve, indsee vi ikke at det kan være anderledes, og hermed være derfor Sagen i det Hele anbefalet til Publicums Velvillie, uden hvilken den ikke kan bestaae. Red. Om Regulativerne.