Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-01
Dr. Med. L. A. Strupe, practiserende Læge i Elmshorn, har i Aaret 1820 udgiver et forhen i Skilderiet omtalt Skrift, angaaende en spedalskagtig Sygdom i Holsteen, som der almindelig kaldes Marsksygdom. Oprindeligen og hyppigst, siger Forf., fandtes denne Sygdom i Marskegnene af Holsteen, udbredte sig siden alt mere og mere, og findes nu i den største Deel af Holsteen og selv i Hertugdom met Slesvig), saa at der kun gives faa Læger i mit Fædreneland, som den kan være ganske ubekjendt. - "Denne Paastand, siger Skriftets Rec. i Hall. Lit. Zeit., er alt for vovet, og Tilværelsen af en saadan eiendommelig Marsksygdom er mange Læger i Hertugdommene endnu ganske problematisk. Hr. Struve seer nu eengang Alting igjennem hiin Marsksygdoms Briller, og mangen stakkels Synder vil vist nok vide ham Tak for, at han kan kaste dette Slør over hans Corona veneren, hans veneriske Ringorm, hans veneriske Condylomata, hans Næsehuller &c. Hr. St. har aabenbar forvexlet adskillige Sygdomsformer med hverandre, navnligen den veneriske Syge, i sine mangfoldige Former og Udartelser, ligesom han overalt finder Skriftet fuldt af Modsigelser. Udgaaende fra den Forudsætning, at Holsteens halve Befolkning allerede er smittet af denne skrækkelige Sygdom, bringer Forf., paa Grund heraf, ogsaa Politieanordninger i Forslag, der, efter hans Mening, allene ere istand til at redde det med Undergang truede Land. Der skulde nemlig foranstaltes Huusundersøgelser igjennem hele Landet – endog Undersøgelser af Legemerne, og den blotte Mistanke er allerede nok til at give den medicinske Storinquisitor Magt over alle Legemer. - Himlen bevare Staterne for, at Regimentet i det mindste ikke falder i saadanne Lægers Hænder. Holsteenske Læger af prøvet Erfaring, der ligeledes ere tilbøielige til at antage en eiendommelig Sygdomsform under Navnet Marsksygdom, ville godtgjøre sammes Forskjellighed fra Syphillis, med hvilke den, efter sine udvortes Tegn, let kunde forvexles, og i enkelte Tilfælde vel ikke er at skjælne fra, dermed, at i ægte Marsksygdom Brugen af Qvægfølvmidlet snarere er skadelig end gavnlig. Denne Paastand ville vi lade staae ved sit Værd, men for Dr. Struves Marsksygdom gaaer dette Skjælne=Criterium, der er blevet hine Læger allene tilovers, ganske tabt, da han mod enkette Former har anbefalet en saa fuldstændig Qvægsølveuur, som den nogensinde bruges i de bestemteste Syphilis. Sagen synes ved Hr. Struves Beskrivelse at være blevet meere forvirret end oplyst, og kun i een Henseende er Therapien blevet beriget her, nemlig ved den bestemte Anbefaling af og Anviisning til Sultecuren, der vel, især i Sverrig, Danmark og Holsteen allerede længe med Held er blevet brugt mod haardnakkede ondartede Bylder i syphillitiske ved Mercur fordærvede veneriske Smitter, hvilket man har det bedste Exempel paa i det Land, hvor man hidtil antog at den herskede hyppigst J det Hele synes denne Rec. at see Alting igjennem den Veneriske Smittes Briller. Men den i Holsteen herskende Marsksygdom være nu syphillitisk eller ei, saa vilde det dog til Menneskehedens Tarv være godt, at der blev brugt kraftige Midler til dens Standsning, og det bliver altid et høist fortjenstligt Foretagende af Dr. Struve, at have henledet Vedkommendes Opmærksomhed derpaa, var det end ikke skeet med al den syste matiske Orden og dybe Grundighed, som Recensenten ønsker. - J Paris, hedder det i Dr. J. L. Lacarpers Characteristik der franzdsischen Medicin, ere de syphillitiske Sygdomme langt fra ikke saa udbredte, som mangen En maaskee er tilbøielig til at troe, og aftage, ved den derpaa afvendte store Omsorg, alt mere og mere; thi i Aaret 1800 forekom den blandt de Pariser offentlige Fruentimmer - 19, 1816 - 120, og 1829 - 143. Den Reenlighed og Forkierlighed, hvormed Pariserinderne i Almindelighed behandle deres Legemer, og den Aabenhiertighed, hvormed man i Frankrig overhoved tilstaaer, og i Tide søger Raad for veneriske Smitter, maa især komme her i Betragtning. W. Scorresby's Opdagelsesreise.