Norske Intelligenssedler, 1775-03-01
Vor synderlig Bevaagenhed tilforn, Eftersom Magistraten i Vor Kiøbstæd Christiania for Os allerunderdanigst haver andraget, at Oberformynder-Væsenet der paa Stædet har saaledes bestandig tilforn været forvaltet, at Oberformynderne ved Skifternes Slutning have været overværende i Stervboerne, og imodtaget de Umyndiges Midler, som de derefter mod Pant selv have besørget udsatte og Obligationerne Oberformynder-Roullen vedlagde, da derimod de under Skifternes Behandling beskikkede Værger efter sammes Slutning ikke have befattet sig med Børne-Midlerne, men allerne som Værger i Roullen ere blevne antegnede, uden at opfylde deres Pligter efter Loven. Paa saadan Maade skal og de nu værende Oberformyndere have imodtaget OberformynderRoullen, med dertil hørende Obligationer, Qvitteringer og Afkald, men derhos erklæret, ikke som tilforn er skeet, at vilde have med de Umyndiges Arve-Midlers Forvaltning videre at bestille, end som Loven paalegger Oberformynderne, nemlig at have Tilsyn med Værgerne, og at fordre dem til at aflægge Rigtighed, saa ofte de det fornøden eragte, da det derimod maatte være Værgernes Sag, at imodtage de Umyndiges Penge, besørge dem mod tilstrekkelig Pant udsatte, og hæve de aarlige Renter; J hvilken Anledning og de for de Umyndige beskikkede Værger af Magistraten ere blevne henviiste til Oberformynderne for at imodtage Rigtighed for deres Myndtlingers ArveMidler; men, som nogle af Værgerne have forlanget de deres Myndtlinger vedkommende Obligationer udleverede, for i henseende til Panternes Værdie og Beskaffenhed det fornødne at paasee og foranstalte, saa have Oberformynderne nægtet dennem Obligationernes Udlevering, naar Værgerne ey for samme tillige ville stille dem antagelig Forsikkring eller Pant, hvilket Magistraten formeener ey af Oberformynderne med Grund at kan paastaaes, da her ikke handles om reede Penge, som skal imodtages, men de Pante-Obligationer, som indeholde Sikkerhed for Børne-Midlerne, og derfore har tilholdt dem at udlevere Obligationerne; men, som de dog vedblive ey at ville efterkomme Magistratens Forlangende herudi, have de derhos allerunderdanigst begiert, at Oberformynderne maatte blive befalede i Magistratens Overværelse at udlevere til vedkommende Formyndere de ved Oberformynder-Roullen beroende og Myndtlingerne tilhørende Pante-Breve; Og Du, udi den fra Dig herover indhentede Erklæring, holder paa den ene Side for, at Oberformyndernes Begiering er billig, naar de forlange, at de Umyndiges Midlers Bestyrelse maatte i Følge Loven overlades Værgerne tillige, saa at heele Ansvaret ikke skulle hvile paa dem allerne, men at deres Paastand derimod paa den anden Side gaaer forvidt, naar de vil have Sikkerhed af Værgerne for de Obligationer, som dem i Hænde betroes; Saa give Vi Dig hermed tilkiende, at Vi, Anledning af Dit, til at hæve saadan Tvistighed, og for at faae de Umyndiges Midler bragte i Rigtighed, derhos gjorte Forslag, allernaadigst have funden for godt, følgende, i henseende til Oberformynderierne udi det Dig anbetroede Stift, at anordne og befale: 1) Saasnart noget Dødsfald skeer, hvorefter Umyndige kan tilfalde noget i Arv, skal Skifte-Forvalterne ufortøvet tilkiendegive det for Oberformynderne, paa det disse kan indfinde sig i Stervboen; befindes det da, at Boen medfører stoer Vidtløftighed, kan de strax af Magistraten begiere Værger udnævnte, som skal paasee de Umyndiges Bedste og paatale deres Ret, dog saaledes, at de have bestandig Opsigten dermed, og at Pengene, som inden Skiftets Slutning kan indkomme, eller udbetales, ikke meere kommer i Værgens Hænder, end som de selv tør vove. Naar derefter Udlægget er skeet, og Skiftet sluttet, skal Oberformynderne strax besørge de Umyndiges Midler udsatte paa sikre Steder, dog ikke uden med Værgens Vidende og Samtykke, efterdi det er ham, der efter Loven først staaer til Ansvar, hvorimod de originale Obligationer, hvorefter Værgen ikke selv er Debitor, kan betroes i Værgens Hænder til Rentens Hævelse, og for at paasee, at Pantet ikke bliver forringet, uden nogen videre Sikkerhed, end allerne at Oberformynderne paategne samme, at Capitalen tilhører den eller den Myndtling, og hverken kan opsiges, eller noget derpaa af betales, uden Oberformynnes Samtykke. 2) Ved hver foregaaende Forandring i Oberformyndernes Udnævnelse skal skee en ordentlig Examination af Magistraten inden Raadstuen, da alle Mangler maae udsættes, og i paakommende Tvistigheds Tilfælde af Stiftamtmanden decideres, hvorfra, om fornøden eragtes, til Ober-Hof-Retten kan appelleres. Alt hvad som da ikke bliver udsat Oberformynderne til Last, skal siden ankomme paa Øvrighedens eget Ansvar, da de ey meere skal kræves til Regnskab efter den Tiid, i hvilken henseende Stiftet for det subsidielle Ansvars Skyld, som hefter paa det, skal tilstilles Gienpart af det foretagne, ligesom og derfra, saa ofte som behøves, kan foranstaltes Undersøgelse. 3) For at bestemme for Eftertiden, hvilket Pant der skal ansees sikkert eller ikke, ville Vi allernaadigst, at naar ey meere end to tredie Deele af den ved Lovlig Taxation ansatte Værdie, blive udlaante, maae Oberformynderne være frie for Ansvar. J de Stervboer derimod, som formedelst stoere Bruge og Eiendomme vilde liide alt formeget ved sammes Adsplittelse og Bortsælgelse, naar ikke den sande Værdie kan bekommes, og de Umyndige ved tilvoxende Alder kand deraf have fuld Udkomme, maae det være tilladt, at Uddeelingen skeer in Natura, og naar Eiendelene ikke ere blevne deteriorerede eller ødelagde ved Brugen, skal Myndtlingen modtage igien sin Arv paa samme Maade, som den var ham tildeelt. 4) For den forbiegangne Tiid derimod maae det ansees for god Sikkerhed, hvad som Børn i deres Forældres Eiendeele og Bruge er udlagt, naar samme befindes i ligesaa god Tilstand, som da Udlægget skeete, uanseet at de efter Tiidernes nu værende Omstændigheder ikke kan ansees at være af samme Værdie, eller at kunne udbringes ligesaa høyt som da. De Penge, som i andre fremmede Eiendele kan udestaae, skal ufortøvet opsiges, naar Pantet ey overgaaer en tredie Deel det Laante, og vedkommende Værger eller Oberformyndere søges til Erstatning; Og maae de paa anden Prioritet udsatte Børne-Midler paa ingen Maade imodtages, men de som have udlaant samme, skal søges for fuld Betaling, uagtet noget af Pantet kunne udkomme, hvori de siden kunne søge deres Regres. 5) For at faae udslettet af Oberformynder Bøgerne de Arve-Lodder, som ere tilfaldne Arvinger, der for længe siden ere myndige, ville Vi allernaadigst have bevilget, at de med Aar og Dags Varsel maae indkaldes til at søge Rigtighed og give Afkald, under Fortabelse af videre Fordring, og skal de Arvinger, som for Eftertiden forsømme et Aar, efterat de ere blevne myndige, og ey beviislig saa langt uden Riget, at de derom ey kunne giøre den fornødne Anstalt, at imodtage deres Arv og give Afkald, miste al videre Tiltale, til Oberformynder og Øvrighed for hvad af deres Arve-Midler maatte mistes. 6) Skulle nogen Stiftamtmand forsømme sine Pligter, og ikke hvert andet Aar paasee, at Examinationen om Oberformynderiernes Tilstand gik for sig, bør han selv staae til Ansvar for det Manglende imod Regres til Øvrigheden og andre Vedkommende. Hvilket herved offentlig bekiendtgiøres til Efterretning for alle og enhver, som med Formynder, eller Oberformynder-Væsenet maatte have noget at bestille.