Berlingske Tidende, 1754-01-04
J Sverrig slige Ting var idelig i Gierde, Som til Forbedring for Oeconomien var, En Skole Dronningen har stiftet for de Lærde, Og samme Navnet af de Belles Lettres har, Vort søde Fødeland, det kiære Tvilling-Riige, Blandt andre Riiger sig med Rette fryde kand, Og hør sin største Tak til Verdens Skaber slige, For deres Salvede og milde Scepter=Mand. Vor Femte Frederich Guds Naade=Gaves Prøve, J Fior, som all sin Tiid for Landet Omhue bar, De Militaire loed i Exercitzer øve, Og holdt et Campement som høyanseelig var. Nu vil han Lærdom sig og Handelen erindre, Opmuntre Landets Børn at giøre deres til, Hans ømme Hierte selv de Fattige vil lindre, Og ingen tigge skal som ikkun stræbe vil. Opfostrings=Huuset for de Armes Capitaler, Jeg meener deres Børn, det stoere Vidne bær, At her er en Monarch, som hver een Siæl husvaler, Og Undersaatterne af Hiertet haver kier. Vor Konge glæded os, i Fior Gud gav ham Glæde, Og skienkte ham een Søn, en anden Frederich, Som et Beviis at paa det Danske Konge-Sæde, Og denne Nordens Poel, vor Soel ey undergik. Vor Elde Himlens Gud end videre forøgte, Afsenbyttels Huus da tvende Prinzer kom, Og deres Søster som er Landets Moer besøgte, Og med det samme her i Landet saae sig om Ja hvo kand alle Ting udi een Summa drage, Som Riget nyder ved sin mildeste Regent, See det maae være nok, men nu det staaer tilbage, At Ynsker blier til Gud for Konge=Huuset sendt. All Verdens Herskere, som alting har at raade, Giv Kongen aldt det Godt som i din Almagt staaer, Beviis du ham i Aar og mange fleere Naade, Og dobbellere du hvert Aar hans Leve=Aar. Forund ham Fred, men om han Sverdet skulle drage, For at forfremme sin og Undersaatters Gavn, Da lad det i enhver hans Fienders Pande knage, Da giør ham Seyerrig, som Frederig hans Navn. Vor Dagmar kom ihu, og und os denne Glæde, At nyde Frugterne af hendes Leve-Tiid, Og vil du straffe os da lad os ikke græde For hende, heller vær i andre Ting ubliid. Din Kraft og Styrkes Aand paa Kongens Moder Hville, Saa vel som hun i dig sin Sieles hville faaer, lad din Velsignelse af hendes Aasyn smille, Velsigne hvert et Trin i det begyndte Aar. Vor Cron-Prinz Christian i dine Naades Hænder befale Rigerne, thi han er Rigets Trøst, Send ham Velsignelser i hvor han sig henvender, Og skienk ham mange Aar til Undersaatters Lyst. Byd dine Engle=Hær paa Hænderne at bære, Vor naadig Arve=Prinz den liden Frederich, Hans Ungdom, store Gud, dig anbefalet være, Giem ham som Øyesteen, een bedre vi en fik. Kast til Princesserne et mildt og naadigt Øye, Og hold du dennem i din høye Varetægt, Und dennem mange Aar og hvad dem kand fornøye, Bevar vor Konges Huus og gandske Konge=Slægt. Vor Konges Høye Raad bevise du din Naade, Og naar det gavnligt er lad deres Raad gaae frem, Med Eftertanke lad dem alle Tiider raade, Samt elske Landets Børn og tale godt for dem. De Folk som Blodet skal for Land og Riige vove, Behiert du dennem selv med Tapperhed og Moed, J Freds Tiid fredelig, i Krigs-Tild ikke sove, En spilde Borgeres men Landets Fienders Blod. Velsigne Geistlighed, at deres Hensigt bliver, Til Himlens Ære og til Siæles Sallighed, Velsigne Handels=Mænd, og dem som Plove driver, Og lad ey nogen sig i Ladhedræde feed. Hør Faderløses Bøn, den Syges Suk og Raaben, Bevar os fra det Ondt i Plage=Bogen staaer, Og naar vi skal herfra, lad Himlen staae os aaben, For Resten give enhver et glædeligt nyt Aar. Min Læser hvo du est, jeg dig og gratulerer, Med dette nye Aar og ynsker dette til, At sig Velsignelser i Hobetall formeerer Paa dig, og at du faaer alt hvad du ynske vil Bliv ved som hidindtil og disse Blade ynde, Saa venter jeg mig selv et glædeligt Nyt-Aar, Lev saa for Resten vel jeg maae til Enden skynde, Og tegne hvad for Nyt vi af Post-Sækken faaer.