Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1772-05-08
Om Struensees og Brandtes Henrettelse den 28 Apr. Dagen før Executionen blev Echafautet uden Øster=Port med Musik og Ceremonie opreist. Executionen i Følge den afsagde Dom efter Lovens 6te Bogs 4 Kapitel 1 Artikel, For dem som ei haver Lov=Bogen ved Haanden, vil ieg her anføre dens Ord.) " Hvo som laster Kongen eller Dron" ningen, til Beskæmmelse, eller deres og deres Børns Liv eftertragter, have forbrudt Ære, Liv og Gods, den høyre Haand af hannem levendes afhugges, Kroppen parteres og lægges paa Steille og Hjul, og Hovedet med Haanden set", tes paa en Stage, Undkommer Misdæderen, og ikke kan lide en paa Legemet, da bør Straffen at skee paa hans billede og Eft efterlignelse. Er Misdæderen af Adel, eller høyere Stand, en da skal hans Vaaben af Bøddelen sønderbrydes, og alle " hans Livs=Arvinger miste deres Stand og Stamme." Executionen gik for sig uden for Øster Port paa Fælleden, paa det der foranstaltede Schafante, som var en firkantet Forhøining, 8 Alen høy oven for Jorden, og 12 Alen i Qvadrat. Til samme var detacheret af Guarnisonen en Commando af 1200 Mand Infanterie, et tilstrækkelig Antal Dragoner til Hest, og 4000 Matroser. Grev Brandt og Grev Struense bleve kiørte i to Hyre Vogne fra Citadellet, under Bedækkelse af 200 Mand, da de kom til Schafantet, stode begge Præsterne der. Grev Brandt blev fulgt op af Hr. Hrovst Hee. Efter at han var kommet op, blev Jernet hvormed han var sluttet ham af Gewaldigeren aftagen, og efter at Hr. Provst Hee havde holdt en Opmuntrings=Tale til ham, hørte han Dommen oplæse af Kongens Foged Hr. Etatsraad Ortved, derpaa vendte han sig til de Tilstædeværende, og bad alle dem, han havde gjort imod, om Forladelse, samt ønskede, at Jesu Blods Kraft maatte komme Kongen, det Kongelige Huus og det gandske Land til Velsignelse; hvilke Ord Provst Hee igientog og lydelig sagde til Tilskuerne. Derefter traadde Skarpretteren til, tog hans Grevelige Vaaben af en, som stod med samme i et Klæde, og spurgte. Er dette ikke eders Vaaben, derpaa sønderrev han samme, og sagde Dette skeer ikke omsonst men efter Fortieneste. Da nu derefter Hr. Provst Her havde meddeelt ham Velsignelsen, sagde han til Brandt Saa gaae nu hen til den evige Glæde 2. Herpaa vente Brandt sig fra Provsten, afførte sig selv sine Klæder og lagde sig paa Blykken, hvorpaa hans høyre Haand blev først afhug get, dernæst Hovedet, og Kroppen parteret. Han gik efter Hr. Provst Hees Vidnesbyrd sin Død med Troens Frimodighed i Møde, og raabte, da han laae paa Blokken, og af Hr. Provsten blev erindret om Jesu Leye med Ansigtet imod Jorden i Gethsemane Hauge: Jesu Blod raaber for min Siæl med hvilke Ord han endte sit Liv. Grev Struense, som, imedens dette varede, havde siddet i Vognen neden for Schafantet, traadde tilligemed Hr. Doctor Münther, der i Forveien havde sadt sig ind hos ham, ud og gik op paa Schafautet; udstod paa samme Maade sin Straf. Da Jernene bleve ham aftagne, forelaade Hr. Docter Mun ther ham 3 Spørsmaale, som han besvarede, lagde derpaa Haanden paa hans Hoved og sagde i det han overleverede ham til Skarpretteren: Gehen Sie hin in Friede Gottes mo hin Gott Sie ruft. Da han endelig laae paa Blokken og skulde imodtage det dødelige Hug, blev han af Hr. Pastor Münther opmuntret med de Ord: Halt in Gedachtnis Jesum den gekrenzigten. Dette med mere vil findes i den Beskrivelse som Hr. Doctor Munther udgiver i Tryk om hans Omvendelse og hans havde Handlinger med ham i hans Arrest. Han udviiste i de sidste Øyeblik af sit Liv den samme Christelige Sinds Forfatning, som han, efter Hr. Doctor Munthers Vidnesbyrd, allerede i nogle Uger i sit Fængsel haver trøstet sig med, og som han i sit Brev kort for sin Henrættelse tilskrevet sine Forældre har udtrykt saaledes: At han ventede at døe med fuldkommen Siæleroe, som han havde sin Overbeviisning og Religionen og Troen til Jesum at takke for. Dagen før han blev henrettet, havde han ladet sin Broder Justitzraad Struensee ved Hr. Munther sige sit sidste Farvel, og har ellers aflagt mange Beviis paa sin gode Sinds Forfatning. De Henrettedes Kroppe bleve kiørte til det sædvanlige Retterstæd uden for Vester Port, hvor den murede Galge staaer, Kropperne bleve lagde paa Steile, og deres Hoveder og Hænder satte paa Stage, saaledes at hver Stage med Haand og Hoved staaer midt imellem de 4re Steiler, hvorpaa Kroppen er lagt. Schafoutet blev nedtaget Dagen efter af ærlige Sclaver. Dommene med den derpaa givne Kongel. Approbation udkommer i Tryk fra Mad. Godiche, som der paa har faaet Kongel. Privilegie. Om Land=Maalings Machinen. For at svare paa det væsentlige i Hr. F. L. hans (See No. 14 af disse Blade) maaskee i hans Tanker, klygtige Indvending imod den saa kaldede Land=Maalings Machine, meddeeles Publico følgende: Man kan optage en Mark, eller giøre Topographiske Kort over en Egn, Sogn, Herret a. paa tre Maader; (a) med blot Mensulg, i det man, naar samme er stillet ret efter Compassets Anviisning, der paa viserer til alle de Steder, som man vil have paa Kortet, og dernæst giør det samme fra eet af disse Steder, mærker, Overskiærelserne, og saa videre, indtil man dermed bliver færdig. Maale=Stokken beroer da paa Distancen imellem de to første Steder. Paa denne Maade kan man i en has giøre horizontal Situations Kort, som kan være gode, endskiøndt man ikke saa nøye med Passeren kan maale den hos rizontale Viide imellem Stederne. (b) Naar man nøye maaler sine Standlinier, nemlig horizontaltter, og fra deres yderste Puncter viserer til alle paa høyre og venstre Haand, udmærkede Steder, og mærker ligesom i forrige Maade, Overskærelsernes Puncter. Paa denne Maade kan man giøre meget gode og accurate Topographiske Kort, paa hvilke man gandske rigtig med en Passer kan maale Stedernes horizontale Distance fra hinanden. Dette er det Topographiske Selskabs Forretning i Holstein og Hertugdømmet Slesvig. (c) Kan man optage en Mark, og følgelig en hver Ager, naar man maaler dens naturlige Overflades Længde og Brede. Paa saadan et Kort har man ikke den horizontale, men den virkelige eller naturlige Stedernes Distance fra hinanden, samt en Agers virkelige Jndhold i Qvadrat Maal. Min Hr. F. L. veed vel, uden at jeg tør sige ham det, at der er tvende Geometriske Selskaber, eet som giør Topographiske Kort, eet andet, som opmaaler i Qvadrat Maal. Det Topographiske Selskab behøver ikke engang Maale=Kieden; thi Standlingerne maaler allersikkerst med en Maale=Stok, i det samme føres hos rizontal i lige Linie fra et Sted til et andet. Jeg har opfundet Machinen for at bruge den i Steden for en Kiæde. En Kiede følger undertiden Jorden, undertiden gaaer den alt for langt derfra, saa at den hverken maaler horizontal Fladen eller Jordens naturlige Flaade. Min Machine folger Jorden; og følgelig maaler den dog een Linie rettelig Hvad anden Fordeel Machinen har frem for en Kiedde, har jeg tilforn vidtløftig nok givet tilkiende. De andre Ting, som findes ved Machinen, ere at ansee som Tillæg, nemlig, foruden Mensula, findes en besynderlig Art af saa kaldede Peyl=Compasser, som stedse i Grader paa hver Punct i den Line, man maaler, viser alle Horizontens Jnclinationer. Hvad Nytte dette kan have til at determinere horizontalLiniens Længde, begriber enhver Fornuftig lettelig. Det er latterligt, at man ei maa giøre Bonden Uret ved at maale hans Jord i Qvadrat Alen, som dog er det rette Middel til at giøre ham Ret og Skiæl. Ved al anden Maaling giøres ham Uret, hvilket et eneste Exempel kan oplyse. Sæt Ex gr., man skal anvise en Bonde sin Dags Pløgning; Ageren har en Bank midt paa, jeg nievellerer samme, og i Følge af Agerens horizontale Længde tilmaaler ham Breden med skarp udspendt Kiede, og kiærer mig ey efter at Ageren har en høy Ryg, gjør jeg ham da ikke Uret? Er den anviste Deel Pløylland ikke baade for lang og for bred, En anden faaer sin Deel paa eet Sted, hvor Ageren ikke er saa høy i Ryggen, og hvor der er ingen Banke, mon denne ikke har mindre at pløie end den første, dog har jeg tilmaalt begge hver sin Andeel, paa een Maade, og saaledes, som, maaske Hr. F. L. vil have det. Dersom jeg ikke skal giøre Bonden Uret, maa jeg gribe til Maale=Kieden, og maale Jordens naturlige Overflade. Jeg har intet imod det, at steile eller ufrugthare Høye enten mevelleres eller reent udelukkes af Landmaalingen; i det sidste Tilfælde er det nok, at deres Sted og Størrelse tegnes i Kortet. Ellers synes mig, at det er meest fornuftig ikke at nievellere middelmaadige Banker, men heller henføre dem, efter Sagens Beskaffenhed til en vis Sort Jord. Den eneste Klygt, som endnu synes burde besvares er denne, at der skal vore lige saa meget Korn paa Basts af en Banke, som paa Banken selv; Men at dette ikke simpel hen er Sandhed, kan af mathematiske og naturlige Grunde lettelig bevises. Det øvrige fortiener ei at besvares uden med dette, at det er en Overilelse naar man dømmer ilde om de Ting og Mennesker, som man ey kiender. Middelfart den 25 April 1772. J. Fabricius. Stats og andre Nyeheder.