Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-05-13
For de herved erholdte Penge kjøbte han næste Dag en Pistol tilligemed Krudt, Rendekugler og Fæng hætter, og begav sig derpaa ud paa Toldboden, hvorden ommeldte Pige, der handlede med Frugt, Kager, o. s. v., havde et Stade. Ved at sende en Tambour af sit Bekjendtskab, som han traf paa Toldboden, hen til Pigen og kjøbe en Pægel Nødder, fik han Vished om, at hun var der tilstede, hvorpaa han begav sig hen til hendes Bopæl i Amaliegade, for at vente paa hendes Hjemkomst. Da hun derpaa om Eftermiddagen tilligemed sin Moder kom fra Toldboden og var i Nærheden af Porten til sit Hjem, løb H. Olsen, bag efter hende og raabte, at han vilde tale med hende, og da hun paa dette Tilraab vendte sig halvt om, trak han den ladte Pistol frem og afforede den i en Afstand af 4 a 6 Skridt paa Pigen. Denne gav et Skrig fra sig og ilede ind af Porten til sit Hjem, hvor hun blev antruffen af Moderen, der fulgte efter hende, staaende ved Døren til deres Bopæl og holdende Haanden for det venstre Bryst, der blødte og var truffet af flere Hagel. Da denne Gjerning blev udført paa aaben Gade og ved høilys Dag, vare ogsaa flere Forbigaaende Vidner dertil, af hvilke H. Olsen strax blev anholdt og derpaa foreløbig overgiven til Toldbodvagten, hvorfra han senere afleveredes til Politiet. Pigen, der imidlertid kun var let saaret, er senere bleven helbredet. Med Hensyn til Motivet til Forbrydelsen havde Tiltalte angivet, at den Tanke bestandig havde foresvævet ham i den senere Tid, at han ikke kunde blive lykkelig med sin Kjæreste, da han var overbeviist om, at hun vilde blive ham utro, men at han dog paa den anden Side følte, at han heller ikke kunde leve foruden hende, da han dog ligefuldt elskede hende, og det var da saaledes forekommet ham at være det Bedste, naar de Begge kunde komme bort fra dette Liv. Han havde derfor, efter sin Forklaring, allerede tidligere paatænkt at myrde baade sig og Kjæresten, og navnligen havde han dertil bestemt deres Vielsesdag, til hvilken Ende han havde laant en Barbeerkniv af en Snedker, for dermed at overskjære Halsen, først paa Kjæresten og derefter paa sig selv; men han opgav imidlertid sit Forsæt dengang. Hvad forøvrigt hans Jalousi mod Kjæresten angik, da grundede denne sig deels paa en Samtale mellem denne og hendes Søster, som han havde overhørt, og hvorunder Sidstnævnte beskyldte hans Kjæreste for tidligere at have staaet i Forbindelse med Andre, og deels derpaa, at Tiltalte oftere havde seet fremmede Mandfolk drive uanstændig Spøg med hende ude paa Toldboden, hvilket hun havde taalt. – Uagtet der saaledes var fuldstændigt Beviis tilstede for det af Tiltalte forøvede Mordattentat, kom dog Retten til det Resultat, at dette ikke kunde paadrage ham Straffeansvar, idet han efter Sundhedscollegiets under Sagen indhentede Betænkning maatte ansees at lide af periodiske Anfald af Sindsforvirring, der udelukkede Tilregnelighed, under Jndflydelse af hvilke Mord-Attentatet maatte antages at være udøvet. Om denne Tiltaltes mentale Tilstand var der forøvrigt allerede under de første Forhører opstaaet en stærk Formodning, idet den Tiltaltes Forklaringer og hele Adfærd strax efter Anholdelsen syntes at hentyde derpaa. Denne Anskuelse, der først blev udtalt af den Politibetjent, der optog den foreløbige Rapport, deeltes senere saavel af Politilægen som af den ved Forbedringshusets Sygestue ansatte Læge, under hvis Behandling Tiltalte var i længere Tid. Jmidlertid fremkom der dog under de følgende Forhører ikke faa Data for at Tiltaltes Sindsforstyrrelse var forstilt, og endelig vedgik Tiltalte dette endogsaa selv, idet han angav som Grund hertil, at han havde haabet derved at undgaae Tiltale og Straf, da han, der Jntet hellere ønskede end Døden, og havde haabet at paadrage sig Livsstraf ved sin Forbrydelse, strax efter sin Paagribelse havde bragt i Erfaring, at hans Kjæreste ikke var dødelig saaret, og derfor frygtede for, at hans Straf ikke vilde blive høiere end offentligt Arbeide. Omendskjøndt denne Tiltaltes ved flere Omstændigheder bestyrkede Forklaring syntes ikke lidet at svække den tidligere om hans mentale Tilstand vakte Formodning, maatte dog Retten ansee sig bunden ved Sundhedscollegiets aldeles bestemte Erklæring, hvormed ogsaa saavel den af Stadsphysicus som den af Overlægen paa Bidstrup Hospital, hvor den Tiltalte nu er indlagt, afgivne Betænkning stemmede. Som en Følge heraf blev den Tiltalte ikke belagt med nogen Straf, hvorimod det, da Sundhedscollegiet havde erklæret, at Tiltalte ved den Retning, hans Sindsforstyrrelse i den senere Tid havde taget, maatte ansees som en for den offentlige Sikkerhed farlig Person, decreteredes, at han, i Medhold af L. 1197, skulde sættes under sikker Forvaring. (Brig. Td.)¬