Berlingske Tidende, 1789-11-23
at Slutningen af den Russisk Reiserlige Officeers Skrivelse. til sin Ven i Tydskland. Fienden blev forsulgt med al Heftighed lige til St. Michel hvor han, efter at han havde afkastet Broen, paa nye stillet sel; men vore Detacherte af den venstre Fløi stødte og alle lide for St. Michel til den høire, Broerne bleve i Hast opkafede, og uagtet de trange Passer, destlere vore Grenaderen, Fader Generallieutenantens egen Anførsel under Fiendens sannede Kanonade; men neppe havde 2 Compagnier, som satte en Kanon med sig, stillet sig, førend Fienden med største Hurtighed trækkede sig bag Kirken i de Bygninger, som stode har over for den. Vi havde gjort nogle Skridt til at forfølge han, da en af disse Bygninger med et forskrækkeligt Knaldserikuften, et Par Minuter derpaa en anden, og saaledes get efter hverandre, hvilke alle vare fulde af Krudt og fyldte Domber. Dette nødte os til at giøre Holdt, og dækkede Fundens Retraite, som derved vaadt en halv Times Tid. er Seier var imidlertid fuldkommen, og Følgerne viste det Fudnu meer. Fienderne efterlod paa adskillige Steder over 300 Mand af Døde, 120 Mand bleve gjorte til Fanger, hvoriblandt 3 Stabs= og Overofficerer vare, 2 Faner, 1 Standart, tilligemed mange Krigsfornødenheder og Mundlevisioner bleve gjorte til Bytte, omendskiøndt den største Deel var opbrændt og fløiet i Luften, en stor Deel af det fiendtat Corps blev adspredt, og neppe 1000 Mand trækkede sig idage paa Veien til Jokas. Dagen derpaa tog Generallieuteenten Jægerne og 2 Batailloner Grenaderer, og forfulgte inden, som han traf omtrent 30 Verster fra Kilpila Sildag hver den active Fiende paa nye havde opkastet et Batterie bag bred Flod. Et Par hundrede Mand, som endnu ikke vare somme over Broen bleve angrebne, og med et Forliis af nogle døde og 19 Fanger drevne over Broen ; og saa stor vor Jver var, at følge efter samme, saa havde dog Brigadeer Ste at føiet alle Anstalter til at forhindre det. Generallieutemien tillede ikke heller med at for ere samme, eftersom han i Berling. ventede Generalmajor Schulz fra Sulkowa til Jokas, hvorved det hele fiendtlige Corps havde maattet bleven fanget. Vi gjorde imidlertid Anstalt til at finde en sikrere Omvei, da Broen, om Middagen Kl. 12 begyndte at brænde, og man mærkede hos Fienden Bevægelser til Afmarch. Vi gjorde os strax at Umage for at slukke Jlden. Den halve Broe blev og reddet og i en Tid af halvanden Time sat i Stand, saa at 6 Compagnier med 3 Kanoner kunde komme over. Jmidlertid bleve Jægerne strax satte op bag Kosakkerne, som svømmede over Floden, og paa staaende Fod forfulgte Fienden. General lieutenanten smigrede sig allerede med det behagelige Haab, at Fienden i det mindste ved Jokas skulde blive couperet af Generalmajor Schulz; men Brigadeer Steding fortsatte sin March, med en saadan Hurtighed, at han passerede Jokas, og naaede Veien fra Jeras, førend Schulz kom til Jokas. Hans Avantgarde derimod, som allerede var der, havde ikke villet vove at opholde Fienden, og saaledes undgik samme sin fulde Undergang. Generalmajor Schulz undskyldte sig dermed, at han havde maattet trække sig til Nyeslot, og ikke kunde hastigere komme derfra. Herpaa detacherte General lieutenanten Jægerne med endeel Kosakker paa Veien til Rusmalg; thi den derværende fiendtlige Commando havde faaet Ordre af Brigadeer Steding, at ile til Jokas for at forene sig med ham, men vi vare komne den i Forveien. Den der commanderende fiendtlige Officeer søgte altsaa at capitulere med Commanden under Generalmajor Knorring, som stod tvertover for Pumalasund, bad og om intet videre, end om en frie Asmarch med 2 trepundige Kanoner, alt det øvrige, tillige med 6 bevæbnede Fartøier, skulde blive os overladt. Tilsidst har man, som der forsikres, villet rever sere sig, til ikke at tiene imod os igien; men dette blev ikke antaget; de skulde og maatte blive Krigsfanger, og da de ikke strax beqvemmede sig dertil, lod Generalmajor Knorring canonere paa dem. Fienden, som formodede et svært Artillerie hos ham, og nu saae ikke mere end et Par Trepundinger, som over Vandet ikke kunde skade ham, besatte hurtigen fine bevæbnede Fartøier og adskillige andre med forskjællige Krigsfornødenheder og Artillerie, saa meget han kunde tage med sig, og seilede af, efterat han havde efterladt sig 16 fornaglede Kanoner og nogle Syge. Jmidlertid ilede vi til St. Michel igien, saasom vi havde faaet den Efterretning, at 2 Infanterierregimenter tilligemed en Escadron Cavallerie vare i Anmarch paa Veien fra Hennela; men ved vor Ankomst fra vi at vide, at samme, efterat de havde faaet Underretning om deres Corpses Nederlag ved St. Micheel, havde i største til trukket sig tilbage indtil bag Joringo. Vi vare altsaa Mestere næsten af den hele Provinds, og havde i en Omkredeaf næsten 400 Verster ingen Fiende. Man kan og med Vished paastaae, at de, som endnu vare tilbage, skulde være blevne fangede, og det skulde have gaaet en nye meget ilde, dersom vi tvertimod havde renset Provindsen, gaaet overHennola, og vare komne Fiendens Hovedarmee i Ryggen. Men denne Plan blev tilintetgjort. Generallieutenanten, bekom den 18de Ordre, at lade blive 2 Batailloner tilbage, og med de øvrige at begive sig paa det hurtigste til Hovedameen. Dette skeede med den sædvanlige Activitæt ; men hvor stor blev vor Forundring, da vi ankom og sandt, at man havde kunnet undvære os, saasom man lod os blive uvirksomme. Dette formerede vor General Sygdom; han reiste derfor til Petersborg, og vil, som man troer, ikke kommes meer tilbage til vor Armee.