Berlingske Tidende, 1779-01-01
Islandsk tør Fisk Skpd. Brænde. Favnen. Duer et Par 13 a 24 Rd. Pommersk Fyr. - Rd. - Mk. Æg en Snees 1 Mk. 1 Gunstige Læsere! Vindskiønt der i vore, som i andres, politiske Tidender for afvigte Aar ere indløbne adskillige Efterretninger, som deels have været ufuldstændige, deels usandfærdige, saa have dog de fleeste været sandfærdige, ja tilstrækkelige nok til at give den opmærksomme Læser saadant Begreb om mange fremmede Rigers Tilstand, at han har kundet giøre en Sammenlignelse imellem den og vore egne Rigers. Saaledes kan af samme med Vished erfares: at Pestens dødende Gift har henrevet mange Tusinde, Unge og Gamle, iblant Tyrkerne at rædselfulde Jordrystelser have kuldkastet Husene i Smirna- og begravet under Boeligernes Ruiner deres af Skræk halvdøde Beboere; at Vandet paa nogle Stæder har væltet sig over sine Grændse=Skiæl, ved sine Oversvømmelser skil mange Menneskeer ved Livet og anrettet stor Skade; at KrigsLuen, som har flammet og flammer i en anden Verdens Deel, ogsaa er udbrudt i vores, imellem de Keiserlige og Preussiske imellem Franzoserne, Amerikanernes Understøttere, og Engelænderne; at dens fortærende Grumhed allerede har skil Stater og Lande ved mange værende og tilkommende gode Borgere, aarvaagne Beskyttere, flittige Dyrkere, berøve bedagede Forældre deres Alderdoms Støtter, uforsørgede Børn kiærlige Fædre, dydige Hustruer retskafne Mænd, opfyldt Lazaretter med Krøblinger, og overalt i sin Fremfart efterladt sig bedrøvende Fodspor; Jal at den truer ved en videre Udbredelse at formeere Ulykkeliges Tal, Ulykkeliges Ulykker, hvis et almægtigt hidindtil skal du komme ikke udslukker samme. Enhver, som ikke har læst vore Tidender, ubesymret om vort eget Almindelige, har og af samme kunde blive underrettet om, at ikke allene Pestens Ødeleggelse og Sværdets Fordærvelse have været langt borte fra og ikke rammet vore Lande, men at de endog under en viis og naadig Regiering have nydt en fortsat og forøget Lyksalighed. Disse Efterretninger have været vore politiske Tidenders fornemste indhold, og disse, sige vi, have været sande og tilstrække se til at sætte vor Tilstand i det forbiegangne Aar i Sammen Anelse med andres, i en Sammenlignelse, der vil vise, at Lyksaligheds Soel uforbunklet har bestraalet vore Lande, imedens den for mange andre har været formørket af Plagers og Ulykkers tykke Skyer, og overbevise os om, at vor Gud i forrige Aar har overøst os frem for mange Tusinde med allehaande Velsignelser. Men denne Overbeviisning kan ved hos Christne, som kiende sin egen afmægtige Uværdighed, ikke føde af sig anden, end denne ydmyge og taksigelsesfulde Tanke: Herre, hvad ere vi, at du saa tænker paa os, ey andre end hengivne Ønsker og deres egen Lyksaligheds Vedligeholdelse og Fremvæxt, og deres sukkende Medmenneskers Deelagtiggiørelse i lige Lyksalighed, Med saadan Tanke, saadanne Ønsker slutte vi derfor og det gamle og hilse vore Læsere i dette nye Aar. Vi herliggiøre vor Guds Barmhiertighed ved vor egen Uværdig heds Erkiendelse, vi anraabe om hans Naades og Velsignelses Fornyelse over vor allernaadigste Konge og Hans gandske Huus, over alle, som under Ham arbeyde paa at fremme disse Rigers Beste, og over enhver i sin Stand og Handtering, kortelig: Vi tilønske alle vore Læsere i det nye Aar en sand og uafbrudt Lyksalighed i al Lyksaligheds Erhverver, Og da vi med en uformindsket Flid, og uden at spare Omkostninger fremdeles ville fortsætte vore Tidender, saa haabe og forsikre vi os ogsaa om, at det gunstige Publikum værdiger os samme Biefald, Yndest og Understøttelse i dette nye Aar, som vi, beærede med i det gamle, med dybeste Taksigelse er kiende.