Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-09-18
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Ros Ras Syvende Aargang. No. 99. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin Tirsdagen den 18 September, 1810. Peder Pedersens underdanigste Rapporter fra Kjøbenhavn til sin Herre i Jylland. No. 1. Herren har gjort meget Ret i at sende mig til Kjøbenhavn som Spion; thi Herren kan aldrig troe, hvor forskrækkelig meget der er at spionere her i denne Tid, og jeg skal indberette saa forunderlige Ting, at baade Herren og Fruen og Junkeren og Frøkenen skal have nok at moere dem med nu, da Aftenerne begynde at blive lange; men, da det kunde være mueligt, at Spion Breve ikke gik ret sikker med Posten, saa er jeg falden paa at lade mine Beretninger indføre i Kjøbenhavns Skilderie, saa faaer Herren dem vist, og til Overflødighed skal jeg numerere dem, for at Herren kan see, om der mangler nogen. Herren kan ikke sin de noget imod Respecten deri; thi, at man kan tilskrive endog Kongen og Dronningen paa Prent, det har Herren jo seet i Politievennen. Vidste jeg nu kun, hvad jeg skulde begynde med! Om det skulde være angaaende den nye Parterreindretning paa Comoedien, eller Prindsen af Ponte Corvo's forventende Ankomst, eller Tyrken og Tyrkinden, som staae i Blikkenslagerens Boutik paa Kjøbmagergaden, eller de mangfoldige politiske Nyeheder, som man faaer at høre, enten Posten er ankommen eller ikke (thi jeg troer sikkert, at Selskabet for indenlandsk Konstflid opmuntrer ogsaa Nyehedernes Fabrication, og det er ret; thi, hvorfor skal vi betale Løgne i de tydske Aviser, naar vi kan gjøre dem selv. Jeg skal dog see, om der er nogen paa Udstillingen). Ak, Herre Gud, jeg er virkelig i den største Forlegenhed, og skulde hjerteligen ønske, at jeg havde nogen Mangel paa Overflødighed af Materialier til mine Rapporter. Men, jeg troer, jeg skal begynde med en ganske alvorlig Ting, som er forefalden i disse Dage, og som kunde sætte Herren i nogen Forundring, dersom Han erfarede den uden at jeg havde rapporteret derom. Det er, at der paa engang endeel Folk har troet, de nye Tyverigsdalers=Sedler var ikke saa gode som de gamle Ti= og Femrigsdalers og saa ere de strømmede til Banken i nogle Dage med Tyverigsdalers-Sedlerne og have forlangt dem byttet mod smaae Sedler, og jeg blev selv forskrækket da jeg hørte det; thi jeg vidste nok, at Herren havde faaet bare Tyverigsdalers=Sedler for de sidste Stude, der gik til Holsteen; men saa spurgte jeg Herrens Fætter, Justitsraaden, hvad der var om den Ting, og han loe af mig og sagde, "det kunde jo ikke tænkes, at Regjeringen vilde foretage sig noget, som kunde svække nogen af vore Penges Credit i en Tid, hvor der saa meget kommer an paa at vedligeholde al muelig Credit, og at der vidst var opfunden Rygter af ondskabsfulde Mennesker, som havde givet Anledning til dette Støierie, og at det var ret en Skam at udsprede slige Rygter og ligesaa en Skam strax uden videre Undersøgelse at fæste Troe dertil, hvilket altsammen slet ikke stemmede overeens med den Patriotisme og Danskhed, som der dog blev saa meget snakket om, og at man ret kunde ærgre sig over de mange Skin=Patrioter, der gaves, m.v. Jeg kunde da ikke undlade, ligeledes at ærgre mig, med hvilkeuÆrgrelse jeg har den Ære at kalde mig Herrens underdanige Tjener. No. 2.