Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-10-01
Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og HertugdFrygt og Glæde. Med Beundring betragtede vi mangeslags spraglede Fugle i Træernes Toppe og yppige Guirlander af de skiønneste Slyngeplanter i en for os uopnaaelig Høide. Vi arbeidede os endelig igiennem Skoven til en lysere Egn ved en Bæk, hvor vi fik Øie paa en nøgen Jndianerinde; som var malet forteblaae med alleslags Tegn. Hun var i Begreb med at overgyde sig med Vand, og blev ligesaa forhauset ved at see os, som vi ved at see hende. Hendes Haar var fortglinsende og hængte ned som en Koppe paa hendes rødbrune Skuldre og mangfoldige Tegninger og uforstaaelige Figurer prydede hendes Ansigt og Bryst paa Kinderne har hun en Circel og derover to Streger, under Næsen flere Træk, som lignede et M, foruden flere andre saadanne Tegninger har hun ingen anden Prydelse end en Snor af Abetænder omkring Halsen. – Saasnart Rygtet om vor Ankomst blev udbredet, saa kastede de fleeste Jndianer sig i deres Hængekøier, eller skiulte sig i deres Hytter, eller toge Flugten i Skoven. Da vi kom til Hytterne faae vi ingen qvindelige Personer, undtagen nogle gamle Koner; Mandfolkene laae stumme og uden Bevægelse i deres Køier og vendte os Ryggen. Den Soldat, som ledsagede de Reisende hilsede paa de Vilde og sagde: at de Reisende vare komne langt fra, for at samle Fugle, Sommerfugle, og Planter i deres Skove. Denne Erklæring syntes ikke at giøre meget Jndtryk paa dem, de bevægede sig stumme frem og tilbage i deres Køier som tilforn, og betragtede os med skottende Blikke. Selv gode Ord og Foræringer udrettede intet; da vi bad om en Drik koldt Vand, saa dreiede Een af dem Hovedet og viiste med Munden, som han satte ud som en Tryne, og under en fortredelig Pantomine, hen paa en Bæk. Jmedens denne stumme Conversation fandt Sted, saa havde vi Leilighed tilat betragte disse Skovmenneskers huuslige Oeconomie. Deres Hytter vare byggede over den bare Jord med fire Hjørne-Stolper af 12 til 15 Fods Høide, og de vare omtrent 30 til 40 Fod lange. Væggene bestod af tynde Lægter, som vare forbundne med hinanden ved Ruissletninger. De vare undertiden belagte med Leer, og havde paa begge Sider aabninger af et Menneskes Høide, som vare forsynede med Dørre af Palmeblade. Taget var tækket med Palmeblade og Maisstraae. Hytten var lukket imod Vindsiden. J enhver Hytte var der flere Jldsteder paa Jorden for de forskiellige Familier, som boede sammen i den; nogle Familier havde kun Hytter, som lignede Telte, og som bestaae blot af Palmeblade, for Røgen var der ingen anden Aabning end ud af Taget og fra Dørrene. Hængekøier, som ere forarbeidede af Bomuldssnorer og som bruges istedetfor Bord, Seng og Stole, hænge rundtomkring paa Stolperne i Hytterne; de ere bet fornemste Huusgeraad, og Mand, Kone og Barn bruge det ofte som et fælleds Sovested. Nogle Leerpotter, nogle Kurve af Palmeblade, som ere opfyldte med Batater, Mais, Mandiocca Rødder og andre Skovfrugter; Drikkeskaaler med Orlean og Geniparo Farve og en udhulet Træestamme for at stampe Mais i, ere alle de huuslige Fornødenheder, som de behøve Mændenes Vaaben, deres Buer og Pile staae rundt omkring op til Væggene, J Anførerens Hytte hænger et Oxehorn, hvis Spidse er skaaren af, hvorved han sammenkalder Naboerne. Mange smukke og hidindtil ubekiendte Papagøier, nogle Slags Skovhøns og Skildpadder syntes at maatte regnes til Familien. Efterhaanden kom de Jndianere tilbage, som havde taget Flugten; men de bleve ved at betragte os med skiæve Blikke. En gammel Kone vendte tilbage til sit Arbeide og stampede med Jver Maiskorn i en udhulet Træestamme; en anden flettede paa Hængekøier; de yngre Fruentimmer faae med Nysgierrighed paa os bag nogle Palmetræer. De vare deels ganske nøgne og deels beklædte med et Stykke hvidt Bomuldstøi om Lænderne; nogle bare Glasperier: andre Snore af sorte og røde Frøesorter, Abe= eller Onzetænder omkring Halsen. De smaae Børn vare bundne fast til Ryggen paa Mødrene og bleve slæbte saaledes omkring af dem, ogsaa disse Pattebørn vare allerede malede i Ansigtet med røde og sorteblaae Streger og Punkter; thi Mødrene finde Fornøielse i saaledes at male dem, saasnart de ere paagnede op af Søvne. Vi gave vore dumme Værter nogle Presenter, som de modtoge uden at Yerringaf Taknemmelighed; hvorpaa vi igien begave os til den Facenda, hvorfra vi vare komne. Man fortalte os, at de Jndianske Fruentimmer have langt mere Hengivenhed for Negerne end for deres egne Jndianske Mænd; det skal ikke være sieldent, at de Negerslaver, som have taget Flugten, leve i Skovene i en hemmelig Forbindelse med Jndianerinderne og blive lidenskabeligen opsøgte af dem; men det modsatte Forhold finder Sted ved de Jndianske Mænd, som afskye Negerinderne, hvilke de holde for at være under deres Værdighed. (Disse bemærkninger har man ogsaa gjort andre Steder i Amerika. – Ved den anden Sammenkomst med de Vilde bemærkede de Reisende, at disse Vilde vare af en middelmaadig Størrelse, med brede Skuldre og Kiæbebeen; magre, især vare Læggene det, og de havde meget ubehagelige Mongoliske Phystognomier, (de Portraiter af de to Vilde, som de Reisende bragte med sig tilbage fra Amerika have imidlertid ikke noget Mongolisk ved sig). Disse Vilde gik næsten nogne; deres Sprog var aldeles uforstaaeligt, og blandt de faae Ord, som de Reisende kunde forstaae, var det paafaldende, at de kaldte et Lommetørklæde Hand(Handtuch) og at de, naar de ville bekræfte noget, sagde: Ja, ligesom hos os. (Disse Beviser kan tiene til et Beviis paa, hvor let man kan tage Feil, naar man af enkelte Ligheder vil slutte sig til Nationers fælleds Oprindelse).(Forts.)