Aarhuus Stifts-Tidende, 1820-04-22
Forlangt Jndrykkelse. Uagtet min Forsikring i No. 56 af denne Avis, at jeg ei videre i offentlige Tidender vilde indlade mig med Besvarelse paa Mandslingen Pris Avertissementer, saa nødes jeg dog til, anlediget af hans Personalier i No. 60, endnu engang at gribe Pennen - ei for at svare denne Ærebesudler, thi ham skal Lovene nu giennembørste; men forat spørge det agtværdige, tænkende og oplyste Publicum om det ved et, ja endog gientagne Tilbageblik i denne Priis Avertissementer seer de fuldkomne og tydelige Beviser for hans Fremførtes Rigtighed, som han og hans, ventelig Grert Westphalerske, Publicum troer at have fundet: - Om det kan indsee at Peder Resenstands Avertissement i Avisen Nr. 24 i fiærneste Maade enten fornærmede, eller opfordrede denne Kramboddreng eller Svend til at tage til Gienmæle, enten som Anonym eller under hans eget lille bitte ubetydelige Navn: Om det synes, at et ved en offentlig Ret indgaaet Forliig, kan fortiene Navn af: maskeret Handling. - Omdet kan give sin billiggende Stemme til at en uvedkommende Kramboddreng eller Svend agerer Peer Næsviis, og opkaster sig til Recensent over de frivillige Accordter boesatte Handelsmænd og Borgere, tvungne af Tidernes og Pengevæsenets Foranderligheds Tryk, indgaae med deres Creditorer, og som disse selv godvilligen indvilge, og endelig: om det kan tillægge mine, mod denne Duunhage anførte Jndrykkelser Prædicat, enten af anhumane, eller af den Agtelse manglende, jeg skylder det agtværdige, tænkende og oplyste - et Geert Westphalerske - Publicum 2 - Paa alle disse Spørgsmaale troer jeg med god Overbeviisning at kunde faae benægtende Svar, - Dog, ihenseende til det sidste Spørgsmaal har den smaae Prip og jeg ei eet Publicum; thi hans er et offentlig Publicum, i hvilket Udtryk der er den samme sunde Sands, Meening og Menneskeforstand, som om man, naar denne Kramboddreng eller Svend engang sin Tid avancerer til at blive Høker, Kræmmer eller Handelsmand, da vilde tilskrive ham saaledes: Til, a, Hr. Monsieur, M. H. Prig. Handelsmand Marchand i N. N. Hans Jnjurier mod Rosenstanderne og mig lader jeg her uberørte, thi Lovene skal - som sagt - for disse give ham den vedbørlige Portion Riis, hvorom Publicum i sin Tid, ifølge Forordningen af 27de Septbr. 1799. skal i disse og Landets øvrige Tidender blive underrettet. Barret den 19de April 1820. B. Pedenphanth. ChRISTIANE RAAE. Dödens Herre tog hvad Livets gav - Sörgeharpe! Kummers Trosterinde, Ton vemodig ved den friske Grav, O! men styrr ei Pigens Fred derinde, Sagte ton om Qvindeværd og Dyd, Ton om Taalmod midt i navnlös Smerte, Gudsfrygt, Fromhed 3 Qvindens höie Pryd, Ak! som döde i et brustent Hjerte. Sommerfuglen paa sin Vinge bred, Klækked ud af Vaarens lyse Himmel, Flaggrer höit mod Himlens Urteboed, Vil ei dvæle meer blandt Jordens Vrimmel. Larven knugedes af Vinterkuld, Kæmped svart med skarpe Foraarsvinde; Nuden hviler sedt i forten Muld, Stride Taarer paa det Muld nedrinde. Send Din Straale, gyldne Morgenseel, Trøsterig til Sorgens blege Datter, Löft Dit Hoved, spæde Martsviol, Spreed Din Vellugt, smil og skjul Dig atter. See Cypressen ryster Taaren nedPaaskelillie, i Dit lyse Bæger, Gyd den kjærligt paa det Blomsterbeed, Som Din fromme Söster vederqvæger. Fred om Graven - træder fromt herind Alle 1, hun elskede saa saare; Bringer, med et gudhengivent Sind, Hendes Aske Eders Offerteare, Fletter röde Roser huldt i Krands, Hænger dem i Ly af Taarepile :At, betydningsfuldt for Aandens Sands, Blegnede de kan mod Graven smille. Brudekrandsen til Dit favre Haar Fletted alt en om og troe Veninde: Himmelbrud, i Evighedens Vaar Seierskrandsen Englene Dig binde - Smerte, vil Du qvæle Sangens Aand: Veed jeg ei hun har sin Palme vunden! Vil Du ryste Harpen af min Haand; Veed jeg ej hun har sin Brudgom funden, Jubelharpe ton med hellig Klang, om den döde, salige Veninde; Klagen smelte i en Höitidssang. Høi og reen, nu har hun Fred derinde - Ton om Evighedens friske Blommer, Ton om Himlens lyse Salighed, Frelsens Time slaaer og Herren kommer, Jesu Christi Öje smiller Fred. Hvilken Jubelsang i Lysets Lone! Hvilken Sjælefryd hvor Engle boer, Mærker, mærker Christianes Tone, I Seraphers rene Himmelchor! Skuer, skuer hist en Seraph stræbe, Frem mod Thronen ved sin Moders Bryst! Tie min Sang - forstum - kan Støvets Læbe Tolke Engles höie Himmellyst?