Københavns Adresseavis, 1771-10-30
Lars Thodal, Stiftamtmand over Iisland, Lyder Johan Smith, Sogne Præst til Hosanger i Bergens Stift. Thomas Meyer, Personelle Capellan til Ous i Bergens Stift, død i Kiøbenhavn 1759 Jacob Holm. Truels Christian Krog, Sogne Præst til Talnæss i Christiansands Stift. Johan Friderich Tuxen, Sogne=Præst til Holmedahl i Bergens Stift. Andreas Sehuus, Residerende Capellan til Lindags i Bergens Stift, død 1771. Peder Floer. Jørgen Mathisen, Cancellieraad og Laugmand i Christiania og Assessor i Ober=Hof Retten, død 1763, 10. Ole Strøm, Cancellieraad og Kirke=Skriver i Siellan. 11. Hans Strøm, Sogne Præst i Volden, og Medlem af Videnskabernes Selskab i Kiøbenh. og Tronhiem. 12. Henning Abeseth, Sogne=Præst til Harum i Bergens Stift. 13 Claus Korn, Krigsraad 14 Vilhelm Frimann Korn, Justitsraad, Assessor i Høyeste=Ret og Præsident i Under Admiralitetet 15. Lauriz Vittrup, første Residerende Capellan til Nye Kirken i Bergen. Aar 1744. Ananias Fyrstenberg, Residerende Capellan til LindaasJonas Houg, Residerende Capellan til Evindvig. Carl Tanche, Jurist, død paa Bornholm 1762. Gudmand Hagenæs, Præst til Børnehuset i Khavn. Andreas Torgersen, død Michael Borch, Catechet og Klokker i Kiøbenhavn Andreas Ravn, død Lars Aagaard. Sogne=Præst i Jylland, Gert Heiberg. 10, Erich Dedeken, Kiøbmand i Bergen, død 1767. 11. Thomas von Vesten Egede, Capellan til Holmedal, døde 12. Johau Andreas Eegede. Aar 1745. Joh. Christopher Kraft, Sogne=Præst til Julster i Ber Stift, død 1764. Ole Brose, ad. og succeder. Politiemmester i Bergen. Søren Leich, Sognepræst i Aggershuus Stift. Lars Moldrup, Sognepræst til Aschevold i Berg. Stift Niels Lyhme, død i Kiøbenhavn 1766. Lucas Dikmeger. Hans Viingaard, Sognepræst i Christ. Stift Peter Viingaard, Sognepræst til øvre Holmedahl i Bergens Stift. Abraham Meidel, Sognepræst i Christiansands Stift. 10. Christen Neiberg, Sognepræst til Julster i Bergen Stift. 11. Gert Gelmeyden, Cap. p. P. til Ous. Aar 1746. Vilhelm Bornemann, General=Anditeur og Politiemme, ster i Kiøbenhavn. Nathangel Melboe, Collega 3 Classis Schol. Bergen død 1767. Johan Daniel Furstenberg, Præst i Findmarken. Jochim Christian Gelmeyden, General Krigs=Commissair Ju. D. Not. P. og Raadmand i Bergen. Henrich Abel, Sognepræst til Omblie i Christiansands Stift. Peder Harboe Herzberg, Sognepræst til Findaas i Bergens Stift. Christ. Magnus Olrich, Hosp. Forstander i Helsingøer, Samuel Leganger, Sognepræst til Endet i Berg. Stift Aar 1747. Niels Winther, Proprictair. Christen Weinvich Klokker. Melchior Friderich JunkansJohan Plade Benun, Sognepr. til Nye Kirken i Bergen. Henrich Tinde, Proprietair, døde 1771. Cornelius Dons, Præst i Nordlandene, død 1770. Hans Forman Vice Borgemester i Bergen. Hans Jacob Hjorth, Assesfor i Hof=Retten i Kiøbenh. Johan Møller, Birkedommer i Bergens Stift. 10, Hans Arenz, Sorenskr. i Sandford i Bergens Stift. Aar 1748. Johan Garman Mariager, Sogne=Præst til Fanøe i Bergens Stift, død 1764. Hans Jørgen Hagenes, Klokker paa Sund, død 1767. Henrich von der Lippe, død 1755. 2. Om Legemlig Besættelse. At der har været legemlig Besættelse til, derom forbyder Skriften os at tvivle, nemlig i Christi og Apostlernes Tid men deraf følger ingen Forbindelse til at troe de senere Fortællinger derom, som næsten til vore Tider ere fortsatte. Thida dette er vil det allergrueligste Spektakel, som Menneskeligheden har fremviist, saa har der og altid siden været Menneskeer, som har fundet deres Regning ved at spille de ugudeligste Tragvedier efter denne Plan Altsaa er her ikke Spørsmaal om de rette Besættelser, hvorved Dievelen selv maatte være et Redskab til Guds Kirke Opbyggelse; men allene om de efterrabede og kunstlede Besættelser. Disse begyndte ikke førend længe derefter at yttre sig, og maae ikke have gjort Opsigt, førend det Kirkemode holdtes til Trullo, som fulgte paa det fiette almindelige Concilium siden samme Mode er det første, som anordner noget derimod, nemlig at saadanne, som man tvivlte om, der anstillede sig besatte, skulde paalegges svært Arbeyde; og en Erkebiskov holdt for, man skulde pidske dem blodige. Det Rommerske Kirke Ritual anfører adskillige Kiendetegn, til at adskille di foregivne fra de virkelig besatte. Disse skal kunde løftes og og svæve i Luften, uden at hville paa noget; tale fremmede og dem før ubekiendte Sprog; fortælle hvad der foregaaer paa langt fraliggende Steder, uden at det kan ansees som en bloGisning eller Hændelse; vide Beskeed om hemmelig giemte Sager, uden at nogen har kundet sige dem det; sige Folk deres hemmelige Tanker, eller saadanne, som ikke kunde giettes af Gebærder. Forfatteren af Lægen holder for, at disse Tiders Besatte ere en en bedragere eller galne Folk. Han finder utallige Beviser, at saadanne formeente Besættelser har havt natur lige Aarsager, og holder det for umueligt, at vise ham i den nye Historie et eneste Erempel, hvor Dievelens Jboelse er modsigelig. Det er altid enten mellancholske eller halv forrykte Folk, eller og yderlig fattige Skielmer og Hedragere, eller Betlere, som har lang Øvelse i at efterabe svære Sygdomme. Til at udføre Roller af dette Slags, siger han, er intet beqvemmere end Bugsproget, hvis Virkning er noget førunderligt; og der gives nok af dem, som kan tale det Dette Bugsprog, lidt Latin og Fransk, og den Kunstanefter abe den faldende Syge og alle Slags sædvanlig Krampe er alt hvad der hører til at spille saadan Rolle i Tydskland, Han viser og, at de ovenanførte Besættelses Kiendetegn kan alle udvises ved naturlige Midler. Saa at om der gives no ger virkeligere i dette Slags nu omstunder, er det efter hans Mening intet andet end en Art af convulsivisk og sælsom Krampe, der yttrer sig hos tungsindige Folk, som længe uden Forstand har grublet paa Samvittigheds Tilfælde. Saadan en Naturkienders Vidnesbyrd veyer mere efter mine Tanker, end alle de Beretninger man har fra forrig Tider om Besættelse, der vare gemeenlig fra frømme og en foldige Folk, som lettelig kunde bedrages af Spidsbuber og Skielmer, eller og af saadanne som forud havde Hovedet og fyldt af Betragtninger over Dievelens Verk, saa at de endog holdt det for en Samvittigheds Sag, at sette saadanne Til dragelser i Tvivl; men siden Tiderne ere blevne mere oplyste merker man ikke mere til saadanne ubudne Besøgelser. 3 Forslag til Folkerighed. En vis Autor forestaaer følgende Midler til at stoppnogenledes de Huller, som begynder at true det menneske lige Kiøn med Ødelæggelse: 1) At bortgive til Medgift for fattige Karle og Piger paa Landet, og Fabrikører i Stæderne, de Summer, som anvendes paa offentlig Pragt og Galla Fæster, hvorpaa Frankeris nylig har givet et Exempel ved Ducde Bourgognes Fødsel. 2) At skikke Aarlig et vist Tal unge Piger og Karle af Stæderne ud paa Landet, hvorimod Sikkerhed for deres Fliid og Duelighed skulde anvises dem visse Stykker Jort til Dyrkelse eller Eiendom med en vis Afgivt. Herremændene skulde indbydes til at gjøre ligesaadanne Udviisninger paa deres Eiendomme, hvorhos deres egen Fordeel kund paasees tilligemed den almindelige. 3) At fritage de Familier fra visse Skatter, som havde et vist Antal Børn. 4) J alle offentlige Samqvæm at give Rang og Forsæde blant Ligemænd til den, som havde fleest Børn. 5) At erklære alle Ugivte udygtige til at forestaae de for nemste Betieninger, saavel i Riget, som i Stæder og Lange, o. s. v. 6) At erklære al Arv fra Sidelinien, alle Legata og Dønationer forbrudte for en Ungkarl over 30 Aar, med mindre han givter sig, inden han tager sin Arv i Besiddelse. Videre vil han have adskillige særdeles Skatter paalagte saasom visse Pund Sterling at betales, naar man holdt Mandkok, Kammertiener ic. i Stedet for Piger. Dette er vel at forstaae fornemmelig om Damer, som holdt saadanne Nogle for hver Tiener, der var visse Tommer høy, nemlig for di de velvoxne og føre Folk bør beuges til Agerdyrkningen og Armeen: En Skat paa alle ugivte Tienestefolk af begge Kiøn en almindelig Skat paa alle ugivte Mandspersoner og Fruen, timmer, at erlægges efter Stand og Omstændigheder og forøges med Alderen, nemlig begynde naar man var 15 Aar, og forøges ved det 18, 211, 25, o. s. v. (Grunden hert skulle vel være, at de skulle tragte desto mere efter Ægteskab, men i saadan Skatte Forordning maatte Fruentimmert skaanes meget fremfor Mandfolket, siden de ikke selv kan frie, og alt saa med den største Lyst af Verden til at givtes kunne komme til at skatte længe som ugivte) En Skat paa alle Enker og Enkemænd, som ingen Børn have : en Tyende Skat paa Huus bonder, lignet efter Tallet af deres Tienestefolk, dog ikke lige meget for hver Person; men et Pund Sterl. for en Dommestik, 4 for 2, 12 for 3, 24 for 4, eller andre deslige Forhold efter Omstændighederne 4. Lotterie=Sager.