Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
J den store Sal er der Plads til Commissionen, og Deres Stab kan tage Plads nede i Raadhuset." Nu tog jeg deraf Anledning til at forlade mit Cabinet, lukkede op og gik ud i den store Sal, kaldte paa Forvalteren, troer jeg, eller paa Hr. Boukin, Secretariatschefen, gav befaling at sætte Borde og Stole der i Salen, og tog Flugten hjem til mig selv, og forlod begge Officiererne, som jeg sagde, jeg vilde skifte Støvler, men overveiede ved mig selv, hvad der var at gjøre, og hvordan jeg skulde komme hen til Prinds Ærke cantsleren. Saasnart jeg kom hjem, gav jeg Befaling at spænde for, men i samme Øieblik komSecretariatschefen Boukin løbende at lade mig vide, at Adjutant Laborde kom med Ordrer fra Ministeren, at lade Cohorterne trække bort, og afløse dem med andre Tropper. Jeg gik strax tilbagetil den store Sal, hvor jeg virkelig fandt Adjutant Laborde i Strid med Cohortcommandanten; men Alt, hvad de sagde til hinanden, gik blot ud paa at vide hvem af dem, der skulde have Vagt paa Raadhuset, uden at enten den ene eller den anden nævnte et eneste Ord, der kunde aabenbare mig den sande Aarsag til hvad der foregik. Jeg saae mig omkring, og henne i et Vindue kjendte Hr. Sau lier, Generalsecretair i Politieministeriet. J de tyve eller fem og tyve Minuter alt dette stod paa, var det den første Person, jeg traf, af alle dem, der kunde give mig Oplysning. Jeg foer da hen til Hr. Saulier, og trængte ind paa ham med Spørgsmaal: Hvad er da alt dette, stig mig dog, hvad der foregaaer, er den Efterretning, der udspredes, sand? – hvilken Efterretning, svarede Hr. Saulie, rolig. - Den om Keiseren!" nei, der er intet om. Jeg lod ham gjentage mig det, og i Rusen af min Glæde, hvorvel jeg kjender lidet til Hr. Saulier, omfavnede jeg ham, jeg veed ikke hvortidt; gik derpaa tilbage til Adjutant Laborde, og anmodede Cohortbefalingsmanden at adlyde og begive sig bort. Han begav sig virkelig bort, og i samme Øieblik blev Raadhusets store Sal ryddelig. Jeg gik hjem igien; Hestene vare forspændte; jeg lod sige, at istedet for at staae i Vognen i min Gaard vilde jeg staae i inden for Raadhuustrappen. Min Vogn kjørte derhen. Der, da jeg saae, at Troppen endnu bestandig blev paa Pladsen, og at der var mange Folk, lod jeg Cohortcommandanten kalde; jeg befalede ham at rykke bort med sine Folk, løftede derpaa min Stemme, saa jeg kunde høres af dem, der var rundt om Troppen, og forkyndte at de Bekymringer, man havde bragt dem i, var uden Grund, og at den udspredte Tidende var fuldkommen falsk, og indbød dem at vende tilbage til deres sædvanlige Sysler. Derpaa stod jeg i Vognen, og begav mig til Hs. Durchl. Prinds Erkecantsleren. for at gjøre ham Regnskab for hvad der var forefaldet, og modtage hans Befalinger. H. H. befalede mig at sammenkalde Dhrr. Mairer i Paris, og Municipalraadets Lemmer, paa det alt kunde være rede til at modtage og udføre de befalinger, der kunde blive sendte, naar Ministerraadet var holdt, som skulde samles. Kl. 2 om Eftermiddagen var Municipalcorpset virkelig samlet, men da ingen Ordre mig var bleven tilsendt, hævedes det imellem Kl. 3 og 4. - Paris, d. 28de Oct. - Undertegnet Frochot. - Copiens Rigtighed vedstaaenGeneralpolitieministeren Hertug af Rovigo.