Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-22
De i den belgiske Revolution virkende Personer. (Fortsat fra Nr. 12.)De Gerlache er ustridigen en af de virksomste og vigtigste Mænd i den belgiske Revolution, og var han for nogen Tid traadt i Baggrunden, og i en passiv eller underordnet Rolle, saa var det med en sin Beregning, en stadig Konsequents, en slu Benyttelse af Omstændighederne, og med en Forraad paa aandig Kraft. De mange ubetydelige Mennesker, som Begivenhederne i de sydlige Nederlande reve ud af deres Mørke, og kastede ind paa en Skueplads, som hverken svarede til deres foregaaende Levnet eller deres Talenter, og Midler, – Spectakelmagere, som et blindt Tilfælde og et bevæget Livs almindelige Strøm stedse, i enhver Revolution, kalde frem i hundrede Tal, og som i umaadelig Fryd over et Etdagslivs hurtigt forsvindende Berømmelse, ligesaa hurtigt synke tilbage i Forglemmelse, ere blot ved hin Mand, og et Antal af hans Venner ophøiede fra Nuller til Taller. Saadanne Folk maa tjene de overlegne Aander som Redskaber, men tilstedes kun seent eller aldrig at see den Traad i Dukke spillet som leder deres Bevægelser. Hr. de Ber lache er rykket vidt frem i de fyrretyve Aar, maaskee allerede 50 Aar gammel, er en Luxemburger, af Fødsel, og var i den franske Periode Advocat. Ved Kongerigets Stiftelse erholdt han den Post, at være Generaladvocat ved den kongelige Ret i Lüttich. Kongen som snart iagttog, og gjerne anvendte et afgjort Talent, jo karrigere Belgien, frembød et saadant, udnævnte ham til Raad ved samme Autoritet, og han spillede snart der en ikke uvigtig Rolle. Hans Ærgjerrighed fandt dog snart denne Virkekreds for trang, og drev ham til dristigere Forhaabninger som dog ikke saa let kende opfyldes. Et Blik paa hans Fædrenelands Stilling fremstillede for hans Skarpsind, hvorledes Hoved og Bestemthed skulde formaae at spille en Rolle, og udføre den konseqvent til Enden. De Liberale hvis halve Antal var i Forbindelse med Regjeringen, og den anden Halvdel skuede hen til Frankrig, men som i det Hele var i et uklart Forhold mod sig selv og Tingenes nye Orden, syntes ham kun at tilbyde ringe Borgen, for et seierrigt Oppositionssystem, derimod saae han saadan Borgen i det saakaldte katholske Parti, som var enigt om Formaalet for Modstanden og ej var forlegen i Henseende til Midlerne. Han sluttede sig altsaa til samme Parti, der ved Religion, kirkelig Forfatning, og en blind Belgicisme lod sit Had imod et constitutionelt System, mod Jdeen om en Nationalkirke, og imod Forening med Holland sit frie Løb. Han blev snart indviet i Faktionens Hemmeligheder og af Kongregationen, som havde opslaaet sit Hoved telt for Belgien i Nederlandene, blev han optagen som Medlem are la courte robe. Hans fortreflige Pen og indsmigrende Veltalenhed forskaffede ham dagligen mere Anseelse, og snart blev han den fortrinligste Champion og Yndling, ja tilsidst Hovedleder for de Apostoliske. For at befordre deres Jnteresse knyttede han paa ny de tidligere Forbindelser, han havde havt med udmærkede Mænd i Frankrig. For ogsaa at virke paa den liberale Deel af Befolkningen, søgte han, med en Mine af en høist begeistret Katholik, at forbinde Agtelse for Repræsentativ=Systemets Former; dog bekæmpede han fremdeles periodiskvis de overspændte Liberale, og det Josephinske Princip hos den nederlandske Regjering. Dette var især en Hovedgjenstand for hans bittre Polemik og der gives ingen Art Sophistik, hvormed han jo søgte at udskjæmme Mindet om den store Keiser og hans Reformer. (Fortsættes.)