Adresseavis for Børn, 1781-09-05
Numer Aar Ol Tredie Ave. Aargang. for Onsdagen. Børn. den 5. Septemb. Ved Kappen med andre i Fromhed og Dyder, Bestandig man Fremgang, om Fortrin ey, nyder. De unge Perser. Crus - Artares – Hoffolk. Fyrus. Skam dig dog, Prinds, hvo vilde længer end som i det høyeste een Time sørge over en saa ringe Tings Tab? – Der bliver jo flere Væddeløb. J Dag var du den anden ved Maalet, i det næste bliver du den første. Artaxen. O aldrig, aldrig, saa længe den Yndling kjemper med mig, som i Dag seirede; og kjemper han ey, hvad Roes har jeg da at erobre? – Ach, hvor piilhastig fløy hans Hest frem, en Lys-Straale flyver neppe hastigere med hvilken Lethed styrede han den – Kun ham seer jeg, i hvorhen jeg kaster mine Øyne, seer hans ædle Mod i den beskedne Mine, med hvilken han modtog Laurbærkrandsen, og overvandt mig andengang. Tyrus. Saa ret, Du er Cambyses's) Fætter; (han omfavner ham overvunden er du mig fra nu af kjerere, end som en Feldtherre der kommer og mælder mig sin Seyer. – Den gjør alle rede meget, som roser upartisk sin Modstanders udvortes Fortrin; men den som formaaer at berømme hans, maae være een af de Ædle blandt Menneskeligheden – jeg gad kiende ham, den Mand, som seyrede over Dig En Hofm. Det kan Du, Monarch, naar Du vil; jeg saae ham nu nyelig for dit Telt. Cyrus. Godt, kald paa ham, (han gaaer, Artares træder bag ved Cyrus's Stoel, Hvor vil Du hen, Fætter, Art. Skjul mig bag dig, at han ey seer Skammen blusse i mine Kinder. (Hofmanden fører den unge Soldat ind.) Hofm. Her, Uovervindelige, er han – jeg traf ham midt iblandt en Hob af sine Kammerater, blandt hvilke han uddelede de tusinde Guldstykker, som udgjorde Prisen for Væddeløbet. Cyrus. Det gjorde Du? – og hvorfor jeg selv havde udsat dem; forsmaaer Du min Skjenk, Soldaten. Hvo kunde det? Det var uendelig meere end jeg fortjende; men jeg holdt Besiddelsen af dette (viser Laurbærkrandsen allerede foret saa vigtigt Gode, at jeg tog i Betænkning, af den vankelmodige Lykke at modtage to deslige paa en Dag. Tilmed--- (han standser.) Cyrus Hvorfor standser Du tal frit ud. Sold. Avis Sold. Jeg har kjempet for Roes og fik den. Skulde jeg da ey unde mine Medbrødre det, som blev mit, uden at jeg søgde det? Cyrus, Brav talt, jeg er Behersker af det ædelste Folk under Solen, naar der gives endnu mange i Persien som saa tale og - tænke. Men naar Du holder denne Krands saa høyt, for hvilken Priis vilde Du da vel overlade den Hest, som hialp Dig at forhværve den Sold. For ingen. Cyrus, (halv smilende) end ey for et Herredømme? Sold. Ey for et Kongerige. Men med Glæde overlod jeg den for en Ven, kunde jeg finde een som var denne Forbindtlighed værd. Artaxen, (styrtende frem med aabne Arme mod ham) Lad mig være den ædle Yndling Omfavn udi mig en Broder. Sold. (tilbagevigende) Hvor gjerne naar Du ey var Artares. Men saa tør jeg ey, Du erArtares. Og hvad? – Prinds kanskee, for høy for Dig? – ha, tag Halvdelen af min Provinds – jeg bytter med Rette, naar Du bliver mig liig og min Ven. – Tag derimod og omfavn mig! Sold. (træder længer tilbage) Jeg tør ey Endog da var al Liighed mellem os forviist, Du blev som Veldæder, som kongelig Blodsforvant, uendelig ophøyet over mig – tilmed – tilgiv jeg gad ey været Prinds, sjelden er jeg endnu Herre over mig selv; hvorledes skulde jeg være det over andre, Tyrus. (Stiger fra Tronen) jeg Arme, haver jeg vel, blandt alle mine Skatte, Belønninger for Tænkemaader som disse, Har jeg et Klenodie, som jeg torde tilbyde den unge Mand, Krigsmand, Du fægter fra nu af ved min Side i Træfningerne, og snart som Feltherre, endog mig foruden; dette beder Cyrus Dig om – Og at omfavne mig og Artares, det befaler Dig Din Konge. (Soldaten gjør det.) Sold. (til Cyrus) Min Tak finder ey Ord (til Artares) Modtag min Høyagtelse, modtag mine Tjenester indtil jeg bliver Dit Venskab værdig. – See, her er den første Prøve (han deeler Laurbærkrandsen, Halvparten være Din Du var den nærmeste efter mig ved Maalet. for Børn. Opløsning paa Spørgsmaalet i No. 35.