Den Vest-Sjællandske Avis, 1841-04-01
Frankrig. Den 23de Marts har Pairskamret, begyndt Discussionen over befæstningen af Staden Paris. Siden Julirevolutionen har man ikke seet Kamret saa fuldtalligt eller Tilhørertribunen saaledes besat; de talrigt tilstedeværende, skjønt pyntede Damer syntes levende at interessere sig for Sikkerhedsmuren og de detascherede Forter. Henimod 230 Pairer vare tilstede, iblandt dem Hertugen af Orleans, den nylig fra Wien ankomne Grev St. Aulaire, General Schramm fra Afrika, Grev Bresson, tilbagekaldt fra Berlin. Hertugen af Broglie aabnede Debatterne for Lovudkastet. Taleren begyndte med Henviisning til den sidste Jnvasion, gjentagende de fleste i Deputeretkamret for befæstningen i denne Henseende udtalte Grunde. Overslaget, som Commissionens Majoritet forkastede, var over den bastionerede Ringmuur. Omkostningerne ved samme androg 69 Millioner. Mange frygtede for, at dette Overslag ikke var rigtigt, og at Udgifterne vilde blive over 100 Mill. Denne Frygt var ugrundet; Overslaget hvilede paa virkeligt afsluttede Contracter. Hertugen beviste Rigtigheden af de en kelte Omkostninger. Grev Villiers du Terrage, talede imod Udkastet, især imod de forskjellige politiske og finantsielle Jndvendinger. Den bastionerede Vold vilde blive et meget ufuldstændigt Værk. Han var ogsaa imod det uhyre kostbare Værk af den Grund at det gav Paris en militairisk Overvægt paa Provindsens Bekostning. Baron Brigode holdt en meget energisk Tale imod Regjeringens Udkast. Det var ikke videre end billigelsen af Politiken af 1ste Marts, en Jndemnitetsbill for dette Ministerium, som havde begyndt Arbeiderne uden Kamrenes Bevilgelse. befæstningen af en saa stor Hovedstad var en chimærisk Jdee. Pairerne maatte gjøre sig en Forestilling om den Forstyrrelse, Angst og Bestyrtelse, der vilde indtræffe, dersom Staden blev beleiret, Regieringen har udgivet tretten Millioner for Expropriationen, og Værkerne ere paabegyndte, uden at man har spurgt Pairskamret. Pairskamret bliver behandlet, som om det slet ikke havde med Sagen at bestille. Han stemmede imod Lovforslaget, for det Første fordi dets Antagelse satte Monarchiet og Civilisationen i Fare, for det Andet fordi det kunde ansees som en billigelse af Politiken af 1ste Marts, og for det Tredie fordi ogsaa Antagelsen ikke kunde befæste Cabinettet Guizot. Efter denne Taler, som gjorde stort Jndtryk, talede Hertugen af Cogny for befæstningen. Commissionsforslaget var intet uden Marschal Soults Anskuelse. J Mødet den 24de aabnede Grev Mole Debatterne. Hvad Lovudkastet angaaer, saa strider samme imod den af Frankrig siden 1830 fulgte Politik at undgaae en almindelig Krig. Den foreslaaede Forholdsregel var et Udtryk af Mistillid, som svækkede Forholdene med Udlandet og udtømmede Landets Hjælpekilder og den indre Velstand, førend der endnu var erklæret Krig. Efter ham talede Marschal Soult. Det nuværende Ministerium fulgte ikke det forriges Politik. Marschallen søgte derpaa at bevise befæstningens Nødvendighed ved Begivenhederne efter Slaget ved Belle Alliance. Han var Medlem af Krigsraadet, som dengang erklærede, at Paris ikke kunde holde sig. Med Hensyn til det techniske Spørgsmaal, stemte han forden bastionerede Ringmuur. Førend Posten afgik, talede Marschal Molitor som Medlem af Commissionens Minoritet for Regjeringens Forslag. England. Saa ubestemte endog de Efterretninger ere, man senest har modtaget fra Nordamerika, saa have dog General Harrisons Yttringer over den udenlandske Politik foraarsaget en stor Tilfredshed iblandt alle Klasser i City, man betragter dem nemlig som fredelige og venter snart Mreods Løsladelse.