Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1831-01-31
J Fortsættelsen af den russiske Beretning om Opstanden, i Pohlen (S. 50) hedder det: "Deeltagerne i det hemmelige Selskab handlede i Krigshærens og Folkets Navn, og smigrede hverandre med afsindige Forhaabninger. J en Forsamling hos Gustav Malachowski blev intet afgjort: men nu begyndte Kapitain Paskewitsch og Wysowski tilligemed en Adelsmand at raadslaae om deres Planers Udførelse, som de dog udsatte til den næste Rigsdag. Den fiirsindstyveaarige Olding Niemciewicz, en Mand, som nød almindelig Agtelse og som var vant til at leve i en Drømmeverden, raadede dog ikke til at bruge Magten; men Oldingens Mildhed gjorde, at de Sammensvorne troede, at han billigede deres Forræderie og Meeneed. Ved Hs. Majestæts Kronning bleve Oprørernes Grundsætninger udbredte over hele Riget blandt de da i Warschau forsamlede Adelsmænd; men de Deputerede svarede stedse paa deres Opfordringer, at det endnu ikke var Tid. Kun to Deputerede, Arshezinski og Sierkowski, sluttede sig til de Sammensvorne. Seirene i Tyrkiet berøvede dem vel for en Tid Haabet; men efter den franske Revolution fornyede de deres Bestræbelser, hvorved dog kun ni Officerer i Armeen bleve vundne for deres Plan. Mod Enden af September f. A. begyndte de at udstæde Proklamationer og anonyme Opfordringer, og da Hovedmændene bleve fængslede, drev Frygt og Hævnelyst de Andre til ny Virksomhed. For at have en bekjendt Mand i Spidsen for sig, henvendte de sig til Professor Joachim Lelevel, som nu blev Sjælen i Sammensværgelsen. Hans Navn forledede den akademiske Ungdom, og endelig eenedes Man om følgende Plan, De Sammensvorne skulde bemægtige sig Storfyrstens Person, tvinge det russiske Kavallerie til at udlevere sine Vaaben, storme Arsenalet, væbne Pøbelen, og derefter afvæbne den russiske, litthaniske og volhyniske Garde. Den 29 Novbr. gaves Signalet til Oprørets Udbrud ved at stikke et Ølbryggerie Brand. En Hob Studenter, Underfændriker og Borgere, begave sig til Slottet Belvedere med 2 Underfændriker i Spidsen, og paa samme Tid trængte 2 af de Sammensvorne ind i Underfændrikernes Skole, og kaldte dem til Vaaben, for at frelse deres Medborgere, som de foregav bleve myrdede af Russerne. Det 4de Jnfanterieregiment var det første, som tilsidesatte Pligt og Eed, og til Oprørerne stødte ogsaa Sappeurbataillonen, efterat have dræbt nogle af sine Officerer, og ligeledes en Deel af det pohlske Garde Grenadeer Regiment. Nu begyndte de største Rædselscener; Pøbelen overlod sig til Plyndring, dræbte de uskyldige Mennesker, som privat Hævn overgav i dens Vold, og Blodet flød strømmeviis i Warschaus Gader. De Officerer, som vilde holde Tropperne fra at bryde deres Eed, faldt for Morder hænder, og dog skal ingen høiere Officerer, ei engang Kapitainer, have taget Deel i Opstanden, hvorimod Tropperne anførtes af Lieutenanter og Underlieutenanter. Som Exempler paa Troskab og heeltemodig Tapperhed fortjener at nævnes det volhyniske Livgarderegiment og Underlieutenant Gorezki, der standhaftig afslog alle Angreb, og forenede sig med Storfyrstens Tropper. Endnu den følgende Dag svævede Alle i Dødsfrygt. Administrationsraadet forlangte da Bistand hos nogle af de Mænd, som især vare i Besiddelse af den offentlige Tillid, men blev af sammenrottede Hobe, som med Dolke i Hænderne trængte ind i Forsamlingssalen, nødt til at bortfjerne nogle af sine Medlemmer. Julian Niemcewicz og General Serawski reddede Administrations raadet, hvoraf dog endelig alle af Hs. Majestæt Keiseren, udnævnte Medlemmer bleve udstødte, medens General Chlopicki kun overtog den øverste befaling over den væbnede, Magt, den russiske Keisers og pohlske Konges Navn, og for at virke desto kraftigere mod Oprørerne, antog han senere Titel af Diktator. Den 2 Decbr. bevægedes Storfyrsten til, at lade alle de under sig staaende pohlske Regimenter, som begyndte at blive smittede af den urolige Aand, rykke tilbage til Warschau, hvor Chlopicki nogenledes havde gjenoprettet Roligheden. Selv begav han sig til den russiske Grændse, og siden have de Forbrydere, fra hvem Oprøret udgik, stræbt at forlede Lettroende ved de afsindigste Rygter. Jdet de indsee, hvor stor deres Forseelse er, og at de umuligt ville kunne undgaae den retfærdige Straf, bestræbe de sig for at styrte den hele Nation i Fordærvelse tilligemed Nederlandene.