Aalborg Stiftstidende, 1840-11-07
Aalborg, den 7de November. Før vi faae Leilighed til at give noget Referat af Skattebevillingssagens foreløbige Udfald i Stænderforsamlingen, ville vi ikke undlade først at opholde os noget ved den Skjæbne, den her fra Byen i denne Rettning indgivne Petition har havt. Denne Petition var nemlig underskreven af ialt 427 Jndvaanere, der med Undtagelse af 21 ere Borgere og saaledes udgjøre kun 26 mindre end Byens hele Borgerantal, hvilket er 432. Efter at have, efter Oplæsningen af Petitionen, givet denne statistiske Beretning, bemærkede Producenten, Hr. Etatsr. Br=Seidelin Det vil saaledes sees, at Forandring i Statsforfatningen efter det constitutionelle Systems Principer, er et almindeligt Ønske i Jyllands største Kjøbstad; dog, det er just ikke saameget Antallet af de Petitionerende, der bør komme i Betragtning; en Begjærings større eller mindre Betydenhed afhænger af den Begjærendes Qvaliteter. Min Mening, jeg uforbeholdent bør udtale, er, at mange af de undertegnede Navne tilhøre Mænd, som ikke have nogen klar Forestilling om Petitionens Gienstand, men som især have havt for Die, at høie Skatter og Afgifter ere en hæmmende Hindring for borgerligt Erhverv, og derfor have været desto villigere til at underskrive Petitionen; om der er brugt Overtalelse eller ei, veed jeg aldeles ikke. Men jeg skylder ogsaa Sandheden at udsige, at der paa Petitionen findes saare agtede Navne, der tilhøre Mænd, som virkelig nøie have overveiet Sagen, og hvis Underskrift har været en Følge af Overbeviisning, saa at Petitionen formeentlig fortjener at tages under Overveielse af Forsamlingen. Vi skulle ikke nægte, at disse Yttringer, hvori Producenten troer at give en Skildring af Underskriverne, deres tilstedeværende eller manglende Motiver til Underskriften og de Midler, der muligt have været anvendte til at befordre denne: i høi Grad have maattet frappere. Thi hvo er vel den, som kan paatage sig at udtale Domme over Mænds Motiver til deres Handlinger, eller hvo den, som er berettiget til at underlægge disse andre Bevæggrunde, end den, de selv have anført, Grunden, hvorfor de 427 Underskrivere attraae Forandring i det Bestaaende, have de i deres Andragende selv motiveret. Hvor kan da den agtede Deputerede eller Nogen være beføiet til offentlig at udtale en Slags Protest imod de anførte Bevæggrunde, ja endog skildte Underskriverne som saadannne, der aldeles ikke have vidst, hvad de gjorde? Hvad den Deputerede har yttret, er ved kun hans Mening, men saadanne Meninger, som Enhver privatim kan nære, kan det dog hverken være retfærdigt eller passende offentlig at fremsætte til Svækkelse af et indgivet Andragende, især naar man selv giør Begjæringens Betydenhed afhængig af den Begjærendes Qvaliteter. Desuden kjender den ærede Deputerede kun faa af de Underskrevne personlig og kan altsaa saa meget mindre være beføiet til at tegne i deres politiske Skudsmaalsbog. Den Deputerede siger vel ikke, at der er brugt Overtalelse ved at befordre Underskrifterne, men fremstiller dog Muligheden, og, som det synes, hans egen Formodning herom, som dog allerede maa være svækkende. Og maae vi da, idet mindste fra vor Side - Underskriverne ville selv vide, hvorvidt den fra deres Side er Anledning til directe Protestation - paa det Bestemteste protestere imod enhver Forførelses-Beskyldning. Petitionen blev, efterat være droftet og under skreven af den samlede borgerlige Communalbestyrelse 8), oplæst i et Mode, hvortil offentlig var indbudet, og blev derpaa henlagt til Underskrift. Den, der skriver Nærværende, var vel selv, paa den Tid, denne Handling foregik, fraværende fra Byen, men er det os desuagtet tilfulde bekjendt at Alt, hvad der forhandledes og foretoges i den nævnte Anledning, skeete med største Aabenhed og Rolighed, hvortil Vidner i Mængde have været tilstede. Efter den Fremgangsmaade, her er anvendt, skal altsaa Sigtelsen for Overtalelse eller Forførelse allermindst gjøre sig gjældende. Desuden er det constitutionelle Spørgsmaal just ikke saa nyt, at det kan antages, at være Mange i det Hele taget ubekjendt. Siden 1830, altsaa i 10 samfulde Aar, har denne Gienstand været Dagens stadige Æmne baade i Tale og 2) Den 2den Raadmand, Hr. Toldkasserer, Ridder Thorbrøgger, havde erklæret ogsaa at deele Petitionens Anskuelser og at ville underskrive Samme, hvorfra han dengang kun tilbageholdtes af Muligheden af som daværende Suppleant at blive indkaldt til Møde, men har siden vægret sig ved at tilføie sin Underskrift, - et Frafald, vi iøvrigt ikke kunne forklare os og der just ikke stemmer med den Charakteer=Selvstændighed, man burde vente hos den, der vil repræsentere sine Medborgere i borgerlige Stillinger. i Skrift. Begrebet om en constitutionel Forfatning eller om Folkets gjennem dets selvvalgte Deputerede medvirkende Andeel i Statsstyrelsen kan derfor ikke engang være fremmed for Nogen, og vi kunne derfor saa meget mindre indsee, hvorfor der behøves at anstilles nogen Undersøgelse eller yttres nogen Tvivl, om, at de, som have følt en bestemt constitutionel Trang og ønsket at see denne udtalt, vel have vidst hvad de gjorde, da de gjennem deres Deputerede frembare deres Ønsker des- angaaende for Thronens Fod. At udtale sig med nedsættende Tvivl om den Maade, hvorpaa en Petition er tilveiebragt, og om Værdien af dens Underskrifter, er desuden et saa smaaligt og simpelt Middel, at vi oprigtigt maae tilstaae, ikke at kunne begribe, hvorledes en Mand af saa høiForstandsoplysthed og Charakteerværdighed, som den nævnte agtede Deputerede, har kunnet benytte sig heraf, tilmed mod den By, som han er valgt til i Stænderforsamlingen at te præsentere, og som vistnok iøvrigt med den øvrige Deel af Nationen regner ham til en af Forsamlingens første Prydelser. - Anderledes bliver det naar Talen er om Sagens Realitet; thi - ligesom vi, hvad denne angaaer, selv ere afvigende fra de Anskuelser, der igjennem den heromtalte Petition have udtalt sig og hellere forene vor Overbeviisning med den, som den Deputerede Nygaard i sit skjønne Foredrag har udviklet: at det kun bør, Stænderne at gjøre Kongen opmærksom paa Folkeonsket om en Forandring i det Bestaaende, men ikke at foreslaae, hvorledes den tilsigtede Forandring skulde gjennem føres, hvorimod det, da overlades til Kongen at afgjøre, naar det maatte være hensigtsmæssigt at tage Jnitiativet? - saaledes gjøre vi ogsaa gjerne den Deputerede Br.-Seidelins Ord til vore, naar han opfylder en Pligt mod sine Committenter ved at tilføie, at ingen dansk Undersaat villigere erkjender, med hvor stort Maadehold de danske Enevoldskonger have udøvet deres store Magt, og Jngen føler sig meere gjennemtrængt af Overbeviisning om, at den Fyrste, som nu pryder Danmarks Throne, har sat sit Folks Lykke til Formaal for sine Bestræbelser, og at, hos ham, ved det flittigste Studium og riig Erfaring indsamlede Kundskaber staae i en herlig Forening med det ædleste Hjerte og med Kjærlighed til Lave som Høie. Naar der derfor i den fremlagte Petition begiæres Garantier imod Magtens Misbrug, da er det sikkert ikke den nærværende Tid, men de kommende Dages Tarv, der haves for Øie.