Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-02-23
Jndenlandske Efterretninger. Aalborg Stiftstidende indeholder følgende Stykke. Handelen staaer nu paa saa svage Fødder i Aalborg, at det kunde være saare ønskeligt at see Forholdsregler tagne imod Aarsagerne hertil, hvis ikke Handelstanden i Almindelighed, med Undtagelse af nogle faa Kiøbmænd, skal høre til den meest beklagelsesværdige. – Den overhaandtagende Brændeviinsbrænden og Kræmmerhandel paa Landet ere væsenlige Grunde til det Anførte; thi ei allene at mange ørkesløse Mennesker, hvoriblandt især, og med Føie, klages over de saakaldte Ribe Kræmmere, der strøife hele Landet om og, da de ei betale Skatter eller Told, sælge Alting for Spotpriis, at disse fordærve Handelen, men i mangfoldige Landsbyer gives 1 a 2 bosiddende Kræmmere, der ofte drive det saa vidt, at de af Bønderne lade sig kalde Hr. Kiøbmand. Saale de have, for kun at nævne Enkelte, Bonden Eskildsen i Nørkiær og Niels Smed i Alstrup fuldstændige Boutiker, hvilken sidste endog trodser Aalborg Kiøbmænd med at byde over for dem paa Vare=Auctioner og giør større Jndkiøb end mange af disse tilsammentagne, som ikke er at undres over, naar man seer hans Varelager og hans Boutik, der er af betydeligt Omfang. – Den Skade, der derved afstedkommes for en Kiøbstad er uberegnelig og kan Meddeleren heraf, der har været Hievidne til, da dette Uvæsen blev afskaffet i Aarhuus og Randers Amter, forsikkre, at Randers især derved er opblomstret i Handel og Vandel, og at det Liv, der i disse Erhvervegrene pludselig var indtraadt der, tilfulde maa vidne herom, thi aldrig saasnart var der gjort Jagt efter ulovlig Brænden og Kræmmeri, førend Bønderne strømmede Skareviis ind til Kiøbstaden, saa at Onsdag og Løverdag var mere Commerce der end naar derer et stort Marked i Aalborg. Bonden, der vilde enten sælge eller kiøbe det Ringeste, maatte nu tye til Kiøbmanden i Kiøbstaden, hvorvel i Førstningen vel endeel baade Kiøbmænd og Bønder vare misfornøiede, da de første mistede deres Kræmmere og de sidste maatte tye til Kiøbstaden for det ubetydeligste Ærindes Skyld, men snart indsaae Kiøbmanden, at Tabet blev ham erstattet ved desto stærkere Søgning, og Bonden ikke mindre, ved at faae sine Frembringelser bedre betalte end af Kræmmeren, og desforuden ved at erholde ree lere og bedre Vare, som Kiøbmanden nødvendig viis maa lægge sig efter, at forskaffe. Desuden er vel intet Misbrug saa stort, at dets Udryd delse dog har sine Modstandere. - Afdøde Major Tetens, Byefoged i Mariager og Herredsfoged i adskillige Herreder, var, saavidt Meddeleren mindes, den første, der hemmede dette Uvæsen, først ved Jndskærpninger af de Kongelige Forordninger til Sognefogderne, og siden ved selv at foretage Reiser for at inqvirere efter Brændeviins tøier og Varelager paa Landet, og han har ikke forfeilet Maalet, efter iforveien at have forskaffet sig Underretning om at Bønderne gjemte deres Brændeviinstøier enten paa det yderste Kirkeloft, ved Hielp af den Bonde der ringede, eller nedgrov dem i Lader, Potter og Damme, ligeledes at Varelagerne vare at opdage i Fadeburene. Da det confiskerede Gods nu ei alene maatte vandre med den strenge Herredsfoged, men en klækkelig Mulct paafulgte tillige, saa tabte Bonden Lys til ulovlig Haandtering og tog igien fat paa Plov og Harv.