Viborger Samler, 1839-09-02
Udenlandske Efterretninger. Storbritannien og Jrland. London, den 23de August. Fra alle Kanter tilstaaer man, at denne Session, der nu nærmer sig sin Ende, kun har været en meget unyttig, endnu mere unyttig end de tvende foregaaende Aars Forsamlinger. Herom vidne de stedse forgjeves gjentagne Forsøg med at ordne de irske Forhold. Endog de ministerielle Blade ere ikke langt fra at gjøre denne Tilstaaelse, men naturligviis søge de ikke, saaledes som de Radicale, Grunden dertil i den altfor store Eftergivenhed imod Aristocraternes saakaldte conservative System, ei heller, saaledes som Torierne, i den udviste altfor store Eftergivenhed imod Democraternes Fordringer. "Men, siger Coureren, "det er umuligt, at denne Uvirksomheds-Tilstand, kan bestaae længere. Regjeringens financielle Forlegenhed maa føre til en Crisis, og denne Crisis maa enten faae et heldigt eller uheldigt Udfald, eftersom Landet viser sig meer eller mindre forberedet til den forestaaende Kamp imellem Folket og Aristoratiet. Thi kun disse to Partier bestaae, hvor tilbøielig endog individuel Ærgjerrighed kan være til at sønderlemme dem i Underafdelinger, og om føie Tid vil Enhver føle sig opfordret til, uden Tilbageholdenhed at gribe det ene eller det andet Parti. Vor Statsindtægt er utilstrækkelig, – dette lader sig ikke skjule, – og Deficittet i næste Aar vil blive endnu større, thi hidtil er der ikke gjort et Skridt til at berolige Canada, eller til at ordne Forholdene i vore vestindiske Colonier, det vilde derfor i Sandhed være Daarskab at antage, at Formindskelse i Troppeantal i hiin Besiddelse kan finde Sted i den nærmeste Fremtid, eller at Arbeidet i Plantagerne kan erholde en regelmæssig Gang. Antagelsen af Penny Porto Billen, saa fortræffelig denne Forholdsregel end er, maa føre til et nyt Deficit i Jndtægten, og naar Underhuset opfordres til, efter sit givne Løfte, at dække dette Minus, saa udkræves der fra Ministrenes Side Snildhed, for at beseire Uvillien imod det nye Paalæg, hvis Jndførelse vil være fornøden. To til tre Hundrede Medlemmer ville bemærke, at en Ophævelse af Kornlovene er nødvendig, at der derved bydes Folket Spillerum til dets Jndustrie, og at man da ikke meere behøver en ny Afgift; et andet Parti, rigtignok mindre talrigt, men ikke mindre enthusiastisk, vil foreslaae Udgivelsen af Papirpenge i mindre Noter, end det nu er Tilfældet, som et ufeilbarligt Lægemiddel for den af Tæring lidende Skat. Jntet Land er der i Verden, hvis Hielpekilder kunne sammenlignes med Englands; – intet Land, hvor der existerer større Rigdom, eller større Midler til at skabe nye Rigdomme, og dog staaer England nu ved Breden af en financel Crisis, der kan føre – enten til en Nationalbankerot eller en Alt omstyrtende Revolution. En Regjering, der har fattet den Beslutning at følge et nationalt, politisk System, kan frelse Landet, naar den mægtig understøttes af Folket, thi vor Forlegenhed hidrører af temporaire Aarsager; men naar den næsten lige Afveining af Partierne i Underhuset vedbliver, naar ingen Midler udfindes, for at tilveiebringe fuldkommen Overeensstemmelse mellem de tvende ligeover for hinanden staaende fiendtlige Grene af den lovgivende Magt, saa ville Vanskelighederne i vor Stilling stedse forøges, og en Explosion er da uundgaaelig. Folket maa hielpe sig selv; en inderlig Combination maa finde Sted blandt Folkepartiet." The Courier slutter sin Artikel med Opfordring til at ruste sig til et almindeligt Parlementsvalg, da de tiltagende Vanskeligheder ei tillade Ministrene meget længere at udsætte denne Forholdsregel.