Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-10-15
J det Hele er det saa vel bevaret ved stærke Mure og Jerntaarne, at det i indvortes Uroligheder i Staden kan betragtes som et sikkert Tilflugtsted. Hovedterrassen yder en fortræffelig Udsigt til alle Dele af Staden, og tjener til en behagelig Spadsereplads. J denne Bygning skulle hundrede Personer kunne finde et beqvemt Ophold, og, efter Værelsernes Tal at dømme, kunde endnu flere rummes her. Supperioren og Procuratoren have hver en særlig Række af Rum, som ere godt møblerede, og til at modtage Besøg haves et rummeligt Gemak, som er hvælvet og tillige tjener til Klosterbibliothek. Munkene boe hver for sig i et eget Værelse, der paa Kirkens Bekostning er forsynet med en Seng, et Bord, en Stol, et Vaskebord, et Crucifix og en Lampe. Det staaer Enhver frit for, at anskaffe sig for sine Penge endnu allehaande andre Beqvemmelighedsgienstande. Som Franciscanere have de vel gjort Løvte paa evig Fattigdom, og tør, i det mindste i Theorien, ikke besidde nogen egentlig Formue; dette hindrer dem imidlertid ikke i Praxis, under Titel af Foræringer og Almisse, at anskaffe sig Alt, hvad der hører til deres huuslige Hyggelighed. Klosteret fører Navn af II Convento della Terra Santa (Det hellige Lands Kloster) og er Hovedet for alle catholske, religiøse Establissementer i hele det forjettede Land. Superioren faaer sin Bestalling umiddelbart af Paven; de øvrige Medlemmer ere uden Forskjel blevne hidsendte fra Neapel, Sicilien og Spanien, men ere alle Medlemmer af den romerske Kirke i Rom. Fonden til Klosterets Vedligeholdelse bestrides især af denne den catholske Christenheds Hovedstad, dog, i den sidste Krig var, ved den afbrudte Samfærsel, denne Kilde stoppet, og Munkene maatte lade sig nøie med deres herværende Hjords milde Gaver. Men desuden oversendes Klosteret meget hyppigen betydelige Summer fra gudfrygtige Folk i Europa og fra Monarker i denne Verdensdeel. J den Henseende rose Munkene, der for det meste ere indfødte Spaniere, den nuværende Konge af Spaniens Gavmildhed saare meget. Han skal hver Gang sende det dobbelt saa stor en Sum, som der begieres af ham, naar den er bestemt til Brug for de religiøse Establissementer i det forsettede Land. Ogsaa den nuværende Konge af Engelland har, som Prindsregent, 1816. sendt 600 Pd. St. til den hellige Gravs Bevogtere, ved den engelske Gesandtskabssecretair i Constantinopel. Men man erklærede denne, at Kongen af Spanien kort forhen havde sendt en Foræring af sex Tusind Pd. St. Endskjøndt man behandlede Engellænderne meget høfligen, i Betragtning af den rige Godtgjørelse, man med Vished ventede at faae af dem, saa tager man dog ikke i Betænkning, ligefrem at erklære dem for Uchristne, og belægger dem med de eenstydige Udtryk Lutheranere, Kjettere, Fritænkere, Atheister, og man troer der for ramme Alvor at hverken den hellige Skrift, eller Fadervor, eller Troesartiklerne gielde hos Britterne. Hele Antallet af de i Klosteret værende Geistlige er 88, der bespises alle paa een Maade. Her gives en Regnskabsfører (Kjøgemester), Bager, Kok, Forvalter, tilligemed deres Medhielpere. Hver Enkelt faaer sin bestemte Madportion, og tør ikke forlange mere end denne. Fastedagen holdes nøiagtigen, og overhoved i enhver Henseende en stræng Orden. – Naar Munkene komme herhid fra Europa, saa erstattes dem deres Reisepenge og Udgivter. Ved deres Jndtrædelse maa de, under Straf af Excommunication, love deres Superior ubetinget Lydighed. Deres Tjenestetid her bestemmes sædvanligen ved deres Afsendelse; den udgjør tre, fire, ogsaa syv Aar, efter hvilket Forløb de ikke længer holdes tilbage af deres Superior, men han er aldeles ikke forbunden til at forsyne dem med de fornødne Midler til deres Afreise. Saalænge de opholde sig her, faae de hvert andet Aar en ny Kjortel, der bestaar af en Under- og Overkappe, forfærdiget af mørkebrunt Klæde, samt St. Franciscus's hvide knudrede Strikke, der tillige bruges som et Redskab til Kirketugtens Haandhævelse. Jøvrigt faae de ingen rede Penge, og eie de nogle, saa have de gudfrygtige Folks milde Gaver at takke derfor Til Klosterpersonalet hører ogsaa to Tolke fra Constantinopel, der begge ere Christne, dernæst tog mahomedanske Janitscharer, der tjene som Saupegarde, en arabisk Muulæseldriver, en Portner, og adskillige endnu ringere Tienestefolk, der alle ere christelige Arabere og faae en fastsat Løn. - Den hele indere Jndretning af Bygningen synes at være beregnet paa den yderste Varighed og Gavnlighed. Alle Værelserne, saavelsom Gallerierne, Gaardspladserne, Terrasserne ere brolagte. Jnden for Klostermuren gives 22 Brønde med fortræffeligt Vand, der alle ere forsynede med Jernrækværk, og fra hvilke de stærkt beslagne Spande ophidses ved Jernkjæder, der synes at kunne holde i Aarhundreder. - De øvrige catholske Klostere i hele Palæstina staae under Overopsyn af det i Jerusalem, af hvis Fond de nødvendigviis maa forsørges, naar deres Sognebeboeres milde Gaver ikke ere tilstrækkelige. Da alle Embeder og Pladser i hele det forjettede Lands Munkeclereste bortgives og besættes af den hellige Stads Generalprocurator, saa opspindes uophørligen Jntriquer, for at komme i god Forstaaelse med denne høistvigtige Mand, og dette Kloster ligner fuldkomment et Slags Hofhold eller en geistlig Hofleir. - Franciscanernes Levemaade er en Blanding af afvexlende Dovenskab og Virksomhed, hvorved de aldeles ikke finde sig lykkelige. Efter Regelen lægge de sig Kl. 8, men maa Kl. 11 igjen forlade Sengen, for at holde Midnatsmesse. Kl. 1 lægge de sig igjen, og reise sig Kl. 5, der i hele det forjettede Land er Tiden til Morgen Gudstjenesteen. Derpaa faae de Caffe, og Kl. 10 spise de deres Middagsmad, hvorpaa de igjen sove indtil Midnat. Forskjellige religiøse Tjenester maa de skiftes til at forrette, og man hører den Klokke, der kalder hertil, næsten hver Time af Dagen. Paa offentlige Festdage maa de alle indfinde sig, og for Processioner til det hellige Sted kan kun Sygdom fritage dem, saa at de i det Hele ere temmeligt sysselsatte. – Naar de iøvrigt ere fri for Forretninger, bestille de intet. Jntet Medlem af Klosteret tager nogen Bog i Haanden, og i Bibliotheket findes ikke et eneste Landkort, ei engang over det hellige Land. De pleie at tilbringe deres Fritimer enten blot med at sole sig i en Krog i Gaarden eller paa Terrassen, eller læne sig ud over Murens Gallerie, for at see hvad der skeer i Gaarden. Efter Solens Nedgang spises tilfælles i den store Sahl Aftensmaden. Møblerne i denne Sahl ere simple, men stærke, Dækketøiet grovt, men reenligt, og hele Serviet, Drikkekarrene med iberegnede, af Tin. Det forekom iøvrigt Forf. som der hersker blandt dem mindre Tilfredshed og Samdrægtighed end i noget andet Samfund af Mennesker, der maa leve sammen, han nogensinde har fundet. Klosterkirken er snarere gemeen end pragtfuld, endskjøndt den er den fornemste Kirke i hele Palæstina, men iøvrigt findes her en tilbørlig Mængde Altere, Lamper, Røgelseskar, og et Orgelværk.