JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1842-07-22
Den frygtelig fortsatte Strid om Perspectivkassen. Quel bruit pour une omelette! Da Heiberg og Herz forleden dreve det altfor vidt i Anledning af "Perspectivkassen", stod, som man vil mindes, næsten hele Pressen op imod dem. Herimod har Heiberg i sidste Nr. af "Jntelligensbladene" taget til Orde saaledes: "For at afvise disse forenede Angreb er det rigtigst ikke at operere imod Angriberne en masse, men at henvende sig særstilt til enhver af af dem og give ham den Modtagelse, der netop tilkommer ham. Altsaa: 1) "Fædrelandet" - er uærligt. 2) "Kjøbenhavnsposten" - er uredelig. 3) "Corsaren" - vil jeg ikke svare. 4) "Dagen" - er en Oxe. 5) "Figaro" - er en Nar. Efter disse vægtige Beviser for "Perspectivkassens" Fortrinlighed anseer jeg - det er stadig Heiberg, der taler - det ikke ikke for Umagen værd at bevise, "at Alt, hvad Bladen have indvendt mod dette lille Leilighedsarbeide (den fulde Matros iberegnet), kun udspringer af en disorienteret Critik, forsaavidt det ikke er puur Nonsens". - Gud skee Lovl Heiberg vil dog ikke bevise det! Ellers fik vi Scenen mellem ham og Bladene ganske saaledes: "Montanus: Morlille! jeg vil gjøre Jer til en Steen. Nille: Ja, Snak, det er end mere konstigt. Montanus: Nu skal J faae at høre: En Steen kan ikke flyve. Nille' Nei, det er vistnok, undtagen man kaster den. Montanus: J kan ikke flyve. Nille: Det er og sandt. Montanus: Ergo, er Morlille en Steen. Nille græder". - Det er almindelig bekjendt (det har endog temmelig tydeligt været fortalt i et Blad), at "Figaro" vil udfordre eller allerede har udfordret Pro f. Heiberg formedelst dennes Utvemsord imod ham i de sidste "Jntelligensblade." Af Udfordringen circulerer der i forskjellige Kredse forskjellige Afskrifter; vi gjengive den Version, der synes os at være den rimeligste, uden dog aldeles at kunne indestaae for dens Authencitet: "Min Herre! Den menneskelige Taalmodighed har en Grændse; min ikke mindre. Man bliver tilsidst kjed af at kaldes en Nar; man bider endelig fra sig. Jeg har nu netop besluttet at statuere et Exempel paa Dem, jeg er geraadet i Affect - min Herre! De eller jeg maa falde. Der er dog herved een Omstændighed at iagttage. Jeg har, som De vel veed, for en Tid siden laant en Sum af Statskassen og har derfor maattet forsikkre mit Liv og give Staten Policen i Pant. Døer jeg i Duel, bliver Assurancen ikke udbetalt, og mit Liv er saaledes Staten dyrebart. Deres Liv er vistnok ogsaa dyrebart, min Herre, og vi kunne altsaa ikke modes til en Kamp, der kunde medføre Saar eller endog øieblikkelig Død. Efter at have gjort denne nødvendige Reservation og endnu engang opfordret Dem i Ærens Navn til at møde mig paa Tid og Sted, som Overbringeren vil bestemme, overlader jeg til Dem at vælge Vaabnene. Deres o. s. v. "Figaro".
Corsaren, 1842-07-22
Skizzer. I. "Jeg kan ikke begribe, hvorledes Heiberg kan kalde mig en Oxe." II. "Corsarens" Redaction har besluttet at forevige Kammerherre Grevencop-Castenskjolds og Capitain Buchwalds Yttringer i Stænderne ved en Medaille: Paa Forsiden læses: Jeg erklærer, at der i er intet Røre i det danske Folk. Paa Reversen: Jo, Fatter, der er dog lidt Røre, nemlig bag Ploven. III. Vi have tidligere blandt "Deviser til forskjellige Sange" leveret en til "Hvad bryder jeg om Frihed mig o. s. v." For at complettere den levere vi nu, paa given Anledning, Devise til det hele første Vers: Hvad bryder jeg om Frihed mig, Naar jeg har Mad og Klæde? Naar jeg kun vorder fed og rig, Mig trykker ei min Kjæde. IV. "Opvarter, giv mig et Glas Vand, "Dagen" og Nøglen."
Corsaren, 1842-07-22
Fra Hr. Boghandler Holm i Horsens have vi, med Hensyn til den i "Corsaren" Nr. 93 indryktede Annonce, modtaget Forsikkring om, at han ikke tager mere end den fastsatte Abonnementspriis for Corsaren, hvilket vi gjøre os en Fornøielse af, herved at bekjendtgjøre. Was meinen Sierdamit, Hr. Exspectans? Den ærede Spørger i Ribe bedes at henvende sig til den anden Boghandler.
Corsaren, 1842-07-29
Charivari. Kongens Reise. - Vi tillade os at gjøre vore Læsere opmærksomme paa og bede dem læse alle de interessante allerunderdanigste Beretninger i "Berlingske Tidende" og "Dagen om alle de allerunderdanigste Glædesyttringer, der i de jydske Byer ere blevne viste ved Hs. Majestæts allernaadigste Ankomster. De sidste af disse Beretninger, "som vi have liggende for os", ere fra Sæby. Her valte det almindelig Glæde blandt Jndbyggerne, da de af Hs. Majestæts ophøiede Mund hørte den allernaadigste Forsikkring, at Byen, der i de sidste Aar er gaaet meget tilbage, kan hæve sig igjen. Denne By gjorde en Undtagelse fra de øvrige, idet der i den ingen Taler bleve holdte. Dens Fiskere og Søfolk gjorde en Undskyldning herfor ved - ifølge "Dagen" - at afsynge en Sang til Melodien: "Vi Sømænd gjør ei mange Ord." - Forresten viser det sig ved denne Leilighed ret, hvilken Indflydelse Naadens Sol har paa Digtekunstens Blomstring: Saasnart Hs. Majestæt nærmer sig en By, spirer der strax en Digter op. Naar Hs. Majestæt er tagen bort, bliver Digteren Spethøier eller Smed, ligesom før. - Da Begeistringen og Faren var forbi, gik hiin romerske Dictator tilbage til sin Plov. - Sluttelig maae vi blandt de øvrige Aviser, vi i Henseende til Beretningerne trøstig tør anbefale til Gjennemlæsning, nævne "Aalborg Avis". Reisende fra Aalborg have rigtignot berettet os, at det i Aalborg By værende Forraad af Ord, især de svulstige, er blevet i en betænkelig Grad forringet som følge af Byens Avis's Anstrængelser i hiin Anledning; men vi bemærke hertil, at vi kjende Redacteuren af "Aalborg Avis" som en ærlig Mand, der vist senere efter bedste Evne vil bestræbe sig for at indføre Tilstrækkeligt i Erstatning for det, den har forbrugt.
Corsaren, 1842-07-29
Vee, vee, over de holsteenske Stænder! De holsteenske Stænder have indgivet en Adresse til H. M. Kongen, som hos enhver Dansk maa vække Medynk; thi det har herved viist sig, at de holsteenske Stænder i Henseende til Kunsten at tale til deres Konge staae langt, uendelig langt tilbage for alle Danske i Almindelighed og de danske Stænder i Særdeleshed. Man see Begyndelsen, allerede der siges nok: "Ærbødigst fremtræde Holsteens Deputerede for Deres Majestæt o. s. v." "Ærbødigst"! Ethvert Barn i Danmark veed, at, naar man taler til en Konge, kan man ikke lade sig nøie med at sige "ærbødigst", men at man idet mindste bør sige: "J dybeste, allerundersaatligste Underdanigsthed." Videre: "Deres kongelige Majestæis troe Stænder hengive sig i pligtmæssig Lydighed o. s. v." - "Pligimæssig Lydighed!" Har man hørt Mage? Hvo siger, at Stænder skulle hengive sig i pligtmæssig Lydighed? J allerdybeste Lydighed, i allerlydigste Fordybighed bør de fornemme Kronens befalinger, hvis de ville ansees for Noget. Et Par Linier derefter forlange de en Constitution og have endda den Dristighed - for ikke at bruge et værre Ord - næsten i samme Aandedræt at bringe Hs. Majestæt for en af Allerhøistsamme truffen, temmelig ubetydelig Foranstaltning deres "dybtfølte Tak." Det er mageløst! Det skulde været en dansk, især en roestildsk Stænderforsamling! Troer man, at denne havde for en saadan Foranstaltning bragt sin "dybtfølte Tak"? Jo! den skulde ikke have forstaaet det bedre, ikke have bragt sin - allerunderdanigst følte, allerdybeste Tak? Sluttelig forsikkre de om deres "uforanderlige Troskab". F- i Vold med deres uforanderlige Troskabe: Lad os engang see, hvorledes en dansk Stænderforsamling ved en saadan Leilighed forstaaer at udtrykke sig: "Vi henleve i allerdybeste Underdanigsthed som Deres Allernaadigste Majestæts allerunderdanigste og uforanderlig troeste Stænder." - Veel Vee! - Den Maade, hvorpaa de projecterede Stænder-Comiteer skulle organiseres, er, ifølge kongelig Meddelelse til de holsteenske Stænder, i det Væsentlige den: at Medlemmerne udnævnes deels af Kongen, deels af Stænderne, dog saaledes, at sidstnævnte Valg kunne forkastes af Kongen. - Det er os en Fornøielse at kunne tilføie det tillidsfulde Haab, at Hs. Majestæt sikkert af disse Stændercomiteer stedse vil modtage Forslag, som Han synes om.
Corsaren, 1842-07-29
Det beslaglagte Nr. 73 af "Corsaren" er, som man vil have seet af andre Blade, overeensstemmende med vort Løfte i Nr. 82, blevet aldeles frifundet for Hof- og Stadsretten og det Offentlige idømt Sagens Omkostninger. Vi tør altsaa smigre os med, at vi for Høiesteret ville slippe med en hundrede Dalers Mulct.
Corsaren, 1842-07-29
Underdanigst Petition om at Borgerofficererne tør bære Bjorneskindshuer og Kanoner. Undertegnede tillader sig, paa 42 kjøbenhavnske Borgerofficerers Vegne at fremkomme med den underdanige Bøn, at det maa tillades nævnte Officerer ikke at være mindre pyntede end Armeens Officerer. Skjærf og Epauletter er det lykkedes dem at erholde, men endnu mangle de Bjørneskindshuer og Kanoner. Vi udbede os, at det maa tillades dem, at anlægge og bære disse, saa at de komme til at see saaledes ud. Ærbødigst paa samtlige 42 Officerers Vegne "Corsarens" Redaction. Efterskrift. Den Bemyndigelse, vi have til at fremtræde med denne Petition paa disse 42 Officerers Vegne, er den samme, som disse 42 Officerer havde til at petitionere for alle de øvrige 70 Officerers Vedkommende, og er saaledes aldeles fuldstændig.
Corsaren, 1842-07-29
Ogsaa en Perspectivkasse. Kommer, hvo som komme kan! Kommer, Mand og Qvinde! Skjønne billeder skal man J min Kasse finde. Det er Tidens Perspectiv, Skizzer af vort Hverdagsliv, Smaae Daguerriotper. Kommer, Godtfolk! seer eengang: Stænderraadet er det, Som skal tolke Tidens Trang, Høit og uforfærdet. Haanden støttet op til Kind, Er de Alle slumred ind, Før de kom til Orde. "Er ei det Hamburgerberg?" Ei, hvor er I henne! Det er Danmarks Himmelbjerg, Kan I det ei kjende? Folk til Fods, til Vogns, til Hest Høre, hvordan Spentrup Præst Præker Nordens Eenhed. Changement! - Seer J ei nok Denne store Kasse, Hvorpaa bist en lille Flok Sees taalmodig passe? Kaster Hver deri een Mark, Thi det er den nye Ark Paa vor Statsgjelds Syndflod. Arken alt med sin Kahyt Er for Øiet svunden. Her er atter noget Nyt: Omnibussen "Hunden". Vognen, som er ganske ny, Kjører rundt den hele By Flere Timer daglig. Foran gaae, som J vil see, Tvende Conducteurer, Selv de Passagererne Hen til Vognen fører. Stadens Ungdom af al Magt Musicerer til, og Tact Slaaes af Politiet. Død og Kridte! Hvem er det, Som her strunk fremtriner? - Silkeskjærf og Epaulet, Martialske Miner? - Denne Pryd for vor Armee Er en af de bedsteste Borger - Officerer. Her er Een, hos hvem man snart Lærer skjønt at skrive. Underviisning i en Fart Seer I her ham give: Det er "Dagens" Redacteur, Hvem en Time pr. Honneur Han iblandt har lovet. Hist J kan opstillet see, Midt i Sagas Tempel, Fribert, Rathanson og Ree Samt Hr. Søren Hempel: For at tegne op, de staae, Alt hvad der er hændet paa Kongens jydske Reise. Nu det sidste billede Vises Eders Blikke. Kommer Alle, skal J see! Kiender J ham ikke? Nævne Manden var en Skam; Nylig Henrik Hertz jo ham Har saa smukt besjunget.
Corsaren, 1842-07-29
Asplernes evige Takkemester, Hr. J. Jetsmark, har nu for Alvor begyndt at tage sig af Statsgieldens Afbetaling, ved med en stor Ufortrødenhed at indrykke i Adresseavisen de Bidrag, der indkomme bertil. Der mangler nu ikke Andet, end at Folk vise samme Ufortrødenhed i at give, som Hr. Jetsmark vil vise med at fortælle, hvad der er givet.
Corsaren, 1842-07-29
J det Gildeparée, der blev givet Naturforsterne for deres Afreise fra Stockholm, blev der talt en heel Deel om den lyse Fremtid, der for Videnskaden vilde fremgaae af disse Sammenkomster, ved hvilken Leilighed flere Sange bleve afsungne. Det var at ønske, at Naturforskerne maatte være bedre Propheter, end de have viist at være Poeter.
Corsaren, 1842-07-29
J Anledning af Abrahamsons Forslag i Stænderforsamlingen om at indgive Petition angaaende Jndførelsen af almindelig Værnepligt blev Kammerherre Grev Moltke saa krigerisk findet, at han formaaede Forsamlingen til øieblikkelig at øve sig i Brugen af Kugler. Det viste sig imidlertid siden, at Kammerherren selv var iblandt dem, der ikke havde truffet rigtigt.
Corsaren, 1842-07-29
Fragment af en Discussion i den roeskildske Stænderforsamling. Den igl. Commissarius: "Forsaavidt der af den Deputerede for de mindre Landeiendomsbesidderes 15de Valgdistrict er blevet yttret, at de, der staae Kongen nærmest, forsætligen skulle have modarbeidet den omhandlede Sag og forfinket dens Afgjørelse, da fortjente dette vel egentlig ikke nogen Besvarelse." Proprietair Hansen protesterede imod saadanne Udtryk af Commissarius, som at hans Bemærkninger ikke vare værd at svare paa. Den kgl. Commissarius: "Saadanne Udtryk har jeg ikke brugt; men jeg skal iøvrigt ikke videre indlade mig med den ærede Deputerede."
Corsaren, 1842-07-29
J forrige Saison kunde Theatret ingen Operaer præstere paa Grund af en total Ufrugtbarhed. Efter Forlydende vil man i Aar komme i samme Knibe - paa Grund af det Modsatte.
Corsaren, 1842-07-29
Kamp imellem 2de stærke Mænd fra Kjøbenhavn paa Bakken i Jægersborg Dyrehave. Den stærke Professor Heiberg, der ene tør binde an med et heelt Publicum og sex Journalister, og den berømte stærke Mand "Figaro", der formaaer i eet Ryk at trække 5,000 Mennesker fra hele Norden sammen paa et Punct, for at vise dem en bengelsk Flamme, agte at give en stor Forestilling i den høiere Brydnings- eller Baxekunst paa Bakken*). Kampreglerne ere følgende: 1) De Kjæmpende maae hverken stange eller bide eller bruge andre uærlige Kunstgreb. 2) Jngen maae slaae hinanden paa Hovedet. 3) Alt maa gaae ganske naturligt til, uden Øienforblindelse fra Heibergs Side og uden Philosophi fra "Figaros." 4) Den Vindende bliver til evig Tid at ansee som eneste privilegeret Smagsdommer for hele Kongeriget Danmark, samt Island, Færøerne, Grønland og de vestindiske Colonier, og som monopoliseret til at udskjælde Publicum paa alle disse Eilande. Kampdommerne ere: For Prof. Heiberg... Jean Depuis. For "Figaro"... Mdmselle de St. Ys. Den store Digter Hertz spiller, medens Kampen varer, paa et hæst Positiv i en Perspectivkasse, og for at muntre Heiberg roser han i et Digt Heltene af 1ste April **); til Gjengjeld roser Heiberg, naar Kampen er endt, "Perspectivkassen". NB. Publikum tilstedes Adgang; men det man hverken klappe, hysse eller pibe, da det ikke er stemmeberettiget, men kun bliver taalt. *) Dette Surrogat for en Duel har "Figaros" kløgtige Hoved udfundet. Parterne kunde i lang Tid ikke blive enige om Kamppladsen. "Figaro" ønskede naturligviis som "Figaro", at kjæmpe paa Ridebanen; Heiberg ønskede en Sal paa Kunstacademiet indrømmet dertil. Tilsidst udbrød han dog: "En Dyrehavsseene har givet Anledning til vor Trætte - en bien! lad en Dyrehavsseene ogsaa ende den!" **) "Aprilsnarrene."
Corsaren, 1842-07-29
Skizzer. I. Deviser til forskjellige Sange. 5. "Vil du være stærk og fri." II. Det danske Folk er vaagnet. "Fædrelandet" om Reactionen. III. Den fortrolige Samtale, hvorved det blev bestemt, hvo af dem der skulde udfordre Heiberg.
Corsaren, 1841-01-08
Bidrag til Danmarks Statistik, tilegnet Hr. Grosserer Nathanson. I deres meget agtede Blad leverer de jevnlig, Hr. Grosserer, Artikler af statistisk Jndhold, sigtende til at oplyse Deres Læsere om, hvor megen Herlighed, Rigdom og Magt den danske Stat er i Besiddelse af trods al den Raaben paa, at vi egentlig ere fattige som Kirkerotter. Om kort Tid vil De formodentlig faae Leilighed til at supplere disse Artiklers Jndhold med en triumpherende Opgjørelse af Finantsregnskabet for 1839, og det er kun for nogenlunde at dæmpe denne Triumph og forhindre skadelige Følger af samme, at vi herved tillade os at overrække Dem en statistisk Notits, som vi bede optaget i Deres høit ærede Blad. Denne Notits angaaer Antallet af de danske kongelige Slotte i Sammenligning med de engelske dito, og vi bemærke da forud, at vi ved "kongelige Slotte" forstaae saadanne, som vedligeholdes paa Statens Regning og altsaa komme Undersaatterne til Byrde. - Vi begynde med de engelske Slotte fordi de hurtigst ere opregnede, altsaa: Kongelige Slotte i Storbritanien. St. James Palace, Ruckingham Palace, Sommersethouse, i London. Kensington. Kew. Windsor-Castle. The Pavillion i Brighton, og Holyrodhouse i Edingburg. Kongelige Slotte i Danmark. Christiansborg, Amalienborg, Rosenborg, Charlottenborg, Prinds Ferdinands Palais, Prindsens Palais, Prinds Wilhelms Palais, Prindsen af Hessen Phillipsthals Palais, desuden nogle mindre. i Kjøbenhavn. Frederiksberg. Charlottenlund. Eremitagen. Sorgenfri. Frederiksborg. Fredensborg. Marienlyst (Helsingøer). Jægerspriis. Roskilde. Odense. Slesvig. Gottorp. Pløen. Kiel. Frederiksgave, Aalborg & Silkeborg (paatænkte). De maa nu ingenlunde troe, Hr. Grosserer, at vi ere misfornøiede med Resultatet af denne Sammenligning; tvertimod kunne vi ikke Andet end ansee det for en Ære for Danmark, at det regjeres af et saa stort Kongehuus, der kan benytte saa mange Slotte. Ligeledes ansee vi det ikke for mere end billigt, at Landet til Vederlag for denne Ære vedligeholder og forskjønner og, om forlanges, opbygger nye Slotte, saa meget mere som Danmark jo egentlig, som De veed, har flere Ressourcer end England. Hvad vi derimod vove at paastaae, er, at det dog egentlig ikke er sparsommeligt at holde saa mange Slotte, og det vil altsaa blive dem en haard Nød at knække, naar De herved spørges, om vi have Ret? – Ja, tør De ikke sige; thi saa svigter De jo Deres Grundsætninger; altsaa maa De sige Nei. Men, saa siger De jo Noget, der ikke er sandt, og her kommer altsaa Nødden, De maa knække. Hvad vil De nu gjøre: svigte Deres Grundsætninger eller sige Noget, De ikke kan vedstaae?
Corsaren, 1842-07-29
Kunst. Jmprovisatoren Beerman beder man at lade det være nok med den første Prøve paa hvorledes man ikke bør være en Jmprovisator, thi det er just ikke sagt, at man altid er saa høflig imod Hr. Beermann, at man beler ham derom.
Corsaren, 1842-07-29
Fabler. XV. Dyreklassernes Udsendinge vare forsamlede for at raadslaae om Skovens Bedste; tillige ventede de Løvens Svar paa de underdanigste Petitioner, de havde indgivet, fornemmelig til Faarehjordens og Fuglevildtets Conservation. Kong Løve vilde nødig støde alle Skovens Beboere, men endnu nødigere bortgive noget af sin Magt. Han sendte derfor deres Udsendinge sin Commissarius, der skulde meddele dem Svar paa deres Andragender, men tillige forelægge dem de Lovudkast, han fandt nødvendige, og som han meente vilde være tilstrækkelige for det Første. Skovens Udsendinge, der vare komne sammen, ikke saa meget for at høre, som for at høres, sloge sig dog noget til No. da Løvens Commissarius begyndte at læse op. Denne forelagde nu Forsamlingen efter hinanden et Antal Udkast, for stort og vidtløftigt til at det her kan angives med Ciffre, og udvillede dernæst korteligen, det vil sige: meget omstændeligen og med stor Klarhed, Motiverne dertil. Dyreslægternes Udsendinge hørte meget taalmodigen til, thi de vare seige; men Commissariussen var endnu seigere. Hvergang En eller Anden rømmede sig, for at afbryde denne, havde han et nyt Udkast paa rede Haand. Han blev derfor ved at læse og læse til hele Forsamlingen var slumret sødeligen ind. Da pakkede den løvelige Commissarius sine Acter sammen og gik sin Vei; thi Tiden for hans Sendelse var nu udløben.
Corsaren, 1842-07-29
Hr. S...ed, der ifjor i Mai Maaned tilskrev Redactionen, anmodes nu om at gjentage sit Brev, hvis han vedbliver med Propositionen for Christianshavn.
Corsaren, 1842-08-05
Charivari. "Viborg Avis" gjør ved at omtale den Lykke, Hjørring nød: at Hs. Majestæt besøgte den, opmærksom paa den Mærkværdighed, at det tillige var første Gang, en Konge og hans Følge betraadte Hjørrings Grund. - Lykkelige Hjørring! - Forresten maa hiin bemærkning kun betragtes som den Compliment, Hjørring bringer de Konger, der besøge den. Thi, da Frederik d. 6te for nogle Aar siden var der, sagde man det Samme til ham. Blandt Andet havde man paa en Æresport sat den Jnscription: "Den første Konge, Hjørring saa, Den ømmeste af alle Konger".
Corsaren, 1842-08-05
At flere af Holmens "raske Gutter" hylde Ordsproget: "Lige for Lige, naar Venskab skal holdes" og "Den ene Tjeneste er den anden værd", sees tydeligt af Adresseavisen Nr. 172, hvor endeel af Holmens Mandskab anmeldes at have for Kongens og Kongehusets Skyld bidraget til Statsgjældens Afbetaling hver med tre Mark.
Corsaren, 1842-08-05
Frankrigs Kronprinds er, som man har erfaret af Bladene, bleven overkjørt og er død deraf. Det var ikke godt, om det altid for en Kronprinds skulde have saa sørgelige Følger at være overkjørt.
Corsaren, 1842-08-05
Samtale. A. Det forekommer mig, at Grevencop-Castenskjold ikke siger Synderligt i denne Stænder-Session, eller idet mindste langt mindre end før. B. Ja; men han føler vel ogsaa, at han der ikke har Synderligt at sige. Scene paa Frederiksberg. (Den patrouillerende Skildvagt ved Musiken og en Døvstum) Skildvagten. Tag Cigaren af Munden. Den Døvstumme ryster paa Hovedet. Skildv. Vil han tage Cigaren af Munden, siger jeg. Den Døvstumme ryster paa Hovedet. Skildv. Hvad, er han storsnudet, Karl? (slaaer ham med Bajonetten). En Herre (til Skildvagten). Skildvagt! den Person er døvstum. Skildv. Det kommer ikke mig ved. Den som ikke kan høre, maa føle.
Corsaren, 1842-08-05
Heiberg er nu gaaet ind paa en Undersøgelse af "Perspectivkassen" ved at oplyse, at den er saa lille, at man ikke kan gaae ind paa den.
Corsaren, 1842-08-05
Redactionen har længe tænkt paa Nødvendigheden af at gaae frem med Tiden ogsaa i poetisk Retning. Tiden er idet mindste poetisk forsaavidt den er musikalsk og ikke anerkjender Synderligt for godt, undtagen det gaaer paa Melodi. Melodiøse Sange lyde i tusindviis fra Helsingøer til Vesterhavet, fra Skagen til Ribe; Danmark ligner en Lund, befolket af Nattergale. Men ved at efterkomme denne Tidens Opfordring til os frembød sig strax practiske Vanskeligheder. Vi kunde nok faae engageret Digtere; men disse dyrke jo i Almindelighed ikke den politiske Poesi og til Festdigte for os har vort Hof hverken Glands eller Guld nok for dem; og de, som dyrke hiin Poesi, Rosenhoff og Siesby, vilde nok hellere see os hængte end hjælpe os. Har ikke Førstnævnte sagt om os: "Nu staaer en Røver ved Daaben Agerer Frihedens Præst." og den Anden: "Du var vel værd Din Navnes Løn - En Strikke." Vi maatte altsaa tænke paa at forskaffe os en Digter i vor egen Midte; men det var ogsaa vanskeligt. Digtere fødes, de fabrikeres ikke. Dog jo - et Medlem gjorde opmærksom paa, at de kunne fabrikeres. Naar Kongen i Jylland nærmer sig en By, forvandles der strax en eller anden Borgermand til Digter. "Hvad Kongen er for Jylland" - sagde Taleren - "bør Præsidenten være for os. Han nærme sig En af os, gaae tæt hen til ham - saa maa han blive Digter." Forsøget blev strax besluttet. J et høitideligt Møde, hvor der tillige var sørget for den poetiske Aftenskumring, gik Præsidenten tæt ind paa Livet af det Medlem, der saae blegest, spinklest og irritablest ud der hengik nogle Øieblik, Medlemmet begyndte at faae Convulsioner og - brød pludselig ud i nogle Börneske Aphorismer paa Vers. (Her ere de som Beviis paa, at det er sandt, hvad vi sige. I. Fordi hun stod stille, tilbage at see Loths Hustru Saltstøtte maa blive. Hvor kunde der dannes en heel Allee Saltstøtter af Conservative! II. Frygtes først Ordet, hvad nytter det til Om med Magt man det søger at hindre? De myrdede Tanker dog svøge vil, Og Morderne ængste et mindre. III. Kongerne fik en Livvagt hver, At værne om dem og Noblessen; Folket fik en, der stærkere er, At værne om sig, det er Pressen. IV. Det Folk er farligt, som haabløst seer Den Fremtid, for hvilken det træller; Thi haaber Folket først ikke meer, Da frygter det ikke heller.) Vi lade ham nu øve sig lidt med Oversættelser, for at han senere kan blive original Digter. Det første originale Vers er bestemt at skulle skrives til Præsidentens Geburtsdag.
Corsaren, 1841-01-08
De seer her, høistærede Publicum, en ledig Plads. Denne have vi med megen Umage bragt tilveie for at efterligne "Portefeuillens" interessanteste Steder.