Viborger Samler, 1788-09-01
Wien d. 2den Julii. Det viser sig mere og mere, hvor vigtig Statholderens Anliggende i Holland var. Alt hvad der siden denne Revolution foregaaer i vor Verdensdeel, og sætter selv en Deel af Asien i Bevægelse, staaer i en nærmere eller fiernere Sammenhæng dermed. Kongen af Preussen, maaskee virkelig af personlig Tilbøielighed for det ham saa nær beslægtede Stadtholderske Huus, og Engeland, af Rivalitet med Frankrig, og i Haab om at kunne tilveiebringe. bringe den gamle Alliance med Republiken, forbandt sig til, at beskytte Statholderen, og at indsætte ham igjen i hans tabte Rettigheder. De saae vel forud, at Frankrig vilde sætte sig imod, og ligesaa søge at ophidse Keiseren, og at deres Plans Udførelse kunde derved blive, om ikke tilintetgjort, saa dog gjort vanskelig, og besluttede at beskieftige Keiseren paa en anden Side, at han ikke skulde understøtte Frankrig, som ene var ikke begge Magter voxen. Til at beskieftige Keiseren syntes intet mere hensigtsmæssigt, end en Krig med Tyrkerne. Divanets Dispositioner, mod Rusland gjorde det let for de Engelske og Preussiske Ministre i Constantinopel, at bevæge Porten til Fredsbrud med Rusland, og nu gik alt efter Ønske. Keiseren forsonede sig med fine oprøriske Nederlændere, og lod sin største Krigshær rykke til Ungarn, paa samme Tid droge Preusserne ind i Holland. Frankrig truede og rustede sig, og tilbød Keiseren, Schlesien; men da Keiseren ikke antog Tilbudet, maatte Frankrig og tage sine Trudsler tilbage, lade Krigskibene, aftakle, kalde Tropperne Hiem, og see paa, hvorledes alt, hvad der i saa mange Aar og ved uhyre Summer var bleven anlangt blev i 3 Uge ødelagt i Republiken. Keiseren, Rusland og Frankerig indfaae vel, hvad for en Stræg Preussens og Engelands Politik havde spillet dem, og den naturlige Drivt hos disse 3 Hoffer, og det Spanske, som stedse giør eet med Frankerig, var, at forbinde sig, for ved nærmeste Leilighed at hevne sig. Det var nær ved, at denne Alliance var kommen i Stand, og er kun i det mindste for nærværende bleven bleven tilbageholdt ved den Trudsel, som Engeland, lod melde det Petersborgske Hof, at den vilde ansee samme som en Krigserklæring. Dispositionerne blive imidlertid, om jeg saa tør tale, i Kabinetternes Hierter, og Rusland fandt snart mere Leilighed til at overbevise sig om det Engelske Hofs sande Tænkemaade. Keiserinden erfarede fra Constantinopel, den tyrkiske Flode havde slet ikke kundet udløbe af Mangel paa Munition, dersom ikke engelske Skibe havde afhiulpet denne Mangel - paa den samme Tid, da der i England udgik et strengt Neutralitetsproclama, alle paa den russiske Flode tienende engelske Søefolk bleve tilbagekaldte, og den russiske Commissionair i de engelske Havne bekom Forbud, at tilføre den russiske Flode dens Fornødenheder med engelske Skibe og Søefolk. Det synes, man har, for at tilskynde Porten til Krig, forpligtet sig til den, saa meget mueligt at gjøre den russiske Flodes Tilgang til det middellandske Hav vanskelig eller umuelig, og man haabede og skrev i Engeland, at have udvirket det sidste ved ovenanførte Befaling. Man havde taget feil: den russiske Fløde blev endog uden engelsk Hielp seilfærdig, og var nær ved at gaae under Seil. Nu kom andre Midler frem for Lyset. Sverrig erklærede ligesaadan en Neutralitet, som Engeland, i den bekiendte Declaration af 12te April.