Aalborgs Stifts Adresseavis, 1821-09-12
Atter har et Pøbeloprør fundet Sted i dette Land, som et nyt tragisk Efterspil til Dronningens Død. Det var Søndagen den 26de August, da Pøbelen igien samledes, for at følge de tvende ved Liigprocessionen skudte Mennesker til Jorden. Kl. 12 om Middagen havde omtrent 700 Mennesker, tildeels af den laveste Folkeklasse, samlet sig paa Qvægtorvet i London og ventede med synlig Utaalmodighed paa Processionens Opbrud. Endelig kom den bekiendte Doctor Watson, radikal Jhukommelse. Han saae inderlig bedrøvet og modfalden ud og for at giøre Scenen, endnu mere melancholisk, havde han tre af sine smaa Børn hos sig, alle klædte i dybeste Sorg. Han besteg En afQvægboderne, hans Vaabendrager holdt paa hans Fødder, at han ikke skulde glide ned, og nu fortalte han den gabende Mængde, at Committeen for den arbeidende Klasse, havde holdt en Session i et Vertshuus og foreslaaet de Afdødes Venner, at anføre Begravelsesprocessionen med muligste Pomp og Glands og foran den at bære Foreningens Symbol (et Bundt Vidiequiste paa en Møggreb.,"Men - sagde Doctoren, og hans Stemme var bristefærdig - Forvaltningskommitteen har nægtet, at forene sig med os, De Afdødes Venner ere fastbesluttede, saavidt muligt at afgiøre Sagen paa egen Haand. Velan, mine Venner, vi ville holde en Procession, og naar J see Foreningens Tegn, Quistene og Møggreben, opplantede, kunne J sætte Jer i Bevægelse, for at følge efter. Under Mængdens larmende bifaldsyttringer steg Taleren ned og Folket fordybede sig indbyrdes i mangehaande behagelige Discourser. Da besteg Doctoren atter sin kom ske Talerstol og meldte sine Tilhørere, at han og hans Venner havde betænkt sig og at der Jntet blev af den Procession, han og hans Venner herfra havde villet foranstalte. Denne Erklæring blev optagen med nogle dygtige Eder og Pøbelen rendte bort som besat. Liigtogets Hovedanførere vare Tømmer= og Muursvendenne. Efter hver Liigvogn fulgte fire Sørgevogne, derpaa de Afdødes Slægtninger og en stor Mængde Menneskeer. Da Toget gik forbi Dronningens forrige Vaaning, blottedes alle Hoveder og Musikanterne spillede en Dødningmarsch. J Hammersmiths Kirke bleve Ligene nedsatte Præsten besteg Prædikestolen og holdt en Liigprædiken. Herpaa bleve Ligene bragte paa Kirkegaarden og begravne: medens Folket udstødte de græsseligste Forbandelser mod Regieringen, Ministrene og en høi Person. Saavidt var Alting gaaet ganske roligt af, hvorvel der, da Toget passerede forbi Livgardernes Kaserner, udstødtes grove Skiældsord mod Soldaterne, der stode i Vinduerne, hvilke Pøbelen ikke viste sig utilbøielig til, at slaae ind. Sheriff Waitmann, der anførste Toget til Hest, holdt den dog i Tømme. Mellem 7 og 8 vendte Processionen tilbage, fra Hammersmith, og Livgarderne, der stode udenfor Kasernerne, bleve nu udpebne af Pøbelen og belagte med atskiøns nærgaaende Skiældsord. Waitman raadte Garderne, at retirere til deres Quarterer, hvortil de langt om længe lode sig overtale. Pøbelen, der ansaae dette som en tilkæmpet Seir, opløftede nu et vildt Skrig og der haglede Stene paa Kasernernes Vinduer, hvori alle Ruderne vare sønderslagne i et Par Minuter. En Trompeter, der til sin Ulykke just kom tilbage fra et Ølhuus, blev angreben, kastet til Jorden og mishandlet paa det Grusomste. Adskillige af hans Kammerater ilte ham til Hielp og der opstod en Nævekamp, hvori Soldaterne tilsidst maatte give tabt. Da Resten af Garderne fra Kasernerne bleve dette vaer, styrtede de alle ud mod Pøbelen, saamange som de vare, væbnede med Sabler og Flinter og Knipler og befriede deres Venner, der af Folket bleve slæbte omkring i Skarnet og slagne tilblods i Ansigtet. Gardene dreve Folket nogle Skridt fra Kasernerne. Dog forsvarte det sig kjækt med Steenkast. Kampen gav blodige Parder paa begge Sider. Tilsidst lode dog Soldaterne sig overtale til, at vende tilbage til deres Kaserner. Pøbelen vedblev imidlertid at kaste med Stene, bandte og raste paa det Frygteligste. Man viste et stort Malerie, der forestilte en Soldat, hængende i en Galge, og Tumulten tog ingen Ende, før Magistratspersonerne lode Oprørsacten forelæse. Da ogsaa dette var skeet, udent Pøbelen brød sig det Mindste derom, angreb Politibetientene den og efter en Times Kamp fortrak den endelig. Saaledes endtes en Søndag, som Man hertillands vil holde saa heilig: De Eedsvorne have erklæret, at den ved Processionstumulten skudte Francis er omkommen ved et forsætligt Mord, begaaet af en Livgardist, der er dem ubekiendt. Undersøgelserne angaaende Honens Drab ere endnu ikke endte. Dødsretten stævner og forhører en stor Mængde Soldater, og alle Regimentets Officerer maa møde paa første Vink. - Det maa være en meget ubehagelig Følelse for de Herrer Officerer, at maatte lystre Folk, der størstedelen ere af den laveste Folkeklasse og som det naar de mødte dem paa Gaden, ikke vilde gaae et Skrid af Veien for, endsige værdige et Blik. Kongen laver sig nu til Afreisen fra Jrland og vil tage Veien herfra directe til Portsmouth. Allerede den 5te September var han ventet i London, hvorfra han, efter et Par Dages Ophold, reiser videre til Hannover.