Jyske Efterretninger, 1789-06-12
London den 29. Maji. Galleriet i Underhuset var i Gaar allerede tidlig fuldt af Tilhørere, som ventede heftige Debatter for og imod Slavehandelens Afskaffelse; men deres Haab slog dem Feil, og man kom Afgiørelsen ikke et Skridt nærmere. Jmidlertid indkommer daglig en Mængde Memorialer fra Vestindiske Plantere, Slavehandlere og derved interesserede Skibsbyggere og Manufacturister fra adskillige 12. Junii. Egne i Kongeriget og fra Øerne selv. Aldermand Watson vilde bevise at denne Handels Afskaffelse ikke alene var stridende mod al Politik og den engelske Handels Jnteresse, men at den endog var imod Menneskeligheden, da andre Nationer vilde kiøbe Slaver, og behandle dem endnu grusommere, og mange Familier, som have deres Capitaler deri maatte gaae til Grunde. En vis Drake beklagede at Hr. Pitt, som han kaldte den engelske Necker, med al sin Tilbøilighed for denne vigtige Finanz Kildes Ødelæggelse, ikke var at bevæge til Erstatning for det Tab, som deraf vilde flyde. Sir John Henniker oplæste et Brev fra en afrikansk Prinds til Georg den første, hvori hans sorte Høihed roser sig af at have prydet alle Væggene paa sit Slot med Hoveder af Krigsfanger, og dermed vilde Sir John formodentlig bevise, at Afrikanerne ikke vil aflade fra deres Gruesomhed. Debatterne bleve nu meget afbrudte og deelte, og Modpartiet havde gjerne ønsket at svække de af geheime Conseilet fremlagte Beretningers og Documenters Gyldighed; men Hr. Pitt svarede, at disse Beretninger for det meste vare tagne af de troeværdigste Kilder, nemlig af Breve fra Gouverneurerne og Raadsforsamlingerne paa de Vestindiske Øer, dog maatte man takke enhver, som kunde frembringe modsatte Beviser og Jndvendinger, til at oversee Sagen fra alle Sider. Hr. For forkastede aldeles den Jdee at formilde Slavesystemmet. Et reguleret Røveries og indskrænket Mordsystem, sagde han, maae ikke formildes, men udryddes. Da begge Anførerne for de tvende store Partier, Hr. Pitt og Hr. Fox, hvis Meninger her lykkeligviis stemme overeens, bleve dadlede fordi de havde talt med for megen Varme, forsikkrede Hr. Pitt, at han aldrig skulde giøre Undskyldning for, om han i saa vigtig en Sag, der saa nær angik Religion og Menneskelighed, kunde ansees for at have talt med meere end sædvanlig Varme. Hr. Burke erklærede, at naar det ikke var mueligt ganske at ophæve et Onde, maatte man dog see at gjøre det saa uskadeligt som mueligt for Selskabet. Vel har man berømt Planternes menneskelige Opførsel, mod deres Slaver, men de største Gruesomheder udøves mod de arme Negere førend de komme i deres Hænder, og Beskyttelse. Parlementet handler ikke uretfærdig om man end ikke beslutter at give dem Erstatning, som tabte derved. Kiøbmanden maae ved sine Speculationer ligesaavel giøre Regning paa Tab som Gevinst, og naar det engang er afgjort at det Almindelige ingen Fordeel har saa kunde nogle saa private Folk ikke vente, at man skulde opofre det Heles Vel for deres Jnteresse. Han paastod. at ingen Cultur var muelig i et Land hvori Slaveriet, hersker, anførte Circassien og andre Lande til Exempel derpaa, og endte med de Ord: Naar De, mine Herrer, have besluttet at afskaffe denne afskyelige Handel, saa have de dertil mine beste Ønsker og et lykkeligt Udfald, og min Medvirkning saavidt det staaer til mig, at opnaae Hensigten. En hvis Hr. Molyneur søgte at modsige den Jdee, at de Franske vilde følge Britternes gode Exempel. Troe ingen Franskmand, raabte han, og søgte des. uden at forestille den Fare det vilde være for Bankerotter i Landet, naar saa mange Familier blive ødelagte.