Berlingske Tidende, 1828-07-26
Udfaldet af Forhandlingen i de Deputeredes Kammer i Løverdags har gjort det dybeste Jndtryk, og turde i Særdeleshed for Hr. Royer Colard have til følge, at han vil ikke næste Gang igjen vil blive kaaret af syv Valgforsamlinger til Deputeret. Da General Andreossi havde talt om Petitionerne angaaende Nationalgarden, fordrede den høire Side: "Slutning! Slutning!" af Debatterne, og Præsidenten lod vel den Jndvending fra den venstre Side gielde, at dette vilde være fornuftstridigt, da det endnu ikke havde været nogen Discussion, og der altsaa ikke var Noget at slutte, men paastod dog ogsaa, at Kammeret kunde beslutte, hvad det vilde, altsaa ogsaa, om der overhovedet skulde være Raadslagning om Gienstanden. Han lod derfor, da tre eller fire Stemme Forsøg ikke havde givet noget tydeligt Resultat, stemme om "Slutningen;" imedens Kammerets Medlemmer næsten skrege sig hæse imod hinanden. Courier francas siger: "Jndvaanerne i Paris i Særdeleshed tage den meest levende Andeel i Sagen; trufne i Masse af det Villske Ministeriums Harme, ventede de, ved Nationens Repræsentantere at faae dem brændemærkede, som saa ganske uden Grund havde beskæmmet Udvalget af deres Borgerstand, og i Mangel af en fuldkommen i Opreisning, vilde de i det Mindste have fundet en Slags Fyldeste gjørelse og Erstatning i Kammerets med Kraft udtalte Dadel. Disse Forhaabninger vare intet mere end billige; thi da det nær i værende Kammer pleier at discutere de Gienstande, som blive det forelagte, kunde man ikke forudsee, at det just ved en af de i vigtigste Fordringer, som endnu ere forekomne det, vilde afvige e fra denne Sædvane o. s. v. At Hr. Martignac ønskede at forhindre Discussionen, er ikke meere end naturligt (han havde paastaaet: "at det vilde være anarchisk, at appellere til den of g fentlige Mening angaaende en Beslutning, som Kongen havde fattet overeensstemmende med sine Prærogativer"); thi han vil ikke t gjerne have Noget bragt i Erindring, der kan compromittere hans Forgængere. Var det gaaet efter hans Hoved, saa vilde r heller ikke Valg Bedragerierne være komne under Discussion, og Hr. Labbey de Pomperes Forslag havde man ladet sove ind. At Præsidenten denne Gang var af samme Mening, som Ministeren, er allerede Noget, man maa forundre sig over: thi han er ikke bekjendt, som en Mand, der skrækkes ved Publicitet, og i i Tanshed finder et Middel imod ethvert Onde. Naar han imidlertid ikke fandt Discussionen her at være paa rette Sted, hvorledes kunde han da forglemme, at det var Kammeret, og ikke i ham, der havde den afgjørende Stemme, Hvorledes kunde han, som Reglementets Forsvarer, tilstede, at en Discussion, tvertimod Reglementet, blev sluttet, førend den var aabnet, og da i endnu blot en Minister havde ladet sig høre, Man føler, at Hr. Royer Colard ikke var paa sit Gebeet, da han saaledes gik 1 ind i sin Forgængers Sædvaner; man skulde have sagt, at han i søgte at skiule det Uregelmæssige i sin Fremfærd for sig selv; hans forlegne Ord naaede kun til de Deputeredes Øren omgivne af en metaphysisk Taage, som Kammerets Forstand ikke i formaaede at gjennemtrænge; og, da han endelig var kommen i til den Jndsigt, at han ikke her havde Folk for sig, der vare vante til at svæve i saadanne høie Regioner, maatte han da 1 humanisere sig, og oversætte sine Tanker i sædvanlige Udtryk,7 Staaer det da til ham at lade Kammeret først debat tere over Gaader, for endelig at komme til at undertrykke en Discussion, hvis Frihed det var hans Pligt at forsægte, Hr. Hyde de Neuville sagde os nylig, at Ministeriet vilde vandre i den offentlige Menings Fodspor. Men gives der vel nogen Forholdsregel, som mere lydelig fordredes af den offentlige Men i ring, end fyldestgjørene for den Beskæmmelse, der er tilføiet Pariser Nationalgarder, Hedder det at gaae frem med den offentlige Mening, naar man ikke engang vil have dens Besværinger undersøgte, Neppe skulde man i Kamrene 1815 og 1824 kunne finde et Exempel paa en saadan Voldsomhed imod Talere, som ved at tage Ordet ikkun opfylde en hellig Pligt. Man forsikrer, at for at retfærdiggjøre en Beslutning, som den høire Side kan har kunne tiltvinge sig ved Bistand af et godt Antal Medlemmer af venstre Centrum, paastaae de Ministerielle, at de havde villet forebygge en lang og hæftig Tale af Hr. de la Bourdonnaie imod Nationalgaden. Men hvad Magt ligger der paa, hvad Hr. de laBourdonnaie kunde have sagt? Er Talerstolen ikke aaben for alle Synsmaader, Under saadanne Paaskud kunde man jo tilintetgjøre alle Discussioner. Ministeriets Forhold i dette Tilfælde lader sig ligesaa lidet retfærdiggiøre, som Kammerets, og Udfaldet er ikke mindre gunstigst for det enes Forudseenhed, end for det andets Værdighed. Man troede at vinde en stor Seier ved at forebygge en Discussion, som uden Tvivl vilde have bleven meget livlig, og Alt, hvad man opnaaede, var: at frembringe en saadan Tumult og Uorden i Kammeret, som den værværende Session i Kammeret ikke havde givet noget Exempel paa. Dette sørgelige Møde maa ikke blot bedrøve Pariserne, men ogsaa alle Kongerigets Nationalgarder, og det er tvivlsomt, om Hr. Salvertes lovale og hædrende Forslag vil kunne opveie Virkning gen deraf