Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1815-08-21
Ministerialtidenden Courier meddeler nu følgende interessante Omstændigheder ved Bonapartes endelige Bortførelse til St. Helena. Det vor Lord Lowther og Parlamentslen Hr. Lytticton, som overbragte Depescherne angaaende hans Omflytning paa Skibet Northumberlind. Baadevrimmelen paa Plymuths Redh, hvorved allerede flere Folk vare druknede. var allene Aarsag i, at samme gik for sig saa langt ude paa Søen, og ingenlunde en foregiven Stævning, som skulde vare indgivet ved Kingsbench-Retten, til at faae Bonaparte med hans Broder Hjeronymus og AdmiralVillaumez afhørte som Vidner i en vis Sag, som ventelig skulde være et Forsøg paa at faae den Første i Land og ifølge den Engelske klabsens-Corpus Alt sat paa fri Fod. Saasnart Skibene Søndagen den 6 August vore samlede paa Torbeys Reth, og her havde kastet Anker, begav General Bertand (der skildres som en Mand paa 50 Aar af et smukt Udvortes) sig først ombord paa Admiralskibet Tonnant og spiste til Middag med Lord Krith og Si Georg Cockhurn. Under Maaltidet meddeelte den Sidste hem sin Jnstrux angaaende Bonaparte og lod ham tillige vide, at hans Bagage maatte undersøges, før den bragtes ombord paa Northumberland. Bertrand protesterede vel ivrigt imod Beslutningen om at føre Keiseren (som han bestandig kaldte ham) til St. Helena, da hans Ønske havde været at kunne leve rolig (!!) Engelland under Lovenes Beskyttelse; men Lord Keith og Sir Cockburn in lode sig ikke videre i denne Sag, og efter Maaltidet begave alle Tree sig ombord paa Bellerophon, hvor Man for deres Ankomst havde frataget Bonaparte hans Pistoler og Vaaben, skjøndt ikke uden stor Modsigelse fra de franske Officerers Side. Nu bleve de, som ei fik Tilladelse at ledsage ham, skikkede ombord paa Fregatten Eurotas, hvilken Skilsmisse kostede meget; især krympede de pohlske Officerer sig ved at forlade ham, og en Oberst Pistowsky, som havde faaet 17 Saar i Bonapartes Tjeneste, tilbød sig at ville følge ham som simpel Tjener, naar han blot maatte blive hos ham; men befalingen om at skille alle pohlske Officerer fra ham var alt for bestemt, og han maatte derfor følge de Andre. Bonaparte tog Afskeed fra Enhver især. Savary og Lallemand bleve imidlertid tilbage paa Bellerophon. Da forbemeldte Herrer kom ombord, stod Bonaparte paa Dækket for at modtage dem. Han har en grøn Kjole med røde Orslag og to Epauletter, hvid Vest og Beenklæder, Sikestrømper, Ærele sionens Stjerne og en Ch paubes med den til Farvede Kokarde. Hans Ansigt er meget fyldigt og Jssen temmelig skaldet. Efter de sædvanlige Komplimenter vendte Lord Keith sig til ham og forkyndte ham hans Omflyttelse til Skibet Northumberland. Bonaparte protesterede ogsaa strax med stor Heftighed imod denne Handling af den brittiske Regjering, sigende, at han saae ingen fornuftig Grund, hvorfor Man ikke vilde lade ham blive i Engelland og der rolig ende sine øvrige Lev dage. Hverken Lord Keith eller Sir Cockburn svarede Noget herpaa; men da en hosstaaende brittisk Officeer, bemærkede, at hvis han ei var bleven bragt til St. Helena, vilde Man have udleveret ham til Keiseren af Rusland, sagde Bonaparte: "Gud frie mig for Russerne!" og saae derhos til General Bertrand med et Skuldertræk Sir Cockhurn spurgte nu General, hvad Klokkeslet, skal jeg komme i Morgen, for at bringe dem ombord paa Northumberland og med nogen Studsen, fordi han blot blen tituleret General, svarede Bonaparte: "Klokken 10. Da Sir Cockburn spurgte, om han endnu behøvede Noget, før Man gik til Seiis, svarede Bertrand: 20 Pakker Spillekort, et Dambræt og et Dominospil." Madame Bertrand forlangte endeel Huusgeraad, som blev lovet hende.