Viborger Samler, 1829-10-19
Blandt de mange Beviser paa den næsten almindelige Utilfredshed med de nærværende Ministre, synes en Adresse til Kongen, som en stor Deel af Grenovles anseeligste Jndvaanere under 17de Septbr. have tilstillet denne at fortjene fortrinlig Opmærksomhed, ikke alene fordi den bestemt til at komme umiddelbart for Monarchens Øine, fortjener i Henseende til det deri førte Sprog at kaldes et mærkværdigt Actstykke, men fordi den ogsaa let, som et Exempel, kunde vække andre Stæder til Efterligning af dette Skridt. Her følger den: Sire! Deres her undertegnede, troe Undersaatter Beboere af Grenoble, Departement de i Jsere, nedlægge herved for Thronens Fodder deres Bekymringer og deres Smerte. - Oplyst ved lang Erfaring, har Kongen, Deres høie Broder, givet os et til vore Fornødenheder og vore Sæder passende Charte, som ved beundringsværdige Combinationer forener og sammensmelter lovmæssig Orden og Frihed, Undersaattens Troskab og Borgerens Fædrelandskjærlighed. - Denne fra Restaurationen udflydende, af ham Dem og os besvorne Act bliver truet. - En Faction, der aldrig har standset i den Krig, hvormed den i 40 Aar har forfulgt os, har stillet sig mellem Fyrsten og Folket. Den har allerede svækket flere, os dyrebare, Jnteresser og indtil denne Dag forhalet Virkningen af høie Løvter. Jmidlertid lod Frankrig ikke sit Haab synke, men støttede sin Tillid paa et Ord, der ei kan bedrage; men nu seer det Tilgangene til Thronen, og selve Thronens Trin besatte af denne Factions Hovedmænd. - Ville disse opfylde Chartet og Deres Majestæts Løvter, hvorimod de stedse have protesteret? – Ville de giengive os dem af vore Jnstitutioner, som ere os berøvede, de, hvem vi sigte for at have selv tilføiet os Tabet: - Ville de respectere Pressens Frihed, de, hvem Frankrig ikke vil ophøre at anklage saalænge det har en Stemme. - Ville de standse Bredragerierne ved Valgene, de, mod hvem vi netop have maattet kjæmpe, for at hine ikke skulde tage Overhaand. - Ville de formindske de Paalæg, der nedtrykke os, de, som stedse have stemmet imod alle Reductioner, - Ville de tilfredsstille den offentlige Underviisnings Fornødenheder, de som vove, at ville lade den udelukkende besorge af et med Nette forsmaaet Selskab, og ene og alene sætte deres Haab til Folkets Uvidenhed? - Ville de vide at forskaffe den franske Høimod Agtelse hos vore Naboer, de, som have reclammeret mod alle høimodige Beslutninger - Ville de forsvare Deres Krones Uafhængighed, de, hvem Udlandets Ønsker ere gaaede i Forveien paa deres Vei til Magten, og hvem dets Forhaabninger nu ledsage? - Ere de Mænd, der kun af deres Forræderie ere vore Krigere bekjendte, værdige Depositairer for vore Hæres Hæder. - Ville de glemme Hævnen, udslukke Hadet de, som ordne Franskmændene i Cathegorier for Schaffettet, de, som kalde Mildhed: Uvirksomhed de som, for at bevidne deres afskyelige Ønsker, have stiaalet Udtrykkene fra Terrorismens Tribuner, - Frankrig seer med Rædsel i Ministeriet at være forenet Mænd, for hvilke det stedse har følt Afskye, og af hvis Selskab Borgere, der ere hædede med Franskmændenes Agtelse og Kjerlighed, tilsomst have fjernet sig. - Sire, Hav Medlidenhed med Frankrig, og Thronen, bortfjern fra begge den Ulykke som truer Dem, For igjen at erhverve Hæder og Lykke behøver Frankrig kun sin Konges Tillid; skjænk det Ministre, som ere det og Dem værdige. - Sire, det være os tilladt, i det vi slutte disse ydmyge Forestillinger, at bevidne vor Ærefrygt for Deres Forrettigheder. Vi kjende bedre end Kongen de gode og flettte Ministre; Vi kjende de Sidste ved vore Lidelser, og Kongerne lære først at kjende dem af vore Sukke. Det er en tilladelig Bøn, af Himlen at udbede sig gode Konger, hvorfor skulde det ikke ogsaa være en lovmæssig Bøn, af Kongerne at forlange gode Ministre? (Her følge 15 1/4 Underskrivter.) Bladet J. Apostolique, der reddigeres af Mænd. som i Paris leve efter Trappisternes strænge Regel, udtrykkede sig nyligt saaledes: "Kun saadanne Uhyrer, som Robespierre, Marat, Abbe dePradt, Abbe Feutrier, Martigaae, Lafayette B. Constant, Dupin, de Belleyme og Montloster kunne forfølge det frømme Brodre. De Ulykkelige de indsee ikke, at de ved denne frygtelige Forbrydelse neddrage den Almægtiges Hævn ikke alene over sig selv, men ogsaa over sine Forældre, Hustruer og Børn lige indtil Generationens sidste Led." Det samme fanatiske Blad, skal i Ovrigt heller ikke skaane Jesuiterne og allermindst den høie Geistlighed.