Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1825-09-02
Ved at læse Generalprokurør Bellarts Denunciation imod Konstitutionel og den franske Koureer, troer Man sig sat flere Aarhundreder tilbage i Tiden. Den fylder ikke mindre end 5 Kolonner i Monitøren. Da det, begynder han, er forbi med Dæmagogernes Haab, og det franske Folk, klog af Skade, vil en Frihed, som bestaaer i Lovens Herredømme, men ikke Anarkie eller Despotisme, saa have de urolige Hoveder nu gjort Religionen til en Skive for deres Angreb, vel vidende at den Filosofiske Fanatismes, Seier, er Veien til Tronens Fald og Selskabets Opløsning. Han opregner nu et heelt Synde-Register, til Beviis for, at Oppositionsbladene, og især de to anklagede, i Guds Navn bespotte Gud og de helligste Ting. Nærmere betragtet, løber det Hele imidlertid ud paa anmeldte Misbrug af Præster, Munke og Missionairer, samt andre fanatiske Optøier. Jmellem Munkene, som ere angreebne i nævnes ikke Jesuiterne, men vel Trappisterne, Jgnoranti. nerne, Franciskanerne &c. Til deres Brøde regner Generalprokurøren ogsaa, at de forlede Folk til Protestantismen, Beretningerne om det bifald, hvormed Molie. res Tartuffe forleden opførtes paa de franske Theatre, deres Udladelser om visse Andagtsovelser &c. Uden bestemte Beviser tillægger han dem overalt onde Hensigter og Forsætter, som Justitien ikke længer kan ansee med Lige, gyldighed; men glemmer, at det er ham selv, som opfordrer til at bruge Magt, naar han blandt andet siger imod Selskaber, som sigte til Fornøielser, har Jngen noget at indvende; men Opbyggelses=Selskaber skulle med Magt lukkes. Jmidlertid har Retten endnu ingen Notits taget af hans Paastand om at suspendere Konstitutionel i een, og Koureren (der alt for har gjort sig skyldig i 3 Maaneder. Koureren har allerede forsvaret sig imod Generalprokurørens haarde Beskyldninger, blandt andet, at Hyklerie skulde være dens Skjødesynd, og spørger, om der gives nogen Lov imod denne Last, som vel findes andensteds end i Aviserne? Jkke heller seer den noget strafværdigt i at den har kaldet Kapuzinerne, smudsige og skjæggede, hvilket dog aldrig kan udgjøre deres seraphiske Dyder. Jngen Lov forbyder Skribenterne at handle om den gallikanske Kirkes Friheder. Endelig foreholder den Anklageren, at han tvertimod Chartet, som inddrømmer Religionsfrihed, proskriberer Protestantismen, og medens han tillægger hine Blade en Tendents imod Statens Religion, selv lægger en langt farligere Tendents for Dagen til at oversvømme Frankerig med Barfødder, Karmeliter, Kapuzinere, Jesuiter og flere deslige Munkeordenner. Stjernen lægger ved denne Leilighed sin gode Jntention for Dagen, ved at opfriske et Reqvisitorium, som den daværende Generalprokurør Seguier i Aaret 1770 lod udgaae, imod irreligiøse Skrifter, hvorefter de skulde opbrændes, af Bøddelen. J et nylig udkommet mærkeligt Skrift: som Presseforbrydelser, som Roden til alle andre Forbrydelser foreslaaes Oprettelsen af et saakaldet Presseraad, som det øverste Ministerium, næst efter Kongen og Paven, der skulde dømme i sidste Instants, uden at tilstaae den Anklagede noget Forsvar. Protestanterne vil denne Zelot, frakjende Ret til at lade deres Meninger trykke, da de saavelsom Tyrker, Jøder og Philosopher blot have Frihed til at troe hvad de ville; men Ret til at prædike deres Lære, fra Tagene, tilkommer allene den katholske eller Statens Religion.