JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1841-03-19
Theatret. Lindberg er engageret som Tenorist ved det kongl. Theater. - Jdet vi lykønske Theaterdirectionen i Anledning af denne Beslutning, kunne vi ikke Andet end glæde os over det heldige Valg, hvorved der for Hr. L. vil aabnes en passende Virkekreds. J Fredags Aftes narrede Directionen Publicum godt. Den havde annonceret 'Svend Dyrings Huus' og - gav det. Der er siden i Søndags Aftes blevet gjort saa meget Nar af Hr. Bournonville formedelst hans Adfærd, da han skulde dandse efter Piben, at det synes os Synd at gjøre ham end mere til Nar, især da han jo nu hver Dag kan vente at miste Hovedet for Majestætsforbrydelse. Nogle Sporgsmaal og Svar, Theatret vedkommende. Hvorfor er Malbech en ypperlig Theaterdirecteur og Strateg? Fordi han ved en klog og velberegnet Modstand mod samtlige Theatrets Jnteresser, forstaaer at tvinge dette til en høist priselig og beundringsværdig Kraftanstrængelse for at opholde Livet. Hvoraf seer man, at N. er Kryptokatholik? Det seer man deraf, at han uformærket søger at udville det overblivende Theater-Liv til et strengt Eremit-Liv. Hvorledes beviser Du, at N. er den størfte Philosoph? Alle andre Philosopher, eller, som de nu gjerne kunde kaldes, Philosofurer, have hidtil antaget, at enhver kjøn borgerlig Existence har 3 absolut nødvendige Bestanddele: Ære, Liv og Gods; men M. har gjort Kaal paa disse Furer ved at bevise, at Ære og Gods ere forfængelige og besværlige Byrder for Theaterfartøiet paa dets hellige Fart, hvorfor ogsaa Mandskabet er beordret til dagligen at hive overbord af disse. Hvorfor er M. den ypperste Somand? Fordi alle andre Sømænd stedse have behøvet nogle Medhjælpere for at styre og regjere større Skibe i Søen. M. derimod indretter efterhaanden Alting saaledes, at han bliver ene tilbage paa Theaterfartøiet, for at han saaledes kan vise, at han er Mand for, med sit hertuliske Mod ene og alene at styre Skibet til sin endelige poenitentialske Bestemmelse.
Corsaren, 1841-04-02
Charivari. Under den Discussion, som fremkaldtes ved vor Artilel om de kongelige Slotte, blev det af Regjeringspressen med megen Sørgmodighed berettet, at Sønderborg Slot nu kun er et Magazin eller Pulterkammer. Dette har vakt vor hele Medfølelse; thi, hvad der end kan siges om Mængden af kongelige Slotte i Danmark, saa er dog Sønderborg, tilligemed Callundborg-Slot, de af alle danske Slotte, som vi ønskede snarest muligt satte i beboelig Stand. Min Herr Corsar! De har i Deres Blatt Nr. 20 referirt en Samtale mellem to Schwagre, hvormet openbart jeg og min Schwager er meent. Jeg mo i den Anledning gjøre Dem aufmerksam po, at det ei er mig, som haver ilde gesprochen om min Schwagers Søn. Det var min Tochter, som havde skrevet til sin Freundinn, min Schwagers forventende Schwägerinn, og i al Ustildighed sagt hende, at hun dog sig skulde tage in Acht for wat hun stod i Begriff med at gjøre. Dette hafde min Schwager foet at vide, og so kom han up at skjændes met min Kune, hans Schwester, og so blef han grob, og so blef hun grob igjen, og sosom vi boe i hans Huus, schpærrede han hende ind, for han troede, skal jeg sige Dem, at man ogsaa Frauenzimmer kunde give Stue-Arrest. Andet er der po Chre, ikke skeet. Jhr gehorsamster W.
Corsaren, 1841-04-02
Uddrag af et Lands Historie. Vorherre gav engang et Folk en Frihedshue paa; men Folket troede, at det var en Nathue, trak den ned over Ørene og lagde sig til at sove. Jmedens det sov, tog man meget forsigtig Frihedshuen af og satte det istedetfor en virkelig Nathue paa Hovedet. Jmidlertid havde Folket i Drømme havt en Art Aabenbaring om, at det havde en Frihedshue paa: Det vaagnede og greb til Hovedet, men fandt saa, at det havde drømt feil, thi det var, som sagt, en Nathue.
Corsaren, 1841-04-02
Den Berlingske Tidende, udhæver med store Bogstaver, at de engelske Ministre have talt med Agtelse om Danmark.
Corsaren, 1841-04-02
Ordens-Decoration. Professor Rachtigall er bleven decoreret med "Frelserens Orden", fordi han som Professor i Svømning let kan komme til at frelse Nogen.
Corsaren, 1841-04-02
Jeg satte mig da ogsaa til at læse MunchRæders Skrift om den norske Constitutions Historie og Væsen; men det er uagtet alle Anstrængelser ikke lykkedes mig at komme over Pag. 83, hvilket har sin Grund deri, at jeg aldrig kan forlade nogen Sætning uden at have øiensynlige Beviser for deres Rigtighed. Men nu staaer der nævnte Pag. 83 fortalt, at i Staten bør den udøvende og lovgivende Magt først tage deres Andeel af Souverainiteten, og hvad der saa bliver tilovers, kan tilfalde Kongemagten. Kan Du nu sige mig, hvorlænge det vil vare, inden jeg kan læse videre? Forresten kan jeg da ved Hjælp af dette Skrift supplere den 'Berlingske Tidendes' og Dagens-Beviser for, at vor Statsforfatning er bedre end Norges. Man seer nemlig deraf, at det norske Folks Repræsentanter flere Gange have decreteret Rigsretsaction imod Medlemmer af Regjeringen, saasom Ministre, Statsraader o. desl., hvilket synes at være et tydeligt Beviis paa, at Folket ofte har været misfornøiet med Regjeringen. Men her i Landet ere jo aldrig saadanne Rigsretsactioner blevne decreterede, ergo maa det danske Folk være meere fornøiet med sin Regjering og sin Statsforfatning end det norste Folk er med sin.
Corsaren, 1840-11-20
Der er mange Slags Maader at være liberal paa, dette bevise os "de Liberale" hver Dag; men Jngen har endnu valgt en saa underlig Liberalitet som Pastor Børresen. Liberalitet - siger nemlig denne Guds Mand i sin Afhandling i Serl. "Tidende" om "Fædrelandets" Liberalitet - har jeg i Sandhed viist; thi jeg har villet Reform, jeg har villet, at det Nye skal triumphere over det Gamle; Beviis herfor er, at jeg har villet, at min nye Bog skulde sættes i en halvtredfindstyve Aar gammel Bogs Sted.
Corsaren, 1841-04-02
J sin Retfærdiggjørelse betræffende Valghandlingen i det 20de jydske Landvalgdistrict siger Justitsraad Hertz: "Valghandlingen er saaledes lovmedholdelig og kan ikke, saalænge Kongens Anordninger skulle have Gyldighed, kuldkastes eller tilintetgjøres. - Det har i høieste Grad frapperet os at see en Embedsmand bruge saa republitanske Udtryk. Tænk blot! "Saalænge Kongens Anordninger skulle have Gyldighed!" Her maa "Corsaren" sige som Præsten sagde: 'Det skulde jeg have gjort, saa skulde vi hørt et Spectakel."
Corsaren, 1841-04-02
En Samtale. A. Jeg anlægger nu Sag imod min Gjenbo derovre for en Gjæld af 200 Rbd. B. Skylder han Dig saa Meget? A. Nei, han skylder mig slet Ingenting. B. Hvad er det for Galskab? Du bliver jo saa gjort til Skamme for Folk, taber Sagen og kommer i Mulct for unødig Trætte. A. Jo pyt! Lad Retten understaae sig at lade mig tabe Sagen! Saa skriver jeg, ved den levende Gud! en Bog om den, ligesom Copmann, Halleby og Eibeschuz have gjort.
Corsaren, 1841-04-02
Da Prume ankom til Hamborgs Port, fandt Toldvæsenet iblandt hans Effecter en Kuffert fuld af smaae Hjerter. Da man forlangte 4 s. Courant i Consumtion deraf, erklærede Kunstneren, at saa maatte Toldvæsenet hellere beholde Kufferten med samt Hjerterne. De skulle nu sælges ved offentlig Auction.
Corsaren, 1841-04-02
Jsen er brudt. Jsen er brudt - stop! For jeg gaaer videre, vil jeg bede dHr. Politikere, de, som ikke kunne læse den uskyldigste Ting, uden at troe, at der stikter en politisk Allusion derunder - dem vil jeg bede troe, at hine Begyndelsesord ere meente aldeles ligefrem, og at de ikke betyde: "Der er gjort en Begyndelse." Jsen er brudt, den døde Jis, som bandt Havet med stærke Lænker og holdt det nedkuet i Trældom - stop! Ogsaa dette kunde misforstaaes. Jeg forsikkrer derfor, at mine Ord ikke betyde, at noget Folk har været bundet med stærke Lænker, og endnu mindre, at disse Lænker ere brudte. Jsen er brudt; men forjaget, forsvunden er den ikke. Trindt omkring har den samlet sig i store Masser, hvorfra den udsender sin dræbende Kulde. Først naar Solen længe har beskinnet Havet, vil dette være istand til at nedsænke sin Tyran til den dybe Grund, hvorfra den aldrig vil opstige mere. - Uf det gjør mig næsten ondt, at jeg har udtrykt mig saaledes; thi hvor let kunde man ikke ogsaa deri finde en skjult Mening: At jeg med Solen skulde mene Frihedssolen, skulde mene, at denne længe endnu maa skinne over et eller andet Folk for at gjøre det aldeles frit. Jeg nedlægger desaarsag Protest imod en saadan Fortolkning. Men, naar saa Varmen er kommen, da svulmer atter Havets Barm, og muntert hoppe da de vevre Bølger. Stranden bliver grøn, hvide Blomster staae i Sivet, milde Vinde viste over Vandet. Men, først naar Maken kommer, vil dette skee - Ak! hvorfor er der saalænge til Mai!
Corsaren, 1841-04-02
Ærede Hr. Blok Tøxen! I Deres nette Digt: Man sagte i "Dagen" Nr. 75, 12te Spalte, siger De, at De saae ham (vi vide nok, hvem De mener) "liebreich, verständig, bescheiden". Kjære Hr. Blok Tøxen! Saae De ikke dengang igjennem Deres "Maadeholds"-Briller?
Corsaren, 1841-04-02
Theatret. J Anledning af vor Beretning i Nr. 20, at Hr. Lindberg var bleven antagen som Tenorsanger ved det kongelige Theater, skulle vi gjøre opmærksom paa, at det ikke, som Mange have troet, er Magister Lindberg, men et meget skikkeligt og fredsommeligt Menneske, som ogsaa hedder Lindberg. Til Hr. Holsts Aftenunderholdning den 28de Marts vare alle Billetterne udsolgte i Forveien. Det er dog ogsaa et Held, at billetterne ved en saadan Leilighed sælges i Forveien. Besparelse. Theaterdirectionen har nu indført smaae røde Contraplacater, da der gik for meget med til de store. Bournonville. Nu, da Gemytternes Bevægelse har lagt sig lidt, kunde det maaskee være 'Corsaren' forundt at fremkomme med en rolig og fordomsfri Beretning om det Passerede samt oplyse de hemmelige Aarsager til den hele, berømte Scene, hvilket er nødvendigt, for at den kan blive rigtigt opfattet og forstaaet. Publicum maa da vide, at Bournonville havde en antik Ballet under Arbeide. Han vilde deri, som i den græske Tragoedie, anbringe Chor, der skulde opføre græske Engelstdandse og Francaiser. Han havde troet at finde den bedste Veiledning hertil i de græste Tragoedier og læste dem derfor ivrig. Nu havde han just samme Dag læst i-Kong Oedipus, det Sted v. 895, hvor Choret siger: "Dersom disse Handlinger ere retfærdige, hvorfor skal jeg saa dandse?" og da han saa med Hovedet fuldt af Tanker herom kom ind paa Scenen og horte en græst Fløite, blev Idecassociationen saa stærk, at han gik ud af sin Rolle og i Tanker henvendte Chorets Ord til Kongen. - Hvorfra denne Fløitelyd hidrørte, skulle vi ogsaa forklare - ogsaa den er foranlediget ved Studium i græske Skrifter. J 2den Bog af Homer fortælles, hvorledes Høvdingene (eller som de nu vilde kaldes: Greverne) under Pibens og Skalmeiens Lyd førte Tyrene og Oxerne og Køerne tilvands til Floden. Men det var jo netop Toréadoren ɔː Tyrekjæmperen, der opførtes. - Paa samme Tid som Fløiten eller Piben lød, stod en Politibetjent nedsjunken i Tanken paa de Ord, han samme Dag havde læst hos den græske Historieskriver, nemlig de Ord, som en af de spartanske Tyranner i Theben sagde, da han ved Gjæstebuddet fik Brev om Patrioternes Sammensværgelse: "Alvorlige Forretninger imorgen! Ufortøvet greb han Fløitenisten i Kraven, slæbte ham op paa Politikammeret og gjemte ham ganske rigtigt der til alvorlige Forretninger den næste Dag. - Dette er et tro og sandfærdigt Referat af den hele Sag, som endte saa overmaade bedrøvelig, ak! - med Bournonvilles Bortreise, thi Bournonville sagde (omtrent som Scipio): ingrata patria non habebis erura (Utaknemlige Fædreland! Du skal ikke besidde mine Skinnebeen.)
Corsaren, 1841-04-02
Provindsefterretninger. I. J en vis By, hvor der ligger Garnison, havde en Capitain-Lieutenant overtaget Leverancen af Tørv til de Militaires Forbrug i Vinter. Det Brændsel, han leverede, var af et saa fortrinligt Varmestof, at man fik lige saa megen Varme, naar man brugte een Tørv, som naar man brugte en heel Sæk fuld.
Corsaren, 1840-11-20
Jeg har hørt sige, at Vittighed ikke er Andet end et skarpt Blik til at udfinde Ligheder og Uligheder, og dersom denne Forklaring holder Stik, saa er jeg vittig. Mit Bliks Skarphed gaaer i den Henseende saa vidt, at jeg neppe kan see en Kat eller en Hund, før jeg tænker paa en Hofbetjent eller en Supplicant, skjøndt der efter min Formening endda ikke hører saa lidt til, strax at finde Uligheden der. Dette mit skarpe Blik er forresten Noget, som jeg slet ikke gjør mig til af, og jeg omtaler det kun her for at skaffe en passende Indledning til den følgende lille Fortælling. - Jeg gik forleden ned af Vimmelskaftet i mine egne Tanker, da min Opmærksomhed vaktes ved nogle særdeles kraftige Trin bag ved mig. Jeg vender mig om og opdager en halv som Bonde, halv som Sømand klædt Karl, der havde faaet et Par splinternye blanke Støvler paa, hvilke han for ret at vise frem havde trukket udenpaa Beenklæderne. Den Tilfredshed, hvormed han førte sin Person, skjøndt Klædedragten med Undtagelse af Støvlerne var temmelig lurvet, overbeviste mig strax om, at hans hele Sjæl var nedsjunken i hans Støvler, eller, for at tale tydeligere, at han for nærværende Tid ansaae Støvlerne for sin egentlige Personlighed og antog, at alle Folk gjorde ligesaa og ansaae ham for en uhyre splendid Karl. Da kom strax Skarpheds-Blikket over mig, og jeg tænkte: "Ak! hvor mange mægtige og store Mænd ligne ikke denne Karl! hvor mange Statsmænd gjøre ikke som han, idet de glemme den hele Stats Daarlighed over en ringe Deel af den, som tager sig glimrende ud! Og hvor mangen Konge har ikke lignet ham, idet han f. Ex. har troet, at, fordi Landet havde god Jagt, derfor havde det tillige alt andet Godt."
Corsaren, 1841-04-02
II. En Samtale i Helsingør. A. Jmorgen er der stort Gilde hos Holten. B. Ja, men har Du hørt, at Gad er bleven bedt? A. Er det saa underligt, at han er bleven Beet, siden han har svigtet Couleur?
Corsaren, 1841-04-02
III. J Stege er Geistligheden meget bange for, at Matth. 19, 24 skal afskrække Folk fra at søge Rigdom. Thi forklarer man da, at Skriften med den omtalte Kameel, der kan gaae igjennem et Naaleøie, ikke mener andet end Kameelgarn.
Corsaren, 1841-04-02
IV. Paa Herlufsholm gaaer det Sagn, at Herluf Trolle hver Nat forlader sit Hvilested og træder hen for Skoleherren og Rectoren, vækker dem og ruster dem dygtig. Derfor sove de saa lidt om Natten og saa meget om Dagen.
Corsaren, 1841-04-02
Den ærede Redaction anmodes paa det ærbødigste om at optage efterfølgende Stykke i Deres Blad under Charivari: Ved Reductionen i Sø-Etaten er en Rebslagerpost bleven ledig ved Søcadet-Academiet. De herpaa Reflecterende bedes behageligst at aflægge en Billet, mærket: Tampen brændern, hos Capt. Petersen paa Søcadet-Academiet.
Corsaren, 1841-04-02
Foruden de ordinaire billetter og de gjennem Tirsdags-Nummeret af Adresseavisen. averterede er der indlagt Breve til dørr. 999, Orlachrigiødverrad og l. x. n.
Corsaren, 1841-04-09
Charivari. Der er et Land, som vi ikke tør omtale, fordi vi ikke ville omtale det godt, og som vi derfor ville kalde u-land. Med dette Land har man paastaaet at Danmark i Henseende til Regjeringsform og Regjeringshandlinger (især i den senere Tid) har Lighed; men dette er ikke sandt, hvilket vi bevise af Følgende: 1) Den danske Konge er en Ven af Trykkefrigeden det har han selv sagt - og fører sit Folk, ligesom Moses Canaans Folk (det vil sige: igjennem lidt Besværlighed og Møie), til Frihedens forjættede Land. u-lands Hersker derimod - det er sandt: "Corfaren" er intet politisk Blad, derfor nøies jeg med at sige: der er ingen virkelig Lighed mellem dem. Dette er, hvad man kalder et augustenborgst Beviis. 2) J u-land kan Folk (man har Exempler derpaa) for et frit Ord eller en dristig Handling miste Næsen. Her, i vort Hjem, har Jngen krummet et Haar selv paa Lehmanns Næse, skjøndt han dog hvad jeg vilde sige og ikke lyve: Enhver kan her i Landet tale, hvad han vil, skrive hvad han vil, underskrive hvad han vil, uden at behøve ængstlig, hver Gang han vaagner om Natten, at overbevise sig om bemeldte Lems Tilstedeværelse. Det Høieste, man risikerer, er at faae Doublet. Paa Grund af disse Beviser udbringer jeg et hjerteligt og virkelig meent Hurra for vor Regjering.
Corsaren, 1841-04-09
Bulletin. Hs. Kgl. Høihed Kronprindsen har i nogle Dage befundet sig upasselig. Efter Forlydende behandles han af Dr., Theatermedicus Lund - Vorherre holde sin Haand over vor Kronprinds!
Corsaren, 1841-04-09
Militaircommissionen. - "Fædrelandet og "Kjøbenhavnsposten" have gjort deres Bedste for at characterisere den ellers noksom characteriserede store Militaircommission, og vi ville derfor ved at omtale den indstrænke os til at fremhæve en Frygt, som Commissionens Langvarighed berettiger os til at nære. J Forventning om de store Reductioner, der skulle blive Resultatet af Sammes Bestræbelser, gaae nemlig en stor Deel Officierer i en stadig Frygt for at erholde deres Afsteed, og, stulle de saaledes vedblive at frygte eet eller to Aar endnu, kunde man mulig befrygte, at Frygt blev en permanent Egenskab hos dem, hvilket vilde være meget slemt.
Corsaren, 1841-04-09
Aprilsnar. A. Sikken deilig Constitution, der hænger. B. (Vender sig om.) Hvor? A. Aprilsnar!
Corsaren, 1841-04-09
Vi kunne meddele vore Læsere en mærkelig physiologisk-psychologisk Opdagelse. Hidtil har man vel af Physiognomiet kunnet slutte sig til et Menneskes Jndre, saa at det derved har været godtgjort, at Sjælens Kræfter virke udad og afpræge sig i Menneskets Ansigt og Lader, Noget, baade Lavater og Andre tilstrækkeligen have behandlet; men os blev det forbeholdt at berige Videnskaben med den Erfaring, at en Redacteurs Personlighed ogsaa har Jndflydelse paa det af ham redigerede Blads Form og Udseende, saa at ikke blot hans Blad bliver et Udtryk af Redacteurens Aand og Forstand, men ogsaa et levende Aftryk af hans ydre Former. Derfor vil man see, at "den Berlingske" er kort og bred ligesom dens Redacteur, hvorimod "Dagen" nu er bleven lang og smal, siden den har faaet en Cancelliraad til Redacteur. Vel ere der dem, som ville paastaae, at dette skyldes ganske andre Omstændigheder, og at "den Berlingskes" Fedme*) og "Dagens" Tørhed ere Følger af, at hiin har bedre Raad til at leve flot, end denne; men dette maae vi ligefremt benægte; thi Forholdet maatte i saa Fald være aldeles omvendt, eftersom "Dagen" nu har en langt større Finantskasse at holde sig til, end "den Berlingske." Det Eneste, der kunde fremkalde nogen Tvivl med Hensyn til vor Opdagelses Rigtighed, er det Spørgsmaal, om ikke "Dagens" Magerhed kunde hidrøre fra, at den nu paa sine gamle Dage maa leve af Understottelse? Sligt kan jo unegtelig have noget meget Nedtrykkende for et nobelt Gemyt. Vi opfordre derfor Alle og Enhver, der maatte interessere sig for Videnskaben, at anstille Observationer i denne Retning, for at de ønskelige Resultater derved kunne tilveiebringes.
Corsaren, 1841-04-09
En Samtale. Niels. Jeg vil nu være Theater-Recensent, Peter. Peter. Du, Niels? Forstaaer Du Dig paa Theatervæsenet? R. Nei; men det behøves heller ikke. Jeg skal give Dig en Prøve af mine Critiker. Først giver jeg en Revue over Ugens Stykker; dernæst skriver jeg saaledes: Saasom det og det Stykke allerede før ere blevne opførte, saa vil jeg her indstrænke mig *) Dette Ord maa her ikke tages i aandelig Betydning. til den blotte Liste over dem. Dem derimod, der ere opførste første Gang, vil jeg omtale efter deres næste Opførselse. P. Naa, og hvad vil Du saa skrive, efter at de ere opførste anden Gang? N. Du Dumrian! Kan Du ikke begribe det? Jeg vil naturligviis skrive, at, eftersom de allerede ere opførste, saa o. s. v. P. Og troer Du, at noget Publicum vil tage tiltakke med en saadan Anmeldelse? N. Jh. jeg vil naturligviis strive i "Portefeuillen." - Blot Tørens "Maadeholdsven" har viist det Maadehold imod Publicum, ikke at udkomme; men det var da heller ikke Andet end skyldigst Gjengjæld; thi Publicum havde virkelig, som Hr. Blok Tøren selv indrømmer i Adresseavisen, været meget maadeholdende med at subskribere paa "Maadeholdsvennen".
Corsaren, 1841-04-09
Hr. Jetsmark opfordres herved til at errlære, om han har modtaget den Sum, som den 1ste April sendtes ham til Asylerne i Anledning af, at "Corsaren" Nr. 23 var udkommet - eller om han ikke har modtaget den. Foruden de ordinaire billetter er der indlagt Breve til dørr. o, Chiko-Pedro, Spec - og "Apollo og de ni Musers." Hermed skulde have fulgt en Tegning med Underskrift: "Statsborgerliv'; men den er bleven lagt under Beslag.
Corsaren, 1841-04-16
Uskyldighed. Det Rygte har udbredt sig i Byen, at de to sidste Actioner imod "Corfaren" skulle gaae ud paa at faae de respective Redacteurer dømte, deels for Mangel paa Ærbødighed imod Hs. M. Kongen og deels for Blasphemi eller upassende Omtale af guddommelige Ting. Da de herhen hørende Artikler ikke foreligge Publikum og saaledes ikke selv kunne tale for sig og gjendrive disse Rygter, troe vi at burde udstede den høitidelige Erklæring: At det deels er et af Redactionens Grundprinciper, stedse at omtale Hs. M. vor ophøiede Konge med den Respect, som Ham tilkommer (hvilket ogsaa kan sees af alle de Artikler, hvori vi have tilladt os at berøre Monarken), og dernæst, at vi ikke alene fra Barndommen af have en ligesaa dyb Erkjendelse af Guddommens Hellighed som Nogen Anden, men ogsaa senere have forøget denne religiense Frygt ved Tænkning over Guddommens Magt, over den Magt, som "reiser og styrter Throner", over den Magt, som strev for en Konge. "Du er veiet og funden for let." - NB. For at ikke den sædvanlige Overskrift "Charivari" skulde give vedkommende Embedsmand Anledning til at mene, at vi ogsaa med denne Artikel havde Ondt ifinde, have vi givet den til Overskrift: "Uskyldighed", hvormed vi dog ingenlunde ville have indrømmet, at Charivari-Artiklerne ikke ogsaa ere uskyldige.
Corsaren, 1841-04-16
Charivari. Jeg havde nu altid troet, at man for at blive Ridder maatte have gjort Et eller Andet - jeg mener naturligviis et eller andet Godt. Men det er ingenlunde nødvendigt, seer jeg af Fogtmanns Lærebog § 82. En Ridderordens Hensigt erfarer man deraf, kan blandt Andet være den "at minde Vedkommende om hans Pligter." - Denne Hensigt med Ridderordener er nu gaaet af Brug (idetmindste veed jeg intet Land, hvor Ridderkors ikke uddeles for den allerede forøvede Fortjenestes Skyld); men, hvis den blev brugt, maatte Fremgangsmaaden omtrentlig være saaledes: Først mindede man Vedkommende med et lille Kors. Hjalp det ikke, saa sendte man ham et større Kors. Forslog dette ikke, faa fik han et rigtig stort Kors. - Og naar nu heller ikke dette hialp?. - Saa kaldte man ham et utaknemligt Dyr og gav ham Billedet af saadant et Dyr til at hænge om Halsen.
Corsaren, 1841-04-16
J en saa fordærvet Tid som den nuværende, hvor det desværre hører til Dagens Orden at see lutter Feil hos Regjeringen og lukke Øinene for dens Dyder, er det en dobbelt Pligt for juste-milieu- Partiet at gjøre Folket opmærksom paa saadanne Dyder og med Overbeviisningens Veltalenhed skaffe disse Anerkjendelse. Det er ifølge denne Anskuelse, at vi idag gribe Leiligheden til at bede Publicum lægge Mærke til, at Regjeringen ynder og beskytter en væsentlig Frihed, nemlig: Friheden til at lee og være munter. Regjeringen anseer nemlig ikke alene Folkets Munterhed for at være gavnlig i politisk Henseende (naar man leer, er man nemlig i godt Humeur, og naar man er i godt Humeur, skumler man ikke over Regjeringen og finder sig desuden lettere i mange Ubehageligheder og Uheld), men ogsaa for at være velgjørende for Folket selv, og deraf kommer den Velvillie, som Regjeringen i Hjertet nærer for "Corsaren", der baade selv gjerne vil være munter og bringe Folk til at være det, hvilken Velvillie er saa stor, at den endog har givet Anledning til det Rygte, at vi skulde have 1000 Rbd. i aarlig Understøttelse (de enkelte Beslaglæggelser maae da ansees foranledigede ved, at vedkommende Artikler ikke vare muntre noh. - Men, om Forladelse for den lange Jndledning! Hensigten med alle disse Ord er egentlig kun at vise, hvorledes Regjeringen, hvis den havde et Skjold med Deviser for alle sine Principer, meget godt kunde sætte derimellem: Le man væk. - Le man væk!