Viborger Samler, 1774-10-10
Den reiste sig i St. Matthis Gade i den Gaard, som forhen har tilhørt Peder Bødker, men nu tilhører Hr. Procurator Tørsleff, og ligger lige over for hans iboende Gaard. Velbemeldte Hr. Tørsleff har nylig tilkiøbt sig denne Gaard, tilligemed den næstliggende, som afgangne Claus Tømmermand tilforn eiede og beboede. Begge disse Steder vare i fuld Brand, førend nogen tilstrekkelig Hielp kunde komme. Og saasom det blæste temmelig stærk at Vesten, angreb Jlden strax efter det Sted, som den gamle Hattemager Laurids Carstensen beboer, hvorover Brandfolkene strax maatte deele sig, hvilket end mere forøgede Faren. Skoemager Niels Madsens og Hr. Major Gedoes Gaarde bleve vel angrebne af Jlden, men mod enhvers Formodning dog reddede. Jlden foer over dem, og hen til Hiultorv, og antændte Smedens Niels Klems Huus, hvoraf vel noget er reddet, men hans Redskab og Boehave mestendeels forliist, hvilken Skjebne og ramte forommeldte Laurids Carstensen, der vel ei selv eiede Huset, men mistede næsten alt, hvad han eiede. Paade to første Steder, som tilhørte Hr. Procurator Tørsleff, bleve Husene til Gaden med Nød reddede, men Udhusene tilligemed Hr. Tørsleffs Korn og Høe ganske opbrændte, hvorved det her i Guarnison liggende Delmenhorstiske Regiment og skal have lidt stor Skade paa adskilligt Lædertøi. Jmidlertid rasede Jlden skrækkelig ved Hiultorv, hvor Jomfrue Paghs Gaard altsammen afbrændte. Kiøbmand Hr. Naaman Lassens Gaard ligeledes, undtagen Huset til Gaden, som med utroelig Møie blev reddet, hvorimod hans øvrige Huse med Høe, Korn, og desuden meget kostbare Handelsvahre bleve lagt i Aske. Desuden afbrændte ganske Carsten Hattemagers Gaard, forhen Gregers Skoemager tilhørende, og Slagterens Jacob Wiftrups Gaarde begge i store Bradpande. Kiøbmand Søren Tostrups, Bager Stillings, og Muurmester Peder Worres Gaard bleve alle antændte, og mistede Udhusene, hvorimod Husene til Gaden med Nød bleve biergede. Jkke desto mindre have Eierne taget betydelig Skade. Endelig blev omtrent ved Midnat Jlden standset, skiønt ei i lang Tid efter ganske udslukt, saasom Husene opfyldte med Hør, Korn, og Tørv. Tørv ei alene hastig fattede, men endog længe vedligeholdte Branden. At det er blevet derved, maae næst Guds naadige Skaansel tilskrives de gode Anstalter, hvormed man gik Faren i Møde. Byens velvise Øvrighed, og Byefogden Hr. Damsgaard, som tillige er Brandt=Major, efterlode intet af det, man af deres velbekiendte Jver og Aarvaagenhed kunde love sig, men anvendte alle muelige Midler saavel til at dæmpe den allerede antændte Jld, som til at hindre dens videre Udbredelse. Disse gode Anstalter bleve eftertrykkelig understøttede af det heri Garnison liggende Regiment, hvis ædeltænkende Chef, S. T. Hr. Oberst von Kreber og samtlige Herrer Officerer ved denne farlige Leilighed have lagt deres Jver og gode Sindelaug mod vor Bye tydelig for Dagen. Høibemeldte Hr. Obersten og Officererne bleve stedse tilstede, og komme de arbeidende til Hielp med frisk og dueligt Mandskab. Da Jlden, som næsten paa een Tid angreb saa mange Steder, af Nødvendighed fordelede vore Brandfolk, synes det i denne, ingenlunde folkerige Bye, ei mueligt at have reddet den anseelige Deel, der stod i saa øiensynlig Fare, uden saadan vor priisværdige Garnisons Hielp. Med fortient Roes og Tak erindre vi og den ædelmodige Hielp, som S. T. Hr. Conferenceraad Lüttichau til Thiele, Hr. Etatsraad Schinckel til Hald, og Hr. Kapitain Braem til Asmildkloster i denne Nød beviiste os, i det de to første sendte os deres Sprøiter, og den sidste et anseeligt Tal Folk og Vogne.