Viborger Samler, 1830-06-24
Den 3die August fremlagde de catholske Theologer en Confutation, Gjendrivelse, der samme Dag blev oplæst; de Evangeliske blev nægtet at erholde Afskrift af Confutationen, og de maatte derfor, uden at have denne for sig, udarbeide et Forsvardskrift, Apologie, for deres Troesbekiendelse, som de fremesom med den 22de Septbr., men hvilken Keiseren, saavel da, som senere hen, afslog at modtage. Medens hiin mærkværdige Rigsdag fandt Sted, i Augsburg, holdtes af Frederit den Første en Herredag i Kjøbenhavn, til hvilken Bisperne og Prælaterne, saavelsom de lutherske Prædikanter, Mester Hans Tausen og Selskab bleve stevnede til at møde og overgive deres christelige Troes Artikler, og Bekjendelse" o. s. v. Fra Landets forskellige Egne mødte de lutherske Lærere, saaledes fra Viborg, Reformationens Hovedsæde i Danmark: Jacob Schiønning og Jørgen Jensen Sadolin tilligemed Nicolai Christierni; Tausen, som for 1526 havde prædiket der den ny Lære, var allerede dengang Sognepræst i Kjøbenhavn. Den 9de eller 10de Juli overgav Tausen en, i de evangeliske Præsters Navn, forfattet Troesbekiendelse i 43 Artikler, hvilke, skjøndt det kan antages afgjort, at ingen Efterretning om, end sige Afskrift af den augsburgske Confession kunde i 14 Dage komme til Kjøbenhavn, dog har megen Lighed med denne, nøie Overeensstemmelse i Troens Lærdomme, og er kun forskjellig i Tone og Foredrag. Det havde saaledes kunnet være rimeligt, at hine 43 Artikler vare blevne anseete for den danske Kirkes Troesbekiendelse, men den angsburgske Confession, oversat paa Dansk 1533 a forannævnte Sadolin, fik snart i Tydskland ei blot religiøs, men og politisk, Betydning, og Danmarks Konge, Fredrik den Anden, befalede de Geistlig at rette sig i alle Henseender efter denne. Christian den Fjerde indførte Embedseden for Præsterne, ifølge hvilken de skulle lære overeensstemmende med de prophetiske og apostoliske Skrifter og den danske Kirkes symbolske Bøger (iblandt hvilke Christian den Femte, foruden Confessionen, optog de tre gamle Symbola og Luthers liden Catechismus); og Kongelovens første Artikel bestemte, at Kongen skal ære, tjene og dyrke den ene rette og sande Gud efter den Form og Maade som Troen reen og uforfalsker er bleven foresat og fremstillet udi den augsburgske Confession Aar 1530. Danske Lov siger udtrykkeligt: den uforandrede augsburgske Troesbekjendelse, efterdi Melanchton siden efter gjorde nogle Forandringer; hiin uforandrede Confession, aftrykt efter den latinske Original, blev ved Reformationens sidste Jubelfest 1817 omsendt til alle danske Pastorater, og blev den latinske Text saaledes erklæret for at være den gyldige. Jfølge Hs. Majestæts allernaadigste befaling af 5te Mai dette Aar skal paa førstkommende Søndag den 3die Jubelfest holdes i Anledning af den augsburgske Troesbekiendelses Overleverelse og Oplæsning. Om Juries eller Meddomsmænd, findes i et engelsk Blad følgende Stykke. Den Tid vil komme da, dersom en Mand siger sin Søn, at i et cultiveret Selskab, hvor Folket havde lærde oggrundige Dommere, til hvem de betalte store Sportler, og skarpsindige og kyndige Sag, forere, til hvem de betalte uhyre Sallarier, var man, ikke destomindre, noyet med at overlade Afgiørelsen, af sine mest forvillede Stridigheder til en Haandfuld Mennesker, udtagne i Flæng?) blandt Folk, der hverken vare lærde, grundige, skarpsindige eller kyndige, men ubekjendte med saavel Lovgivningens almindelige Grundsætninger som dens specielle Bestemmelser, uden personlig Anseelse, som kunde indgyde Tillid, og uden Ansvarlighed, - den Tid vil komme, da, dersom en Mand siger sin Søn dette, vil Drengen see ham i Ansigtet, og sporge, ved hvilken underlig Fornuftforvirring Menneskene kunde være blevne forledte til at handle saa taabeligt. Og dersom Faderen tillægger, at dette Selskab ikke blot handlede saaledes, men at det betragtede denne Tilstand som den menneskelige Visdoms Fuldkommenhedsfylde, da vil Barnet lee over Faderens formentlige Gjækkeri, og svare: at det omtalte Selskab, maatte have bestaaet af Jndbyggerne i et Galnehospital. Observations on Triats bu Jury. Et mærkeligt Exempel paa Følgerne af en Sags Undersøgelse ved Juni er givet i Udfaldet af en ved Skotlands Høiesteret i Edinburgh nyligen behandler Sag. Spørgsmaalet var, hvorvidt Proprietair N. M. til Godserne N. N. og N. N. kunde antages at have været ved sund Fornuft paa den Tid da han afhændede sine Godser til Ubeslægtede, og hvorvidt svig agtige Midler maatte have været anvendte for at bringe ham til at indgaae disse Handeler. Der var en 1) Oversætteren har foretrukket dette Udtryk for Edsvorne fordi de egenlige Dommere ogsaa ere edsvorne, og Jurier (hvor Jurvinstitut er) i det mindste nu tildags have Mere tilfælleds med Meddomsmænd efter danske Lovs 1 Bogs 5 Cap. 19 Art. end med enten de ved 114 - 8 afskaffede Tyltevidner eller de i 1 B. 16 Cap. endnu vedbeholdte men i Praris forlængst itte mere brugelige Sandemænd, hvis fælleds eller lignende Oprindelse med Jurier iøvrigt skal kunne udledes tillige af Konst navnet Ferdiet, der efter de tvende latinske Ord vere og dictum, antages at betyde: SandhedsOrd. 1) Jariet udnævnes blandt alle gode Statsborgere, som besidde en aarlig Jndkomst paa 10 Lsterl. i den Mindste. See Rey neber die Grundsatte der Rechtspflegge in England, 18228, 2ter Band P. 50. 3) Dette skal dog, i det mindste i Theorien og Mueligheden, have sin Undtagelse. Rey 2ter B. P. 78. Skare af Vidner paa begge Sider sammenkaldet, og de vare bragte til Edinburgh med stor Bekostning, fordi Godserne ere beliggende paa et fjernt Sted i Landet. Vi ville ikke søge at meddele noget Udtog af Behandlingen, fordi den ikke indeholder Noget at særdeles Jnterresse for Andre end dem, der staae i noget Forhold til Parterne. At Hr. N. N. aldrig var noget klogtigt Hoved, synes at være indrømmet paa alle Sider. Men om hans Aandsvaghed var saa stor at den gjorde ham udygtig til at bestyre sit Gods, er ikke saa klart. Retten synes at antage det. Der var ingen Mangel paa Sagforere. For Citanten mødte Generalprocurator (Solicitor-General: Hope og Hr. Robertson, for Jndstevnte Dhrr. Cockburn, Skene, Rutherford og en Yngre. Samtlige Taler skulle have optaget en Tid af næsten 21/2 Timer. Generalprocuratoren alene talede i omtrent 6 Timer, og den hele Behandling medtog 5 Dage fra Kl. 10 om Morgenen indtil Kl. 10 om Aftenen. Jury, bestaaende af nogle Landmænd, en Murer, en Bager, en Urtekræmmer, en Viopsynsmand, en Kromand, en Porcellainshandler, en Uhrmager, en Kjøbmand en Grovsmed og en Silke kræmmer forblev samlet endnu i 12 Timer; og derpaa erklærde den, at man ikke havde kunne blive enige om Sagen. Saaledes, efter at Omkostninger af Tusinder Lsterl. vare anvendte, efter at Retten, til Forsinkelse af andre Forretninger, havde været beskiæftiget i 4 Dage, efterat halvtredsindstyve Vidner havde været afhørte, og en Mængde Sagførere havde udtalet sig, befandt Parterne sig net op paa det samme Punct, hvor de havde begyndt. En nye Behandling kan finde Sted. De halvtredsindstyve Vidner kunne atter blive sammenkaldte; Sagførerne kunne gjennemgaae deres 6 Timers Taler igjen; flere Tusinder af Lsterl. kunne udgives : og endda kan det hænde at Sagen ikke kommer sin Afgjørelse nærmere end den er nu. - Vi høre vel tale om Cancelliretssager, og om den Vanskelighed og det Ophold, der i dem stille sig i Veien for Doms Erholdelse. 6) Men kan selv Cancellierettens Langsomhed lignes ved den Methode, hvorved alle med en Proces forbundne Udgivter, Moisommeligheder og Ængstelser kunne 1) J Engelland maa Vidnecitanten bestride Udgivterne paa Vidnernes Reise og Fortæring. Slutteligviis forholder det sig hermed ligedan i Skotland. Men om det ogsaa der er Brug, at de foruden at aflægge deres Forklaringer ved Hjemtinget, møde til yderligere Afhøring, ved Appellationssinstancerne, eller om Høiesteret i denne Sag fungerede tillige som 1ste Jnstants, vides ikke. 1) en Statssagsøger, der lig vor Generaliskal eller Kammeradvocat, tillige kan antage sig Privattes Sa) Ved Cancellieretten i London bruges ingen har, Re eier B. P. 81. gjennemgaaes uden at erholde nogensomhelst Dom 27. Der er ingen Gienstand, over hvilken mere Fordom hersker, endog hos lyse Hoveder med retskaffen Tænkemaade end over Retsbehandling ved Aany. Døren man Sir James Scarlett, eller Hr. Brougham, saa skulde man næsten troe, at jo mere udi dende og eenfoldig en Mand er, desbedre er han skikket til at besvare et vanskeligt, omfattende og forvillet Spørgsmaal. Men hvorledes er det dog muligt, at en Sag, som bryder Hovederne endog paa de meest ovede Sagførere, og som Dommerens Skarpsindighed har Møje ved at opklare, kan blive fyldestgiørende ordnet ved tolv Mænd, af hvem Jngen besidder saa megen Dannelse, at han enten kan sammenføje en Periode i sit Modersmaal, eller fatte den simpleste Sætning af enten Retslæren eller Logikken, Den Roes, som er ødslet paa dette store Redskab, er imidlertid ikke mindre underlig end den 7) At maatte begynde for fra og det mueligt flere Gange, er tilvisse tungt, men Noget som endskjøndt af andre Grunde, ogsaa hænder under enhver anden Procesform. En Forøgelse af Kilderne til denne Vidderværdighed er dog hverken saa slem eller saa parador som det vilde være i Overeensstemmelse med den Forestilling, Mange gjøre sig om Jurykke nødvendige Enighed, at dens Medlemmer i fornødent Fald maae ved Tvangsmidler, om end ikke just positive bestemmes til en forstilEnighed, for absolut at kjende enten fra eller til Uenighed eller ulige Meninger forudsætter, at Sagen er tvivlsom: den som forfægter en tvivlsom Sag, faaer at finde sig i at Stien falder ham lidt trang; og det bliver i saadan Sag stedse uvist, hvad der er bedst for enten den ene eller den anden Part, enten at Sagen strax altsaa ved Slumpetræf, afgiøres, eller at Forfølgningen, ligesonved en absolutio ab instantia, fortiden afbrydes. Retten kan tilkjende den Jndstevnte, der saaledes oftere bliver belanget efter tvivlsomme Beviser og samme Sag, skadesløse Omkostninger hos Citanten, der, 2den Gang, med Grund kan paalægges forud at stille Sikkerhed for Samme. Den blot midlertidige Frifindelse formedelst Mangel af overtydende Beviis pro eller contra har i alt Fald den fordeelagtige Side at den mere end Principer om Jndstevntes endelige Frifindelse naar fyldestgiørende Beviis imod ham ikke tilveiebringes, maa motivere denne til at umage sig for at godtgjøre sin Uskyld og altsaa for en Deel at bidrage til Sagens Oplysning. Denne Halvfrifindelse bruges ogsaa i de østerrigske Stater, hvor ingen Jry er, i criminelle Sager og Politiesager, ifølge Gesesbuch(af 3die September 1803, uber Verbrechen undschwere Polizen-Udertretungen erster Theil i 42 og imester Theil i 386, sammenholdt med 1ster Th. i 171 og 2ter Td. 2 437.