Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1844-03-30
1. Det Kongelige Danske Cancellie havde forlangt Amtsraadets Betænkning over et Andragende fra Bestyrelsen for Naarup Skole i Verninge Sogn om, at dette Skoledistrict maatte af den Sum, der indkom ved Salget af Verninge Sogns Degnebolig og Degnejord, erholde som Hjelp til Skolejords Anskaffelse et Beløb af 120 Rbd., der maatte udredes af Assens Amtsrepartitionsfond. J denne Anledning vedtog man at erklære, at skjøndt man ikke kunde indrømme, at Naarup Skoledistrict skulde have nogen stræng Ret til at fordre sig det ommeldte Beløb godtgjort, saa maatte man dog erkjende, at der efter de oplyste Omstændigheder kunde være nogen billighed for, at Skoledistrictet af Amtsrepartitionsfondet udbetaltes nogen Understøttelse i det omhandlede Øiemeed, og man vilde derfor ikke have Noget at erindre imod at en saadan Understøttelse udbetales med 50 Rbd., naar Sagen dermed i det Hele maatte ansees endeligen afgjort 2. Efter indkommen Begjæring fra Sogneforstanderskabe for Fielsted og Harndrup Sogne og ifølge de i den Anledning indhentede Oplysninger, blev der tilstaaet bemeldte Sognes Fattigvæsen en extraordinair Hjelp af 20 Rbd. af Amts fattigkassen. C. vedkommende forskjellige Gienstande. 1. Det udarbeidede Udkast til Amtsraadets Betænkning i Anledning af det Kgl. Rentekammers Skrivelse af 25 Julii f. A., hvorved forlanges Forslag til Forbedring i Huusmands standens og den hele Arbeidsklasses Kaar, blev vedtaget. Hos tvende af Amtsraadets Medlemmer, Grev Wedell og Landvæsenscommissair Evers, havde den Anskuelse gjort sig gieldende, at man forgiæves vilde bestræbe sig for at forbedre Huusmandstandens Kaar, saalænge man ikke tillige drog Omsorg for, at deslige Forbedringer virkelig kom Huusmændene tilgode og ikke bleve en ny Anledning for den interesserede Grundeier til at forhøie Byrderne paa de forbedrede Huse, hvorfor det formeentes, at de Fæste= eller Leie Vilkaar, under hvilke Husene overdrages, bør være undergivne Control og Authorisation af en Commission, der kunde beskikkes for et Amt, et Herred eller endog muligen et mindre District. Men da Amtsraadets Pluralitet havde troet, at en saadan Foranstaltning vilde medføre baade meget betydelige practiske Ulemper og et saadant Jndgreb i Contracts friheden, som ikke antoges at kunne bestaae med nogen af Parternes sande Tarv, saa bleve denne Anskuelses Momenter ikke nærmere udviklede. Jøvrigt troede man, at der maatte skjelnes mellem 3 forskjellige Afdelinger af den Klasse, hvis Kaars mulige Forbedring er Gienstand for Betænkningen, nemlig: a) Huusmænd med Jord, til hvilke maatte henregnes alle de Huusmænd, der have saamegen Jord, at dennes Dyrkning maa ansees som deres Hovederhverv, og hvorfor Grændsen antoges at kunne ansættes til 1 1/2 Tønde Landboniteret Jord; b) Huusmænd uden Jord, til hvilke ogsaa maatte henføres alle de, der have mindre Jordtilliggende, og c) Jndsiddere. J Henseende til Huse med Jord meente man, at Leiesystemet aldeles burde afskaffes, saa at de alene tillodes overdragne i Fæste paa Fæsterens og Hustrues Levetid, da man ansaae dette som en nødvendig betingelse for at bringe Huusbeboeren til selv at lægge tilbørlig Vind paa sin Jordlods Dyrkning, ligesom man antog dette at være Midlet til at skaffe denne talrige Deel af Huusmandstanden en større Selvstændighedsfølelse. At udvide det udelukkende Fæstesystem ogsaa til Huse uden Jord, meente man ikke at kunne lade sig gjøre, da disse Huses Bestemmelse, nemlig at give Huusly til Personer, der hovedsageligen ernære sig ved Arbeide for Andre, er altfor divergerende fra Fæstesystemet. En slig Adskillelse mellem Huse med og uden Jord, vilde imidlertid have til Følge, at man tillige maatte træffe Bestemmelser til at hindre eller vanskeliggjøre Delingen af Huuslodder, da det ellers kunde befrygtes, at slige Delinger iværksattes for at undgaae Forpligtelse til Husenes Bortfæstelse; men deslige Bestemmelser vilde dog tildeels falde sammen med de Foranstaltninger, man ansaae nødvendige for at modvirke Estableringen af et uforholdsmæssigen stort Antal jordløse Huusmænd. Fra Forpligtelsen til at bortfæste Huse med Jord maatte dog undtages de Huse, der overlades saadanne Personer, som staae i privat Tyendeforhold eller have Bestilling som Haandværkere hos Besiddere af Hovedgaarde, om hvilke Personer det maa forudsættes, at deres personlige Stilling, og ikke det Huset tilliggende Jordareals Drivt giver dem deres Hovederhverv, Fremdeles burde der paa andre Maader virkes hen til at opmuntre Huusmænd med Jord til deres Jordlodders bedre Drivt, saasom ved deres Udflytning paa deres Jordlodder, ved Huusloddernes Dyrkning ved Hielp af Køer m.v. Hvad angaaer Huse uden Jord, da antog man, at det paa mange Steder er deslige Huses Forøgelse til et uforholdsmæssigt Antal, der bevirker Klagerne over Huusmændenes maadelige Forfatning, og man anseer det nødvendigt, førend Fattigforsørgelsen opvoxer til en uoverkommelig Byrde, at træffe Foranstaltninger til at modarbeide den i Sagens Natur begrundede uforholdsmæssige Tilvæxt af Leiehuse uden Jord, medens man ved deslige Foranstaltninger dog maatte vogte sig for deels ikke at lægge Hindringer iveien for Befolkningens naturlige Til vært, som er en Følge af Næringsbrugens Udvikling, og deels ikke at modarbeide Lysten til Ægteskabs Jndgaaelse paa en for Sædelighed og Moralitet skadelig Maade. Blandt de Midler, der kunde anvendes til at modarbeide de jordløse Huses uforholdsmæssige Tilvæxt, vilde det være et af de naturligste, om en Deel af den eventuelle Byrde, som en ved et nyt jordløst Huses Opførelse etableret Familie kunde paadrage det Offentlige, blev paalagt Husets Eier; men da en saadan Foranstaltnings Jværksættelse vilde medføre næsten uovervindelige praktiske Vanskeligheder og Forviklinger, antog man det rettere, at det paalagdes dem, der forøge de jordløse Huses Antal, strax at erlægge til vedkommende Fattigkasse et efter Omstændighederne passende Beløb, hvis Størrelse indenfor visse Grændser kunde bestemmes af Sogneforstanderskabet. Fremdeles antog man, at det med Hensyn til Leiecontracter og Huse burde foreskrives, at de ikke maatte hæves med et kortere Varsel end 1/5 Aar, og kun til en vis Tid af Aaret, maaskee rettest 1 Mai. Med Hensyn til Jndsiddere antog man, at i det Væfentlige maatte det Samme gielde for dem, som i Henseende til jordløse Huusmænd, og at der saaledes maatte paalægges den, der agter at indrette nye Leiligheder til Modtagelse af Jndsidderfamilier, en Kiendelse til Fattigvæsenet, hvis Minimum dog muligen kunde sættes noget lavere end hvad der bestemtes for jordløse Huse.