Aalborg Stiftstidende, 1846-02-14
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 10de Februar. J en Correspondent-Artikel fra Paris af 17de Januar læses Følgende i Hamborger-Bladet "Jahreszeiten". Den danske Gesandts, Kammerherre Koss Afreise herfra bliver meget beklaget af hans Creditorer, hvem han har efterladt en smigrende Erindring af en Gjæld paa 300,000 Franker som Danmark vel kommer til at betale; thi Gesandten repræsenterer jo Landet, følgelig (saa maa Landet vel igjen være ansvarligt for hvad dets Gesandt giør, Den af Mrs. Gore udgivne Roman: The Queen, of Denmark, som nylig omtaltes, sees af engelske Blade at være en Oversættelse af Carl Bernhards Gamle Minder. Den omtales med megen Roes i flere engelske Journaler. - Ogsaa anmeldes som værende under Pressen: Tales from Denmark, by H. C. Andersen; translated by Charles Boner, with numerous illustrations by the Connt Pocci. (Fædrel.)- Aftenbladet indeholder følgende moersomme Fortælling: En Han=Sag. For nogen Tid siden have vi meddeelt vore Læsere en "Du-Sag, en Sag, hvori en holsteensk Bonde var bleven overmaade fornærmet, fordi en Embedsmand havde tiltalt ham med Due. Da det lader til, at de holsteenske Bønder have en overmaade honnet Ambition, kunne vi nu ogsaa meddele en Han=Sag. For nogen Tid siden har en Bonde i "Kieler Correspondenzblatt beklaget sig over, at en Greve og høi (!) Embedsmand havde tiltalt ham med Han". Da der nu nylig fandt en Forsamling af Bønder Sted hos den nævnte Greve, bad denne Bonden, da de andre gik bort, endnu at blive lidt, da han havde Noget at tale med ham om. Der forefaldt da omtrent følgende Samtale. Gr.: Han har i Correspondenzblatt ført Klage over, at jeg har tiltalt ham med han, dertil har han ikke havt nogen Grund, thi jeg har ikke dermed villet fornærme ham, derfor vil jeg ogsaa for Eftertiden sige han til ham." Bonden: "Men jeg holder denne Tiltale for en Krænkelse og Nedværdigelse, og naar De derfor siger hantil mig, saa siger jeg igjen han til Dem. Gr.: "Men det maa jeg alvorligt frabede mig, og vil i saa Fald vide at drage ham til Ansvar, thi han anseer det for en Krænkelse og Fornærmelse, vil altsaa krænke og fornærme mig, hvilket jeg ikke vil gjøre ved ham. Den forbløffede Bonde maatte dermed gaae." Aftenbladet søger saaledes i al Naivitet at gjøre sig lystig over at den holsteenske Bonde ikke har villet tillade, at en Embedsmand" tiltalte ham med "Du og at en anden Bonde ikke vilde taale, at en "Greve, som ovenikjøbet var en høi Embedsmand, sagde han til ham uden at Bonden sagde han til Greven igjen, indtil Hs. Høivelbyhed. vandt den store Seir, at forbløffe Bonden med en flauTalevending. Ja, er det ikke skrækkelige Tider vi leve i Bonden vil ordentlig have samme Rettighed som andre Mennesker, ja endog som Embedsmænd og - har man hørt Magen som Grever! Lad Jer kun ikke forbløffe", J gode Bønder, hvor Talen er og Eders virkelige Samfundsret. Vil Embedsmanden, imod Jer Villie dutte Jer, saa frabed Eder det i al Høflighed, og er en kolhøgen Greve ovenskjøbet saa uartig at sige han til Eder, saa forlang Artighed af ham eller gjengjæld med den grevelige Mynt; mere kan jo ingen Greve forlange; og leer S. T. Aftenbladet over Eders mageløse "Dristighed, saa le J igien; J ere saamæn ikke de Første, der have været satte i den Nødvendighed.