Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1794-02-21
Odense, den 21de Februar. Hans Majestæt har under 31te Januar. 1794 udgivet en Forordning af følgende Jndhold: Da Vi med Mishag have fornummet, at endeel af Land=Almuen paa nogle Steder skal være indtagen af den daarlige Fordom, at betragte det som et vanærende Arbeide, at tage Huderne af Heste og Qvæg, som døe af Sygdom eller andre tilfældige Aarsager; hvoraf Følgen er denne: at deslige Kreature, ved at henligge forraadnede paa Marken, foraarsage giftig og usund Luft, samt at Eierne tabe den Fordeel, som de kunde giøre sig af Huderne, ved enten at sælge dem til Garvere og Feldtberedere, eller og bringe sig dem til Nytte paa anden Maade. Vel formode Vi ikke, at der nu findes mange, saa ufornuftige og uoplyste, at de virkeligen troe at en god og nyttig Handling medfører Vanære, og at det kunde være en meere beskiemmende Gierning at tage Huderne af et Slags Kreature end af et andet, eller at det, i denne Henseende, giør nogen Forskiel, om et saadant Kreatur er slagtet, eller det paa andre Maader har mistet Livet. Jmidlertid, da det dog i visse Egne er bleven til en Vane, at denne vrange Fordom følges af de fleeste, deels, fordi deres Tienestefolk vægre sig ved at lægge Haand paa Arbeidet, deels, fordi de befrygte, at blive udsatte for Bebreidelser og Forhaanelser af andre, som, enten af Ondskab, Misundelse eller Taabelighed, kunne ville lægge dem til Last, at de ikke rette sig efter den, igjennem Vankundighed og Overtroe indførte, gamle Skik; Saahave Vi fundet for got, at rydde disse Hindringer af Veien, og sætte enhver i Stand til at giøre sig lovlig Fordeel af sin Eiendom; Til den Ende befale Vi herved allernaadigst: at 1) Naar noget af en Bondes eller Land boers Kreature, være sig Qvæg eller Heste, enten formedelst Tilfælde døer, eller det bliver dræbt, da skal Eieren, inden 24 Timers Forløb, lade Huden aftage det døde Kreatur, og derefter Kroppen nedgrave 2 Alen dybt paa sin Mark, med mindre Kiødet er af det Slags, og saa got, at det kan tiene til sund Spise, eller og Eieren vil anvende det til andet nyttig Brug, saasom: til at lægge det ud, for derpaa at skyde vilde Dyr (! Tilfælde af at han har Jagt-Rettighed) føde Hunde dermed, om Vinteren, eller deslige, i hvilket Tilfælde han dog først bør lade Huden aftrække. Befindes nogen at overtræde dette Vort Bud (hvis Gavn for Vedkommende selv og det Almindelige er saa indlysende) da skal den Skyldige ved Politieretten dømmes til at bøde 4 Rd. til Sognets Fattige, og desforuden tilpligtes at nedgrave Kreaturet paa ovenanførte Maade, under Straf af at bøde 2 Mk. til Fattigeassen for hver Dag han er Dommen overhørig. 2) Dersom noget Tienestetyende nægter at være Hosbonden behielpelig i at trække Huden af det døde Kreatur og derefter begrave det, da skal Hosbonden strax kalde tvende af sine Naboer til sig, og, i disses Nærværelse, selv lægge Haand paa Kreaturet, samt advare den modvillige Tiener om den Straf, han ved sin Overhørighed, paadrager sig; Skulde denne desuagtet vægre sig ved at efterkomme det, som ham befales, da skal han, for sin Ulydighed, første Gang dømmes til Fængsel paa Vand og Brød i 4 Dage, og anden Gang til en Maaneds Arbeide i Forbedringshuuset, hvilken Straf fordobles, saa ofte han siden findes skyldig i lige Forbrydelser; Undslaaer nogen Naboe sig for at følge den, som begierer det, i ovenanførte Tilfælde, da ber han bøde 1 Rd. til Sognets Fattigkasse. 3) Jfald nogen skulde være saa dristig og ondskabsfuld, at forhaane, laste, eller ilde omtale enten Hosbond eller Tiener, fordi disse, som fornuftige Mennesker og gode Undersaatter, have efterkommet de Pligter, som Vi, ved denne Anordning, have foreskrevet, til deres eget og det almindeliges Beste, da skal han bøde 4 Rd. til Sognets Fattige, og giøre den fornærmede offentlig Afbigt for Retten, og dersom han vægrer sig ved at bede den Forurettede om Forladelse, skal han, i det Sted, sættes en Time i Gabestokken eller Halsjernet, paa en Søndag naar der er Gudstieneste i Kirken. 4) Sognefogderne i Danmark og Lehnsmændene i Norge skulle, med alvorlig Nidkierhed og Aarvaagenhed, paasee, at denne Forordning nøiagtigen overholdes; Findes de heri forsømmelige, og de ikke, naar nogen af Sognets Beboere forseer sig derimod, strax andrage det for den vedkommende Rettens Betient, som fører Politiemester-Embedet der paa Stedet, da skal Sognefogden eller Lehnsmanden bøde til Fattigkassen, første Gang 5 Rd., anden Gang 10 Rd., og tredie Gang, foruden at betale den sidstbenævnte Mulct, afsættes fra sin Tieneste; Under Straf af lige Bøder skal Opsyns eller Oldermanden i hver Bye vaage over disse Vore Buds Efterlevelse og de pligtige til, naar nogen overtrædet samme, at anmelde det for Sognefogden. 5) J Tilfælde af, at Qvægsygen skulle yttre sig, da bør der, paa de Steder, hvor samme befindes, forholdes med Qvægets Jhielslagning og Nedgravelse efter de Regler, som ved Forordningen af 30te Novbr. 1778 ere bestemte. 6) Heste som døe af Snibe, eller dræbes formedelst befængelse af denne smitsomme Sygdom, bør ligeledes uopholdeligen nedgraves med Huden 2 Alen dybt under Jorden. 7) Vi have den Tillid til Vore Embedsmænd og Betiente, som boe paa Landet, at de ikke allene ville foregaae Almuen med et godt Exempel, i at efterlevede, samtlige Landboere, ved denne Lovgivning, paalagte Pligter, men at de endog (i Særdeleshed Præsterne) ville giøre sig Umage for at give de mindre oplyste iblant deres Medborgere det rette Begreb om disse Vore Bud, og sammes velgiørende Øiemærke; J øvrigt befale Vi, at denne Forordning ikke allene skal bekiendtgiøres fra Prædikestolene og ved Retterne, men endog at deraf allevegne skal uddeeles et tilstrækkeligt Antal Exemplarer iblandt Almuen, paa det at den desto vis, sere kan komme til hver Mands Kundskab.