Aalborg Stiftstidende, 1830-05-08
Den hellige Stad Mecka. (Den, den lærde Verden og det glimrende Haab, som det afrikanske Selskab i London havde grundet paa hans Opdagelsesaand og utrættelige Jver, alt for tidligt bortrevne, berømte og ulykkelige Burckhardt, havde ved sin Reise til Arabien begrundet sit Navns udbredte Hæder. Af ham er nærværende Skizze; den er taget af Edinburgh Review. Kun med megen Vanskelighed havde han opnaaer Tilladelsen til Ophold i Mecka, hvor han senere har været i fire Maaneder.) Mecka ligger i en snever Sandslette der, lig en Vold, er omgivet af en øde Klippekjæde, der ikke yder noget imponerende Syn. Man seer her intet Spor af Vegetation, og det drikkelige Vand maa ledes 3 1/2 Miil borte fra. Byens Jndre er imidlertid dog pænere end de fleste orientalske Stæders, hvis snevre og smudsige Gader, der uden Still eller Regel ere begrændsede at usædvanlig høie Leermure. Husene i Mecka ere opførte af mørkegraa Stene; Gaderne ere rummelige nok, at Pillegrimenes Tog kunne bevæge sig frie, og Vindueskarmene ere store nok til at man magelig kan see paa dette Skuespil; og da Stadens Grundeiere, for en stor Deel leve af den Leie de trække af de andægtige hertil vandrende Muselmænd, saa ere Vinduerne elegante udlagte og decorerede, for at drage disse Fremmedes Opmærksomhed til sig. Men i Henseende til Pragt og Smagfuldhed saa kunne Meckas hellige Mindemærker ikke maale sig med dem i den christelige Verdens Hovedstæder, og ei engang med dem i de syriske og barbariske Stæder af anden Rang; ligesaalidet kunne de sættes ved Siden af Mesterværkerne i Bygningskunsten med, hvilke Maurernes Herredømme har beriget det sydlige Spanien. Jndbyggernes Tal er 25 til 30000, 3000 Neger og abbysiniske Slaver med iberegnet. Den hellige Stads meest i Hærd og Ære holdte Mindemærke, som exalterer de Rettroendes Fromhed til det Høiste, er det store Guds Huus, kaldet Moschee; dette er, om end ikke det stirligste, dog et af de største religiøse Mindemærker i den mahomedanske Verden, der indtager omtrent en Fjerdingvei i Firkant. Det er mindre en Bygning end en tagdækket indlukket offentlig Plads, omgivet af flere end 5000 uregelmæssige Marmor= og Steen=Søiler. Disse Søiler ere til alle Sider forbundne sammen med Buer der bære smaa Kupler, 152 i Tallet. Jndbyggerne hænge ved den Tro, at en usynlig Haand udvider denne Bygning efter de Forsamledes Tarv, og at den altsaa vil kunde rumme al Verdens fromme Siele. Jmidlertid kan den dog rumme 35000 Mennesker, men der har aldrig været et saadant Antal forsamlet i samme. De mangfoldige Døre volde svære Lufttræk, men som af de Rettroende antages for Vingeslag af de Legioner Engle der bevogte Huset. Naar Bedetimen er til Ende, saa vises dette Gudshuus kun liden Ærefrygt. Lastdragere gjennemkrydse det i alle Rettninger. Fattige som intet Ophold have leire sig imellem Søilerne, og de frie Pladse tjene ofte til Tumlepladse for letfærdige og usædelige Spil, uden at der i ringeste Maade ændses herpaa. Denne Bygning er imidlertid kun indrettet som Forgaard for en endnu helligere, Kaaba kaldet. Dette Tempel er et stort Parallelogram af massiv Bygningsmaade og bestaaer af uhyre Steenblokke. Efter Jslamismens Lære er det en af de fortrinligste Handlinger at gaae omkring dette Tempel om Natten ved den hellige Lampes Skin, en Andagtsøvelse som kaldes Tvaf. Den Mængde af eventyrlige Sagn, (hvoriblandt at Englene havde nedsænket dette Tempel fra Himmelen paa Jorden 2000 Aar førend Skabelsen, og at de evindelig holde Tvaf) der hersker det Tempel betræffende ere utallige. Templet er behængt med et uhyre Stykke sort Silketøi som kaldes Kesua og er broderet i Sølv og Guld med Vers af Coranen. Naar saadan er Kesaa er forslidt saa klippes det i mange Sikker, og disse sælges imod svær Betaling til de Andægtige; Storherren lader da et nyt forfærdige. Kaabnens helligste Gienstand, ja den helligste paa Jorden for Musselmanden, er en sort Steen, for hvilken han nedkaster sig i dybeste Andagt. Denne Steen havde Engelen Gabriel selv overrakt Jsmael; dengang var den kridende hvid, men formedelst Menneskenes mangfoldige Synder er den vorden sort som Kul.