JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
J et af vore offentlige Blade læses nogle lystige Anmærkninger, der, uagtet deres Forfatter ikke nævner det Tidsskrift, hvori den korte Afhandling om Klædefabrication, som han med alle Slags Vaaben søger at bekjæmpe, findes, dog neppe kunne være stilede mod nogen Anden, end Jndsenderen, af Srykket om Klædefabrication i No. 8 af Kjøbenhavns Skilderie. Gjendrivelser af den Natur trængte i Grunden ikke til noget Svar, saafremt man kunde forudsætte, at man havde med lutter saakyndige Læsere at gjøre, men da dette ikke er Tilfældet, saa er det nødvendigt, ogsaa at besvare ugrundede og intetsigende Jndvendinger, for ei at give den Usagkyndige Anledning til at troe, at man ved sin Taushed, om just ei indrømmer Alt, saa dog endeel af det, der er bleven indvendt. Naar hiin unævnte Anmelder siger, "at han ikke veed, om han skal tage Stykket i Skilderiet for Alvor eller Skiemt," saa synes han ved denne sin Yttring allerede tilfulde at have godtgjort, hvorlidet hans Erindringer fortjente et Svar; thi er Klædefabricationen, een af Landets vigtigste Jndustriegrene, Skiemt, saa er dets Velfærd det ogsaa. Det er heller ikke for Anmelderens Skyld, men mere for den, der mueligen kunde lade sig blænde, at disse Linier ere skrevne. Jmidlertid er det at beklage, at Folk, der synes saa ganske at mangle al Sagkundskab, ville indlade sig paa at skrive om Gienstande af saa stor Vigtighed for det Almindelige. Den Tid da, efter Anm. Paastand, Klæded solgtes til enorme Priser, og Guldgruber fandtes ved at kaste sig paa en splinterny Erhvervareen", sigter upaatvivleligen til den Tid, en Alen Klæde solgtes fra 100 til 350 Rd. D. C.,men naar man tager i Betragtning, at Coursen den Gang gik efterhaanden op til 14000, saa er Gaaden løst, thi man kjøbte for Rdlre. D. C. som ei engang vare Skillinger, og disse frygtede man hvert Øieblik, skulde falde endnu mere. Man vilde altsaa da have vundet, hvad enten man havde solgt Kaffe og Sukker, eller og forfærdiget Klæde. Aarsagen dertil var, at enhver Vare steg, ligesom vor Cours forværredes. At dengang Adskillige bleve Klædefabricantere, som aldrig havde seet en saadan Fabrik uden for Kjøbenhavn, er just et Beviis paa, at det var Regjeringens Ønske, at enhver Borger skulde nyde den Frihed, at ernære sig paa hvad Maade, han bedst kunde. Det samme er Tilfældet i Frankerig, hvor en Mand kun behøver at betale et lille Patent, for at have Tilladelse til at fabrikere Klæde, og hvor forfærdiges vel bedre Klæde end just i dette Land.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
Hvad Fabrikanters Egnipager, Lyststed paa Landet, og Comoedieloger angaaer, saa er det noget, som er Andre ganske uvedkommende, og bliver Enhvers egen Sag. Naar en Fabrikant har Formue dertil, maa det jo ligesaavel være ham, som enhver Anden, tilladt, at bruge den, som det synes ham bedst.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
J Aaret 1813 var der omtrent i hele Danmark 400 Vævestole i Gang, og i dette Øjeblik er der neppe 100. Naar man nu regner 66 Personer for hver Væv, saa ere, ved Klædefabrikernes Forfald, omtrent 1800 til 2000 Arbeidere satte ud af Virksomhed. Hvilket uberegnelig Tab for Landet, saavel i financiel, som i moralsk Henseende, i et Øjeblik, da saa mange andre Næringsveie ogsaa ligge!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
Efter den Erfaring, som baad Frankrig og England afgiver os, seer man, at Forbud mod fremmed Klæde har den meest velgjørende Virkning der, og jeg gjentager endnu engang, at kun ved at følge disse Europas første Staters Exempel, og ved aldeles at forbyde Jndførslen af udenlandsk Klæde, vil man kunne haabe at høste den Nytte, som kan fremvirkes ved den vigtigste af vore Jndustrigrene, Klædefabrikationen. Bør Enkeltes Fordeel komme i Betragtning, naar det gielder Statens Vel, naar det gielder flere Tusinde af den simple arbeidende Klasses Underholdning, naar det gielder at afkaste det Aag, der af Udlændingen paalægges os, i det vi kjøbe hans Klæde, Det maatte overlades til Regjeringen at bestemme hvorlænge og paa hvilke Vilkaar et saadant Forbud skulde blive i Kraft. For at forebygge, at Priserne paa indenlandske Klædesorter ikke skulde opskrues, kunde samme fastsættes i rede Sølv, og i Forhold til Udlandets Priser. Erfarin Førend Fabrikernes Opkomst talte Kjøbenhavn 7000 Fattige, men ligesom hine kom i Veiret, sant dette Antal til 12 a 1300.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
Fra den Tid af Fabrikerne igjen kom i Forfald, tiltog de Fattige igjen saa meget, at Hovedstaden nu tæller 5000. Det som Tolden indbringer, kan neppe holde os skadesløse for en saadan Tilvært af Fattige, og kunde den end det, hvad er da saadan en Fordeel mod den Nytte, at 4000 Mennesker sættes i Virksomhed, og saa mange af dem derved afholdes fra at begaae Forbrydelser, og opfylde vore Straffeanstalter? gen vilde da snart vise, om vore Fabrikanter kunde holde Priis med Udlændingene; kunne de dette, hvorfor skulde man da ikke begunstige dem, kunne de det ikke, saa var det jo let at ophæve Forbudet. Men saalænge Erfaringen ikke har overbeviist os herom, synes det unyttigt at fægte i Luften. Desuden er dette ikke det første Exempel paa Forbud mod Jndførslen af Artikler, der forfærdiges her i Landet, for at ophielpe en indenlandsk Jndustriegreen. Jeg kan ikke indsee, hvorfor Klæde just skal være en Undtagelse. Hvad hiin Anmelder taler om "at betale et Product af hans Landsmænd dobbelt saa dyrt, som en Frommeds, og tillige være nøiet med, at det i Bonitet kun svarer halvt til hiint kan ikke gielde det indenlandske Klæde, og skal det gielde dette, saa er det et usandfærdigt Foregivende, om hvis Urigtighed enhver, der vil give sig den Umage, at anstille en Sammenligning, kan overtyde sig. Vort danske Klæde er langt fra at være overdreven dyrt, og kan, i Henseende til Godhed, sammenlignes med udenlandsk. Ja, man har endog i afvigte Aar indført Engelsk Klæde her i Byen, hvilket var langt slettere, end hvad man har frembragt her. Dog, Anmelderen tilstaaer selv at han er en Cosmopolit, hvor hans Oeconomis kommer i Strid med hans Patriotisme, og hvor let kan det ikke hænde, at en Alen dansk Klæde af een eller anden Farve, var for Øjeblikket en Rbdlr. dyrere end det udenlandske, og flux var han da forvandlet fra en Patriot til en Oeconom. Sandelig, med ham er ikke godt at stride. Anmelderens Declamation over Navnet Patriot, som han anseer "af Tidens Genius udstrøget i dets gamle bemærkelse af de fleste Nationers Ordbøger er ikke værdt at spilde Tiden paa. Saa meget maa betragtes som afgjort, at det er lettere at bestemme, hvem der ikke er Patriot, end hvem der er det, og blandt Jkkepatrioter kunde man maaskee henregne dem, der hellere vilde see en indenlandsk vigtig Jndustriegreen gaae aldeles under, end gjøre en liden Opoffrelse, det være nu af Penge eller Forfængelighed, skjønt dette Offer, som uheldige Tidsomstændigheder kræve maaskee for en meget kort Tid, er nødvendigt. Frihed er en herlig Ting, men bestaaer den ene i at kunne kjøbe eller indforskrive Producter af fremmed Konstflid paa den indenlandske Jndustries Bekostning, det er med andre Ord, i at sælge sin Afhængighed til Fremmede, for at kunne klæde sig i deres Tøier, saa er dette en Frihed, som man ikke bør misunde Cosmopolitten, men som Enhver, i hvis Bryst der endnu er et eneste uudstrøget Bogstav af Navnet "Patriot, tilbage, paa det alvorligste maa frabede sig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
Frankriges Fabrikvæsen stod ogsaa Fare for at lide Afbræk, skjøndt Klædemanufacturerne dog lede mindre; thi Regjeringen blev strax opmærksom derpaa og forbød alle udenlandske Fabricaters Jndførsel, hvilket Forbud saa strængt overholdes, at det hindrer Engelland at sælge sine Klæder til Frankrig, endskjøndt man der i det Hele kan kjøbe Klædet 25 a 30 PC. lettere end i Frankrig. Af Fransk Klæde faae vi aldeles intet, i det mindste saare lidt, da det er for godt og følgelig for dyrt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
Brabant og endeel af Tydskland have vi desværre at takke for at vi for endeel blive klædte, og den Opdyngen, som existerer i Brabant og Tydskland af Klæde, gjør at vi undertiden kan faae det for Spotpris. Vel behøver man ikke at gaae til Udlandet for der at søge Aarsagen til vore Fabrikers Ruin. Vi ruinerer dem selv, og spare altsaa Udlændingen Umagen; dog hvad Nød have vi, Fabriken paa Usserød existerer jo, og det er rigtig nok en Trøst, men der er den Omstændighed ved dette Establissement, at det drives for offentlig Regning, og man har endnu aldrig seet at en Fabrik, dreven for offentlig Regning, har betalt sig. Uagtet de uhyre Bekostninger, som ere anvendte paa denne Fabrik og de derved ansatte Mesteres Omsorg for, at frembringe gode Varer, saa er dog disse Klæder neppe saa gode, som de fra mange private Fabriker. Resourcerne og Manglerne ere her desuden omtrent de samme. Usserød har at vælge duelige Mestere, det have Private ogsaa, og er Entrepreneuren selv en kyndig Mand, da er dette et Fortrin, som giør, at Private fremfor Usserød maatte kunne forstaae ved umiddelbart Tilsyn at drive Tingen bedre. Den i den Anledning nedsatte Commission, som bestaaer af saakyndige Mænd, vil opklare Sagen. Det vil neppe være den ubekjendt, at Driften af Usserøds Fabrik har skadet Afsætningen for de Private.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
At det trykkende Udlæg af Jldsteds-, Mobilie- og 8 PC. Skatten, just indtraf paa en Tid, da Klædepriserne vare i Dalen, veed enhver, og ugrundet er det altsaa at Fabrikanten kunde lægge disse Udgifter paa Klæderne; han maatte tvertimod lide større Tab ved at beregne sine Udgifter, Men nu synes Anmeld, ganske at være kommen i Vilderede i sit Raisonnement, og paastaaer, at den Usserødske Fabrik mindst af alle bør øde lægges under noget Paaskud, thi, siger han: "naar dette er ødelagt og de Private hverken forstaae eller formaae at holde deres opreiste, men stikke den ene efter den anden Nøglen i Døren, hvad have vi da?" – Jeg besvarer Spørgsmaalet med et Spørgsmaal, naar de private Fabriker tilligemed de Usserødske er ødelagt, hvad have vi da At de indenlandske Klædefabriker ødelægges af de udenlandske, det siger, efter Anmeld. Mening, intet, men at det Usserødske ødelægges af de indenlandske, det vilde være Jammer og Skade! - Tiden, som er den bedste Læremester, vil imidlertid vise os, hvor længe den Usserødske Fabrik vil svare Regning. Anmelderen leverer os en Skildring af den danske Arbeiders Levemaade, der, om den virkelig ikke i mange Henseender var overdreven, neppe passer paa Arbeideren i vore Klædefabriker. Dersom der var fuldt op af Arbeide, dersom Klædefabrikanterne søgte Arbeiderne, og Arbeiderne ikke Fabrikanterne, saa kunde Anmelderens Paastand, maaskee have et Skin af Ret, men da det er vitterligt nok, at de fleste Klædefabrikanter have maattet afskedige den største Deel af deres Arbeidere, at mange af disse have, for at finde Livets Ophold, maattet tage deres Tilflugt til at grave Grøfter o. s. v., saa skjønnes ikke, hvorledes de i saa næringsløse Tider, saaledes som An meld. foregiver, kunne besøge Casortti og Prise, Gyngerne paa Vesterbro og Ratsachs (?) *) Have om Sommeren, drikke Punsch fra Kl. 4 om Eftermiddagen, kjøre Kildetourer, som koste fra 10 til 20 Rbdlr. hver, spise Gaasesteg om Vinteren, dandse i Kipper og Kieldere, gaae paa Bal og Maskerade, klæde sig i Fløiels= og Atlaskespeltse, Kaaber &c. Alt dette skulde de kunne gjøre nu, da der, som Anm. selv siger: "Fra hele Tydskland, Brabandt, Frankrig og Engelland indføres til Danmark omtrent ligemeget Klæde?"*) Jeg har kjendt en Amtsbarbeer paa Hjørnet af Myntergaden og Springgaden, som hedte Ratsach, men denne Mand er død formange Aar siden, og havde heller ingen Have, hvor han opvartede Folk med Punsch.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
Jndenlandske Efterretninger. Nakskov, den 5te Februarii, Kornpriserne ere her i denne Tid følgende: En Tønde Hvede 16 til 17 Rbd. En Tønde Byg 9 Rbd. 3 Mk. 29 Rbd. En Tønde Havre 5 Rbd. En Tønde Rug 12 Rbd. En Tønde Ærter 8 Rbd. (Mariboe Av.) Knud, Pontoppidan (Grand=Onle til Pro cantsleren Erich Pontoppidan) Provst i Nørreherred i Lolland, var 2 Gange gift. Med den første Kone avlede han 12 Børn, hvoraf de 10 vare dødfødde, hvilket Bønderne udlagde til en Straf, fordi han ei vilde kaste Jord paa dødfødde Børn. Han døde 1662 i sit 64de Aar. (S. Bl.) Aalborg, den 28de Januari 1818. Vor allernaadigste Konges Fødselsdag feiredes i Aalborg med rørt Taknemlighed af glade Borgere, der skjønner paa deres misundelsesværdige Lykke, at styres ved slette Frederiks milde Scepter. Hans hulde landsfaderlige Godhed og Viisdom var Emnet for glade Sange og offentlige Taler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
J alle Stænder og enhver Kreds yttrede Glæden, sig lydelig og almindelig. Søefolkene flagede, de Militaire havde festlige Optog, Borgerskabets Musik lød harmonisk gjennem Gaderne. Det dramatiske Selskab og Klubberne kappedes om ved passende Høitideligheder at tolke erkjendtlige Undersaatters Følelser paa denne glædelige Dag. J det occonomisk topografiske Selskab, som fra denne Dag begynder efter en anden Plan sin fornyede Virksomhed, holdt Pastor og Ridder Meden, som Selskabets Secretair, en skjøn og fyndig Tale, hvor han i et blomstrende Foredrag viste de sørgelige Følger, den tilendebragte Krig havde for Danmark, men tillige de frydefulde Udsigter Freden har aabnet for os i Fremtiden, hvoriblandt den ved den vakte national Vindskibeligheds Fremme, der tillige er Selskabets Formaal, at befordre det elskede Fædrenelands Held og Hæder. - Men af alle Festlig heder var ingen skjønnere og mere indgribende i enhver ægte dansk Mands deeltagende Følelser, end den i Klubben Enigheden, hvor vor ædle Stiftamtmand Hs. Excell. Hr. Geheime-Conferentsraad Frederik v. Moltke, som Stiftets første Embedsmand, og som sin elskede Fyrstes i en lang Aarrække trofaste, samvittighedsfulde og usvigeligen hengivne Embedmand og Undersaat, fremstod og skildrede for en talrig Forsamlig af Medborgere, med en Varme, der kom fra Hjertet og gik til Hjertet, de mange uskatteerlige Velgierninger og gavnlige Foranstaltninger til Landets Vel vi skylde vor gode Konges vise og faderlige Omhu i hans Regjeringstid; og skjøn var Talerens Løn, som hans Hensigt: at opflamme i sine Tilhøreres Barm samme hjertelige Taknemmeligheds Følelser for sin Fyrste, som han selv begeistredes af. Talen er trykt. Den maae og bør løses af enhver. Ethvert Udtog deraf vilde kun være en svag Gjenlyd af den deri aandende varmeste hengivenhed for sit Kongehuus og sit Fødeland. For og efter Talen affanges de i Dagens Anledning forfattede skjønne og fortræffelig udførte Cantater, der ligesom den ved Festligheden Aftenen derpaa i det dramatiske Selskab fremsagte Epilog og afstungne Sang, vare forfattede af den talent, kundskabs= og aandrige Pastor Henneberg. (Wandalls Av.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
J Aarhuus Avis No. 14 d. A. er indrykket følgende Bekjendtgjørelse: "Da Kjøbmændene Mussmann & Schwedler her af Byen, der skal have gjort sig skyldige i et betydeligt Falsum og Bedragerie, og derfor af vedkommende Kongens Foged ere decreterede personlig Arrest hvor og naar de maatte antræffes, have fundet Leilighed til at undvige, saa beder jeg herved tienstligst Alle og Enhver som disse Personer maatte forekomme, at paagribe dem og at aflevere dem til nærmeste Øvrighed, som tjenstskyldigst og tienstligst anmodes at sætte dem i sikker Forvaring indtil de, efter derom modtagende Underretning, kunde vorde af hentede. – De medgaaende Omkostninger skulde vorde Vedkommende erstattede. – Til Veiledning tilføies følgende Signalement: Schwedler er imellem 30 og 40 Aar gammel, 64 a 66 Tommer høi, vel proportioneret, rank af Bygning, middelmaadig af Statur, og har blonde HaarMussmann er af samme Alder, lidet lavere og kleinere af Vext, har en hældende Gang og ligeledes blonde Haar. Begge tale færdigt det tydske og danske Sprog. - Aarhuus Stiftamthuus d. 31te Jan. 1818. - Güldencrone."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
Ribe. J Anledning af vor elskede Konges Fødselsdag opførtes paa det borgerlige Selskabs Theater her i Byen, Skuespillet: Gouverneurer af Jndien. Efterat Stykket var til Ende, gik Dækket atter op, og i Baggrunden af Theatret saaes paa et der anbragt Altar, Hs. Majestæts Navnetræk i Transparent. Strax efterat Dækket var opgaaet fremtraadte 4 Mandspersoner af Selskabets Medlemmer og 4 hvidklædte Fruentimmer med grønne Krandse paa Hovedet. Efterat disse havde behængt Altaret med Krandse, stillede de sig hver paa sin Side af det og afsang een af et af Selskabets Medlemmer forfattet Sang, der endtes med et 3 Gange gientaget Hurra for vore gode Kongepar og det hele Kongehuus. - J Løverdags Aftes gjentoges Stykket til Bedste for Byens Fattige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
Capitels-Taxterfor 1817 Aars Afgrøde: Siellands Stift: Rug 13 Rbd. 6 Mk. 7 1/2 s. Byg 8 Rbd. 3 Mk. 13 s. Havre. 5 Rbd. 3 Mk. 15 1/2 s. - Fyens Stift: Rug 13 Rbd. 4 Mk. 7 s. Byg 8 Rbd. 2 Mk. 15 s. Harre 5 Rbd. 2 Mk. 6 s. - Aarhuus Stift Rug 15 Rbd. 2 Mk. Byg 8 Rbd. 2 Mk. 8 s. Havre 5 Rbd. 12 s. Boghvedegryn 30 Rbd. 2 Mk. 8 s. Smør 114 Rbd. - Aalborg, Stift. Vensyssel og Hanherreder: Rug 13 Rbd. 3 Mk. 4 s. Byg 8 Rbd. 1 Mk. 10 s. Havre 4 Rbd. 3 Mk. 4 s. Thye og Morsøe, Rug 14 Rbd. 3 Mk. Byg 8 Rbd. 3 Mk. Havre, 5 Rbd. 3 Mk. - Viborg Stift: Rug 13 Rbd. Byg 8 Rbd. Havre 4 Rbd. 5 Mk. 8 s. pr. Td. Ribe Stift: Ribe Amt, 1 Tde. Rug. 15 Rbd. 18 s. 1 Tde. Byg 10 Rbd. 33 s. 1 Tdr. Havre 5 Rbd. 78 s. 1 Tde. Boghvede, 11 Rbd. 64 s. 1 Lspd. tør Flesk 4 Rbd. 62 s. I Lspd. Smør 6 Rbd. 77 s. 1 Potte Honning 74 s. - Veile Amt. 1 Tde. Rug 15 Rbd. 70 sk. 1 Tde. Byg 9 Rbd. 1 s. 1 Tde. Havre. 5 Rbd. 3 s. 1 Tde. Boghvede 15 Rbd. 60 s. 1 Lspd. tør Flesk 5 Rbd. 35 s. 1 Lspd. Smør, 7 Rbd. 30 s. 1 Potte Honning 35 s. - Ringkjøbing Amt. 1 Tde. Rug 15 Rbd. 71 s. 1 Tde. Byg 10 Rbd. 73 tz. 1 Tde. Havre 5 Rbd. 89 s. 1 Tde. Boghvede 13 Rbd. 29 s. 1 Lspd. tør Flesk 4 Rbd. 38 tz. 1 Lspd. Smør 6 Rbd. 48 s. 1 Potte Honning 71 s.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
Kjøbenhavns Børs d. 10 Februari. Cours. Hamb. 2 M. 385, a vista 390. Amsterdam 2 M. - , a vista, . London 2 M. 16 Rbdlr. Paris 2 M. - . Spec. 398. - Specier solgtes til 23 Rbmk. 6 s. a 24 Rbmk., for Committeesedler blev givet (med Rente) III pr. 100; Oblig. (uden Rente) 99 1/2. Norske Rigsbks. 28 1/2 a 29. Dito Species. 18 1/2. Svenske Sedler 6. Rbmk. 8 s. - Disconto 6 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
Blandede Efterretninger. J Europa gjør man sig i Almindelighed besynderlige Forestillinger og Politiet og den offentlige Sikkerhed i de tyrkiske Stater. Men uagtet Despotismen uden Tvivl har opnaaet der den høieste Pynt, saa vaages der over Politielovene vel med barbarisk Strænghed, men med en Aarvaagenhed, som man savner i de fleste cultiverede Stater. En af de nyeste Reisende i Syrien, beretter, at Paschaen i nogle Dage, efter Sædvane, drog forklædt igjennem Salonichi, for at undersøge de Sælgendes Varer og Vægt. Han lod paa Stedet straffe en Bager, der havde overtraadt Politieloven. Bagerboutiken var ganske tom, og Eieren, en Bræker, stod ved en høi Pæl naglet dertil ved Øret, igjennem hvilket der var slaaet et fingertykt Søm, som var befæstet saa høit i Pælen, at Synderen maatte staae paa Tæerne, for ikke at lade Øret blive i Stikken. Hænderne havde han bunden paa Ryggen. Nogen Tid derefter fik han en Blok under Fødderne, at han kunde staae lidt mindre ubeqvemt. Det blottede Bryst og hele Ansigt var saa oversmurt med Honningvand, at Fluer og andre Jnsecter, samlede sig i Tusindtal. Han stod med Ansigtet vendt mod de hede Solstraaler, og allerede dette var en Tortur; Blodet dryppede stedse ned. To andre Bagere havde samme Dag af lignende Grunde maatte udholde samme Straf; en tredie ligeledes fordi han ikke havde bagt Brødet nok, og det altsaa veiede mere end naar det tilbørligen. var bagt, vilde have veiet. Saaledes fastnaalede bleve disse Mennesker staaende indtil Solens Nedgang. Den Reisende kunde ikke erfare om Boutiken han stod ved, var bleven givet til Priis for Plyndring, eller Bagerens Folk havde gjort den ryddelig. Her vare kun faa Tilskuere, og blandt disse Faa ikke en eneste Tyrk. De Forbigaaende opholdt sig ikke et Øieblik, men gik strax bort. Enten det nu skeete fordi man er vant dertil, eller fordi Tyrkerne ere mindre nysgjerrige, eller fordi man ikke ansaae det anstændigt at staae og maabe længe, man faae her langt fra ikke saa stor en Folkevrimmel som i Europa, naar Nogen staaer i Gabestokken &c. En Anden, som Paschaen havde kjøbt et Pund Druer af, hvorider manglede fem Lod, fik for dette Bedragerie 500 (!) Stokkeslag under Fodsaalerne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-10
Da fem af den talvinskreformeerte Kirkes Ældste, 1793, ved de nye Reglementers Bekjendtgjørelse, kundgjorde et lidet Skrift under Ti te Observations du Consistoire de leglige v. fr. aux membres du troupean, sur l'ecrit de Mr. le cons, d'stat Fr. de Conninck, med det Motto: Mentita est iniquitas sibi, troede Etatsraaden (forhen een af de Ældste) at burde svare herpaa, dog uden Bitterhed, i et andet lidet Skrift, paa 60 Sider, der udkom i Efteraaret f. A. hos Schultz. Dets Titel er: Reponse a Pecrit intitue observations du Consistoire etc., og har et fransk Motto, af C. de Beaumarchais, der paa Dansk lyder saaledes: "Naar det er en Ulykke at være indviklet i en Proces, hvis størst muelige Nytte er, at intet Ondt flyder deraf, saa er det i det mindste en Fordeel, at retfærdiggjøre sine Handlinger for en Domstoel, der sætter Priis paa den Nations Agtelse, hvis Øine ere heftede paa dens Dom." - Dette Skrift, som ikke lidet hædrer dets Forfatters Minde, og hans Retfærdighedskjerlighed, indeholder, blandt andre, saavel i Henseende til sund Sands, som Sandhedsiver, mærkelige Steder, følgende S. 37 og 38. "On ne pourrait assurement desirer un Pasteur qui remplit avec plus de 2de que møns. Mourier, tontes les fonctions de sa place, og qui, & cet gard, meritet, plus que lui, la reconnaissancedu Troupeau. Ce nest paa, a la veritee, lopinion des cinq individus (quatre sont mort des longtemps), qui veulent skriger en Soverains de la Communante, & qui se son lignes pour faire boire 4 mk. Mourier, jusqua la lie, le calice amer des humiliations de tout genre: mais le Public va les juger. Pour quils justifient, tout ce qulils ont sourdement mis de sa charge, il fandra quils syent antre chose a alleguer, que la tre singuliere raison, que le temple et presque desert, & que la recette pour les pauvres avait diminue de Rdl. 60, depuis le deres de en mr. Broca. Sile temple est desert & que les aumönes nyent diminue depuis ce temps, erest, en partie, comme a Pordinaire, 3 cause de la saizon, tous les gens aises de notre communaut, a peu pres, etant a la campagne mendant let, mais, principalement, parce que mess. les Anciens, lignes contre leur Pasteur, ne viennent eux, memes que tres rarement a leglise, & quils empechent les antres d', venir, parlerd discours & par leur exemple. Ces messieurs ont cru mintimider, en me reprochant, page 34. que c'est mr. Mourier, que jedefends: mais, ils me connaissent mal: je mefais un honneur de defendre, dans cette occation, Linnocence opprimee. Dailleurs, pourcombattre leurs faux raisonnements, ce nest paa se conrage qui et necessaire, mais la patienoe." Dette Sandhedens Vidnesbyrd er blevet gjentaget og paa ny bekræftet efter nogle Aars Forløb, "ved en vigtig Leilighed, saavel af Stats raaden selv, som af andre Notabler i Menigheden, og af H. H. Hr. Biskop N. C. Balle.