Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1845-10-16
Udlandet. Det lader sig ikke benægte, at den offentlige Stemning i Tydskland er mere bevæget end forrige Aar, den har især i Preussen, hvor man i den senere Tid synes at spore en misfornøiet Stemning, yttret sig lydelig i alle offentlige Blade, disse ere ere vor Tids Evopeer. Hoved themaet for vore selskabelige Sammenkomster danner, Politikken og Borgeren er endelig kommen til Erfaring, om, at ligesaa lidt som Regjeringen kan spise og drikke for ham, ligesaalidt kan den handle og tænke for ham. Dette Sidste kan bedre finde Sted i de tydskecatholske Lande, hvor Fornuften og Tanken er underkastet en fantisk Troes Lydighed. Det er derfor ikke forunderligt, at Tydsklands første Statsmand Fyrst Metternich ikke ønsker den ny tydskatholske Lære, som paa engang tilintetgjør den Glorie og løfter det Slør, der tildeels bedækkede Pavedømmet og Hierarchiet i de østerrigste Stater, en mere oplyst Acra, og et Folk, der kan frit, uden at være blændet af Fanatisme, beskue sine statsborgerlige Forhold, fordrer maaskee en anden Politik end den der er fulgt i et halvt Seculum. Noter ere afsendte fra Wiener Hoffet til flere tydske Hoffer, om at standse den nye tydskatholske Lære, men hvem kan standse Sandheden, i Tydsklands og de fleste of Europas Beboere ere ikke allene i volitisk, men ogsaa religiøs Henseende blevne myndige, og at modsætte sig den ny Læres Udbredelse, ville ikke allene være farligt for Regjeringerne, men den ville være en Spore for den, til at udbrede sig endnu mere; det synes forøvrigt at være ønskeligt, at den maatte udbrede sig og at ikke allene Tydsklands, men flere Landes Beboere, i religiøs Anskuelser nærmede sig hinanden. Uheldigviis indtræffe de Forbud og Restrictioner, der udstædes mod de tydstatholske Religionsbekjendere, paa samme Tid, som de Forbud, der udstædes mod Pressen, og disse Sidste blive alt mere og meere hyppige, især i Preussen og Baiern. Som bekjendt ere flere Skribentere i den senere Tid blevne forviste Berlin, nogle arrestede og enkelte fremmede Blade forbudne; og selv Værker, der ere skrevne om i Rusland bleve suprimerede. Hvad der er forunderligt, er at man troer at flere insinde Exemplarer kunne skjules; der fortælles saaledes fra Berlin, at da Keiserinden af Rusland sidst var der, forlangte hun til Gjennemlæsning Berliner Tidenden; men en høit anseet Herre sendte hende allgemeine Zeitung; dog Keiserinden sendte i den tilbage, erklærede at hun ikke kjendte denne, men forlangte den Anden. Formodentlig har hiin Embedsmand paa Grund af en eller anden Artikkel i Bladet, ikke villet levere Hs. Majestat den. Et Skrift kaldet das enthullte Preussen er bleven forbudet, og samtlige Berlins Boghandlere vare blevne opkaldte paa Politikammei ret og opfordrede til at tilbagelevere de Exemplarer af fornævnte Værk, de kunne være i Besiddelse af; men Hr. Boghandler Theile, en almindelig agtet Mand, erklærede, at han eiede kun eet Exemplar, og dette havde han kun faaet som Privatmand, og ikke som Boghandler, og da det var hans private Eiendom, ville han ikke udlevere Bogen; man er nu spændt paa at vid hvad Resultatet bliver. J Baiern er Censuren saa stræng, at flere Tidenders Redaction have faaet en Jrettesættelse, fordi de have optaget Beretningerne og Oprøret i Leipzig. Naar ingen, selv sandfærdig Beretning maa optages, saa eren Tidende ikke meere noget offentligt Organ Maatte kun saadanne extreme Forholdsregler ikke være aldeles uheldsbringende, eller lede til det modsatte Resultat. Saaledes var det de caholske Geistliges fanatiske Fremfærd, der leddede til friere Religions-Jdeer hos de catholske Troesbekiendere, ogsaa i politisk Henseende ere ukloge, Aanden og den frie Tanke nedkuende, Restrictioner farlige, thi de forbittre Gemytterne, og give ikke alene det revolutionaire Oppositionspærrie, men ogsaa den tænkende moderate Mand Grund til Misfornøielse. Dronning Ranavala paa Madagascar afskildres som et sandt Uhyre af Grusomhed, under hendes Formand Radamos Regjering gjorde Civilisationen og den christelige Religion store Fremskridt paa Øen, men den ny Dronning lod Missionairerne forjage, og lod de til Christendommen, overtraadte Jndfødte, halshugge eller levende brænde, og bliver ved med smaae Drillerier at plage Europæerne. Dronning Ranavallo er bestandig i beruset Tilstand, men er endnu en ganske smuk Kone paa nogle halvtredsindstyve Aar. Hun har 4 Mænd.