JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
Enhver har vist funden Flere, hvis Opførsel i ethvert Huus uden for deres eget, var en bestandig Kjæde af Hyklerie, og som under et smillende Udvortes skjulte de lastværdigste Egenskaber, hvilke naar de troede sig saa langt borte, at Andres Dadel ikke kunde naae dem, brøde ud af deres Fængsel, lig Vinde indsluttede i deres Huler.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
Et Brev fra Sir Poul Baggott i Madrid, fortæller følgende detaillerede Omstændigheder ved Riegos Henrettelse: Jeg saae den stakkels Riego lide. Jeg havde faaet en Plads ved et Vindue, omtrent 30 Alen fra Skafottet. Han blev trukken dertil i en Kurv, ved et Asen af det elændigste Slags. En nye Galge var opreist paa Plaza de Ceveda. Pladsen, var aldeles bedækket med Mennesker, saavelsom alle Huse, Vinduer og Tage deromkring. Kl. 1 ankom han og blev hjulpen ud af Kurven ved to Munke, som lode ham sætte sig paa Trinet af Stigen og holdt over ham et Kors medens han skrift tede. Hansteeg derpaa op af Stigen, og en Munk fik ham til at sige, eller hialp ham til at fremsige hans Troesbekjendelse, indtil han kom til de Ord: og i Jesus Christus vor Herre, - da Trinet, blev hurtigen revet bort under hans Fødder, hvorpaa Bøddelen sprang op paa Skuldrene af ham og i det han holdt sig i Redet, hvori han hang, reiste han sig ofte høit op i Veiret og derpaa kaste sig ned igjen paa sit ulykkelige Offer. For en i kort Tid bedækkede han den Lidendes Ansigt med et Lommetørklæde, og tog det derpaa hurtig bort igjen, svingede det over hans Hoved og raabte Vival som blev to Gange besvaret af Mængden. To Andre trak i hans Been, en hang ti Minuters Tid paa ham og en anden Karl slog ham med knyttet Næve, som et Tegn paa Beskjemmelse. Efterat Legemet havde hængt en halv Time, blev jeg inviteret af Baron Hardenberg, som havde Forretninger der, til at see ham. Det stakkels Menneskes Tunge, hang ude af hans Mund, der var meget opsvolmet og sort. Riegos Figur var meget smekker og hans Høide omtrent 5 Fod og J Tommer. Han har et Knebelsbart paa den øvre, Læbe, og var klædt i graae Pantalons, sort Vest, og var bedækket med en skidden Lærredskittel, der engang havde været hvid, kort sagt, man havde søgt at nedværdige ham, saa meget som muligt. Jeg lagde Mærke til at den største Glæde herskede blandt Mængden, og jeg saae mange Personer omfavne hinanden under Galgen. En Fransk Officeer, der var i det samme Værelse, som jeg, udraabte: fil quelle infamie, quelle insamie, (fy hvilken Skam, hvilken Skam 1), og begav sig bort. Besynderligt Tilfælde. saf the Montrose, Albroatkand Brechinterien.)
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
En Engelænder, der var tilstæde i Kirken, Notre Dame i Paris, da Te Deum blev af sjungen for de franske Vaabens Lykke i Spanien, den 12 October f. A., fortæller i et Brev Følgende: om den franske Konges sygelige Helbred og Udseende. Jeg havde hørt at Kongen var falden meget af i den senere Tid, men førend jeg havde seet, ham saa nær, som min Plads i Gaar tillod mig, ville jeg ikke have troet Halvedelen af hvad Ryg tet sagde mig. Hans forrige Embonpoint havde aldeles forladt ham og Svaghedens Slaphed, havde angrebet hans forhen saa kraftfulde Legeme. Hans Øine vare indsunkne, hule og dunke og havde intet beholdt tilbage af deres forrige Livlighed. Hans Kinder vare indfaldne, hans Læber havde tabt deres Afrundning og hans hele Væsen havde et udmattet og sygeligt Udseende, som viste en Sundheds Tilstand, der var langt bedre skikket til sit Sengekammers Rolighed og Eensomhed end til en saadan Ceremonies byrdefulde Støi. J de sidste atten Maaneder havde han været aldeles berøvet Brugen af den nederste Deel af hans og Legeme; men den øvre Deel og hans Ansigt var indtil for kort Tid siden forbleven ubetydelig forandret; Alderens eller Sygdommens ødelæggende Tand havde nu ogsaa angrebet hans øvre Corpus Den Armstoel hvori han blev rullet op af Kirkegulvet, var den samme han havde benyttet sig af i sin Vogn, hvorfra han var bleven løftet ned, uden at forlade den eller uden at forandre sin første Stilling. En Slags skraae Forhøining bedækket med Tæpper, liig de saakaldte Montagnes Russes var bleven placeret ved den store, Indgang til Kirken, saa at han kunde rulles op- og ned, uden at behøve at løftes over Trinene. Stolen, som var sat indenfor det Rækværk der bar Himlen, var saa overordentlig lav, at de opstilte Rækker af Gardere han passerede igjennem og Tilskuerne bag dem, maatte see ned paa ham. Hans Been laae udstrakte i fuld Længde, hans Fødder vare bedækkede med sorte Klædes Skoe, men synes unaturlig opsvolmede, tykke og stive. Hans Hænder holdt paa begge Sider fast om Armene paa Stolen, paa hvilke han lænnede sin Albue. Hans Hoved var sunken dybt ned imellem Skuldrene, og hans hele Person, uden Liv og Kraft, saae ud som et Menneske, der lider af en svær Sygdom. Til de Omkringstaaende, der modtoge ham med Hurraraab, opløftede han, aldrig et Øie, eller viste det mindste Tegn paa Tilfredshed eller Fornøielse. Kort sagt, jeg har aldrig været Vidne til nogen mere sørgelig Fremstillelse, og jeg tør vove at sige, at ikke et eneste Jndivid, som saae ham, ville have byttet Stilling med ham, for at nyde den Ære at blive sat under en kongelig Thronhimmel og blive rullet til Te Deum mellem en dobbelt Række af Kongelige Gardere." Pebersvendens Leveregister. (af the Observer.)¬
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
J sit 16de Aar begynder han at føle en Slags Hjerteklappen ved Synet af unge Damer. J den 17de bliver han gandske rød og forvirret, naar han tiltales af et smukt Fruentimmer. J det 18de, hans Dristighed i at conversere Damerne er meget tiltaget. J det 19de, bliver gyselig vred, naar han bliver behandlet af dem som en DrengI det 20de; viser han har store Tanker om sin egen smukke Person og Mandighed. J det 21de, Et Speil bliver et uundværligt Meubel i hans Paaklædningsværelse og undertiden finder det ogsaa Veien til hans Lomme. J det 22de; viser sig utaalelig Lapset. J det 23de; anseer intet Fruentimmer godt nok til at træde for Brudeskammelen med ham. J det 24de, fanges uventet i Amors Snarer. J det 25de, Forstaaelsen bliver, afbrudt ved den alt for store Indbildning, han har om sig selv. J det 26de, opfører sig mod hende, med en særdeles vigtig og overlegen Mine. J det 2de; giør Cour til en anden Dame, ikke uden Haab om derved at ærgre den Anden græsselig.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
J det 28de, er ærgerlig og rasende over at faae en Kurv. J det 29de; gjennemhegler det smukke Kjøn i Almindelighed som hjerteløse Skabninger.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
J det 30te, bliver knarvorn og ud af Humeur ved alle Samtaler og Ægteskab. J det 31te, tager nu mere Hensyn til et rigt Partie end før.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
J det 32te; begynder ikke at ansee personlig Skjønhed hos en Kone, for saa uundgaaelig nødvendig som før. J det 33te; beholder endnu en høi Jnd bildning om sig selv og om hvilken fuldkommen Ægtemand han vilde blive. J det 34te; har følgelig endnu det Haab, at han endnu kan faae et unge skyldig Noer til Mage. J det 36te, bliver hæftig, ja dødelig forelsket i en Pige paa 17 Aar. J det 36te, Au dernier desespoir, faaer endnu et Afslag. J det 37te; deeltager nu i enhver Slags Adspredelse. J det 38te, skyer den bedre Deel af det qvindelige Kjøn og søger Erstatning og Trøsfor hans Spleen eller Hypokondrie i mere godhjertede og medlidende Damers Selskab. J det 39te; lider megen Samvittighedsnag og Ærgrelse over at han handler saaledes. J det 40de, begynder at tænke paa at han bliver gammel, føler dog endnu bestandig nye ægteskabelige Jdeer skyde Knopper, men ingen nye Skud spire frem. J det Alde; en smuk, munter ung Enke begynder at gjøre Hovedet kruset paa ham. J det 42de; begynder at frie til hende med blandede Følelser, af Kjerlighed og Jnteresse. J det 43de; Jnteressen vinder Overhaand, som atter avler mange forsigtige Overveielser. J det 44de; Enken driver Gjelmed ham, da hun er ligesaa forsigtig som han J det 45de, bliver hver Dag meere gnaven og fatten Modbydelighed for det smukke Kjøn. J det 46de, Gigt og Nervesvaghed begynder nu at melde sig hos ham. J det 7de, frygter for hvad der skal blive af ham, naar han bliver gammel og skrøbelig; men søger endnu at overtale sig til at tro at han er en ung Mand. J det 48de: tænker paa at tilbringe et kjedsommeligt eenligt Liv. J det 49de, beslutter at tage et ungt, klogt Fruentimmer til Huusholderske og Selskaberinde. J det 50; føler en hvis stærk Tilbøielighed yttre sig ofte hos ham og har til Anfald af Gigt. J det 51de, er særdeles fornøiet med hans nye Huusholderske, som Sygevogterske. J det 52; begynder at føle Kjerlighed for hende. J det 53, hans Stolthed, oprøres ved Tanken om at ægte hende. J det 54de ; er i stor Forlegenhed hvorledes han skal handle. J det 55, beherskes aldeles af hende og er meget elændig. I det 56de; har mange Bekymringer for hvorledes han skal skille sig af med hende, og forsøger paa at faae hende til at rette sig efter hans Ønsker. J det 57; hun nægter at leve længere med ham saaledes. J det 58de; er podagrisk, nærvesvag og cholerisk uden Ende. J det 59de, føler sig meget syg, kalder hende frem for hans Seng, og lover at ægte hende. J det 60de, bliver hurtig værre, gjør hans Testamente i hendes Faveur og giver Aanden op i hendes Arme. Pebermøens Leveregister.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
J det 15de Aar; er meget ængstelig for at komme ud og tildrage sig Mandspersonernes Opmærk, somhed. J det 16de, begynder at faae Rys om Kjerlighed. J det 17de; taler om at boe med den Elskende i en Hytte, og om evig, uegennyttig Kjerlighed. J det 18de, troer hun er forelsket i en smuk, ling Mand, der har sagt hende nogle Smigrerier. J det 19de, er en Smule meere kræsen i sit Valg, som en Følge af at man har viist hende nogen Opmærksomhed. J det 20de; begynder at blive en Dame paa Moden og holder meget af at gjøre Figuter og beundres. J det 21de, faaer endnu mere, Tiltroe til sine egne Yndigheder og Fuldkommenheder og har ikke allene Haab, men Vished om at gjøre et brillant Partie. J det 22de; afslaaer et godt Tilbud, fordi Frieren ikke er paa Moden. J det 23de; har intet imod at følte omkring med hvilkensomhelst velopdragen Herre det er. J det 24de; begynder at undres over hun endnu ikke er gift. I det 25de, bliver meere forsigtig i hendes Opførsel. J det 26de, begynder at tænke paa, at en stor Formue ikke er saa gandske nødvendig. J det 27de; offecterer at ville heller omgaaes med satte fornuftige Mænd, end med unge Lapse. J det 28de, ønsker at kunne tilbringe. et roligt stille Liv i en Mands Arme. J det 29de, mistvivler desvære næsten om at blive gift. J det 30te, udspænder alle sine Garn. J det 31te, anvender en større Umage paa sin Pynt end forhen J det 32te; viser en afgjort Afsmag for alt hvad der hedder Dands (det falder hende nemlig vanskelig at faae gode Chapeauer.) J det 33te, forandrer sig over hvorledes Mandspersonerne kunne forsømme satte og behagelige Fruentimmers Selskab for at føite om med næsevise unge Tøse.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
J det 34te; affecterer i Conversation med Mandspersoner altid at være i godt Lune. J det 35te: er forskrækkelig misundelig naar man roser andre Fruentimmer meere end hende. J det 36te, Trættes bestandig med hendes Veninde, som nyelig er bleven gift. J det 8te, troer sig selv sidesat i Selskaber, J det 38te; holder meget at at tale om hendes Veninder, som ere blevne ulykkelig gift, og trøster sig med deres Ulykke.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
J det 39te, bliver daglig alt mere og meere ond og arrig. J det 40de, blander sig i Alting og er overordentlig tjenstagtig. J det 41de, frier, da hun er riig til en ung Mandsperson uden Formue. J det 42de, da det ikke lykkes hende, gjennemhægler hun dygtig det hele mandlige Kjøn. J det 43de; er aldeles hengiven til Kaart og Bagtalelse. J det 24de, ivrer forskrækkelig imod Tidsalderens Sæder. J det 45, viser en særdeles Kjerlighed for en methodistisk eller orthodox Præst. J det 46de, bliver næsten rasende da hun heller ikke kan beholde ham i hendes Lænker, og beskylder det hele Mankjøn for Udestandighed. J det 27de, bliver reent fortvivlet og bruger Snustobak. J det 48de, viser stor Ømhed for Katte og Hunde. J det 49de; Adopterer en ung, fattig Slægtning for at passe paa hendes Katte og Hunde. I det 50de, bliver kjed af Verden og udøser al hendes Arrighed og Harme paa den arme Stakkel, der passer paa hendes Menagerie.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
Anecdoter. En Criminalfange i Rewgate, som nyelig havde faaet sin Dødsdom, blev besøgt af Præsten, som alvorlig paalagde ham, at erkjende Retfærdigheden af hans Dom, og spurgte ham om han forsagede Diævelen, og alt hans Væsen og alle hans Gierninger, Den stakkels Karl løftede paa Skuldrene og bad Hs. Velærværdighed ville undskylde ham, thi da han skulle reise til et fremmed Land og viste ikke hvor han kom hen, saa ville han ikke gjøre sig Fiender der.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
J Sagen mod en vis Eunningham, der blev dømt til Botany Bay for Meeneed, anmærkede Retten: at Forbrydelsens Strafværdighed. blev forøget derved at Forbryderen var en Procurator. En Satiriens, der var tilstede anmærkede: at om det forøgede Forbrydelsen, saa formindskede det derimod Forundringen over at det var skeet.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
Udenlandsk. Ved nogle Hyrders Uforsigtighed er der ved Puicerda, i det nordlige Catalonien, opkommen en Skovbrand, der vedvarede over 14 Dage og ødelagde en betydelig Skovstrækning. Et frygteligt Uveir skal den 27de Juli saa skrækkelig have hæriet 27 Sogne i Ungarn, at 20,000 Mennesker derved ere styrtede i den dybeste Armod J Brussel have Speculanter opkjøbt store Qvantum Havre til Udførsel til Engeland, i Haabom betydelig Gevinst. - Den 27de f. M. er der allerede fra Glückstadt bleven afsendt en Ladning Havre til London, og en lignende laa seilfærdig den 30te.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
St. Helenas Beboere bleve den 19de Juni skrækkede ved et forfærdeligt Bulder, foraarsaget af et uhyre stort Klippestykke, som løsnedes fra en Bjergtop og nedstyrtede i Dalen. Der skeete imidlertid, ubetydelig Skade.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
Indenlandsk. Under 14de f. M. har Hs. Majestæt allernaadigst tilladt, at den for Aalborg Byes gamle trængende, Søefolk oprettede Stiftelse maa regne sin Stiftelsesdag fra den 17de Juni d. A., da Aalborg nød den Lykke af hans allerhøieste Nærværelse, og tillige at Samme lige allernaadigst maatte bære Navn af Frederiks Søemænds Bolig."At de engelske Havne i 3 Maaneder ere blevne aabnede for Jndførsel af Havre til Forbrug, har i Kjøbenhavn endnu slet ikke gjort nogen Forandring, i Kornpriserne.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
Foreløbig anmodes i Dagen alle Besiddere af Jordeiendomme, i det større eller mindre, at fredeom og i alt Fald opelske Buskværten: almindelig Beenved (Bunamus Europæus) TyskPfaffenhütchen, da den underholder og nærer en Jnseet, der under sin Tilstand som Orm er en meget rigelig Silkespindende. Prøve af dens Spinder nedlagt paa Dagens Contoir.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
En af Veile Amts første Landmænd, Hr. Dannebrogsmand Wolf i Vester=Nebel Mølle ved Kolding, der af Hede og et næsten Jntet har dannet en af Egnens betydeligste og skjønneste Eiendomme, i maatte Natten imellem den 21 og 22de August fra ste den haarde Skjebne at see sin gode Kornmølle Stampeværk, sine meget betydelige Ladehuse og de søndre Længde af Stuehuset, der alt af ham sel var bygget, forvandlet til en Askehob. Aarsage til Branden, der opkom i Kornmøllen, kan at skjønnes. Fem og Fyrgetyve paa Stalden staaende Qvæghøveder reddedes lykkelig. Et Sviin, meget torsken Korn, 80 trebundne Traver Rug, alt Ho- og Brændsel, nogle Senge, Jndboe og Vogne, samt næsten alle Avlsreskaber fortæredes. - Eiendommens Assurance-Sum var ved Omvurdering. sidste Aar nedsat til det Halve.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
En aldrende Mand fra Hørrup, der kjørte i Kornlæs forbi Palstrup i Lysgaard Herred, og la paa Læsset, fandtes nylig død, formodentlig af Lu tens Varme, eller Røgen, som et Stykke af Veie forfulgte ham, af et Stykke Hedes Afbrændning da han tillige have Brystsvaghed.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
For Hs. Exellence Geheimeconferentsraad i Moltke afreiste fra Aalborg gave Borgerne han en Fest hos Gjæstgiver Brünes og Officiererne en Thee-Collation i det til hans Minde stiftet Skovanlæg.) Ane Paulsdatter, sal. Niels Rondrups Enke, fra lægger sig i aalborger Adresseavis det ærekrænkende Rygte: at hun skulde ved Medicin have foranlediget en Piges Død. For Lysthavende er i Odense i denne Tid at fo et overordentligt stort Fruentimmer som efter Placaten har vundet saa udmærket bifald hos Konger og Keisere, at de have begavet hende med Foræringer af stor Værdie.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
Kjøbenhavns Kornpriser den 3die Septbr. Rug 2 Rbd. 3 Mk. a 2 Rbd. 4 Mk. 8 s., Be 1 Rbd. 5 Mk. a 2 Rbd. Havre 1 Rbd. 3 Mk. 8 s.a 1 Rbd. 5 Mk. pr. Td.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-09
Kjøbenhavns Børs, den 3die Septbr. Cours. Hamb. 2 M. 233, a vista 236. Spacier 238. Spec. solgtes til 14 Rbmk. 44 s. Disconto 5 pC. 4 pC. Kongl. Obligationer (uden Renter, 91 a 91 1/4. Nationalbank-Obligationer (af Laan, 4 Febr. 1820, uden Renter) 100 1/2 a 101 Rbdlr. r. S. eller 119 1/2 a 120 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbdlr. rede Sølv.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
Det rige Partie. Det selsomme Taarn. Min Ven Ründel og jeg, den nuværende Hofadvokat Fasbinder, vi studerede sammen i M. Derfra havde vi tidlig om Morgenen tager en Ridetour til det lille T. til Pindseskyden, forat more os der en Eftermiddag, og derfra igjen lystig og munter at vende tilbage. Vi loe meget og saaledes som det nu ofte gaaer til naar man kommer i Latter, saaledes raabte Randel paa engang: "Hvad Fanden er det for et sælsomt Taarn, der ligger foran os. Nu saae vi da først at vi havde forfeilet Veien. Jsteden for at naae M. vare vi neppe nogle Bøsseskud fra Staden B. Siden vi just ikke nu vare oplagte til at bedrøve os derover, besluttede vi at tilbringe Resten af Dagen og Natten i B., da vi endnu ikke havde betragtet denne bekjendte Fabrikstad nær ved. Et hvert Eventyr havde været os velkommen.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
Omendskjøndt man just ikke kunde anerkjende Compotencen af denne Smagens Dommer, saa blev hans bemærkning dog altid en Art Modbeviis for den, saavel hos mig som Randel fremspirende Frygt, det blev os tillige en Drivefjer mere, til at gaae ud paa nærmere Undersøgelser.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
Erobringsplan. Og - spurgte jeg Mennesket - ikke en Eneste har hidentil kundet finde Nøglen til denne Elsk værdiges Hjerte, Jkke En for omtrent en Uge siden har vel en Fremmed, som i Førstningen boede her hos os inlogeret sig, for at gefalde hende, ligeover for hvor hun boer; han skal være steenrig og seer ikke daarlig ud. Men det er en besynderlig særsindet En, saa at det vel neppe lykkes ham. J Øvrigt er han den eneste Mandsperson, som hun altid i hendes Selskabsjomfrues og Søsters Nærvarelse, modtager Besøg af i hendes eget Huus. Hm! det var tillige en Hindring og en Spore mere for Randel og mig, til at stræbe efter at gjøre hendes Bekjendtskab; Kjeldermesteren synes ikke at vide, at hos mange Fruentimmer, gielder selv den sletteste Særhed hos en Mand, mere end hans fortrinligste Egenskaber. Hvorledes, om det nu lykkedes en af os at stikke den Fremmede ud? Tilfældet havde ført os gandske uventet til B. hvem vidste hvad Skjæbnen endnu kunde føre i sit Skjold? Vore, Hjerter, ikke gandske saa nye, som de maaskee saae ud til, havde just Ferie. Et Forsøg paa den Skjønne kunde man derfor vove, uden at vi skadede en Andens Rettigheder eller vores egen Samvittighed. Vist nok, lod, efter Alt hvad i havde hørt, det Lette, Overfladiske af vores hidtilværende Kjerlighed sig ikke anvende paa den unge Enke. Hun forlangte, under alle Omstændigheder af Hjertet, at det skulle gandske hellige sig hende, ikke et Offer for Dage Uger, Maaneder eller Aar, men for det hele Liv eller for at udtrykke mig i Kunstsproget, for en heel Evighed; og hun syntes ogsaa at fortjene en saa dan Opofrelse. Saaledes var da for det Første den nærmere Bestemmelse fattet. Naar Kieldermesterens Beskrivelse over hende var overeensstemmende med Sandhed og en af os havde den Lykke at gefalde hende i Særdeleshed, saa behøvedes der hos en Skjønhed som hende, just ikke stor Betænkning: Vel studerede vi endnu, men Studeringerne kunde jo, om ikkeophøre, saa dog, isteden for paa Akademiet, fuldendes et andetsteds, mindre paafaldende ved de nye Forhold man derved kom i. Unge vare vi nu vistnok ogsaa; men dog allerede i flere Aar ikke længere for unge til at forestille en Ægtemand. Og min Formynder og Randels Fader, som i vores Mindreaarighed vist nok havde en ikke ubetydelig Stemme i Sagen, maatte jo ikke være ved deres fulde Fem, naar de af Egensindighed ville have forhindret os fra at faae denne store Gevindst i Ægtestandens Lotterie. Ak! vi kjendte dem jo. Allerede for den lille Tønde Gulds Skyld havde de ikke gjort det, omendskjøndt den ogsaa havde været sammensmeltet i Eet. Deri maatte vi nu vistnok finde os, at blot een kunde komme til at besidde Skatten, Randel eller jeg. Ved de store Egenskaber Damen befad, var det rigtignok bedrøveligt for den, der maatte gaae tomhændet bort; med det afhang ikke af os. Alt kom jo an paa, hvem hendes lille Hjerte erklærede sig for. Man seer allerede deraf, at vi af hendes Blikke, som endnu fra Tid til anden faldt over til vore Vinduer, allerede nærede saa temmelig Haab om at hun ville give den Fremmede Løbepas og ville beslutte sig til at tage en af os to. Den hvide Fane.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
Fortegnelse. over nogle almindelige Dyrs Levealder, efter de berømteste Naturkyndiges Opgivelse. Alder. Aldes. Et Asen. 30 Aar.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
En Tyr..... 15 Aar. En Kat..... 10 - En Hund. 14 - En Ørn.. 100 - En Gjed. . 8 - En O. 20 - En Hare. 10 - En Agerhøne 25 - En Due........... 8. En Væder. 15. En Ravn. 100 -Et Faar.... 10 -Et Sviin. 25 - En Turteldue 25 -
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
Anecdoter. En Herre som var ved de sidste Heste Veddeløb i Manchester fortæller: at et Fruentimmer med et ungt Barn i hendes Arme, gik af Nysgierrighed, ind i den Gaard hvor fremmede vilde Dyr vistes for Penge og tankeløs nærmede sig alt for nær et af dem (en hvid Løve) som pludselig slog sine Labber om det, vristede det fra Moderen og førende det kunde blive taget fra det rovbegierlige Dyr, reev det i Stykker, aad en stor Deel af dette stakkels uskyldige Væsen, og gjorde Ende paa dets Liv til Trods for Moderens og Vogterens Anstrængelser.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
Alle Damerne paa et stort Bal der blev givet i Buckingham House i London bleve forgangen høilig forargede, over en skotsk moderne Dame, der var særdeles elegant paaklædt i en kostbar Kjole af Sølv Flor, saaledes opfæstet 4 Amazon, at ved ethvert Trin hun gjorde blev Mottoet paa hendes Strømpebaand I Amour læseligt i guld Broderie. Om maaske Ordet: Hymen stod skreven høiere op, det vidste Pluraliteten af Selskabet ikke.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
Udenlandsk. Den 25de August gjorde Galeislaverne i Toulon Oprør, som det ikke lykkedes at dæmpe, før 16 af Forbryderne vare skudte og flere saarede. Hr. de Montefiore, i Svogerskab med Rotschilderne, er død i Lyon og skal have efterladt sig over 25 Mill. Fr.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
J England er skudt en hvid Svale, der uophørlig blev forfulgt og pikket af de Sorte.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
J London er Havren allerede den 31te August, paa Grund af den uhyre Tilførsel man venter fra alle Kanter, falden 2 Shilling og derover. Den meldes senere fra London, at med Kornhandelen var det flant, paa Havre nær, som igjen var stegen lidt Man mener, at der ved næste Parlaments=Møde, Novbr., vil blive tilladt en bestandig Jndførsel at alle Kornvarer, imod en vis bestemt Afgift.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
Paa St. Thomas har man den 20de Juli fornummet en heftig Jordrystelse. J Havnen var sjun ten et Skib, ladet med Kaffebønner.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
Børnekopperne grassere endnu stærk paa flere Steder i Europa, saasom i Portsmouth, Brussel, Nanen o. s. v.