Aarhuus Stifts-Tidende, 1816-02-20
J min Toft her, kun 7 Td. Land ser, med Ganperaf Berberisser til de fleste Sider og iøvrigt indsluttet. med Skov, haver og Gierde, er Havren tæt op til søndre Side af en Hæk, af Berberis, og Hartorn, mere rusten, ind til 10 a 12 Skridt derfra, end den Øvrige, som er god, undtagen det længst fra Berberisserne værende Hiørne, ved sydest Side af de Riisgierde, hvor den ogsaa er betydelig rusten. - Skulde det nu være Berberissernes Aande der skadede Havren det førstnævnte Sted, kunde det dog ei være Tilfældet det Sidste, da den er god i samme Strøg nærmere hine Buske. Men Solens stærkere Varme imod Hækken og Gierdet, mens Kornet er vaadt, og mindre Lufttræk, turde vel være en rimelig Aarsag til Rusten begge Steder. Rug faaes ikke her ved Gaarden, da Jordbunden ej er anseet passende, men Vinterhvide og Spelt lykkes, godt temmelig nær Beberiserne. - J Foldbye Sogn hvor ingen Berberisser ere, er Rugen af 2de Mænds Agre, meget rusten og svang paa den Ende som grændser til Mølledammen og et Kiær, men god paa den anden Ende. Mange saadanne Exempler kunde opregnes, men er unødvendigt da al Rug, saavidt jeg har seet eller spurgt, er meere eller mindre angreben af Rust dette Aar (det lidet der er voxet i Skygge undtaget) og har dog i Almindelighed temmelig god Kierne. Skulde altsaa de Jordbrugere, eller blet hver Bye, hvis Rug er rusten, melde det i Aviser, blev der ikke Plads i alle Jyllands Ugeblade. Men de fleste ville neppe holde denne Sag værd at skrive mindre kives om, siden Rusten dog ikke kan forhindres, og den Mening om Berbetissernes Jndflydelse, er taget i Overveielse af Mænd som dertil have mere Kald og Evne. Ønskeligt var det dog siden Sagen ei længere maae hvile) om Stemmer og Rugens Skadetagen ville lade sig høre fra Egne hvor ingen Berberisser ere, naar de kunne dersligge de Overtroende, men dette er neppe at haabe, thi da saadanne mene hine Planter kunne smitte i uberegnelig Afstand, værre end Pesten, ville de og troe eller sige, at de kunne virke fra den ene Ende af Landet til den anden, ja endog fra Sverrig, naar ingen er mere i Danmark. - Dog vover jeg ingenlunde at dømme om Mueligheden af Berberissernes, Indflydelse nær ved, eller i Berørelse med Kornet, thi det vilde være den største Ubeskedenhed, saalænge Videnskabernes og Landhuusholdnings Selskaberne ikke tør decidere; men at jeg anseer hiin Mening om Berberissens Virkning i lang Afstand, endog elet et Steenkast bort (uden for saavidt den som Hæk kunde skade længere) for en stor Fordom, det nægter jeg ikke, da man ikke dertil kan finde rimelig Aarsag, og det strider mod min egen og Fleres Erfaringer, hvoriblandt, som jeg hører, den berømte Thaers Eft Land det Tid. 1 B. 1 H. Paa 37. Ingen forarge sig derfor over, at jeg endnu huser og væler Lisse forfulgte Stakker, som en Lov Forordn. 29de Oct. 1794) anbefaler til varigt Hegn, endog imellem Marklodder, og ingen Autoritet har fordømt. Hos mig og de Fleste her i Landet staae de blot i Haverne, da Hegn er saa sieldent som lidet yndet Jeg troer endog at bidrage til Sandheds Oplysning, altsaa at gavne, ved at beholde dem til Sagens Paakiendelse, at Enhver kan tage behørig Nolice af dem; thi havde mine Berberisser været opryddede med de øvrige i Hammel, vilde man nu have sagt, at den gode Rug var en følge af Berberissernes Udryddelse, og dette havde dog været urigtigt. En Mand, som hvert Aar formerer fine, har sagt mig, at han iaar har meget god Rug nær ved dem. - Dersom de her meldte Erfaringer og Anmærkninger egne sig til at optaget blende de Hr. Hansen, søger, har jeg intet imod at de indlemmes i hans Samling, men ikke vilde jeg ønske, at det almeennyttige og yndede Skrivt: Landoekonsmisk Tidende, skulde forvandles til et Stridsskrivt om Berberisser, og vigtigere Afhandlinger give Plads for slige lidet betydende Meddelelser; thi de faae Berberisser i Landet, vare de end er gandske uskyldige, have vist saare liden Jndflydelse paa Landets Kornavl.