Berlingske Tidende, 1800-01-24
Paris, den 3die Januarii. Følgende er den Skrivelse, som Borgemesterne og Senne tet i Hamborg have under 16de Decbr. f. A. tilsendt Consulerne: Borger=Consuler. Hvad for forudfattede Meninger, der endog giøre Dem utilfreds med Magistratspersonerne i Staden Hamborg, saa kunne disse dog ikke undlade at henvende sig til Dem under Begunstigelse af de nye i Paris paafulgte lykkelige Tildragelser. Medens man seer, hvorledes den hele Nation overlader sig til de herligste og meest trøstende Forhaabninger, ville De i det mindste tillade os at tage Deel i samme, og yttre Ønsker for deres Opfyldelse. De ere for oplyste og for retfærdige til, at ikke være overbeviste om vort Sindelags Oprigtighed i den Henseende, og at tvivle om et Øieblik, at vi ikke stedse tage en meget mærkelig Andeel i den franske Nations Velfærd. - Den ubehagelige Tildragelse, at have arresteret og udleveret 4 Jrlændere, denne ulykkelige Kilde til saa mange Misforstaaelser, Forfølgelser, og Uretfærdigheder synes i den Grad at have opbragt Directoriet. at det end ikke vilde lægge Mærke, til hvormeget vor iagttagne Opførsel var upaaklagelige og udmærket ved den største og omhyggeligste Agtelse og Skaandsel for Republikens Regiering. - En ulykkelig Sammenklædelse af de meest bydende Omstændigheder, tillader os vel ikke at fyldestgiøre samme; men alt havde dog beviist den, at det skeedte meget imod vor Villie, og at det i det mindste, da vi hele Aar igjennem havde givet Republiken stærke Beviis paa vores Hengivenhed, ikke var saa stor en Uret, at vi i et kritisk og vanskeligt Tilfælde havde viist vor Tillid til den Ædelmodighed og Moderation For retfærdige og billige Mænd maae imidlertid blot virkelige Gierninger tale, og for at giøre dem bekiendt med samme, tage vi os den Frihed, at give dem derom den nøiagtigste Detail i denne Forestilling, Blandt hine 4 Personer, ved Navn Napper Tandy, Blackwell, Morris og Peters, ere kun de tvende første, som kunne beskieftige Deres Opmærksomhed; de tvende sidste Morris og Peters, ere stedse blevne anseete af det franske Gesandtskab selv, som sande Undersaattere af Storbrittanien. J ingen Acte, i ingen officiel eller ikke officiel Note, er bleven paastaaet, at Morris og Peters vare i Republikens Tieneste eller at samme paa een eller anden Maade hørte under civile eller militairiske Forhold. Den franske Minister har aldrig navnlig eller Jndividuel forlangt deres Frieladelse. Alle Actstykker og Ministerialnoter indskrænke sig til at forlange Napper Tandy's og Blackwelles Friehed. Historien giver intet Eremvel paa, at en krigførende Magt har holdt sig berettiget til, at kunne beskytte i en neutral Stad erkiendte Undersaattere af dens Fiende. For at tillade sig dette blev hidindtil fordret, at de i det mindste tilhørte samme, ved civile eller militairiske Forhold. De ere Borger-Consuler alt for retfærdige og ikke i Stand til at giøre es en Forbrydelse af tvende Menneskers Udlevering, som ustridig tilhørte en anden Nation, og aldeles vare fremm de for Republiken. Vi have altsaa blot at opholde os ved den Tildragelse, som angaaer Napper Tandis og Blackwells Arrestering og Udlevering. - De ville tillade os, at gjøre her den Forsigtighed anmærkelig, som Republikens Minister ved det Danske Hof. Borger Grouvelles Viisdom holdte for nødvendig i Henseende til samme, og som fald den var bleven efterfuldt af det her værende franske Gesandtskab, skulde have forskaaner os for megen Møie og alt det Onde, som Lidenskaber, Misforstaaelser og Fordomme have opvart os i Henseende til samme. Denne oplyste Minister, som Regieringen Kiøbenhavn vist alt for meget ærede til, at den skulde have befrygtet det ringeste Attentet af samme, holdte bemeldte Personers Sikkerhed sammesteds dog saa uvis, og den brittiske Regierings Reclamationer i Henseende til dem for saa grundede og retmæssige, at han, for at undrage dem den engelske Ministers Efterforskninger, fandt fornødent, at give dem sit eget Huus til et Tilflugtsstad. De kom hertil, i det de af en ubegridelig Vildfarelse betiente sig af en List, som allene kunde sætte dem i Fare. De veed, de see, at alle franske Republikanere, og alle de, som ere i Republikens Tieneste, nyde i vor Stad ikke allene den største Sikkerhed men endog ere optagne i samme med Udmærkelse og Venskab; og dog forglem mede alt hvad de tillige ere skyldige sig selv, deres Sikkerhed, deres Stand og deres Ære, og snige sig hemmelig, som Misgierningsmænd under falsk Navne og falske Characterer ind i vores Stad. Napper Tands antager det Navn Janes og giver sig ud for en fra Philladelphia ankommen Kiøbmand; Blackwelbetiener sig af det Navn Barthelem Bladfirst, og giver sig i geledes ud for en fra America ankommen Kiøbmand. Den engelske Gesandt fordrer officielt, at begge disse Kongen af Engelands Undersaattere, ved Navn Jones og Barthelem, skulde arresteres og udleveres. Det er almindelig bekiendt, at man ikke lettelig afslaaer fremmede Hoffers ministerielle Fordringer. hvori er forlangt deres Undersaatteres Udleverelse. Borgeren Rheinhard, Republikens Minister, havde og fundet hos os den samme Bredvillighed. Politiebetienten begiver sig først til Jones, siger hvem han er, og sporger ham om hans Navn. Han svarer, at han hedte Jones. Paa denne Tildragelse forkynder man ham Arrest efter den engelske Gesandts Forlangende, og som Undersaat af Kongen af Storbritannien. Han giver sig da ikke tilkiende, beholder sin Maske, og underkaster sig uden Knurren, uden Erklæring eller nogen anden Protestation den brittiske Regierings Reqvisition. Man finder hos ham hans Kaarde med det irlandske Vaaben. Hvorledes kunde man efter dette tvivle om den brittiske RegieringsErtlæringer, Hvorledes kunde man formode, at en Officeer i Republikens Tieneste skulde tillade sig at bære en Kaarde med engelsk Vaaben, Saaledes overleverede denne Mand, som efter sin egen Tilstaaelse hedte Jonnes, var Kiøbmand, og efter egen Bekiendelse og ustridige Foretagender en Undersaat af Kongen af Storbrittannien, sig selv den engelske Ministers Reqvisition, og constituerte sig som denns Fange.