Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-07-31
De 7 Taarne siger Niebuhr i sin Reisebeskrivelse 1ste Deel Pag. 26 er et Castel, som ligger paa den sydlige Kant af den Odde hvorpaa Constantinorel er bygget, da Serailet ligger paa den nordlige, det er bedre skikket til et Fængsel, hvortil det ogsaa nu bruges, end til at forsvare Staden, og Ol vier bemærker ogsaa: at det nu er kun et Statsfængsel, hvori Porten pleier at indspærre udenlandske Magters Gesandtere, saasnart den kommer i Krig, med dem. Man maae dog ikke betragte dette Skridt, af den Tyrkiske Regiering, som nogen Grusomhed; thi Hensigten er egentlig at betrygge en saadan Gesandt imod Pøbelens Voldsomhed. Det kommer imidlertid an paa, om at den nu kan giøre det, da Pøbelen og Militairen ere saa opbragte og Sultanen har saa liden Magt over dem, og det ermeget mueligt at Gesandten bliver et Offer for deres Raserie. J Aaret 1787 da Krigen udbrød imellem Rusland og Tyrkiet, blev den daværende Russiske Minister i Constantinopel Hr. v. Bulgakovden 10de August imod Traktaten af Kutchuk Kainardschi bragt i de 7 Taarne; men man behandlede ham meget godt, han fik Tilladelse til under Opsyn at tage frisk Luft paa Fæstningsværkerne, erholdt adskillige Beqvemmeligheder, og fik Lov til at have 7 af sine Domestikker hos sig.) Er denne vigtige Efterretning sand, som den formodentlig er, saa er da Krigen erklæret. Man vil derfore spørge med Nysgierrighed, hvad meldes derom fra Wien, men herpaa maae man svare: at Taushed ofte indeholder meere end Ord og at saavel den Østerrigske Jagttager som den Wiener Hoftidende har i de sidste to Postdage slet ikke meddeelt nogen Efterretning fra Tyrkiet. Det sidste man veed derfra er, at den Østerrigske Jnternuntius Grev von Lützov har tilbudt Porten sin Mægling for at bielægge de Misforstaaelser, som ere udbrudte imellem den Russiske Minister og Divanet; men at dette ikke skal have modtaget samme; vel bemærker man med føie, at Østerrig ikke gjerne seer Revolutionen i Tyrkiet, da baade Tyrkerne have viist sig som meget gode og fredelige Naboer mod Østerrig under den heele lange for det saa farlige Franske Revolutionskrig, og fordi Porten har altid ladet Handelen paa dens Provindser staae fritaaben for Østerrig, uden at lægge nogen Baand derpaa; men Tyrkerne kunne ogsaa giøre det alt for aalt og reent glemme alt hvad Orden og Menneskeli hed udkræver, er det især sandt hvad man melde fra Corfu, at Tyrkerne skulle i de sidste Dage have arresteret en Østerrigsk Captain og 5 Østerrigske Søefolk og ladet dem halshugge, saa behøver man ikke at vide meere; men i Paris vil man dog virkelig vide meere, thi der fortælles, og det som meere er, i Moniteuren selv, at der er holdet et stort Krigsraad i Wien, under Keiserens Forsæde, at en Armee paa 60,000 Mand forsamles paa den østlige Grændse, at Krigscancelliet er overmaade beskiæftiget, at den Østerrigske Flotille er afseilet fra de Neapolitanske Farvande til Archipelet, og at Regieringen vil afsende Frieherren af Lebeltern til Petersborg for at mægle. De Østerrigske Statspapiirer ere faldne betydeligt. – Man melder nu ogsaa fra Sachsen, at Kornudførselen dertil fra Bøhmen er bleven forbudt formedelst Troppernes Fornødenheder, som marschere til de Tyrkiske Grændser, hvorfore ogsaa Hveden er steget i Prisen i Sachsen. - Coureervexlingen imellem de Europæiske Hoffer er meget levende. Fra England høres intet politisk, man tier der som en Muur.