Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-03-06
Hvad der forresten tegner til at ville stifte den meeste Uroe i denne Fredsperido er Hierarchiets opvaagnende Aand. Er Adelsdespotie, Militaidespotie, Kiøbmandsdespolie, ubehageligt at skue hvor de yttre sig, saa er dog det geistlige Despotie det endnu langt mere; først fordi den angriber den ædelste Deel af vor Friehed, Aandens Friehed, og for det andet fordi man med Grund kan fordre det af Religionslærerne at de bør udmærke sig ved Selvbeherskelse, Sagtmodighed og Agtelse for andre Menneskers Rettigheder. Jmidlertid naar selv Protestantiske Geistlige kunne staae op i vore Dage og forlange Aandstvang, Ret til at indblande sig i det private Livs Forhold, hvor vil man da undre sig over at saadanne Anmasselser kunne finde Sted i de Katholske Lande. Vist nok er det at det gamle Hierarchie hæver sit Hoved paa nye; vi ville ikke engang tale om Spanien; hvor det bestandig har hævdet sit gamle Enevælde, og hvor Jnqvisitionen har trukket Overtroens Gardiner for Jndtrængelsen af enhver Lysestraale. Den er bleven forfærdelig allarmeret over et Fransk Værk i fire Qvartbind udgivet under Titel af Messias Ankomst i hans Glorie og Majestæt, af Josophat Ben Era. Storinqvisitoren Hieronymus, Erkebiskov af Tarascona har i en Forordning af 15de Januar d. A. forbudt, at nogen maae være i Besiddelse af dette Værk under Straf af den store Band og en Mulkt af 200 Dukater. Værket er vel ikke just selv fordømt, men skal først undersøges af de Spanske Theologer, men det forbydes fordi det har udbredet Uroe og Ængstelighed hos mange saavel Lærde som Ulærde og en Forskiellighed i de religiøse Meninger. – J Frankerige opstaae nye Talsmænd for Hierarchiet. Abbe Fayet har nyelig udgivet et Skrift, hvori han søger at bevise, at Kirken er absolut Herre over sin Forfatning og Regiering: at den verdslige Regiering har ikke Ret til at indblande sig i den geistlige Bestystyrelse, som allene bør staae under Paven, og Abbe Le Mennis forlanger i et andet Skrift, at man overgiver den hele offentlige Underviisning i Geistlighedens Hænder og frasiger sig alle nye philosophiske Systemer: Selskaber af sværmende Missionairer giennem streife de sydlige Departementer og søge at ophidse Gemytterne. – Den gamle Pave hævder den Romerske Curies tiltagne Rettigheder i deres fulde Udstrækning. For nærværende Tid finder en Strid Sted imellem det Romerske, Hof og det Baierske; Paven misbilliger det Religionsdikt som blev udgivet tilligemed Constitutionen og forlanger at det skal tages tilbage hvilket Regieringen nægter. Den pavelige Nuntius sætter den hele Catholske Geistlighed i Bevægelse i dette Rige og forlanger at de Geistlige, som have besørget Constitutionen skulle tage deres Eed tilbage, og at de som endnu ikke have aflagt den ikke skulle aflægge den. Den pavelige Runtius maae ikke vise sig ved Hoffet. Da han om Natten ankom til München og Lyset gik ud for Underofficeren, som skulde modtage ved Vognen hans Forklaring, sagde Spotterne: dette betyder ikke noget godt, selv bringer han ikke noget Lys med og vort puster han ud. Det er dog en rar Ting for os Danske at vi ikke skulle staae tilbage for andre Nationer. Thi kan man giøre Spektakker paa Theatret udenlands, saa kan man ogsaa giøre det paa Theatret i Kiøbenhavn; og reiser der sig Sværmerie og uchristelig Aand i andre Lande, saa begynder den ogsaa at vaagne her tillands; og kan de være stolte af i Paris at de kunne fremvise en Carnevals Oxe, som veier 2931 Pund, saa har Kiøbenhavn dog ogsaa en ganske anseelig Kammerad at stille ved Siden af den. Dog i to Ting kunne vi ikke maale os med Udlændingerne i Oeconomie med hiin Englænder i Paris, som for nyelig lod sin Kone begrave i opret Stilling for at spare at betale for en større Plads til hendes Liig paa Kirkegaarden; og i Embedsforvaltning med Staden Hagen i Tydskland, hvor den første Politibetient Ardenen melder, at man har i offentlige Anliggender at henvende sig til ham, fordi Borgemesteren og Politie secretairen boe uden for Byen og Raadmændene have andet at tage vare paa, end at give sig af med slige Ting.