Jyske Efterretninger, 1769-07-07
Naar en fra et Keiserligt Regiment for Liderligheds og Skarnstykkers Skyld bortdreven Fahne=Smed som man kan læse om i Medicor-Silesiacor-Satyr. Specim. IV. p. 89. har intet at leve af, giver han sig til Ungarn, tager sig forat curere Syge, reiser derfra til Wien, passerer der for en nys ankommen, fremmed, stor og berømt Doct. kaldes hen til hans forhen værende, men ham ubevidst, Oberst kommer De ogsaa 2 Rbs. ogsaa til ham kiørende i sin forgyldte, og med Laquaier behængte Karet, indpakket i hans skiønne Fløyels Kiortel. (Forestiller dem den for nogle Aar siden hos os omsværmende Landstryger og Markskriger Tadini.) Men hvorledes tog vel Obersten imod denne saaledes anstigende, og af ham strax kiendte Doctor, Saaledes var Complimenten: Kerl. Teusel har dich zum Doctor gemacht, Obersten sagde sandt sage mir, wo schlagt dich der Dønner hier her, und melcher Vor Herre havde ikke gjort Smeden til Docter. Jmidlertid udrettede dog dette Bekiendtskab saa meget, at den gode Smed=Doctor blev bange, smurte Støvlene og løb sin Vey bort fra Wien. See! saadanne sikkre Folk overgiver man sig til. Den første af disse ommældte to vil ingen betroe til at gjøre sig et par Skoe, omendskiønt han har lært at være Skomager: den anden vil man ikke lade raade for Compagmets Heste, da hans Profession dog var at beslaae dem og at curere dem, naar de fattedes noget og dog betroer Folk deres Helsen, deres Liv, ja det, de kiærest have, til saadanne, som ikke forstaae, og kan giøre end det, de dog fra Ungdommen skulle have lært langt mindre veed det, som de aldrig have faaet nogen Underviisning og Begreb om. Hvor latterligt er det ikke, min Herre, at see den, som for nogen Tid siden brugte Pleylen, nu at føre Lancetten; den, som styrede Ploven, nu at føle Pulsen, og den, som passede Heste, Stude, Køer og saa videre, og forsørgede dem med Foder, nu at curere Syge, og at give dem Medicamenter. Hvor forunderligt er det ikke at antreffe den ved den Syges Seng, og at give sig ud for Læge, der tilforn har staaet ved Ambolten som Smed, siddet paa Værkstædet, som Skomager, ligget i Felten, som Soldat, løbet omkring med Kramkisten paa Ryggen, som Bissekræmmer, Og hvor urimeligt er det ikke, ja hvor kyseligt tillige, at finde den, som man i Gaar saae, at slaae Hovedet fra en arm Synder et i Dag at agere Chirurgus, Medicus, begge Deele tillige, ja vel Apotheker med? Dog slige Medici søges ikke at andre end af Pøbelen, og saadanne Folk, som Opdragelsen, har gjort hos, at de tænke, og handle ligesom den. Man skulle snart tænke, at saadanne Mennesker forestille sig, at det, at 20 & og at tage Livet af deres næste, og at holde dem ved Livet, er ungefær et og det samme, og at til disseto, og i ret Tænkendes Øyne, ulige Ting, udfordres meget lidet fra hinanden, skiellende Videnskaber, som kan læres af een og samme Mester. Maatte man ikke snart være bange for, om man betiente sig af slige Medicastri, (After=Aertzte, Qvaksalvere, (de maae have paa Latin, Tydsk, Dansk et Navn, hvad foret man vil betille dem med) at de i Stedet for Lancetten skulle tage Sylen, og i Stedet for Snepperten, Jernet til at slaae Heste op med; Thi gammel Vane, som Ordsproget heder, bider alle Tider best, maatte man snart ikke frygte for, at man af visse af dem i Stedet for Mandel=Olie skulle faae Menneske Fet, og i Stedet for præpareret Hiortetakke Menneske Been. Men, min Herre, hvorfra meene de vel, at disse hos Pobelen saa høyt anseete Læger have deres Videnskaber, Jeg skal ungefær kunde sige dem det: En har været Vaage=Kone, Opvarterske, eller andet sligt hos en skrøbelig og sygelig Mand eller Kone. En anden har vasket Kiedeler og Kar paa et Apotek, gjort reent i Laboratorio, stødt i Morteren, og saa videre: En har været Tiener eller Kudsk hos en Doctor, har gaaet paa Apoteket med Recepter, har vel og været henskikket nu og da, for at forhøre, hvorleds de Syge befandt dem, og ved det at han har seet Recepterne og lugtet et og andet Godt i Apoteket, saa er han bleven saa viis og klog, en anden har tient 14 Dage, 3 Uger eller noget længere hos en Apoteker, eller hos en Chirurgus, og i den Tiid sluget en stor Deel Viisdom, som han er løbet bort med, en har cureret Heste, Køer, Faaer og Sviin, og derved har profiteret saa meget, at han sikkert ogsaa kan hielpe Mennesker, en anden har havt en Kone, hvis Moder agerede Doctorske i en stor Stad, og hvis Moder Fader var i sin Tiid en berømt Barberer i en bekiendt Flek, fra hvilken den Medicinske Viisdom er bleven forplantet paa Dotter og Dotters=Dotter, hvorved denne gode Mand. havde faaet noget med, en har havt en Moder, der som Jorde=Moder har taget imod næsten 1000 Børn, eller og hun har selv taget imod dem. Men Kiære burde vel slig en nægtes at være Doctorste, Man siger jo, at saadan Matrone virkeligen bliver det, naar hun har forløst 1000 Koner; Ligesom man vil paastaae, at Skarpretterne, naar de have rettet saa og saa mange (jeg kan ikke erindre Tallet; thi det er nogle og 50 Aar siden, min Amme fortalte det da have, som det heder, rettet sig frie, og bliver Doctores. Hæderlige Doctorsker, ærværdige Doctores dog alle disse ere naturlige Maader at komme efter Læge=Konsten, paa. Men, min Herre, hvad meene de om dem, som komme til deres Videnskab og Klogskab i Drømme, ved Aabenbaringer, i Henrykkelser, ved at faae fat paa Cyprianus: disse ere gjerne de allerviseste og klogeste af alle Thi de kan spaae Folk; De kan fortælle dem, hvad der enten er, eller skal hændes dem. De kan sige dem, hvad de have gjort i de lønligste Kroge, ja hvad de tænke; De kan vise igien; slaae Øyne ud paa Skarns Menneskeer; de kan standse dem, som vil løbe bort; de kan mane; binde Fanden; hielpe Forgjorte tilrette igien, og fortælle, hvo der har forgjort dem; ja de kan udrette mange andre Ting, som her vilde blive for vidtløftige at opregne. Men der ere endnu andre, som komme efter Medicinen paa andre Maader, de læse Henrich Smits og Hans Mikelsen Aalborg Læge=Bøger, Elia Beinons barmhiertige Samaritann, Veisbachs Curer, ja dersom de have været ved Militien og forstaae Tydsk, kikke de og i de her.