Viborger Samler, 1847-04-24
Forordningen af 17de Jan. 1820 forpligter StatsgjældsAdministrationen til aarligen at aflægge Regnskab for Rigsstændernes Forsamling, og yder herved denne Livsbetingelsen for en Rigets Velstand fremmende Virksomhed: den periodiske Sammenkaldelse. Samme Lov knytter til Medgarantiet for Rigsforsamlingen ei alene Laan, for hvilke Statens hele Formue stilles som Sikkerhed, eller som tjene til fredelige Øiemed, men ethvert nyt Laan, som Staten kunde see sig sat i den Nødvendighed at contrahere til sin Opretholdelse eller for at fremme det almindelige Bedste. Af denne Grund er StatsgjældsGarantiet væsentlig betinget ved en nøiagtig Kundskab om Landets Finantstilstand og om Statsformuens Tilstand, af hvilken Grund ogsaa Stændernes Medvirkning ved Dispositioner angaaende Domainerne danner en Deel af deres Retsgebeet. Fremdeles bestemmer Loven af 5te Juni 1833, at saalænge ingen almindelige Stænderforsamlinger finde Sted, skulle ogsaa Udkastene til almindelige Love forelægges Provindsialstænderne, hvilken Bestemmelse dog nu ved Oprettelsen af den forenede Landdag er afgjort saaledes (ihre Entledigung dahin gefunden hat), at det er fornødent at indhente den forenede Landdags Betænkning og Raad (das derBeirath. erforderlich ist) til alle almindelige Love, som have til Gjenstand Forandring i personlige og Eiendomsrettigheder samt i Afgifterne, og som ikke kunne erstattes ved Provindsial-Landdagenes og ved de forenede Comiteers Skjøn og Betænkning. Allernaadigste Konge- og Herre! J det vi, som troe Undersaatter, ære vor kgl. Beherskers Ord, selv da, naar det berører smertelig, og i Ærefrygt afholdende os fra at gaae ind paa Throntalen, komme vil kun ihu D. Majestæts Erklæring, at Statsgjældsloven af 17de Jan. 1820 i sin uudførte Deel giver Stænderne Rettigheder og Pligter, der hverken kunne udøves af Provindsialforsamlinger eller af Comiteer. Ei heller formaae vi at anerkjende, at den forenede Landdag i de Samme som Rigsforsamling tilkommende Functioner kan retsgyldig repræsenteres, ved andre Stændercorporationer, og at den forenede Landdags Medgarantie kan erstattes med Hensyn til Optagelse af Laan ved at tilkalde saadanne Corporationer. Adlydende D. Majestæts Opfordring, og i Begreb med at begynde vor Virksomhed, føle vi os i vor Samvittighed forpligtede, for at værne om Stændernes Rettigheder, til at nedlægge for Thronen denne ærefrygtsfulde Erklæring. Tillidsfuldt hæver vort Blik sig til den høihjertede Fyrste, der i sin Viisdom forsamlede og omkring sig, for at Kronens Magt kan paa et fast, urokkeligt Grundlag forbinde sig med Stændernes heldbringende Virksomhed. D. K. Maj. har selv betegnet Retten som dette Grundlag, som denne Jordbund og udtalt det fyrstelige Ord: "Jmellem os være Sand Vi leve i det glade tillidsfulde Haab, at paa hed saadanne Grundlag, vil Fædrelandets Fremtids Bygning reise sig skjønnere og skjønnere. Da er Kronens Magt fast begrundet, thi den er rodfæstet i Nationens moralske Bevidsthed; da er der for det preussiske Folk betegnet, en Udviklingsbane, sikkret imod Nutidens sociale Farer. Under en kraftfuld monarkisk Regjerings Velsignelser vil det vorde deelagtig i et frit, offentligt, alle Folkeklasser hævende Statsliv, og, flokkende sig om sin kgl. Fører, vil det gaae den store Bestemmelse imede, hvortil Forsynet har kaldet den preussiske Stat og med den hele det tydske Fædreland." Adressen, saaledes som samme er antagen af Landdagen stemmer i Jndledningen lige indtil Ordene: "Forordn. af 17. Jan. 1820 forpligter Statsgjælds-Administrationen ordret overeens med v. Beckeraths Udkast, derefter kommer følgende ved Auerswalds Amendement antagne Passus: Til D. Kgl. Majestæt nære vil den Tillid, at Allerhøistsamme ikke vil betragte det som en Mangel paa Taknemmelighed, naar vi i Løbet af Forhandlingerne gaae nærmere ind paa de Puncter i Forordningen af 3die Febr. d. A., hvori Mange af os savne den fuldstændige Overeensstemmelse med de ældre Love. Thi – for at D. kgl. M's. troe Stænder kunne være en sand Støtte for Thronen, for at vi paa en virksom Maade kunne yde D. M. Hjelp for at fremme Fædrelandets Lykke og Velvære - da maa der hos dem, som vi repræsentere, leve den Overbeviisning: at – saaledes som Kronens Ære og Kraft er os dyrebar, – saaledes ere ogsaa de os af vore Konger forundte Stænderrettigheder os dyrebare, at vi bevare og pleie begge som uskatteerlige Klenodier. Skulde Landdagen under sine Discussioner (Berathungen), skulde D. kgl. Maj., ved dens Grunde, der med Ærefrygt ville foredrages, komme til Overbeviisning om, at der findes saadanne Afvigelser imellem de gamle og de nu bestaaende, Love, da betvivle vi ikke, at D. kgl. Mais. Viisdom og Retfærdighed vil vælge de Veie, der lede til deres Udførelse paa en saadan Maade, der er forenelig med Preussens Tarv og Velvære, – denne Velvære, der beroer paa et trygt og ordnet Retsgrundlag." Slutningen af Adressen fra Ordene: "Adlydende Ders Majestæts Opfordring: stemmer derefter atter ordret overeens med v. Beckeraths Udkast.