Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1806-04-16
Vor sindrige Mekanikus Riffelsen forener nu med sin Melodika to nye hidtil ukjendte Jnstrumenter, det ene er en Kjempemelodika, som man kunde kalde det, der har to Octaver Toner, hvoraf den høieste netop er den dybeste at hans rette Meloddikas 4 Octaver; det giver altsaa dybere Toner, end man hidtil paa noget Orgel har kunne tilveiebringe. Dette nye Jnstrument, som han tænker at kalde Stentor eller Brontison, mangler kun endnu 4 Toner og en Resonantsbund. Det andet er et Melodika af to Oktaver, hvis dybeste Tone er den samme som den høieste af hans rette Meloddikas 4 Oktaver, og yder altsaa høiere Toner, end man hidtil endog med Fiolinen har kunne fremtvinge. Dette, hvis tre Oktantoner ere færdige, agter han at kalde Filomele. Melodika med disse to Hjelpeinstrumenter omfatter altsaa 8 Octaver Toner. Musikkjendere længes efter snart at høre en Konxert opført med disse tre Jnstrumenter, og ønske blot, at denne Tid ikke skal forsinkes ved den Mangel for det Nødtørftige, som saa ofte nøder Kunstneren bort fra disse skjønne Bestræbelser. Medens Keiser Alexander var i Berlin, strømmede nys, gjerrige Tilskuere i Hobetal til Slottet for at see ham, 9, naar dette Ønske var tilfredsstillet, grupperede man sig sædvanlig og talte om politiske Affairer, hvor man da iblandt rev Bonaparte meget ilde ned. Da en gammel Underoffficeer, som i nogen Frastand længe havde været en tans og opmærksom Tilskuer, omsider mærkede det ingen Ende kunde faae med deres Dadel over Bonaparte, vendte han sig til en Anden, der ogsaa stod og hørte til, og sagde med stor Høitidelighed: "Stakler! de troe at kjende Bonaparte. Denne Bonaparte søger Jntet; men Gud søger Bonaparte, For nyelig blev en Bøssemager hentet til et Huus i London, før at tage Laasen fra en gammel Bøsse. Jnd vendig paa samme stod følgende Ord i det tydske Sprog: Hvo som kan og vil opdage Under-Statssekretairen den Person, der har Bøssen i Hænde, som denne Laas hører til, skal efter Fortjeneste blive belønnet og maae ovenikjøbet udbede sig en kongelig Naade. Det blev meldt for Regjeringen, og paa Forespørgsel hos Eiermanden, hvorledes han var kommen til denne Bøsse, svarede han: at den endnu i hans Faders levende Live var bleven sat ind i Huset af en Tydsker, som pludselig havde gjort sig usynlig. Ved nærmere Undersøgelse fandtes i Bøssen et forborgent Gjemme, hvori laae Depescher, hvoraf man tydelig saae, at Friderich den Store efter Slaget ved Breslau havde brugt den til deri at sende sin Minister i Berlin fornødne Jnstructioner. Men Koureren, som skulde overbringe dem, blev myrdet underveis og Kongen udsatte en stor Belønning for Opdagelse af Morderen. Tydske Patrioter have besluttet at oprette den udødelige Schiller et værdigt Mindemærke. Man havde opfordret alle Tydske Skuepladse, der beløbe sig ialt til 36, til at understøtte dette Foretagende. Fire af dem have allerede bidraget 3519 Rd. J Riga, hvor man i dette Øiemeed opførte Don Carlos, indsamlede man paa en ene ste Aften 1000 Rdlr., uagtet en Aftens sædvanlige Jndkomst kun pleier at være 300 Rdlr. Jdeen til dette Min. demærke er ikke en Steen, som aldrig vil kunne holde sig saalænge som Schillers Værker, men et lidet Landgods, der kommer til at hedde Schillers Ære, og bestemmes som en uforanderlig Arv for hans Efterkommere. Han har efterladt sig to haabefulde Sønner. Godset vælges i en fortryllende Egn, og i Skiødet paa samme anføres Oprindelsen til Stiftelsen og Navnene paa de Skuepladse der have deeltaget. Over Hovedindgangen sættes en passende Jnscription, og paa et beqvemt Sted i Haven eller Lunden opsættes den Hedenfarnes Brystbillede, forfærdiget af hans Ven Dannecker.