Aalborg Stiftstidende, 1830-07-24
Ven algierøde Expedition. Af det Omstændeligere ved Algiers Overgivelse er følgende et Udtog. Den 4de Juli Kl. 4 Morgen begyndte Beskydningen af Keiserfortet, med 26 Jldsvælg, hvoriblandt 10 Stkr. 24 Pundere; Fjenden fyrede i de første 2 Timer med Virkning, og viste sig tapper, men maatte allerede Kl. 8 ophøre. Man begyndte at skyde Breche. Kl. 10 forsvandt en Deel af Keiserslottet med frygteligt Knald. Luer, Støv, og Røgskyer stege uhyre høit, Stene fløi i alle Retninger, uden dog at foraarsage betydelige Uheld; udentvivl havde Forsvarerne tabt Modet, og vare Kl. 9 dragne ind i Staden, hvorpaa Deien havde befalet Krudtmagazinets Sprængning i Slottet. Kl. 2 kom en Parlamentair paa Slotsruinerne og tilbød at erstatte Krigsomkostningerne; men Bourmont fordrede, fremfor Alt, Besiddelse af Fortet Kassauba, de andre Forter og Havnen. To af Algiers rigeste Mohrer afsendtes af Deien, for at forlange Vaabenstilstand; Kl. 3 kom hans Secretair, ledsaget at den engelske Consul og Viceconsul, forlangte Betingelserne skriftligen opsatte, samt en Tolk. Deien indgik Alt, men forsamlede dog sit Raad, for at faae dets Samtykke. Jmidlertid fortsattes Arbeidet med at bane Vei fra Keiserfortet til det Sted, hvor Brechebatteriet mod Kassauba skulde finde Plads. Kl. 11 den 5te Juli skeete Overgivelsen. Deien har draget sig tilbagetil et Huus i Staden, som han beboede førend han tog Bopæl i Kassauba. Bourmont giver Høie og Lave af alle Vaabenarter udmærket Roes. Deien og hans Milice er personlig Frihed tilstaaet, samt deres Privateiendom. Deien kan begive sig hvorhen han vil, saalænge han bliver i Algier, beskyttes han med Familie af en fransk Vagt. Udøvelsen af den mohamedanske Religion bliver fri, saavelsom Handel og Erhverv; Personer, Eiendom og Hustruer beskyttes. Et Par Gange havde Deien ladet bede Adm. Duperre, om Fred, efterat Keiserslottet var fløiet i Luften, men blev henviist til Bourmont. - Saaledes ydmygedes den stolte Moslems Trods; saaledes fandt Søtyraniet i Middelhavet sit Fald. Tre Uger vare tilstrækkelige til at iværksætte, hvad forgiæves blev forsøgt af Ti menes, af Karl den Femte, Ferdinand Cortez, Venedigs Doge Doria; ogsaa Ludvig den 14de og Napoleon, vilde virket for dette Verdensanliggende, men Tiden var endnu ikke kommen. - Man troer, at Frankrig vil til en Kongres overlade den fremtidige Bestemmelse af Algiers Skjæbne, og saaledes maaskee ved Diplomatikens Hjælp lade sig frapriste denne vigtige Besiddelse. Oppositionsbladene deducere derfor med megen Jver, at Frankrig bør beholde denne Erobring, for hvilken det har opofret Tusinder af sine Sønner, og en Sum af 200 Millioner Franes. Jkke let vil en saa beleilig Tid indtræffe igjen, som den nærværende, da Castlereaghs Aand har maattet vige for Cannings, efterdi Tingenes Tilstand har nødt alle Magter til at holde sig rolige, og afholdt dem fra at modvirke dette, for en skatskyldig Verdensdeel, for Tusinder af christne Slaver, og for hele Christenheden vigtige Tog. - J rede Penge skulle de Franske have fundet over 4 Mill. Lst. (90 Mill. Francs) i Algier. - J en Tid af 14 Dage have de franske Jngenieurer og Soldater istandbragt en Militairvei fra Sidi Ferusch til Sidi Khalef, 24000 Fod lang, 30 bred. - Allerede den 28de Juni havde den engelske Consul fundet Leilighed til at sende en Fortrolig til det franske Hovedqvarteer med Underretning, at nogle Tyrker i Algier fordrede haardnakket Forsvar, andre havde sammensvoret sig mod Deien for at tvinge ham til Fred.