Berlingske Tidende, 1777-03-24
Medens jeg opholdt mig i den Lippiske Andeel af Grævskabet Schaumburg, fornam jeg den søde Glæde, som et Menneske føler, naar han seer Mennesker lykkelige. - Den Philosophiske Stilhed, hvortil dette Lands Regent, en ligesaa stor General, som Philosoph, opofter Aftenen, efterat han om Dagen har gjort vel, udgyder over Agerdyrkningen Handteringer, Opdragelsen og Sæderne de nyttige Jndflydelser, som vil bringe denne Stats selskabelige Lyksalighed til en vedvarende Fuldkommenhed. Jkke en streng bydende Tone - ney, men en Lovgivers milde Stemme, en Faders kierlige Opmuntring udstrøer denne lykkelige Sæd, og gjør hans Regierings Maade til det værdigste Efterfølgelses Mynster. Et i Proportion af Folkemængden opfyldt Magzin beskytter Jndvaanerne mod en trykkende Dyrtid. Den friske Fattige finder i de offentlige Anstalter sin Underholdning ved Arbeyde; den gamle og skrøbelige har sin Tilflugt til de fortreflige Anstalter for Fattige, og de udvidede Hosptaler, og den forladte Fader= og Moderløse til det forstørrede Waysenhuus i Stadthagen. Men den ledige Betler bliver ved Arbeyde tvungen til paa en fornuftig Maade at være Staten til Nytte, og føre en ustraffelig Vandel. Præsterne ere overalt, efter vor Religions Forskrift beskikkede til Curatorer for de Fattige og Ulykkelige. Udi alle Amtefindes en Læge, som lønnes af Landsherren, og Rentekammeret giver de Fattige Syge frie Lægemidler. Præsterne ere, i Kraft af en Lov og efter en dem paa Tissots Maade given Anviisning, de Syges Forsørgere, og maae kalde Lægerne til dem. Skolerne paa Landet have faaet saadan en Indretning, som er i Stand til at afhielpe Landmandens bedrøvelige Vankundighed. De Skolemestere, som ved Fliid og Duelighed udmærke sig, bekomme aarlig en Belønning, Fleere end 100 nye Bøndergaarde ere paa Landsherrens Bekostning anlagte i øde, men frugtbare Egne, og arveliskiænkte til udtiente Soldater. Hoverie og den almindelig Græsning ere ophævede. Tvende Gange om Aaret bliver Landmandens Huusholdnings Stand undersøgt af Byens Politie. De Bønder, som paa en priselig Maade have udmærket sig i Ager=Eng=Have Dyrkning og Qvægavl, blive anmeldte for Landets Fader, og faaer til Belønning Klæder, Penge, samt Medailler. Men den lade og grove Bøndebliver straffet med at bære en hvid Hat, og være udelukt fra de sædvanlige Sammenkomster. Paa samme Maade forholder den vise Wilhelm sig mod Handværksmænd og Kunstner i Stæderne. Fortreflige Handlinger af Dyd og Fædrenelands Kierlighed blive og ypperlig belønnede. De maae anmeldes for Landsherren; efter hvis Dom de derpaa blive optegnede i Kirke= og Stadsbøgerne, bekientgjorte af Prædike stolene og i de offentlige Blade, og offentlig belønnede. Den almindelige Mand undervises af et i Bückeburg udkommende almeennyttigt Ugeblad, som han paa sin Kirkes Bekostning læser. Afgifterne ere taalelige, og synes at være indrettede efter den Stats Grundsatz: at holde ved Afgifter Vindskibelighed i Drift. Undersaatterne have her Frihed at sige deres Meening; de forstandigste og flittigste i Byerne og Stædernes Lauge møde aarlig 2 Gange paa bestemte Dag for de til den Ende beskikkede Commissarier, og tilkiendegive frit deres Ønsker og Forslag i Henseende til Mangler og Forbedringet i Land= og Stadshuusholdningen, Handteringer &c.