Aalborg Stiftstidende, 1835-01-01
En af Norges Hædersmænd, Eieren af Næs Jernværk, J ak. Aal, har i sit, ogsaa for os Gjenboer interessante, Tidsskrift: Nutid og Fremtid, yttret, blandt flere fædrelandske Anliggender, om Kongsberg Sølvværk: Efter kyndige Bjergmænds Dom er Bjergmandshaabet paa K. for den nærmeste Tid meget lovende, og, endskjøndt saa store Omvexlinger have fundet Sted, med Hensyn til dette Værks Udbytte, at intet sikkert Haab om en lang Varighed af denne Værkets glimrende Bestand kan næres, saa har dog Staten allerede høstet store Fordeele af denne nye Drift." Som man seer af Forfattebrens følgende Gjendrivelse af en Unævnts Angreb, har han ikke engang været deelagtig i at udarbei4de den, mindre omfattende, men maaskee sikkrere Plan, som ikke antoges af Storthinget, hvormed Forfatteren dog nok i Hovedsagen var enig; des roesværdigere er hans selvfornægtende Glæde over det Gavnlige der er skeet, og desbedre kan man slaae Lid til hans Fremstilling, naar den stundom lyder mindre fordeelagtig. - Man veed, at hiint Sølv værks og den dermed forbundne Bjergstads, Skjebne har i den Trediedeel, der nu er tilbagelagt af indeværende Aarhundrede, undergaaet Forandringer af den yderste Vigtighed, for 30 Aar siden blev Værket aldeles nedlagt og Stadens Befolkning sank derved, i meget faa Aar, fra 10,000 til 3,500 Siele. Senere forsøgtes at optage Bjergværks=Driften saa smaat, nemlig med en aarlig Anvendelse af 12000 Spec., hvormed rigtignok ei skulde udrettes Synder uligt, i Sammenligning med de forhen aarligen anvendte 2 til 300,000 Rigsdaler Courant!! Nu sy sines man at have truffet en passende Middelvei, og at det gamle Ordsprog slaaer ind: Vorherre hjelper dem, som ville hjelpe sig selv. Der har imidlertid heller ikke manglet paa Forslag til, fremdeles at lade det Hele hvile, men, hvis man nu havde fremturet samme Aand og fulgt det Valgsprog, hvad kan det hielpe?" saa laae den Million Lod Sølv, der siden, hefter maadeligt Overslag, er draget for Lyset, endnu begravet i Klippens Skjød, og hine, uventede Fordeele vare døde og magtesløse, hvilke fornævnle Hædersmand i sin Jndledning tilskriver: at Storthinget, uden Frygt for at sætte Statskassen i Forlegenhed, har kunnet berøve denne adskillige vigtige Jndtægter, bestemme store Afdrag paa Statsgielden, og betydelig nedsætte de directe Skatter." – J samme Jndledning til 5te Hefte havde Forfatteren erklæret: "det offentlige Finantsvæsens Stilling i vort Land opvækker tilvisse ingen Bekymring." Og det ver sandelig meget sagt nutildags. De fleste af Statens Jndtægter flyde ei alene i meer end tilstrækkelig Mængde - men indsamles ligesom uformærkt uden at Borgerne utilbørligen bøies til Jorden ved Afgifternes Byrde. Ogsaa er Norges Stilling som Stat (saavidt man kan dømme og haabe), saa befærstet, med Hensyn til den udvortes Politik, at det, meer end nogen anden Stat i Europa, kan henvende sin Opmærksomhed paa Landets indvortes Anliggender, og i Ro og Tryghed bygge paa Statens indre Fuldkommenhed, og søge at befordre Statssamfundets stedse fremad skridende Velvære paa Virksomhedens, Culturens og Sædelighedens Vei. Desuagtet lægger den upartiske og frimodige Forfatter heller intet Dølgsmaal paa, hvad der kan indvendes mod Beskatningens Hævning: at Statskassen har Overflod, medens Ydernes Kasse udtømmes, o. s. v. Herom en anden Gang mere.