Den Vest-Sjællandske Avis, 1838-05-10
Naar man betænker, at Det, Landalmuen fornemmeligen mangler, for at kunne bestyre sine egne Communalanliggender, er deels Færdighed i at skrive og regne, deels almindelig Aandsdannelse, saa falder det i Øine, at et velorganiseret Skolevæsen, maa indtage den første Plads blandt Midlerne til at modne Landalmuen for Communalfrihed; men - det have vi jo – det have jo de fleste Landsbycommuner havt alt i en Snees Aar! – At det desuagtet mange Steder kan være vanskeligt at finde Mænd, som kunne bestyre deres Communes Anliggender, fordi dertil udfordres nogen Færdighed i at skrive og regne, det maa vel vække nogen Tvivl om, at Skolevæsenet paa Landet virkeligen er saa vel organiseret, som det synes; men derom skulle vi tale en anden Gang. Her tale vi blot om, hvad Fædrelandets Venner i Almindelighed og de respective Communers Medlemmer i Særdeleshed kunne virke for Landalmuens Uddannelse, og fra denne Side betragtet bliver ikke Skoleunderviisningen selv, men dens rette Benyttelse Hovedsagen. Manglerne i Skolevæsenets Organisation er det Regjeringens Sag at rette; men at den Underviisning, som Skolerne tilbyde, bliver rigtigt benyttet, – ikke blot at Skolerne blive stadigt søgte, at Børnene forberede sig hjemme o. s. v., men at Det, der er lært i Skolen, siden øves og vedligeholdes, – det maa Folket selv sørge for. Det er bekræftet ved mange Vidnesbyrd, at mangen Dreng, som har forladt Skolen med gode Kundskaber baade i Religionen og i de mere mekaniske Færdigheder, – faa Aar efter, naar han skulde fæste en Gaard eller indtræde i Ægtestanden, neppe kunde skrive sit Navn, maadeligt læse Fanen trykt Bog og slet ikke en tydelig Haandskrivt. Aarsagen er naturligviis den, at Skolegangen ikke ansees for en Forberedelse til det virksomme Borgerliv, men kun som en Prøvetid, den Unge maa gjennemgaae, for at kunne blive antagen til Confirmation og faae Skudsmaal. Saasnart dette Maal er naaet, lægges Bog og Tavle paa Hylden eller overlades yngre Sødskende, og Drengen skynder sig at glemme sin Skolegang, at han des før kan blive Karl. Paa denne Maade seer man let, at selv det fuldkomneste Skolevæsen ikke kan bære megen Frugt for Borgersamfundet. Skal Skolen udrette Noget denne Henseende, da maa den ikke blot benyttes med Flid i Barndomsaarene; men Det, den har givet, maa siden øves og uddannes. Dertil kan enhver Landmand medvirke ved at holde sine Børn og Tjenestetiende til at øve sig i de lange Vinteraftener i Det, de have lært i Skolen; kun da kan den opvoxende Slægt blive meere moden til communal Frihed end den nuværende. Men for at den egentlige Bondestand kan indsee dette og faae Lyst dertil, maa den de fleste Steder selv oplyses og veiledes. Dertil var det udentvivl hensigtsmæssigt at oprette Læseforeninger, som deels anskaffede en lille Bogsamling, deels holdt nogle af de for Bondestanden, vigtigste Tidsskrivter, – ikke blot fordi Almuen derved fik Leilighed og Anledning til at læse, men ogsaa, og fornemmeligen, fordi de mere Oplyste derved fik Leilighed til at tale med Bonden om hans eget Vel, at veilede og paaminde ham - ikke blot i moralsk, men ogsaa i borgerlig Henseende, at vække Sands for de fælleds Anliggender og sand Almeenaand hos ham. Navnligen maatte ved Præster og Skolelærere føle sig kaldede til at virke paa denne Maade for Landalmuens Opdragelse og saa borgerlig Henseende; men ogsaa andre oplyste Mænd, som leve blandt Landalmuen, interessere sig for den og tildeels have fælleds Jnteresse med den have her en gunstig Leilighed til at forberede og modne deres Communes Medlemmer for den her omhandlede Frihed. Naar Enhver saaledes vilde virke i sin Kreds, hvad han kunde, da mener jeg, at de fleste Landsbycommuner snart vilde kunne blive modne til at overtage Bestyrelsen af deres egne Anliggender, især naar den for Landalmuen passende Literatur lidt efter lidt bliver rigere. Det kongelige Landhuusholdningsselskab har alt i mange Aar virket derfor deels ved at udgive eller understøtte Udgivelsen af fler nyttige Skrivter for Landalmuen, deels ved at uddeele disse til mangfoldige Almue=Laanebogsamlinger rundtom i Landet. Ogsaa Selskabet for Trykkefrihedens rette Brug har begyndt at virke i samme Retning, og det er kun at ønske, at det i Fremtiden maa være heldigere i Valget saavel af Materialier til Folkebladet, som af de Skrivter, det udgiver. Forskjellige periodiske Skrivter for Almuen ere ogsaa begyndte, af hvilke "Bondevennen, er udelukkende for Landalmuen; men endnu maae vi dog tilstaae, at vor Almueliteratur er fattig, og det er derfor at ønske, at Landets Skribenter meer og meer maae lære at indrette deres Foredrag efter Hvermands Fatteevne. Thi Literaturen er dog unegteligen de kraftigste Middel til Almeenoplysning, naar den er indrettet derefter og benyttes dertil. Ved den kan nemlig hele Livet blive en Skole; Gamle og Unge kunne lære deraf, Folkets Masse kan saaledes faae den fornødne Kundskab og Aandsdannelse, vedblive at skride frem. Ved passende Skrivter kan derfor enhver Fædrelandsven, som har Gaver dertil, virke særdeles Meget til at fremskynde den Tid, da Landsbycommunerne kunne ansees forfuldmyndige og modne til at bestyre alle deres egne Anliggender, og selv Den, som mangler saadanne Gaver, kan dog virke for samme Øiemed ved at udbrede de Skrivter, som ere passende for Landalmuen. Dertil behøves somoftest kun lidt Uleilighed, og denne vilde for Fædrelandets sande Ven faae en rigelig Løn, naar Landalmuen, som udgjør over Halvparten af hele Landets Befolkning, derved kunde hæves blot til det Trin af aandelig Udvikling, hvorpaa den alt findes i enkelte Egne. Jeg maa herved tilbagekalde i Læsernes Erindring, hvad jeg i Begyndelsen af disse Betragtninger bemærkede, at det til en Communes Modenhed til Frihed ikke er fornødent, at alle dens Medlemmer ere oplyste. Det kunne de ikke vel blive, fordi ikke Alle have Evne og Lyst dertil; men naar kun en Commune har et tilstrækkeligt Antal Medlemmer, som besidde Oplysning og Duelighed nok til at bestyre dens Anliggender, og de øvrige ere oplyste nok til at vælge de Dueligste og Retsindigste til Repræsentanter, da mener jeg, at den er moden til at modtage Frihed som fuldmyndig; – og en i denne Betydning almindelig Oplysning vil uden stor Vanskelighed kunne udbredes ved Læseforeninger og gode Almueskrivter.