Viborger Samler, 1837-03-18
Udenlandske Efterretninger. Frankrig. Disjuuctionsloven er den 7de d. M. forkastet med en Majoritet af tvende Stemmer nemlig 211 mod 209. Efterat General Bugeand havde taget sit Amendement tilbage, bleve fire Amendements efter hverandre forkastede. Det gik høist uroligt til i Kammeret, da Præsidenten forkyndte, at Concessionens Udkast stod for Tour; men ved Forkyndelsen heraf indtraad en almindelig Taushed. Medlemmerne ilede til fra Conferencesalene og Corridorerne. Den første Artikel, der indeholdt Disjunctionslovens Principer, blev med en Tilsætning af Committeen: overeensstemmende med de bestaaende Competencelove af Præsidenten erklæret for antagen, efterat Secretairerne længe havde været i Uvished derover, hvilket vakte nogen Knurren. Den anden Artikel, ifølge hvilken inculperede Militairpersoner skulde afhøres ved Civiljurisdictionen og omvendt inculperede Civilpersoner ved Militairjurisdictionen til Meddelelser af Oplysninger, dog uden Eedsaflæggelse, blev ligeledes antagen. Men da det kom til Scrutnium over hele Lovudkastet, forandrede Tingene sig. Navneopraabet gik langsomt for sig. Oppositionen havde opbudt Alt, for at tilintetgjøre Ministeriets Forhaabninger. Den Deputerede fra Elsas, Hr. Golbery, der i fire Dage havde været alvorlig syg, havde anmodet en Ven om, at lade ham vide, naar det kom til Afstemning. Denne holdt Ord og indfandt sig til rette Tid. Den Syge lod sig indhylle i uldne Madratser, tage ud af Sengen og bære hen i Kammeret. Da han steg op af Trinene til Tribunen, for at lægge sin sorte Kugle i Urnen, var han nær ved at blive afmægtig; men hans Votum var afgjørende; thi 421 Medlemmer vare tilstede, saa at 211 udgjorde den absolute Majoritet. Ogsaa MarschalSoults Søn og hans Svigersøn Marquis de Mornay vare til Trods for deres Upasselighed komne, for at stemme mod Loven. Dhrr. Thiers og Sanzet opløftede Haanden for at vise deres sorte Kugler. Resultatet af Afstemningen vakte uhyre Sensation. Neppe havde Præsidenten udtalt de Ord: "Kammeret har forkastet," førend den længe tilbageholdte Stemning paa Oppositionsbænkene og Gallerierne gjorde sig Luft. Chartet leve - hørte man raabe paa den yderste venstre Side, og deriblandt hørtes ogsaa Raabet: Friheden leve!" Kongen leve!" lød det fra Centrum. Øienvidner paastaae, at Kammeret frembød et Syn, der levende mindede om de Skildringer, man har læst om Optrinene i Nationalconventet. Man stingede Hattene, trykkede hverandres Hænder og gav hverandre Broderkysset. – Glæden over dette Udfald var hos alle Venner af Frihedens og Fremskridningens Sag saa meget desto større, som det kom aldeles uventet. Vel have Ministrene gjennem deres Journaler ladet erklære, at de ei ville træde af; men denne Erklæring er af ringe Vægt, da en parlamentarisk Nødvendighed rimeligviis vil tvinge dem til, enten at træde af, eller snart at opløse Kammeret. Den sidste Udvei torde Kongen dog vanske ligen vove, da han vil kunne tilfredsstille det nærværende Kammer ved et tiers parti Ministerium, hvorimod et nyt Kammer let torde vorde sammensat i Odillon=Barrots Aand. Uagtet alle Forsikkringer om det Modsatte vil derfor sandsynligviis Disjunctionslovens Forkastelse bevirke det doctrinaire Ministeriums Fald, om end ikke i de første Dage. Om Ministrenes Uvillie til at træde af skal Hr. Thiers have yttret: "Det gaaer Ministrene som den hellige Dionys; de kunne ikke finde sig i, at de ved Afstemningen i Forgaars ere blevne dræbte; derfor have de besluttet, ligesom hiin, en Tidlang at gaae omkring med Hovedet under Armene. Som et Forsøg fra deres Side til at holde sig, antager man de udspredte Rygter om Opdagelsen af nye Complotter. - General Bugeand er afreist til Africa; skulde han komme seierrig tilbage, da see Tilhængerne af det nærværende System en Krigsminister i ham.