Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1842-08-09
Politiske Nyeheder. Frankerig. Sørgetoget, hvorved Prindsen af Orleans's jordiske Levninger bisattes i Notre=Dame Kirken i Paris var dog ledsaget af ulykkelige Tildragelser, thi af flere Personer, der havde opstillet sig paa Quayerne og i Træerne for at see Toget, styrtede flere ned i Seinefloden og druknede, andre faldt ned af Træerne og bleve haardt saarede. Da Prindsens Liig blev hentet fra Capellet i Neuilly, faldt Dronningen i Convulsioner, og ikke uden Møie blev hun bragt til sig selv igjen. Det skal have været et af de brillantiske Sørgetog, man har seet i Paris. Liigvognen var meget smukt prydet med flere allegoriske Figurer, foruden en Mængde Militaire af alle Vaaben arter, fulgte en Sørgevogn med Prindsens Hjerte, to af den Afdødes Adjutanter til Hest paa begge Sidere Erkebispen af Paris og hans Clerus. Enden af Liigklædet blev baaret af Conseilspræsidenten Marskal Soul og Marskalkerne Molitor, Gerard og Valde, 24 op densdecorerede Underofficerer, kommanderede af en Artillericapitain forrettede Tjeneste ved Liigkisten, derpaa kom Marskalkerne af Frankerig, en Deputation af Pairskammeret og af de Deputeredeskammer, derpaa en heel Deel Militaire, Kronprindsens Stridshingst, Prindsernes Sørgevogn, 2 Sørgevogne for Ministrene, en Sørgevogn for Marskalkerne og Admiralerne, 10 Sørgevogne for Officererne af det kongelige Huus, herpaa en heel Mængde Militaire. En dobbet Række af Nationalgarder dannede Espalier fra Neuilly til Paris. Under hele Toget affyredes Jnvalidhotellets Kanoner i bestemte Mellemrum. Da Følget havde naaet Høiden af Cheminde la Revolle (hvor Hertugen, havde sat Livet til standsede man et Qvarteers Tid, og de Præster, som ledsagede Liigvognen fremsagde nogle Bønner, først Kl. 2 naaede man Notredamekirken, som var omgivet af en Afdeling af Municipalgarden og af den 9de Legion af Nationalgarden Spanien. Fra Madrid skrives, at Regenten synes meget at ønske, igjen at kunne nærme sig Tuillerier, cabinettet, og har ogsaa sendt en Condulence-Skrivelse til H. M. Kong Ludvig Philip. Mellem Jnfanten Francisco de Paula og Regenten hersker ingen god Forstaaelse. - J Udlandet vil man forundres over hvorfor der fra Geistlighedens Side i det forhen saabigotte Spanien, ikke vises nogen Modstand mod de anti-rommerske Bestræbelser af den spanske Regjering, men Hovedsagen dertil, ligger i, at efterat Jesuiterne vare blevne fordrevne af Spanien, dannede sig et Selskab af indsigtsfulde patriotiske Geistlige, under Navn af det lærde Selskab for Kirkehistorien. Saa uskyldig denne Tittel klinger, saa betydelig er den dog, thi intet viser mere det rommerske Hierarchies Tyranie end Kirkehistorien, og den velgjørende Virkning deraf, viste sig ogsaa her, thi efter som Ministertet blev liberalere, og Paven tog aabenbare Partie mod National villien, tog hiint geistlige Selskab, som en Følge af dets Efterforskninger, alt mere og mere Nationens Partie, og da den rommerske geistlige Retsfølge blev ophævet, yttrede Selskabets Medlemmer deres Ønske om en spansk catholsk Nationalkirke, Ministrene understyttede disse Anskuelser, og beskikkede flere af hine Geistlige til Biskopper, som Paven canonisk maatte finde sig i at bekræfte, og saaledes kom patriotiskindede Geistlige i Spidsen for den spanske Clerus, og heraf kan man forklare sig, hvorfor Regjeringens Edict, hvorved den spanske Landskirke løsrev sig fra Paven, ikke vakte nogen Rystelse; thi den høie Geistlighed var forStørstedelen paa Regjeringens Side.