JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1798-01-01
Anmeldelse. J en Tid da man hvert Øjeblik hører Klage paa Klage over Uordener, som man troer at et Lands, en Stads Politie burde afhjelpe, som man andensteds og tildels her tilsorn finde hævede, Uordener som snart bryde paa Sundheden og Sikkerheden, snart paa Borgernes Velfærd, Smag, Moralitet - J en Tid, da pligtig Agtelse for Embedet ikke mere medfører blind Agtelse for Embedmanden, da den gamle Troe: Jntet vedkommer dig, uden din egen Huusstand, alt offentlig bør du overlade Foresatte ej blot at raade, men selv at tænke over har givet Rum for en vorende Almeen- aand, paa en saadan Tid troer et Selskab af Borgere, der forene Agt for de staaende Jndretninger med Nidkjærhed for disses Overholdelse, Drøvtelse, Forbedring, Fuldkommelse, at gavne ved at Udgive, under Navn af Politivennen, et Ugeblad, hvori Undersøgelser af det Rette og Sande i almindelige og enkelte Politieanliggender, Underretninger om Fremmedes Jndretninger, Forslag til Forbedringer, Angivelser af Politiesynder m.m. (af Politiets Mænd og imod Politie) her i Kiøbenhavn forenes med Efterretninger om Politiets Forbedringer og Mangler i Provindserne. Da den forventende Trykkerettens Grundlov vist vil tillade den endnu saa gavnlige Anonymitet, saa skal enhver Medborgers Bidrag vorde indrykt, naar han til os opgiver sit Navn og Bopæl. Herved troe vi, at give Mæle til mangen krænket Ret, til mangen saaret Følelse, at skjænke vore Medborgere mange gavnlige Forslag. Anstændighed, Korthed og Tydelighed ere de Egenskaber vi ihenseende til Sproget fordre hos slige Bidrag. Ligesom vi af Politiets Mænd vente os Tak for, paa saa borgerlig en Maade, at forskaffe dem Efterretninger, som enten vilde koste dem megen Nøje selv at indhente, eller kun ved de for frie Borgere saa hadeværdige hemmelige Angivelser erholdes - for Vink og Forslag, som De enten uforandrede kunne bruge, eller ved egen Tænksomhed forbedre; saa haabe vi paa den anden Side, at selv de Borgere, hvis Overtrædelser Bladet lægger for Dagen, ville lade vore Hensigter vederfares Ret, og finde, at den Mand, der standser sin Medborger paa en uret Vej, der hindrer ham fra at skade, skeer det endog ved et føleligt Tag, er hans sande Ven. Maatte vore Bestræbelser vinde den Deeltagelse Maalet synes at burde sikre os! Maatte vore Medborgere kappes om at vorde vore Medarbeidere! O da kan det Politieblad, der 1798 var, synes os, en trængende Fornødenhed, snart tage Afskeed fra sunde, sædelige, sikre, almeentænkende, almeenvirkende Borgere!
Politivennen, 1798-01-01
Et Rygte. For nogle Dage siden skal en Glarmesterdreng være angrebet om Aftenen i Løvstræde af to Matroser, som røvede hans Strømper, Buxer, Knæspænder, og blot ved en Piges Tilkomst nødtes til at slippe ham i Trøjen. Tyvene holdt Munder tilsperret paa ham under Plyndringen. gjøre Opsigt for en offentlig Ret. Og af disse Grunde frygter jeg for at meget saa ifølge Anmodningen melde sig med Oplysninger, hvor ønskeligt det end var.
Politivennen, 1798-01-01
Et Forslag modstore Jldebrande. Ved at see den sidste Jld i Prinsensgade, som virkelig sage truende ud, fordi der i disse Korterer af Byen ere saa mange letbrændetige Pindebygninger, faldt mig Fordelen af de nye Brandgavle saa indlysende stor, at jeg spekulerede paa, om ikke nogen lignende Sikkerhed kunde gives de øvrige Dele af Byen. Jeg troede at finde det muligt paa følgende Maade. J hver Rude af Huse (herved forstaaer jeg en Klump af Huse imellem fire Gader) maatte der opføres en Brandmur, der overskar Ruden som et Kors, eller deelte den i fire lige Parter, Hertil maatte da købes de Bygninger, uden hvis Besiddelse man ikke kunde opføre Muren. Muren maatte være tilstrækkelig tyk og gaae en halv Alen højere end de tilstødende Bygninger. Jeg vil oplyse dette med et Erempel: for at gjøre et Brandkors i den Rude der ligger imellem store Kongensgade, Hallandsaas, Bredgade og Dronningens Tvergade, maatte een Mur trækkes fra Hallandsaas ud til Dronningens Tvergade, og een fra st. Kongensgade ud til Bredgaden; i Midten af Ruden vilde de da krydse sig og danne Brandkorset. Ved dette Kors fikkredes altid de tre Fjerdedele af en Rude, om endog Sammenstød af ulykkelige Omstændigheder forvoldede, at den ene Fjerdedeel, hvori Jlden var opkommen, gik forloren. Jeg haaber at Vedkommende ville finde mit Forslag en Overveielse værd, da det lover en betydelig Betryggelse, uden at fordre just umaadelige Bekostninger.
Politivennen, 1800-01-01
Et glædeligt Syn i Garderstalden. Blandt saa mange smaae Spadsereture Kjøbenhavns Indvaanere foretage sig, for at see og høre noget Nyt og Underholdende, føreslaaer jeg for enhver Menneskeven, der bekymrer sig om, hvad der hører til Dagens Orden, og hvorvidt vi gaae frem eller ikke i det Nyttige og Gode, at gjøre sig en lille Tur i en ledig Time op over Garderstaldene, og især anbefaler jeg denne Tur til vore gamle Kapitalister, ja enhver Indvaaner i Byen, der kontribuerer ved frivilligt Tilskud til det almindelige Fattigvæsen. De vil her glædes ved at see unge opspirende Frugter af denne deres Goddædighed. Som bekjendt, er i disse Boliger indlogeret en temmelig Deel Fattige af den usleste Klasse, men jeg maae tilstaae, det er et frydende Syn, at see Orden, Renlighed, Tugt, Arbejdsomhed, saa meget det er muligt, indført i denne Koloni; man seer her et Værelse, fuldt af de før skidne og pjaltede Gadedrenge, der fordum hængte os i Hælene overalt paa Kjøbenhavns Gader og Stræder, forvandlede til kæmmede, vaskede, rene og klædte Drenge, der alle paa visse Tider af Dagen sidde om et Bord og strikke Strømper; man seer et andet Værelse, hvor en talrig Forsamling kæmmede og rene smaa Piger, dem man før ej kunde komme nær for Snavs, sidder i lange Rækker og spinde, nogle endog meget fint Garn, og det saa fiittigen, at Gulvet overalt gungrer igjen af de mange Rokke; de arbejdsføre Gamle plukke Værk, eller ere beskjeftigede med andre efter deres Kræfter og Alder passende Arbejder. For ret med Nytte at beskue denne Indretning, og at vorde tilfulde bekjendt med den, gjør man bedst at gaae derhen om Eftermiddagen, Klokken mellen 4 og 6; man vil da fjelden gaae fejl af Forstanderen Hr. Ratenborg, om hvem enhver tænkende Mand, ved at see og domnne hvad der har været ved denne Ting at gjøre, før den er kommet i nærværende Tur, vil rist i sit Hjerte dekretere, at han for Inoretningen og Beslyrelsen af denne Kologi har gjort sig meget fortjent blandt sine Medborgrte. Maae det ej fryde enhver Mand, der ønsker sine trængende og lidende Medbrødres Kaar formildede, at skue saadan begyndende Morgenrøde i denne Deel af Selskabets Samfund? Man erfarer paa ny der, hvad fælles forenede Kræfter og varm Jet, der vrke til et fælles Maal, kan indrette; men denne varme Iver maae ikke kjøles, den maae uafladelig vedblive, disse forenede Kræfter maae ej slappes, men virke stadigen og udafbrudt; vi vil da efter nogle Aars Forløb, endnu see os det Maal nærmere, hvortil der daglig arbejdes, nemlig at forskaffe og forsikkre, den hielpelsse Barndom og Ungdom, tarveligt Udkomme og fornuftig Anførsel til dens videre Fremskridt i Verden, og den trængende, hældende og skrøbelige Alderdom, sikkert Ly, dagligt Brød og Lindring i Smerter paa Livets sidste Dage. R. H. Veinvich.
Politivennen, 1800-01-01
Til Politimesteren i Dyrehaven. Paa Opgangen til Gyngebakken tæt ved Vejen, hvor alle Kildegæsterne spadsere frem og tilbage ligger en lille Dreng, der er overmaade vanskabt. Man haaber at det indsees af Vedkommende, hvor skadeligt det kan være især for Fruentimmer i visse Omstændigheder, at forskrækkes ved Synet af denne ulykken Skabning, som vek ogsaa har et Hjem, hvis Fattigvæsen det tilkommer at sørge for ham. Ogsaa disse Fiolspillere, der ledsage Spillet med Sang, burde iøje tilholdes ikke at synge liderlige Viser og endnu mindre at gjøre liderlige Forklaringer derover. Endeligen syntes det ikke af Vejen, om det Italienske Selskab tilsagdes at opslaae et Par Brædder foran den Altan, hvorpaa dets kvindelige Medlemmer vise sig for den neden fra gabende Mængde.
Politivennen, 1800-01-01
Bøn til alle Stadens Maler- og Stenhuggermestere. Da alle Indskrivter paa offentlige, saavelsom private Bygninger (de saa Tilfælde undtagne, hvori man bruger Bogstaver af Metal eller Jern) udføres af Steenhuggere eller Malere; saa maatte man ønske, at disse Haandværksmestere følte sig forbundne til, enten ikke at antage Folk i Lære eller Kondinion, uden de forstode i det mindste at retskrive det Danske, - - eller at holde de engang antagne Folk til at skaffe sig denne Kundskab, - eller endelig at lade de Indskrivter, man bestilte indhugne eller paamalte af dem, forud retskrive af Kyndige. Det var engang Maaden at alle Indskrivter vare Latinske. Det danske Sprog, der maatte lade sig fortrænge fra Hoffet af det Franske, og fra Armeen af det tydske fandtes ikke saa værdigt til Inseriptioner som det bombastiske, løgnagtige Latin, der endnu i Pragrammer aarlig fremgaskoneres af Akademiets Fædre, medens det oversat Ord for Ord vilde beskæmme en Skoledreng. Endelig vaktes Na;ionens hendulmede Stolthed, Hoffet, Armeen *), Inskrivterne hyldede Landets Sprog. Men i de sidste sees det styggeste Barbari næsten overalt at hærske. *) Ved Armeen synes rigtig nok det tydske Sprog at have slaaet saa dybe Rødder, at det ikke i de første halvhundrede Aar kan udryddes. Dog ved slittig Udlugen maa jo endog det slemmeste Ukrud give efter. Medens alle danske Skribenter synes hver at ville have sin Ortografi, som en synderlig Ting til sin Ejendom, lader, det, som om Malerne og Steenhuggerne ogsaa ville have deres. Og da deres Forskripter, staae meest til Skue, skaffe de sig Disipler nok. Arbejdsmanden opdager med et trøstet Øje det skjønne Bræt, der saaledes indbyder ham. Her bekommes Daabelt Øll. Og Hvidt Øll. Faar billigste Prise, og sikkert indpræger hans tørstige Sjæl sig denne nette Ortografi. I Nyboder læser man paa et Hjørne disse kinesiske Ord: Ho Pens Længe; og i hver Gade seer man Sproget saaledes forfusket. Man vil maaskee sige, at dette er kun hos Kældermænd, Matroser o. dl.; nej, ogsaa paa Stiftelsers Bygninger seer man slige skjønne Ting, f. Ex. paa Huset No. 212 i Dronningens Gade i Steen: Det borgerlige Laane- og Livrente Selskab 2det Einndom 1798.. Jeg haaber, at de ærede Medborgere, til hvem denne Bøn er stilet, finder Sagen vigtig nok til at raades Bod paa; og mange Malersvende og Stenhuggersvende raader man at benytte sig af den masmanske Søndagsskole.
Politivennen, 1800-01-01
Spørgsmaal om Fiskeraaberinderne. Man hører daglig Fiskerkonerne at raabe om Morgenen tidlig f. Ex. Kl. 8 med Fisk; da man ikke veed andet, end at det er forbudet Fiskerhandlerinderne indtil Kl. 10 at købe Fisk af Baadene eller Vognene, som bringe samme til Byes, saa maae Fiskene, hvormed der raabes saa tidlig, rimeligvis være gamle; og da Sælgerinderne desuagtet aldrig mangle at paastaae, at de ere friske; saa synes det som de enten (at sige hvis bemeldte Forbud endnu bestaaer) burde forbydes at raabe, eller tilholdes at raabe: gamle Fisk! Fesk fra i Gaar. eller deslige, hvorved da enhver vidste, hvad Vare ham falbødes.
Politivennen, 1800-01-01
En Tyvefangst. Mandagaften den 23 Junii saae et Par unge Studerende, Hr. Schvarts og Hr. Schønberg et Menneske springe over Plarkeværket, som gaaer ned til Broen uden for Revelinsvagten; da de forundrede sig herover og altsaa bleve staaende stille ovenfor, hørte de to tre Mennesker tale med hinanden dernede. Den unge Abrahamson kom i det samme til, og da han kjendte den vagthavende Officeer Hr. Lieutenant Klauman gjorde han ham opmærksom paa denne Opdagelse. Hr. Klauman lod et Par raske Karle gaae ned med dem, da man, ved at stikke omkring i Mørke med Sabelen, fandt een af disse Krabater, der siden hjalp til at fremtrække endnu to andre. Officeren indgav Beretning, og besørgede Personerne forvarede. Maaskee vil man ved denne Lejlighed komme efter nogle af de mange Tyve, hvormed Kjøbenhavn i disse Tider er hjemsøgt. Det var at ønske, at alle gav Agt paa de fordægtige Personer, de paa deres Vej mødte, eller som fandtes i deres Nabolag, da det et umligt andet end at sligt Utøj da efterhaanden vilde ganske udrøddes.
Politivennen, 1800-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Den elendige Tilstand, hvori den lille Gade imellem Kronprindsens og Søkadetternes Palæer befandt sig, og hvorom var talt i disse Blade, tør man nu haabe snarest hævet da allerede et nyt Bolværk er opført for Enden deraf, med Slæbested; og Fyld tilkøres. Rigtig nok er der ikke tænkt paa at gjøre denne Gade til en Sir for Frideriksplads, hvilket den efter det givne Vink kunde blive. Men maaskee ogsaa det vil tænkes paa med Tiden.
Politivennen, 1800-01-01
Uordener. 1) Der hvor Blankogaden støder til Amaliegaden, yar den i Kørebroen en afhugget Pæl, som man ved Gadens Brolægning formodentlig har ladet staae fordi den da ikke var højere end Stenen. Men ved Broens Synkning i Tidens Længde er denne Pælnu højere end disse, og vil blive det endnu mere. Da den tillige staaer lige i Vejen for den som gaae paa den nordre Side af Amaliegaden, maatte man ønske den enten optaget eller længer nedrammet. 2) Paa Østerports Aksisebod staaer endnu en Plakat opslaget fra forrige Aar, der fortæller: at Oberauditør Knut;en er beskikket til at forestaae Politimesterembedet, og boer i lille Strandstræde. Da saadan en Plakat, som seer ligesaa frisk ud som een fra igaar, let kunde lede Folk vild, der ikke vidste af senere Forandring, saa burde den vel nu afrives. 3) Paa Kongevejen tæt ved Lundehuset er et farligt Hul i Vejen. Som altid, saa især nu, da saa mange ikke alt for ædrue Kudske køre paa Kaps ad den, maatte man ønske vedkommende Opsynsmænd den største Aarvaagenhed. Et eneste Læs Grus vilde være nok i det her omtalte Hul. 4) I Mandags Aftes Kl. omt. 5 -6 saae man i Kavalergangen et Par velklædte Personer (den ene i Officerdragt) spadsere i Selskab med en stor Pudel. Denne løb ind i Grønningen tæt ved Rosenborggangen og sprang op paa et der legende lidet Barn som blev forskrækket og faldt overende. Omtalte Personer, hvoraf een dog sikkert var Hundens Herre spadserede imidlertid, uden at kalde eller true ad den. Denne Ligegyldighed rejste sig ikke af Uvidenhed om det Foreggugne, thi selv da Anmælderen nærmede sig og fortalte dem, at det var den Hund der havde revet Barnet omkuld, svarede de intet. En saa uskjønsom Hundekjerlighed burde man ikke ventet hos Folk af Opdragelse. Rimeligt er det dog, at Haven er mere for Børn end for Pudeler.
Politivennen, 1800-01-01
Noget i Anledning af Hr. Studsgaards Fortælling om en Tildragelse paa Nørrefælled. En saa urigtig Forklaring som den i ovenmeldte Nummer anførte om Tildragelsen paa Nørre Fælled den 7de May d. A. vilde ingenlunde tiltrække sig min Opmærksomhed, endnu mindre bevæge mig til offentlig Retfærdiggjørelse, saafremt jeg ej havde erfaret at man i flere offentlige Blade (vidle Iversens Avis No 74) gientog denne i sig selv saa ubetydelige Tildragelse, ja endog gav den Tilsætninger, som kaste en ufordelagtig Skygge paa samme. Jeg vil derfor her, uden videre Omsvøb fremsætte Sagens rigtige Sammenhæng til Oplysning for dem, som ej kjende mig personlig, eller ere tilbøjelige at dømme enhver Sag eensidig, Den 2den Esguadron af Garden rykkede den 7de May J. A. ud, for at exercere under mit Comando paa den mig anviste Excereerplads - Nørre Fælled. - Strax inden for Ledet, som fører dertil, bemærkede jeg at endeel Børn laae i Græsset 4 a 500 Skridt fra samme; - jeg marchetede som sædvanlig, den korteste Vej herimod Øster Allee, hvor Terrainet er fordelagtigst for Cavalleriets Ovelser. - Uden at trække mig til nogen af Siderne nærmede jeg mig med Esguadronen i Skridt det liggende Selskab; ved vores Ankomst, begave de sig alle af Veyen undtagen een midaldrende Mand, som til Trods blev liggende; - jeg undersøgde sitar og befandt at denne hverken ved Sygdom eller Fuldskab forhindredes fra at reise sig, og raabte derfor: at saafremt han ej vilde gjve Plads for Esguadronens Fremmarch, saa skulde man ride ham over; denne Trudsel frembragde forønsket Virkning. Manden veeg stiltiende fra Stedet; men nogle Øyeblikke derefter kom en anden - og altsaa denne Sag gandske uvedkomende - mod mig, og med høj Røst og paa en trodsig Maade fordrede Regnskab for min Adfærd; jeg tilkiendegav ham at saafremt han vedblev at vise sig usømmelig, saa lod jeg ham arrestere, og henviste ham til mine Foresatte saafremt han troede sig beføjet at klage over mig; han blev derpaa mere højrøstet, og for ej længere at Udsætte de militaire Øvelser for hans Skyld, saa gav jeg ham ved et Slag - blot med Haanden - tilkjende at jeg ej taalede ubeskeden Opførsel af nogen. - Jeg er Soldat og derfor vant til at fatte mig kort; jeg har fortalt hvad som er forefaldet, uden at indlade mig i Spidsfindigheder eller Ord kløverie, hvortil dog, fandtes megen Anledning ved nogle i Hr Studsgaards Fortælling saa upasselig anbragte Udtryk; ex. g. Bravour, Folkeret o. a. fl. - Ved Folkeret vil neppe nogen anden forstaae den Adkomst som Trinitatis Skolelærer formeener sig at have, til uforstyrret at ligge paa Nørrefælled i Vejen for et excercerende Korps. Flindt. Kongl. Kamerjunker og Second Ritmester i Liv Garden til Hest.
Politivennen, 1800-01-01
Noget om Justits-Raad Biørnsen i Helsingøer som Politimester. Da Smørpriserne her forleden overalt vare stegne til den enorme Priis af Mangel paa Tilførsel, og, som man i Almindelighed sagde det, fordi Søe Etaten kjøbte det op, kom da endelig og Skibe til Helsingøer med Smør og andre Fødevare, og bestemte da hvad de vilde have for deres Smør, da alle fast. var forlægne; Spekhøkerne toge den Tid over 4s s. for Pundet; saasnart Politimesteren Fustits Raad Biørnsen, var bleven underrettet om Skibe med Fødevares Ankomst til Broen, lod han strax advare Skipperne, at de intet maatte sælge til Høkerne, førend enhver af Borgerne eller Indvaanerne vare forsynede, eller saalænge der var nogen Libhaber af disse skulle de have Prefereneen for Høkerne; og saaledes holdt han ved i 2 Dage, med Paapasning af sit Politi, at hans Ordre ej skulde blive overtraadt. Skipperne og Høkerne bleve rigtig nok vrede paa ham derfor, men de andre Indvaanere takke ham, fordi han deri, som i flere Ting, holder den ønskeligste Orden. Dog hvilken Mand gjør alle tilpas og det mindst i Helsingøer.
Politivennen, 1798-01-01
En Uorden mod Politie son havde Sted ved Branden i Prinsensgade. Erfaringen burde tilstrækkelig have lært Kjøbenhavnerne, at naar der er Jld i et Huus, man da bør see hvor Røgen driver hen, førend man flytter sit Gods; og om end de Truede i Forvirrelse ikke sandse sligt saa bør Politiet, saa bør Brandvæsenets Vedkommende, forekomme de store Hindringer mod en overhaandtagende Jlds Slukning, som en urigtig Flytning af bjerget Gods bringer med sig. Jeg saae derimod Huse i Prinsensgade lige over for Brandstædet, altsaa i Læ af det, proppes fulde af Gods, og ingen satte sig derimod!!
Politivennen, 1800-01-01
Spørgsmaal i Anledning af Tobakssmøgeri. Hvad Raad er der for den Uskik, som jevnlig indtreffer, at man nemlig bliver overspyttet paa Gaden af Mennesker, som i deres Vinduer i 3die 4de og 8te Etage gotte sig ved Tobakssmøgen og af Magelighed ikke vil kaste deres behagelige Vædsker inden for, men heller traktere den stakkels Fodgænger deemed. Nævereiten duer ikke; thi ofte er Herren med Tobakspiben den stærkeste og kunde maaskee faae i Sinde at kaste den Fornærmede ned af Trappen. Var det ikke bedst at opgive Sted og Personer, at Folk derefter sig kunne rette og for Skade tage vare.
Politivennen, 1800-01-01
Spørgsmaal. Kan man ikke med al billighed forlange af Kroholdere paa Landet, at de, naar for Betaling forlanges, skal have Senge til Rejsendes Tjeneste? - Anledningen til dette Spørgsmaal er i forrige Uge, en Aften Kl. 12, givet i Roskilde Kro, hvor nogle Personer, som forlangte Senge, fik, af en slem vranten Pige, Anvisning til Bænkene i Krostuen iblandt en Mængde støjende Bønder; - og ikke førend efter længe at have tigget, bleve de indlukkede i et andet Værelse, hvor de maatte tage til Takke med Stole. Khavn. den 27de Juni 1800.
Politivennen, 1800-01-01
Om Klokken i Nikolaj Kirketaarn. Hvad fejler denne Klokke? i mange Dage har man ikke hørt Lyd af den og saalænge den er stum, kan ingen, som boer i de Gader, der ere i Nærheden af Nikolaskirke, sove uden Frygt for at vaagne for silde, i Tilfælde Ildløs indtreffer. Man er overbevist om, at Vedkommende strax har indseet dette, og derfor har man den største Grund til at haabe, at bemeldte Klokke ufortøvet bliver istandsat, eller og en Ny anskaffet, om Skyndingen endog nødte til at lade ophænge en, som var meget mindre, da Noget er bedre end Intet.
Politivennen, 1800-01-01
Skiødeløs Omgang med Tobakspiber. Ved at købe endeel Bræder paa et Finlapperskip, saae jeg tvende af Skibets Mandskab ryge Tobak baade i Lasten og paa Dækket, de havde vel Hytter paa deres Piber, men den eenes var ikke paasat; jeg advarede ham om at det var farligt, men han forsikrede at der var ingen Fare derved, og lod den smukt blive af; men mere forundret blev jeg da jeg saae Skipperen selv at ryge i Lasten uden at have Hytte ved Piben.
Politivennen, 1800-01-01
Spørgsmaal fra en Kildefarer. Bør man troe, at Aarsagen hvi Italienerne Torsdageu den 3 Jul. ikke spillede (som man kalder det) saa silde og saa ofte, som ellers, uagtet Folk i Mængde strømmede til med Penge, var den, at Indkomsterne den Dag tilhørte de Fattige? Den foregaaende Tirsdag regnede det mere og længere, og desuagtet fremviste Selskabet sine Kunster indtil Kl.. Derimod om Torsdagen ikke efter Kl. 5.
Politivennen, 1800-01-01
Spørgsmaal. Kan der med billighed fordres 2 Sk. for at køre over Langebro med en Trillebør, enten der er nøget i den, eller den er tom, er det med Hr. Kirkerups Vidende og Villie? da burde vel sligt staae antegnet paa Plakaten; at man ikke, ved at spørge Bommanden hvad der berettiger ham til at fordre denne Afgivt, naar man ikke seer det fornødne Bevis, skal overfuses med utidig Grovhed, ja endog trues at Vagten skal hentes.
Politivennen, 1800-01-01
Spørgsmaal med Hensyn til Trykkeforordningen af 27 Sept. 99. Hr. Universitets-Boghandler Brummer omspørges i Henseende til en Rejsebeskrivelse i Schveit;, paa hvis Titelblad man finder nederst: Kopenhagen 1800 bey Friderich Brummer, og ellers ikke noget Sted Forlæggeren eller Bogtrykkeren nævnes: om nogen Kanselliresolution e. dl. maatte have dispenseret ham fra Forordningens Bydende i 10s. der foruden Forfatterens Navn fordrer Forlæggerens og Bogtrykkerens fuldt nævnede. Da Særsynet af dette Skrivt (hvoraf Anmælderen har seet et Exemplar i den Classenske Bogsamling) kan opvække den Tanke, at Andre ogsaa paa Ansøgning kunde erholde Dispensa;ion fra Forlæggers og Bogtrykkers Nævnelse, ja maaskee (som er et saa almindeligt Ønske, ja fæsten et almindeligt Haab) fra selve Forfatterens Nævnelse, saa opfordres Hr. Brummer til behageligst at besvare Spørgsmaalet; og skal hans Svar med Taknemmelighed vorde indrykket ikke allene i Politivennen, men ogsaa i Lærde Efterretninger. Jkke vilde man gjøre dette Spørgsmaal, hvis man i mindste Maade troede, at Hr. Brummer lod trykke Bøger i Lejp;ig, og paa Tittelbladet sætte Kopenhagen. En saadan Handlemaade vilde ikeallene have til Følge, at sætte Kjøbenhavns Bogtrykkere i et ufordelagtigt Lys hos Regjeringen, men endog at formindske Kongens Toldintrader, og altsaa ilde at lønne den Lovgiver, der ved at lægge Told paa Papir, men ikke paa trykte Skrivter, blot af prisværdig Agtelse for Oplysning, har handlet tvertimod den Grundsætning: at Indførselen af Fabrikata bør bære større Byrder, end Indførselen af de raa Materialier, for ikke at nedtrykke men opmuntre Fabrika;ionen i Landet selv.
Politivennen, 1800-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Det paa Charlottenborg Slot manglende Gadenavn er paa den Side af Hjørnet, som vender, til Nyhavn, paamalet. 2) De farlige Afvisere paa Anneplads imellem Toldbodgaden og lille Strandstræde ere boritagne og tillige alle de øvrige Afvisere, saavidt disse ikke ved Indkørseler til Gaarde vare nødvendige. 3) Endelig er nu det forargelige og forlængesiden igjentaget paaankede Plankeværk i Kronprindsensgade forbedret.