Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-02
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn. Attende Aargang. No. 1. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 2 Januari 1821, Den første Januari 1821. Som Tiden ruller hen i Tidens Bølge, Men risler i en evig Harmonie, Skjøndt Tanken kan med Øjet ikke følge De Skikkelser, som speile sig deri, Thi i Mandfoldigheden de fordølge Alt hvad, som kuller Øiet brat forbi, Saa sank en Draabe nu i samme Bølge Og lød i Evighedens Meddie. Den var en Perle underlig at skue Alfader danned den ved Almagts Haand, Som Demant klar, saa trind som Himlens Bue, En Tryllekraft var Perlens indre Aand; Men i dens Rand sig speiled Jordens Tue, Og hvad der knyttes til ved Støvets Baand, Selv viste hid og did saaes Hjertets Lue For Skjebnen, som for Vinden Vidievaand. Blodstriber viste sig der purpurrøde, Som vidned om, at det var Broderblod, Thi underlig de faaes hinanden møde J samme Farvesaft af samme Rod. Hist faaes et Faderhjerte voldsomt bløde; Her Uskyldsrosen laae for Pigens Fod; Hist Tvistens Flamme monne grusomt bløde, Her Kjærligheden sværret, haanet stod. Fortabt var Stjernens Glands af Ærens Krone, Mens Tidens Bølge tumlede sig om, Og vaklende stod mangen mægtig Throne, Som glimred for ved Retfærds Herredom; Kun Guldet kunde Folkets Harm forsone, Thi Mængdens Bryst for Dydens Glands var kom; Vemodig lød i Dalen Harpens Tone, Et meer den fandt paa Jord sin Helligdom. Saaledes Alt i Tid sig aabenbared, Saaledes viste sig det svundne Aar. Den Gode sukked – Tidens Tegn ham svared, At ei det Kommende ham bedre spaaer. Paa Jorden staaer kun Dyden som forklaret, End sjelden den i Støvets Klæde gaaer Og er det saa, at den er hedenfaret, Hvo er da den, hvis Aand der Høje naaer? Hvo faae et hine Skikkelser at true, Og hvo ei faae det Varslende deri, Hvor maatte ei for deres Brusen grue, Som rene Øre var Disharmonie? Kan Jordens Børn Almagten underkue? Opløse inderligste Sympathie? Nei, ved i Tidens Fart det Hele at beskue, Vi see, der blier en evig Harmonie. J dette Haab den Fromme aarle iler J Herrens Tempel med sin fromme Bøn J Aanden seer han bedre Fremtid smiler, Men sukker for Nærværende i Løn; Han Øjet fast paa Haabets Krandsen hviler, Og visner den, den spirer atter grøn, Med Morgenduggen favrere den smiller Jndsprængt med Minder blaa og Tusindskjøn! J. F. Boesen. Dellig Midnats underfulde Time toner Aarets sidste Afskedssang, mens det nye Aar, de Klokkers Kime, hilser høitidsfuld for første Gang. Du, som haabefuldt det seer i Møde i din Ungdoms friske Morgenglands, Ak, maaskee du for dets Aftenrøde fletter i dit Haar Lypressens KrandsTaagesvøbt af Tidens Huler hæver Aaret sig for Dødeliges Blik; saadefuldt det kommer, og bortsvæver Billedet af det, som nys forgik. Tiden hersker over Jordens Slægter, føre dem i Slavisk Ledebaand; Myriaders Stræben ikke mægter at udrive Tøilen af dens Haand. Ungdoms gyldne Morgendrømme svinder hurtig ned i Jntets golde Skjød, stedse nye Blændlys os oprinder, slukkes i det Nu, som de blier født. Drøm om Frihed stærkt i Feberhede vilder, Troner, Fyrster, Stater, Folk, blodig raser Borgerkrig herneden, Tvedragt hvæsser Sværd og Morderdolk. Aar, som svandt, du saae de Rædselssener, Broder farved sig i Broderblod. Aar, som kommer, mon du vel forlener mere Fred, end det som os forlod, Nei, Bellonas Fakkel varig brænder, Fredsgudinden hyller sig i Flor, ængstelig det lyse Blik hun vender taarefuld fra blodbestænkte Jord. Dog, du over Norden venligt breder, engleblide Fred, din Palme ud. Her hvor Fredriks milde Scepter freder, villigt lydes elskte Faders Bud; ingen rædselsvangre Sky fordunkle Diademets rene Straaleglands, klart om den Ædles Tinding funkle, huldt omsnoet af høje Dyders Krands. Naadens Gud, miskundelig forbarme Du Dig over Klodens faldne Slægt, og modtag i Dine Fader=Arme, Hver, som lider paa Din Varetægt. Aar lad komme, og igjen bortvige, naar kun Troe paa Dig urokket staaer, da grundfæstes Sallighedens Rige, aldrig Lys i Mørket da forgaaer. C. J.......(Jndsendt.) Til en Ven paa Landet.