Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-06-17
Den i den franske Moniteur for 1807 gjorte Erklæring: "Prindsregenten af Portugal mister sin Trone; han mister den ved Jndflydelsen af Engellændernes Jntriquer; han mister den, fordihan ikke har ladet borttage de i Lissabon værende engelske Varer. Denne Erklæring var Bevæggrunden til, at Prindsregenten drog til Brasilien og valgte Rio Janeiro til sin Hovedstad. Underhans Regjering steg Landet alt mere og meere i Magt og Velstand. Allerede i Aaret 1810 talte Brasilien, 2 Mill. 184,273 Jndbyggere. Regjeringen henvendte især sin Opmærksomhed paa Landets mineralske Skatte, som hidtil laae unyttede skjulte i Jordens Skjød. Den til det Jndere sendte engelske Mineralog, John Mame, berettede, at han næsten overalt havde fundet Sandjorden blandet med Sandguld, at han ved Staden Ricca havde opdaget en anseelig Bjergkjæde, og at Landstrækningen imellem Stæderne Jnfictionado og Conception, var opfyldt med de rigeste Jerngruber, som kunde levere Jern, der var saa godt som det bedste svenske. Regjeringen sendte derpaa en Jngenieur-Officier, Chr. Fernhagen, en født Bøhmer, med et anseeligt Antal Slaver, til St. Pouls, og lod der gjøre Begyndelsen med Jernfabricationen; om Sommeren blev Engellænderen Morny, der ankom fra Europa med en Mængde Jnstrumenter, og Redskaber til Bjergvæsenet, ansat som Overdirecteur, over samme. Agerdyrkning fremmedes og Handelen tiltog ved den fri Skibsfart. Alt dette aabnede Udsigter til, at Brasilien, der fører er i sit Skjød alle øvrige Verdensdeles Frembringelser, ved Flid og Cultur, engang vilde blive een af den sydlige americanske Halvøes mægtigste Stater. Fra 1 Juli 1809 til 1 Mai 1810 var der ankommen i dets Havne 618 portugisiske, 121 engelske, 33 americanske, 12 spanske, 4 svenske, 1 Bremer og et fransk Parlementærskib, ialt 790 Fartøier. J Aaret 1810 sluttede Engelland med Prindsregenten et Venskabsforbund, som blandt andet bestemte, at Engellænderne ikke blot skulde kunne hente det fornødne Tømmer fra Brasiliens Skove, men endog bygge deres Krigskibe i brasilianske Havne. - Prindsregenten, Johan Joseph Ludvig, er født d. 13 Mai 1767, altsaa nu 50 Aar gammel. Han blev formælet 1790 med Jufantinden af Spanien, og avlede i dette Ægteskab 9 Børn. Hans Datter Marie Therese, blev 1809. formælet med den spanske Jnfant Don Pedro i Rio Janeiro. Naar man seer, hvorledes Menneskene i Europa trænge sig sammen paa enkelte Punkter, og da hører de lydeligste Klager over Overbefolkning, saa hur man Grund til at tilraabe enhver saadan Klagende: "gak af dit Land og fra din Slægt til det Land som jeg vil vise dig" - og dette Land er Brasilien. Her er Befolkningen endnu saa ringe, at de vidtløftigste Strækninger trænge til Dyrkning. Naturen har gjort meget, Mennesket endnu kun saare lidet for Brasilien. Bjerge og Dale, Skov og Vande afvexle her paa det yndigste. Overalt møder man en Frugtbarhed, der overgaaer al Forestilling. De vidtløftigste Græsgange smille Vandreren i Møde og de herligste Blomster, som ingen Konst røgter, opfylde Luften med Vellugt. Skovene oplives af gøglende Aber og brogede Papegøier. Man kjender her intet til Vinter, og Naturen sees her i evig Ungdom. Man dadle saa meget man vil Tydskernes Udvandringer; enten søge de ikke de rette Steder i America eller ogsaa ere Efterretningerne om den Elendighed, de der møde, overspændte og falske. Der er næsten ingen Tvivl om, at Europas flygtende Cultur engang vil opslaae sit Paulun i hiin Verdensdel. Selv de Gjæringer, man sporer der, synes at være en Forberedelse dertil. Asien er for dybt siunket under Despotismens Jernaag til at man nogentid kan vente at det igjen skal blive hvad det har været. Det har udspillet den Rolle, det skulde spille. Men America er den Verdensdeel, som, ung og kraftfuld, venligen indbyder Europas Cultur og lover den det tryggeste Fristed.