Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-24
Efterfølgende Brev, fra en hypochondrisk Herremand til hans Doctor, har Udgiveren modtaget med Fodposten, til Jndrykkelse i Skilderiet. Uagtet han finder, at denne Hr. Brombær ligner noget Smollets M. Bramble i The Expedition of Humphry Olinker, og hans hypochondriske Bemærkninger over Kjøbenhavn ikke ere forskjellige fra de Brambleske over London, har dog Udgiveren ikke taget i Betænkning, at lade dem aftrykke her, i Betragtning af deres pudseerlige Jndhold, hiin Lighed være iøvrigt tilfældig eller ei.) Kjere Doctor. Jeg er nu, efter Deres Raad, ankommen til Kjøbenhavn, for der at søge hvad De kalder Adspredelse, og jeg har fundet denne i saadan Grad, at jeg i Aar og Dag ikke saa let vil føle mig samlet igjen. Kjøbenhavn er ganske ny for mig; nye Gader, nye Bygninger, ja endog nye Mennesker. Hvor der for tredive Aar siden, da jeg sidst saae denne Stad, voxte Træer og Krat, staae nu de prægtigste Gaarde og Palæer, hvor jeg før saae Hytter, træffer jeg nu Pragtbygninger. Det gamle halvgothiske Raadhuus midt paa Gammeltorv er ligesom blæst bort ved et Tryllerie, og et græsk Tempel med joniske Søiler, opfylder nu det Rum, hvor fordum Vaisenhuset, med dets Apothek og dets graaklædte Drenge og Piger, stod. J det gamle fæle Slutteries Sted er kommen en Bygning "For den især i vore Dage saa nødvendige – almene Sikkerhed, saa lys, saa rummelig, saa pragtfuld, at man næsten kunde faae Lyst til at lade sig sætte i Slutteriet, og at man mere maa forundres over, at der endnu gives Folk, der skjøtte om at sætte deres Skyldnere deri, end at der gives Skyldnere, som frygte for at komme derind. De stygge Afvisere, hvorpaa man fordum stødte Skinnebenet, ere borte, Fortougene brede og magelige, og ingen Lov overholdes bedre end den, at holde sig til Venstre og Høire af samme, hvorved naturligviis mangen Strid undgaaes, og ingen Holberg nødsages til at gaae af Veien for to Æsler. Hovedstaden har saaledes vundet overordentlig meget i udvortes Anseelse og Beqvemmelighed. Men det synes ogsaa Alt. Ligesom Blodet i et usundt Legeme bestandig stiger til Hovedet, saa er ogsaa Befolkningen strømmet fra Landet og de mindre Kjøbstæder til den i Forhold til Landet alt for uhyre Hovedstad. Alle skulle derhen, for at søge og forøge deres Lykke. Hvad Under altsaa, at Kjøbstæderne efterhaanden maatte synke i Velstand, At mange Udlændinger have nedsat sig der, ikke for at fortære deres i Udlandet erhvervede Penge, hvoraf de ingen medbragte, ikke for at udøve nogen Konst, som de forstode bedre end de Jndfødte, men som omdrivende Vrag, der strandede paa vor Øe, hialp siden til at forvirre det Forvirrede endnu mere, er en sørgelig Sandhed. Derved steg Overdaadighed og Yppighed i en utrolig Grad. Hovedstaden blev et umætteligt Svælg for en uhyre Mængde Qvæg, Fjerkræ og andre Fødemidler, og den Stald, hvor adskillige Tusinde Heste maa fødes, for at tilfredsstille Ørkesløshedens og Blødagtighedens Fordringer. Den fattigste Herremand, der havde begyndt sin Bane, som Skriver hos en Forvalter, maatte ligesaavel som den rigeste Stamgodseier, have sin Gaard i Kjøbenhavn, hvor han lod sig opvarte af en Flok Tienere, og opholdt sig Vinteren over, forat kunne med sin Frue og sine Døttre besøge alle Selskaber, Concerter, Comoedier og Pikeniker. Drengene, der kjøre Ploug, Qvægvogterne og Qvægdriverne, de mindste Daglønnere forføres og fordærves, ved at omgaaes og tale med disse Dagdrivere i Liberie, naar de komme ud paa Landet om Sommeren. De kaste deres Møggrebe og Tærskepleile, og reise, naar det kun er dem mueligt, til Kjøbenhavn, i det Haab, ogsaa at kunne komme til at springe bag en Vogn, eller følge i Hælene paa en Herre eller Dame, og leve godt, og bære sine Klæder, uden at behøve at arbeide. Skke anderledes er det med Fruentimmerne; i gamle Dage var det en Skam at lade sig besvangre uden for Ægtestanden, nu er det Veien til Lykke. Man kommer til Kjøbenhavn, bliver Amme, faaer smukke Klæder, god Føde og magelige Dage, omskifter omsider Bondedragten med Hat og Netteldugs Kjole, og inden man veed et Ord deraf, er man gift med en Høker, Brændeviinskjænker eller Punschevære.