JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1798-01-01
Uordener. 1. Fortoget, for No. 43 i Springgaden og sammes Nabohus er ganske spærret med tomme Tønder og Fade. 2. Ejeren, af Huset No. 114 i Landemærket har en stor Banke af Leer eller Sand liggende ikke allene paa sit Fortog i Springgaden, men saagar i Rendestenen og ud paa Kørebroen. 3. Søndagen den 2 August blev der renset Tagrender, eller flikket Tag, paa Huset No. 39 paa Østergade, hvorved der; uaslede mange Ting ned paa de der gik paa Fortoget. Det er overalt en Skik som burde forbydes, at de som rense, saaledes nedkaste Skarnet eller Murbrokker paa Gaden; men forbydes det end aldrig burde dog enhver Husejer, af sig selv betænke hvor ubehageligt ja endog farligt det er, og tilholde Arbejderne, at tage Tingene i et Trug eller Spand ned med, istedet for paa Slump at sende det ned paa Gaden. 4. J Pilestræde er uden for No. 79 ved Siden af Døren en Rende som gandske tilintetgjør Fortoget. Der blev klaget over denne Rende i No. 18 af disse Blade, men det har ikke hjulpet. Naar Ejeren som vi haabe borttager den, bede vi ham tillige om, at gjøre en Forandring med Rendebrettet, som vel er forsvarlig stærkt, men ligger for højt. 5. J store Kongensgade har Slagteren nogle Kroge siddende ud over Fortoget, som man kan støde sig paa. 6. Paa Hjørnet af Halmstræde og Lillekongensgade, har Vintapperen over sin Kjælderdør et Skuur, som er meget længere, end det behøves, og som ved denne alt for store Længde, gjør Fortoget virkelig ubrugeligt, da en oprejst voxen Karl ikke kan gaae derunder paa de brede Stene. Allerede en saa langt udgaaende Kjældertrappe er en Uorden, saa meget mere tør man love sig af Ejeren, at han gjør det godt, som han kan, ved at lade tage et Stykke af Skurets Længde. 7. Endnu tillader Politiet den væmmelige og uforskammede Misbrug, at Amagerinderne og Grønhandlerinderne paa Amagertorv, lader hver Løverdagaften Torvet ligge fuldt af Levninger, Affald og Afskyl af Urter, hvis Stank Søndagen over, mens det tørres, er yderst ubehagelig, saavel for Gaaende, som for de Omkringboende. 8. Fortogsbrettet for Hjørnehuset af Østergade og Kristenbernikovstræde er i den usleste Tilstand. Der ere allerede mange faldne derover, og Ejeren deraf vil virkelig tjene sin egen Samvittighed lige saavel som det offentlige ved at lade det bedre.
Politivennen, 1801-01-01
Om Hundene paa Kristiansholm. I No. 170 af Politivennen er talt om en slem bidsk Hund paa Kristiansholmt men der er to saadanne, og som begge ere lige farlige. Man haaber, at Ejeren dog vil give Befaling til at de lænkes, da det er at befrygte, at deres Glubskhed ellers vil have saa skadelige Følger, at det, da forsilde, vil angres, at den givne Advarsel ikke blev agtet paa.
Politivennen, 1801-01-01
Om det unge Borgerkorps Mundering. Megen Forundring opvækker det, at det unge Borgerskab ikke ererserert endnu større det Passerede med Uniformen. Det Rygte, at de valgte Farver mishagede det militære Artilleri fordi det var deres, kan ikke troes da man er vant at ansee dette agtværdige Korps for saa godt som fri fra Standens Fjanteri (Pedanteri, hvoraf hver Stand siger man, har noget). At nogle ældre Officerer vare derimod, fordi Dragten syntes dem for ung og rask, synes ligesaa lidt troligt. Men allerutroligst finder man, at en Uniform Korpset paa sine Oberoffiserers Tilsigende har valgt ved Stemmer, og som endeel har anskaffet, for hvad som helst Skikanes Skyld, igjen forbydes.
Politivennen, 1801-01-01
Spørgsmaal til Borgerofficerer. Hvorfor bærer ikke hver Borgeroffiser sit Kompagnies Kokarde, til Kjendemærke? Er der nogen Borgeroffiser, der troer at have Ret til en finere og ved Farve adskillet Uniform fra den Borger, der ikke er Officer? Er der nogen Borgeroffiser, der ikke føler, at et Korps af frivillige Borgere, er noget andet og fordrer en ganske anden Behandling, end et Korps af Soldater, det vil sige, af tvungne Almuesmænd eller hvervet Udskud. Troer en Borgerofficer sig et Kvintin mere eller bedre end en Borgergemeen?
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. 1) I Kompagnistræde, som er særdeles frugtbart paa Uordener, blev for et Par Dage siden i Gaarden imellem No. 63 og Hjørnet, som egentlig er et Pakhus, ophidset Kalksteen i nogle meget ubekvemme Truge, saa at store Stykker under Ophidsningen ikke kunde andet end falde ned og sætte de Gaaende i Fare og Skræk, da nogle Stykker, endog fløj over til den modsatte Side af Gadent hvoraf de ved Ophidsningen arbejdende Folk havde megen Morskab. 2) Mod Hr. Karlsen i Frederiksbergallee troer man at gjøre en Tjeneste, ved at underrette ham om, at hans Folk tør tage 12 Skilling for et Toskillingsfranskbrød med Smør paa, da dette umligt kan skee med hans Villie eller Vidende. D. 2 Julii maatte en af hans Gæster for 7 slige Brød betale 5 Mk. 4 s.. 3) Er der ingen Fattigfogder paa Vesterbro og i Fredriksbergalleen, siden man jævnligen der overhænges af Tiggere? 4) Kunde den Gjennemgang, der i Hvælvingen er gjort i Kirkemuren, og nu ikke afbenyttes uden til Kloak, ikke heller ganske spærres? *) I Kanalen ved Børnehuset udlosses Stenkul af en Pram paa saa skødesløs en Maade, at mange store Stykker falde i Kanalen.
Politivennen, 1801-01-01
Klage over Københavns Sommer-Mortalitet. Man læser med Skræk i disse velsignede Sommermaaneder Listen over de Døde i Københavnt Sommeren, der opliver hele Naturen, Varmen, der fordeler og bortjager skadelige Dunster, er for den stakkels Københavner en farlig Periodet fejlfulde Indretninger, skadelige Fordomme, (før den 2 April vilde man sagt vor Nanional Ligegyldighed) forpeste hans Dunstkreds, forgivte hans Vand, hans Øl, lade ham fødes med Brød, der næsten ikke burde tjene til Menneskeføde, hvad Under at en Hær af Sygdomme forøge usædvarlig Mortaliteten. De saaøre Gader ligge ofte fulde af Skaenbunker og stinkende Uhumskhedt Rendestensbundfald lægges lovmæssigen dertil, eller dunster af sit første Opholdssted Beboerne i Næsen (af Fiolstræde er denne Beskrivelse tagen), og viser det andet, end at det er en falsk Indretning, at kaste paa Gaden hvad man skulde efter Skraldens Lyd læsse strax paa Vognent det erforbudt at holde Svint men Koer, der medbringe næsten ligesaa megen Stank, holdes i Mængde. Peblingesøesvand ledes til Byen i Trærender, en Skik der næsten overalt er afskaffet undtagen i Kjøbenhavn, hvor den beholdes, til Nytte for Tømmerhandelen, Vandkikkere og Brolæggere og fører et stinkende Vand til Indvaanerne: det elendigste Øl, under et sælsomt Nonopolium, et væmmeligt Drikkevand uden Humle, er de Fattiges Vederkvægelse, et elendigt Brød, i Ligning med andre Landes, hans daglige Føde! Gid dog engang et midisinsk Politi vilde bemærke dette Onde, og en ivrig Øvrighed opspore dets Kilder og skadelige Misbrug. Ja ikke engang den velhavende er i Stand til at forskaffe sig et velsmagende rigtigt behandlet Brød, jeg vil ikke tale om det uhyre Snyderi, hvorved man finder, at det saakaldte Franskbrød er udbagt til imod 30 Rdlr. for en Tønde Hvede, siden vore lyse Hoveder paastaaer med Alvorlighed, at sigtetsaavelsom Hvedebrød er en Luxus-Artikel, - dog naar man ikke kan fordøje den Klækmasse kaldet Rugbrød, saa maae man jo tye til vort Surbrød, der for det meste er usmageligt, dejet, og en død Masse i Maven, eller til Hvedebrødet, der er altid slet, ikke rasket, ikke udhagtt var det alene for at kildre Ganen, saa kunde Københavneren ved sit elendige Vand, Øl og Brød, ligesom Grønlænderen ved Sælhunde og Tran leve umisundt af alle, der nyde og kjende Fordelen af bedre og fornuftigere Indretningert men da disse af os saa ligegyldig behandlede Ting, angaae Menneskeligheden, da deres slette Beskaffenhed i en desuden ringe befolket Stat angriber Folkemassen, saa er det en Gjenstand, der byder Eftertanke og hastig Hielp.
Politivennen, 1801-01-01
Mangel af paapassende Vægtere. Søndagen den 9de August om Aftenen mellem Klokken 11 og 12 kom jeg fra Selskab og fulgte et Fruentimmer hjem, som havde været i samme. Da vi kommer i Bredgaden hører vi en vild Støjen af nogle (som det lod til) drukne Personer, men som endnu vare et godt Stykke fra os. Jeg blev dog ved at gaae lige frem, da jeg ikke formodede at kunne befrygte noget Overfald paa en ofentlig Gade, hvor der ere Vægteret men jeg erfarede det modsattet da jeg kommer hen imod Grev Schimmelmans Palais møder jeg disse Personer, som i alt vare fire. De begyndte strax da de fik Øje paa os først at udskælde ost dette rørte mig naturligviis ikke, da jeg nu tydelig saae at de vare druknet men inden jeg veed et Ord deraf, kommer den ene af dem hen og griber mig i Kjolekravent jeg vendte mig om, og spurgte hvad han nildet men istedet for Svar, bekom jeg et vældigt Øresigen foreenet med det Spørgsmaal: hvad jeg havde med det Fruentimmer at bestille? Jeg raabte da strax paa Vægterent men der kom ingent ved nu at erfare at inerom mig til Hielp, og ved a: ierig. Øesoner, som hidindtil havde staaet i nogen Frastand, ogsaa komme hen imod inig, maatte jeg i Hast retirere hen i Tvergaden, for ikke at udsætte mig for den gyseligste Behandlingt der gienfandt jeg da det Fruentimmer, som jeg ledsagede, næsten ude af sig selv af Skræk, og saaledes slap jeg dengang. Dette vilde jeg ikke undlade at bekjendtgjøre, deels for at andre kan erfare, at man ikke engang i en af Byens reelleste Gader kan være sikker for Molest, og deels at vor aarvaagne Politimester kan blive bragt til Kundskab om, at Vægterne i Bredgaden og Tvergaden enten have sovet, eller ikke været paa deres Poster.
Politivennen, 1801-01-01
Til de norske Laxfarere. Er det tilbørligt, at Nordmændene tilfører Hovedstaden udspilet Saltelax, som de her lade røge - og som endda maae betales til 28 a 30 s. pr. Pd. og derover? Hvorfor lader de ikke deres Lax selv røge i Norge paa den sædvanlige Maade ved Eenebærspaan der gjør, at Laxen baade bliver af skjønt Udseende og velsmagende? istedet at den ved Københavns Røgning seer sort og slet ud, og smager ilde, formedelst det forskjellige af Spaan, Tørv eller Kull som den formodentlig røges ved. Er det, muligt, fordj at Laxefangsten nu paa nogle Aar er truffen saa vel ind, at de ikke har Tid til deres rette Behandling? - da er det saa meget meere ilde gjort, at holde den i saa dyr Pris hos os, at den saa kaldede Cahyts Lax skal hos Handlerinderne i Kielderne betales med 40s Pundet. Var det da ikke meget bedre og redeligere handlet af Nordmændene, om de grønsaltede deres overflødige Lax hjemme i Foustager, og da hidbragte den til Salg - eller og medførte Eenestaver og Spaan til Røgning her, om det endelig ikke andet kan være?
Politivennen, 1801-01-01
Om den Selbmanske Køkken-Indretning. I No. 171 af Politivennen opfordredes det Oekonomiske Velfærdsselskab til at bekjendtgjøre en prøvet Undersøgelse af hvert Slags Køkkenindretningee saavelsom Kakkelovne. Men denne Opførdring synes for stærk, da Selskabet ikke altid har anstillet Prøver. C. Ge. min egen Indretning betressende, saa har Dir. for det Oek. Velf. Selskab aldrig prøvet den, fordi den ikke kan bæres fra et Sted til andet. Men da den første Idee, udskaaret af Kortblade, fremvistes i Selskabet, havde sal. Skrædermester Juel Hjerte nok til at erklære, at han havde nok Lyst at have slig en Indretning, men da man ikke vidste endnu om den blev anvendbar, saa var det for voveligt at anvende paa god Lykke saa mange Penge, men 12 Rdlr. vilde Hannok bekoste derpaa, enten det blev godt eller ej, naar Selskabet vilde bekoste Resten af deres Midler, som og strax blev bevilget. Noget efter lod samme Hr. Juel, i offentlig Forsamling, i Protokollen indføre, at jeg havde fuldført mit Løvte, og han var vel fornøjet med Indretningen. Og det er alt hvad dennegang det Oec. Selskabs Formænd vidste at sige. Jeg maae tilstaae at denne første opsatte Indretning er den ufuldkomneste af alle jeg siden har etableret, og neppe ligner de nu istandsatte. Men nok var det, den fandt Bifald, og nu staaer allerede henved 300 Stk. deraf og en heel Liste er endne i Forraad, hvilket jeg alt kan spesiel bevisliggjøre. Ingen af alle disse Herrer og Damer saavel i Staden som i Provintserne, som jeg ved mine idelige Rejser har etableret Indretninger for, kan sige at jeg har tilbudet eller overtalt dem til at tage samme, men alle ere de komne ved Rekommendation fra den ene til den anden og daglig komme nogle nye, saavel her, som fra Provintser. Dette er, troer jeg, det bedste Bevis at mine oekonomiske Køkkenindretninger ere gode, og kan ikke forlanges mere af en liden Ild, naar den driver 3 Komfurhuller af adskilllige Størrelser, som enhver endog kan formindskes om 1-4 Tommer i Diameter, heder en Bagerorn, hvorudi man kan stege og bage paa engang, og desuden endnu holder en Kedel med Vand, som ikke tager uden nogle Tommers Plads af Skorstenen, bestandig i Kog.
Politivennen, 1798-01-01
Bekjendtgjørelse. Fortogsbrettet for No. 185 i st. Regnegade (see No. 19) ligger nu upaaklageligt. Af dette Blad udgaaer ugentlig et Nummer som betales med fire Skilling. Hvo som ønsker sig det tilbragt i Huset, behøver blot at opgive sit Navn og Bopæl. De tilbragte Nummere betales ligeledes hvergang til Budet. Til samme Priis kunne ogsaa enkelte Nummere faaes. Bidrag saavel her af Byen, som fra Provindserne, ønskes, og de indrykkes ufortøvet, naar Materien angaaer Politie, og naar Foredraget er anstændigt og tydeligt. For dem, som ikke have Øvelse i at føre i Pennen, tilbyder man sig at ordne deres Bidrag. Bidrag fra Provindserne indsendes portofrie. Da Udgiveren har erfaret at nogle Husejere, som have vist sig veltænkende nok til at iværksætte de Forbedringer Bladet ønskede, have undret sig over, at dette ikke er bleven anmældt, saaledes som det er skeet med andre; saa erklæres hermed at dette er blot en Uvidenheds Fejl, da de som have paaanker en Fejl eller Mangel ikke altid komme saa snart igjen i den samme Gade, og, kunne altsaa ikke strax anmælde Forbedringen. Man vilde detfor være enhver meget forbunden der skrivtlig eller mundtlig vilde underrette Udgiveren om nogen af ham rettet Fejl eller afbødet Mangel, der i Bladet havde været paapæget. Jmidlertid skal enhver Forbedring, om ikke før, saa dog sikkert ved hvert Kvartals Slutning vorde. anmældt. Udgiveren benytter sig tillige af denne Lejlighed til at ønske sig flere Bidrag fra Provindserne, veltænkende Borgere, der fra hans Side kunne være forsikrede om den ubrødeligste Tavshed over Deres Navne eller Kjendemærker.
Politivennen, 1801-01-01
Renovationsuorden. (efter Meddelt) Endskiønt det næsten ikke er Umagen værd at tale saa ofte om en Uorden, som man saa tydelig kan formærke at Vedkommende enten ikke ville eller ikke tør hemme, saa kan jeg dog ikke undlade at bekjendtgiøre et skident Møde, som stødte mig sidste Onsdag Aften. Efter Overlæg stræbte jeg at række hiem førend Renovations Vognene begyndte at køre, men Kl. herimod 10, da jeg kom i St. Anne Gaden paa Christianshavn, mødte jeg 2de belæssede Vogne, jeg raabte til Kudskene, at de vilde holde lidet tilside, imedens jeg korte forbi, men tvertimod søgte de at spærre Gaden og standse min Vogn, da jeg komnu til Vor Frelseres Kirke lykkedes det mig at komme paa Siden af dem, og endelig at standse den ene af Kudskene og giøre ham følgende Spørgsmaal: er det ham tilladt at køre saa tidlig, hvortil han taugt hvem har befalet ham at køre? min Hosbond Christen Larsent jeg kaldte paa Vægteren, som stod paa Hiornet af Veterinair-Skolen og St. Anne Gaden, og spurgte ham hvad Kl. var I paa 10, og bad ham at erindre det, og da jeg tvivlede om hans Hukommelse, viste jeg ligeledes Vægteren i Prindsens Gade Vognene, gjorde ham opmærksom paa Sporene som de efterlod og bad ham at erindre at Kl. ikke endnu var 10. Naar man nu tænker paa at Kongen har tilladt enhver at tale paa Uordener, med Beskedenhed, og at der i 2 Aar mange Gange med største Beskedenhed, har været skrevet om og bedet om, at Renovations Voguene maatte udeblive til Kl. var slaget 10, i det mindste de varme Sommermaaneder, men dette dog ingenlunde kan bevirkes, saa synes intet andet Raad mere at være tilbage, end at gjøre som her er gjort, anmærke og angive saavel den Kudsk man maatte møde, som den Vægter igjennem hvis Gade der er bleven kørt, da man bør haabe at de tilbørlig ansees.
Politivennen, 1801-01-01
Opkøbere paa Landet. Mangfoldige Efterretninger om det overhaandtagende Opkøb paa Landet ere indløbne allevegne fra. Hvoraf her kun følgende fremsættes: Lille Nestved d. 12 Aug. - Her i Egnen kører en 15 til 10 Valkyere omkring, der opkøbe alt Smør, Eg, og overhovedet alle mulige Fedeog Spisevarer, hvoraf efter deres eget Sigende den mindste Deel kommer (endog saaledes paa anden Haand) til Torvs i København. Herremændene, Forvalterne og Forpagterne opkøbe paa Kap. Ærrøboerne strippe ogsaa om i samme Henseende eller leje Bønder dertil. Kort sagt, det synes som om der var kommen et almindeligt Raseri over alle Folk efter at købe for Landmandens Dør de Vare af ham, som det var saa ønskeligt, at han selv bragte til Torvs. Fra Egnen imellem Kalundborg og Korsør. Købmændene i Kallundborg, Holbek og Korsør opkøbe alt det, som de kan overkomme til meget høje Priser. For nu at det ikke skulde troes, at disse under Paaskud af at føre dette Korn til Norge sende det til England, (helst vi endnu ikke vide om vi faae Fred) maatte man ønske, at ligesom Kongen for endeel Aar siden lod smaae Fartøjer krydse ved Lybek, nu nogle maatte stationeres i Skagerak, for at forhindre Kornets Bortførsel til andre Steder end det udklareredes til, Udgiveren er øm over at indlade sig med noget i en Materie, hvorom hans Landsmænd selv ere saa høist uenige. Næsten alle Landbrugerne, fra den laveste til den højeste, see intet hellere end at Kornvarene stege til det umaadelige. De Handlende troe at Kornet er som en anden Handelsvare, og henbringe det hvor det koster meest. Købstedindvaanerne see uden Misundelse deres lykkeligere Medborgere berige sig, men syntes kun at saameget af Landets Afgrøde, som fortæres i Landet, burde sælges til taalelige Priser.
Politivennen, 1801-01-01
Spørgsmaal fra Borgerofficerer i Provindsstæderne. Adskillige Borger-Officerer ønskede gjerne (for at forekomme Ubehageligheder med andre Officerer i Fremtiden) at vide, om den af Hans Kongelige Majestæt allernaadigst tilladte Portdlepee med grøn Silke, af en Skildvagt skal honoreres, eller ikke? endskjøndt der aldrig tvivles om at den jo maa honoreres da det ellers ingen Ære var at bære Portdkepee, og det allene er den Ære en Borger Officer faaer, siden der ingen Rang følger med Portdepeent og da der alt er forefalden Disputter, med en Landværns Officer desangaaende, og maaske kunde falde flere, ønsker man gjerne at vide det rigtiget thi skal den ej honoreres, og man heller ingen Rang har, til hvad Hensigt er da egentlig Borger Officerernes Portdepee?
Politivennen, 1801-01-01
Fordærvet Hvede. Jeg har seet en Prøve af den i Dag, den 10 Ang. ved Atrion børtfolgte havarerede russiste Hvede, fea det Skib som sank i Konjedybet, formedelst at have løbet paa en Flig af de ved Slaget den 2 Apr. forliste Ankeret - og jeg gruer ved at tae paa Følgerne om denne sorte og næsten aldeles bedærvede Hvede skulde blive blive anvendt til Menneskeføde. Det eneste, efter min uforgribelige Mening, den kan være tjenlig til, er, efter en stærk Skylning i fersk Vand, at gives til Svin - og det endda med Forsigtighed, naar de først fik Smag derpaa, eller at brændes. Skulde det synes ubilligt, om det paalagdes Køberne at aflægge Ed paa, at sligt fordærvet Korn ikke skulde blive brugt til andet end Brænden eller Svineføde?
Politivennen, 1801-01-01
Bekjendtgjørelse. Det tilsendte Bidrag, om at sætte Hunde i Kost paa Borsen, synes Udgiveren at være for bidende, hvorfor Tilsenderen vilde behagelig undskylde at det ikke indrykkes. Han tør imidlertid haabe at vedkommende Bodholdere, som heraf see at der lægges Mærke til det upassende Hundehold, ville af sig selv afskaffe et Dyr som paa derte Sted, hvor der er Soldatervagt for hver Ende af Bygningen, er højst overflødigt.
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. 1) En Bygning paa Hjørnet af Sølvgaden og Østervold, som formodentlig tilhøter Kongenshave, er ud til Volden saa brøstfældig, at den truer hvert Øjeblik med at falde ud. 2) I Kristianis Gaard paa Vesterbro er en løs sort Pudelhund, som ikke nøjes med at gøe ad Fremmede, som komme der i Gaarden, men virkelig bider i Klæderne og altsaa rimeligviis snart vil komme saavidt at den bider i Lemmerne. Det synes tillige som om denne Hund hidses. Manhaaber at den afskaffes, og troer endog at turde raade Justitutets Formand til slet ingen at anskaffe i Stedet. 3) Man ønskede, at der paa Torvet maatte sees paa, at ikke Dragere og Strandæsler saaledes omringe Vognene, at Borgerne ikke kunde komme dertil. Man troer at det var godt, om Dragerne holdtes til at staae paa et vist anviist Sted, for der at vente til nogen behøvede deres Hielp. 4) En and, som den tredie August gik nog t fra Hjørnet af Admiralgaden og Laxegaden, saae at en stor Hund kom farende ud af en Dør imod en forbigaaende Mand og at en Dreng halede den derpaa tilbage med et Tovt hvorpaa en Mand smækkede Døren i efter den. Frastanden tillod blot at bemærke at det var nær ved Vinhandlerens. Men man advarer de uforskammede Hidsere, at de offentlig skal blive nævnte hvis de fortsætte dett. slette Spøg.
Politivennen, 1801-01-01
Bedømmelse af Laane og Livrenteselskabet for alle Stænder. Dette Selskab er stiftet den 12 Nov. 1800. Hvorledes det fra Førstningen var, eller var betænkt at skulle vorde, er ubekjendt, men ved sine den 11 Februar 18o1 antagne og ved Trykken bekjendtgjorte Love har Selskabet faaet en bestemt Form. Man gjøres ofte opmærksom paa dette Selskab i Aviserne, og da dets Plan synes meget tillokkende, har jeg herved villet forelægge baade Selskabet og Publikum hvad disse Loves Undersøgelse maatte lade til at dømme. Planen af Selskabet er: 1800 Personer træde sammen, i tre Klassert de først: 6oo betale 9 Rdlr. 1 Mk. om Aaret, de næst? 6oo betale 4 Rdlr. 3 Mk. 8 s. og de sidste 609 aarlig 2 Rd. 2 Mk. 8 s. Disse Penge uddeles ikke alle som Livrenter, men Selskabet faaer, deels ved at lade de første 90 Nummere staae blanke og først efter 9 Aar besættes (da Selskabet imens hæver disse Nummeres Livrente) deels ved slet ikke at betale i første og kun i de næste 8 Aar at betale halve Livrenter, deels ved Udlaan, en Fond, der bestandig maae tiltage. De indkommende Kontingenter kunne under fasisatte Vilkaar laanes til Medlemmerne paa Verelobligationer. Efter 9 Aars Forløb (NB. hvis Selskabet tillige er fuldtalligt) begynder den rette Livrentebetalingt da vil i 1ste Klasse No. 1 til 20 faae 100 Rd., No. 21 til 40 faae 50 Rd. No. 41 til 65 faae 25 Rd., No. 66 til 90 faae 20 Rd., No. 9 1 til 140 faae 15 Rdlr. No. 141 til 190 faae 10 Rd., No. 191 til 290 faae 6 Rd., No. 29 1 til 400 faae 4 Rd. og No. 401 til 600 slet intet. Livrenterne i 2den Klasse er det halve og i 3die en Fjerdedeel heraf. Efterhaanden som Medlemmerne døe, opstige deres Efternummere og tiltage saaledes i Udbytte og Udsigter. Den vorende Fond skal med Tiden af sine Renter give Udbytte til de sidste 200 af hver Klasse, og naar ethvert Medlem faaer i det mindste sin Kontribution tilbage, som Livrente, skal de første Nummeres Udbytte forhøjes. Dette er kortelig Selskabets Plan. Selskabet har ingen Garantit kun har det erholdt en kongl. Konfirmation paa, at ingen maae gjøre Indførsel i dets Livrenter. Enhver, som læser Selskabets Love, ja jeg troer enhver, som læser dette korte Udtog deraf, studser ved at see at det hele Selskab synes kalkuleret til at skaffe de første 20 til 40 Nummere en artig Indkomst paa de øvriges, men især paa hver Klasses sidste tohundredes, Bekostning. Man har i Almindelighed saalidet Begreb om hvad en liden aarlig betalende Summe igjennem en Række af Aar beløber sig. Kun denne Uvidenhed eller Ueftertanke maae Lovgiverne have stolet paa da de ordnede deres Bikube, hvori et tusinde maae samle Honning sammen til et par Hundredes Nydelse. Jeg vil for at bevise det her sagte blot betragte det Medlems Kands, der vorder den sexhundredste i en Klasse. Forudtaget Forholdet af en død af tredive som Mortalitets Maalestok vil den sexhundredste Medlem i 1ste Klasse see sit Løbenummer saaledes stige: