Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1811-01-02
J Anledning af Spørgsmaalet i Hr. Hempels Avis No. 181. Efter de gamle Love var Aagerkarlen en grov Synder (vide Professor Brorsons Anmærkning til d. L. 5 - 14 - 5, 1 vore nuværende Love gaae i dette Stykke ikke saa vidt, men sætte dog Straf for Aager - det er derfor af største Vigtighed at skjælne mellem lovligerhvervet Gevinst og Aager. - Naar Nogen efter retsgyldig Contract og Skjøde tilkjøbersig en Eiendom, og ved Salg profiterer det 2 eller 3dobbelte, da er det lovlig erhvervet Gevinst. Det samme gielder og, dersom Ve i den fremsatte Opgave ved Contract eller Convention med A (isolert fra Pengeforskrivningen, og uden at staae i mindste Forbindelse med, eller være betinget ved det omhandlede Pengelaan) havde for en bestemt. Priis tilforhandlet sig de omskrevne 50 Tdr. Havre, aarligen i 10 Aar, og derved indvandt sammes 2 eller 3dobbelte Værdie disse Handlinger ere retsmæssige, og Papirerne i sin Orden. - I den fremsatte Opgave har i derimod formeentlig ikke valgt den rigtige Forme det er ingenlunde utilladeligt, at Creditor ved modtagende Pengeforskrivning betinger sig Pengelaanets Afbetaling i Natural=Produkter eller Vare, men saa maae disse beregnes efter gangbar Priis paa den Tid Afbetaling skeer, i andet Fald, dersom Varene gielde mere, kan det dog, i hvor uskyldig og uegennyttig Handlingen end fra Begyndelsen af maatte synes at være, i Tiden let faae Anseende af Aager og ulovlig Rente, fordi ved en saadan Forbindelse i Pengeforskrivninger, Forordningen. af 11 Marts 1754 i al Magelighed kan eluderes. Creditor behøver kuns at erklære, at han er paa anden Maade vil udlaane sine Penge - og Debitor, som er i Knibe, maae indgaae Vilkaaret. - Slige, ved saadanne Leiligheder gjorte, Betingelser og indgaaede Forbindelser kunne af denne Aarsag, og for den muelige Misbrugs Skyld, neppe af Lovgivningen yndes, eller ved Domstolene ventes stadfæstede. Som Lilien skjult i den stille Dal udgander halsamisk qvægende Vellugt omkring de Faa, som kjende den; - saa staaer den ædle Qvinde i sin huuslige Kreds, og de stille Dyders rene Fryd blomstre trindt omkring hende. Men ak, pludselig reiser sig den barske Nordvind; - Lillien sønderbrydes - dens yndefulde Blomsten henvisne, falde af - Og Dalens før gende Sønner sukke: Vor Frydler ikke mere! Saa stod. den værdige Danneqvinde. Madame Christiane Scheel, fød Wisbeck, som jordedes paa Tranekjer Kirkegaard Løverdagen den 29 December 1810; Menak! Hun er ikke mere. Ægteskabelig Troskab sukker, Nøderkjærlighed græder; - Venskab sørger ved Hendes Grav; - thi Hun var Mandens Stolthed og Fryd, de Umyndiges Haab, Venners Glæde!! - Dog, Dæmp, o Mand, Dine Sukke! Børn, græder ikke! Venner, sørger ei mere! For god til Støvet, blev Hun omplantet i en skjønnere Verden, kraftfuldere og herligere blomstrer Hun der - og der see vi Hende igjen. Flyd vor Taare af Hundøde, Hun, som skabte al vor Fryd! Stands vor Taare - Hun ei døde, Hun gik bort til Løn for Dyd!!! c...... H... Ved Biskop Hansens Død. Bort fra Livets Kammer, Kamp og Møie trætte Olding tilt til sin Roe. Evig slukt er nu hans lyse Øie, Snart Cypressen paa hans Grav skal groe. Ved hans Liig saamangen Taare flyder. - Thuse stirre vi i Grarens Nat. Vild i Klage Sorgens Røst udbryder. Hjertet banker svagt og matBiddet Land, hvor han gik hen, vi kjende ingen, Ingen end dets Kyster faae. Ingen saae vi end tilbagevende os at lære Veien, vi skal gaae. Ak vi beve! Er i Dødens Slummer Hjertet trygt for Jordens Sorg og Vee? Skjuler Graven os for Livets Kummer, Mon vi der kun Glæds see? Vee os Armee, at vi ængstes saare Tvivlens Mørke spredes for os hen. Hau, som hviler her saa kold paa Baare, skal han reise sig af Stør igjen, Dog, en Glorie vi hisset skue gjennem Taagens Mulm den straaler mild. Det er Haabets rene Fakkellue, tændt ved Jesu Guddomsild. Mand, som sover nu det Lys, du kjendte, stedse hæved du til det dit Blik. I saa Manges Hjerte du det tændte. Mangen Tvivler trøstet fra dig gik. Mandigt fra dit gudopfyldte Hjerte Jesu Lære os i Templet Ind. blid ved Leiet du den Usle lærte skue rolig Grav og Død. Varmt dit Hjerte var. Da aldrig rolig faae paa Uskylds Nød og hædret Last. Sandheds Spor du fulgte altid trolig. Klar du laae den først da Hjertet brast. Ene stod du tidt mod Magt og Vælde. Dog du frygted ei, med Dydens Mod troede du, at Intet ham kan fælde, som er skyldlrie, varm og god. Hist et bedre Hjem vi alle finde, hvor vi samles skal hos Fredens Gud. Der skal ingen Veemodstaarer rinde, der skal Nag og Fjendskab slettes ud. Taagerne, som her vort Øie blinde, der skal vige fra vor stovfrie Aand. Der skal Den, som her var bittrest Fiende, en række miskjendt Broder Haand. Odense Bye=Nyt. Fra den 27 til 31 Decbr. 1810. dinand. Fadderne Barnets Moder og Frue Krigsraadinde Døbte: Bogholder J. Larsens Søn, Henrich Christian Fer Theil, Kjøbmændene M. Høgh og Lorenzen og Barnets Fader. Skomagersvend J. Knudsens Datter, Anne Sophie; Fadderne Jomfrue Povelen, Jomfrue Nielsen, Skoemagermesterne ler Lorentzen og Vognmand J. Klausen. Korporal J. F. Ros H. P. Povelsen, P. Breineberg, J. Sørensen og J. Buch, Gjørtbachs Datter, Frederiche Karoline; Fadd. Madammer Knudsen, Knudsen og Hansen, Korporalerne Junker, Hartmann, Koch Mad. Junker, Vagtmester Wahl junior, Trompeterne Bekker, dorph, Tønnesen og Voigt, Dorthe Larsdatters Datter, Petrine mand Jens Hansen og Lars Jpsen. Fadd. Jfr. Erichsen og Barnets Moder, Pranger P. Hansen, Urte Avertissements.