Aarhuus Stifts-Tidende, 1825-03-26
Blandinger. Universitetet i Leyden holdt den 8de og 9de Februar sin 250aarige Jubelfest. Blandt de mange Høitideligheder som vare foranstaltede, udmærkede sig især et natligt Optog af Studenterne, forestillende Akademiets Jndvielse, gandske som den havde fundet Sted, 1575. Processionen aabnedes af endeel Borgermilitair i den Tids spanske Dragt med korte vide Buxer, røde Strømper og Skoe med hvide Sløifer, væbnede, med Hellebarder. Derefter fulgte paa gammeldags, Vogne, en Qvinde i hvidt Gevandt, forestillende Theologien, under en Thronhimmel, med de fire Evangelister, ved hendes Fødder; dernæst Retfærdigheden, siddende paa en Throne med tilbundne Øine, omgivet af :de berømteste Retslærde Justinianus, Papinianus Ulpianus og Trebonianus. Derefter fulgte Lægevidenskaben, omgivet af de berømteste Læger: Hippocrattes, Galanus, Dioscorides og Theophrastus. Der paa kom Minerva i et langt pragtfuldt Sølvgevandt, smykket med Ægiden og omgivet af Aristoteles, Plato, Cicero og Virgil, Alle til Hest i antik Costume. Nu fulgte Stadsmusikanterne, blæsende paa Fagotter og Skalmeier, dernæst Universitetets Curatorer og Lærere, og til Slutning igjen en Afdeling Borgermilitair En utallig Mængde Fakkelbærere ledsagede Toget, der, passerede gjennem alle Hovedgaderne, hvis Huse vare skjønt illuminerede, som det kunde været høilys Dag. Det er umuligt at beskrive, hvad Jndtryk dette Optog gjorde. Alle Klædedragterne vare, indtil de mindste Smaatting, saa skuffende efterlignede, at man troede sig, som ved Troldom, sat halvtrediehundrede Aar tilbagi Tiden. Den store Concurrents i alle Grene af menneskelig Erhvervkonst anlediger ikke sjeldent i London de latteransens ligste Optrin. Saaledes har denne Stad nu to Rivaler i de berømte Haarkonstnere, Pomade= og Perfumeriesælgere: Master Macalsvine og Master Money. De boe Begge i samme Gade i en liden Afstand fra hinanden. Jblandt de gangbareste Luxus= og Mode Artikler som de udbyde, er Pomade af Bjørnefedt. Troende paa det haardvedligeholdende Bjørnefedts specisike Kraft, kjøber den med sin Hovedpynt sig høitbrystende Englænder, for to indtil fem Shilling en lille Krukke med Fedt. Hvis det var Bjørnefedt, saa maatte man, ifølge den Qvantitet, som sælges her, antage, at der slagtedes ligesaamange Bjørne i London, som der i Sommermaanederne slagtes Høns i Wien. Men da det ogsaa kunde falde enhver Englænder ind, der har mere end Haar paa Hovedet, at det dyrtkjøbte Haarmiddel ikke var andet end Svinefedt, saa søge disse Haarkrusere i Aviser og Plakater, at bevise deres Varers Ægthed, med deres Haarkonstner-Ord og en Papiret paatrykket Bjørn. Men Jngen har dog bragt det saavidt som disse To. Enten det nu er af Taknemlighed mod Dyret, under hvis Firma de berige sig, eller for at skaffe deres Bjørnefirma Credit, saa have Hr. Macalspine og Monen sat to levende Bjørne 1 udenfor deres Boutikvinduer. Men da dette i en Stad, som London aarsager et betydeligt Sammenløb, og Dyrene, især om Natten, istemme en saadan Hylen, at man skulde troe at være bleven hensat i de russiske Skove, eller at Samiels Geist er løben fra Jægerbruden til Threadneedlestreet, saa har nu Lordmayoren befalet dem at skaffe Dyrene væk, da hele Nabolavet er i Oprør derover.