Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-07-17
Angaaende Hr. Bonplands Fangenskab beretter de Reisende følgende: Det var i Aaret 1821, at han blev taget til Fange. Dr. Francia fortalte Begivenheden selv til Hr. Rengger, da han en Morgen havde indfundet sig hos ham ved Audience. Han havde, sagde han, oprettet et Fabrik for at tilberede Paraguai=Theen i Forbindelse med de Jndianere, som vare blevne tilbage i de ødelagte Missioner i Entre Rios, dengang Artigas tog Flugten. Disse Egne tilhørte os, desuden kunde jeg ikke tillade, at de fabrikerede Theen fordi vor Handel i Paraguay vilde lide alt formeget derved. Derfor sendte jeg 400 Mand derhen, som ødelagte Establissementet og indbragte Jndianerne tilligemed Hr. Bonpland som Fanger. Hr. Rengger vilde søge at retfærdiggjøre den berømte Reisende; men Dictatoren bød ham Taushed og sagde: At han vilde samle Paraguay Theen paa mit District har ikke opbragt mig imod ham, men derimod at han har gjort fælles Sag med mine Fiender nemlig med hine Jndianere. Desuden har jeg fundet to Breve hos ham, et fra Ramires og et fra Statholderen Garcia som bevise at det var hans Hensigt at giøre Jndfald i Paraquay. Siden erfarede jeg, siger Hr. Rengger, at hans Soldater havde nedsablet endeel af Jndianerne, at Hr. Bonpland uden at have gjort Modstand, havde faaet et Sabelhug i Hovedet at hans Effecter vare ham berøvede, og at han, uagtet sine legemlige Lidelser, var betynget med Lænker bleven bragt til Sta Maria; paa denne Reise har Hr. Bonpland Omsorg for Dictatorens saarede Soldater. Beskyldningen at han har havt politiske Hensigter imod Paragai, er en Urimelighed. Saasnart Bonpland var ankommen til sit Bestemmelsested bleve Lænkerne tagne af ham og han fik sine Effecter igien, forsaavidt de ikke vare bortranede. Han fik ikke Lov til at komme til Asuncion; men efter nogle Maaneders Forløb anviste man ham en Boepæl i Cerito imellem Sta Maria og Sta Rosa. Her levede han da vi forlode Paraguay, beskiæftiget med Landvæsenet, som knapt kunde forskaffe ham Livets Ophold, men elsket og agtet af alle Folk i Omegnen, som han gavner med sine Kundskaber og Jndsigter især i Lægekosten; men hans Skjebne er beklagelsesværdig, da han mangler al interressant Omgang, næsten alle Livets Beqvemmeligheder og alle Midler til at fortsætte sine Studeringer. Omsonst have saavel hans Landsmænd i Montevidco som Hoffet i Rio Janeiro, interresseret sig for ham. Jo mere Dictatoren saae at man interresserede sig for hans Fange destostørre Priis satte han paa at beholde ham. Hr. Gran sires Forsøg paa i 1824 at bevirke hans Friehed gjorde ham meere Skade end Fordeel. Dictatoren talte til mig derom kort førend vores Afreise med stor Mistillid imod de Franske, hos hvilke han formodede et fiendtligt Sindelag med Hensyn til de forrige Spanske Colonier Jeg har siger han hørt Hr. Granstre tale om sin første Reise til Buenos Ayres, og jeg veed at han beskiæftiger sig meere med Politik end med Natuhistorien. Jeg har ladet ham dennegang reise; men han skal tage sig lagt for at komme igien. Maatte andre Forsøg paa at befrie Hr. Bonpland have heldigere Udfald og Humboldts Ledsager ikke blive længere unddraget fra at virke for Videnskaberne. (Formodentlig vil det ikke vare længe inden en saadan Despot som Dr. Francia er, bliver styrtet.)