Norske Intelligenssedler, 1814-12-02
Christiania Jntelligents sedler. 52de Aargang. 2 Decbr. Udgives to Gange ugentlig. Med allernaadigst Tilladelse forsendes med Brevposterne i Norge og Danmark. Samlet, trykt og forlagt af R. J. BergMannahias Din Hals. Hansen og mas Bendt : Bang, 94 Som trykt 92 forsat af P. J. Berg. Til Grev Wedel Jarlsberg. Pør norske Fieldes Gier yd af den Rost, som rundtom i de glade Dale lyder, da hver erkjendtlig Dalbeboers Bryst, ser atter Fred og Næringstryghed nyder. lig, ædle norske Jarl, velsigner den. ved fyndig Kraft Du hævede din Stemme, om Norges længe kjendte varme Ven, er Frihed og Selvstændighed at fremme list signe vi saa mangen Hædersmand, ler talte varmt til gamle Norges Lykke, bidrog til at frie sit Fædreland, fra Dem, der vilde det med List nedtrykke; ken hvo har stredet kjæk og tro som Du god Fordom, Had og ondskabsfulde Rænker, f Dem, der pønsed paa, med snedig Hui smede op igjen i brudte Lænker, lig rørte et de taade Daarers Spot, lig strækked ei det see rige Møgtsprogs Torden! lit Øiemed var kun at sinte Godt, bringe Fred og Held igjen til Norden. Heid Dig, ædle norske Mand! Du vandt, pu seired over Fordom og Cabale, og Norges Folk en Hæderskrands Dig bandt, som evig blomstrer i dets skiønne Dale. hvert erkjendtligt Hiørte blomstrer den, ver ærlig Nordmand Dig med Tak skal mindes, dom Fædrelandets ædle varme Ven! haalænge Mos paa Norges Fielde findes. Naar glad umattet Kriger kommer hjem, og favner vakre Børn og ømme Mage, kaar Brødet, han af Jorden kaldte frem, han after kan i Fred og Troghed smage: haar Handlen after kommer rask i Gang, laar kjække Sømand trog kan Bølgen pløie, Laar Arbeidsmanden uden Nød og Trang, an vinde Brødet ved sin Slæb og Møie: da skal de samtlig glade signe Dig, den kjækkeste, den ædlefte, den bedste f alle Dem, der stred, for virkelig belvstændighed i Norge at befæste, og naar et Par Decenier man glad Fred og Velstand seer saa blidt henrinde Kaar hver en Levning af det Svenskehad, hom maaskee endnu ulmer, skal forsvinde: Laar vi velsigne den Forbindelse, til hvilken Nora Sven Haanden rakte, fordi vi klart dens skiønne Fengter see Held og Velstand, som den Landet bragte: a dobbelt klar og dobbelt stærk for Dig kjendtlighed i norske Hjerter luer, og, selv ved Landets Lykke lykkelig, det skjønne Verk med Velbehag Du kuer. Syv Aars sørgelige Erfaring har noksom lært os, hvor nøvendig et er for Norge selv at kunne producere det Korn, det forbruger, den for at kunne dette er det ogsaa nødvendigt, stedse at være forsynet led det fornødne Sædekorn, og vi saae, efter det uheldige Aar 1812. bor let vi kunne udsættes for Mangel deraf, endogsaa naar Jorden, udnu uindhøstede Grøde synes at love os den mest overflødige Velst se, Norges Adskillelse fra Danmark gjør det end før, at være enkte paa, i Landet selv, at kunne være væbnede mod et indfaldende aar. Om man endog antager, at en varig Fred mellem DanmanSverrig skulde finde Sted, og altid kunde faae Tilførsel fra de este Sted, saa vil dog Korntilførsel fra et fremmed Rige formedelst engevæsenets Forskjellighed, altid have en skuddelig Jndflydelse paa nantserne. Det vil derfor vist nok være nødvendigt, at der, i en er Bygd oprettes Magasiner, der atid ere forsynede med et tilstrækligt Qvantum Sædekorn, og de Jndvendinger, der forhen har været sort mod denne Indretning, maae nu bortfalde, da Speculation i fornhandelen, efter Norges Adskillelse fra Danmark, naturligviis etfalder. Men Vanskeligheden af at faae denne Jndretning i Stand, staaer fornemmelig, i at faae Magasinerne forsynede med det førstbrraad, og da vi nu til Landets offentlige Magasiner har faaet et brraad, der synes at være langt overflødigere end disse behøve det, a var det ønskeligt, at en Deel af dette Forraad maatte blive destrideret til Bygdemagasinernes Forsynelse, mod en paalidelig Caution i Betalingen til en vis Tid.