Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-01-11
Tumultuanterne kastede den 22de heftig med Stene og forsøgte hist og her at oprette Barrikader, paa Pladsen Dauphine forsvarede 15 Jægere af Nationalgarden deres Post imod 500 saadanne Oprørere; men de adspredte dem dog tilsidst ved at bruge Bajonetten imod dem. Deri imod i Forstaden St. Antoine forholdt Jndvaanerne sig roelige. Da Rygtet blev udbredt, at nogle Folkestimeler vilde bestorme nogle offentlige Jndretninger, saa stege Jndenlandskministeren Hr. von Montalivet og Understatssekretairen Hr. Baude til Hest og rede uden Escorte, i Nationalgardens Uniform, til de truede Qvartere. Da Nationalgarden fordre Pøbelen fra Kaierne, saa raabte Pøbelen: Linien leve! til Erindring om at Linietropperne havde holdt sig roelige i Julidagene. Fra Palais Royal giorde Nationalgardens Cavallerie et Udfald paa Folket og fordrev det til Kornhallen, hvor det tildeels blev adspredt. Under alle disse Tumulter bleve Skue spilhusene lukkede og Ærkebiskoppen af Paris lod Christmessen eller Julefestens Celebrering om Midnat afsige. Mange Personer ere nu blevne arresterede og man formoder nu et Complot af Carlister vil ved denne Leilighed blive opdaget; thi det er bekiendt at man har bemærket anseelige Personer blandt Pøbelen. Ogsaa har man arresteret 3 Geistlige, som vare forklædte, og hvoraf en havde 600 Franker hos sig. Man har fundet en heel Karre fuld af oprøriske Proklamationer. Efterat Roligheden var bleven tilveiebragt i Paris begav Kongen sig den 24de December Kl. 2 om Eftermiddagen fra Palais Royal til Hotel de Ville. Han var ledsaget af Hertugen af Nemours og nogle Officere af Generalstaben. Under Borgernes Jubelraab ankom han til Boulevards. Derfra gik Toget over Bastillepladsen, igiennem Gaden St. Antoine. Hele Masser af Haandværksfolk stimlede sammen omkring Kongen og raabte: leve Kongen, Hele Nationalgarden, af Qvarteret tilligemed den 8de Legion havde besat Pladsen foran Raadhuset og var opstillet i den fortræffeligste Orden. Kl. 3 ankom Kongen dertil og blev modtaget af Municipalitetets Embedsmænd og Præfekten Hr. Odillon Barrot tiltalte ham med følgende Ord: Folkemængden i Paris modtager altid Deres Majestæt med Glæde, men i Dag er denne Glæde mere reen og livfuld end sædvanlig; thi alle vi Nationalgardere, Borgere og Embedsmænd modtage Dem med den Bevidsthed, at have opfyldt vor Pligt under den vanskeligste Prøve, hvorpaa denne hæderfulde Stad endnu har været sat. Kongen tog med Følelse fat paa Præsektens Haand og tiltalte ham med følgende Ord: Hvad Borgerne have udrettet i de tre Dage, foraarsager mig en saa meget større Glæde, som de have stadfæstet det Resultat: at der gives ingen Magt, hverken i Paris eller i Frankerige, som kan modstaae Lovenes Magt. (undtagen Nationalaardens Stemning; thi dersom denne havde erklæret sig i dette critiske Øreb ik for Pøbelen, saa havde den nærværende Regiering været styrtet. Nationalgarden i Paris regierer for Øieblikket i Frankerige og det kommer an paa at holde den i godt Lune). Nu mønstrede Kongen Nationalgarden fra Landet, som var ilet til for at sikkre Hovedstaden for Uordener og tog de vakkre Landbeboere i Hænderne. Derfra begav Toget sig til Forstaden St. Germain og derfra igiennem alle Stadens Qvartere. Ved Pantheon havde Studenterne fra alle Skoler forenet sig med Nationalgarden. Kongen mønstrede alle enkelte Legioner og Linieregimenter for at skaane dem for Anstrængelsen af en almindelig Parade. Den Piqvet af Nationalgarden, som holdt Vagt ved de Deputeredes Kammer, bød Kongen en Skaal fuld af Suppe, som den havde kogt om Natten ved sin Bivouak, Kongen modtog den og takkede. De fleste Vinduer i Husene, som Kongen kom forbi, vare behængte med spraglede Baand Kongen tog Folket Hænderne paa høire og venstre Side og hilseede paa Damerne. Om Aftenen vare mange Huse illuminerede; de Jtalienske Boulevards, Gaderne Montmartre og St. Denis, fiere Ministres Hoteller straalede i Lampeglands. Kl. 7 om Aftenen marscherede Nationalgarden fra Landet tilbage til deres Landsbyer, og sang paa Veien den Friehedssang, som kaldes Parisienne. (Naar man nu læser alle disse Ceremonier, Optøier og forskiellige Yttringer af en udannet Folkestemning, saa kan ikke andet end det Spørgsmaal paatrænge sig Siælen, hvorledes mon det seer ud i Frankerige om 10 Aar, eller maaskee selv. inden dette Aars Udgang, thi hvilken fast Holdning kan en Stat have, hvori enhver Classe af Folket kan tragte efter at lede Regieringens Fore tag ender, og hvor denne maae bestandig bøie og snoe sig efter Folkestemningen. Hvor Magten ikke har nogen solid og fast Basis, er den nærværende Tingenes Tilstand hvert Øieblik udsat for at blive kastet overende; skal en repræsentativ Forfatfatning i en Stat kunne holde sig og blive til nogen Nytte, saa maae den deels være indrettet med Hensyn til de forskiellige Folkeklasser, hvoraf Staten bestaaer, saa at hver af dem har sine Repræsentantere, saaledes at Adelen maae spille i en monarkisk Stat en betyd lig Rolle, og deels maae Folket blot beskiæftige sig med sine Valg til Repræsentationen, respektere denne og ikke blande sig videre i de offentlige Anliggender; thi der kommer ikke noget udaf den Suppe, som saa mange Kokke skulle være om at kaage, tilsidst maae det dog vel komme dertil, at Kongen maae enten indrømmes en større Magt, eller Frankerige maae blive forvandlet til en forderativ Republik som i Nordamerika)