Viborger Samler, 1776-08-05
Sidste Onsdag, som var den 31te i afvigte Maaned, bleve af Høiædle og Høiærværdige Hr. Biskop Rottbøll tvende Kandidater, nemlig S. T. Hr. Peder Vandet Friborg, Sognepræst for Worre, Fisbech, og Romlund Meenigheder, og S. T. Hr. Matthias Gunderman Sabroe, residerende Kapellan til Sortebrødre= eller Søndersogns Meenighed, indvide til det hellige Præste-Embede. Af den anordnede Ordinations Text var Ordet: og tog Tit. L. 8, det, som Hans Høiærværdighed, denne Gang efter Ordenen forklarede. J Jndledningen blev Ordets Sammenhæng med det foregaaende læctor, og det paafølgende 2919217, kortelig viist, og tillige anmerket, at man har villet henføre disse tree Ord til de tree Klasser af Pligter i den kristelige Sædelære. Dette finder endog nogen Bestyrkelse i den Tids verdslige Viisdom, da Plato bruger Ordene læses og 20105 saaledes, at det første betegner den, som lader sine Medmennesker vederfare Ret, og det sidste den, som tilbørligen iagttager Gudsdyrkelsen. Men da alle Pligter mod Gud ei beqvemmeligen under eet kunde forestilles, og der i Texten ei heller saa meget sigtedes til dem alle, som til deres Grund, nemlig, at man giør sig Samvittighed over at overtræde nogen af dem, saa blev Hans Høiærværdigheds Hoved=Betragtning: Den ærbødighedsfulde Agt for alt, hvad der angaaer Gud og hans Dyrkelse, der i sær bør findes hos Lærere. Deri blev forestillet 1. at saadan Eegenskab bør findes hos Lærere, og I. Aarsagen, hvorfor den i sær bør findes hos dem. L. Eegenskaben lære vi at kiende af Ordet i det hellige Sprog, og dets Brug i det ny Testamente, da derved betegnes A. den Person eller Ting, som i Synderlighed fortiener Menneskeneskenes fulde Høiagtelse, Hengivenhed og Kierlighed, om Gud selv Apoc. IV, 4 Du er alene hellig at værdig at tage Magt, Rigdom, Viisdom, m.m. C. VI 12: Alle Hedninger skal komme, og tilbede for dig, fordi dine Domme ere blevne aabenbarede, og C. XVI5 Herre, du er retfærdig, den, der er, og den, der var, og den Hellige, at du haver dømt disse Ting. Det bruges om Messia, Psalm. Avl, 8, coll. Apostl. G. II. 27, om Jesu Kristo efter den menneskelige Natur, som ypperste Præst. Chr. VII, 26. Det bruges om Guds Naade=Løfter i Messia, Act. XIII 24, coll. Esai. LV. 3. B. 60 og betegner dernæst de Mennesker, som vise saadan Høiagtelse og Tilbedelse, 1 Thess. II. 10. Luc. 1, 75. 1 Tim II, 8, og sættes imod de Vanartige, som Loven er sat for, 1 Tim 19, og som i de sidste Dages vanskelige Tider skulde formeere sig, 2 Tim. III, 2. En saadan ærbødighedsfuld Agt er altsaa Eegenskaben, som her fordres under Hellighed, og den 1) forudsætter et Sindelang, som ikke kan overtale sig til at handle derimod, som giør sig Samvittighed over at efterlade end der mindste. Den 2) strækker sig til alt, hvad der angaaer Gud, hans Ære og Dyrkelse, baade den indvortes, hvortil hører ret Kundskab om hans Væsen, Villie, og Velgierninger i Kristo, hvorved Menneskene drages fra det Forfængelige, med Vildfarelsers og Fordommes Forkastelse, og saadan Kundskabs Anvendelse - og den udvortes, at Orden og Anstændighed hersker i de Huse, som dertil ere bestemte, at Fliid vises i deres Besøgelse, at det rette Øiemerke derved søges, Luc. 11, 46. Joh. 11. 17, Kort, Guds Navns Helligelse, og dets Misbrugs Afvendelse, saa vel som og Syndens i Almindelighed ved Bestraffelse. Den kommer 3) inden fra af Troe og Kierlighed, og er a) skiønsom efter efter Personernes Beskaffenhed og andre Omstændigheder, b) oprigtig, som en Jld i hans Been. Herrens Lue, Luc. 11. 49, c) virksom uden søvnagtig Ligegyldighed, saa man har ingen Roe, førend Herrens Gierning er udrettet, ikke lader døe, hvad der vil, dog d) sagtmodig, e) bestandig, og f) upartisk, alt af Lyst til Sandhed og Dyd, i Betragtning af Tingens Værd, og Lønnen omsider. H. 1) For at ære Embedet, hvis Hensigt er at fordrive Vanhellighed, og derimod befordre Hellighed og Tilvext i Hellighed, Eph. IV, 12-14, hvis Beskaffenhed fører det med sig. Hvilken Herre fordrer ikke Ærbødighed af sine Tienere? 2) For at æres igien af Embedet. Deres Kald fordrer at bygge paa Guds Huus, at lyse for andre, Matth. V. 16. at give Agt paa sig selv og Hiorden, Apostl. G. A., 28, 2 Tim IV, 2. at fremstille sig selv til Mynster, Tit. J. 7. 8, og at efterfølge Jesum. Derved bane de sig Vei til Agt og Løn her og hisset. Hvad foragteligere derimod, end Lunkenhed, m.m. J Tilegnelsen bleve de unge Mænd opmuntrede til alvorlig Fliid, som overvinder alle hindringer, naar Hiertet er igiennemtrængt. Derved er Kirken plantet, derved opholdes og udbredes den videre. Saadan ærbødighedsfuld Jver bygger og helliger Guds Huus, fylder det med Tilbedere i Aand og Sandhed, og nedbryder Satans Synagoge. Slutningen var en Opmuntring til alle nærværende, i sær Lærere, at arbeide med foreenede Kræfter paa Kirkens Beste, efter Overhyrdens Exempel, og i Tillid til ham. Alt dette blev udført ligesaa rørende, som grundig og overbevisende.