Aalborg Stiftstidende, 1835-04-30
Ministeriet har, som allerede anmeldtes i forrige Nr., vundet Seier med Hensyn paa den amerikanske Erstatningstractat, dog ikke uden en stærk Opposition. Den skarpeste af dets Modstandere var Hr. Berryer. Han søgte første at godtgiøre, at der i det Hele ikke tilkom Amerikanerne nogen Erstatning, fordi de ingenlunde under Krigen imellem England og Frankrig havde haandthævet deres Neutralitet, men tvertimod underkastet sig den meest ydmygende Behandling i Henseende til deres Skibsfart fra det første Lands Side; derfor havde og Napoleon i sine Decreter fra Berlin og Malland med største Ret søgt at gjøre Ende paa dette Uvæsen ved at opstille det Princip, at de Neutrale, der ikkes kunde haandhæve deres Neutralitet mod den ene af de krigførende Magter, heller ikke kunne fordre samme respecteret afsk den anden. Men - om man nu endog vilde inddrømmes Amerikanerne nogen Erstatning, fortjente det dog aldeles at dadles, at man var gaaet saa letsindig tilværks med at bestemme Erstatnings-Summen, og at denne var for stor, søgte Taleren at oplyse ved forskjellige Argumenter. Først beraabte han sig paa det Triumphraab, som den amerikansken Commissair, Hr. Rimes havde opløftet, da det lykkedes ham at faae den franske Regiering til at indrømme de 25 Millioner, medens den tidligere Underhandler, Hr. Galatie, aldrig havde smigret sig med at faae mere end 15. Dernæst søgte han at godtgjøre Summens Overflødighed deraf, at Amerika ogsaa lod de Borgere faae Deel i Erstatningen, som havde lidt Tab inden 1800, skjøndt det havde tilbageholdt 20 Millioner af den Sum, der skulde erlægges for Louisiang, netop for at erstatte hine Tab. Videre anførte han, at Frankrig nu maatte erstatte de i spanske Havne og navnlig i St. Sebastian confiskerede Skibe, medens Spanien havde gjort Fyldest herfor i den ved Floridas Afstaaelse oprettede Tractat og ført Frankrig denne Udgift til Regning. Endelig paastod han og, at Værdien af det enkelte Tab var meget overdreven, idet man havde lagt Varernes og Effecternes i Værdi i Frankrig til Grund for Beregningen istedet for deres Værdi i Amerika. Hr. Berryers Tale gjorde saameget Indtryk paa Kammeret, at Hr. Thiers selv fandt det nødvendigt at henvende dets Opmærksomhed paa Vigtigheden afsk en god Forstaaelse mellem Frankrig og Amerika og paa den vanskelige Stilling, hvori begge Lande vilde komme, hvis Tractaten blev casseret. Ogsaa i Hr. Mauguin havde Ministeriet ved denne Leilighed en haard Modstander. Han forelæste en anonym Bilalet, som man tilskriver Fyrst Polignae, der skal kjende den hele Affaire meget nøie. J denne Billet opfordredes Hr. Mauguin til at forlange de amerikanske Reclamationspapirer, i Originalen, for at man ved at sammenligne disse med Aarstallet, da Papiret blev fabrikeret, kunde overtyde sig om, gat der ikke var foretaget noget Falsum med samme. Dette Forlangende satte Ministrene i slem Forlegenhed og afnødte Hertugen af Broglio den Tilstaaelse, at man hverken var heller nogensinde havde været i Besiddelse af hine Original Reclamationer. Jkke destomindre blev dog Regjeringens Forslag antaget og de forskjellige Amendements forkastede med Undtagelse af et, som proponeredes af Hr. Valaze, nemlig at de stipulerede Summer først skulde udbetales, naar den fransiske Regjering havde erholdt tilfredsstillende Forklaringer i Anledning af Præsidenten Jacksons Declaration af 2den Decbr. 1834, til hvilket Amendement et andet Medlem endnu føiede den Tilsætning, at hine Forklaringer burde offentlig bekjendtgjøres. J Anledning af denne Proposition yttrede nu Hertugen af Broglio sig saaledes: Regjeringen har fra Begyndelsen af havt til Hensigt at følge en Fremgangsmaade, der stemmer overeens med det af Hr. General Valags foreslagne Amendement; den har altid havt ifinde, ikke at gjenoprette de diplomatiske Forbindelser med Amerika, før tilfredsstillende Forklaringer ere indløbne, og følgelig modsætter den sig ikke nysnævnte Amendement. Hvad derimod den af et andet Medlem foreslagne Tilsætning angaaer, da maa Regjeringen protestere mod samme, idet den fordrer, at hine Erklæringer skulle publiceres paa en officiel Maade. Det er nemlig begribeligt, at en venskabelig Jevning af de nærværende Differencer kun da kan istandbringes, naar samme lader sig forene med beg lige Nationers Ære, men den amerikanske Regjering vilde ansee sig fornærmet, hvis man gjorde Betalingen afhængig af en offentlig Erklæring. Desuden er denne Tilsætning overflødig. Thi, saasnart Kamrene have forsamlet sig til deres næste Møde, vil formodentlig et eller andet Medlem fordre Oplysning af Ministrene angaaende hine Forklaringer, og dis Saaledes vil da Hensigten med bemeldte Tisætning kunne opnaaes, uden at man behøver at fremsætte samme i saa anstødelig Form. Efterat Hr. Mauguin endnu engang havde erindret om, at Ministrene upaatvivlelig kunde vente en slig Forespørgsel, antoges det hele Forslag tilligemed det Valazeske Amendement med anseelig Majoritet (289 mod 137. Oppositionsbladene dølge ikke, at de betragte dette Resultat som en Triumph for Ministeriet, der efter deres Menin afgiver et Beviis for Nødvendigheden af en Forandring i Valgloven. Temps, der ellers ansees for det 3die Partier Organ, dadler dog dennegang sammes Medlemmer, idet ikke en Eneste af disse har ladet sig høre i hiint vigtige Anliggende. Formodentlig - siger den - have disse Herrer, stemmet for Projectet, for at blive fritaget for de Uleiligheder, som - naar de engang komme til at succedere de nærværende Ministre - vilde flyde af, at dette Anliggende hen stod uafgjort. Det har vel sin Rigtighed, at de Jndivider, som det Anklagede fra April have ønsket til deres Sagførere, have erholdt Tilladelse til at conferere med disse, men det er endnu ikke afgjort, om det bliver dem tilladt virkelig at føre deres Sag for Retten. Jdetmindste har Journal de Paris i enhalvofficiel Artikel gjort sig Umag for at bevise, at hiinsk af Præsidenten i Pairskammeret givne Tilladelse ikke indbefatter den sidstnævnte Bevilling og i det Hele slet ikke ere stridende mod den kongelige Ordonnance angaaende Advocaterne. Om de af de Tiltalte ønskede Sagførere blive ad mitterede, venter man først afgjort, naar Processen virkelig skal begynde, men, refuserer Retten disse, vil i det Hele intet Forsvar finde Sted, fordi de Tiltalte haardnakket vægre sig ved at antage de dem tilbudne Defensorer og heller ikke ville indskrænke sig til de immatriculerede parisiske Advocater. Jøvrigt hedder det, at den Mening atter har ladet sig høre ved Hoffet, om det ikke var bedst at ende den hele Sag veden almindelig Amnesti.