Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-08-12
Grev Onslow fortæller derom følgende: Strax efter Kl. 12 kjørte Hs. Majestæt ledsaget at Greven af Vestmoreland og mig ud fra St. James, Pallads i hans Statsvogn for at aabne Parlamentet. Mængden af Folket i Parken var uhyre, jeg lagde Mærke til at en mørk Taushed herskede blandt Alle, meget faa Jndivider undtagne. Jngen eller i det mindste Faa toge Hatten af; lidet og intet Hurraraab, og ofte Raabet: "Giv os Brød, ingen Krig, og nogle Gange: ningen Konge, hørtes under en gjentagen Piben. Jntet Væsentligt indtraf imidlertid førend vi naaede den snævreste Deel af St. Margarets Gade, mellem de to Pallads-Gaarde, just i det Øieblik vihavde passeret det kongelige Contoir og vare ligeover for Stuevinduet af det Huus, som støder dertil, da en lille Kugle enten af Blye eller Marmor passerede gjennem Vindueglasset af Kareten paa Kongens høire Haand, og gjennem borede det, efterladende et lille Hull saa stort som Toppen af min lille Finger, og passerede ud af Vognen paa den anden Side hvor Vinduet var nede. Vi raabte, alle strax, det er et Skud. Kongen viste, og jeg er overbeviist om, heller ikke følte derved nogen Bestyrtelse endnu mindre Frygt, der er ham alde les fremmed. Vi begave os derpaa til the House of Lords (Overhuset, ) hvor Kongen, da vi steg ud af Vognen sagde til Lord=Kantsleren, som stod nede ved Enden af Trapperne for at modtage Kon uge, Mylord, man har skudt efter os." Kongen steeg op af Trapperne i Statsuniform; og oplæste derpaa fuldkommen frie for al SindsBevægelse sin Tale, med største Nøiagtighed og endog med mindre Betænksomhed end ellers. Da Hændelsen blev meere bekjendt, blev det, som man kunne formode den fornemste Gienstand for Samtalen, hvilken Kongen tog Deel i med megen mere Rolighed end ellers. Og siden efter da hans steeg ind i Kareten, vare de første Ord han sagde: Nu vel mine Herrer, En foreslaaer dette, og en Anden formoder hiint og Alle forglemme at der er En over os Alle, som bestyrer enhver Ting, og paa hvem allene Vi forlade os. Ved vores Tilbagekomst til St. James, havde Pobelens Antal forøget sig i Parliamentgaden og Whiteball, og da vil kom ind i Parken var den endnu større. Der siges at ikke mindre end 100,000 Mennesker vare forsamlede der, alle af den værste og laveste Sort Pøbel. En nye Scene aabnede sig, og de Fornærmelser, hvormed man nu overvældede Hs. Majestæt, er noget jeg aldrig kan tænke paa uden Skræk, eller nogensinde glemme hvad vi følte, da de begyndte at kaste Stene ind i Vognen, hvoraf adskillige traf Kongen; han bar det med udmærket Taalmodighed, men ikke uden tydelige Tegn paa hans Vrede og Fortrydelse over den uværdige Behandling, der vistes hans Person. Vinduerne i Kareten vare alle slagne i Stykker og i denne Forfatning maatte vi passere gjennem hele Parken. Kongen tog en af Stenene ud af Opslaget paa hans Kjole, hvor den var bleven liggende og gav migden med de Ord: "Jeg giør Dem en Foræring heraf, som et Tegn paa det Venskab man har viist os paa vor Tour i Dag. Da Kongen steeg ud af Vognen, blev en Passage aabnet for ham gjennem Mængden, ved en irlandsk Herres Mod og Styrke, som efter al Tilsyneladenhed ræddede hans Monarks Liv. Kongen taknemmelig for hans udviste Tjeneste, anmodede, den nu afdøde Lord Melville, da Mr. Dundas en Skotlænder) at give denne herre en eller anden fordeelagtig Post. Da denne irlandske Herre blev spurgt af Mr. Dundas hvad han kunne gjøre for ham, svarede han med hans Fædrelands caracteristiske Lune. Den bedste, Ting Herre, De kan udrette for mig, er at gjøre mig til en Skotlænder;" en vittig, men uhældig Hentydning; thi Mr. Dundas, fandt sig saa høiligen fornærmet derved, at han lod Jrlænderen gaae bort udelønnet. Men den taknemmelige Konge lod sig ikke forhindre derved. Efter at Høisamme gjentagne Gange havde spurgt Mr. Dundas hvad han havde gjort for den brave Jrlænder, og altid havde faaet det Svar, at der endnu ingen ledig Post havde viist sig, sagde hans Majestæt, sluttelig meget alvorlig til ham. "Vel Herre, saa maae de gjøre en Post for ham. Ministeren opfyldte ogsaa virkelig Hans Majestæts Ønske, og et nyt Embede blev opfunden for at belønne Kongens Befrier, hvorved en Gage af 650 Pund om Aaret var forbunden.