Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-11-05
(Af ovennævnte Blade.) Den 17de October gav Keiserinden efter Messen Staden Parises Municipalkorps Audients, som i Jndbyggernes Navn overleverede en Adresse af følgende Jndhold: "Deres Majestæts Opfordring gientoner i Alles Hierter; hvilken Franskmand kunde blive døv mod Pligtens, Ærens og Fædrelandets forenede Stemmes. Det store Folks Agtelse og Kierlighed for Deres Majestæt kan ikke kiønnes, saa lidt som Deres Majestæts Forhaabninger skuffes. Et forgieves har Maria Thereslas Datter opfordret Folkets Kraft og Mod; ingen Opofrelser ere os for dyre, naar Æren befaler; aldrig skal vor store Keisers Krone berøves fine Laurbær. Alt hun tersyge Magter deelt dette skiønne Riges Stykker, imellem sig, og for at giøre Maleriet end mere modbydeligt, sees en Prinds, som blot har den Ære, at har sægtet i vore Linier, at takke for sin hele Berømmelse, at være den første, som giver dette uhørte Exempel. Alt hvad Had og Jntriger formaa opfordrer han til at mislede et Kolk, som var vor gamle Allierede, han vanhædrer en Throne, hvorpaa hans Keisers Velgierning satte ham, og vender uden Sky Morderdolken mod sit Fædreland. Dog - lader os glemme, at han var, hvad han har ophørt at være, en Franskmand. Skulde end nogle forvildede Franske befinde sig hos ham, ei kunne de blive døve mod Pligter, Lave og den os hellige Ed. Stedse ville Parises Jndbyggere som troe Undersaatter mindes, hvad de ere deres Fyrste og Fædreland skyldige." - Staden Dyntirken har og udstædt en Adresse til Keiserinden, hvori det hedder: "En nye Koalition truer at ydmyge det store Folk og tilintetgiøre 20 Aars Triumer. Fra alle Sider lyder Aar landskierlighedens høie Raab ved Deres Majestats Opford ing til den franske Ære. Aldrig skulle Keiserens troe Folk glemme denne Ophøiedes Anstrængelser, for at giengive Verden Fred. Ud lænderen skal erfare, at han i hver Fransk finder en Modstander, og at han, hver Gang han har vonet at betræde dette skiønne Riges Grund, er blevet straffet for sin Forvovenhed, saaledes som i Aaret 1793. Naar De res Majestæt finder det nødvendigt at opbyde os, ville vi alle ile til Vaaben, og udande vor sidste Blodsdraabe for stedte fra Provine, Beanvals, Clermont og fl. Steder, Hamborger Korrespondent meddeler en Artikel over Sverrigs Kronprindses politiske Fremfard af det engelske Blad Stiernen, hvilket ikke mindre strængt bedømmer Ham som Menneske, Franskmand, og svensk Kronprinds, og endeer med følgende Jnd syn i Fremtiden: "Sæt, et det chimæriske Haab Frankrigs Flender bestandig smigre sig med, virkelig gaaer i Opfyldelse: Rhinforbundet opløst, Frankrig bragt i den Kraftløshedsstand, hvori man ønsker det- og de gode gamle Regieringer paa ny oprettet i Tyskland med alle deres ærværdige Former, hvad vilde der saa blive af Carl Johann, han vil da opdage, at han hemmelig mistænkes, frygtes og hades af dem som affektere at elske og smigre ham. Naar hans Tieneste ikke meere behøves, og hans Jndflydelse ikke meere er til Gavn, vil man, ved en af hine Hofmænd som nu kryde for hans Fødder, lade ham vide, at hans Ophøielse paa Sverrigs Throne ikke kan forenes med Nabo kongernes Fordeel og Værdighed, og at Jndgetogenhed og Obscuritet bør vorde hans Lod. Kan man troe forAlvor, at Alexander vil taale Carl Johann som Naboe, dersom de Bundsforvandte triumsere, Greven af Gottorf kan ikke meere og ønsker vel heller ikke at regiere i Sverrig; men dersom de Bundsforvandte seire, saa vil hans Søn blive Sverrig tilkommende Monark, og blive de overvundne, vil Carl Johann da vove at gaae tilbage til Sverrig, og vil han ikke blive bortviist fra et Land, hvorover han har bragt alskins Ulykke, medens det stod i hans Magt at giengive det al den Hæder og Glands, der saalænge omgav det? - Disse ere de Klipper, paa hvilke denne uforstandige Mands Haab ville strande. Da vil han ene og forladt sku omkring sig, og med bitter, men for sildig, Anger begræde sit Affald fra Frankrigs Held. Altsaa seire de Coaliserede: Godnat Carl Johann, og seirer Napoleon, Godnat Carl Johann!"