Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-06-21
National=Konventen erklærer Staden Lyon i Rebellionsstand. Der beordres en Armee imod samme. 13. Marat bliver ihielstukken i Badet af en Pige fra Caen, Charlotte Cordap. (Saa faldt den rasende Zelot, som havde Fødestad tilfælleds med Menneskevennen Rousseau; saa faldt Genseren Marat, der kuns stedse vilde have Hundredetusende slagtede for Friheden, som for en Maloch Marat, blant Revolutionens af 31 Mai Skabere en af de første, blant alle Jndivider i den kolossalske Republik baade det meest yndede og forhadteste, og just derved det farligste; Marat, næst Mirabeau og Robespierre, hidtil mellem Lovgiverne en af de meest udmærkede Mænd i den franske Revolution; og endnu meer end begge hine, ganske Folkets Mand, med hvilket han levede i en Fortrolighed, ved hvis Hielp han kunde vove, hvad der ikke havde været den meest prøvede Patriotisme tilladt. I Sprog, Manerer og Sinde lang ganske og aldeles Plebejer, var han og hans Dagblad. Folkevennen, den store Hobs Jdol og Orakel til hans raae, diærve Foredrag - som ofte laante sine Fraser af Fiskerkonernes Ordbog, og hvori han en kunde overgaaes af den endnu pabelagtigere Hebert - lyttede denne med en Opmærksomhed, en Aands samling, som en Guadet eller Vergniaux forgiæves vilde have fordret for deres Veltalenheds Mester. værker. Hans Forslag vare overalt de blodigste. hans Forholdsregler de heftigste: hyppigst og helst hævede hans Stemme sig til Anklage; deri kiendte han hverken Grændser eller Skaansel. Han denuncerede overalt og alle i Flæng; altsaa intet Under, at han ogsaa ofte traf paa virkelige Forrædere: man beundrede hans Speideaand, forglemte de endnu hyppigere Exempler, hvor han havde feillet, og holde ham for det, som han kaldte sig selv. - Frihedens Vægter og Folkets Øie. - Det imidlertid, hvorfor enhver Upartisk maae berømme ham, ey den Armod hvori han døde - ogsaa han efterlod, som Aristides, intet, hvorfor han kunde blive begravet, omendskiønt han havde levet meget knap. Man foranstaltede ham derfor, paa den franske Nations Bekostning, en hvitidelig Liigbegiængelse, som Kon venten selv, Municipalitætet, hele Cordelters= og Jakobiner=Klubben, og Deputerede fra alle Paris riser=Sektioner bivaanede. Kort derefter blev ham tilkiendt Pantheons Hæder. Hans Mindes Hølagtelse gik næsten over til Tilbedelse. Man opkaldte et Krigskib efter hans Navn, Havre de Graces hed. te fra nu af Havre=Marat a. . - Man veed, at dette dengang saa forgadede Marats Minde, tillige med den blodtørstige Faktions Minde, hvis fornemste Redskab han var, nu i Frankerig selv afskyes meer end udenlands). - 15. Charlotte Cordag bliver guillotineret. (Denne interessante Pige, som stolt af sin Daad, aldeles intet havde tænkt paa at undflye, døde med en Uforfærd hed, som tiltrak hende alle Tilskueres Brundring og saa mangen en Sværmers erstatiske Lovtale, det snart bragte dens Forfatter paa det samme Skaffet, - - Cordayls Daad var ikke Romerindens Arrials ophøiede Daad, fordi den ikke fuldbragtes uden Præsumtion. Midlertid var det ei heller Handlingen selv, men Æren for Handlingen, hvad Cordag vilde. - Under sit Forhør havde hun blant Tilskuerne bemærket en ung Konstner, som aftegnede hende. Strax vendte hun Hovedet til Siden hvor han stod, og bad ham, at sige hende, hvorledes hun maatte sætte sig, at han nøie kunde optage hendes Træk. - Dette Træk allene er, synes os, karakteristisk nok, til at bestemme hendes Handlings egentlige Gehalt. Hendes Forsvarer for Retten kaldte denne politisk Fanatiome: det var det vel uden Tvivl ogsaa; kuns at en lige Grad af heroisk Koketterie maaskee var forenet dermed.) -