Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1834-02-03
(Uddraget af Følgebladet til Aarhuus Avis No. 16.)A. Hvad Gavn vil det blive til for os med de raadgivende Stænder, som Kongen vil have indfort, og de Lærde gjøre saa meget Væsen af B. Kongen vil saa gierne, som Du vel veed, at samtlige hans Undersaattere, de smaae saavelsom de store, skulle kunne leve fornøiede og glade, og befinde sig lykkelige, og ønsker desaarsag, at samtlige hans Undersaattere ville meddele ham deres Betænkning og Raad om, hvordan dette bedste kunde skee. A. Ja, Gud i Himlen velsigne ham derfor! -Men Kongen har jo sit Raad i Kjøbenhavn; Hvem skulde vel kunne give ham bedre Raad, end hans gode gamle Raadsherrer, B Vi have vistnok ingen Aarsag til at klage over Raadet her i Danmark; men nu har Kongen kunden for godt, ogsaa at høre andre hans Undersaatteres Raad, iblandt alle Stænder i hele Riget, nemlig: Adelstanden, Lærerstanden, Borgerstanden og Bondestanden. A. Men - Enhver af vor Konges Undersaattere, hvem det end saa er, kan jo komme ham i Tale; dersom de kjendte noget Raad, der var godt, saa kunde de jo give ham det, naar de lystede. B. Men hvor var det muligt for ham, at høre hver Mands Raad især -A. Ja, det er nu rigtignok, at Kongen ikke kunde overkomme saa meget, men det skulde kun ogsaa være tilladt for saadanne Mænd, der baade kunne og ville give et godt Raad. B. Kan Kongen vel strax see paa Enhver, hvilket Raad han kan eller vil give ham - Men her komme vi netop til Meningen; seer Dur ethvert Sogns Beboere samles, og beraadslaae om, Hvad der kunde være til sandt Gavn for Sognet eller Communen, som det ogsaa kaldes, og hvori de ønskede en Forandring. A. Hvad kom der saa ud af dette – Naar nu Folkene i et Sogn ikke kunne enes om, Hvad der var det Bedste for dem selv. B. Ja, saa maae de tvistes til de blive enige; men naar de enes derom, saa opskrive de deres Mening og fælleds Ønske, eller dog de Allerflestes Ønske, og derpaa sende de en Mand afsted dermed som har Forstand i Panden, og som kan tale for sig, og som de ere overbeviste om vil hver Mands Bedste ligesaa godt som sit eget. A. Skal da saa denne Mand reise lige til Kongen med saadan en Opskrivt: B. Neil Men saadanne Mænd fra flere Sogne skulle nu og da til bestemte Tider komme sammen, enten berredsviis eller antsviis med deres skriftligt forfattede Ønske og Raad, eller, som Du kalder det, deres Opskrivter, for at fremlægge dem, og faae dem indførte i en Protocol og bevidnet, at de vare ordlydende indførte deri; men ifald saa Nogle ville indvende noget imod de samlede Forslag og Raad fra eet eller andet Sogn, da skal hver af de beskikkede Mænd efter bedste Ævne med gyldige Grunde vide, at forsvare Gavnligheden af at de bleve iværksatte. A. Hvad skal der saa videre foretages, ifald de beskikkede Mænd ellers kunne enes: B. Saa skal den Beslutning, de fatte angaaende de meddeelte Forslag og Raad, samt de Erindringer og bemærkninger, de maatte have at tilføie, ogsaa føres til Protocols, og da have de beskikkede Mænd intet videre at foretage sig, end at udvælge en Mand for de samtlige Sogne, som kaldes et District, for at paatage sig den Forretning, at fremlægge Protocollerne i en almindelig Forsamling, der holdes for hele Provindsen eller ogsaa for hele Landet, og som kaldes en Stænderforsamling, hvor der møde Deputerede for alle Stænder, og hvis Valg tillige maae stadfæstes af Kongen, som maae vide sig forsikkret om, at ingen uden gode ærlige Dannemænd indfinde sig i Stænderforsamlingen; men der maae enhver afsaadanne Deputerede eller beskikkede Mænd belave sig paa, at møde de Jndvendinger, der opkastes imod de Forslag og Raad samt den fattede Beslutning, enhver sin medbragte Protocol indeholder, og vide paa belerlig Maade, Tid og Sted, at paatale Sagen, hvorfor han er sendt. (Fortsættes)