Berlingske Tidende, 1831-11-03
Følgende mærkværdige Beretning og Chouaneriet i Nedre, Bretagne er saa meget paalideligere, da den er indsendt fra Præfecten. - "Alt er beredt; Chouanerne vente kun paa Signalet : en Krig mod udenlandske Fjender eller en Bevægelse i Frankrige selv. Hidtil har man endnu ingen ægte Chouans seet Diots og Lahoussayes Bander have endnu Jntet virket af Betydenhed; de hvide Cocarder og Henrik den Femtes Proclamationer ere i Vente. Hvad i Aaret 1815 forefaldt i Nedre=Bretagne var høist ubetydeligt, og den saakaldte store Armee, som GreCornouailles anførte, var en ussel Flok, som Kjærlinger fra Guimperle, for og med Steenkast. Men siden er Chouaneriet i Nedre=Bretagne bleven methodisk organiseret. Man anlagde De pots af Vaaben og Krudt; nedgravede Kanoner i Jorden; lønnede hemmeligen Compagnier, med eet Ord: man forberedte Al til et uforudseet Tilfælde, og dersom Juliirevolutionen var tilendebragt mindre hurtigen, saa vilde en betydelig Modstand have fundet Sted i det vestlige Frankrige. - Jmidlertid mægtede et Aars Roe ikke at frembringe Almeenaand i Egne, hvor arvelig Trældom hidtil herskede. Stæder, hvor i det højeste kun ti Personer tale Fransk, bleve paa Ludvig Philipps Navnedag illuminerede. Mangen Bonde, til hvem den adelige Godseer endnu Aaret 1830 sagde: "Dersom du ikke skynder dine Oxer frem, saa lader jeg dig selv spænde for i deres Sted", er nu Medlem af Districtsraadet, eller Veiopsynsmand; han anstiller nu Sammenligninger mellem den fordums og den nærværende Tid, der ikke falde ud til Fordeel for den Opstand, som man tilsigter. Desuden have Chouanscheferne begaaet en stor Feil ved at forlade Mairierne, for ikke at aflægge Eeden; Følgen deraf var, at Landmænd, der kort Tid tilforn vare deres Tilhængere, kom ind i hine Embeder og bryste sig nu ikke lidet af at bære et Skjerf, naar de bivaane Messen. Vel have Cheferne under de sidste Valgmøder søgt at raade Bod paa denne Feil, men den har ikke destomindre allerede baaret Frugter, der bleve skadelige for dem. Chouaneriets Omfang er derved bleven meget indskrænket, i det mindste i Departementet Finistere, som selv den gamle Revolution ikkun bragte i meget ringe Bevægelse. Men dets Hoved quarteer er Auray, Georg Cadondals Fødeegn og Quiberons Reliquiekammer. Der lever Chouanaanden og der vil den endnu længe leve, thi der er den bleven til et Slags Religion, som, ogsaa i Martyrdommets Øjeblik, har Kraft nok til at forfølge. Paa Ludvig Philipps Navnefest bleve alle Vinduer, i hvilke ikke var aldeles Mørke, indslaaede, og paa ingen borgerlig Hat turde den trefarvede Cocarde bæres Dette Carlistiske Jerusalem har ogsaa sine Stammer; mange Sogne ville reiste sig paa det første Vink, uagtet Afvæbnelsen er skeet med saa megen Klogskab og uden mindste Tumult. - Hidtil organisere smaae Bander sig, men ingen høiere Indflydelse viser sig; thi ellers vilde Stridshandsken være kastet, og Partiet kunde uden Redning være forloren. Dette vil man endnu ikke vove; imidlertid fattes disse streifende Forposter aldrig Penge; man opmuntrer dem, giver dem Løfter; med eet Ord: man vil ikke lade dem ophøre, men ligesaa lidet vil man, at de skulle vorde altfor talrige, thi begge Dele vilde, før en almindelige Krigs Udbrud, give dette Partie Naadestødet. Dette er Aarsagen, at en Bande paa femten Mand kan give et heelt Regiment nok at bestille, og at derimod som Hundrede Mand ikke kunne gjøre et enkelt Compagnie tilstrækkelig Modstand. Hine femten Mand underrettes nemlig nøiagtigen om det Øjeblik, man vil overfalde dem; de skilles ad, kaste deres Geværer her i Buskene, tage Piben i Munden, og spørge den forbigaaende Colonne gandske roeligen, hvad Klokken er. - Saaledes vedbliver Landet at være uroeligt, og man fremmer Uroeligheden ved at udbrede de absurdeste Rygter; derved vil man imidlertid opnaae en vigtig Hensigt; man vinder nemlig Tid og giør Rolighed umuelig. (Sluttes i Morgen.)