Berlingske Tidende, 1793-11-22
Fortsættelse af det offentlige Forhør over Dronningen af Frankrig. Det tiende Vidne, som blev afdørt, var Joseph Terrassen. Han saade, at Dronningen ved sin Tilbag komst fra Varennes, da hun streg ud af Vognen, havde med de hevne gerrigste Operast seet omkring, saavel paa Nationalgarden de, som havde ledsaget hende til Paris, som ogsaa paa de sikringstaaende Borgere. Heraf, føvede han til, havde de strax sluttet, at Dronningen vilde søge at hevne sig Strax der paa fulgte ogsaa Blodbadet paa Marspladsen. - Det ellevte Vidne var Baveiste Ladnette. Han sagde, at Dronningen havde villet lade ham dræbe, og at tre Persorder havde havt dette i Commission. Herpaa gjorde Præsi enten Dronningen dette Spørsmaal: Har De læst Skrifdet : Folkets Taler, Sv. Nei aldrig. - Dufregne, som har det coldte Vidne, sagde, at han havde som Gensdarme, gust værer i Dronningens Værelse, da Billetten i Blomsterhonquetten blev hende tilstillet. J denne Billet vare følgende Ved skrevne : "Hvad giør De her vi have Armee og Penge til Deres Tieneste." - Det trettende, stortende og femtende Vidne vare Magdalene Rosan, den forrige Arrestforvaret, Conciergeriet Richards Kone, han selv, og Arels Kone, som i 41 Dage havde, som Opvarterske, været hos Dronning gen i Conciergeriet. Deres Udsigender angik alle den ommeldte Billet i Blomsterbougnetten, og indeholdt intet Nyt Det sortende Vidne var Gensdarmen Gildert. Han angav, at Dronningen havde til ham og de andre Gend armere, som havde Vagt hos hende, beklaget sig over den slette Mad, han gav hende. Men hun havde føyet til, at hun vilde ikke besvære sig derover hos Administratorerne. Han (Gil dert, havde herpaa kaldet Michonis til hende. Da denne gien gik bort fra Dronningen, havde hun sagt: "Jeg skylder Dem megen Forbindtlighed. Jeg seer Dem altsaa ikke te: - "Dronningen svarede herpaa : "Jeg er Michonisgen Foromtlighed skyldig; uden fordi han var hos mig den 20de Junii." - Det syttende Vidne var den bekiendte forrige Grev Carl Heinrich d'Estning. Han havde, sagde han, kiendt Dronningen, saa længe som hun havde været i Frankrig. Han havde selv personlig Aarsag til at klage over hende, dog vilde han upartisk sige Sandheden. Hans Udsigender angik især den Kongel. Families Flugt til Versailles, som den 5te October 1789 skulde gaaet for sig. Præsidenten gjorde derpaa de Estning følgende Spørsmaale: Var De samme Dag paa Slottet Versailles, Sp. Ja. Sp. Har De sammesteds seet den Anklagede (Dronningen), Sv. Ja Sp. Hvad har De hørt paa Slottet, Sv. Nogle Hofpersoner sagde til Dronningen, at Folket fra Paris vilde kommes til Versailles og myrde hende, og at hun derfor maatte reise bort, Dronningen havde derpaa med megen Høimodighed, svaret: Dersom Pariserne komme her, for at myrde mig, saa kan det kun skee ved min Gemals Fødder ; thi jeg vil ikke flygte allene." - Dette er gandske sandt, sagde derpaa Dronningen. Man vilde bevæge mig til at reise bort allene, thi jeg allene, sagde man, var i Fare. Jeg gar derpaa det af Vidnet anførte Svar. Præsidenten spurgte derpaa de Estning : Stod De ikke den 5te October som General=Commandant i Spidsen af Nationalgaden, Sv. Om Eftermiddagen var jeg hos Municipalitetet. Sp. Var det ikke i den Hensigt, at erholde Tilladelse, at ledsage Ludvig Capet paa sin Retraite, og der paa føre ham tilbage til Versailles, Sv. Da jeg erfarede Kongens Beslutning, at opfylde den parisiske Gardes Ønske, og Dronningen selv med sin Søn lod sig see paa Balconen, og forkyndte Folket, at hun med Kongen og sin Familie vilde reise til Paris, bad jeg Municipaliteret om Tilladelse til, at ledsage dem derhen. Herpaa blev d'Estning confrontert med le Contre, ConventsDeputert fra Versailles, thi den sidste paastod, at d'Estning havde havt i Commission først at anvende alle muelige Midler for med det Gode, at udvirke Forlig med Pariserne, og dersom dette ikke lykkedes, da at fordrive Magt med Magt. (Fortsættelsen følger.