Aalborg Stiftstidende, 1835-01-14
Da det især er Tilstanden i Jrland, hvorpaa saa vigtige Begivenheder i England for Øieblikket beroe, kan det være af Jnteresse at høre, hvorledes en Reisende, som nylig har gjort sig bekjendt med denne Tilstand, skildrer den. Hans forsikkrer, at Synet af den der herskende Elendighed vel paa en smertelig, men desto grundigere Maade maa helbrede Enhver, der endog er nok saa indtaget for den engelske Statsforfatning, og blot vække Forundring over, at ikke tusinde saadanne Tordenstemmer som O'Connels lade sig høre i Forbandelser over den. Det er hans Mening, at Jrland endnu den Dag i Dag vilde rive sig løs fra England, naar dette ikke bestandig holdt et staaende Armeecorps paa 70,000 Mand under Vaaben der paa Øen, og seer man hen til den himmelraabende Ligegyldighed, hvormed Jrland hidtil er bleven behandlet af den brittiske Regjering, saa maa ogsaa den meest afgjorte Modstander af Alt, hvad der hedder Jnsurrection tilstaae, at, om nogensinde et Folk har Ret til at gribe til denne Udvei, saa maa det være Folket i Jrland. Paa en Jordbund, der er ligesaa frugtbar, som den findes nogensted, i Tyskland, maa Massen af Folket i bogstaveligste Forstandøe af Hunger; thi Jordens Frembringelser gaae som Afgifter i Godsbesiddernes Lommer, og forødes af disse i England eller paa Fastlandet, naar de ikke sættes i Statspapirer, medens den ulykkelige Folkeklasse, som i sit Ansigts Sved har aftvunget Jorden dem, neppe beholder saa mange Kartofler tilbage, at den kan friste sin usle Tilværelse. Denne Reisende er af den Mening, at Virksomhed for at afhielpe denne betydelige Deel af den brittiske Krones Undersaatter Nød, kunde blive et vigtigt Støttepunkt for det Peelske Ministerium. Peel har længe været Statssecretair for Jrland og kjender Forholdene der bedre end Stanley og Littleton, hans senere Efterfølgere. Det Greyske og det MelbourneskeMinisterium have i denne Henseende saa godt som Jntet udrettet; thi den Commission, som blev sendt til Jrland forat undersøge de Fattiges Tilstand, var kun et Spilfægteri, og har kun endnu mere forviklet Sagen, da Alt, hvad denne hidtil har kunne udrette, bestaaer i, at udfinde de uovervindelige Vanskeligheder, som sætte sig imod, at indføre de samme Love for Fattigvæsenet i Jrland, som ere gieldende i England. Heri ligger den egentlige Rod til det Onde. Jrland har ikke engang Forpagtere, til hvilke man kunde anbetroe Administrationen af Fattigvæsenet, om det blev sat paa samme Fod som i England. Forpagterne ere selv for tige, da Landeiendommene, mod overdrevne Afgifter, ere bortforpagtede i smaae Parceller, der kun yde et ringe Overskud, og disse Afgifter inddrives med den yderste Haardhed af Godsgeiernes Forvaltere. En Skat af Betydenhed, lagt paa Ejsernes Fraværelse fra deres irlandske Eiendomme, vilde enten have den Virkning, at disse Fraværendes Antal blev formindsket, som allerede vilde give mange Tu finde Leilighed til Fortjeneste, eller ogsaa et saadant Paalæg vilde tilveiebringe et Fond, hvoraf Levnetsmidler in natura for de Fattige kunde anskaffes og Arbeidshuse oprettes. Vælger Peel denne Udvei, eller rettere, sætter han denne Reform igjennem, saa befrier han England for en stor Fare, og da behøver han hverken at frygte OConnell i Jrland, eller Whiggerne. England.