Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-03-02
Udenlandsk. Frankrig. Directoriummet har nu atter for lagt til den indenlandske Ministers Fornødenheder 25 Millioner Livres i klingende Myndt; Men de 500des Raad har indskrænket dette Forlangende til 10 Millioner, da de anseer disse vedvarende Fordringer i Metal værdie, som Grund til Assignaternes Nedstemmelse, hvis Værd man dog saa meget mueligt burde søge forbedret. Bourdon de Olse betraad derpaa Talerstolen og sagde: At det sikkerste Middel til at opnaae denne Hensigt, var, at man fordrede fuldkommen Oplysning, af Directoriummet om den forlangte Fonds Anvendelse. Jmedens vore periodiske Blade yttrer sig saa udmærkende forskiellig, da nogle paastaae at vi ganske bør afstaae alle erobrede Lande, andre derimod, at vi endog, skal beholde den venstre Rhinbredde, og vil ikke høre. om nogen Afstaaelse, erklærer et af vore Officialblade, Redacteuren, sig, for de Sidstes Meening. Han paastaaer : At blot ved vore Vaabens sidste Anstrængelse, vil vi kunde saae en varig Fred. Man taler meget om, siger han, at Regieringen ikke virksommere har søgt Fredsunderhandlinger, ligesom det var dem ubekiendt, at saalænge vore uforsonlige Fiender har det ringeste Haab om at kunne forstyrre os, enhver Art af saadanne Underhandlinger alene ville tiene til at udvikle deres Troeløshed, om ikke ganske udvirke vores Frieheds Tak J 4 Aar har den franske Regiering ikke havt nogen Omgang med fremmede Regieringer, uden ved dens Seire. Dens diplomatiske Videnskab var forflyttet fra Cabinettet til midt i dens Leir, Dens Soldater vare dens Negociateurer. Det er billigt at vi bør have Skades, løsholdelse for vore Krigsomkostniger, og det er vores Mod som skal understøtte disse Grundsætninger. samme Tone taler Ministrene Merlin og Benezech i deres officielle Skrivelser, hvorinde paastaaer Aftrædelsen af Belgien til Østerrig som aldeles ugiørlig. Benezech har blant andet for kort Tid siden bekiendtgjort denne Beslutning: "Den franske Regiering, vil aldrig give sin Stemme til en Fred, hvis første Artikel ikke bestaaer i en formelig Aftrædelse af de med Frankerig, allerede forenede Lande (nemlig Belgien og Savoyen).De fleste Stæder i Bretagne og Normandiet, saasom: Orient, Brest, Vannes, Quimper, Port=Brieur, Port Malo, Rennes, Laval, Caen, Vire, Falaise &c. ere erklærede i Beleiringsstand og administreres nu af Militair=Autoritet. Paa Jean de Brys Forslag, som aflagde Beretning om de Deputerede som havde været i østerrigsk Fangenskab, blev den 13de Februarii i de 500des Raad følgende decreteret: 1) Repræsentanterne Camus, Quinette, Bancal og Lamarque samt Ministeren Bournonville have værdig fuldført deres Mission. 2) Ligeledes Repræsentanten Drouct. 3) Disse skal Directoriummet give en Hest med behørig Ridetøi, til Skadesholdelse, for hvad de have tabt i deres Fængselstid. 4) Maret og Semonville skal lade deres Fore dragende undersøge af Directoriummet, og fremlægge Beviser for den Skadeholdelse som de forlanger. 5) Directoriummet skal udbetale, den i Fængslet i Mantoua døde Lamarres Familie, den Skadesløsholdelse som Lovene bevilger Familierne af Fædrenelandets Forsvarere. 6) De Borgere, som har staaet i Tieneste hos Semonville, Maret og Bournonville, har ved deres Opførsen gjort Frankerne Ære. Som en Aarsag, hvorfor Militairpersoner fortrinlig sendes Udenlands som Gesandtere, er, fordi ingen siden Adelens Afskaffelse i Frankrig, uden en General kan gaae i Rang med den udenlandsk Adel.