Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-09-13
Corresp.) Kjøbenhavn den 11te Septbr. Den sydøstlige Kyst af Sielland danner, som bekjendt, under Navn af Stevnsklint, et Forbierg, der har en Udstrækning i Længden af 1 1/4 Miil. Da den hele Kyst danner en brat Skrænt mod Havet, er det begribeligt, at Seilads derfra og dertil er forbundet med Besværlighed og Fare, og Beboerne have derfor i ældre Tider ikke benyttet deres Beliggenhed ved Søen til andet end et ubetydeligt Fiskeri, som ikke engang var Omtale værd. For omtrent 25 Aar siden begyndte nogle driftige Mænd at fare med smaa Seilbaade til Kjøbenhavn med Sædevarer, og da denne Fragtfart betalte sig, kom der snart flere Concurrenter, saa at denne Fragtfart nu beskjæftiger omtrent 25 Seilbaade af mellem 20 til 50, enkelte til 60 Tønders Størrelse, der udskibe aarlig mellem 16,000 og 18,000 Tdr. Sæd til Kjøbenhavn. Ogsaa paa Fiskeriet har denne Beboernes Henvendelse af Opmærksomhed paa Søen havt en gavnlig Jndflydelse. Jndtil for syv Aar siden var dette saagodtsom aldeles forsømt, først fra denne Tid af har man anskaffet sig hensigtsmæssige Fiskeredskaber, og drevet navnlig Sildefangsten med Kraft, saa at den i et enkelt Aar endog har givet et Udbytte af 50,000 Ol og intet Aar under 10,000 Ol. Silden afhændes deels fersk paa Stedet, deels saltes den, og sælges i Egnen saavelsom i Kjøbenhavn; men man begaaer, efter Meddelerens Formening, en stor Feil ved Nedsaltningen; denne skeer nemlig ikke strax efter Fangsten, men først efter at Silden er bragt iland, fordeelt i Vogne og kjørt til Byerne. At Silden ved denne Behandlingsmaade aldrig kan blive god Kjøbmandsvare, synes at være indlysende. Til Fiskeriet bruges omtrent 40 Baade; Seil baadene bruges imidlertid ogsaa som Fiskebaade, og da der til hver Fiskebaad behøves 3 Mand, kan man antage, at disse to Næringsveie beskjæftige omtrent 200 Mand, og, da de fleste af disse Mænd ere gifte, give et vigtigt Bidrag til henved 1,000 Menneskers Underholdning; thi som Eneerhverv kunne de ikke betragtes, da de fleste Fragtfarere tillige have noget Jordbrug. Denne Jndustrigreen kunde vistnok hæves til langt større Betydning for Egnen ved at anskaffe større Fragtfartøier, men Mangelen paa en Havn har hidindtil hindret dette. Efter at der havde været skrevet meget pro & contra om et saadant Anlæg, begyndte endelig Bønderne selv, paa den sydligste Pynt af Klinten, ved et Sted navnlig Plus, at anlægge en Dæmning, men da dette Arbeide blev udført meget planløst, overtog Eieren af Stevnsklint, Hr. Kammerherre Scavenius, Arbeidet, og har i denne Sommer ladet Dæmningen tilligemed et Brohoved fuldføre, saa at Egnen, der ellers er saa rigelig udstyret af Naturen, har faaet dette store Savn afhjulpet. Havnen skal have fra 8 til 11 Fods Dybde, og maa saaledes kunne yde Sikkerhed for Fartøier til 400 Tønders Størrelse. Vi have troet at denne Rotice ikke vilde være uinteressant, baade som et følgeværdigt Exempel for andre af Danmarks Beboere til at benytte deres Beliggenhed ved Havet mere end de hidtil have gjort, og som et Beviis paa en Privatmands uegennyttige Opoffrelser, der fortjene saa meget mere Paaskjønnelse, da Kammerherren oprindelig ikke skal have været stemt for Anlægget.