Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-02-16
Den Engelske Chirurg, Hr. Macleod, som var paa Cæsar, et Skib, som havde været i de chineske Farvande, og vendte tilbage over Batavia til Europa, beretter følgende: Da vi var ankommen til Batavia, bleve en Boa-Constrictor (Qvæle eller Afgudslange) og en Orang Outang, bragte ombord paa Skibet, for at vi skulle tage dem med til Europa. Slangen var mindre end de af denne Art pleie at være, den var kun 6 Fod lang og 18 Tommer i Omkreds, men dens Mave stod, som man snart vil faae at see, i et paafaldende Misforhold med dens Størrelse. Den nedstammer fra Borne og tilbørte en endnu levende Herre i England, som havde to af dette Slags. Men paa Overfarten til Batavia brød den ene ud af dens Arrest, og sprang fra Dækket ned i Søen, hvorden druknede. Den anden var, ved vor Ankomst i Rysvick bleven holdet i flere Maaneder i en Gaard i Hr. Davidsons Huus. Her havde man givet den en Geed til Foder hver 3die eller 4de Uge og en And eller en anden Fugl til Eftermad. Man bragde den paa vort Skib i et Træebur, hvis Stænger vare tætte nok for at forhindre dens Flugt. Man havde forsynet det med en Falddør, igiennem hvilken man kunde række den dens Æde. Det var 4 Fod høit, og havde 5 Fod i Fiirkant, saa at Slangen kunde dreie sig om i det med Beqvemmelighed. Med den blev 6 levende Geeder sendte ombord, da fem bleve anseete for tilstrækkelige til at underholde den i ligesaa mange Maaneder. Den blev bragt paa Dækket, hvor vi snart havde Leilighed til at see hvorledes den har sig ad med at æde. Man aabnede Falddøren, bragde en af Gederne ind i Buret og lod Døren igien falde ned. Den arme Geed, ligesom den i Øieblikket bemærkede alt det Skrækkelige i sin farlige Stilling, opløftede strax et ængstelig giennemtrængende Skrig, hvorved den tillige for at forsvare sig, stødte med Hovedet efter Slangen. Den sidste syntes i Begyndelsen slet ikke at bryde sig noget om Geeden, men snart begyndte den at røre sig lidet, og at vende sit Hoved mod den. Endelig kastede den et dødeligt og ondskabsfuldt Øiekast paa det zittrende Slagtoffer, hvis Angest syntes at tiltage; thi førend Slangen bemægtigede sig dens Bytte, bævede ethvert Ledemod paa den; men den fortsatte dog endnu sit unyttige Forsvar, og stødte efter Slangen, som endelig fik Lyst til at sætte sig i Bevægelse for at giøre sit Maaltid. Først strakte den sin kløftede Tunge frem i det den tillige hævede Hovedet lidet i Veiret, derpaa greb den pludselig med sit Gab Geeden ved Forbenene, kastede den til Jorden og omviklede den i et Øieblik med sit frygtelige Legeme. Denne Bevægelse skeete virkelig med en saadan Behændighed og Hurtighed, at det var Øiet umueligt at følge den. Det var ikke en regelmæssig Omvikling, som gik frem i en Skruegang, men den lignede meget mere en Knude, i det en Deel af Legemets Masse laae over den anden, ligesom for at give Musklernes Tryk en større Kraft, og for derved at kunne desto sikkrere dræbe sit Stagtoffer. Jmidlertid holdt den bestandig, endskiøndt det syntes at være en ganske unyttig Forsigtighed, den Deel af Dyret fast i sit Gab som den først havde taget fat paa. Den arme Geed fortsatte endnu sit svage, halv qvalte Skrig nogle Minuter, men snart blev det meere kraftesløs, og hørte endelig ganske op. Endnu holdt Slangen den dog en temmelig Tid omviklet, endskiøndt den syntes at være uden al Bevægelse. Derpaa begyndte den at rulle sig op langsomt og med Forsig lighed, indtil Geeden faldt død ud af dens frygtelige Omfavnelse og derpaa lavede den sig til at fortære sit Bytte. Den holdt nu sit Gab tæt ved Forhovedet af det døde Dyr og overspyede denne Deel af Geeden med sit slimagtige Spyt, derpaa tog den den ved Munden ind i dens Gab, som har Skikkelsen af et frisk vidtoprevet Saar, og dette Udseende har den i Grunden; og derpaa suede den Hovedet lige indtil Hornene. Disse giorde vist nok nogen Vanskelighed, ikke saavel formedelst deres Størrelse, som formedelst deres Spidser, dog forsvandt de ogsaa i kort Tid, at sige udentil, men deres Fremrykning igiennem Struben kunde udenfra meget tydelig bemærkes, i det de hvert Øiebtik truede at giennembore Slangens Hud. Offeret var nu fortæret indtil Skuldrene; det opvakte Forbauselse, at iagttage den overordentlige Virksomhed i Slangens Muskler, endskiøndt de vare udvidede til en saa umaadeligt Omfang, en Udvidelse som ved ethvert andet Dyr fuldkommen vil have ophævet al Muskelkraft, naar det ikke ligesom Slangen, med denne stærke Udvidelsesevne tillige besad en ganske besynderlig Grad af Muskel Virksomhed. Jmedens Hoved og Hals ikke faae anderledes ud, end som en Slangebud, der var stoppet fuld til at briste, var dog endnu altid Musklernes Virksomhed synlig, og den urigtig saakaldte Sue kraft uformindsket. Denne Kraft er meget mere Virkningen af en Bestræbelse til at trække sig sammen, som befinder sig i Musklerne, som bliver understøttet af 2 Rader krumme Tænder. Derved maae dog Slangen være saaledes dannet, at den kan en Tid lang lade være at trække Veiret; thi man kan umuelig tænke sig, at den kunde giøre det saalænge, heele Struden og Svælget er stoppet fuld af Geeders Krop, og imedens den glider ned i Maven, hvorved Lungerne maae presses sammen, om man ogsaa tænker sig Luftrøret nok saa haardt. – J 2 Timer og 20 Minuter, havde den fuldkommen slugt Geeden; nu var blot Maven eller den midterste Deel af dens Krop opsvulmet, og den øverste Deel, som før vare saa udspillet, vare indsvundne igien til deres naturlige Tykkelse; Slangen rullede sig derpaa sammen og laae i 3 til 4 Uger som den pleiede, ligesom i en gandske folesløs Tilstand. Saasnart man syntes at den havde fuldkommen fortæret dens sidste Maaltid, saa gav man den en nye Geed, og samme Skuespil begyndte forfra. Det seer ud, som næsten alt hvad den fortærer bliver forvandlet til Næring; thi dens Excremeter bestode for det meeste i en saare ringe Qvantitet, i en kalkagtig Masse, som maaskee ikke udgjorde den tiende Deel af Geedens Knogler, og hvori blot nogle Haar forefandtes; dette kan vel ogsaa være Aarsagen til at Dyret kan saalænge leve uden Næring. Det falder Slangen vanskeligere at dræbe et mindre Dyr, f. Ex. en Fugl, end et større Dyr, da hiint er for lidet for dens Gab. Faae af dem, som den første Gang havde været tilstede ved dette Æderie, kunde faae Lyst til at see det engang endnu, af Nysgierrighed kan man vel lade sig bevæge til at see det for eengangs Skyld; men dette Syn kan ikke andet end opvække Følelser, Forfærdelse og Afskye. Man kan ikke see det uskyldige Slagtoffers Zittren og Angest, uden den største Smerte, eller være Vidne til hvorledes Slangen. snoer sine frygtelige Kredse om sit Bytte, uden at tænke paa, hvorledes man selv vilde være Tilmode i en saadan skrækkelig og hielpeløs Forfatning. De øvrige Rovdyr ere vel frygtelige nok, men deels falde de sielden Menneskene an, og deels kan man dog ogsaa høre deres Brølen i Forveien; men for Slangens stille, snigende og listige Nærmelse, kan man ikke vogte sig, og man kan ikke undgaae den, naar man først eengang er omslynget af den. Da Skibet hvorpaa Slangen var, nærmede sig til det gode Haabs Forbierg, og Luften blev koldere, sank den hen i en Udmattelses Tilstand og den vilde ikke dræbe nogen Fugl mere, og imellem Cap og St. Helen døde den i sit Buur, man skar den op, og fandt at Hinderne i dens Mave vare ædte af Orme og giennemborede, af Geeden var intet mere tilbage end eet af Hornene, Resten var fordøiet.