Københavns Adresseavis, 1772-09-18
Angaaende Kornets Formerelse, har Heinrich Echleden i Petersborg bekiendtgjort følgende. Allerede i Aaret 1764, har jeg paa allerhøyeste befaling gjort nogle Forsøg i Henseende til Kornets Formeerelse, med Hvede, Rug, Byg og Havre, som den Gang havde saa god Fremgang, at et eneste Korn frembragte 2535 fuldkommen, moedne Korn, hvorover vor store Monarkinde ikke allene har tilkiendegivet sit høyeste Velbehag, men endog efterat Høystsamme har havt den Naade ofte at besøge mit udsaaede Korn, naadigst har befalet Hr. Etats=Raad Lomonnossow at undersøge om altsammen var voxet af et eneste Korn, og derpaa ved Trykken bekiendtgiøre det, hvilket og af bemelte Hr. Etats=Raad efter foregaaende Prøve er blevet publiceret den 7de September i samme Aar. Endskiøndt dette er ble det læst af erfarne og fornuftigtænkende Oekonomi med Fornøyelse og Forundring, saa har dog den største Deel yttret det Modsatte, og nogle anseet det for et særdeles Slags Rug, andre for en Sammensætning af mange Korn, og nogle for at lægge deres Ondskab reent for Dagen, har anseet det for et Bedragerie. Uagtet alt dette og flere Fortrædeligheder, har jeg dog ikke ophørt at giøre flere Forsøg; skiøndt ikke i det Store af Mangel paa Evne. Nu har jeg den Lykke ved mine hidtil gjorte Forsøg, at berette alle Kiendere og Liebhabere, af Natur=Historien i Plante=Riget, og alle Landmænd, at man gandske læt af et hvert Korn, enten det er Rug, Hvede, Byg og Havre, i et Aar, uden nogen kunstig Brødning, kan frembringe 20, 30 til 100,000 Korn; hvorimod alle andre Efterretninger, som den man nyelig læste i de Hamborgske Aviser, som et Mittakel, at en vis Mand havde frembragt 25000 Korn af et eneste, ligemaade den i de Petersborgske Aviser Nr. 60 fra Leipzig, ikke kan andet end forekomme mig latterlige. Men for ikke at underkaste mig ubillige Domme, indbyder jeg hermed alle Kundskabs Elskere, at tage Beviis paa min beskrevne overordentlige Formerelse, som jeg tilbyder, at give paa følgende Maade: 1) Paa det ingen skal sige, at det er et særdeles Slags Korn, vil jeg af de Lysthavende selv tage derimod, og i deres Nærværelse lægge det paa Bonde=Maneer imellem noget Græs til det driver, og ved sin Drivning viser, at det er beqvemt til at voxe, og saa plante det i deres Paasyn, uden at betiene mig af noget kunstigt Middel ved Grødning eller Mist beeder at drive Kornet, allene i en god Jord. 2) At enhver kan blive overbeviist om, at ingen Snedighed eller Kunst bruges derved, men at det allene er en simpel Videnskab, kan de Lysthavende bellandig holde Vagt derved, saa længe de anseer det for nødvendigt, som jeg og selv vil holde Vagt derved, omgierde Pladsen, og aldrig foretage, noget der uden i de Lysthavendes eller Vagtens Overværelse. 3) J Fald de Lysthavende holder denne Formerelse for umuelig, og er til Sinds at giøre et Veddemaal paa, at jeg ikke i et Aar kan frembringe 25000 Korn af et eneste Rug Korn, tilbyder jeg mig at sætte Alting derimod, og til Sikkerhed derfor pandtsætter jeg mod en proportioneret Summa Penge det Gods med Bygninger og Jord, som af Keiserinden er skienket mig til evig Arv og Eye, uden at svare noget deraf, Efter Summens Forhøyelse, som veddes om, tilbyder jeg mig at formere det 2, 3 til 4 dobbelt; dog med den Betingelse, at ifald der ved Uveyr eller Hagel skulde skee Skade paa Kornets Fremvext, vil jeg derfor ikke være ansvarlig, og at fordet andet de Lysthavende ville indfinde sig hos mig inden den 6te eller den høyst 8de Augusti; thi efter denne Termin kan jeg ikke forbinde mig til saa stor Formerelse. Muelighen deraf vil enhver i en Tid af 6 Uger indsee. Min Hoved Hensigt er at overbevise enhver om den eneste rette Aarsag til at Kornet formeres, og tillige at forklare Brugen, og Nytten af en Trumle, som endnu ikke er indført her, og hvorom allerede er skrevet en Afhandling, som ikke bliver trykt, førend Publikum er overbeviist om Nytten deraf, som og at vise, at den nye Maade at jevne Marken saa lige, som en Gærtner jevner sine Blomster Bede, er imod Formerelsen, som og at de kunstige Blødninger, som man ellers agter høyt, ingen Formerelse frembringer. Skiønt denne forunderlige Formerelse aldrig kan ventes eller er muelig i det Store, kan dette dog aabne Øynene paa Landmanden, og vise ham Vey til en større Formerelse end forhen haa fine Marker. Petersborg den 11te Augusti 1772. Raad imod Muldvarpe.