Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-02-16
Haandværksklassen har hidtil været en af de mindst paaagtede Klasser i vort statsborgerlige og kommunale Liv. Den Maade, hvorpaa de for denne Klasse meest betydningsfulde Spørgsmaal hidtil ere blevne behandlede, vidne tilstrækkeligt herom; Man behøver blot at see hen til Betænkningen angaaende Laugsvæsenets Ordning. Jstedetfor at fremkalde de Forandringer til en bedre Ordning af Arbeidsforholdene, der maatte være nødvendige, ved at give de bestaaende Laugsforeninger og Arbeidsklassen i det Hele større Kraft og Raadighed til selv at ordne sine egne Forhold og reformere sig selv, har Man behandlet det hele Spørgsmaal fra et overordnet Standpunkt, som en Formynder indtager til de ham betroede Mindreaarige. Det er ikke ved Associationsfriheden, men ved Politianordninger, Man har meent at Forbedringer skulle indføres i denne Retning: Man behandler saaledes Arbeidsklassen som en underordnet, umyndig Deel af Folket. (Kbhpst.)- J en Artikel med Overskrift Hvilken Betydning har Valglovens Udvidelse for Haandværks standen, hedder det i Kbh. "Naar Besiddelsen af Huus og Gaard ansees som en Formue, der skal garantere for at Personen derved har en større Statsinteresse, saa kan Man vel spørge om ikke det, at kunne og at udøve et Haandværk eller en Konst, er ligesaa vel en Formue som Huusbesiddelsen, Denne sidste er ofte meer end tvivlsom, Besidderen er meget ofte, ja i Regelen, ingenlunde den eneste eller virkelige Eier, hans Jnteresse gaaer hovedsagelig ud paa at Eiendommen forrenter sig saa godt, at der ogsaa for ham bliver endeel deraf tilovers, efter at han har erlagt Renter af de Kapitaler, der indestaae i hans Eiendom. Denne Bestræbelse bliver meget ofte hans Hovedvirksomhed, - og mister han sit Huus, kan han ikke længer betale Renter af Prioriteter og Laan, saa er han Jngenting, hvis han ikke har lært noget, hvorved han kan ernære sig og Sine. - En da ikke den Garanti Haandværkeren tilbyder solidere, Hans Stræben gaaer ikke eensidig ud paa at forrente Kapitaler og Eiendomme ved Andre, han kan under alle Omstædigheder vedblive at være et nyttigt Medlem af Samfundet, thi han producerer, og lider han Tab, bliver han fattig, saa taber han dermed dog ikke sin faste Formue, den Evne at kunne virke til Samfundets Bedste paa en nyttig Maade. - Af hvad Grund ansees derfor Besidderen af Huus og Gaard for meere skikket til at være myndig og activ Statsborger end Haandværkeren - Det er ikke til at indsee. - Hidtil har det, saa at sige, kun været Spøg med Stænderne; de Klasser, der følte sig forurettede eller truede ved Stændernes Andragender, kunde gjennem Pressen eller ved Petitioner til den uindskrænkede Konge haabe at forhindre Beslutninger, som de indsaae vilde skade dem. Men naar de fælles Stænder erholde besluttende Medvirkning, naar deraf, snart eller efterhaanden, maa fremgaae en fuldstændig lovgivende Myndighed for Repræsentationen - saa kan der ikke længer være Tale om at opveie eller forhindre hvad Fleertallet af disse Repræsentanter beslutte, og den ikke repræsenterede Haandværksklasse vil da uundgaaeligt komme til at staae i et ganske andet Forhold til deres grundbesiddende og lovgivende Medborgere end Tilfældet nu er. Det maa derfor være indlysende for de arbeidende Klasser, at den begaaer en uforsvarlig Forsømmelse, naar den viser sig ligegyldig for Repræsentations-Spørgsmaalet, naar ikke dens Medlemmer, ligefra Oldermændene til Svendene, der ogsaa tænke paa engang at blive selvstændigt arbeidende Borgere, bevidne deres Jver for at anerkjendes som active Statsborgere, i Kraft af den Formue, de besidde i deres Evner og Færdigheder."