Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-12-29
J vore Dage koster det Cabinetterne kun saare lidet Hovedbrud at finde endog den billigste Aarsag til den grusomste Krig. En Engelsk Minister kan en Nat ikke falde i Søvn. Han vælter sig fra den ene Side til den anden, og monsrer i Tankerne Forter over Europa. Han finder i en Askrog i Norden et Land, som i hundrede Aar ikke har havt Krig, som i Fredens trygge Ly har ophjulpet Konster, Videnskaber og Handel, som eier en anseelig Flaade, der er bestemt mod Landets virkelige Fiender. Han finder end videre, at den Øe, hvor denne Flaade ligger, tænker paa intet mindre end et Overfald; at dens vigtigste Forsvar staaer i en fjern Provinds, for at afholde Krigsluen fra Lan ders Grændser. Han ponser og panser, og tænker endelig hos sig selv; hvad om man uventet overfaldt denne Øe, indsluttede den til Lands og Vands, og aftvang den værgeløse Hovedstad sin vigtigste Skat? Hvad om man bemægtigede sig dette Lands rige Handelskibe førend de endnu anede nogen Ufred, Glad over sit Jndfald falder han i Søvn, og drømmer og Feldtslag, Seiere og Erobringer. Han vaagner op og er neppe i sine Klæder, førend han gaaer til sine Colleger og meddeler dem sit Jndfald. Kongen og hans Conseil samles, og man finder Jndfaldet guddommeligt. Man giver befaling til en hemmelig Rustning. Man arbeider Nat og Dag paa at tilkakle Skibe, fylde *) Det falder af sig selv, at her kun tales om retfærdige Krige, ikke om nødvendigt Selv. forlyst, Bomber og Grangter, tillave Raquetter og Brand vile, og bringe Hjulbør, Spader, Kakker og Sand sække ombord. Man sammenkalder i største Hast 4000 tappre Bjergskotter og 14000 Hannoveranere, som have intet at tabe og tørste efter Laurbær. Man udsøger de største Spitsbuber af Officierer, ved Armeen, som ikke undsee sig ved at skjelle Offret fra Alteret; man sammenkalder Klerke, der skulle præke Religion for alt dette Sammenskrab. Man anholder alle Skibe uden Forskjel og befaler dem at bringe disse Helte til deres Bestemmelse; commanderer; høire om, frem ad, og marchere Ærens Maal i Møde. Man kommer til Helsing, ger, hilser Fæstningen, fylder sine Madposer med 10,000 Pd. Kjød daglig, seiler til Kjøbenhavn og lader sig anmelde som Venner. Man gaaer i Land, under Canoners Bedækning, fordi man nu omstunder ikke kan troe sin bedste Ven, jager fra delige Folk ud af deres Huse, skjeller Høns hos Bonden og Vildt i Dyrehaugen, opkaster Batterier, omkring Staden og skyder enhver for Panden, som vil forlade den, tager Hovedqvarteer paa Frederiksberg Slot og sover i Søndermarken, fældet Frugttræer, som skulle bruges til Faschiner, og tvinger Bønderne til at kjøre Bomber, hvormed deres Landsmænd skulle dræbes. Man skriver et Brev til Commandanten, erklærer ham, at man er kommen som Venner, og fordrer Flaaden udleveret; beder Vedkommende at gjøre det, om ikke for andet, saa dog for de uskyldige Indbyggeres Skyld, erindrer dem om at huske paa Gud og deres Pligter. Man faaer Afslag og begynder at bombardere, dræber og lemlester Værgeløse, sætter Kirker, Fattighuse og Hospitaler i Brand, og lader Armeen raabe Hurral Man bortslæber Flaaden, udplyndrer Arsenalet, hverver for gode Haandpenge alle de Løs gjængere, man kan overkomme, alle de Troløse, som ville bryde deres Eid, og brager hjem med Røvet, Man affyrer Canoner og afsynger Te Deum, illuminerer og holder Bal. Man spørger atter, Rulle vi være Venner," man faaer intet Svar. Man lader som man er bred, giver Befaling at bortraae alle Fiendens Handelsskibe, slæber Qvinder og Børn i Fængsel, giver dem hver 2 s. om Dagen at leve af, opfordrer Kjøbmændene at udrilske Sørøver mod et uskyldigt Folk, samler alle glubske Dognigter, man kan faae fat paa, giver dem Canoner, Hukkerter, Gevære og Sahler, lader dem anfalde borgeløse Skibe, og lover den en Vort af Plyndringen, kalder deres Harver, Heltebaad og giver deres Rov Lovens Stempel. Man retfærdiggjor sig i Europas Øine, og kalder alle disse Nederdrægtigheder Nødvendighedsgjerninger og Selvbevarelsesmidler, finder Lovkalere, der berømme disse Skjændigheder, og Skjolde, som besynge dem, Seel dette er Maaden at fore Frig paa i vore Dage. Hvad mon en Jrskeser vilde sige, dersom man fortalde ham, at en Nation, der vil kaldes oplyst og sender Missionairer til fjerne Lande for at omvende Hedninger, handler saaledes i Maatte han ikke grues for en saadan Oplysning og en saadan Omvendelse 1. Men det, som Menneskevennen meest maa harmes over er det skjændige Hyklerie, som alle den nyere Tids Tyranner betjene sig af i deres Proclamationer. J Menneskehedens Barndom ansaae man Krig for Menneskets vigtigste Kald, og Skandinaverne kunde ikke tænke sig nogen større Lyksalighed efter dette Liv, end i Valhal at drikke Mjød af deres overvundne og dræbte Fienders Hjerneskal. De vare ingen Hyklere. J vore Dage gjør man sig aldeles ikke Regning paa en saadan himmelsk Belønning. Engellands meest blødtørftige Ministere kalde Krigen det Onde, og selv Cachcart og Gambier talde om at svare Blod og forekomme Krigens Rædsler. Men desuagtet tænde de Krigens Morderfakkel i fredelige Lande. Er dette ikke Gudsbespottelse, saa existerer der ingen Gudsbespottelse. Jngen Tiger er saa grusom, at den hykler Medlidenhed, naar den staaer i Begreb med at sønderslide sit Rov. Den er Tiger og fornegter ikke sin Tigernatur. Kun Mennesker ene er istand til at tale om Forsyn, Religion, Medlidenhed, i det Øieblik han træder Alt hvad der er helligt under Fødderne. a Morte deel Siger ere 120 120000 ordiner, SanerrePlacido, eterne sonno i diglo preme. 8 grave il plumhed seettro borte por en Lut, efor leto in porto vil von remDiquesta vira Londa procellosa. Natura om plange che, a vi madre e porFuglicompagna infiin alt dre estreme, Epresa dal dolor, di Lui gelosa Ul hurin overra, e lo scarvello indleme, Sul fredde marmo chele care opoglie Racchinde, at lume di funeren faae Che foro schiars di Morte le sælle, Stassi Ellain brund ammanto involta, e tace, Alto silentio i senst inge raccoglie. 9 panto quel tager, opanto 8 konvare. Enried Virgilio MacenniInden, og udenlandske Efterretninger.