Aalborg Stiftstidende, 1845-09-18
Nedenstaaende Sag, der for kort siden blev paadømt i Criminal- og Politiretten, afgiver et mærkeligt Exempel paa, at der selv her i Hovedstaden, hvor der dog er Overflod paa Læger og hvor Adgangen til disses Hjælp staaer Enhver – selv den Fattigste - aaben, kan gaae et Qvaksalver, i Svang, og det endog i en Grad, hvorover man næsten maa forbauses. En Huusmand fra Omegnen af Frederiksborg ved Navn Anders Larsen, havde i længere Tid lidt af en kræftagtig Gevært paa den venstre Overarm, der forvoldte ham betydelige Smerter og hindrede ham i Brugen af Armen. Han havde først søgt Hjælp paa Kronborg Districts Sygehuus, men da han ikke vilde underkaste sig en saadan Operation, som den herved ansatte Læge fandt fornøden, forlod han det igjen efter kort Tids Forløb med uforrettet Sag, Han consulerede derefter en af vore meest berømte Operateurer her i Byen, men da denne efter de nærliggende Deeles Beskaffenhed fandt det umuligt ved en Operation, saaledes at Armen kunde skaanes, at fjerne Geværten, der var af Størrelse omtrent som en stor Citron og omgiven af stærkt udspændte Blodaarer, henviste han Patienten til Frederiks Hospital, idet han tillige paa det indstændigste fraraadede denne, saaledes som han yttrede Lyst til, ved et Snit eller et Stik at forsøge at udtømme Massen, der af Patienten selv kun ansaaes for en Byld. Paa Hospitalet foreslog man Patienten en Amputation som det eneste Redningsmiddel, men hertil vilde denne imidlertid ikke beqvemme sig, hvorimod han efter omtrent et Fjerdingaars Forløb paany henvendte sig til den omtalte Læge. Da denne imidlertid fandt Patientens Sundhedstilstand betydelig svækket i Mellemtiden, vilde han langt mindre nu indlade sig paa en Operation, men raadede derimod Patienten atter til snarest muligt at indlægge sig paa Hospitalet. Da var det, at Anders Larsen en Dag møder en ham ubekjendt Mand ved Nørreport, der paa hans Forespørgsel henviser ham til en næringsdrivende Borger her i Staden, en Glarmester af Profession, der var bekjendt for sine heldige Cure i lignende Tilfælde. Han begav sig da til denne, der, efterat have undersøgt Geværten, strax tog ham under Behandling, idet han paa den indvendige Side af den venstre Overarm gjorde et Jndsnit af 2 Tommers Længde, tæt ved Armens store Pulsaarestamme, hvorved det udtømtes omtrent en flad Tallerken fuld af levret, svampagtigt Blod. Han forbandt derefter Armen, idet han tillige ordinerede Omslag af Havregrød. Næste Dag indfandt Patienten sig paany hos Glarmesteren, og da han nu fortalte denne, at den ovenfor omtalte Læge havde erklæret, at der ikke maatte skjæres i Armen, da det kunde være forbundet med Fare for Patientens Liv, vilde Glarmesteren ikke indlade sig paa nogen yderligere Operation, men indskrænkede sig til at eftersee Saaret og lægge Bandagen paa igjen, efter først at have besmurt denne med Hjortetælle, hvorhos han raadede Patienten til at drikke et Glas Viin, da denne klagede over Mathed. Uagtet Glarmesteren forbød det, vilde Anders Larsen nu have reist hjem, men hans Tilstand forværredes bestandig, Saaret vedblev at bløde, han faldt flere Gange i Besvimmelse og blev tilsidst saa slet, at hans Søster, hos hvem han logerede under sit Ophold her i Byen, ansaae det for rigtigst at lade ham bringe ud paa Frederiks Hospital.