Berlingske Tidende, 1810-07-20
Udenlandske Efterretninger. Paris, den 6te Julii. (Forsættelse af General Sarrazin 6 Blographie.)J Republikens 2det Aar blev han udnævnt til Adsvint af 1ste Classe ved Genie=Corpset. J Aaret 3 bivaanede han Coblenz Toget og erholde af sin General et saa fortreffeligt Vidnesbyrd om sit Forhold, at han derfor blev udnævnt til General=Adjutant og Bataillons Chef, og inden Aarets Ende var han allerede Brigade Chef. J Aarer 6 blev han be følet at gaae til Rochefort, for at tage Tieneste ved en Division af Engellands-Armeen. Han var en af dem der udførte Landgangen paa Jrland, blev ved Kllalas Jndtagelse af General Humbert udnævnt til rigede General, og ved Castieber=Affairen, hvor han fratog det fiendte lige Cavallerie en Standart, af samme General udnævnt til Divisions at erg. Ved sin Tilbagekomst fandt hen Directoriet uvillig til at træfte et saa hastigt Avancement, og forlangte da at komme til 2 ene de General Jouberes Armee i Jtalien som General-Adjutant. Det be, ham overdraget at føre et Troppekorps til Armeen ved Rom, og i Aaret 7 delig han med samme i Feldteget i Neapel. Efter Slaget ved Trebia blev han paa Kampepadsen udnævnt til Brigade Gener. Ved Armern 1 Jtalien udsatte hans rænkefulde og tvetydige Ofor ham for en Mistanke, er er fornedeende for enhver Soldat; man beskyldte ham for at drive en Angivers nedrige Haandsætt. Hars den indige Opfærsighed mod hans Chef bestyrkede denne Mening, og de Udshageligheder dette nødvendig maatte foraarsage ham i den daglige Oasana, tvang ham til selv at ansøge om at vorde entlediget. J Aa ret 9 erholdt han befaling at vende tilbage til Frankrig, og tillige blev det ham betydet at han ikke meere hørte til Generalstabens Etat. Da han saaledes nu igien var sat tilbage i privat Stand, indgav hans urolige Karakter ham mangehaande Projetter. Snart forlangte han at komme til Amerika, saart at blive ansat i Ostindien. Han yttrede siden Lyst til at blive ansat ved den bataviske Republits Tropper, men ingen af disse Plante udførte han. En nu i Aaret 11 var han i Frankrig, da man paa nye udnævnte ham til Brigade General. 2 Maaneder derefter fik han Ordre at gaae til Dominge. Der blev han kun er Aar. Hans slette Helbred bevægede General Rechambeau at sende ham tilbage. Efter sin Tildagekomst forlangte Serrazia Tieneste i General Aagereans Korps, som den Gang stod i Brest, hvilket ogsaa bler ham bevilget; men hans Tilbøielighed til Denunitioner opvekte ham snart talrige Fiender. J en Memøie, som han i Aaret 13 indgav til Seseren, fremstod han som Anklager imod Armeens Generaler saavelsom dens øvrige Bestyrelsesgrene. Da hans Jnviseretion formodentlig havde formaaet ham til at abenbare et og andet af det han i sin Memøire havde anket paa, og en almindelig Uvillie desaarsag reiste sig imod ham, betog dette ham Madet til offentlig at forsvare den Relle den ikke havde under sig ved at paatage sig. Der trak sig nu et saadant Uder og over ham, at han anden Gang faae sig nødsaaet til at anholde en sin Afskeed. Deg beholdt han denne Gang sin Post, og med dette Korns bivaanede han heldiggene i Tydskland fra Aaret 14 til 1826. Det Uenighed hvor i han de paa geraadede med General Hendelet, i hvis Division han stød, nødte Regieringen til at kalde ham tilbage til Frankria. Nu blev han ansat ved den 24de Militair Division under Genetal Chamberihac. Denne anbetroede han Commanden over Lys Departementet. Den Uenighed her udbrød imellem Præfekten og ham, giorde det nødvendigt atter at give ham en anden Bestemmelse, og saa ledes blev han sendt til Øen Cadsand. Hans eget mægtige Adfærd opbragte Jndvaanerne, Øvrighederne og General Chamberihae imod ham. De Klager der indløb til Regieringen foranledigede at han blev taget fra Cadsand og ansat ved den 16de Militair Division. J denne Division tiente han i Leiren ved Boulegne siden 11te Februar 1809. og her havde han den Lykke at leve i bedste Forstaaelse med sine Cheter- og Undergivne, da han ved det feigeste Skridt paatrykte sit Navn en evig Skiændsel.