Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-14
Til at danne et Nationaltheater hører at Værker af Nationens egne Digtere gives fortrinligen Adgang til Theatret. Men deraf flyder ingenlunde, at det Aandløse og Kiedsommelige skal have Adgang, fordi det er nationalt. Ogsaa blandt vore egne Digteres Værker bør ikkun vælges de, som svare til Theatrets Øiemed og Fordeel; og for at disse to Gjenstande, ved nye Stykkers Antagelse allene kunde haves for Øie som ogsaa for at undgaae al uværdig Mistanke, om personligt Hensyn, var det udentvivl rigtigst, at slige Stykker altid indsendtes anonymt. Nye Originaler, som de flere, der af een og samme Forfatter ere i de sidste Aar opførte, og alt igjen ere gangne til Hvile, formedelst tomt Huus, skulde vistnok aldrig optage den Plads, der tilkommer de forhen nævnte, enten i flere Aar henlagte, eller hidtil slet ikke spilte, Værker af Evald, Heiberg, Holberg, Oehlenschlager, Rahbek o. fl. Slige Værker, tilligemed Thaarups fortræffelige NationalJdyller, med Schulz's uforglemmelige Musik, er det, der kunne danne et Nationaltheater. Maatte vort Theater skjønne paa, hvilken Rigdom det af saadanne eier, og maatte man, ved at antage nye Originaler, fortrinligen have denne Rigdoms Til vært for Øie. Hvor gavnligt det vilde være, saameget mueligt at doublere Rollerne i de Stykker, der staae paa Repertoiret, behøver neppe udførlige Beviser. Erfaring har tilstrækkeligen godtgjort det. Vil man indvende, at Rollernes dobbelte Besættelse giver Leilighed til Forurettelser og Cabaler, saa maa dertil for det første svares, at de, der lure paa slig Leilighed, finde den nok rigeligen desuden, og at naar Rolle-Fordobblingen hverken er den eneste eller den nemmeste (der ere, som Erfaring viser, langt nemmere og mageligere, saa var det urimeligt, af denne Aarsag at tilsidesætte en gavnlig Jndretning, der vilde sikkre Theatret for betydelig Ulempe. Dernæst beroer det paa Theaterbestyrelsen at forebygge hine Forurettelser, og man kan dog vel ikke i Almindelighed antage, at den hellere skulde ville fremme dem. Rollernes Doublering vilde derimod meget ofte hindre, at ikke Caprice eller Døvenskab, eller nogen anden uædel Bevæggrund, skulde nogensinde kunne holde et til Opførelse bestemt Stykke tilbage. Et Middel, som man i ældre Tider skal have forsøgt, for at undgaae Tab og Forvirring, naar et bestemt Stykke, formedelst pludselig Sygdom eller andet Forfald, ei kunde gives, var at have Maanedens Repertoire dobbelt besat, saaledes at til hver Aften havdes to forskjellige Stykker fuldstændigen indstuderede. Men det skal ikke have havt den Virkning, man lovede sig. - Naar det ene af hine to Stykker var et Syngestykke(hvoraf man nu har større Overflødighed), det andet et Lystspil eller en Tragedie, og naar en Deel af Sommermaanederne anvendtes til Prøver, kunde Forsøget nu maaskee faae et bedre Udfald. J det mindste kunde man have et Slags Reserve Repertorium, der kunde bestaae af et vist Antal gamle, men gode Stykker, som maatte indstuderes og prøves i Sommermaanederne. Maaskee naar det aarlige Antal af nye Skuespil tilbørligt indskrænkes, vil ogsaa dette virke til et ordentligere, i det Hele mindre magert Repertoire; thi det er bekjendt nok, hvilken Forvirring i Repertoiret man gjerne sporer, hvergang en nye Forestilling nærmer sig sin Fødsel. Rollernes rigtige Fordeling synes, naar den skal fuldkomment svare til det, man kan fordre, at være en temmelig vanskelig Sag. Det kommer her an paa nøje Kundskab om de Spillendes Duelighed og Evner, og paa at kunne bedømme disse rigtigt. Mere behøver udentvivl ikke at siges om en Ting, hvis Vigtighed er saa iøinefaldende; men for Partiskhed i Hensyn til Rollernes Uddeling, saa at Enkelte drages frem, medens andre uretfærdigen holdes tilbage, kan ikke nok advares. At tildeele Begyndere, der første Gang offentligen fremtræde, Hovedroller, er altid i meer end een Maade skadeligt for den Begyndende selv, og at det i Hensyn til Fremstillingen og Ensemblet som oftest er et slemt Misgreb, derom tvivler vel ingen, som nøiere betænker Sagen. Det straffer sig gjerne selv, naar Prøver til Forestillingerne ikke foretages efter tilstrækkelig Forberedelse, og med tilbørligt Alvor og Nøiagtighed. Et Skuespil, der gives uden slige forudgangne Prøver, viser ogsaa en særdeles Ringeagt for Publicum, for Konsten og for det opførte Stykke. Jeg veed ikke, om de saakaldte General Prøver holdes i Costume, men det burde de udentvivl. Alt skulde ved dem saameget muelige være som ved Forestillingen selv; derfor maatte heller ikke en passende Belysning nogensinde mangle.