Viborger Samler, 1830-02-13
Orienten. Portens dristige Bestræbelser for at reorganisere Hæren og sætte sig istand til at undertrykke de hist og her stedfindende Uroligheder have, i Forbindelse med Opsættelsen af Fredstractatens Fuldbyrdelse indtil Resultatet af Halil-Paschas Gesandtskab er bleven bekjendt, givet Anledning til de usandsynligste Rygter. Saaledes hedder det i en Skrivelse fra den serviske Grændseaf 18de Jan.: "Porten kan endnu ikke finde sig i Fredsbetingelsernes Aand, og synes ikke at have til Hensigt, troligen at opfylde dem. Grev Diebitsch maa have havt en Anelse herom; man skriver fra Adrianopel, at der i de sidste 8 Dage fandt Bevægelser Sted ved den russiske Armee, som viste Overgeneralens store Mistillid til Porten. Denne griber ligeledes fra sin Side til Forholdsregler, der lade formode dens Hensigt, at gjøre Modstand, hvis man vil tvinge den til at opfylde de indgangne Forbindtligheder. Alle de Tropper, der vare paa Hjemmarschen, fik befaling til at gjøre Holdt, og paa første Vink at forene sig med det albanesiske Corps, der kun staaer nogle faa Dags marscher fra Sophia. Porten viser den gamle Forblindelse, og der hører fra russisk Side megen Taalmodighed til at høre paa de latterlige Jndvendinger, der nu gjøres mod Opfyldelsen af enher af de indgangne Fredsbetingelser. Paa Jncorporationen af de serviske Districter er der ikke at tænke, og hvis Giurgevo ikke allerede var rømmet, vilde den nu neppe blive det. Under disse Omstændigheder maa man formode, at Porten atter haaber paa fremmed Understøttelse, om man skulde skride til Tvangsmidler imod den ; imidlertid torde den nu ligesom forhen see sig skuffet i dens Forventning."En Skrivelse fra Donau af 22de Jan. siger, at Tyrkerne tilskrive Englænderne deres Ulykke i sidste Feldttog, fordi de Sidstnævnte ved Skildringen af det Umulige for en curopæisk Hær i at trænge igjennem Balkans Passer, havde forledet dem til ikke behørigen at besætte disse. Det skulde i denne Anledning være kommet til alvorlige Discussioner mellem Reis-Effendi og den engelske Gesandt, der skulle have bevirket betydelige Pengeforsendelser til Constantinopel, hvis foregivne Bestemmelse vel er at afdrage Contributionerne til Rusland, men som i Virkeligheden skulle sætte Sultanen istand til i et nyt Feldttog at oprette sine lidte Uheld. -J en Skrivelse fra Rusland af 12te Jan. slutter man af den hyppige Coureervexel mellem St. Petersburg og de større Hoffer, at de politiske Spørgsmaal, som siden Freden til Adrianopel beskjæftiger de europæiske Diplomater langtfra ikke endnu have erholdt deres definitive Afgjørelse. Jsær er Publicums Opmærksomhed bleven valt ved Ankomsten af en Coureer fra Admiral Heiden, hvis Depescher maae være af særdeles Betydenhed, da der strax derefter i største Jil afsendtes Feldtjægere til Burgas og Sebastopol. Efter Forlydende skulde de overbringe nye Forholdsordrer til Feldtmarschal Diebitsch og Admital Greigh. Ligeledes vil man have bemærket, at der siden den Tid har fundet byppigere Conferencer end forhen Sted imellem Grev Nesselrode og Englands og Frankrigs Gesandter. - Fra Bucharest skrives under 16de Jan.: "Jfølge Breve fra Constantinopel af 29de f. M. udøves Amnestieforordningerne af de tyrkiske Autoriteter med en roesværdig Samvittighedsfuldhed, og selv de tyrkiske Undersaatter, som man har mistænkt for at høre til Janitscharernes Partie, blive behandlede med beundringsværdig Mildhed, og al Blodsudgydelse undgaaes ombyggeligt. "Søger at udsone mig med mine vildledede Undersaatter, skal Sultanen have skrevet til sine Paschaer, og overveier, at det er Muselmænd; længer hen ville de ikke miskjende mine Hensigter; Rigets nærværende Stilling udfordrer fremfor Alt Enighed og Sammenhold blandt samtlige Moslemim." Organisationen af Hæren fortsættes med Energie i alle Deele af det tyrkiske Rige. Den synes som om Sultanen forbereder sig paa visse Tilfælde som muligen kunne indtræffe, hvis nemlig, som Rygtet gik i Pera, Formaalet for de diplomatiske Forhandlinger imellem de store Cabinetter ikke skulde opnaaes. Man vilde der have bemærket overordentlige Sammenkomster imellem Reis-Effendt- og den østerrigske Jnternuntius, som imidlertid blot skulle angaae et pecuniairt Arrangement til Fordeel for Porten.