Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-10-02
Portugal. Den Londonske Post af 26de September har bragt den Efterretning til Hamburg, at Dronning Maria da Gloria er forløst med en Søn, skjøn som hans Fader og tyk og rund som hans Moder. Endnu førend Barnet blev vasket og paaklædt, blev det fornødne authentiske Document over dets Fødsel opsat. – Vizconde das An tas er rykket ind i Oporto og vil derfra med 2700 Mand gaae imod Fjenden, hvis Styrke angives til 3000 Mand, og tilbyde den et Slag. Sa da Bandeira har erklæret hele Nordkysten fra Mundingen, af Ave til Mundingen af Minho, altsaa Havnene Viana og Caminha indbefattede, i Blokadetilstand, Kan Regjeringen sætte denne Forholdsregel igjennem mener man, at den vil kunne afskjære Jnsurgenterne fra Engelsk Understøttelse og derved tvinge dem til enten at underkaste sig eller gaae over den Spanske Grændse. Der gaaer allerede Rygte om en Træfning imellem das Antas og Leiria ved Villanova. Blokaden er antaget af Ministeriet i Lissabon og underskreven den 15de Septbr. – Baron Bomfinskal med sine Tropper være dreven bagved Almeida og ikke have været istand til at gaae over Duerv. Men denne Efterretning antages for falsk, da Saldanha staaer ved Braga, hvor han skal have forenet sig med Leiria, og Terceira skal være afreist for at overtage Overbefalingen over den forventede Hjælpe legion, der er gaaet over til Chartisterne Det er derfor ikke let at see, hvo der har tilbagedrevet BomfinFrankrig. Man forsikkrer, at de Deputeredes Kammer vil blive opløst, at Valgcollegierne skulle indkaldes den 25de eller 30te Octobr. og Kammeret den 20de eller 25de Decbr. Man venter Udnævnelsen af 10 nye Pairer. – Giftermaalet mellem Prind Alexander af Würtemberg og Prindsesse Maria skal træffe paa store Vanskeligheder fra det Würtembergske Hofs Side, da deels Kongen af Würtemberg skal forlange, at alle Børn af dette Ægteskab skulle opdrages, i den protestantiske Religion, deels et nordisk Hof har blandet sig i Sagen. J Salonnerne fortalte man, at Prinds Alexander skulde have i Sinde at ægte sin Brud uden sine Slægtninges Samtykke. – Efter en Beretning skulde den Franske Expedition allerede den 17de eller 18de Septbr. have begivet sig paa Veien til Constantine, og man meente derfor, at den allerede maatte staae foran Portene af Beiens Hovedstad, men efter et Brev fra Bon af 15de Septbr. var en Feber udbrudt i Armeen og især var Jnfanteriet langt fra at være fuldtalligt. Man var derfor bange for, at Toget vilde blive opsat; og da der allerede var falden nogen Regn, frygtede man, at det indtrædende slette Veir endnu engang kunde blive skadeligt for dette Foretagende. Soldaterne vare imidlertid ved godt Mod. Til Bona vare nye Tropper ankomne, og man ventede endnu 1000 Mand fra Oran, 600 Mand fra Bugia og 4 Eskadroner Cavallerie fra Algier England. Dronningen rider daglig ud og har tilkjendegivet sin Hensigt at begunstige Væddeløben, i Brighton gjør man Anstalter til hendes Modtagelse. Jtalien. J Rom seer det sørgeligt ud. Choleraen har i Byen selv tabt i Kraft, eller ogsaa have Anstalterne imod den vundet; thi kun Tallet paa de Døde, men ikke paa de Syge har formindsket sig. Man begynder nu først at være forsigtigere i Nydelsen af Frugter, især af Meloner, og man haaber, at Romeren i det Mindste for Øieblikket vil overvinde sin Lyst til umodne Frugter. Lægen ved det Østerrigske Gesandtskab Dr. Diet har paa Cardinal-Secretairens Forlangende gjort Forslag til at standse Sygdommen. Det kommer nu an paa, om man vil følge hans Raad. Cholera-Grændsecordonen imod Neapel bestaaer endnu, og Bjergstæderne, hvor Cholera tildeels er udbrudt med stor Heftighed, afspærre sig ligeledes. De Fornemme i Byen holde sig indsluttede, og selv Politiet gjemmer sig bag et Gitter og taget imod Folks Penge med en Papirsax. Udgangene af Byen ere spærrede af bevæbnede Bønder. – Fra Messina skrives under 8de September, at Byen hidtil har været fri for Cholera; men i Catania, en By paa 50 til 60000 Jndbyggere, var den udbrudt. Mere end 20000 Mennesker vare flygtede derfra, men dog faldt daglig mellem 200 og 250 Offere. Ogsaa der savnedes Alt, hvad der i en saadan Tilstand kunde ønskes. De Neapolitanske Tropper havde faaet befaling at adskille de Døde fra de Levende, men da Sygdommen ogsaa udbrød imellem dem, blev befalingen ikke efterlevet. Ligene ligge omkring paa Gaderne, og der findes Jngen til at føre dem bort. De Fleste døe uden at modtage mindste Hjælp; thi ogsaa Lægerne have forladt deres Post for at redde deres eget Liv. Den Engelske Regjering paa Malta sendte de ulykkelige Beboere flere Læger til Hjælp; men man forlangte, at de, førend de bleve modtagne, skulde underkaste sig en Qvarantaine paa 21 eller 28 Dage. – J Pisa har man faaet Haab igjen, da Choleraen synes at ville bortfjerne sig; ogsaa i Livorno synes den at standse Rusland. General Williamineff har overvundet Tscherkassernes Modstand, er virkeligt trængt frem indtil Søkysten og har besat Pschiat, som han nu lader befæste af sine Tropper. Men med blotte Fæstningsbygninger kan Rusland ikke haabe at beholde Tscherkassien i rolig Besiddelse; thi det har flere Fæstninger med adskillige Tusinde Soldater som Garnison, der neppe vove at forlade Voldene for at hente Fourage. Dog mener man, at Tscherkassien dog tilsidst maa underkaste sig Ruslands Herredømme, da Hovdingerne efterhaanden maae komme til den Overbeviisning, at ingen Europæisk Mag vil komme dem til Hjælp; thi England har ikke i Sinde at begynde en Krig for deres Skyld, især da Lord Durham i alle Forhold til Rusland og Orienten har en afgjort Stemme i den Engelske Dronnings Raad. Han har betragtet Rusland i Nærheden og forsikkrer, at det hverken er fjendtligt imod eller farligt for England. Skulde Rusland engang indtage en truende Stilling, vilde Østerrig og de andre Europæiske Stater forbinde sig med England, men i en Krig for Tscherkassiens Uafhængighed vilde England komme til at staae ene. Ogsaa en anden Omstændighed, mener man, vil bidrage til at bringe dette Land under Rusland. Russerne have forandret deres System og handle nu med større Mildhed end forhen, ved deres Angreb have de denne Gang ikke ødelagt Landet. De Russiske Tropper have forsøgt at lande i den sydlige Deel af Landet; men Abaserne drev dem med stort Tab tilbage til deres Skibe.