Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-12-19
Admiral-Skibet er en Brig, som er bygget paa Hydra paa omtret 300 Tønder. Den fører 14 tolvpundige Svingbasser, og 4 lange Attenpundiger. Mandskabet beløber sig til 90 og næsten alle ere fjernt beslægtede med Miaulis Familie. Hans Søn Antonio er den Anden i Commandoen, en ung Mand af behagelige Sæder, udmærket Mod, og hans Sekretair Heccessios Latris er en Lærling fra Gymnasiet paa Scio, og hører til en af de agtværdigste Familier i Smyrna. Kahytten er meget net meubleret, ziret med Tegninger af nogle af Grækernes hæderfuldeste Fægtninger, og forsynet med et Divan til Beqvemmelighed for den Mængde Capitainer, som udgjøre hans Raadsforsamling. Bag ved den er et lidet Capet, forsynet med mange Billeder af Jomfrue Maria og den hellige Nicolaus, foran hvilke der bestandig brænder en smukt udpyntet Lampe. Dette er imidlertid ikke en aparte Skik ved Ares (Miaulis Skib.) Hvert Skib har sine Madonnabilleder og Lampe, foran hvilke Capitainen og Officerene forrette deres Morgen og Aftenandagt, og ved Solens Nedgang bliver der baaret et Viraktad med Myrrher rundt omkring paa Dækket, hvis Duft hver enkelt af Skibsfolkene indaander, imedens han gudfrygtigen bekorser sig og fremster sin Bøn til den hellige Jomfrue. Efter at den Græske Flaade havde opbrændt den Ægyptiske Escadre ved Modon, maatte den trække sig tilbage til Bugten ved Kolokythia, for at kalfatre Skibene og indtage friskt Vand og Levnetsmidker. Saasnart dette var skeet, tænkte Grækerne strax paa at vende tilbage med friske Brandere, som man forventede fra Hydra, og at giøre et Forsøg paa fuldkomment at ødelægge de øvrige Ægyptiske Skibe, som laae for Anker ved Modon. Virkelig gik Flaaden for Anker den 25de Mai ved Dagens Frembrud. Miaulis havde som sædvanlig indtaget sin Plads ved Roret; her opholder han sig næsten uafladeligt, sover i en liden Kahyt, som er bygget over Roret, og sidder om Dagen ovenpaa den, for at lagttage Flaadens Bevægelser. Det er umueligt at anvende større og utrætteligere Aarvaagenhed, end han giør, isærdeleshed ved de uophørlige Hindringer, som den indvortes Tvedragt foraarsager ham; hvilken plager ham mere end Fiendens Bevægelser. Henimod Aften, da Flaaden befandt sig noget fra Cap Matavan kom en Skonnert fra Spezzia, som var sendt ud paa Krydsning, til Modon, modden sørgelige Efterretning om Jndtagelsen af Castellet i Navarino. Siden Overgivelsen af den gamle Fæstning havde Ægypternes forenede Kræfter vendt sig imod dette, og imedens Flaaden i Havnen ventede paa Ankomsten af en nye Forstærkning og Forraad, besatte Landtropperne hvert Pas, saa at Garnisonen, som hverken tilstrækkelig var forsynet med Vand eller med Levnetsmidler, og var udmattet af den uophørlige Kanonade og Bombardering, hvorved der virkelig var frembragt en Bresche, og som var afskaaren fra al Forbindelse til Lands og til Vands, modtog den foreslagne Capitulation; især da et Par ankomne Europæiske Skibe gik i Borgen for at Tractaten skulde blive holdet. Saaledes overgav Garnisonen sig den 23de og blev bragt til Kalamata, undtagen Jatrakke og Petro Bey, som man holdt fangne tilbage, og en ung Engelsk Læge, som ikke kunde modstaae den Fristelse at erholde 50 Piastre maanedlig meere hos Ægypterne end hos Grækerne, og derfore traadte under Paschaens Fane. Denne Begivenhed maatte nødvendig til intetgiøre Forhaabningerne om dette Feldttog, og uden engang at tage Hensyn paa, hvormeget den maatte nedslaae Morpoternes Mod, var det indlysende, at den gav Fienden Nøglen i Hænderne til den heele vestlige Kyst af Morea, hvor ingen anden Fæstning kunde modstaae hans Fremskridt, da Landet næsten ganske bestaaer af aabne Sletter, paa hvilke intet hindrer Rytteriets Bevægelser. Men det værste var dog Tabet af en saa god Havn, som endog om Vinteren tilbyder, Fienden et sikkert Opholdsted. Desuagtet besluttede Miaulis at fortsætte sin Seillads til Navarino, hvor han haabede at træffe de Ægypriske Skibe, da de allerede den anden Morgen kom ham imøde, sandsynligviis i Begreb med at seile til Candin, hvorfra de formodentlig vilde hente friske Tropper, saa at han saae sig nødt til at følge efter dem, og hvor det var muligt at opsøge en Leilighed til Udførelsen af sit Forehavende. Miaulis erholdt ogsaa Efterretning fra Missolunghi, ledsaget med en Bøn, at sende nogle Skibe til Havbugten ved Lepanto, deels for at vedligeholde en Forbindelse, og deels for at forhindre Bevægelserne af de smaae Tyrkisk Handelsfartøier, som krydse omkring der og omkring Patras. Denne Efterretning omtalte ogsaa, at et Corps Militaire paa 200 Mand havde den 6te Mai angrebet en Stilling, som var forsvaret af 2000 Mand, indtaget den og jaget Fienden paa Flugten med et Tab af 60 Døde og mange Fanger. Ved Anatolio havde et lignende Held ledsaget Grækernes Bestræbelser. Angrebet paa Missolunghi var begyndt den 10de; men daglig kom Skarer af græske Overløbere fra den Tyrkiske Leier, som bekræftede den Mangel paa Levnetsmidler, hvilken syntes at herske iblandt dem, især skulde de, som vare blevne slagne paa Flugten og forfulgte ved Kakadig tilsidst være blevne nødte til at fortære deres Heste, indtil de endelig efter deres Bøn erholdt Forstærkning og Proviant fra Leiren. Missolonghi skulde forresten være i den bedste Tilstand, og endnu kun have lidt lidet ved Bombardementet. Garnisonens Forlangende om Skibe kunde vel forØieblikket ikke blive opfyldt, dog lovede Miaulis at sende dem nogle, saasnart de, som daglig ventedes fra Hydra ankom. De siendtlige Flaader kom imidlertid hinanden saa nær, at en uafbrudt Kanonade paafulgte, som dog ikke kostede Grækerne en eneste Mand, imedens Tyrkerne syntes at være i stor Angest. Henimod Solens Nedgang laae begge Escadrer omtrent 4 Miil fra hinanden; Tyrkerne trak sig sammen i en Linie, og søgte, da et Havblik var indtruffet, ved en uafbrudt Jld, som vedvarede indtil Dagens Frembrud, at holde Fienden i behørig Frastand, imedens Grækerne forholdt sig ganske rolige uden at svare med et Skud. Solens Nedgang og Natten var en af de skiønneste jeg har oplevet; Himmelens milde uformørkede Blaae dannede en sielden Contrast med den uroelige Scene omkring os. Jkke en Skye var at see, undtagen de afbrudte Dunster af Kanonrøgen, som næsten uden Bevægelse hvilede paa Søen, forgyldte af Aftenrødens herlige Farver. Jo længere det kom ud paa Natten desto mere livfuld blev denne Scene, da Kanonerne uafbrudt lynede igjennem Nattens sorte Mørke, og Havets majestætiske Stilhed. kun blev afbrudt ved Tordenen langs med den Tyrkiske Linie. Den følgende Dag forholdt sig begge Partier, omtrent paa samme Maade. Tyrkerne udviiste den samme Ængstelighed især ved den ubetydeligste Forandring af Vinden og samme Uduelighed i at omgaaes med Kanonerne Jkke et eneste Skud traf et Græskt Skib, saa uafbrudt Kanonaden end varede. Kunde kun Grækernes saa ofte omtalte Plan at udruste nogle Fregatter eengang komme i Stand, og herskede der kun nogen meer Disciplin paa Skibene, saa vilde ingen Ottomannisk Søemagt meere kunne bestaae sig for dem, hvorom man let vil overbevise sig, naar man betænker at 34 smaae Brigger, hvoraf de allerstørste kun førte 2 Kanoner, kunne sætte en fiendtlig Flaade paa meere end 500 Skibe, hvoriblandt der var 11 Fregatter og mange Corvetter, og forresten store veludrustede Brigger, i en saadan Angest, og det endog ved en saa sagte Vind. Endnu en anden Tilgift til deres Flande var meget at ønskenemlig et lidet Antal Dampbaade. J de faae Dage, da begge Flaader seilede ved siden af hinanden opstod hyppige Havblik, saa at begge laae ubevægelige næsten paa et Skuds Afstand fra hinanden, havde Grækerne nu havt en Dampbaad, for at tage Branderen med i Slæbetouget, saa kunde Fiendens svære Fregatter, som han ikke forstod at regiere, aldeles ikke have undgaaet Luerne.