Jyske Efterretninger, 1772-06-19
Jydske, Efterretning. Fredagen den 19. Junii 1774. Ti Breve fra en Fader til sin Søn, som indeholdede fornemmeste Pagter, en ung Herre har at iagttage i Henseende til sine Tienere, ved E. C. C. de M. 1744. Fordansket af Friderich Arzt. Aalborg 1772. Trykt udi det Kongl. privilegerede Bogtrykkerie ved J. P. Holtzberg, sælges hos SraSaurbier for 12 s., stor 67 Sider i 8. sande Mile. Dette lille Skrift, som allerunderdanigst er tilskrevet Hans Kongel. Høyhed Arveprintsen, forskaffer sin Forfatter ligesaa stor Ære, som sin Oversætter Tak. sandinger. Her er sat Grændser for de Herrers Stolthed, der aldrig nedlade sig til deres Undergivne, uden naar de skal føle deres Overmagt og den himmelvide Forskiel, den troe at være imellem sig og deres Betientere. Herske= og Dadle=Syge ere de giængsen Feyl, der anskabe Herrer til Umennesker, og friste der beste Tiernestefolk til Utaalmodighed og Uvillighed til deres Forretninger En overdreven Comfældighed; en uforsigtig Overbærelse, med sinen Underhavendes Laster, en uforsvarlig Haushed til deres Uordentligheder, qvæler den Virksomhed og Drift, der i det selskabelige Liv letter Byrden for Herren og Tieneren Alt for frisen Omgrngelighed og en utidig Mildhed, ublandet med Alvorlighed, udarter til Gemeenskab: Og, hvor farlige ere ikke Følgerne derde af Underdanighed svækkes, og Lydighed ophører derved. Lange fra at en Herre maae faae Lov til at skue, fra sin steyle Høyhed, med en haanlig Foragt, ned paa Tieneren, som et uselt, trængende, og til Aaget solgt Kreatur, at ham meget meere indskiærpes de helligste Forbindtligheder til skiønsom at deele Fordeel og Lykke med sine Tienere, som med sine mindre lykkelige Venner, i Følge det Forhold, de begge staae i til hinanden. Kierlighed, et smillende bifald, ubetingede Belønninger ere den Vey, en Herre kan vinde sin Tieners Hengivenhed og Gienkierlighed paa. Det Baand, der knytter Skabning til Skabning; den Kiæde, der lænker dem, som Leed, sammen i hinanden, til fælles nødtorftige Underholdning, i sær til de Fornuftiges Ophold, Nytte, og Fornøyelse, uden at forstyrre Orden og ophæve Underdanighed, den Kiæde forstærkes og vedligeholdes ved den eenlige For ning, Herren og Tieneren staaer i med hinanden. Lige Ivrighed hos enhver til Pligternes Udøvelse giør Tieneren til en Velgiører og Herren til Belønner. Ved Stræbsomhed, hver i sin Kreds, ophører langt fra ikke den Forskiæl, udvortes Vilkaar gjøre imellem en Herre og en Tiener. Underdanighed og Lydighed kan nok bestaae med Høyagtelse og Ærefrygt. Regenten finder ogsaa her sine Pligter og Undersaatten, sine. Herrer i alle Stænder kan læse deres Forskrifter, og Tienestefolk giøres bekiendte med de Forholds Regler, de bør lagt tage mod deres Huusbonder. Er en Fyrste ikke i det store, hvad enhver Huusfader er i det mindre, Dette synes at være meer, end nok, til denne læseværdige Bogs Anpriisning, der udmærker sig ved ugemeene Tanker, et tydeligt Foredrag, og et behageligt Sprog. Een Post vilde vi ikke vel have savnet i disse fortreffelige Breve. Forfatteren kunde nok tiere have forenet Fornuft med Aabenbaring, for at forøge, styrke og yndiggiøre Bevæg=Grundene til Pligternes Opfyldelse. Det er eet af Kristendommens mange uskatteerlige Fortrin, at den foredrager sine Forskrifter med større Lethed, Tydelighed, Behagelighed og Styrke, end Fornuften. Foruden dette er Bevægegrundene i den aabenbarede Religion baade fleere og stærkere, end i den naturlige. At høre paa Fornuftens Anpriisning af de Pligter, der forbinde Herren og Tieneren, som Lemmer af eet og det samme Selskab, at hente Tilskyndelser og Opmuntringer fra Fordeel, Egenkierlighed, Menneskelighed og den naturlige Lighed imellem Overmænd og Undermænd, kan vel gjøre et Slags Jndtryk, saa længe disse Drivefiære virke ; Men er Herskabet despotisk, tyrannisk, umenneskeligt, utaknemligt, hvad Grund saa, virksom nok til Underdanighed, uden den Religionen legger, Forsikkring, om den Høyestes Velbehag og Løfte om de ævige Belønninger. At betragte sine Tienere ikke allene som sine Medskabninger, men endog som Medgienløste, lige berettigede til Himlens Yndest og den almægtige Overherres Naade, har meer Styrke til et fornuftigt Herredømme og en varig Lydighed, end alt det, Fornuften, enten ligefrem lærer, eller ved Slutninger kan udlede af almindelige Sætninger. Kort: Den kristelige Religion kan ene danne retskaffen fornuftige Herrer og lydige Tienere. Alt dette uagtet beholder dog Bogen sin Værd. At lære Fornuftens almindelige Love f. Ex. at vi skal elske Gud, os selv, og vore Medmennesker, at vi skal forholde os mod andre, som vi ønske at blive begegnede af dem igien i lige Tilfælde, at indprænte sig disse Grundsætninger udfordrer ikke saa stor Umage og Tiid; men at giøre Anvendelse af dem i enkelte Tilfælde er, uden andres Anviisning, af større Vanskelighed. Herudi kan Skriftet være vor Veyleder og Hielp. Vi burde bevise vor Doms Rigtighed ved et kort Udtog af Bogen, hvis vi ikke tænkte at have allerede opvakt Lyst hos vore Læsere til selv at læse den. Oversætterens Forerindring til Læseren kan tiene som et Tillæg til den Roes, vi have lagt paa disse Breve.