Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1772-04-10
Faaborg den 8 April. For 8 Dage siden blev indsendt fra en Velgiører fra Landet 30 Rdlr. hvis Navn maae en være bekiendt til Magistraten her i Byen at uddeele til meest Fattige, hvorover 40 Fattige nød lidet til Hielp i disse dyre Tider og aflegger derfor sin skyldigste Tak. - De Fattige, takke og den godgiørende Kiøbmand O. her i Byen som haver haft det gode Hiertelag at mætte 30 a 40 Fattige 2de Gange med at bage Brød, en Td. Rug hver Gang og uddeele, saa hver fattig har faaet et Brød hver Gang paa 8 Pd., første Gang til Juul og anden Gang først i Fasten, det var at ønske at andre, som haver bedre Kræfter og Raad dertil, ja har ofte givet Løfte, vilde giøre de Fattige got enten paa en eller anden Maade, Taasing. J Bierrebye Sogn her paa Taasing har en Bondekone født et Drengebarn med 6 Fingre paa hver Haand, Tommelsingrene ere dobbelte, begge med Ledde og Negle. Barnet lever endnu og er frisk, Bogense den 4 Martii. Med den inderligste Opmærksomhed har vi seet og læst den billige Glæde Tvillingrigets Jndbyggere, alle retskafne og patriotisk sindede, ere opfyldte med over vor store Joseph Velsignelse fra Jfraels Gud. Hvad billigere, end at vore Munde burde være fulde af Lov og vore Hierter fulde af Guds Naades Priis, Da Dine Modstandere brølede inden i Din Forsamling, Ol Konge, og fatte deres Tegn til Tegn, da vare vi bedrøvede og iførte skiult Sørge=Dragt; men see Aarsagen til vor Glæde, hver er bleven kiendt. Joseph lever endnu. Jkke saasnart bekom viden Tidende, at vi jo rørte af den inderligste Glæde i Herrens Forgaarde den 4 Søndag efter H. 3 Kong., sendte vores frydefulde Hosianna til Jfraels Gud, for Prædiken blev siungen: Ol Jesu hør mig for din Død a. Af Prædikestolen hørtes en meget rørende Bøn og Taksigelse af Stedets Sogne=Præst vores elskelige og troe Siæle=Vægter, til den Allerhøyeste for hans besynderlige Varetægt, Naade og Miskundhed over vor dyrebare Konge og det Kongelige Huus. Et troende Hierte, en gandske Overgivelse til Guds kiære Søn er den største Tak Gud fordrer af os for alle sine Vil gierninger, og hvad større i det legemlige, end denne os er beviist i hans høire Haands Beskiermelse over vor Konge. Den Storm der var begyndt, truede at omkaste Tvillingrigets Skib, saa at den Øverste i Skibet neppe var bleven frelst, hielp Gud, hvor vilde det have gaaet os De stolte Bølger havde skiult os, og vi, lig hine, havde blevet i Vandene; Du var og blev i alt dette retfærdig, Ol Gud; thi vi heder Støv og Aske, og dertil Syndere, derfor burde det have skeedt. Men Tak, Ol Jesu, at du vilde træde i Skibet; evig Tak, at du vilde beskierme Skibets Ankertov, Mast og Compas, evig Tak, at du holdte din Haand over de troe, Skippere og Styrmænd inden Borde; Tak, fordi du tilstoppede de udsprudende og glubende Løvers Halse, at de ey, som utidig Fostre, maatte dræbe deres egen Moder. Ja evig priset være dit Navn, Ol Gud, at du lagde dine Retfærdigheds Lænker paa de utroe, der forhen fad ved Roret, findeerte i Egennyttigheds Kort og satte Coursen til Ulyksaligheds Havn; men skiænk disse Ol Forbarmelses fulde Frelsere, Menasses Graad og Taarer til sand Bod og Omvendelse, førend de skal føle Kongens Retfærdighed. Endelig Tak, Ol milde Frelsere, at du vilde være hos os iblandt Bølgerne, ja hielpe os førend vi endnu raabte, din Salvede, vor Konge har budet os at raabe til dig, Frelsere, forestil din Fader Kongens og vor Anliggende, lad vor Nød gaae dig til Hierte, slig Amen til vor Bøn: Herre, lad det gaae Kongen vel, saa gaaer det ogsaa os vel. Hør os O Fader, og lad den Ringe ikke gaae derfra med skamme.