Aalborg Stiftstidende, 1838-01-18
Pairskammeret har dennegang med usædvanlig Livlighed debatteret Udkastet til Svaret paa den kgl. Trontale. Vigtige politiske Qvæstioner ere paa en bidende Maade blevne berørte og enkelte nationale Ønsker udtalte med overraskende Kjekhed. Grev Mole saae sig nødt til at gjøre Front til alle Sider og at opbyde sin hele personlige Værdighed, og Rigdommen i Vendingerne i sine Taler, for at forsvare Regjeringens Politik og tillige for at tysse paa de Udbrud af politisk Frimodighed, som i Pairskammeret lyde endnu mere skurrende end i de Deputeredes Kammer, og som man ikke gjerne vil lade komme for de fremmede Cabinetters DrenBlandt de Gienstande, som meest turde gjøre Krav paa Udlandets Opmærksomhed, henhører vel Polens Stilling. Angaaende denne var der foreslaaet et Amendement, saalydende: Vi kunne ikke undlade at sørge over et Folks Ulykke, som har været vor troeste Bundsforvandt og som en Rest af national Existents har været sikkret ved de høitideligste Tractater. Grev Mols tog til Orde: "Jeg har kun et Ord at sige om dette Amendement, hvilket, saavidt jeg veed, til første Gang foreslaaes paa dette Sted. Som Menneske tiltræder, jeg af ganske Hjette de deri yttrede Følelser. Jeg kjender intet Anliggende, der gjør større Fordring paa Deeltagelse og Medfølelse end Polens; hvad her er sagt, beviser tilstrækkeligt den Jnteresse, som denne tappre Nation indgyder os, og den Hjælp, som Regjeringen aarlig yder Polakkerne i deres Ulykke, er det bedste Vidnesbyrd om vor Sympathi for dem. Men Et er det at føle og udtale denne Sympathi og et Andet at lade den flyde med ind i Svaret paa den kgl. Tale. Ville vi aarlig gientage denne Demonstration; det vilde være at tilstaae vor Afmagt, naar ingen anden Demonstration kom den til Hjælp. Det forekommer mig at være under Kammerets Værdighed, hvert Aar at forny en unyttig Klage. Lader os lindre Polens Skjæbne saameget som muligt, og, hvis det kan skee, give det det Tabte tilbage s.). Men lader os ei i vor Svars-Adresse indflætte Ord, som kun turde bringe Polen nye Ulykker. En Hr. Willemain traadte op mod disse Argumenter, men Amendementet blev alligevel med stor Stemmefleerhed forkastet. En Opfordring til at erklære sig tydeligt med Hensyn til Regjeringens Bestemmelse med Besiddelserne i Afrika, snoede Conseilspræsidenten sig ligesaa heldigt fra og et i saa Henseende foreslaaet Amendement faldt ligeledes igjennem. Om Frankrigs nærværende Politik, med Hensyn til Spanien, yttrede Mols sig paa given Anledning saaledes: Quadrupel=Alliancens Tractater ligge for Alles Øine. Frankrig og England have aftalt at ville enes om Udstrækningen af deres Forpligtelser. Frankrigs formelle Forpligtelser, saaledes som de ere bestemte i en Tillægsartikel til Tractaten, gaae kun ud paa at forbyde Udførsel af Vaaben og Krigsmunition over Grændsen. Denne Forpligtelse har man ei allene troligen holdt, men til forskjellige Tider har man paa den spanske Regjerings Opfordring gjort endnu noget Mere, og det sydlige Frankrig har maattet lide meget ved de talrige Udførselsforbud. Jeg er enig med det ærede Medlem, af hvem dette Amendement foreslaaes i, at Bogstavet ihjelslaaer Aanden, og at det er Aanden i Tractatten, at forskaffe den constitutionelle Sag Seier i Spanien; men - Tractaten har vel ei villet, at Frankrig skal udtømme alle sine Hjælpekilder for Spaniens Skyld. En fransk Minister maa have Landets almindelige Stilling for Øie og med et Blik overskue alle Forholdene med de udenlandske Magter. Sendte Frankrig en Hær til Spanien, saa vilde det være en Æressag, at den kun seierrig maatte vende tilbage. Dette er en vigtig Omstændighed, som man vel maa betænke. Jeg har stedse været imod Intervention, og intet Øieblik meer end nu, men, indlod Frankrig sig engang paa en bevæbnet Intervention, saa vilde jeg, i Nødsfald, lade alle dets Hjælpekilder rinde paa eengang. Der er opstaaet en Uenighed imellem den franske Consul i Bucharest og Hospodaren i Wallachiet, der har havt til Følge, at Consulen har afbrudt alle Forbindelser med Wallachiets Administration og gjort behørig Jndberetning om Sagen til den franske Gesandt i Constantinopel. Han har imidlertid stillet de franske Undersaatter under den engelske Consuls Beskyttelse. Ogsaa med denne skal Hospodaren have brudt det gode Forhold, ved at hæfte en Mand af den engelske Consularvagt og holde ham 2 1/2 Timer i Lænker. Muligt kunne disse Stridigheder have alvorlige Følger.