Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1776-02-23
Herberggeri Passions Time=Viser Passions=Tanker J skulle alle i denne Nat forarge Eder paa mig! Jesus talede disse Ord til sine Disciple, da han gik med dem paa Veien til Olie=Bierget. Han havde nok selv at tænke paa, der havde kundet giøre ham taus; men ligesom han gik hver en Gang, han gik her paa Jorden, af Kierlighed til os Mennesker, ligesom han stedse havde viist en ulignelig Ombyggelighed for sine Disciple, især for deres Sieles Vel, saa havde han og i denne Gang dem og det, der ville møde dem, i Tanker, han kiendte deres Skrøbelighed, saae deres Fare, han ville og intet efterlade, at berede dem dertil, og, saa meget mueligt faae dem væbnede derimod; derfor advarer han dem. Seer her en troefast og omhyggelig Lærere, der bliver ved at arbeide paa sine Disciplers Forbedring, og da han var paa Veie ved Døden at forlade dem. Seer en fuldkommen Meglere, der ei over et behøvede at glemme et andet. Hvilket Menneske, der skulde gaae til en haard Lidelse og piinlig Død, skulle vel være skikket til, da at have mange andre Ting i Tanker, da at bære Omsorg for andre, Det kunde og ville vor Jesus; thi han var mægtig til, baade at udføre det, ham selv var paalagt, og at sørge for dem, hans Fader havde givet ham. Et mærkeligt Exempel for Lærere og Fædre, at de, naar de nærme sig deres Død, ei glemme ved gode Formanninger at vise deres Omhyggelighed for dem, de ere satte til at have Tilsyn med. Jesus talte ofte nok til sine Disciple om det, der skulle møde ham: her taler han om denne Nat, da skulle den betydelige Forandring med ham begyndes, som han saa til havde sagt den om, det ville og strække sig til dem; thi dermed ville følge, at de alle skulle forarge sig paa ham, det er, vise en Forhold, som ei ville svare til deres Troeskab, imod ham, og hvorved deres egne Siæle bleve satte i Fare, Jesus siger dem det, ei for at bebreide dem, men for at advare dem, og naar han taler om det, der vilde skee med dem, kunde han ci andet end tillige forestille sig det, der skulde møde ham selv; og derfor ere disse Ord ei talteruden Sinds Beklemmelse. Maa vi ei undre vor Jesu Frimodighed, at han, der vidste det ene med det andet, gik saa villig derimod, Maa vi ei bevæges af hans ømme Kierlighed og Omhyggelighed for sine, og paa den Tid, og deraf Lære, at han altid tager Deel i sines Lidelser og Trængsler, og helst, naar de ere svage og skrøbelige. Jeg undrer, o J Esul din Frimodighed, og Villighed, og tænker med Glæde og Taksigelse ved hver en Gang du har gaaet, hvert et Ord, du har talt i din Lidelses Tid. Guds Søn har elsket mig. Jeg tilbeder din ømme og medlidende Kierlighed; jeg er og skrøbelig, meest naar det kommer an paa at lide med Dig; og have Taalmodighed med mig, og hielp mig, at jeg, og under Lidelser, bliver dig troe, bevar mig fra at forarges paa dig, og skeer det, da opreis mig, og bevar mig fra meere at falde vær du altid, især mod Livets Aften, i Livets sidste Øieblik mit Lys og min Sallighed! ade er J Morgen udgaaer S. T. Hr. Professor og Doctor Anchers & Høimesse=Prædiken for 1ste Søndag i Faste, til Beste for St. Knuds Sogns Fattige, paa Aargangen, der koster 6 Mk. paa Trykpapiir, kan endnu subscriberes her paa Adresse=Contoiret, hvor de og faaes for 2 s. Stykket.