Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-09-04
Jndenlandske Efterretninger. Vi beklage ofte, at vort Blads indskrænkede Omfang gjør os det umuligt at meddele Uddrag af Fædrelandets høist interessante og værdifulde Artikler, saa meget mere, som Pakkeposten paa een Gang bringer os en heel Uges Numere af alle de Blade, som ikke nyde Postforsendelsesret. Fædrelandet har vel altid været godt redigeret, men det er dog umiskjendelig gaaet betydelig fremad i det sidste Halvaarstid, og indeholder stedse Artikler, udarbeidede med en saadan Jndsigt og Grundighed, og tillige affattede i en saa rolig og værdig Tone, at vi ikke noksom kunne udhæve, hvormeget Enhver, som ønsker at holde Skridt med Tiden og deeltage i dens Udvikling, miskjender sin egen Jnteresse, naar han ikke sætter sig i Stand til stadig at læse dette Blad. Uagtet det i Forhold til Massen og Værdien af dets Jndhold, er overmaade billigt, er det dog naturligt, at Prisen afskrækker Mange fra at abonnere, men da de større Artikler, som vi fornemmelig have for Øie, ingenlunde tabe i Værd ved at læses nogle Dage senere, kunne flere meget vel forene sig om at holde det, hvilket allerede er Tilfældet endog med Bønderne i flere Landsbyer, og naar blot 6 Mænd forene sig, er den hele Udgift for Hver 1 Mk. om Maaneden. Vi ere i Dag nærmest foranledigede til disse bemærkninger ved en Artikel, som læses i Fædrelandet for 26de og 27de August med Overskrift Danmark – Holsteen - Tydskland – Skandinavien. Forf. overskuer med et klart, et sandt Statsmands Blik saavel hele Europas Politik, som vort Fædrelands indre og ydre politiske Forhold men det vilde være os umuligt at gjøre et Udtog af denne Artikel uden næsten heelt at afskrive den hvorfor vi maae indskrænke os til en kort Anmeldelse. Forf. tager Anledning af den Efterretning, at den danske Pontonneerafdelings tjenstgiørende Styrke er afgaaet til Holsteen for at støde til den Afdeling, som findes i Rendsborg, og i Forbindelse med samme at blive inspiceret af Forbundsofficerer, som Deel af det holsteen-lauenborgske Troppecontingent, henhørende til den tydske ForbundsarmeHeri seer Forf. en Bekræftelse paa det, hvorpaa Regjeringens hele Forhold med Hensyn til Holsteen, ligesiden Kielerfreden, synes at tyde, at den i det Hele taget hælder til den tydske Forening. Skjøndt Dette Princip formeentlig aldeles maa misbilliges, er det dog langt at foretrække for det System, som stræber efter en Uafhængighed begrundet paa de omgivende Magters Jndifferents eller Misundelse, hvilket maa forkastes som antinationalt, paa godt Dansk, som landsforræderiske. Men selv om Danmark skulde stræbe efter en Forening med det tydske Forbund, maatte dette skee med fuld Bevidsthed, ifølge en fri og selvfattet Beslutning. Danmark maatte for sin Part hævde sig en fuldstændig Stemme paa Forbundsdagen og ikke lade sig nøie med at dele den holsteenske Stemme, og derfor er det baade for Holsteen og for Danmark af høieste Vigtighed, at Danmark adskilles paa en synlig Maade fra Holsteen. Men en skandinavisk Forening har dog mange og væsentlige Fordeele for den tydske, og paa at vise disse gaaer Artiklen fornemmelig ud, idet den med een, som det synes os, uimodsigelig Klarhed paaviser, at det saa godt som fælleds Sprog allerede bringer alle 3 Landes Beboere til især paa fremmede Steder at betragte sig som Landsmænd; at det forenede Skandinavien, uden at tale om de vigtige merkantile Fordele, som en kraftig Defensivstat, der ingen truer, men indgyder Tillid og Ærefrygt, vilde kunne optræde med Betydning i det store europæiske Statssamfund; at denne Stat ved sine indre Hjælpekilder og ved sin geographiske Beliggenhed vilde være næsten uovervindelig; og endelig, at en saadan Forbindelse vilde være den sikkreste Borgen for en heldbringende Udvikling af de 3 Landes indre politiske Forfatning, da den norske Forfatning vilde blive det Mønster, hvorefter Danmark og Sverrig vil ønske, med de fornødne Modificationer, at kunne reformere deres Samfundsforhold. Det er især dette Punct, der begrunder det danske Folks store Sympathi fordenne Sag, men vi frygte, at det Samme ikke er Tilfældet med Regjeringen, og netop derfor er det for Øieblikket med lidet Haab, at vi af Hjertet underskrive Artiklens Slutning: "Saaledes troe vi da at kunne ende med Opfordring til Regjeringen om at holde Danmark behørigen adskilt fra Holsteen, ikke at blande Danmark ind i det tydske Forbunds Anliggender, men derimod at forberede og saavidt muligt at iværksætte en nærmere Forening af Danmark med det øvrige Skandinavien.