Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-07-26
Ja det af et i Jversens Avis No. 87 atter staaende Avertissement kunde synes, som der var skeet den gode Mand denne Uret at hans Avis=Bestillinger faldt i vore Hænder, saa see vi os atter i den Nødvendighed, at maatte oplyse Publikum om, paa hvad Maade slig Feiltagelse kan være tilgaaet, hvoraf da tillige kan sluttes: hvis Skylden, er. Vi vælge desaarsag just Bestillingen fra Slangerup hvorpaa bemeldte Hr. Jversen især beraaber sig. For nogle Uger siden modtage vi en Skrivelse med Udskrivt til Aviserpeditionen i Odense, saaledes lydende: P. M. Da et Sæt af Deres Aviser er bestilt hos mig, skal jeg bede mig samme tilsendt complet fra dette Aars Begyndelse af, om det er mueligt at faae, i manglende Fald da fra April Maaneds Begyndelse. Slangerup Postkomtoir d. 30 Mai 1797. Til Nørager. Adresse Kontoiret. i Odense." Nu spørge vi hele Publikum og (om det giøres behov) Hr. Jversen, om denne Bestilling er paa vore eller hans Aviser, Og om vi kunde noget for, eller rettere: om vi ikke fornærmes ved, nogle Postdage derefter at modtage en anden Skrivelse, fra Slangerup, hvori det hedder, at Jversens Tidende var Meeningen af den sidste bestilte Avis, - Denne Passage og saa mange lignende Breve a., hvoraf udtrykkelig sees, at man holdt Jversen for Eier af Fyens Adressecomtoir (hvorfor han dog har saa megen Ækkelhed og Ringeagt, at han neppe kan finde det værdigt til et Navn ved Siden af sin saa kaldte Avis expedition.) bevægede os til vort første Avertissement, hvorved sikkerlig hverken Jversens Person eller hans Skiødebarn, den faa kaldte Avisexpedition, kunde i nogen Maade finde sig fornærmet. Men Manden har, som bekiendter, slemme Anfald, og dette er ikke den første Explosion af hans nartige Bagateller, maatte han endelig een Gang erkiende sine mange og grove litterariske Synder og beslutte sig til at giøre alvorlig Poenitentse. - Men nei, disse Ønsker ere kun pia desiderie, han er født og opvoxen i vindig Skierts og bleven graae i Smørerier. Man maae derfor ikke undre sig over hans brugte Udtryk i sit sidste Avertissement: at Vedkommende ikkerskiøttede om vore Aviser. Hans lille Liv er en vaagende Drøm om hans egen Storhed, og Udødelighed, og alligevel skiøtter Jngen om at maale sig med ham. At anvende en probat Kur for denne stive Forstokkelse, vilde væreret saa vanskeligt som Personen selv gavnligt Foretagende. – Jmidlertid er det af andre Aarsageer Pligt for os, at lade Publikum vide lidt af hans Agt for samme. V. havde akkorderet med Vedkommende om: Postdaglig af faae Beltpassagerne tilsendt og skulde derfor, ligesom Jversen dengang, aarlig give 10 Rdlr. til hvert Sted og en Avis frie Dette indgik vi skrivtlig og have Vedkommendes skrivtlige Løfter derpaa, og da deels Manges Efterspørgler, hvorfor vi give Belt Passagen altid sil digere end Jversen, deels tilbenævnte Jversens Opførsel endelig har opfordret os til, at opdage de Bag=Puds han har spillet os, for saa vidt det er os mueligt, at efterspore alle hans hemmelige og sorte Kroqveie, hvilket vi ere villige at giøre uden al Fortrydelse, saa ligge bemeldte Skrivelser hos og til Enhvers behagelige Eftersyn. - Et Par Postdage fik vi Belt Passagen rigtigt, og anede aldrig mindste Hindring, da vi først modtage et Brev fra en høistagtværdig Mand, hvori han skriver. Jeg beklager, at N. N. Jversen er svag nok, til at lade sig mærke med sin Lyst til at skade Dem, thi jeg veed vist, at han har besværet sig over Meddelelsen af Belt=Passagen til Dem, og erklæret, at den næsten ikke kunde nytte Dem saa meget, som om han allene fik samme (her er han god at kiende - det er hans Skind ) og ønskede gjerne Forandring igien deri, hvilket jeg vel skal forebygge. - Men desværre, vor Ven var for ærlig til at troe, at Rænker formaaemere end alle tilladelige Midler, og vi erfarede strax Opfyldelsen af hans Forudsigelsee, da Belt=Passagen herefter kom til os, naar den var læst Jversens Aviser, og da vi gjorde Vedkommende opmærksomme derpaa, lode de os vide, at Jversen (som i sin galdefulde Forbittrelse ikke vilde, at vore Læsere - der dog ogsaa med Iversens Tilladelse kan kaldes Publikum - maatte læse slige, offentlige Nyheder, hvortil vi havde saa lovlig Adkomst som han havde, ved Midler, som han ene kan tillade sig at bruge, forført dem til at bryde deres os givne skrivtlige Løvte, saa den Ene iblant andet skrev os til ikke uden at fornærme (a) Hr. Jver sen, der har beviist mig meget Venskablil kan jeg give Dem Belt Passagen længer ligesom Jversen. Denne Beretning ere vi Publikum skyldige, som kan fordre Rede af os for Forandringen i at levere Belt Passagen, og Jversen skylde vi den Erklæring, at han i ingen Maade har fornærmet os - thi vi føle os ophøiede over alle Kabaler men Publikum, for hvilket han ved saa mange Leiligheder lægger en eg orst i sk Jver for Dagen, Vee ogsaa den der trænger til Forsvar fra saadan en Haand - Vikunde til Slutning af denne Fortælling være berettigede til mangt et Udraab, men hvo vil stemple en Handling, der saa kiendelig mærker sig selv - hvo karakteerisere en Person, hvis Navn er enten slet ikke eller kuns a Træk som ovenmeldte bekiendt? – Fyens Adressecomtoir i Odense den 26 Julii 1797. S. Hempel & Komp. paa Adressekomtoiret er at bekomme. Om TrykkefriCheden og dens Love, Ved M. H. Birekner. Kapellan i Korsøer. Andet forøget og forbedret Oplag, 4 Mk. General Buonapartes Levnetsbeskrivelse. Oversat, 1 Mk. 8 s. NB. begge Dele hæftede.