Københavns Adresseavis, 1779-11-03
J Anledning af en af dette Folks Rajahs eller smaa Fyrstes stridige Arvefølge, bleve Boutanerne engang af det ene Partie nedkaldet af deres Bierge til Hielp, og vor Regiering antog sig det andet. Det af os understøttede Partie beholdt til Slutning Overhaand; og saaledes bleve under denne liden Krig to Folkeslag bekiendte med hinanden, der vel havde været de nærmeste Naboer, men alligevel ganske fremmede for hinanden. Ved Angrebet af en liden Stad, ved Navn Cooch Beer, stødte vore Tropper og Boutanerne først mod hinanden; og intet kan sættes i Ligning med deres Forundring paa begge Sider. Boutanerne, som paa det flade Land aldrig havde seet andre Fiender, end de frygtsomme Jndianer, nogne og flygtende for dem, bleve nu for første Gang et Corps af Folk vaer, der vare ligedan klædte og bevæbnede, gjorde regelmæssige Bevægelser, anført af Menneskeer af en Skabning, Klædedragt og Ansigtsfarve, som de aldrig havde seet, desuden Artilleriets Manøvre, den uophørlige Jld af Musketterne, alt dette overgik enhver Forestilling, som de havde kunnet giøre sig derom. Paa den anden Side saae vore Folk sig pludselig i Haandgemeng med et Slags Mennesker, som de endnu ikke havde seet Fiender af i Jndien, barbarisk i deres Optog, vild i Angrebet, ind hyldet i en Pels, bevæbnet med Piil, Bue og andre Vaaben, der vare dem egne. Pladsen blev indtaget af vore Tropper, og meget Bytte gjort, især af Vaaben, Klæder og mange Slag Boehave. Billeder af Leer, Guld, Sølv og Smelt verk bleve sendte til Cacutta; alt i Tartarisk Smag, ligesom vi finde det afbildet i de Reisendes Efterretninger og Tegninger. Desuden fandt man endnu forskiellige Stykker af Chinesisk Malerie og Manufactur. I den Tid, da vi beskieftigede os i Bengalen med disse Formaale for vores Nysgierrighed, havde Rygtet. om vor Erobring udbredet sig lige til Hoffet i Thibet, og opvakt Tafhos Lamas Opmærksomhed, som den Gang (fordi Delai Lama endnu var mindreaarig) førte Regieringen. Fordi Dah Terriah, eller, som han kaldes i Bengalen, Ded Rajah, (som hersker umiddelbar over Boutanerne, og havde indviklet dem i denne Krig) var en Lehnsmand af Thibet, saa fandt Lama for godt, at lægge sig der imellem. Han sendte altsaa en Person af Rang til Bengalen, med en Skrivelse og Foræringer til Gouverneuren, for at bede og Fred for Dah, sin Vasal. Gouverneuren Hr. Hastings betænkte sig ikke et Øieblik, paa denne Lamals Mellemhandling at indgaae Freden, og det paa meget maadelige og billige Vilkaar, Yderst begierlig, at betiene sig af enhver Leilighed, derkunde befordre Nationens Fordeel og Ære, og bidrage, noget til Natur=Kundskabens Udvidelse, gjorde han det Forslag i Raadet, at afsende en Person med en offentlig Character til Tayshos Lamaals Hof, for at udvirke en Handelstractat imellem begge Nationer, og for nærmere at lære at kiende et Land og et Folk, som hidindtil var Europæerne saa lidet bekiendt. Hr. Bogle, en prøvet Betient ved Compagniet, blev, formedelst sin bekiendte Duelighed, udseet til dette saa vovelige som usædvanlige Gesandtskab. Min Hensigtillader mig for nærværende Tid ikke, at indlade mig i Detail og Følgen af hans Forretning. Det maa være nok, at sige, at han igiennem mange Hindringer, trængte sig lige til Middelpunkten af Thibet, opholdt sig der forskiellige Maaneder ved Tays hos Lamals Hof, og efter en Fraværelse af 15 Maaneder i alt kom tilbage til Cacutta, efterat han til Regieringens fuldkomne Fornøielse havde udført sin Commission. Jeg har Aarsag at troe, at Hr. Bogle engang vil meddele Verden en Efterretning om denne sin Reise med Anmærkninger over Landets naturlige og politiske Forfatning. For nærværende Tid tillade De mig alene, at melde om nogle faa Particularier, hvorfor jeg har hans Breve og andre Papirer at takke. Hr. Bogle deeler Delai Lamals Distrikt i to forskiellige Deele. Det, som støder umiddelbar til Bengalen, og af Jndvaanerne kaldes Docpo, kalder han til Forskiel Boutan. Men den anden Deel, der Norden om strækker sig ligesaa vidt, som Grændserne af Tartariet, og af Jndvaanerne kaldes Pu, tillægger han Navnet Thibet. Boutan beherskes af Dah Terriah, eller Deb Rajah, som jeg allerede har erindret. Det er fuldt af steile og utilkommelige Bierge, hvis Toppe ere bedekkede med evig Snee. De igiennemskieres af dybe Dale, igjennem hvilke der løbe Floder uden Tal, der voxe i deres Løb, og tilsidst, naar de naae det jevne Land, tabe sig i de store Strømme af Bengalen. Biergene ere ned af Siderne bedækkede med Skove og anseelige Lunde af forskiellig Slags; hvoraf nogle, saasom Gran a. ogsaa ere bekiendte i Europa, men andre ere egne for dette Land og Clima. De Dale og Sider af Høiene, der kunne beboes, ere ikke ufrugthare, men frembringe Hvede, Byg og Riis. Jndvaanerne ere et stærkt, krigeriske Folk, kobret af Ansigtsfarve, i Sammenligning med Europæerne af meer end middelmaadig Statur, af en overilet og trættekier Sindsbeskaffenhed, og meget vandt til at bruge hidsige Drikke; men for Resten ærlige i Omgang, saa at voldsom Røverie hos dem er en ubekiendt Ting. Deres fornemste Stad er Tasey Suddein, ved Patcho beliggende. Thibet tager egentlig sin Begyndelse fra den høieste Spidse af Caucasus, og strækker sig derfra i Breden lige til det store Tartarie, og maaskee lige til det Russiske Riges Distrikt. Hr. Bogle siger, at naar man engang har opnaaet Toppen af de boutanske Bierge, saa stiger man ikke i et lige Forhold ned igien ved Siden af Thibet, men kommer, af endnu stedse temmelig høi Grund, igjennem Dale, der ere rummeligere, og ikke saa dybe, som de tilbagelagde, og over Bierge, der hverken ere saa steille, eller efter Anseelse saa høie, som hine. Ellers beskriver han Landet som det nøgneste og ødeste han nogen Tid har seet. De Skove, der i Boutan allevegne skiule Biergene, ere her ganske ubekiendte, og paa nogle faa adspredte Træer nær i Nærheden af Landsbyerne, er intet sligt at see, Clima er yderst raat og haardt. I Chamnanning, hvor han overvintrede, og som dog kun har en Brede af 31 Gr. 39 M., og er ikkun 8 Grader Norden for Calcutta, fandt han Thermometeret i sit Kammer ofte 29 Gr. under Frysepunkten, efter Fahrenheit; midt i April var alt staaende Vand frossen, og der faldt bestandig stærk Snee. Dette maae uden Tvivl komme af Landets store Høide og af det store frosne Rum, hvorover, Nordenvinden bestandig kan blæse herover fra Polen, igjennem de vide Ørkener af Siberien og Tartariet, indtil den endelig opholdes ved disse høie Bierge.