Aalborg Stiftstidende, 1836-04-09
Blandede Efterretninger. Man har i vore offentlige Blade omstændelig Beretning som de Festligheder, som i Helsingør vare foranstaltede til Ære for Byens hjemkomne Deputerede, Etatsraad, Borgemester Stenfeldt. Toasterne, som udbragtes ved denne Fest, aabnedes af Festens Præsident, Hr. Kammerherre vi Krogh, med Kongens Skaal, der under Kanonernes Torden tømtes med almindelig Enthusiasme. En Tale, som af Bicepræsidenten, Hr. Cancellieraad Rogert, blev holdt til den Deputerede, besvaredes af denne med en lignende: i hvilken han søgte at skildre den fædrelandskfindede og enige Aand, hvoraf den hele Stænderforsamlings Medlem mer havde været besjælede. Vi uddrage af denne Tal nogle Hovedmomenter, for ogsaa ved dette Blad at bidrag ge til at give den al den Offentlighed, den, efter vor Forrommening, fortjener : "Med rort Hjerte takker jeg Dem, mine hvistærede Herrer, for Deres venlige, godhedsfuldt Motagelse. Ved min Vandel, ved min Virken skal jeg stedse istræbe at fortjene Deres Tillid og Agtelse. Men jeg er ikke saa forfængelig, at jeg skulde ansee denne Dagens Fest foranstaltet for min Person - den har en høiere, en national Betydning. Det er en levende Jnteresse, for den nye Jnstitution, Taknemmelighed mod Kongen og Kjærlighed til Fædrelandet, der samle danske Mænd til denne Høitid. Det er et Øiebliks skjøn Dvælen paa det offentlige Livs Bane, hvor der skues tilbage til Fortiden; og med glædeligt Haab Fremtiden afslores. Jeg er valgt, af denne By, jeg staaer Dem nærmest, jeg hører hjemme i Deres Kreds, og derfor nyder jeg den Lykke i Dag at anvises den Hædersplads, hvortit vistnok under andre Omstændigheder De vilde have fundet langt værdigere Mænd, Det er ei alene i Stændernes Forsamling, at Nationens Repræsentanter have at udføre deres Hverv; dette er ei fuldendt fordi Forsamlingen hæves. Enhver af dem vender hjem til sin vanlige Kreds, til det Samfund, der har udsendt ham; der skal han udtale den Aand, der har hersket i Forsamlingen, og meddele de Grundsætninger, den har hyldet. Finder han Gjenklang hos sine Medborgere, da vil denne Aand snart gjennemtrænge hele Folket. Finder han ei Medhold i den offentlige Mening, da vil denne snart hævde sin Ret, og saaledes vil Folket og dets Repræsentanter giensidigen og heldbringende indvirke paa hinanden. Af Stændertidenden har De erfaret Resultatet af Forhandlingerne, men De har ei kunnet følge os ved de daglige Discussioner; De har ei kunnet lytte til de mange Alvorsord, der ere udtalte, og Meget er blevet Dem ubekjendt, som De bør vide for at lære at kjende og bedømme Nationens Repræsentanter. Jeg anseer det for en kjær Pligt, mine Herrer, at benytte denne festlige Stund, for at aabne for Den Forsamlingens Jnderste, for at sig, Dem hvilke Anskuelser, hvilke Grundsætninger, hvilke Folelser, der ledede vor Færd, og dristigen tør jeg tale paa den hele Forsamlings Vegne: Den inderligste Hengivenhed for vor elskede Konge, Erkiendelse af hans høie Værd som Regent og Landsfader. Hjertelig Taknemmelighed for den Jnstitution, han uopfordet skjænkede sit Folk. Den høieste Agtelse for Lovene, og Enhvers lovlige erhvervede Rettigheder. Varm Følelse for lovbunden borgerlig Frihed, som skal give enhver dansk Mand den fornødne Selvstændighed og Myndighed, til at virke til Fædrelandets og eget Gavn, Jngen overspændte, sværmende Jdeer om en misforstaaet Frihed, som kun er den sande Friheds Grav. Liighed foralle Undersaatter for Loven, lige Adgang for Enhver til at udvikle og anvende sine Evner og Kræfter. Jngen phantastiske Dromme om en Liighed mellem Statsborgerne, der maatte forsvinde i det samme Øieblik den kunde fremtvinges, thi Forskjel i Menneskenes udvortes Forhold er uundgaaelig, er gavnlig. Man erkiendte, at Danmark, tilligemed andre Nationer under Frederik den Sjettes Regjering, har gjort ei ubetydelige Fremskridt paa Oplysningens og Culturens Bane. Men standses der, gaaer man tilbage. Forbedringer og Reformer ere ønskelige og nodvendige. Dog skal der ei nedbrydes. Det Bestaaende skal paa en fornuftig Maade benyttes. Det Gamle maa ei foragtes, blot fordi det er Gammelt; alt Nyt er ei gavnligt, fordi det er Nyt. Den danske National-Caracteers Hovedtræk er Sindighed. Nationen ønsker ei Forandringer, førend den efter modent Overlæg har fundet den gavnlige; men da hylder den og med fast, urokkelig Villie en forandret Tingenes Orden. Stænderne have talt i denne Nationens Aand, og har ei stræbt at fremkalde en Aand der ei hører hjemme i Danmark. - - Med Frimodighehar man talt til Kongen, med hvem Folkets Repræsentanter i Forening stræbe til det ene store Maal, Fædrelandets Vel. Saa ugjerne man vilde frembringe Noget, der muligen kunde gjøre selv et øieblikkeligt ubehageligt Indtryk paa en elsket Fyrste, tog man dog ei i Betænkning, se, hvor Pligten bod det, at foredrage det med sømmelig Ærgebødighed. Kongen med sin ophøiede Caracteer, som gjør Pligt til sin Lov, veed at vurdere de Mænd, der, naar at han byder dem at tale, uden Forbeholdenhed, tale Sandughedens Sprog. Det er paa denne Maade den sande Kjærtelighed til Konge og Fædreland lægges for Dagen." "Med i grort Hjertel - saaledes sluttede han sin Tale - oplofter jeg i denne høitidelige Stund min Siæl til Alfaderen og nedbeder Lykke og Velsignelse for denne By og dens Jndvaanere. - Jndledningen til den af Statsraaden for i den kongl. Commissarius udbragte Toast indeholdt blandt i Landet Følgende: "Danmarks Ørsted valgtes til, paa Regjeringens Vegne, at grundfæste Jnstitutionen; han skulde træde imellem det danske Folks Repræsentanter og Fyrsten. Kongen erkjendte Mandens store Værd og kom Nationens kjæreste Ønske imode. Med spændt Opmærksomhed vare Alles Øine henvendte paa Forsamlingen; Jngen kunde forudsige, hvad Retning den vilde tage, og mange, baade Ørsteds og Fædrelandets Venner, ansaae hans Hverv for slibrigt, for farligt; de troede han var udsat for enten at miste sin Konges eller Folkets Yndest og Tillid. Men de toge Feil, for denne Hædersmand var det en ærefuld, men sestingen vanskelig eller farlig Stilling. Han udtalte sig strax for Forsamlingen saa skjønt og saa mandigt, og snart viste han, at Kongen og Folket i Danmark ere Eet; at der ei behøves nogen Mellemmand imellem Kongen og Folket. Nu saae man Manden i hans sande Storhed. Med sin sædvanlige Klarhed tolkede han Landets Love, meddeelte Forsamlingen Oplysninger, veiledede og belærte den. Skjøndt nenhver af dens Medlemmer i saa hos en Grad overlegen af i Aand og Kundskaber, tog han med en elskværdig Humanitet imod Grunde, og gav Grunde, og, idet han tillige handlede i sin Konges Aand, respecteerte han den Autoriter, der var nedlagt i Stændernes Hænder. Med den udmærkede Mands værdige Følelse af eget Værd, saae han med Rolighed, at stundom de af ham forsvarede Meninger og Anskuelser ei fandt Medhold hos Forsamlingens Pluralitet. Han har vundet Forsamlingens Høiagtelse og Hengivenhed i høieste Grad, han har gjort sig fortjent af det danske Folk, og hans Navn vil Saga hæderligen optegne i Danmarks Annaler. Hans nye Stilling, som kgl. Commissair, har bragt ham Kongens Person nærmere; det maa glæde enhver dansk Mand, thi han vil stedse med Fynd tale Folkets Sag; baade Kongen og Raadgiveren er Sandhedens og Folkets Ven, og hans Jdræt vil være til Velsignelse for Landet. Gid Avind og Misundelse aldrig fortrænge ham fra Tronen, Gid han længe maa leve og virke til sit Fædrelands Vel, Himlen velsigne ham og lyse Fred over hvert af hans Fied, Længe leve Anders Sandøe Ørsted I et hannoveransk Blad læses Følgende, i en Skrivelse fra Holsten af 20de Marts. Den hidtil værende danske Finants=Minister, der nylig ved Døden har mistet sin 17aarige Søn, har ansøgt om sin Entledigelse; men man vil paastaae, at Hs. Majestæt skal have erklæret, i intet Tilfælde at ville indvilge der. - Justitsraad Jaspersallerede tidligere i offentlige Blade omtalte, Proces synes at ville tage en slem Vending. Acterne i Sagen, som vare sendte til Kjøbenhavn, ere der blevne bortstiaalne fra Archivet; men heldigviis havde man været forsigtig nok i Slesvig, til kun at afsende en Copi, hvis Bortranelse altsaa ikke har videre Følge, end at den vækker Formodning som, at der gives Folk i Hovedstaden, som skjælve for, at den Jasperske Sags nøiere Droftelse ogsaa skal kaste et for den farligt Lys over deres egne Handlinger. Under 26de Marts har Hr. Major v. Fibiger, R. af D., overtaget Land- og Søkrigscommissariatet for det første jydske Nationatdistrict. Contoiret er flyttet fra Aarhuus til Veile.