Viborger Samler, 1832-04-02
Hvorvidt for Resten Forbudet mod fri Production, af Brændeviin, der er bleven saa uundværlig, er gavnlig eller skadelig, er jeg ikke competent til at bedømme, men det veed jeg, saalænge det er en Lov, bør den nøiagtig overholdes, og vedkommende Embedsmænd, som negligere denne deres Pligts Opfyldelse, miste deres Embeder. Ved det at Jylland, fik en særskildt Stændeforfatning vilde maasker v. stakkels Jyders almindelige Ønske, om Opfyldelsen, af det os givne Løfte om Filial=Bankers Oprettelse, snarere realiseres. Et Gode, der, hvis det havde været skeet for længere Tid siden, vilde have reddet mange Familier fra Undergang, der nu, af Mangel paa Pengelaan, have seet sig nodsagede til at lade deres Eiendomme realisere til ødelæggende Priser. At Embedsmænd, som Herr Grev Holsten yttrer, ikke bør vælges til Repræsentanter, derom en vel i Almindelighed kun een Mening, dog synes det, som der, hvad Oppebørsels=Betiente angik, kunne skee Undtagelse. Flere med mig ansee en vis saadan Embedsmand for den meest qvalificerede til det saa saare vigtige Hverv. Herr Obersten synes for Resten ikke at være nogen Ven af Jyderne, hvis Land han siger at have bereist, naar han antager det som nogen Mulighed, at Jylland vilde kunne som Kielerne, engang med Tiden ansee sig som ikke henhørende til Danmark. Mindst vilde vel Jylland combinere sig med Hertugdommene. Greverne Johans og Geerts Fremfærd mod Jylland mindes endnu; dertil kommer, at disse endog den Dag i Dag er, hæve sig alt formeget over os stakkels Jyder. Ei uden Jnteresse læse vi af og til i de offentlige Blade, at den vigtige Sag om Provindsial=Stænder, drøftes; maatte saadan Drøftning kun blive almindeligere og Tiden til Sagens endelige Realisation c. længe udeblive dette er ogsaa et almindeligt Onske i vort fjernere Vensyssel. Med Glæde have vi læst Herr Professor Sibberns Ytringer om Gavnligheden af særskildte Provindsial=Stænder for Jylland, hvad den fra Embeds Virksomhed udtraadte Oberst Tscherning anfører derimod, synes at være ganske uden Vægt. Efter mine Anskuelser vilde man gjøre vor gode Konge Uret, naar man nærede den Tanke, at fordi Jylland fik den foreslagne Rettighed, Han derfor ville præjudicere Undersaatterne af Landets øvrige Deele. Der er jo kun Spørgsmaal om raadgivende Stænder, Kongen har jo aldrig givet Stænderne Løfte om nogen afgjørende Stemme: Jylland bør vel have særskildte Stænder, thi man kan dog ikke nægte Sandheden af Professor Sibberns Yttringer, at Jylland længe nok har været regjeret fra Kjøbenhavn, ved Mænd, der kun grumme lidet kjendte dets sande Forfatning. Jylland er tildeels med sine ringere Jorder og sit ei saa fordeelagtige Clima høiere skyldsat end Sjælland; omkring Kjøbenhavn haves 8 Tdr. Land til 1 Tde. Hartkorn, da derimod i Øster=Hanherred skal gives Stæder der er have stort mere end 3 Tdr. Land, ligeledes finder omtrent det samme Forhold Sted i den midterste Deel af Kjær Herred og muligt flere Stæder; hvortil nytter et stort Stykke Overdrev naar saadant enten er oversvømmet med Vand den meste Tid af Aaret, eller bestaaer af Gruus eller Flyvesand, tyndt bevoxet med kort Lyng? Hartkornet er endog som det er, mere ligelig fordeelt paa Eiendommen i Sjælland end i Jylland. Landmaalerne have ved Parcelleringer af større Eiendomme nær Hovedstaden, som er Sædet for alle Regierings Collegierne, ei turdet begaae de Rænker, som saa ofte begaaes paa Stæder, saa langt fjernet fra disse som Jylland. Jeg siger Rænker, thi hvorledes kan det vel være rigtigt, at en Parcel Gaard, Skalborg, i Nærheden af Aalborg, med et Areal af 170 Tdr. Land, kun er skyldsat til 9 Skpr. Hartkorn fride en Annonce i Aalborg Avis Nr. 28. Omtrent lignende Exempler gives hyppig E. Nerer. Hjørring Amt, saavel ved adsplittede Herre, som Bøndergaarde. Den sjællandske Landmand har mange Resourcer, som den Jydske ganske mangler, han kan afsætte sine Produkter til høiere Priser i det alt opslugende Kjøbenhavn og til alle Tider mod rede Penge, det kan Jyden ikke, og det er ham til stor Fortræd.