Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-01-08
J Jsland har Haugedyrkningen altid været i en slet Forfatning, og det blot af Fordom. Da 1780, siger Conferenceraad M. Stephansen i sin Bog: Jsland i det 18de Aarhundrede, Landhuusholdningsselskabet kronede en Afhandling om de opmuntringsværdigste Naturprodukter i Jsland, blev Haugedyrkningen modtagen af en uvidende og raa Hob med Foragt og Spot, ja endog med haanende Viser, aldeles i Gadedrenges Smag. Man foregav at det var uanstændigt for Mennesket at æde Græs med Fæet. Følgen deraf var, at da Mange ikke kunde formaae deres Tjenestefolk til at spise Kaal og Haugeværter, bleve med Haugedyrkningen kun enkelte Forsøg gjorte, som alle faldt vel ud. Men i det Hele var Fordommen derimod saa stor, at denne Dyrkning blev paa de fleste Steder ganske forsømt og i de paafølgende Uaar Menneskeer bortdøde i Tusindviis af Sult. - Selv i Omegnen af Kjøbenhavn og paa Landet i Sjælland var Haugedyrkningen ligetil de nyere Tider i en saa høist maadelig Forfatning, at Landhuusholdningsselskabet maatte udsætte Præmier til dens Opmuntring. Lige siden Christian den Andens Tid (1517) overlod man denne vigtige Dyrkning næsten ene til Amagerne, der deels antoges for at forstaae den bedst, deels troedes at have de til Kjøkkenurters Væxt bedst skikkede Jorder. De bleve virkeligen og saa formuende derved, at man traf Amagerbønder, der eiede 100,000 Rdlr. og derover i gamle Penge. Endog sjællandske Bønder kjøbte hos dem deres Haugeurter, og de kjørte omkring i Kjøbstæderne. og falholdt der deres Grønt. Endeligen har man nu lært at indsee, at der ogsaa uden for Amager lader sig i Sjælland frembringe Kjøkkenurter, og ikke allene Gartnere omkring Kjøbenhavn levere nu Kjøkkenurter til Salg, men ogsaa Bønderne omkring paa Landet have ved Landhuusholdningsselskabets Opmuntring paa ikke faa Steder anlagt Kjøkkenhauger. Allerede 1793 skrev Suhm, at Anlægget af den botaniske Hauge har indført her vare og nye Værter. Men siden den Tid har denne Hauge faaet en overordentlig Tilvæxt. J Aaret 180Leiede den ikke over 5000 virkelig forskjellige Arter, men 1813 derimod 7500 (see Athene f. Aug. 1818). Reseda, Heliotropium, Geranium og flere, som nu ere saa almindelige, ere efter Suhms Beretning først komne herind mellem 1761 til 1765. Han saae i sin Barndom ingen Canteluper, Reineclauder eller Ananas. Derimod voxte i hans Faders Hauge i Kjøbenhavn saa store og skjønne Asparges, som han ikke saae 1793, og hans Fader døde 1758. Sukkerrødder kjøbtes da almindeligen paa Torvet, men ere nu sjeldne. Beurregris vare ikke vare, skjøndt de nu næsten aldrig sees, Morbær temmelig almindelige for den strænge Vinter 1740, Perskener savnedes fast aldrig, Figentræer stode ude omsvøbte med Straae, og bare dog modne Figener. Heraf slutter Suhm, at Sommeren maa forhen have været bedre. Conditorkonsten er i nyere Tider stegen her i Kjøbenhavn til en høi Grad. Christian den Sjette døde, efter Sums Mening, bort, uden at kjende Jis, som nu den simpleste Haandværksmand nyder. Kartofler, som nu ere saa almindelige, at der aarligen avles mange 1000 Tønder, vare endnu for 50 til 60 Aar saa ilde agtede, at de betragtedes blot som passende til Svineføde. Allerede 1565 bleve de indførte fra Nordamerica, der ansees for deres rette Fødeland, i Jrland, og derfra, ved et Skib, som leed Skibbrud, i Engelland. Men det varede over 40 Aar førend de dyrkedes der, eller at nogen bekymrede sig om deres egentlige Nytte. Først 166263 anbefalede Buckland at lægge Potatos, eller Battatas (deres oprindelige indiske Navn) som et Middel til at forekomme Hungersnød. J Norden var man endnu utilbøieligere til at dyrke dem. TrodsLinnees utrættelige Bestræbelser, begyndte man i Sverrig først 1764, altsaa 200 Aar efter deres Jndførelse i Europa, at plante Kartofler, skjøndt Karl Skytse allerede 1747 havde anbefalet i Videnskabers Academiet at benytte dem til Brændeviinsbrænding, for at spare Korn, som Sverrig, havde Mangel paa. J Danmark var Justitsr. Føgt paa Kragerup i Sjælland den første, som i Aaret 1750 begyndte at dyrke denne Frugt. Men den, som ved sit Exempel, ved Sædekartoflers Uddelelse og et lidet i dette Øiemed forfattet Skrifts Udgivelse, opmuntrede til dens almindelige Dyrkning, var den fortjente Provst Lüders i Glücksborg. Vel var en vis Mand allerede 1741 kommen herind for at anbefale denne Plante, men det gik hermed som med saa mangen god Sag. Ukyndighed og Egennytte paa den ene Side, Fordom og Vrangvillie paa den anden, gjorde, at et for det Hele saa høist gavnligt Foretagende blev betragtet, med Ligegyldighed.