Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1827-11-09
Græsketyrkiske Anliggender. Udsigterne synes atter at forværre sig. Jndtil den 10 Octbr. havde Divanet endnu ikke yttret mindste Tilbøielighed til at indlade sig i Mæglingsforslaget; men i alle andre løbende Forretninger modtoges Gesandtskabernes Tolke næsten daglig paa det venskabeligste af Reis-Effendi. Quotidienne finder den nye Tingenes Vending ganske i sin Orden, og vil bevise, at Mellemkomsten maa bortfalde som overflødig, saasnart Porten selv vil underhandle direkte med (omyrde og udrydde) Grækerne, da Traktaten kun er Middel ikke Hensigt, og det ligger udenfor dens Kreds at regulere Forholdet imellem Porten og dens Undersaatter. J samme Aand siger er Frankfurter Skrivelse: de foreenede Eskadrer have i ethvert Tilfælde en vanskelig Post. Den brittiske kan vel faae Leilighed til at erfare, hvor lidet de franske og russiske Flaader kunne maale sig med den, selv i Fredstaktiken; men det indsees ikke, hvorledes Mellemkomsten, saa bekostelig, og uden Udsigt til nogen Godtgjørelse eller ree Jnteresse, blot af Humanitet, vil kunne holde sig i Længden. En Skrivelse fra Semlin gaaer ligeledes ud fra den Synspunkt, at Man endnu ikke sporer det mindste til Fuldbyrdelsen af den Akiermanske Konvention af 9 Mai 1826, eller de Privilegier, som ved samme var lovet Servierne inden 18 Maaneder, da den bekjendte Fyrst Milosch fremdeles hersker efter sine bekjendte Grundsætninger og (som Servierne udtrykke sig, endnu mere tyrkisk end Paschaen af Belgrad, og haaber paa Grund heraf, at det ikke vil gaae anderledes med Konventionen af 6 Juli 1827. "Til Tider - vedblive den - da Man roser sig af at have oprettet Legitimiteten i sin Reenhed, torde slig en Jndblanding, strængt taget, hverken synes retfærdig eller politisk. Man sige hvad Man vil, saa har Divauet i Bonapartes Tid ikke bidraget lidet til Tronernes Restauration. Fredslutningen med Rusland 1812 var det første, Stød, som Napoleons Trone fik, om Man end vilde oversee de tillokkende Forslag, som saa ofte blev gjort Porten, af Frankerig, for at formaae den til at forurolige Østerrig under dets 30aarige Kamp imod Revolutionen. Divanets Forhold dengang er ikke glemt her, og skal have efterladt et varigt Jndtryk selv i vor Monarks Gemyt. Fra Konstantinopel meldes ogsaa, at den østerrigske Jnternuntius, Hr. v. Ottensels, ved en formelig Note til de mæglende Magters Gesandtere skal, i Forening med den preussiske Minister, have indledt en ny Mægling mellem dem og Porten. Den franske Koureer tilskriver ligefrem bemeldte Kabinet Portens Ubøielighed hidtil, og frygter, at naar Man saaledes indlader sig i en fjerde Magts Mæglingsforsøg, vil det i de første 10 Aar ikke fattes paa Stof til diplomatiske Noter og Konferentser. Alle disse mørke Anelser gjenlyde ogsaa i Times af 30 Octbr., hvor det hedder, at Efterretningerne fra Konstantinopel ere gikke af det meest tilfredstillende Slags, især med Hensyn til den Beskyttelse, Østerrig yder sine Skibe til at tjene som Transportskibe for Tyrkerne, saavelsom en Misforstaaelse, der skal være opkommen imellem den engelske og russiske Gesandt. J saa Fald - vedbliver den - er det muligt, at Østerrig og Tyrkiet alt i en vis Grad see de Forventninger, for hvis Skyld de have temporiseret, opfyldte, thi Følgerne af slig en Misforstaaelse lade sig ikke beregne. Vel kan Grækenland de facto befries ved de nu samlede Eskadrer; men skulde en alvorlig Opposition i Politiken, om slige Punkter, som ikke umiddelbar angaae Grækenland, udstrække sig fra Ministrene til de af dem præsen. terede Magter, da vilde det komme til at svie til Menneskeheden, ikke i Østen af Europa allene. Som det synes, er den tyrkiske Flaade dog af Engellænderne bleven forhindret fra at indløbe til Patras, og har størstedelen maattet vende tilbage til Navarino. Jndtil den 10 Octbr. var heller ikke fra Sultanen afsendt nogen befaling til Jbrahim om at modsætte sig Blokaden med Magt, og efter Rygtet var det et Mytterie imellem Egypterne, som tvang ham til det sidstmeldte Brud n paa Vaabenstilstanden, hvorfor Nogle dog endnu ikke ville have det anseet, at tyrkiske Skibe seile fra en Havn til en anden, i hvilke begge ligge tyrkiske Besætninger. En Jndsender i den Londonner Koureer har og erklæret det for et urimeligt Forlangende, at Vaabenstilstanden ikke ligge saavel skulde gielde for Grækerne som Tyrkerne, eller at Jbrahim, efterat have faaet Forstærkninger fra Egypten, skulde lade sig Hænderne binde og rolig see paa, at Cochrane truede Patras med en græsk Eskadre, og søgde at bane sig Vei til Bugten ved Corinth, for at foreene sig med General Church. Jndsenderen lægger endnu sine Følelser for Dagen, ved at sammenligne Tyrker, nes og Grækernes Forhold, da Hine ikke have givet mindste Grund til Klage, medens den sidste Lloyds Liste opregner hele 81 af Grækerne fra den 25 August til 14 Octbr. plyndrede Skibe. Virkelig meldes fra flere Sider, at Cochranes Reven den 28 Octbr. er trængt ind i Bugten ved Lepanto og har opbrændt 5 tyrkiske Skibe og taget 2 Transportskibe, men efter de Hr. Eynard tilsendte Beretninger har Cochrane bestemt sig til disse Fiendtligheder ved Tidenden om Portens bestemte Afslag af Mæglingen. J Konstantinopel udrustes ogsaa en Expedition, for at dække Scio og Mytilene imod et Angreb af Grækerne, da Man vidste at Scioterne havde samlet 12,000 Piastre, for at formaae Oberst Fabrier til at medvirke med sine 800 Md. regulaire Tropper. Ja selv i Smyrna skulle Tyrkerne, formedelst de høie Paalæg, længes efter Cochrane, og Paschaen, som ikke stoler paa sin Besætning, har beordret nogle tusinde Asiater hertil fra det Jndre. Jøvrigt forsikrer Man fra Konstantinopel, at paa det 22 Skibe nær, som Cochrane har under sin befaling, udrustes der paa alle græske Øer Kapere, som snart vil gjøre Søefarten, ikke blot i Archipelagus, men paa hele Middelhavet, usikker.