Viborger Samler, 1840-07-23
Udenlandske Efterretninger. Storbritannien og Jrland. London, d. 14de Juli. Discussionen om Forholdene i Fristaten Kra kan, og navnligen om Hovedstaden Krakaus bestandige Occupation fandt Sted i Underhusets Møde igaar, og dreiede sig om følgende tre Hovedpuncter: 1) Lord Palmerstons allerede for tre Aar siden givne endnu uopfyldte Løfte om at afsende en Consul til Kra kan; 2) den fra Jndbyggerne i Krakau sendte ligelydende Adresse til det engelske og franske Hof, og 3) Forhandlingerne om dette Anliggende i et af de sidste Moder i det franske Pairskammer. Sir Stratford Canning berørte alle disse Puncter i Løbet af sin Tale, hvis Begyndelse var en historisk Oversigt af den nyeste Tilstand i den saakaldte Fristad, hvis Besættelse af fremmede Tropper udtrykkelig er forbuden i den af alle enropæiske Magter garanterede Wiener-Tractat, der tilsikkrer Staden republicansk Forfatning, fri Handel og Skibsfart paa alle polske Floder. "Omstændighederne", sagde Taleren, "talte tildeels til Undskyldning for den første Occupation af Krakau; men den anden Occupation kan mindre undskyldes, og den har en alvorligere Characteer, Det er mig ikke bekjendt, at denne anden Occupation har erholdt nogensomhelst Magts Bifald, – Østerrig og Preussen undtagne, der ved denne Leilighed have sluttet sig til Ruslands Forholdsregler. Uagtet de meddeelte Forsikkringer, at Stadens Besættelse kun skulde være temporair, har den dog vedvaret i 4 Aar, og den indskrænker sig ikke til at indføre en fremmed Militairmagt i Staden, men udstrækker sig ogsaa til en Mængde borgerlige og politiske Forandringer, og medens man har opretholdt den frie Forfatnings Form, udøves den høieste Magt ene og alene af de tre Magters Residenter. J Aaret 1838 kuldkastedes aldeles den Staden ved Wienertractaten garanterede Constitution, og ikke tilfredse med denne fuldstændige nye Omformen, indførte de nye Auctoriteter de vilkaarligste Bestemmelser, og berøvede Stadsauctoriteterne enhver Myndighed, Politiet stilledes under Østerrigs Opsigt og det hidtil bestaaende Handelsystem ophævedes. Stadens Jndvaanere have hidtil med exemplarisk Taalmodighed og Resignation fundet sig i alle disse Undertrykkelser. - J Aaret 1838. henvendte Jndbyggerne sig til de tre Residenter med en Petition, der indeholdt en Adresse til de tre Souve af ner, i hvilken de i ydmyge Udtryk udviklede Handelens Tilintetgjørelse og Universitetets mindre Frequents. J Petitionen anraabte de om de 3 Magters Medlidenhed; de bønfaldt om at vorde behandlede med den Høimodighed og Retfærdighed, som de tre Magter udviste mod deres egne Undersaatter; de bade om Nedsættelse af en ny Commission for at undersøge Stadens elendige Forfatning, om Gjenoprettelsen af et forfatningsmæssig Senat, om Frigivelse af Handelen, og om Velgierningen af en lærd Opdragelse for Ungdommen paa Universitetet, Residenterne toge i Betænkning at afsende Adressen, og erklærede omsider, at den ikke var skikket til at nedlægges for Deres Majestæters Throners Fødder. Et Aar, henrandt, og nu først vovede Jndbyggerne det sidste Skridt, nemlig: at henvende sig til England og Frankerig som Garanter for Wiener-Tractaten. Finde de sig nu skuffede i deres Forventning, da maa jeg ligefrem erklære, at det forekommer mig, at det vilde have været bedre, dersom Stadens Frihed aldrig var bleven stipulereret i Tractaten, eller dersom Tractaten selv aldrig var garanteret af England; thi som Sagerne nu staae, maa Garantien ansees som et Gjøglebillede og en Plet paa Englands Ære og Rygte". Nu fremstod Lord Palmerston og beraabte sig paa sine tidligere Yttringer, hvori han havde dadlet de tre Magters Opførsel. "Men", sagde han, der er en stor Forskjel imellem Yttringen af en Anskuelse og et Opraab om at gribe til Vaaben, for at tvinge de tre Magter til at afstaae fra de af dem tagne Forholdsregler, isærdeleshed da locale Omstændigheder gjøre det umuligt for England at give dets Anskuelser Kraft paa anden Maade end ved en aaben Krigserklæring imod de tre Magter. Occupationen udgaaer fornemmelig fra Østerrig, der imidlertid senere har erklæret, at den ikke skal være permanent, og da den britiske Regjering for kort Tid siden atter har gjentaget sit Ønske om Occupationens Ophør, saa var der nu kun det Spørgsmaal tilbage, naar Staden skulde rømmes." Jøvrigt indrømmede Lorden, at han rigtignok havde givet det ulykkelige Løfte, at en brittisk Consel skulde sendes til Kra kan. De tre Magter havde imidlertid været af den Formening, at en britisk Consul mindre vilde være at ansee for en Handelsagent end for en politisk Agent, og det havde ikke været det britiske Cabinet muligt at tilintetgjøre denne Formening. - Ogsaa Sir Robert Peel yttrede det Ønske, at de tre store Magter snart maatte overbevises om, hvor overeensstemmende det var med Europas Jnteresse i Almindelighed og de store conservative Jnteresser isærdeleshed, hvis Beskyttere hine Magter havde erklæret at være, – at Krakau fik den Selvstændighed og Frihed tilbage, der vare garanterede det ved Wienertractaten, saameget mere naar man betænkte, med hvilke Argus=Blik hele Europa vaagede over de fire tydske Fristaters Uafhængighed. Hvad derimod Jkke=Udnævnelsen af en britisk Consul i Krakau angik, da besværede Sir Robert sig saavel over dette Factum selv, som ogsaa derover, at Lord Palmersion ikke tidligere paa en utvetydig Maade havde udtalt sin Anskuelse og Hensigt; thi Lordens første, paa en vis Maade Trods bydende Optræden havde netop virket skadeligt paa Stemningen iblandt Fristadens Jndbyggere, der, fulde af Forhaabninger, vare forledede til Handlinger, som de tre Magters paa ny opvakte Skinsyge havde betragtet med ængstelige Blik. Ja Magterne selv vilde sandsynligviis ikke have gjort nogen Jndvending imod Ansættelsen af en britisk Consul, naar man ikke saa aabenmundet havde proclameret Regjeringens Hensigt. – Efterat flere af Husets Medlemmer havde yttret deres Anskuelser om dette Anliggende, ophørte Discussionen, uden at noget Resultat opnaaedes.