Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1834-04-01
Frankerig. Det glider godt frem med Loven imod Selskaber, hvis første Artikel den 20 Marts blev antaget med stor Fleerhed, og Man tvivler aldeles ikke om samme heldige Udfald for de øvrige Bestemmelser. For ei at forrykke Ordenen, følger endnu et Efterslet til de fortsatte Debatter om den 1ste Artikel. Hr. Jouffroy erklærede Alt, hvad Man fremførte for eller imod Udkastet, om dets gavnlige eller usalige Følger, for blot retoriske Figurer." Snurrigt fandt han det, at lægge Mærke til den daglige Dialog imellem Regjeringens Organer og Oppositionsbladene. Disse bebreide hine: "Jgive ikke Folket hvad det trænger til, og hine svare: Saa siger Os da, hvad det trænger til!" men vilde Man ud med Sproget, da maatte Regjeringsbladene sige: "Vi veed det ikke, og Oppositionsbladene svare: Vi veed det lige saa lidt." J al Fald maatte Man overlade Ansvarligheden for Loven til Regjeringen. Hr. Mauguin nægtede ikke, at der daglig stiftedes Selskaber imod Regjeringen, men spurgte, hvorledes Man i en kortere Tid end 4 Aar er naaet til en saa farlig Tilstand, og hvad der i alden Tid er skeet fra Regjeringens Side, Gud styre Frankrig!" har Ministeren Guitzot sagt, og naar saa var, kunde den kjære Gud undvære vore Ministre (og tage andre, faldt Hr. Guizot ham leende i Talen. Hr. M. protesterede høitideligt imod enhver Deeltagelse i nogen ukonstitutionel Opposition. Hans Program var fra 1830. Kraft, Orden, Frihed." Ministrene indsaae selv, at de havde valgt en gal Vei, og skjød nu Skylden paa Oppositionen, hvorimod han søgde den i deres System Havde de dengang fremkaldt en Revolution, uden at ville eller at vide det, saa kunde de nu i al Uskyldighed, gjøre det samme. Regjeringens første Tilbageskridt, saae han i Valget af dens diplomatiske Agentere. J Aaret 1815 erklærede den nuværende Stadsraadspræsident, at Keiseren vilde have seiret, hvis ikke et skjændigt Forræderie havde banet Fienden Veien til Hovedstaden," og nu saae Man Frankrig betroe den Mand sine Jnteresser, som banede Fienden Veien til Hovedstaden og underskrev en Traktat i Wien, hvorefter 1,200,000 fremmede Krigere bleve løslupne over Frankrig. J Pairskammeret har Man forbeholdt Carl Kongetitelen. Som Deputeret havde Thiers retfærdiggjort Konfiskationsloven imod de Udvandrede og som Deputeret forsvaret Udvandring og Chouanerie. Ved slige Modsigelser maatte Man ikke klage over moralsk Uorden. Efterat have truet Pressen og Jurven søge Ministrene nu deres Frelse i at undertrykke Selskaberne. Naar denne Præventions=Theorie først var antaget, vilde Man udstrække den til alle Indretninger. Og hvorledes lod Loven sig udføre? Hvorledes vilde Man opdage hundrede tusinde Selskabs=Medlemmer, hvorledes bemægtige sig deres Personer, Det ene var ikke tænkeligt uden Jnqvisition, det andet ikke uden Tyrannie. Et Aristokratie agter Man at oprette, vel intet adeligt, men et borgerligt. Holder Eder - sagde Taleren til Slutning - naar J intet Raad ville høre, længe nok til Restaurationens Lærdomme, Gaaer endnu videre, kalder Aristokratiet og Udlandet til Hielp, men husker paa, at hvad der dræbte Ludvig XVI og styrtede Carl X ogsaa vil styrte Eder, naar Eders Time kommer." Hr. Jsamberts Amendement blev siden ogsaa forkastet, uagtet han beviste, at selv den østerrigske Lovgivning i denne Henseende var mildere end Juli-Regjeringens, da efter samme Deeltagerne i hemmelige Selskaber første Gang kun straffes med Fængsel fra een Uge til een Maaned og anden Gang fra 2 til 3 Maaneder. Jøvrigt ansaae han den forelagte Lov for at være af østerrigsk eller russisk Udspring. Man burde erindre, at Juli Monarkiets Venner ikke havde aflagt Eed til det absolute Monarkie. Der er vakt Mistillid nok ved den Pariser Beleiringstilstand, ved Krigsretterne, ved Berrys Strafløshed, ved Forslaget til Parises befæstning, ved de fremmede Flygtlinges Forfølgelse, ved Brugen af Stokken imod rolige Borgere" a. Samme Skjebne havde et andet af Hr. Taillander foreslaaet Amendement, som blot vilde have Udkastet indskrænket til politiske Selskaber paa over 20 Personer." Ved denne Leilighed holdt Mairen fra Lyon, Hr. Prunelle, en lang Tale hvori han paastod, at Menneskerettighedernes Selskab søgde at virke paa den saakaldte Mutualist=Forening imellem Arbeiderne, der talte 3000 Medlemmer i 12 Loger med en Central=Loge i Spidsen, og bebreidede Ministrene deres Lunkenhed i denne Henseende, hvilket igjen gav Anledning til nye Udfald paa disse af Oppositionen. Hr. Odilon-Barrot spurgte blandt andet, hvor det kom sig, at Regjeringen ikke havde betjent sig af sin lovlige Ret til at ophæve disse Foreninger, Jblandt de Flere, som talede imod Loven, holdt General Bertrand ogsaa en Tale, fuld af latinske og historiske Citater. Strax efter den første Artikels Antagelse foreslog Hr. Corcelles endnu et Tillæg, hvorefter han vilde have slige Selskaber undtagne, som stiftedes for at opretholte de Chartet, efter sammes 66de Artikel; men nu svang Kommissionens Ordfører, Hr. Viennet, sig paa Talerstolen, og erklærede reent ud under den frygteligste Tummel: "at Regjeringen slet ingen Undtagelservilde tilstæde, ei engang for litterære, velgjørende, religiøse o. dsl. Selskaber, da der under dette Skjul kunde indsnige sig politiske Selskaber. Hr. Berryer, spurgte, hvorledes der da skulde forholdes med de Selskaber paa over 20 Medlemmer, som havde forenet sig til offentlige Blades Udgivelse, hvorpaa Hr. Thiers svarede, at som blotte Handelsselskaber stode de under Handelslovene, men førte de andet i deres Skjold, tilkom det Retten at afgjøre. Baade Hr. Berryer og Hr. Mau gun bemærkede, at dette viste tydeligt, Man ogsaa vilde Pressefriheden tillivs. Alligevel blev dette og lignende Amendementer af Dhrr. Anglade og Charamaule ogsaa forkastede. Hr. Persil forsvarede i saa stærke Udtryk Loven baade imod Menneskerettighedernes Selskab, hvilket han paastod endnu i dette Øieblik forberedte sig paa en Revolution, da i de sidste 10 Dage vare forfærdigede 80,000 Patroner i Paris, som imod Carlisterne, at en af disses Tilhængere, Hr. Berryer, fandt sig ægget til at afvise hans personlige Angreb, men tirredes endnu mere, da General Bugeaud, fordi han tog de ligitimistiske Blade i Forsvar, udbrød: at han ikke var paa sin Plads i Kammeret, hvortil Hr. Berryer ganske koldblodig og med Henpegning paa den af Hr. Bugeaud i Duel dræbte Dulong bemærkede: "at her ikke handledes om Ret til at være i Kammeret, eller om Maaden hvorpaa Mankan komme ud deraf." General Bugea ud blev endog kaldet til Orden af Præsidenten; men da Hr. Berryer senere erklærede, at han stedse havde protesteret imod Juli-Revolutionen, fandt Præsidenten dette for drøit, og bebreidede ham, at han angreb en Revolution, hvis Formaal havde været, for evig at afkaste et forhadt Herredømme." Hr. Berryer vilde forsvare sig med, at uagtet han protesterede imod Juli-Revolutionen, havde han underkastet sig Tingenes nye Orden og aflagt Eden; men paa Præsidentens Bemærkning: at Eden netop var en Protest imod det styrtede Dynastie, svarede B.: "han var stedse blevet sin Eed troe, uden at ville opgive sin Overbeviisning. Vilde Man forbyde Meninger, begik Man Forræderie imod Friheden." Dog, det Værste var tilbage, Næste Dag (21 Marts) forlangte Baron Roger og Hr. Dubois en Undtagelse for Selskaber, der samledes til at afholde en Gudstjeneste, at det ikke skulde synes som lagde Man Baand paa Religionsfriheden; men ogsaa dette forkastedes, skjøndt Seglbevareren forsikrede, at der aldrig var tænkt paa at hindre den protestantiske og israelitiske Gudstjeneste, som sikrede i Chartet, medens Præsidenten, Hr. Dupin benyttede Leiligheden til at ivre imod de religiøse Foreninger og de for Grundloven saa farlige Kongregationer. Efter et lignende Amendement af Hr. La rochefoucauld=Liancourt for VelgjørenhedsSelskaber optraadte Hr. Glais Bezoin endnu med et Amendement for de litterære Selskaber, og, skjøndt han ellers er bekjendt for en sindig Mand, holdt en Tale, fuld af lidenskabelig Bitterhed imod Ministeriet, som han kaldte Hæslighedens Jdeal, Guizot dets Kardinal Fleury, samt talede om Kabinettets usynlige Overhoved, en af Lidenskab, Vrede og Had dikteret Lov a. Han vilde derfor ei eengang udvikle sit Amendement, som han blot havde fremsagt, for at vise hele Landet Lovens Skamløshed, og for at de litterære Selskaber, som i de værste Tider havde nydt uforstyrret Sikkerhed, maatte erfare, at idag, i Doktrinens Tid, begynder et Vilkaars- og Rædsels-Regimente for dem." Han yttrede derhos, at siden denne Undersøgelse begyndte, lignede Ministerbænken en Kag." Dette kunde da ikke blive ustraffet. Taleren raabtes til Orden; Hr. Thiers kaldte ham, en Uforskammet, og Præsidenten forbød ham at tale videre. Men Hr. Glais Bezoin gav endnu sit beklemte Hjerte Luft i disse Ord: "Deres Lov har en Tigers Godmodighed." Da han endnu vedblev i samme Tone, og to Gange var kaldet til Orden, gjorde Kammeret, paa Præsidentens Forslag (med Undtagelse af Oppositionen) Anvendelse af en Artikel i Reglementet og forbød ham attalevidere. Det var nær kommet til en ny Duel imellem Hr. Thiers og Hr. Glas-Bezon, hvis deres Venner ikke havde faaet Sagen bilagt. Forgiæves søgde Hr. Aragoendnu at forsvare det sidste Amendement, idet han, der har gjort saa meget for Videnskaberne, troede at burde bevare disse for Politiets unaturlige Omfavnelser. Som Beviser, paa Ministrenes Partiskhed fortalte han, at de havde forbudt ham selv at holde naturvidenskabelige Forelæsninger for Arbeidere, og at Underviisnings=Ministeren havde svaret Lafauette, da han som Organ for Folke-Opdragelsens Selskab forlangte et Lokal dertil; jeg vil ikke, at Folk af Deres Tænkemaade skal erhverve sig Venner i Arbeidsklassen, hvilket Hr. Guitat besmykkede med, at hiint Selskab ogsaa havde en politisk Tendents, hvisaarsag han havde troet at maatte standse dets Virksomhed; det var intet Nyt, at Lærde af første Rang lode sig misbruge til Redskaber for politiske Hensigter o. s. fr. Efterat Man saaledes var blevet færdig med alle foreslaaede Undtagelser, kom Raden til den anden Artikel, der fastsætter Straffene; men paa Hr. Laurences Forslag foretrak Man at tage den fjerde Artikel først, som handler om de vedkommende Retter og kan ansees som den vigtigste i hele Loven, da den gaaer ud paa at unddrage de Eeds svorne en Deel af deres Kompetenz. Forhandlingerne over samme begyndte ogsaa den 22 Marts med et Amendement, hvorefter Forseelser imod denne Lov skulde allene høre under Jurien og Politiet, efter Chartets udtrykkelige Bydende. (Udfaldet følger imorgen.)