Berlingske Tidende, 1798-03-05
De schweitiske Anliggender og Stridigheder med Frankrige ere vel endnu ikke afgjorte, men synes dog nu at tage en fra delig Vending. Fra schweitzer Side viser man sig vedvarende meget standhaftig. Canton Lugern sendte Hr. Rutimann, med følgende Jnstruction til Borgeren Mengand i Basel, at han skulde give den franske Gesandt tilkiende, at Lugerne ligesom hele Schmeiz har villet og endnu vil have Fred. Dersom Directoriet havde havt nogle Klager mod den gamle Regiering, saa faldt nu al Grund til en fiendtlig Behandling bort saasom denne Regiering har afskaffet. Blev en Canton angrebet, var det det samme som det skedte med hele Schweitz, og hele Schweiz skulde da gribe til Vaaben og føre en Nationalkrig. Frankrig vilde ved en fiendtlig Opførsel bringe hele Europaa Hernisk. Det kunde i denne Strid erhverve sig militairisk Berømmelse, som der ikke behøvede men Ære vilde det ikke erholde derved. Det havde at frygte for den offentlige Menings Coalition, som vilde være farligere for det, end Coalitionen imellem de europælske Fyrster, over hvilke det seirede, fordi det tillige havde den offentlige Mening for sig &c. Mengand erklærede derpaa i en Skrivelse af 10de til Canton Bern og de andre Cantoner, at Directoriet aldrig havde havt de Tanker, at paafore Schweiz Krig, og at Armerne Bevægelser, som have foranlediget dette Rygte, ikke vare andet, end Følger af de Foranstaltninger, som man maatte gribetil, for at tilintetgiøre Canton Berns Anslag mod Waar landet - Directoriet ønsker, siger Borger Menaand, at en Forfatning i Helvetien, som vedligeholder Folkets Souverainetet, træder i de bligarchiske Regieringers Sted, som saa meget have begunstiget vore Fienders Planer. Naar den vitrer det Ønske, at dette Lants Regiering nærmede sig den franske Form, saa skeer der ikke i anden Henseende, end for at forene sig destomere med Schweitz; og naar en saadan Forandring, som er overeensstemmende med Folkets sande Jnteresse, fordrer en saa stærk Modstand, kom der ikke at andet, end Engelands Rænker, som nu meer end nogensinde giør sig maae for at afvende det Hug, som truer at tilintetgiøre det. Engelandseer sig endelig at hele Europa forladt, det er forloret, dersom det ikke lykkes det at opvække Uroligheder Schweiz, for andensteds at beskieftige den Krigsmagt, som er bestemt imod samme. Et nidet Antal af Magistratspersoner, som ere bestukne ved det alting fordærvende engelske Guld, hersker endnu i Solothurn og Bern. Directoriet haver alleret, færdighed og alle Usurpationer saa stærkt, at jeg med fuld Tillid tør forsikre i dets Navn, at det skulde kalde de paa de schweiderske Grændser ankomne Tropper tilbage saamart forskellige Cantoner gave nye Beviis paa at de havde indfort en demperat sk. og repræsentativ Forfatning; men fori veien maae de nærværende Ovrigheder, Solothuen og Bern nedlægge deres Magt. Det er eengang Tid, at disse Regieringer aflægge deres sædvanlige Machiavelisme; det er Tid at de demoeratiske Grundsætninger, som de for et Syn Skyld erkiende, blive bragte i Udførelse. Saasnart de have gjort dette skulle de franske Tropper, som kun have Ordre mod disse 2 Cantoner, ved deres Tilbagemarid givekenyt Beviis paa, at Directoriet ingen anden Densig, har, end at forstyrre Oligeritets mangelhafte Form, og ingenlunde at fornærme Salerner Nationens Gener alle Souperalitet, hvilket der bestandig kal erkiende for en sor da uafhængende Stat. "Ogsaa Solgthurn har derpaa besluttet, at forandre sin Forfatning. Regieringens Proclamationer af atte, og i samme bestemmes: "At Landfolkene skulle have lige Rettigheder med Borgerne, at enhver Borge herefter kan opnaae alle Statsrinder, at en repræsentatidemperatisk Forfatning, som grunder sig paa en fuldkommen: Lighed skallige indført, vaar den nu værende Regiering skal didindtil forblive provisorisk. Forresten ertuerer Regieringen i Sølvthuen tilligemed Stædernes og Landets Deputette, at de ville vedligeholde deres hellige Religion, saaledes som de have bekommet den fra deres Fædre, forsvare samme med Gods og Blod, leve og dog deri, beskatte deres Frihed, og Uafhængighed mod enhver Fiende indtil sidste Mand, og aldrig som frie Schweitzer, skille sig fra Eldgenossenskabet.