Politivennen, 1798-01-01
Lidt til Bedste for Kjøbenhavns Aandedragere. At sund Luft allerede for meget længe siden er bleven regnet iblandt Livets første Fornødenheder, vil ingen kunne nægte, som har lært og tillige ikke igjen glemt sin Luthers Catechismus; og at denne Sætning er sand tvivler jeg ingenlunde paa, man jo i vore Tider med megen Lethed ville overbevise enhver om, der skulle falde paa at modsige det. Særdeleshed er jeg vis paa, at De, Hr. Politieven, strax vil være enig med mig, at ligesaa vist som Reenlighed er Pligt for enhver Enkelt, som ønsker at vedligeholde sin Sundhed og Munterhed, saa vist paaligger det Offentlige, at sørge for den almindelige Reenlighed, fordi Sygdomme og Dødelighed derved uimodsigeligen forebygges. Deune Gang vil jeg nu slet ikke tale om den modbydelige Lugt, der i saa varm en Sommer, som den vi have i Aar, hersker paa Kjøbenhavns Gader; heller ikke berører jeg de insernalske Dunster, som opstaae af Rendestenene; eller den mephitiske Fængsels Luft, som møder En, naar man gaaer langs med det almindelige Hospital. Thi, skjøndt det er vist at disse opregnede Ting afgive en overmaade ubehagelig Frokost for hver fasiende Mave, især naar den tillige er noget svag, holder jeg dog for, at man ved alle tilsigtende Forbedringer bør fare lempeligen frem, og tage lidt for ad Gangen, hvis man vil tænke paa lykkeligen at naae Maalet. Desaarsag forbigaaes ogsaa Vesterbroe gandske med Tavshed, siden man for at expectorere sig nogenlunde tilstrækkelig om Passagen m. m. fra Kjøbenhavns Vesterport indtil Fredriksberg Allee, nødvendigen maatte skrive en lille Bog. J det jeg saaledes tilsidesætter alle Sager af saa stort Omfang, griber jeg en mindre Uorden, som synes let og hastigt at kunne rettes. Naar man gaaer ud af Stadens Østerport, og kommer til det Sted, hvor Farimagsvejen støder til Kongevejen, vil der nærmest Peblingsøen sindes en anseelig Sumpe eller et lille Morads, som er Fodgængeres Fødder og Næser ligemeget imod. Forfølges nu Vejen langs med Peblingsøen indtil Stakittet paa denne Side Bager Kiøbkes Mølle, vil man see at Rendestenen heelt igjennem aldeles er tilstoppet næsten i lige Højde med Fortoget og Vejens Ryg, følgelig umuligen kan bortføre Vandet; at en Sluse midt i Rendestenen, der formodentlig skulle afføre Vandet til en underjordisk Kanal, ligeledes er forstoppet; at Slusen midt for Peblingesøen er forfalden og omgærdet med en Møgdynge, som vist nok i disse knappe Tider hielper til at gjøre Vandet brunt, til Besparelse paa Kaffe og Thee, (dette synes mig Urtekræmmerlanget burde modsætte sig,. Kommer man endeligen ud skraaes forbi Tuteins, skal man haandgribeligen erfare, hvorledes, der sammesteds har samlet sig en raadden Pøl, som dagligen voxer, og hvor pestilentialske Uddunstninger i saadant varmt Vejrligt uden Tvivl med hver Time maae blive giftigere. Disse Ureenligheder synes nu at kunne hæves i et par Timers Tid, blot ved at lade Rendestenen rense og Skarnet strax bortføre; hvilket sidste man troer saameget lettere at kunne iværksættes, som Renovations Vognene have deres idelige Fart der forbi og ud til den smukke Bastion paa venstre Haand fra Kiøbkes, hvor der er et Hovedoplag af saadanne Vare. Al den Stund Tingen derimod bliver som den nu er, maae man overlade til Kyndigeres Bedømmelse om ikke slige Uhumskeder, der samle sig saa at sige paa Peblingesøens Overflade, sintre igjennem og fordærve det friske Vand. J det ringeste synes de ikke uskyldige for den simple Jagttagers Øje. Dernæst spørges om det skal være reent forbudet at trække frisk Luft (der dog efter gode juridiske Authoriteter er res in commmercio fe. communia) førend man igjennem Heede, qvælende Støv og alle Sandseredskaber bedøvende Dampe, har arbeidet sig en god 1/4 eller Halvmil frem og lykkeligen tilbagelagt Kjøbenhavn med dens Forstæder og andre Appendixer. Dette blev skrevet først i August, og nu er der vel begyndt at skovle op, men hin Pøl og andre Lævninger vidne noksom om Rigtigheden.