Ribe Stifts Adresseaviser, 1836-02-16
Alle Ministrene begave sig strax fra Deputeertkammeret til Kongen og forlangte deres Afsked. Jmidlertid var det dog muligt, at Kammeret den næste Dag kunde tage den Beslutning, at forkaste Hr. GouinsForslag, og virkelig synes Reductionsforslagets Modstandere at have haabet det, medens Forslagets Tilhængere ikke vare uden Frygt for det Samme. Ministrene indfandt sig ogsaa den følgende Dag paa deres Pladser. Hr. Bodin fremkom atter med sit mæglende Forslag; men det blev med en saare stor Majoritet besluttet at gaae over til Dagens Orden. Afstemningen foretoges offentlig; Kammeret forblev conteqvent; det blev besluttet, at det Gouinske Forslag, skulde tages under Overveielse, og Ministrenes Udtrædelse var dermed afgjort. Om det nye Ministeriums Sammensætning taledes der vel en Deel; flere Combinationer bleve nævnte; men der var endnu Jntet afgjort. - Under det fortsatte Vidneforhør i Fieschis Sag blev den Anklagede, Boireau, bragt til vigtige Tilstaaelser. Efterat nemlig Pepins Slægtning og Boddreng, Magnier, var afhørt og havde deponetet, at han havde seet Boireau tre eller fire Gange at komme til Pepin, og Boireau derefter af Præsidenten var formanet til, for sit eget Vels Skyld, at holde sig til Sandheden, tabte B. Fatningen, og, da de øvrige Anklagede vare bortfjernede, tilstod han, at han, baade, paa Pepins Forlangende, var reden forbi Fieschis Bolig paa Boulevarden, og at han senere havde bragt et Bor til Fieschi, men - paastod han tillige - uden at vide i hvilken Hensigt enten det Ene eller det Andet: skete; thi Pepin havde kun i Almindelighed yttret for ham, at et Anslag mod Kongens Liv vilde blive udført d. 28de Juli. Popin erklærede imidlertid disse Beskyldninger for at være lognagtige og blev ved sin Paastand, at han var aldeles uindviet i den hele Plan Det samme var Tilfældet med Moren, mod hvem et nyt Vidne, den 19aarige Nina Laslave, Fieschis Maitresse, fremførte meget graverende Omstændigheder. Maren havde nemlig i en Samtale med Nina, som var ude af sig selv af Forskrækkelse over det Skeete, kaldt Fleschi en Klodrian, der selv havde ladet de tre Løb, der sprang, medens derimod han (Moren) havde ladet de øvrige. Han havde endvidere sagt til hende, at han havde givet F. en Pistol og raadet ham til at skyde sig selv efter fuldbragt Gierning, men at F. havde ikke havt Mod til at gjøre det. Endelig havde Morey praktiseret Fs. Kuffert til Nina og raadet hende til at forlade Paris med dens Jndhold, samt tilbudet, at han vilde udrede Reiscomkostningerne. Fieschi stadfæstede, hvad Ning havde forklaret om Pistolen, men paastod, at Moren havde ladet alle Løbene, og tilføiede, at han efter al Rimelighed havde ladet de tre saaledes, at de maatte springe, for paa denne Maade at faae F. bragt al Dage, da denne ikke vilde tage Livet af sig selv. Jnteressante Oplysninger og Fiescht fremførte Vidnet Hr. Lavocat, Jnspector ved de den kongelige Gobelinsfabrik og Oberstlieutenant ved Nationalgarden, hvem Fieschi var bleven forestillet, som en for politiske Forseelser Domfældet. Hr. Lavocat havde i denne Anledning skaffet ham Understøttelse; F. havde stedse viist ham en særdeles Hengivenhed, gjort ham store Tjenester og navnlig vaaget over hans Liv, som havde været udsat for adskillige Farer. (F. erklærede hertil, at det var Morep, der allerede siden 1832 havde næret Anslag mod Hr. L's Liv). Jligemaade havde F. under alle Mytterier været paa Nationalgardens Side og ydet vigtige Tjenester. Da La vocat senere fik Oplysning om, at F. falskelig havde udgivet sig for udgivet sig for et politisk Offer, hævede han Forbindelsen med ham, og saae ham først igjen tilfældigviis i Fængslet, hvorved det blev oplyst, hvo s., som man vil erindre i Begyndelsen kaldte sig Grard, egentlig var. Hr. L's Jndflydelse paa F. havde man at takke for alle de Oplysninger, hvorpaa Anklageacten var grundet. Adspurgt om, hvorledes han, med en saadan Hengivenhed for Hr. L., havde kunnet tage sin Tilflugt til dennes værste Fiende, Morey, erklærede F., at det var den bittre Nød, der havde tvunget ham dertil.