Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-12-18
J sin Tid skrev en af vore nuværende meest populaire Mænd en lærd Afhandling, hvori han søgte at bevise, at Danmarks største Digter var gaaet fra sund Sands og Samling; for Øieblikket kunde jeg virkelig fristes til at forsøge paa at bevise, at en lignende tragisk Begivenhed er hændtes i Hr. O. Thomsens eller som meget solide bekjendte Hjerne. Jeg havde i hiin liden Artikkel sagt, "at Hr. Thomsen ved flere Leiligheder skal have staaet i et saadant Forhold til en høitstaaende Embedsmand, at han allerbedst har maattet kunne granske og forfare, disse Ting, nemlig den høitstaaende Embedsmands liberale Principer. Skulde Man nu troe, at en saa gammel Publicist, som Hr. O. Thomsen, en af Kjøbenhavnspostens Stiftere!" (see Ove Thomsens Avis af 25 Juli 1837, syvende Spalte) skulde i den Grad kunne forløbe sig, at han paa Prent beskylder mig for at have villet stiæle Næstens gode Navn, idet jeg har sagt, at denne Næste har staaet i Forhold til en høilstaaende Embedsmand, Er det, at staae i fortrolige Forhold til denne Embedsmand, en saadan Gierning, at dens Omtale kan berøve en Mand Æren, i Sandhed, Hr. Thomsen, har, visselig imod sin Villie, givet hiin Embedsmand en alvorlig compliment de boen, Min Pande har tænkt, min Haand har skrevet, at Hr. O. Thomsen har staaet i Forhold til hiin Embedsmand, og hverken Pande tager sine Tanker eller Haand de skrevne Ord tilbage, saalænge Øie kan læse de Oplysninger, som Hr. O. Thomsen, med eget Navns Underskrift har leveret i sin Avis af 25 Juli 1837 - Oplysninger (angaaende Branden, paa Kragsberggaard) som han selv erklærer, kun meget Faa maaskee vilde kunne have afgivet. - dog lad O.T. selv tale: "Endnu - siger han i det omtalte Rummer af sin egen Avis - skylder jeg mig selv den bemærkning, at ligesom jeg aldeles uopfordret af Hr. Abrahamson har anseet det for min Pligt at meddele disse Oplysninger, som maaskee kun meget Faae vilde kunne have afgivet, saaledes er det ingenlunde mit private Forhold til denne Mand, der har bevæget mig til at fremtræde i denne Sag, men den Agtelse, jeg nærer for den varme Jnteresse, jeg har seet ham vise den Communes Tarv, af hvilken ogsaa jeg har den Ære at være et Medlem, en Jnteresse, der vel ikke borde svækkes ved slige uværdige, med plumpe Fordreielser af Sandheden opfyldte, Angreb, som Referentens omtalte. Paa den anden Side har jeg ligesaa lidet kunnet lade mig afholde fra at udtale min Mening her ved det venskabelige Forhold, hvori jeg staaer til det Blad, (Kbposten), hvis ene Stifter jeg selv er, saameget mindre, som netop dette Blads Redaction og Udgiver næppe, ville negte mig det Vidnesbyrd, at jeg i slige Tilfælde aldrig ledes af personlige Hensyn, men kun af en varm, Følelse for Sandhed og Ret." Her erklærer O. T. selv, at han staaer i et privat Forhold til den omtalte Mand, i sin sidste Leverdagsavis erDe klærer O. T., at hans Tro paa hiin Mands Liberalitet hverken skriver sig fra idag eller igaar, men fra Anno 1821, og dog skjæler jeg O. T's gode Navn, naar jeg siger, at han nødvendigviis maa kjende Oberst A. bedre, end jeg, der aldrig har talt med Obersteen! Jeg troer saaledes at have godtgjort, at det aldrig har været min Hensigt, at stiæle O. Ts gode Navn; men skulde dette virkelig være blevet borte, da maa der hvile en betydelig Mistanke paa selve den forhenværende Eier. Hr. O. T. synes at være misfornøiet med de af mig brugte Udtryk: "granske og forfare; her kommer han paa et gunstigere Terrain, thi her staaer han over mig, og den yngre Publicist og Stilist lytter opmærksomt til den Ældres Reprimander og velmeente Vink. Udtrykket kan maaskee være ilde valgt, men det er i ethvert Tilfælde lovligt: det findes minsandten i Danske Lovs 5te Bogs andet Capitel tolvte Artikkel. Hr. Thomsen rider ogsaa den tydske Bog tilvands. Tydske Bøger kunne forresten være ligesaa gode som danske; samme Sætning gjelder ligerviis om Aviser. Takker iøvrigt ret meget for Complimenten angaaende mine taabelige Jnsinuationer og Citater, hvad Jnsinuationerne angaaer, maa jeg imidlertid bemærke, at jeg med mit Vidende ingen haver leveret; hvad Litaterne angaaer, da maa jeg rigtignok bede meget om Forladelse for deres muligen ubehagelige Jndhold, hvad Taabeligheden angaaer, da bedes mine Medborgere ikke at troe Sligt, men først at forhøre sig hos min Læge, Dr. Gjellerup, der forhaabentlig vil yde en satisficerende Attest om at mine Aandsevner endnu ikke ere i den ringeste Uorden. Jeg forbliver med Agtelse Deres ærbødige Odense den 18 Decbr. 1810. Carl Bagger.