Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-05-26
Fredagen den 18de Mai holdtes først Sørgehøitiden over den hensovede, uforglemmelige Skoleherre, Stats- og Justitsminister, Cancelliepræsident Frederik Julius Kaas, de Kongelige Ordeners Canzler, Ridder af Elephanten, Storkors af Dannebroge, Dannebrogsmand m. m. Danmark og Herlufsholm tabte denne udmærkede Mand Torsdagen den 11te Januar sidstleden. Hans Frue hensov samme Dag nogle Timer før sin elskede Mand. Allerede for meer end 14 Aar siden havde han bestemt, at han vilde begraves med sin Frue paa Herlufsholms Kirkegaard, en delig Skovhøi tæt udenfor det ham saa kjære Herlufsholm. Han havde selv udseet sit Gravsted, og vaagede over, at Pladsen holdtes aaben for sin Bestemmelse. Endnu i sidste Sommer, den næst sidste Gang han var paa Herlufsholm, besøgte han Stedet og erindrede Vedkommende om sit Ønske desangaaende. Jmidlertid giorde Aarstiden og flere Omstændigheder det nødvendigt at udsætte Begravelsen, som han vilde skulde skee uden al Pragt. Begge de Hensovedes Liig bleve derfor i Stilhed først bisatte i Holmens Kirke i Kiøbenhavn. Og efter hans sidste Villie uddeeltes paa den Dag 200 Rbdlr. til de Fattige. Endelig, da Omstændighederne tillede det, blev Begravelsesdagen bestemt til den 18 Mai. Begge Ligene førtes i Rustvogne til Herlufsholm, hvor de ankom betids om Morgenen bemeldte Dag, ledsagede af de Hensovedes Dattersøn Baron Løvenskjold. Foruden Hans Excellence Skolens nærværende Directeur Statsminister og Cancellie præsident von Stemann, Storkors af Dannebrog, og Dannebrogsmand, havde de tvende Hædersmænd, som den hensovede havde betroet det hvert at fuldbyrde sin sidste Villie, indfundet sig paa Herlufsholm Dagen iforveien. Der indfandt sig ogsaa om Morgenen et talrigt Følge af Omegnens hæderligste Mænd af alle Stænder. Fra Rectorboligen udgik Følget til det bekiendte Rødehuus ved Herlufsholm for at modtage Ligene, som der vare udsatte. Begge Kisterne bares derpaa omtrent Kl. 9 af Godsets Bønder til Kirken. Nærmest Kisterne, som indsluttede de jordiske Levninger af den elskede og savnede Mand og hans Hustrue, gik disses nærmeste Slægt de vende unge Baroner Løvenskjold og deres Fader, de Hensovedes Svigersøn, Kammerherre og Hofjægermester Baron Løvenskjold til Løvenborg tilligemed Executorerne af Testamentet Etatsraad og Politie-Direkteur Kjerult, Ridder af Dannebroge, og Dannebrogsmand, og General=Auditeur Aagesen, Ridder af Dannebroge, og desuden een af Skolens forrige Lærere, som den hensovede Skoleherre altid havde viist meget Yndest og Godhed, og som derfor en anden høi Velynder anviste denne Plads. Derefter fulgte Skolens Disciple, hvis Tarv og Held laae den Afdøde fortrinlig paa Hjerte, tilligemed Skolens brave Lærere og Hans Excellence Directeuren med Skolens værdige Rector, den hensovedes trofaste Medarbeider og fortrolige Ven Justitsraad og Professor Brorson, Ridder af Dannebroge. Derefter gik ligeledes i Procession det øvrige hæderlige og uindbudne Følge. Processionen escorteredes igiennem Alleen af en Commando Landsenere fra Nestved. Hele Staben af dette skiønne Regiment prydede Sørgetoget med sin Nærværelse. Men ugierne savnede man dog dets fortiente Chef, den Hedengangnes Ungdomsven, General=Major von Basse witz, Storkors af Dannebroge og Dannebrogsmand, hvis Helbred ikke tillod ham at ledsage sin kjære Ven til hans Hvilested. Den store Procession skred i den meest uforstyrrede Orden frem til Kirken. J Kirken nedsattes Ligene paa Gulvet under Præludering af Orgelet. Derpaa afsang Disciplene Psalmen No. 400 af Psalmebogen. Da den var udsjungen, fremstod Stiftelsens Sognepræst Hr. Petersen paa Kirkegulvet, og holdt en meget smuk Tale. Han tolkede først de Hengivenheds og Taknemligheds Følelser, som havde samlet saa mange om den Hedengangnes Liig. Dernæst skildrede han med sande Træk og skiønne Farver den afdøde Skoleberres Kiærlighed til Herluf Trolles Stiftelse og hans mange Fortienester af samme. Tilsidst priste han den Hensovedes elskværdige og aabenhiertige Forhold mod alle Stiftelsens Lærere og øvrige Embedsmænd, og sluttede med et stærkt Udtryk af sin egen Taknemlighed mod den Afdøde, som havde været hans Velgiører og Lykkes Befordrer. Efter Talen afsang Skolens Disciple Psalmen No. 403. Da den hele kirkelige Handling var til Ende, gik Sørgetoget i den forrige Orden til Kirkegaarden.