Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-04-21
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fireogtyvende Aargang. No. 32. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 21 April 1827. Forslag til et almeengavnligt Selskab. Full many a gem, of purest ray serene, The dark unfathomd caves of ocean bear; Full many a flower is born to blush unseen, And waste its seetness on the desert air. Faa Lande tælle saa mange almeennyttige Indretninger, som vort Danmark, i Forhold til dets Størrelse. Hvor er vel nogen gavnlig, til Menneskehelds Fremme sigtende Jdees Frø falden i en bedre Bund end paa danske Slætter, Hvor blev Bonden tidligere fri, Negerens Lænker tidligere brudte end netop der? Med hvilken Glæde og Redebonhed blev ikke ethvert almeengavnligt Forslag altid prøvet, og, hvor Udførelsen var muelig, fat i Værk, J hvilket Rige sørger man omhyggeligere for at befæste den Lykkeliges Held og formilde den Ulykkeliges tunge Kaar. - J et saadant Land bør enhver, der føler Kald til at fremsætte en ny Jdee, til Almeenvels Befordring, ikke lægge Dølgsmaal paa Gray. Fædrenelandets Alter. sine Tanker og Følelser, men som et skyldigt Offer frembære Frugten af sine Grandskninger paa Forfatteren af disse Betragtninger behøver vel neppe at gjøre den dannede Deel af sine Medborgere opmærksom paa, at mangt et sjeldent Naturanlæg ofte skjuler sig i Armodens Hytte, lig mangen Ædelsteen i Oceanets naae. mørke, uudgrandskede Huler, og at mangen yndig Blomster født til at blomstre useet og spilde sin Vellugt i den øde Luft." - Enkelte Gange hænder det vel, at ved et lykkeligt Tilfælde, et saadant Anlæg reddes fra Undergang, men kun alt for ofte undertrykkes og qvæles det af Modgang, eller faaer i det mindste ikke den Udvikling, som det, under heldigere Omstændigheder, kunde og maatte Hvad om et Selskab af sande Fædrenelands Venner forenede sig om at opsøge det skjulte, upaaskjønnede Talent, og, ved Understøttelse og Omsorg for dets Udvikling og Dannelse, gjorde det skikket til at følge det Kald, Naturen fortrinligen bestemte det til? Hvor mange fortræffelige Videnskabsmænd og Konstnere kunde paa denne Maade ikke fremkomme? Man indvende ikke, at det sande Genie sjeldent trænger til fremmed Hjelp. Denne Mening er kun i visse Tilfælde sand; thi vel kan der gives Enkelte, der blive Alt af og ved sig selv; men disse Enkeltes Exempel beviser endnu ikke, at ethvert Genie og Talent kan undvære Fremskyndelse og Fremhielp. I det mindste maae Hindringerne, der ligge Udviklingen i Veien, bortryddes, og den Bane, der skal betrædes, jevnes. Et upodet Træe bærer ogsaa Frugter, men dog aldrig saa gode, saa ædle, som det, der er podet og røgtet af Gartnerens Haand. Et saadant Selskab, hvis Oprettelse her foreslaaes, maatte især bestræbe sig for, at indhente Underretning hos Skolelærerne og Skolelærerinderne, saavelsom Privatlærerne, angaaende Børn, der yttrede store og udmærkede Anlæg til en eller anden Videnskab eller Konst. Naar da et saadant Barn manglede en Forsørger, saa maatte Selskabet tage sig af det, og lade det oplære i den Videnskab eller Konst, som det har fortrinlige Anlæg til. Hvilke Frugter kunde man ikke i sin Tid vente sig af en saadan Planteskole og hvilken Bestræbelse kunde vel ventes herligere lønnet end denne? Hver Gang en saaledes uddannet Videnskabsmand eller Kunstner aflagde offentlige Prøver paa sit modnede og udviklede Talent, havde enhver af Selskabets Medlemmer, der ydede sit Bidrag dertil, grundet Føje til paa det inderligste at glæde sig derover, som over en Handling, der fremmer Fædrenelandets Tarv og Hæder.