Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1831-12-07
Polen. Den keiserl. russiske GeneralAdjutant, Grev Krasinski en Polakker), har faaet Ordre til at gjennemreise alle Woywodskaber, eftersee al forøvet Skade, som Bondestanden kan have lidt ved de krigeriske Begivenheder, og at indgive Beretning derom. -Man er beskjæftiget med at sætte Grændse Tolden paa den gamle Fod, skjøndt Tolden vel vanskelig vil blive saa gunstig for Polakkerne, som for Revolutionen. Det smukke Kjøn er meget glad over, at Krigen har en Ende, thi der bleve næsten ingen Ægteskaber sluttede medens Kampen stod paa, og de stakkels Glutter maatte næsten undvære Hymens Græder; men nu komme Brudomme i Snesetal tilbage, og den ene Ægteskabspagt sluttes efter den Anden. - J sidste Krig er ofte talt om Bialowieser-Heden, hvor de lithaniske Jnsurgenter, begunstigede af Terrainet, holdt sig længst. Denne Hede er ikke en øde Lynghede, men en af Europas ældste og største Skove; den har en Længde af 31 1/2 Miil, er 27 Mile bred og 112 Mile i Omkreds; dens Flade-Jndhold beløber sig til 502 Mile. Det eeneste Sted af Betydenhed i denne af Uroxer, Elsdyr, Vildsviin, Bjørne, Los=Gauper og Ulve beboede Vildnis, er Landsbyen Bialowies. Fyrre Træerne naae her en Alder af 300 Aar, Granen 200, Bøgen 220, Birken 120, Ahorn 250 og Eegen 600 Aar; og man finder i denne Skov Lindestammer med 815 Aarringe! En 190. aarig Fyrder, er 130 Fod, og en 120-aarig Birk 100 Fod høi. - J Polen lever ma endnu i bestandig Uvished om Fremtiden; af ingen for sig selv bestaaende polsk Armee bliver oprettet for Tiden, kunde man forudsee og hvad skal der blive af de talrige polske Officerer, som uden Understøttelse ligge omkring paa Landet? Jmidlertid bestræber den russiske Regjering sig for overalt at bringe Administrationen og Retspleien i Gang. For Deeltagelse i Revolutionen erholder de fleste Jndividuer personlig Tilgivelse; mange af de forrige Medlemmer af den revolutionaire Regjering og Generaler ere satte under Opsigt; og de til Udlandet flygtede Polakker, lader man ubehindret drage bort, og intet Forsøg gjøres paa igjen at faae fat paa dem. Det polske Militair, som har begivet sig paa preussisk Gebet, nyder god Forpleining og finde af Jndvaanerne i Danzig, Elbing o. fl. St. den menneskekierligste Modtagelse. Jmidlertid skal dette Sidste ikke have været Tilfældet paa mange Steder i Tydskland, saaledes siger en Artikel i allgemeine Zeitung, at man selv i Tydsklands constitutionelle Stater nægtede de gjennemilende Polakker en gjæstfrie Modtagelse; ja et tydsk Blad har endog ikke skammet sig ved at hilse de ulykkelige Udvandrede med en lang Artikel, fuld af ugrundede Smædeord. Hvem der saae polske Udvandrede, tildeels af høieste Rang, bedækket med ærefulde Saar, uden Hjem og til Fods, efter anstrængede Marscher for at undgaae det preussiske Gebet, at ankomme her paa Kong Wilhelm (hanoveransk Grund, hvo der hørte, hvorledes de skjøndt berøvede de nødvendigste Midler for at fortsætte deres Reise, dog ingen Klage at udstøde uden for deres Fædrelands Tab, Hvem der endelig erfoer den Selvfornægtelse, hvormed disse Tappre, paa hvilke Enropa saae ned med Beundring, forsmaaede at tale om deres Handlinger - hos den slaaer vil nok Hjertet med fordoblet Hengivenhed for et saa ædelt Folk, maatte dog alle det tydske Fædrelands B Regjeringer efterligne Østerrigs ædle Opførsel; b) maatte den enthusiastiske Medfølelse, som lod sig saa længe høre overalt i Tydskland, medens den polske Sag syntes at være de setrende, nu efter Polens Fald ikke ganske døe. Erindringen om Kampen om Tydsklands Uafhængighed for det franske Aag, vederqvæger endnu ethvert tyvsk Hjerte, skulle da Deeltagelsen for et i Kampen for sin Uafhængighed sig forblødende Folk, eene være en Forbrydelse? – Hamb. Zeitung.)