Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-03-13
Blandinger. Over de paa Øen St. Domingo i den nyeste Tid rollespillende Personer leverer en derfra ankommen tydsk Missionair, Hr. Husnagel, en særdeles læseværdte og interessant Skildring, hvoraf dette Blads indskrænkede Rum ikkun tillader at uddrage og meddele følgende Brudstykker: Cap Francais Negerfyrsten Christophs Hovedstad, beskyttes ved en lings Klippebiergets Fod nyligen anlagt tretaarnet Festning, der kan beskyde alle de Skibe som ville lande ved Cap. Staden selv har skiønne treetage Huse, blandt hvilke den forrige Regents, Oessalines, Enkes Pallais, især udmærker sig. Madame Dessalines er en sort Kone af majestætisk Dannelse, begavet med alle en Negerindes Skiønheder. Tænder som Perler, en høi Pande, sorte Uldhaar, tykke Læber. et fyldigt Ansigt, fyrige Øine og en rank Væxt. Hun er lædvanlig klædt i de fineste Musseliner; Halsen omgivet med Guld og Perlesnore; Hovedet omvundet af et ostindisk Tørklæde, hvorover en meget stor grøn Filtebat. De sorte Fingre ere fulde af Guldringe. Hun er en dannet Kone, taler temmelig færdig flere europælske Sprog, især Engelsk, Spansk og Fransk. Hun roses ligeledes som en ædel Dame, der meget ivrigen antog sig de Blanke da den almindelige Blodforfølgelse fandt Sted imod dem, hvorved flere skylde hende deres Livs Resning. Hendes Huus er meget net, dog uden Glas i Vinduerne, og Gulvet belagt med Teglstene, som overalt i Landet. Naar hun gaaer ud, ledsages hun af 20 Negerinder af den fortrinligste Skiønhed, og besidder hele Landets Agtelse. Dessalines, hendes Mand, var en blodtørstig Ty kan. Han havde til Slutningen truet Jndvaanerne i en Stad som giorde ham Modstand, at hvis de ikke strax overgave sig, og han maatte indtage Staden med Storm, vilde han lade dem alle myrde, og selv bade sig i deres varme Blod, da han vidste, at han derved vilde blive stærk og uovervindelig som en Løve. Denne Trudsel gav den sidste Anledning til et hemmeligt Forbund, der havde hans Fald til følge. Paa en Lysttour blev han en Dag overfaldet af nogle Negerofficerer, hvorhan efter at have dræbt tvende deraf, samt værget sig fortvivler, blev overmandet og dræbt paa Stedet. Hans Efterfølger vare begge Generalerne Pethiøn- og Christoph, der i Begyndelsen regierede i Fælledskab, men snart derpaa deelede sig i Øen, og forskaffede hver Deel en særskildt republikansk Konstitution. Men længe varede ikke Freden mellem dem. De geraadede i en tvaarige Krig, der, ifølge de nyeste Beretninger, skal have endt sig med Christophs aldeles Nederlag og Flugt. Christoph, der først opkastede sig til Konge og siden endog til Keiser af Hayti, (Øens oprindelige Navn) er stor og kiødrig, hans Udvortes er mejestætisk. Den høie Pande, de tykke røde Læber, det ku sorte Uldhaar- og Skieg, de hvide Tænder &c., giver ham et frygt bydende Udseende. Han er født i Afrika, og var paa Jamaika en riig Kiøbmands Slave. Da Opstanden og St. Domingo udbrød, flygtede han derhen med flere af sine Staldbrødre, tog Tieneste under Dessalines, og udmærkede sig saaledes, at han efter hins Drab blev udvalgt til Præsident. Han besidder megen personlig Tapperhed forenet med Grusomhed. Ved Nicolay, Moll's Jndtagelse nedlagde han med egen Haand flere end hundrede Mennesker. Denne Høvding beborde et skiønt Huus, i hvis Dør han hver Morgen gav Au saa vovede ingen at tale et Ord til ham. Hans Livvagt bestod af nogle Regimmter af de udsøgteste Negere. Christophs Familie bestod i Aaret 1812 af en Søn, kaldet Prinds Victor, og tvende saakaldte Prindsesser. Hans Gemalinde er liden, tyk og uden Yndigheder, dog ikke saa gandske uden Dønnelse. En Engellænder navnlig Grodall, et heist uopdraget og udsvævende Menneske, som Christoph havde udnævnet til sin At miral, havde ogsaa forskaffet ham en Sørmaat af endeel i Engelland opkiøbte Koffardieskibe, som nu i Capstadens Havn forandredes til Krigskibe. Enhver Mandsperson, paa St. Domingo maa være Soldet saasnart han ken bære Bøssen, iøvrigt befinde sig disse sorte Krigere i en jammerlig Tilstand, alle ere barfodede, og mange ikkun klædte i Levninger al fordums Uniformer, men desuagtet ere de stolte af deres Frihed og foretrække her Hunger og Nøgenhed for deres forrige Slaverie.