Københavns Adresseavis, 1788-10-06
De samtlige Auxiliærtropper, som den 23de denne samledes imellem Fredrikstad og Fredrikshald, deelte sig i 2 Kolonner, da de nærmede sig til de svenske Grændser. Den første bestod af 4 Dragoneskadroner, 9 Batailloner og et Compagnie Jægere, under Generalmajorerne During, Mansbach, Hesselberg og Oberste Anker; den anden bestod af Jægerkorpset under Oberstlieutenant Binzer, 4 Dragoneskadroner og 6 Batailloner. Jeg betroede den Colonne, som skulde gaae over Svinesundet, til Grev Schmettau, og selv førte jeg den anden an. Den 23de om Eftermiddagen forlod jeg tillige med Hans Kongelige Høyhed Kronprindsen Fredrikfier og vi begave os igiennem Fredrikshald til Jde ved Jdefiorden. Tropperne ankom der om Natten og marscherede til Ørebakke, som ligger lige for Krog strand. Jeg havde beordret General Mansbach at bemestre sig sidstnævnte Passage i Dagbrækningen. Han gik imod Midnat med sit Mandskab ombord paa 29 Fartøyer, men kom formedelst Modvind om Morgenen, Kl. 6 i Land i Krogstrand, og indtog strax den yderste Høyde uden mindste Modsland. Morgenen derpaa gik jeg med 4 Batailloner, Dragonerne og JægerkompagOg Aftenposten Nr. 79. niet til Skee, hvor Veyen er banet. Jeg lod 2 Batailloner følge efter, og Oberste Stricker blev med 3 Batailloner tilbage ved Krogstrand, for siden at bringe Kolønnens Eqvipaae, der ikke var betydelig. Jeg fik Efterretning at Oberste Tranefeld var i Anmarsch med 400 Mand og 4 Kanoner, at de var passeert Strømstad den 22de, og skulde komme den følgende Tag til Svinesund. Ved at gaae i Land ved Krogstrand, som maatte være desto mere uventet, da formedelst den overmaade slette Vei aldrig Tropper, og meget mindre en Armee er gaaet derigiennem, og ved at marschere til Skee, gjorde jeg Regning paa at falde alle Desticerne imellem Svinesund og Strømstad i Ryggen, imidlertid at den anden Colønne gik dem i Møde. Men Efterretningen om vores Landing i Krogstrand, som var kommen til Oberst Tranefeld førend han havde naaet Spinesund, og hvori Regnen og de slette Veie havde hindret ham, saavel som Opholdet med Troppernes og Artilleriets Marsch samt ved Pontonerne, gav ObeistTranefeld Tid til at trække sig i Roe tilbage til Strømstad, efterat have under Retiraden ladet alle Broer optage. Jeg fik Efterretning, at han havde posteret sig paa hiin Side Strømstad, ved en Broe, kaldet Wetlands Broe, bag ved en liden Elv. Jeg marscherede strax til dette Sted, og vi saae en temmelig stor Fronte, men ikkun en Mand høi, Canoner, og et stort Antal Vogne, som alle vare rangerede i adskillige Linier. Broen var afbrækket og Elven meget dyb, da vi kom videre, fandt vi en anden Elv, hvor Broen ligeledes var afbrækket. Jmedens vi vare i færd med at sætte den igien island, kom en Officeer med en Tambour, for at spørge mig fra Oberst Tranefeld, hvad dette Corps Trupper vilde. Jeg svarede, at Manifesten, hvilken jeg overleverede ham, indeholdt alt hvad jeg kunde sige ham. Jmidlertid blev Broen færdig. Jeg gik derover, og posterede mig 1400 til 1500 Skridt fra det svenske Corps, saa at vores Trouper, som stode færdige til Angreb, vare bedekkede af nogle adspredte Klipper. Jeg steg derpaa selv paa et Batterie, og Oberst Tranfeld, sendte atter en Artillerie Capitain til mig, som forlangte en Erklæring over mit Manifost, hvorpaa jeg svarede : at Kongen i Sverrig; men da H. M. i Følge af Hans Allian; med H. M. Keiserinden af Rusland, maatte overlade Høistsamme et Corps Hielpetrupper, var jeg meget ugierne nødt til at attaquere de svenske Trupper, hvor jeg fandt dem; det stod endnu til ham, om han vilde retirere sig, men jeg marscherede strax imod ham. Jeg holdt imidlertid for, at jeg maatte lade ham dette ommeldte nærmere tilkiendegive ved en sikker Person, og lod til den Ende Generaladjutant v. Haxthausen følge med Artillerie=Capitainen. Jeg befalede Jægerne at besætte Klippen, lod to Bataillons og en Escadron marschere, og posterede nogle Canoner imod hans høire Fløi. Da vi just vilde begynde at skyde, hindrede en Art af Orcan med Hagel, hvorpaa fulgte en Regn, hvis Lige jeg aldrig erindrer at have seet, Angrebet. Gevæhrene vare alle vaade, og Trupperne maatte have Tid til at lade igien, jeg brugte denne korte Tid for at recognoscere Elvens Bred ved de Svenskes høire Fløi, jeg saae en Trupp Jægere paa hin Side Elven noget fra Vandet, og en Officeer kom nærmere og raabte til mig: God Ven. Jeg bad ham at komme nærmere, og spurgte hvor Oberst Tranfeld var, jeg vilde gjerne see ham førend vi begyndte. Han kom, stod af Hesten, og bad mig om Tilladelse at oppebie nærmere Ordre, jeg afslog det ganske, og ved Midnat trak han sig tilbage paa Landeveien som fører til Qvistrum og Udevang. Jeg marcherede strax efter, sendte 2 Bataillons til den østlige Passage for at understøtte Græv Schmettaus Passage, samt for at sætte de nedbrækkede Broer paa hans Vei igien i Stand, og lod besætte Strømstad og det kongelige Magazin sammesteds ved en Bataillon af det syndenfieldske Regiment.