Aalborgs Stifts Adresseavis, 1823-08-04
J disse Dage har forladt Pressen, 19de Bind af det Skandinaviske Literaturselskabs Skrifter; det indeholder foruden Afhandlinger af de Herrer Professorer Molbech, Petersen, Thorlacius, Nyerup og Finn Magnusen især to interessante Bidrag om Pengevæsenet fra Bankdirecteuren Justitsraad Thomsen, og en anden fra Conferentsraad Tetens. Da den Første ofterer opfordret i Jydske Aviser, navnligen i Randers Amtsavis No. 90 til at offentliggjøre sin i et lærdt Selskab forelæst Afhandling "Om det Overdrevne og Ugrundede i de almindelige Klager over Pengemangelen i Danmark vil følgende i det i Dag udkomne No. af Bladen "Dagen" meddeelte Udtog af denne Afhandling udentvivl interessere Mange og meddeles derfor her inextenso. Redacteurens, Hr. Etatsraad Thaarups bemærkninger imod Afhandlingen, hvilke ere lovede, skulde vorde meddeelte, ufortøvet som Bladet udkommer: J det nylig udkomne 19de Bind af det skandinaviske Literaturselskabs Skrivter (paa A. Seidelins Forlag) læser man to interessante Stykker Pengevæsenet vedkommende, nemlig: 1. Om det deels Ugrundede deels Overdrevne i de Klager som overalt i Danmark føres over Pengemangel, af Hr. Justitsraad og Bankdirecteur J. Thomsen; og 2. Almindelige bemærkninger over Papirpengenes Natur, over den Grund, hvorpaa deres Værdie beroer, i Særdeleshed med Hensyn paa Pengevæsenet i Danmark, skrevne i Aaret 1803 af afdøde Conferenceraad og Finantsdeputeret Tetens. J den førstnævnte Afhandling udvikler Hr. Justitsraad Thomsen de Grunde hvorpaa han støtter sin i Overskrivten antydede Formening. "Han forudsætter naturligviis, at de der søge Penge ei ere Lykkeriddere, der gjøre deres Speculationer hen i Vind og Veir, og bygge Luftkasteller, som mangle solid Grundvold. Han tilstaaer gjerne at den Lethed, hvormed Mange tilforn, sig og Andre til liden Baade, kunde reise Penge, nu er forsvunden, da Kreditorerne dyrt nok have kjøbt den Erfaring, at være mere forsigtige ved deres Udlaan, Men disse Omstændigheder kunne ei begrunde Klagerne over Pengemangel i Almindelighed." Hans Grunde ere korteligen fremsatte, disse, 1. Da vor Handel nu er ubetydelig, vore Manufacturer og Fabrikker næsten alle nedlagte, og de for Agerdyrkeren nuværende ufordeelagtige Conjuncturer giver ham nu neppe Mod til at anvende betydelige Summer paa Landforbedringer, saa kan Man ikke vel antage, at Capitaler for nærværende Tid tye derhen. - "Men hvor ere da nu de Kapitaler blevne af, der forhen vare anvendte til Handel og Manufacturer, og som nu ikke længere der finde Anvendelse? En stor, meget stor Deel Kapitaler, som Handelen sysselsatte, ranedes af Fjenden under, ja før Krigen. Endeel Kapitaler ere vistnok fortærede i den lange Handelstandsnings Periode, uden at have produceret nye, da Fortjenesten ei var tilstrækkelig, men man nødtes til at angribe Driftscapitalen. Men imidlertid ere dog paa den anden Side endeel fremmede Kapitaler komne ind i Landet ved de i Hamborg og London optagne Kongelige Laan; og antages kan det dog vel ogsaa, at der endnu ere Kapitaler til overs fra Handel og Manufacturer, som for nærværende Til ingen Beskjeftigelse finde i disse Jndustriegrene, og som tildeels have kastet sig paa de offentlige Papirer. 2. Discontoen er lav og vedholdende lav. 3. Da Nationalbanken ved Bekjendtgjørelse gjennem de offentlige Tidender opsagde de til samme indlaante Kapitaler successiv til Udbetaling i Aarene 1820, 1821 og 1822, men i øvrigt henstillede det til Creditorernes eget Valg, om de, istedetfor at modtage Betaling for deres Obligationer, som løde paa 5 p. Ct. respective Sølv og Sedler, hellere ville lade deres Kapitaler henstaae i Banken for Fremtiden til 4 p. Ct.; var det saa langt fra, at Creditorerne uddroge deres Penge fra Banken, at de fleste og betydeligste af dem tvertimod afbenyttede den Tilladelse, Banken i sin Bekjendtgjørelse havde tilstaaet dem, og anmodede samme om, at beholde de indestaaende Kapitaler for Fremtiden til 4 p. Ct. p. A.; ja der er endog mange Gange tilbudet Banken nye Kapitaler til Jndlaan til 4 p. Ct. Havde der været Pengetrang, og meere sikkert Brug for disponible Kapitaler end Tilbud af samme, saa havde en stor Deel af Creditorerne, som vel og have lært at beregne deres Fordeel - hvilket især de senere Tider ret egentligen have givet Anledning til - vist ikke anmodet Banken om at beholde deres Kapitaler til 4 p. Et. 4. Da Banken i Febr. 1820 aabnede et Laan, hvortil den modtog Sedler, og derfor efter Pari Cours udstedte Obligationer, lydende paa rede Sølv og bærende 5 Procent aarlig Rente ligeledes i rede Sølv, indkom til dette Laan omtrent 6 Mill. Rbd. Sedler, som tilintetgjordes. Havde der været Pengemangel, hvorledes kunde da denne saa betydelige Sum været bragt tilveie i den korte Tidsfrist af 4 Maaneder, indtil Udgangen af Mai Maaned, da jo i den Tid Kapitaler, som stode ansatte i faste Eiendomme eller anden Beskjeftigelse, ei kunde gjøres frie, men for det meste blot de daværende ledige Summer dertil kunde anvendes. 5. De offentlige Effecters Priis afgive under Tingenes sædvanlige Gang en temmelig sikker Maalestok paa Penges Overflødighed eller Mangel i en Stat. - Hos os har Stigningen af disse Effecter viist, at der stedse er Spørgsmaal efter dem, og at ei ubetydelige Kapitaler ligge ledige til denne Anvendelse. "Men indvender Man, hvorledes kan Man antage, at den gives ledige Kapitaler, og bringe dette i Harmonie med den lave Priis alle klage over at faste Eiendomme nu ere i, Det synes rigtig nok urimeligt, at disses Priis kan være saa lave medens Kapitalisten klager over at han ei kan anvende sin Kapital. Derpaa svarer Forfatteren med den bemærkning: at hvad Man kalder lav Priis, er relative og viser nu hvorledes under Krigen især, "da Conservations=Systemmet havde bemestret sig den almindelige Mening, alle Realiteter, ogsaa faste Eiendomme, maatte stige til en Priis der ei stod i Forhold til deres aarlige Provenue", hvorledes siden "den almindelige Mening vendte sig til det modsatte, og det gik her som overalt fra den ene Yderlighed til den anden: ligesom Eiendommene forhen vare stegne til en overdreven høi Priis, saaledes faldt de nu tildeels under den naturlige Værdie. Mange Prioritetshavere, som tildeels letsindigen havde sat deres Penge i dem, vaagnede med Skræk, da de saae deres Formue, som de troede sikker, bortdunste som Dug for Solen. De skrege naturligviis over Tabet af deres Formue, og en almindelig Frygt for at kjøbe faste Eiendomme, eller deri at udlaane Penge, udbredte sig overalt, til Skade for Eiendommenes Priis. Heraf den naturlige Følge, at de Kapitaler, som uddroges fra faste Eiendomme, ei atter ansattes i samme, og at sielden nye Kapitaler vovede sig derhen; hvorved da nogen Pengeknaphed viiste sig relativ til det Behov, de faste Eiendomme krævede.""Som en naturlig medvirkende Aarsag ei alene til de faste Eiendommes men og til Varers lavere Priis nu end i de foregaaende Decennier, maa vist nok ogsaa regnes de ædlere Metallers nuværende høiere Priis i Europa end forhen." - Dette vises korteligen. Derefter om det egentlige Punkt hvor Klagerne over Pengemangel skulde henføres, at nemlig Crediten er reent forsvunden. - "Debitorernes Fremgangsmaade mod deres Creditorer, hvad enten den nu har været grundet i Mangel paa Evne eller Villie til at fyldestgiøre disse contractmæssige Fordringer, er tildeels Skyld i den Frygt der holder Capitalisten fra at understøtte dem med sine Capitaler, og i den sørgelige Stilling en Deel Debitorer i Danmark for nærværende Tid seer sig sat i." - Gik Klagerne ud paa, at Crediten i Danmark var tillintetgjort, at Rigdom og almindelig Velstand og deraf flydende Fortjeneste for den arbeidende Klasse i Danmark har aftaget, saa maa vel enhver Apartisk uden Vanskelighed indrømme saadant, naar han overveier, hvor store Kapitaler der ere gaaede tabte for Danmark ved Krigen, og hvorledes Danmarks Han deel, der formedelst heldige sammenstødende Omstændigheder var steget til en saa betydelig Høide, deels under Krigen blev bragt til Jntet, og deels efter gjenvunden Fred, da de mægtigere og rigere Handelstater igjen satte sig i Besiddelse af denne Jndustriegreen, ei kunde udholde Concurrencen og hæve sig af sit Intet. Vel klagedes ogsaa denne Gang over de svundne bedre Tider, men dog ei saa almindeligt; og hvor ugrundede hine Klager vare, viiste tydeligt nok de høie Priser, paa faste Eiendomme, almindeligviis sikkre Tegn paa et Lands stigende Velstand, samt det Vellevnet og den Luxus, der udbredte sig mellem alle Borgerklasser, ja selv strakte sig til de simple Daglønnere, der i den blomstrende Handel og dens Virkninger fandt overflødig lønnende Beskjæftigelse." Vi have saaledes søgt at følge Gangen i denne liden, men vigtige Afhandling; men det er naturligt, at den, af Enhver der vil raisonnere over Sagen, maae læses heel og i Sammenhæng. Noget afvigende er Resultatet af Anmelderens Anskuelser fra det Resultat Afhandlingen medfører. Anmelderen frygter at Afhandlingen, skrevet af en Mand der med Tænksomhed behandler et overtaget Emne, en Mand hvis Kalds=Fag er Pengevæsen, og som har det Held, der er ei hver ellers agtet Skribents Lod, at høres af Mænd af Jndflydelse, kan have den skadelige Virkning for Fædrenelandet, at Troen paa at Klager, som overalt i Danmark føres over Pengemangel, ere deels ugrundede deels overdrevne, rodfæstedes hos dem, hos hvilke saadan Troe er farlig. Anmelderen formener, at Emnet maae nøiere grandskes, og det vilde være ham kjert, om den ærede Forfatter vilde tage de faa bemærkninger, han agter at fremsætte, under Behandling.