Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-09-28
Hvad vilde for det første Befolkningen ikke vinde ved saadanne Doubletter og Tribletter af Ægteskaber, Øde Landstrækninger maatte kunne blive forvandlede til folkerige Provindser, istedet for at en Huusfader nu i det høieste har til Børn, vilde han i et dobbelt Ægteskab kunne have tyde, og Herremændene maatte da kunne indenlands faae dobbelt saa meget for deres Korn, som de nu faae udenlands. Denne stærke Befolkning vilde tillige tvinge Menneskene til at være vindskibeligere, og Vindskibeligheden vilde fremme Landets Vel. Nøden, den eneste Troldmand, for hvis Troldomskonster endog den, der hverken troer paa Spøgelser eller Risser, maa have Ærbødighed, vilde omskabe Møens Klint til en Frugthauge og Jyllands Heder til blomstrende Kornmarker. O, jeg seer allerede mange tusinde flittige Hænder kappes om Arbeide, og rundt omkring os talende Mindemærker om, hvad mange Menneskers forenede Kraft formaaer, Hvad vilde ikke Sædeligheden vinde, naar det var overladt til enhver, at ægte to eller saa mange Koner, som han lystede? Maitresser, som ere saa skadelige Medlemmer af Staten, og bidrage til at forstyrre saa mangt et lykkeligt Ægteskab, som sætte Børn ind i Verden, der meget ofte have Aarsag til at forbande deres Tilværelse, vilde ganske ophøre. De vilde blive optagne som Huusmødre i Huuslighedens og Statens Skjød, de ville deele fælles Skjebne, fælles Fryd og fælles Sorg med den Mand, som nu kun holder dem for at tilfredsstille sin dyriske Sandselighed; de vilde knytte de Børn, der, som Offere for en hemmelig Kjerlighed, styrtes i Elendighed, til deres Forældre og Staten, og lade dem nyde de Rettigheder, Naturen har tilsagt, dem. Mangen en rig og vigtig Mand vilde da nyde den Beroligelse, at det Barn, som skylder ham Livet, ikke vansmægter i en ussel Bondehytte, medens han tumler sig i Vellevned. O, jeg seer allerede i Tankerne mangen en Ægtemand, omgiven, liig en Østerlænder, af ti til tyve Qvinder, der forhen kun vare hans Maitresser, og af Snese Børn, der for af ham kun bleve betragtede som Pletter, han omhyggeligen maatte skjule, fordi de forbunklede hans Glands; jeg seer disse forhen ringeagtede og paa deres gamle Dage maaskee haanligen forskudte Lystmødre dele fælles Skjebne med deres Mand, opdrage deres Børn til nyttige og duelige Borgere, og gjøre for Staten og Naturen, hvad disse med Føie kunne fordre af dem – jeg seer Emolutionen endog at virke paa den huuslige Lyksalighed, og den ene Kone at kappes med den anden om at gjøre Ægtemanden Livet behageligt og forekomme ethvert af hans Ønsker. At Ægteskaberne blive sjeldnere, ligesom Skjørlevned, Yppighed og Glimresyge blive almindeligere, det er en ligesaa sørgelig som almeen erkjendt Sandhed. Men hvor meget vilde der ikke bødes paa denne Feil i Tidernes Tænkemaade, hvor meget vilde Virkningerne af den herskende Pebersvendsaand ikke formindskes, naar dobbelte Givtermaal bleve tilladte Mangen en blomstrende Pige, som nu henvisner, uden at opfylde sin Bestemmelse, vilde derved blive givt. Mon en Millionair, der har Raad til at føde tyve Koner, vel vilde betænke sig paa at ægte fem? Hans Rigdom vilde derved blive mere frugtbringende; thi istedet for, at den nu maaskee kommer i en eneste Ødelands Hænder, som ødelægger den og sig selv med, eller i en Gniers, som aagrer eller driver Forprang dermed, vilde den, ved at komme i tyve eller flere forskjellige Børns Hænder, bringes i Omløb paa en for Staten gavnligere Maade. Ødelandens eller Gnierens naturlige Sødskende vilde da ikke blive behandlede saa unaturlig, som det ellers de fleste Gange skeer. Summa Summarum – jeg kunde skrive en heel Foliant om alt det Gode, der kunde høstes af Bigamie. Men naar jeg seer en Morian vaske sig i Mandel melk, for at faae en hvid og skjær Hund, saa leer jeg, og naar jeg seer et Menneske skrive om Ting, som, efter Tidsalderens Tegn, hverken kunne eller ville blive iværksatte, saa giør jeg det samme, naar jeg paa en Tid, hvor Jesuiterordenen igjen oprettes, hvor Reliquier tilbedes med største Andagt, hvor Billeddyrkningen atter indføres, hvor – saa maa jeg lee over mig selv, at jeg, som i det mindste i Verdens Øine er en erklæret Fiende af al Ægteskab, har kunnet falde paa, at sige et eneste Ord til Forsvar for Bigamie. Jeg tillader Dem at lade mit Brev trykke, men kun under den Betingelse: at det ikke udgives for noget andet end en Ting, som er skreven til at lee af. Skulde een eller anden ikke finde nogen Stof der til at lee, à la bonheur, saa lad ham lee af Forfatteren, der har været saa taabelig at skrive et saadant Brev. Semponius Batchelo. Forslag til vore Handlende. At der udenfor Børsen er plantet Træer, og at disse Træers Skygge er meget behagelig om Sommeren, det ved enhver; men uagtet intet i Verden skeer uden Hensigt, saa er dog hidtil ingen Kjøbmand, ingen Statistiker, ingen Politiker, ingen patriotisk Posekiger falden paa at spørge, hvorfor har man plantet disse Træer her? Dette Spørgsmaal skal strax blive besvaret, Opdagelsen er eengang gjort, og den skal ikke døe med Opdageren.