Aalborg Stiftstidende, 1836-03-05
J Hempels Avis læses følgende Afskeds-Sang i Roeskilde den 26de Febr. 1836, af Dr. B-0. (Prof. Bang) Det er fuldendt - og snart igien Thi vel sig Egeløvet snoer Vi skal til Hjemmet fare. Forlængst omkring hans Tinde, At ei omsonst vi kaldtes hen Men aldrig Krandsen var saa stor, Som den, vi saae ham vinde - Vil Diden først opklare. Men trygt vi sige kan Farvel Til Roskild=Stænder=Sale. Og derfor nu, før Hav og Land Der blev kun stridt for Danmark Held, Os fra hinanden skiller, J Tanke og i Tale. J Øiet som paa Glassets RandErkiendtlig Perlen spiller, om Præsidenter, Secretair, og mens hver Haand ved Bordet her Sit Glas til Afsked svinger, Om Bladets Redacteurer. Een Mening i hvert Blik man seer, Til Anders Sandøe Ørsted HveSin Tak fra Hjertet bringer. Een Stemme kun man hører. Med Aand og Kraft og Jernstid. Til Brødrene i Viborg Stad. De Alt har bragt til Ende, Vor Hilsen Han medtage! Og det skal naae til fjerne Tid. J Fred som vi de skilles ad Som her vi det erkjende. Hiem uden Savn de drage! Og nu til Afsked Haanden trykt, Men som det i vort Hierte staaer, Ei Nag med Skaalen blandet, Hvad De os var herude, Saa høit og Læben, hvor den naaer, Vi kom i Haab - gaae uden Frygt, Skal Ørsteds Lov bebude. Vort Maal var -Fædrelandet. Den priselige Indretning med Dagvognene, som kan ansees for et betydeligt Fremskridt i vort Befordringsvæsen, har foranlediget en heel Deel Discussioner i Kbhystn. og andre offentlige Blade, især om Valget af et Centralpunct, for de Dagvogne, som komme til og afgaae fra Kbhvn. Indretningens Udvikling til hvad den nu er, har medtaget en Række af Aar, men man maa dog takke den Mand, som skal have givet den første Jdee til den, nu her værende Cancelliraad, Postmester Sørensen. Godt begyndt er halv fuldendt. Af de omtalte, tildeels vidtløftige, Discussioner optage vi her et Brudstykke af Kbhpstn. Nr. 50, fordi det indeholder en Deel almindelige bemærkninger, som ei ere uden Jnteresse. "Men, kunde man spørge, skulde den høie Direction virkeligen ville undertrykke Dagvognene: Vi tor her kun svare, at det jo altid er muligt. Foruden nemlig, at alt Privat, blot fordi det er Privat, letteligen kan vække en farlig Jalousi, naar det i sit Slag, er fortrinligt, maa vi ogsaa erindre, hvor utallig Mange der hidtil have foretrukket at kjøre trygt, billigt og yderst beqvemt med Dagvognene, som til enhver Tid præstere hvad de love, fremfor med Diligenen. Den kalPersonpost, hvis Taxt er dobbelt saa høi som Dagvogne nes, lover Befordring med lukket Vogn hver 4 Mile i Timer; men der behøves kun den mindste Vanskelighed for at de 1/2 Time i Virkeligheden forøges til 1 Time og derover pr. Miil (hvorimod Dagvognene, der kun love hver 4 Mile i 3 1/2 Time, ikke sjeldent befordre i kortere Tid, og kun et nogenlunde stort Antal Reisende for at Befordringen tildeels maa afgives med aaben Vogn; man har da kun Valget imellem at tage tiltakke med Befordringen, om man end for den Dag vilde opgive sin Reise, der maaske kun er besluttet under Forudsætning af, at man kunde blive befordret i lukket Vogn, eller at miste hvad man allerede har betalt for den hele Tour, thi det kgl. Postvæsen godtgjor ikke det Hele eller nogen Deel, af hvad det engang har faaet. Det er under disse Omstændigheder naJturligt, at Dagvognene bestandig have havt stærk Søgning hvorimod Diligenen ikke sjeldent kun medfører 3, 4, 5, studom endog kun 1 eller 2 Passagerer. Men Generalpostdirectionen forfeiler uden Tvivl sit Øiemed, hvis den, ved at undertrykke den billigere og i sit Slags fuldkomner private Indretning, troer at kunne skaffe den kgl. større Søgning. Saadanne Midler vække kun Publicums Uvillimod den begunstigede og Jnteresse for den deprimered Indretning. Naar man har saa høist betydelige Ressourcer, som vort Postvæsen, behøvedes der i Sandhed kun lidet Talent for at give dets Jndretninger en indvortes Værdi, der bedre beskytter dem, end Alverdens Monopoler. De det kommer i al Fald ikke an paa, om den Reisende befordres i en Kareth, der fører et kgl. Mærke, eller i en privat Dagvogn, kun at han befordres vel og at der i alle Henseender sørges for hans Beqvemmelighed; thi Post væsenet er jo ikke til, for at bringe Penge i Pensionskassen, men for, ved ethvert Middel, der staaer i dets Magt at fremme Befordringsvæsenets Beqvemhed, Hurtighed og Billighed, med et Ord, dets Godhed, at opfylde og om muligt forekomme Publicums Ønsker. Den, for hvem disse simple Sandheder staae klare, kan ikke billige Dag vognene, Henlæggelse til det meest ubeqvemme Sted, som det næsten var muligt at vælge." (Hotel d'Angleterre paa Kongens Nytorv.