Berlingske Tidende, 1812-01-10
Paris, den 28de December. Følgende er den Skrivelse General Girard ved sin Adjutant tilstillede Grev Erlon, det 5te Armeecorpses Commandant. Ribera, den 2den November. Min General! Jeg sender en Adjutant til Dem, for at meddele Dem de nærmere Efterretningen om Fægtningen ved Arroyo=Molinos. Ved min Afreise fra Caceres forkyndte adskillige vaklende men ugrundede Rygter en Bevægelse fra Engellændernes Side. Jeg forlod den ne Stilling for at holde Natteqvarteer først i Torre-Moyha og siden den 27de i Arroyo=Molinos. Begge disse Dage lod ingen Demonstration os formode noget fiendtligt Corpses Marsch. Den 28de vilde jeg rykke op til Merida. General Remond havde Ordre at begive sig til Medellin. Tropperne forsamle sig Kl. 6 og tiltræde strax Marschen. Arriergarden begynder sin Bevægelse Kl. 7 ½, da Skrig og Flinteskud forkynde at fiendtlige Tropper trænge indi Staden, som endnu ikke var besat med andet end Patrouiller at Arriergarden. Jeg iler til. General Dombrowski lader Arriergardens Tropper formere en Colonne, og befaler den 2den Bataillon af det 34te Regiment at opholde de engelske Skarpskyttere, der bryde frem fra Landsbyen, samt befrie det lette Cavallerie, som var posteret for Byen og, efter min Formening, i Haandgemæng med Fienden. Jeg havde bedømt Fiendens Styrke; men kunde ikke lade Cavallerier i Stikken. Jeg gjorde en Bevægelse fremad. De engelske Colonner bryde nu op og rykke løs imod mig, da jeg i det høieste havde 1300 Mand ved Haanden. Disse imodstaae det første Stød og afdøde Cavalleriets Angred; men i det samme gjorde Fienden en stor Bevægelse paa min venstre Flanke og maneurerede for at indslutte mig. Veien til Merida var alt afskaaren, min Eqvipage toges og endnu viste Cavalleriet sig ikke. Jeg gav befaling til at retirere. Nu kom Engellænderne mig fra høire Flanke i Ryggen. Jeg var omringet. Den fiendtlige General lader mig opfordre til at overgive mig. Jeg skaffer mig Luft med Bajonetten, og langtsomt tiltræde vi vor Rettrade. Ved et uhørt Vandheld saae vi os forladte af vort Artillerie, Regnen havde slukke Lunterne. Fiendens Artillerie traf vore Batailloner; jeg tabde mange Folk. Jeg indsaae nu at jeg umulig kunde holde mig længere paa Sletten, da jeg ikke var understøttet af de andre Vaaben, og fattede derfor den Beslutning at trække mig tilbage til Biergene; men mine 3 Artilleriestykker maatte i dette Tilfælde lades i Stikken. Jeg resolverede mig dertil. Jeg befalede en Bevægelse til Høire og trak mig til de Høie, som strække sig til Montanches. Fienden for fulgde mig levende; jeg lod hvert Øieblik Angrebene tilbagedrive. Mine Flanker bleve fra alle Sider attaquerede. Da min Marsch forfinkedes ved disse Angreb, var man kommet foran mig og havde besat Høiene ved Montanches. Denne Stilling lod jeg tage, beholdt derefter Montanches vesten for mig, og fulgde de Bierge som strække sig mod Sarza. Fienden havde allerede besat Biergsnevreen. General Dombrowski stillede igien Tropperne i Slagorden. Jeg kastede mig i Sletten, og lod Fienden, som søgte at opholde mig, angribe med Bajonetten. Nu indtraf en anden Parlementair hos General Dombrowski og mig; han blev tilbagesendt med samme Foragt. Jeg fortsatte min Rettrade paa Sletten, og var bestandig i Haandgemæng med Fienden, indtil jeg havde naaet Høiene ved Ibahernando, hvorjeg tog en Stilling. Fienden opgav sine Angreb, jeg forblev nogle Timer i Ibahernando, og tiltraadte derpaa Marschen til Orellano, hvor jeg passerede over Guadian.