JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Hvad om der blev hver Person, saavel af Mand som Qvindekjøn, paalagt, naar de fyldte det 18 Aar, eengang for alle at erlægge 1 Rbd. rede Sølv til Amtskassen, saa vilde Tid efter anden en ikke liden Sum tilvejebringes. Her i Ribe nordre Amtsdistrict er 59 Landsbyekirkesogne, deriblandt er 2 Anner og 32 Hovedsogne. Antager man for et Øjeblik, at Antallet af de Personer, der i disse Sogne fylde aarlig det 18de Aar, beløber sig til 320 Personer, saa vilde efter foreslagne Maade en aarlig Sum af 160 Specier tilveiebringes *). En vis Andeel, f. Ex. 1/2 eller 1/2 Deel, kunde i saa Fald i Begyndelsen uddeles til de Sognedistricter, som havde det meest nødig, men den øvrige Rest udsættes paa Rente, overhovedet kunde man omtrent gaae frem paa samme Maade og bære sig af som ved Bestyrelsen af Stiftets geistlige Enke kasse, der i en Tid af 11 Aar har holdt sig godt, og samlet en Fond af 1314000 Rbd. Sølv. Det er vel saa, at ifald der blev en Enke paa ethvert Præstekald her i Stiftet, da kunde vel Kassen ei bestaae, men saadant er ei at vente efter Tingenes almindelige Løb. Jmidlertid har bemeldte Kasse været adskillige Enker til en ikke ringe Hjelp. Kunde nu Amtskassens Jndtægter blive aarlig forøgede, og den derved blive sat i Stand, at komme adskillige (alle behøvede det ei) Sognedistricter til Hjelp i de Fattiges Forsørgelse, da opnaaedes derved et ønskeligt og priseligt Gode; thi unægteligt er det, at Afgifterne til Fattigvæsenet voxe paa adskillige Steder mere og mere, og forvolde Yderne saadanne Byrder og Bekostninger, hvis Udredelse overstiger deres Vilkaar og Evner. Nordbye Præstegaard, d. 4 Juni 1821. H. C. Clausen. *) Her i Nordbye Sogn udgjør Confirmandernes Antal Aar om andet 3040, og de, som fylde det 18de Aar ere vel omtrent de samme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Jmidlertid torde vel i Ribe nordre Amt kun findes faa Sogne, hvori Folkemængden beløber sig til 15 a 1600 Personer. Misceller.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
J Kronos Genealog historisches Handbuch for 1821 undersøger Genealogiens Forfatter, uden dog af de meddeelte Efterretninger, saaledes som Susmilch, at uddrage Resultater, det Spørgsmaal, hvorfor der i Fyrsteslægterne fødes langt flere Døttre end Sønner, Aristoteles antager Fleertallet af qvindelige Fødsler for en Følge af for tidlige Giftermaale; han udelukker derfra ikke andre Grunde, men henviser tvertimod dertil; thi Spørgsmaalet bliver her, hvad forstaaes ved for tidlige Giftermaal, og hvorfor skade de den mandlige Slægtfølge, Undersøgelsen af den nævnte Kjendsgierning, er kun peget paa; den hører til det Slags, der ere af største Vigtighed for det offentlige Liv, men gribe for dybt ind i det huuslige Liv, til at kunne taale Offentlighed. Dermed menes aldeles ikke, at ved Offentlighed slette og onde Ting vilde komme for Dagen. Det vilde være en ligesaa falsk som ondskabsfuld Fortolkning. Meningen er kun, at det ikke sømmer sig, og ikke duer, naar hele Verden veed, hvad kun Lægen maa vide. Man behøver kun at kjende lidet til Historien, for at overtydes om, at de Slægter, der leve i fuldkommen Frihed, nu bedre bevares for Fordærvelse end ellers, og at Arve grundsætninger bedre uddanne sig. Om saadanne Arvegrundsætninger minder Tacitus, og viser hvad der fordærvede dem, i et Modbilled. Han henviste til Germanien, hvor man holdt sig til Naturfølelsen, til Jevnheden, og arvede den høie Væxt, den Legemskraft, som de beundrede. Aabenhiertig havde forhen Vellejus fra Varus, som gik under der, sagt: at han nedstammede fra en ophøjet, men ikke saa ædel Slægt. Men for den var ingen Raad, ingen Hielp mere. Man lod sig maaskee ved Paaklædningen forelæse af Tacitus, men man deelte ikke hans Smerte over Konstlerierne og Fjaserierne i Opdragelsen, over Døttrenes Jndførelse i Selskaber, førend den modne Alder, over Børnenes Skuespilbesøg, som fordærvede deres Jndbildningskraft, over deres for overdrevne Pirren ved mange Timers og natlig Sidden ved Taflet, over unge Menneskers Svækkelse ved Vellyst, førend den mandbare Alder, og over Ægteskabsberegninger efter Penge og Jndflydelse; man deler endnu mindre hans Harme over den huuslige Tugt og Ordens Forfald, og over Æresøgen, i onde og slette Ting, eller over den saakaldte gode Levemaade (sacculum Germania 19 og 20 Med Alting gik det værre og værre. Sandsen for det Ædle, den guddommelige Aand, gik under. Slægterne ere tilsammen udslettede. Det er med Udødeligheden, som med Æren i sin ædlere Betydning. Den flyer den, som efterjager den, og søger den, som mindst hige efter den. Morsomt er det at læse, hvorledes Holberg bedømmer sig selv, i Henseende til sin lærde Navnkundighed. "Jeg kunde maaskee lagt mig nogen Ære ind i Videnskaberne, siger han, hvis min langvarige og haarde Sygelighed ikke havde hæmmet min naturlige Jver for at studere. Og saa kunde mit Navn i nogen Maade blevet bekiendt udenlands, om jeg ikke havde skrevet paa Dansk, hvis Grændser ere saa snævre, og som tidt ikke forstaaes i Danmark selv. Saaledes talte en Mand, der blandt alle danske Forfattere opnaaede den største Udødelighed, og hvis Navn udenlands er meest bekjendt,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Den elskværdige Tode, som bekjendt, een af de vittigste danske Skribenter, havde, ligesom Fielding, mindst Talent til Lystspildigter, et Beviis paa, at den Vittighed, der skal gjøre Lykke paa Skuepladsen, trænger til flere Attributer end den, der med Fornøielse læses ved andre Leiligheder. Af alle hans Comoedier var Søeofficiererne den eneste, der optoges med Bifald. Stykket, som nu i endeel Aar har været henlagt, behagede, ved sin raske Gang og sin gode Udførelse af Skuespillere som Rose, Schwarz, Knudsen, o. fl. Det var Forfatterens Skjødebarn, og naar det kun var ham mueligt, forsømte han ikke at være Vidne til dets Fremstilling paa Skuepladsen. En Aften da han, Oldingsalderen nær, saae det opføres, spurgte ham en Mand, der sad ved Siden af ham i Pladslogen, hvo mon der er Forfatter til dette smukke Stykke! "Det er saamæn jeg, svarede Tode ham med glædetindrende Øine, det er sandeligen den 32te Gang, jeg har seet det Cockrell meddeler i sin Reise nogle Efterretninger om den foregivne Labyrinth ved Creta. Han kunde ikke finde mindste Spor til nogen ydere Bygning, der havde staaet i Forbindelse med Hulen. Han begav sig med sine Reisefæller, efterat de havde stillet en sikker Vogter ved Jndgangen, ledet af Folk fra Egnen, forsynede med Fakler, stedse dybere og dybere ind i Hulen. De gjennemvandrede den i alle Retninger, ikke sjeldent nødsagede til, formedelst Jndstyrtninger, der næsten ganske udfyldte Gangenes Rum, at hielpe sig frem paa Knæerne. Hulen bestaaer af en Gang, der er 1600 Skridt i Længde, og gjennem skjæres af flere Sidegange, som nu og da afbrydes ved Kamre, og igjen løbe sammen i sig selv. Det Hele danner en uregelmæssig Figur, som strækker sig omtrent 300 Skridt til den ene, og 200 Skridt til den anden Side. Denne Hules Irgang er virkeligen af saadan Beskaffenhed, at en Reisende, uden Fører, upaatvivleligen maatte omkomme der. Cockrell antager denne for det gamle Cretensiske Labyrinth, skjøndt Strabo og Pausanias sige, at dette har ligget, ikke ved Gar tyne, men ved Grossus, hvilket ogsaa stadfæstes ved de gnossiske Mynter, paa hvis Bagside Labyrinthet sees. J Diodorus den Sicilianers Tid fandtes intet Spor mere til dette gamle Labyrinth. Paa en Litras Spørgsmaal: hvad er Aristocratie, svarede nyligen General Foy i de Deputeredes Kammer: "Jeg vil sige Dem det: Aristocratiet i det 19de Aarhundrede er Liguen, er Forbundet af dem, der ville fortære, uden at frembringe, leve, uden at arbeide, vide Alt, uden at have lært noget, tilvende sig alle Æresbeviisninger, uden at have fortjent dem, beklæde alle Poster, uden at være istand til at kunne opfylde deres Kald.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
J forrige Aar er i Paris udkommet Jaques Matters af Academiet for Jndskrifter og de skjønne Videnskaber kronede Afhandling: "Historisk Forsøg over den alerandrinske Skole, og et sammenlignende Overblik over den græske Literatur fra Alexander den Store til Alexander Seperus, 2 Vol. (Essai historique sur Scole d'Alexandrie &c.) Den græske Literatur har efter samme havt tre Hovedstæder, hvor dens skjønneste Blomster udfoldede sig, indtil Alexander Athenen, hvor Digtekonsten og Veltalenheden blomstrede; indtil Midten af det 6te Aarhundrede Alexanbrien, i hvilken Tid Grammatik, Philosophi og de enkelte Videnskabsgrene bleve dyrkede, og tilsidst, indtil Midten af det 15de Aarhundrede, Constantinopel, hvor de Lærde især sysselsatte sig med metaphysiske og theologiske Læresætninger og med den byzantiske Historie. De Pradt siger i hans nyeste Skrift Europe& Amerique, at det synes at være kommet saavidt, at den ene Halvdeel af Engelland er i Færd med at forsvare sig mod den anden. Eiendommen er der fordeelt saaledes: Jord og Grund iblandt 500,000 Hænder; Jndustrien iblandt lige saa mange. Det egentlige Engellands tilligemed Wallis's Befolkning udgjør 9 Mill. Mennesker. Der bliver altsaa 7 Mill. Mennesker uden Eiendom, som leve af et eller andet Arbeide, eller af Dagløn. Hvilken Skjebne imidlertid de arbeidende Classer i Engelland i den nyeste Tid have havt, er bekjendt, og hvilken Jndflydelse en saa stor Masses Mangel paa tilbørligt Underhold maa have, er indlysende. Regjeringens Udgivter ere uhyre, følgeligen Skatterne ligesaa, og især er Fattigskatten den meest trykkende. Men hvor skulle disse Skatter komme fra, naar Landeiendommene for endeel have tabt deres Værd, og Eiernes Jndtægter ere siunkne til det Halve
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Jndenlandske Efterretninger. Chefen for et af de betydeligste Handelshuse i Hamborg, Hr. Senator Jenisch, er i disse Dage ankommen her til Kjøbenhavn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Ved Begyndelsen af April Maaned var 93 Væverstole i Gang ved Klædefabricationen i og omkring Kjøbenhavn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Odense, d. 29 Junii. Atter et Sorgens Budskab om Luernes Ødelæggelse, Paa Langeland skal i Mandags og Tirsdags have været en stærk Jldebrand og en heel Bye samt en Herregaard, paa Stuehuset nær, være afbrændt. Dog har Man endnu kun ubestemte Rygter, og gid de maatte være overdrevne, Saa meget er desværre vist, at Jlden kunde sees i Svendborg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Aalborg, d. 27 Junii. Ved det i Mandags (den 25de Dennes) af den Kongelige Stutterie Commission i Rold holdte Møde, bleve Præmierne for de bedste Hingster tilkjendt følgende: Herr Forpagter Haagen fra Thorstedlund fik den 1ste, og Herr Møller Søren Buus i Svendstrup fik den 2den Præmie. Ti Hopper bleve brændte med Stutteriets Brønde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Glückstadt, den 23 Junii. Det herfra til Grønland afgaaede Skib, Fru Margaretha, Commandeur Simonsen, har havt den Ulykke, strax efter sin Ankomst dertil den 8de April, at blive knust af Jsen; dog er den 45 Mand stærke Besætning reddet. Efterat Mandskabet indtil den 14 April havde opholdt sig paa Jsen, og forgjeves havde haabet et Skibs Ankomst for at blive reddet, blev der intet andet Valg for det, end at betroe sig til Chaloupperne, med hvilke det ogsaa, efter sex Dages Reise, den 20de April lykkelig landede paa Jsland. Her maatte en Syg blive tilbage; men det øvrige Mandskab bragtes med et dansk Skib til Tønningen og er derfra ankommet hertil.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Altona, den 28 Junii. J Gaar Aftes ankom den første danske Sildejæger hertil med omtrent 27 Tønder nye Flamske Sild.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Udtog af en Skrivelse fra det Holstenske af 29 Juni 1821. Det synes at Professor Ditt mars Spaadom, at vi ville faae en tør Sommer, gaaer i Opfyldelse, eftersom næsten overalt i Hertugdommen en stor og langvarig Tørke har indfundet sig. Som en Følge heraf henviisner paa mange Steder Græsset og Kornet, og høres idelige Klager over Mangel paa Regn og den deraf flydende Vandmangel. Af Træfrugter ventes kun lidet, og det vil beroe paa Veiret, om man kan gjøre Regning paa godt fedt Slagteqvæg og paa en Mængde Smør. - Hs. Kongl. Maj. har allernaadigst bevilget, at Officiererne ved Rendsborg Brandcorps maa, efter deres yttrede allerunderdanigste Ønske, anlægge og bære Chacotsmed Pompons og borgerlige Cordons istedet for trekantede Hatte. – Et godt Embede er bleven ledigt derved, at Sognefoged Valentiner i Nortorf, i Amtet Rendsborg nyeligen er afgaaet ved Døden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Blandede Efterretninger. Montenegrinerne. Om den hidtil temmelig ubekiendte, men under den nærværende Grækerkrig mærkværdig blevne Landstrækning Montenegro, har man i den franske Oberst L. C. Viallas Voyage hist. & polit. au Montenegro, 2 Vol. 1820, faaet ny og interessante Oplysninger. Dette Bjergland, hvis Beboere Livius og Plinius have, efter den i Nærheden af Scutari liggende Sø (labeatus lacus) kaldet gentes labentes, fik først i Middelalderen, af Venetianerne det Navn Montenegro (de sorte Bjerge), i Anledning af de paa hinanden optaarnede Kjæmpebjerge af sort Farve, hvis Grundvold betegner Omfangen af denne lille Stat. Næsten paa alle Sider omgivet af høje Klippevægge, danner dette Land tre Terrasser, som allene tilbyde beboelige Pladser, og hvis betydelige Høide og Afstande fra hverandre, frembringe ligesaa mange forskjellige Temperaturer, saa at her letteligen kunde avles alle de Producter, Europa leverer. Jmidlertid er dog kun en meget liden Deel af Jordbunden benyttet til Dyrkning. Beboernes Hovednæringsvei bestaaer i Faareavlen, Konster og Konstflid ere dem ubekiendte. De have kunfaa Fornødenheder, og Enhver af dem forfærdiger med egne Hænder, hvad han behøver. Vaaben og Klæder, hvori næst Hjorderne, deres største Rigdom bestaaer, faae de fra Ragusanerne, deres Naboer, hos hvilke de afsætte deres Landsproducter. Begunstigede af deres bjergfulde Bopæles tilgængelige Beliggenhed, lykkedes det deres Tapperhed at befrie sig fra Tyrkernes Aag, med hvilke de ligge i evig Krig. Alt er her bevæbnet. J den uophørlige Krigstilstand, hvori Montenegrinerne leve, maatte deres Sæder forvildes, og en stor Grad af Raahed indfinde sig hos dem. De ere ligesaa tappre, som heftige og tøileløse i deres Lidenskaber, og have derhos, ligesom næsten alle uafhængige Folkeslage i Barbariets Tilstand, et Anstrøg af Hervismus. - Hos et Folk, hvis politiske Tilværelse beroer paa dets Mod, er det naturligt, at der fortrinligen sættes Priis paa denne Dyd. Den første Foræring, et Drengebarn faaer, er en Flint, Dolk og Pistoler, der lægges ved Siden af det i Vuggen. Ved Daaben, der er ledsaget af mange Høitideligheder, udbringes stedse for den Nyfødte følgende Skaaler, Maatte han være uforsonlig mod Tyrkerne. - Maatte han slaaes som jeg - Maatte han altid blive fri, og ikke døe Straaded! Den største Fornedrelse er den, at døe hjemme i sit Huus. Regjeringen i Montenegro er deels theokratisk, deels republicansk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Af de trykte Extracter af Norges Bank Regnskaber den 31te December 1820 erfares, at hele Jndskuddet beløber sig til 2,000,074 Sølvsp. 36 1/2 s. Deraf er betalt 1,813,709 Sølvsp. 36. s. og Restance 186,365 Sølvsp. 59 1/2 s. Sølvbeholdningen er 1,697,625 Spd. 40 s., som opbevares paa følgende Stæder: ved Hovedsædet i Trondhjem 1,206, 141 Spd. 14 s., ved Afdelingen i Christiania 18,070 Spd. 16 s., ved Afdelingen i Christiansand 2,538 Spd. 35 s., ved Afdelingen i Bergen 11,391 Spd. 63 s., og i Mynten paa Kongsberg, umyntet Sølv af Beløb 469,484 Spd. 33 s.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Af en Skrivelse fra Nordre-Østerdalen i Norge, af 13de Juni, erfares, at i de Egne begyndte Foraaret tidligt, mildt og frugtbart.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Jndtil den 10de Maj var der nogle Gange 17 Grader Varme og ingen Frost om Natten; men efter den Tid begyndte nordlige Vinde med kold Regn og Snee. Den sidste opdyngede sig daglig paa de høie Fielde, men nede i Dalene blev den dog sjeldent liggende for den 7de Juni, da det begyndte at snee meget stærkt og uden Ophør indtil næste Dags Aften, da alle Marker vare bedækkede med i det Mindste een Fod dyb Snee; dersom denne imidlertid ikke var faldet under en Varme af 6 til 6 Grader, hvorved meget smeltede efterhaanden, maatte den rimeligviis være bleven 1 til 2 Alen dyb. Sneen bortsmeltede først mod Aften den 10de. Jmidlertid var der dog megen Mildhed i Luften; men den 11te begyndte igjen Nordenvinden med tørre Snee-Jlinger, og i den paafølgende Nat frøs det haardt. Det samme Veir vedvarede endnu den 13 Juni med 2 til 4 Graders Varme, og Udsigten til dette Aars Avling er kun lidet haabefuld. Mange Smaaefugle ere fundne døde efter det store Snee fald, og adskillige fremmede Fugle lode sig see under det.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Capitain Bellington af den Keiserl. russiske Marine, befinder sig siden September 1819 paa en Opdagelsesreise i Sydhavet. Den 22 Novbr. gik han med Brigskibene, Wostock og Mirnot, fra Rio Janeiro under Seil, ankom den 15de December til de af Cook opdagede Øer Wallis og Georgien, og undersøgte de sydlige Kyster, som Cok ikke har omseilet. Den 17de December styrede han mod det efter Cook kaldte Sandwich Land. Den 18de fik han den første Jis De i Sigte: dette var en Jismasse, der raaede 200 Fod fremover Havet og havde 2 engelske Mile i Omkreds. Den 22de opdagede han, under 36 Sr. B. 41 Min., to endnu paa intet Kort anførte Øer, af hvilke den første var omtrent over 3, og den anden noget over 12 Mile i Omfang. Denne sidste bestod af et med Snee bedækket Bjerg, hvis Top var indhyllet i Skyerne. Paa en tredie hidtil ubekiendt, under 56 17 30 sydlig Brede og 272 15 14 vestlig Længde beliggende Øe, fandtes et ildsprudende Bjerg, af hvis Krater der fremsteg Luer og en Røgstøtte. Hvad Cookpaa sin Reise i denne Verdensegn kaldte det sydlige Thule, er efter Capit. Bellingtons Undersøgelser, ikke et stort Fastlands Forbierg, men ligeledes en Øe. Herfra styrede begge Skibene stedse dybere af Syden, og naaede den 16de Jan. 1820, 69 Gr. 25 Min, sydlig Br. Efterat de indtil den 5 Marti, i forskjellige Retninger, havde fortsat deres Fart, siden den 4de Jan, havde havt at stride med Jisstykker, Jisbjerge og Jis ver, tildeels vare blevne beskadigede af samme, og komne til den Overbeviisning, at under den høiere sydligere Brede intet stort Fastland var at finde, eller, hvis et saadant skulde være til, formedelst Climatet, var ubeboeligt. Han vendte derfor, efter et Ophold af 104 Dage i denne sydlige Polaregn, tilbage af Norden til, og løb den 30 Martii ind i Port Jackson paa Ny-Sydwales, efterat han siden sin Afreise fra Rusland kun havde mistet een Mand, der døde af en hidsig Feber.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Den berømte Lord Erskine anklagede nyligen sin Kone, som han i 16 Aar har levet i Ægteskab med for Ægteskabsbrud, og paastod at ville skilles fra hende, men da han derefter troede at være bleven overbeviist om hendes Uskyldighed, paalagde han sin Sagfører at hæve Processen mod hans Ægtemage, hvis Uskyldighed han nu selv i Consistorialretten vil bevise. Mærkeligt er det, at Lorden ægtede denne sin tredie Kone imod hendes Forældres Villie, hvilke fandt, at Forskjellen paa de res Alder var alt for stor. Han bortførte hende, under Forklædning af et Fruentimmer, og lod sig vie til hende i Gretna Green; men hans egen Søn, der vilde forhindre Ægteskabet, satte efter dem, uden, som man vil paastaae, at kjende sin forklædte Fader.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Kjøbenhavns Børs, d. 3 Juli. Cours. Hamb. 2 M. 262, a vista 265. Spec. 263. - Specier solgtes til 15 Rbmk. 11 1/2 a 16 Rbmk. 12 s. Obligat. (med Renter fra 11 Juni 1821) 70. Nationalbank-Obligationer (af Laanet d. 4 Febr. f. A.) 91 Rbdlr. r. S. (uden Renter) eller 120 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbdlr. r. S. Norske Rigsbanksedler 15. Svenske Sedler 69 s. Disconto 6 pC. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet Nr. 144. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-07
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Attende Aargang. No. 54. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 7 Julii 1821. Om Theatrets Repertoire og hvad dermed staaer i Forbindelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-07
(Jndsendt.) Meget vigtige Gjenstande ved et Theater ere Repertoiret, Rollernes Fordeling og Prøverne. Uden et godt Repertoire forfeiles ei allene Theatrets Øiemed, men dets Undergang fremkaldes endog, uden rigtig Fordeling af Rollerne, eller en hensigtsmæssig Benyttelse af Skuespillernes forskjellige Evner og Duelighed, mislykkes Forestillingerne, og uden ordentlige Prøver kan ingen Forestilling blive et tilfredsstillende Heelt. Ved Stykkernes Valg bør upaatvivleligen ei blot sees hen til, om de kunne fylde Huset og Kassen, men ogsaa til, at de ei ere fordærvelige for Tilskuernes Smag, eller endog for meer end Smagen. Hermed menes ikke, at blot Mesterværker skulle vælges, ikke engang at Valget kun skulde indskrænke sig til slige Skuespil, som en stræng Critik allene erkjender for gode Maadelige Stykker kunne undertiden paa Theatret tiltrække sig Publicums Yndest, enten ved en eller anden tilfældig Omstændighed i Stykket og dets Virkning fra Theatret, eller ved den særegne Leilighed, det giver en eller anden Skuespiller til i Fremstillingen at vise sin Konst i udmærket Grad. Men det aldeles Slette og Smagløse bør, ligesaavel som det Usædelige, holdes borte fra Skuepladsen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-07
Et Theater, som Staten har etableret, vedligeholder og bestyrer, bør have den Bestemmelse, at forskaffe Borgerne en aandrig Nydelse, en Forfriskning for Sindet og Løsrivning fra Hverdagslivets Snæverhed og Bekymringer, og derved tillige at vække og forædle Smagen eller Sandsen, for det Skjønne. Det bør være nationalt, og derfor især vælge de Stykker, der stemme overeens med Nationens Characteer; hvoraf følger, at Skuespil af de blandt Folkets egne Digtere, der have opfattet og udtrykt Nationalaanden *), burde gives Fortrinet for fremmede, der kun skulde bruges til Afvexling. Ved at opføre ypperlige nationale Skuespil, kan ogsaa et andet, med det nævnte nærbeslægtet Øiemed, naaes, at vække en ædel Nationalaand, at befæste Kierlighed til Konge og Fædreland, og Samdrægtighed mellem Borgerne. Tvivler Nogen om, at Theatret skulde være skikket til Opnaaelsen af slige Øiemed, saa maa han ogsaa tvivle om, at f. Ex. Historiens Beretninger om stor og ædel Daad ere i Stand til at vække Beundring og Lyst til Efterligning, eller om at Musikens Toner ere istand til at opflamme Krigerne. Men for Enhver, der ei drager disse temmeligen erkjendte Sætninger i Tvivl, maa det vel ogsaa være klart, at ligesom Tanken om For*) Saadanne ere hos os: Evald, Holberg, Oehlenschlager, Thaarup &c. tidens Bedrivter har dannet store Mænd, og Musiken ofte begeistret til Heltegierninger, saaledes maa ogsaa den levende Fremstilling af et forædlet Liv kunne vække hos Tilskuerne ædle Tanker og Forsætter, og Begeistring for Konge og Medborgere oplues ved Poesiens livfulde Tale og Handling. Skuet af de dannende Konsters Frembringelser virker gjennem Øiet paa Sielen, og skulde da ikke Digtekonstens Productioner have samme Virkning gjennem Øret og Øiet tilsammen, Altsaa kunne ogsaa Theatrets Fremstillinger hæve Mennesket over dette Livs Jndskrænkelse, over Convenientsens og Formers Snæverhed, over aands nedtrykkende Næringssorger og Livets smaalige Bekymringer. Og dette udvirker ligesaavel en Holbergsk Comedie, der viser Livets vigtige Bagateller i deres tomme Forfængelighed og Latterlighed, som en Shakspearsk eller Oehlenschlagersk Tragedie, der ved at udhæve Livets store Puncter, lader Sielen glemme alt det Smaalige, som omgiver dem.