Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-06-02
Sverrig. Om nogle af Dagens vigtigste Spørgsmaal i Sverrig hidsættes, efter en i "Fædrelandet, meddeelt Skrivelse fra Stockholm, dat. Slutningen af Mai, Følgende: "Kongen har givet de tre Stænders Beslutning om lige Arveret sin Sanction. Dette Skridt fra Regjeringens Side har naturligvis vakt almindelig Tilfredshed, og et stort patriotisk Middagsgilde paa engelsk Viis vil i den Anledning blive holdt; den Deel af Dagspressen, som har foresat sig at finde alt det, som udgaaer fra den oscarianske Styrelse mageløst, er, som man kan forestille sig, i syvende Himmel over dette Sagens Udfald, den har ikke tilstrækkelig superlative Udtryk til at udtale al sin Henrykkelse, og den vilde gjerne indbilde Nationen, at Regjeringen har udført et overordentlig stort Værk. Os andre Mennesker, som have lidt mindre varmt Blod, forekommer det, at man tilvisse meget godt kan glæde sig til dette heldige Udfald, uden derfor at tabe Buxerne" af bare Enthousiasme. Regjeringen har herved ikke gjort Andet, end det, som constitutionelt var dens Pligt at gjøre; thi en Beslutning til Gunst for den hermansdorffske Protest imod de tre Stænder vilde have været en Handling, der ligesaameget vilde have stridt imod Grundlovens Mening som imod al sund Fornuft. Saalænge en Nation vedbliver at være en Regjering taknemlig for, at den giør sin Pligt, vidner det om, at Folket endnu ikke har traadt sine politiske Børnesko, og at Constitutionen mere eller mindre er en Jllusion; man maa engang lære ikke at begjære som Naade hvad man kan fordre som Ret. Aristokraterne havde truet med forfærdelige Ting, hvis Sagen blev afgjort imod dem, men mærkeligt nok har man ikke mærket det allerringeste dertil. Ogsaa de Forskrækkede burde heraf kunne indsee, at det hartmansdorffske i Parti i Virkeligheden ikke betyder saa meget, som det blæser sig op til, og man faaer med hver Dag meere og mere den Overbeviisning, at hvis Regjeringen fra Rigsdagens Begyndelse havde indtaget en fastere Stilling ligeoverfor Aristokraterne og Prælaterne, vilde Meget for lang Tid siden være blevet tilendebragt, som nu er forblevet ugjort. For at faae et glimrende Beviis herpaa, behøver man ikke at gaae længere end til Spørgsmaalet om en ny Criminallov og et nyt Fængselsystem. Aldrig har den offentlige Mening meere ligefrem udtalt sig til Fordeel for denne Reform, men paa den anden Side have de Conservative heller aldrig meere energisk anstrengt sig for at holde fast paa det Gamle. Her indtraf imidlertid det Særegne, at Hs. Majestæt Kongen personlig ikke blot interesserede sig for Reformen, men næsten har gjort den til en af sine Livs opgaver; han gav derfor sine Ministre befaling til paa Riddarhuset at virke for Sagen Alt, hvad de formaaede, hvoraf Følgen blev, at Hr. Hartmansdorff denne Gang til hele Verdens Forundring, ikke formaaede at udrette det Allerringeste, og det, uagtet han ved denne Leilighed ikke blot havde forsynet sig med et ganske overordentligt Forraad af Kraftudtryk og Phraser, men endog i det sidste Øieblik tog sin Tilflugt til de allerømmeste Crocodiltaarer. Udfaldet af denne Sag paa Riddarhuset var saa meget mere mærkværdigt, som det stod i fuldkommen Modstrid med det i Præstestanden, hvilken Stand her kom til at staae alene holdende paa det Gamle. Det er Noget, som Efterverdenen ikke bør glemme, at Præstestanden, som ikke blot gjør sig til af at staae i Spidsen for Oplysning og Humanitet, men specielt fra Christendommens Standpunct skulde prædike Mildhed og Menneskelighed, var de Eneste, som haardnakket søgte at bibeholde det Barbariske vor Criminallovgivning, skjøndt hele Nationen med Regjeringen i Spidsen fordrede dens Omdannelse efter meere menneskekjærlige Grundsætninger. Det Yderste, hvortil Præsteskabet vilde gaae, var at bevilge Kongen et Par Aar, for at gjøre Forsøg med Cellesystemmet, en Udvei, som ikke blot var underlig, men ogsaa uden Exempel i vor Criminallovhistorie. Disse tvende Reformer ere saaledes de eneste af nogen større betydning, som denne Rigsdag, har seet sig istand til at tilveiebringe; det er visselig ikke Meget, men Noget er dog altid meere end Jntet. Hvad Repræsentationsreformen angaaer, saa leve vi endnu i den dybeste Uvidenhed, om, hvad der bliver deraf ved det nærværende Rigs møde. Som De erindrer, bleve de fire Stænder under Debatten af det nye Repræsentationsforslag staaende ved meere eller mindre forskjellige Resultater, og det tilkom nu Constitutionsudskudet, som det hedder, at sammanjamkal disse fire Anskuelser; Alle indsaae, at et saadant Sammenlapningsforsøg vilde være umuligt, og efterat Udskuddet en kort Tid havde betænkt sig, erklærede det ogsaa, at det ikke kunde løfte den Steen. Jsær var det Bondestandens og Borgerstandens Beslutninger, som befandtes aldeles incommensurable. For nu ikke reent at halshugge Repræsentationsforslaget, besluttede Borgerstanden at indbyde Bondestanden til at forene sig med den. Bondestanden paa sin Side gjorde den samme Jndbydelse til Borgerstanden. Nye Forlegenheder og Forvirring. Bondestanden har nu paany havt Sagen for, og med 10 Stemmers Overvægt (36 mod 26) antaget Borgerstandens Forslag. Det vil nu vise sig, hvad Constitutionsudskudet kan gjøre ud af det; men det er i hvert Tilfælde lidet sandsynligt, at der denne Gang kan komme noget endeligt Resultat ud deraf, da Rigsdagen sluttes allerede om nogle Dage. Følgen bliver sandsynligviis altsaa, at denne Rigsdag lægger sig til at døe, uden at have efterladt sig noget hvilende Repræsentationsforslag, og at denne vigtige Reform derved bliver yderligere opsat i det mindste 6 Aar, da en Grundlovsforandring, som De ved, ikke maa afgjøres paa den Rigsdag, hvorpaa den foreslaaes. – – C. Sk. Efterat jeg har skrevet dette Brev har den hartmansdorffske Fraction aflagt endnu en Prøve paa sin Magt, og det maaskee den vigtigste under hele Rigsdagen. Da det nemlig blev tydeligt, at Repræsentations spørgsmaalet ikke vilde kunne gjennemgaae det forstærkede Constitutionsudskud, var der endnu den Udvei tilbage, at andrage hos Regjeringen om til næste Rigsdag at udarbeide et Forslag i denne Sag, hvilket i saa Tilfælde kunde foretages og afgjøres af samme Rigsdag. Constitutionsudskudet havde i den Anledning forfattet et Andragende til Hs. M. Kongen; men da dette blev foretaget paa Riddarhuset, blev det efter en livlig Discussion afslaaet med 87 Stemmer mod 53. J Præstestanden har Andragendet endnu ikke været for, og i Borgerstanden blev det begjæret lagt paa Bordet, d. v. s. udsat til næste Plenum, af Aristokraternes gode Ven og Velynder Borgmester Lagergren. Uden at bryde sig herom, besluttede imidlertid Borgerstanden efter Hr. Petre's Forslag med 31 Stemmer mod 10 at indgaae til Hs. Majestæt Kongen med en Skrivelse, i hvilken Standen henleder Hs. Majestæts Opmærksomhed paa det Forslag, hvorom Borger- og Bondestanden ere blevne enige. Bondestanden har bifaldet Constitutionsudskudets Andragende og tillige ved Acclamation forenet sig med Borgerstandens Skrivelse til Kongen. - Et lille Efterspil har fundet Sted paa Riddarhuset i Anledning af den kgl. Sanction af den lige Arveret. Baron Tersmeden, som hører til den venstre Side, havde nemlig i god Hensigt, men noget overilet, for at berolige "de Forskrækkede, foreslaaet at den nye Lov ikke skulde have tilbagevirkende Kraft med Hensyn til "Giftoratten" (Mands eller Hustrues Andeel af Boet), forsaavidt de allerede indgaaede Ægteskaber angik. J den Anledning opstod for den hundrede Gang en ny Discusom den lige Arveret, og Hr. Hartmansdorff tog sig den Frihed at foreslaae en Skrivelse til Kongen om at tilbagekalde hele den nye Lov. Kammerherre Grev Anton Gyldenstolpe, den for sit Græderi saakaldte Hofprædikant, understøttede paa det meest Rørende Forslaget og tillod sig den mærkværdige Yttring, at Regjeringens Beslutning i denne Sag beviiste, at de høie Vedkommende ikke toge i Betænkning endog at stadfæste Stændernes uoverlagte Beslutninger." Landmarechallen saae sig nødt til med sin Hammer at kalde Kammerherren til Orden og at afvise Hr. Hartmansdorffs uforskammede Forslag som inconstitutionelt, da der under samme Rigsdag ikke maa andrages paa en fattet Beslutnings Ophævelse. Opfordring til ædle Medchristne.