Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-12-27
(Fortsættelse.) Jblandt de Gienstande, som ere værdige til det lærde Europas Opmærksomhed, var det een af de vigtigste, nøiagtigt at bestemme de geographiske Beliggenheder; man har anvendet megen vedholdende Flid paa dette store Arbeide, og man har betient sig af de Midler, hvorved man kunde være sikker paa at det blev udført med Nøiagtighed. Det er tildeels bygget paa astronomiske Observationer, som bestemme Byernes og de mærkværdige Stæders Beliggenhed Disse Operationer, som man skylder prøvede Talen ter og den meest værdige Nidkiærhed bleve foretagne midt under Krigens Tummel og i fierne Provinsen, hvis Betvingelse endnu var nye og usikker. Man har flere Gange været nødt til at lade Vaabnene træde i Stedet for de geometriske Jnstrumenter og paa en vis Maade at trættes om eller erobre det Terrain, som man skulde opmaale. Ægypten var bleven befriet fra den Magt, som undertrykkede det; de Fornærmelser, som vare tilføiede den Franske Nation vare blevne hævede og man havde Grund til at haabe, at disse Begivenheder ikke skulde antænde en Krig med den Ottomanniskee Regiering. Denne skiønne Provins havde og saa virkeligen været et Bytte for nogle Slaver, som tragtede efter Uafhængighed, og som ved en uafladelig Forhaanelse fornærmede deres Souverains Majestæt, ligesom tillige Lovens og Religionens. Paschaen, som de skulde adlyde, var kun deres Fange og et unyttigt Vidne til deres voldsomme Handlinger, som altid forbleve ustraffede. Den Magt, hvorom de trættedes med hinanden, blev den sædvanlige Belønning for Utaknemmelighed og Forbrydelse. Dersom det lykkedes en af dem ved Sværd eller Gift at giøre Ende paa alle sine Velgiørere og sine Rivaler, saa var dette Held et Signal til en aabenbar Rebellion imod Porten. De meest Lydige forhalede med at erlægge den svage Tribut, som Porten forlangte, og de Øvrige vægrede sig aabenbart derfor, de udtærede ved deres Udsugelser den indenlandske Handel, ligesom den med Europa, Arabien og Afrika, Agerdykningen og alle nyttige Konster og de øvede over Nationerne en forhadt og tøileløs Myndighed, De Franske Armeer havde mere befriet Ægypten end erobret det. Dette ulykkelige Land, som tilforn havde værer frugtbart til ingen Nytte, gik hurtigt over til en lykkelig Tilstand. Udfaldet af denne Revolution, som kun een Magt i Europa havde Grund til at frygte for, var ikke stridende imod det Ottomaniske Riges Jnteresse, den skulde, tvertimod have forøget dets Jndtægter og befæstet dets Maai to vigtige Provinser. Hoffet i Konstantinopel gurd, foretrække sine ældste Allierede for oprøriske Under dersaatter; langt fra at tabe Ægypten og Syrien, skulde det i en vis Henseende have erobret det igien det saae, at der under Beskyttelsen af en mægtig Armee og som var ledsaget af alle Occidentens Konster, blev oprettet et Establissement, som kunde forskaffe begge Nationer umaadelige Fordele, og som kunde vedligeholde det Ottomanniske Navns Glands i Asien og Afrika, men disse Bevæggrunde bleve ikke tagne i Betragtning: da Rigets Embedsmænd, som vare skikkede til at bedømme dem, bleve afsatte og forviiste Seieren til Søes ved Abukir, hvis Fordeele en duelig Politik vidste at overdrive, bestemte denne Beslutning, som endnu den Gang var uvis, Porten overlod sig til Jndflydelsen af Frankeriges Fiender, som meddeelte den sin Uroe, og den blev snart ledet ind i en Krig og i en Alliance, som var stridende imod dens egen Jnteresse. Chefen for den Franske Expedition havde anvendt de største Bestræbelser for at forekomme dette Brud, han rettede sine Vaaben imod Portens Fiender alene og lod Storherrens Magt respektere, som den lovmæssige Overherre og holdt omhyggeligen de religiøse og polittiske Sædvaner oprette. Hans Armee opererede i Ægypten som Hielpearmee for Porten; aldrig har denne Provins været bedre administreret, aldrig har Udøvelsen af dens Gudsdyrkelse været mere begunstiget, aldrig har den adlydt Chefer, som vare mere tilbøielige til at erkiende Konstantinopels Autoritet. Men hans Forudseenhed, kæmpede alene imod alle Forhindringer, og han blev ikke understøttet i Frankerige uden af Planen til en Underhandling, som var utilstrækkelig og seendrægtig. Han formodede under disse Omstændigheder, at man snart vilde komme til at forsvare Ægypten, imod en betydelig Magt, og han fattede en Plan af en overordentlig Dristighed, nemlig at forekomme dette Angreb og at bringe Krigen lige indtil Hiertet af Syrien selv. Dette Land stod tildeels dengang under en Mands Herredømme, som ved sin Grusomhed og Troløshed var bleven berygtet over hele Orienten. Ahmed Ge zar havde i en lang Tid været en Slave i Kairo, hvor man havde straffet ham for Huustyverie, han var udmærket, selv iblandt Mamelukkerne, ved sit overordentlige Hang til Bedragerie og Grusomhed, og havde efter hinanden forraadet Aly Bey, Druserne, Araberne og Hoffet i Konstantinopel. Han var den Gang Gouverneur i Seida og residerede i Akre, det gamle Plolemæus, Han lod som han antog sig de Ægyptiske Beyers Sag, og skiulede de meest ærgierrige Projekter, under det Tilbud at ville anføre den Expedition, som blev organiseret imod den Franske Armee. Jmedens disse Tilberedelser, foruroeligede Lille Asien og Syrien, lod denne Pa sch i Forveien sin Avantgarde besætte GrændseFæstningerne; han var langtfra at forudsee, at han vilde selv komme til at føre en Forsvarskrig. Alt forkyndte at Ægypten skulde blive angreben fra Søesiden, saasnart som Aarstiden kunde giøre det mueligt at udskibe Tropper, men vilde paa samme Tid lade de Tropper rykke frem, som vare forsamlede i Syrien og de, som Beyerne endnu kunde have tilbage i Said Over Ægypten). Overgeneralen, som havde giennemskuet de Allieredes Planer, giorde den Slutning, at man endnu maatte lade nogle Maaneder hengaae, inden man kunde foretage nogen Udskrivning og besluttede hurtigt at falde med 12,000 Mand ind i Syrien, at adsplitte den Krigsmagt, som man der havde forsamlet og derpaa at komme strax tilbage for at modsætte sig den Expedition hvormed Kysterne bleve truede. En saadan Plan kunde ikke udføres uden med en uforfærdet Armee, som var vel exerceret i alle krigeriske Øvelser, og virkeligen den omstændelige Historie af dette Feldttog fremviser ogsaa uhørte Træk af de Franskes Tapperhed. Man maatte trænge frem under et brændende Klima paa hiin Side af en umaadelig. ubekiendt Ørken, og hurtigen overfalde og indtage et fremmed Land, som var forsvaret af en overlegen Styrke. En Engelsk Flaade beherskede Havet: Jndvaanerne i Byerne og de omflakkende Arabere vare bevæbnede imod os. Dette fiendtlige Land indeholdt Jntet, som jo var imod os, og vore Soldater kunde ikke giøre et Skridt uden at støde paa nye Forhindringer. De rykkede hurtigen frem i den store Ørken, som adskilte dem fra Syrien. Kastellet deelArych havde kapituleret; Byen Gazza underkastede sig; man bemægtigede sig Joppe med stormende Haand, man satte sig fast i Havnen ved Kalffa; man forefandt i disse Byer og paa forskiellige andre Steder Munition og Krigsapparater, betydelige Magaziner og alle Slags Provisioner. De første Divisioner af den fiendtlige Armee, som vare understøttede af Mamelukkerne og Araberne, vare allerede rykkede frem i denne Deel af Syrien. Overfaldne i deres Leier og bestandigt drevne tilbage, forlode de tilligemed Fæstningerne, hele Artilleriet og de Materialier, som den projecterede Expedition imod Ægypten udkrævede. Endelig foretoge sig Anførerne for de Tyrkiske Tropper, som havde et meget talrigt Kavallerie, at forene deres hele Magt med disse deres Medforbundnes, og at føre den imod de Franske, imedens disse beleirede Byen Akre, til hvilken Ahmed Gezzar havde retireret. Men Overgeneralen kom dem endnu i Forveien og holdt det for nødvendigt at levere dem en afgiørende Bataille og drive dem tilbage til Damaskus; da de i samme Øieblik bleve angrebne paa de fierneste Punkter, saa kunde de ikke modstaae disse saa heftige og uventede Bevægelser; de saae sig med eet adskilte fra deres Leier, berøvede deres Magaziner og ligesom omringede fra alle Sider. Flere tusinde af dem faldt i Slaget, ved Esdrelon eller i de foregaaende Fægtninger; de andre kunde neppe finde deres Frelse i en forvirret og hovedkulds Flugt. De Franske havde bemægtiget sig i Forveien de Stæder, som kunde have tiene Fienden til et Tilflugtsted; de erstattede det for en Deel ved den utroelige Hurtighed hvormed de marscherede, og det syntes at der ikke var noget Punkt paa Krigstheatret, hvor de ikke kunde forsamles. Dette seierrige Udfald af disse Fægtninger tilintet giorde Ottommernes sidste Forhaabninger og opfyldte de Nationer med Skræk, som de havde allieret sig med; Levningerne trak sig tilbage over Jordan og udbredte Skrækken til de længst bortliggende Provinser. Paa samme Tid som endeel af vore Tropper fægtede saa hæderfuldt, vare de Tropper, som vare blevne tilbage i Ægypten, beskjæftigede i hele Landets Udstrækning, lige fra Syrien til Havet. Englænderne giorde et forgiæves Angreb paa Suez; man drev Araberne fra Mekka tilbage; man tilende bragte Erobringen af Said; man undertrykkede de oprøriske Bevægelser, som havde yttret sig i de nordlige Provinser og en forstandig og virksom Forsigtighed vaagede over Alexandriens og Kysternes Forsvar.