Aalborg Stiftstidende, 1837-08-15
Man kan ikke andet end finde, at Hannovers nærværende Konge gaaer til Værks med raske Skridt, og at Følgerne af nogle af disse vel turde være betænkelige, saavel for ham selv, som for Nabostaterne. Skjøndt hans Reformer i den Militaire for største Delen sætte dette paa preussisk Fod, behage de dog ikke i Berlin, hvor man er af den Mening at de i alt Fald ei burde følge saa raskt paa hinanden. Disse hannoverske Anliggender vække og spænde Opmærksomheden paa flere Steder. J Wien gaaer allerede i længer Tid det Rygte, at en Conferents mellem samtlige Ministre fra de større Hoffer vil finde Sted der, strax efter Fyr Metternichs Hjemkomst fra Badet. Vel trænger dette Rygte til Bekræftelse, men de vigtige politiske Begivenheder, i Spanien, England, Hannover og nu senest paa Sicilien, medføre Forviklinger nok til at man kan ansee en saadan Conferents for sandsynlig. Øieblikkets politiske Conjuncture beskjæftige ogsaa for Tiden den franske Presse. Ministerietøver med at anordne Valg til et nyt Kammer. Denn Opsættelse fremkalder adskillige Raisonnements i de selvstændige Journaler, i hvilke da Europas nærværende Stilling, bliver drøftet. "Messager, indeholder i en Artikel Følgende: Bevæggrundene, der ansees for at bestemme Regjeringen til Opsættelse med at fornye Kammeret, fortjene nærmere at undersøges; thi det er vist, at den udvortes Politik bør tage i alvorlig Betragtning, i det Øieblik, man vil gribe til en saa vigtig Forholdsregel, som den, at sammenkalde et ny Kammer. Men netop de Bevæggrunde, der udspringe af den udvortes Politik, synes snarere at paaskynde end at maatte forhale Udførelsen af benævnte Forholdsregel. Vel skimtet man overalt i Europa Symptomer, der ere foruroligende forde Conservative, men endnu ere de ikke traadte frem i en saadan Forening af Kjendsgierninger, at de kunde have nogen særlig Jndflydelse paa det større Antal Vælgeres Lige, gyldighed, medens man maaske længere hen, hvis man oppebier deres fuldkomne Udvikling, vil see sig nødt til at foretage de almindelige Valg, midt under Begivenhedernes Gjæring. Man behøver kun at kaste et flygtigt Blik paa Europa, for at blive to betydningsfulde Kjendsgierninger vaer Saaledes er det vist, at begge de Principer, mellem hvilket Julirevolutionen antændte Kampen, for Øieblikket endnu et langt fra at nedlægge Vaabnene, synes de endogsaa at søge Tilnærmelse til hinanden, saa skeer dette kun for at formindske den materielle Afstand, der hindrer dem fra at træde i Kampen mod hinanden, Ansigt til Ansigt. Dette er den ene Kjendsgierning. Den anden er den, at Frankrig stedse meer og meere seer sig omkredset af denne dobbelte Bevægelse; det stræber at afsondre sig og indretter, midt i denne Stræben, Styrelsen af sine Anliggender saaledes, at det tidligere eller senere maa bukke under for Begivenheders Magt, som det ikke meere kan beherske, og tilsidst er udsat for, at see alle de Kræfter, som med afvexlende Held gjøre hinanden Overmagten i Europa stridig, vendte imod sig selv. Vi have sagt, at begge de Principer, som bekæmpe hinanden, vinde Terrain, hver paa sin Side. Paa Spørgsmaalet, hvorledes dette er muligt, svare vi, at der, imellem de tre store Stater i det østlige Europa, hvis Forbindelse besegles af den hellige Alliances Grundsætninger, og de constitutionelle Lande i Vesten, som ved Quadrupel=Alliancen danne en nødvendig Modvægt, strækker sig en Bone, der beherskes af en Art Neutralitet eller Sløvhed, men paa hvilken baade Østen og Vesten udi øve Indflydelse, og hvor begge de fjendtlige Principer, forinden de geraade i Haandemæng, kunne tage Angrebs= og Forsvars=Stillinger. Hvad har Frankrig vundet ved sit System, Intet. Vanskelighederne for Hertugen af Orleans, ved at indgaae en Forbindelse, have beviist det og Dynastiets Organ, Journal des Debats, har endnu, for ikke længe siden, reent ud erklæret, at Frankrig endnu har de samme Fiender som 1831. Vi gjentage det: Begge Principer ere i Anmarsch mod hinanden og Øieblikket, da de træffe sammen paa Valpladsen, maaskee ikke meere langt borte. Det vilde være en Ulykke for Frankrig, om dets Jnteresser og dets Ære i det critiske Øieblik endnu vare anbetroede de samme Hænder, som undertegnede Tractaten i Afrika, Det vilde være en Ulykke for Magthaverne selv, om de, ved Indtrædelsen af truende Begivenheder, som deres falske og daarlige Politik ikke kunde beherske, endnu skulde bestaae Prøven af almindelige Valg til et nyt Kammer. Af disse Grunde troe vi, at Forholdene til Udlandet snarere ere af den Art, at de maae paaskynde, end forhale Valget af et nyt Kammer!