JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1804-01-01
Uordener. 1) Fra Laboratorium og til Jensens Plads er ingen Løgter. 2) Paa Hjørnet af Skvaldergaarden og Kanalen er en glubsk Hund. 3) Hjørnehuset af Bredgade og Garnisonspladsen, NB. ikke Lindenkrones Gaard, har intet kjendeligt Nummer. 4) Udenfor Lindenkrones Gaard staaer for Hjørnet til Garnisonspladsen en Lygte, som vist vilde gjøre mere Nytte, om den drejedes saaledes ud fra Hjørnet, at den ogsaa kunde lyse paa Pladsen, da den nu kun lyser paa Gaden. 5) Nylig er Landkadetakademiet paa en Maade oppudset. Ved denne Lejlighed har Maleren begaaet den Fejl at maale Ordet Norgens Gade istedet for Norges Gade, som er det rette Navn. Det andet er en Pøbelfordrejning. 6) J Bredgaden, men især i Amaliegaden er midt i Kørebroen nogle forskrækkelige Huller. Et saadant Hul kunde maaske koste 1 til 2 Mark at udbedre, og nu gjør det kanske 2 Marks Skade paa hver Vogn, af nogle tusende, som i et Aar plumpe deri, uden at tale om hvad Hestene lide. 7) Naar man engang den Omplankning i Bredgade ved Muren ligeover for Hospitalet skal borttages? Den har nu staaet saalænge og endnu et intet gjort ved Muren. 8) Paa Tolbodvejen er paa Gaarden No. 79 Lit. B. en Tagtud, der ender sig med en Spøjte lige i Porten. Ejeren bedes at lade den forlænge i til 2 Alen. 3) Uden for det saakaldte Silkefabrik i Amaliegaden er to Uordener 1) at Fortogsfliserne ligge saa hældende, at sikkert mangt et stakkels Menneske vil lægge sig derpaa, hvis de ikke lægges lige for Frosten. Herom er før bedet i disse Blade, men uden Følge. 2) At Brettet over Renden fra Gaarden staaer nogle Tommer over Fortogets Højde, som er en Ting der slet ikke bør være. 10) Det var at ønske at et Par Brolæggere maatte befales, med en Jomfru at overfare Fortoget i Bredgade, især uden for Hospitalet, katolsk Kirke, og Kirurgisk Akademi, hvor det er yderst elendigt.
Politivennen, 1805-01-01
Forslag Befordringsvæsenet angaaende. (Efter Jndsendt.) Den i Politivennen af 6 d. M. No. 357, paaankede Ligegyldighed for Anordningens Bydende, som allerede finder Sted, ikke allene ved Befordringen af de saakaldede Extraposter, men ved selve de kongelige Agtposter, (saaledes skjønnedes ikke rettere, end at 2, af de 4 Postillioner, som Tirsdagen d. 9 d. M. befordrede den norske Agepost, manglede den ene Mundering, og den anden Horn, vil ikke let kunne hæmmes, paa anden Maade, end denne, at det alvorligt befales, at ingen til en Station ankommende Postillion, maatte antegnes til Returfragt, forinden han til vedkommende Post eller Opsynsbetjent havde viist, at være forsynet med de befalede Mundering, Hat med Plade, og Horn, NB. Horn som kan blæses i, og ikke som ofte er Tilfældet en sammenbanket Ting der blot hænger for et Syns Skyld, hvilket denne maatte bevidne paa Timeseddelen, ligesom og den for Turen tilkommende Fragt, heller ikke maatte udbetales, naar bemelte Timeseddel manglede fornævnte Paategning.
Politivennen, 1805-01-01
Noget Helsingørs Agepost angaaende. (Efter Jndsendt.) Da det kongelige General Post Amt, vedvarende viser saamegen Omhu for Rejsendes Begvemmelighed, vil ønsket af mere Bekvemmeligh d ved de Vogne, som befordre den daglige Post, heller ikke være forgjæves. Saavidt Anmelderen mindes, har dette Kollegium allerede i Aaret 1778 fra Jttehoes Ejeren ladet forskrive virkelige fuldkomne Holsteenske Vogne med Kurvefadning til Brug for Ageposterne, hvis Form Kontrahenterne, som befordre disse Poster, bleve paalagte at følge for Fremtiden. Men Tid efter anden, have disse ladet sig gjøre snevrere Vogne med Fjællefading, og saaledes sees nu 2de nye Vogne anskaffede til Helsingørs Posten, der ikke allene have den Ubehagelighed, at de ere for snevre, og Sæderne derved for smalle til 2 voxne Personer, naar disse ere fersynede med fornødne Vinter Rejseklæder, men endnu denne, som meget overgaaer den anden Ubehagelighed, at Fjællefadingen foraarsager saadan utaalelig Allarm og Rummel, at det paa denne 6 Mile lange Steenvej er en sand Pine for Hoved og Øre.
Politivennen, 1805-01-01
Nogle Postspørgsmaal, som ønskedes besvarede. (Efter Jndsendt.) En Mand her fra Staden, som for nogle Dage siden var Øjevidne til at nogle fra Helsingør her til med Posten afsendte Hollandske Lærreder befandtes ved Ankomsten i meget slet Tilstand og næsten ganske bedærvede af Regn, fordi det i Helsingør var efterladt at sørge for deres Conservation spørger: om det er eller ikke er enhver Postmesters Pligt under saadanne Omstændigheder at tildække Varene med en Presenning, for at forebygge deres Bedærv, om det saa endog ikkun er en Bievogn hvorpaa de findes? Endvidere spørges: om Postmesteren i Helsingør er eller ikke er forbunden til, at have den fornødne Vægt, til Afbetjening i paakommende Tilfælde naar noget skal vejes, forinden det med Posten afsendes? Herpaa ønskes Svar snarest mueligt.
Politivennen, 1805-01-01
Bøn til Bestyrelsen for Enke Pensions og Gotgjørelses Selskabet. (Efter Jndsendt.) Da nogle Enker af Enke Pensions og Gotgjørelses Selskabet have klaget over, at de nu i 6 Maaneder ikke have nydt nogen Pension eller Hielp i nogen Maade af bemeldte Selskab, og det nu er Flyttetid, at de skulde betale Husleje, Penge for deres VinterBrænde o. s. v. og nu nærmer sig desuden Slagtertiden, men ingen Understøttelse betales, hvorpaa disse Enker dog har bygget i flere Aar; og da man veed at Selskabet dog ejer en Kapital udestaaende, saa anmoder man Dererionen paa bemeldte Enkers Vegne, at udbetale dem strax noget, om ikke alt af deres Tilgodehavende til den fokestaaende Vinter, og siden saasnart muligt det øvrige.
Politivennen, 1805-01-01
Om den i No. 337 anførte Paaanke Helsingør. ikke har Ejeren ladet nedsætte den der ved Skydebanens Vej paaankede Vandtønde men hans Gjenbo. Denne skulde tage imod hins Spildevand, som havde forhen sit Løb tvers over Vejen. Han lod nu lægge nogle Render i Jorden og nedsætte Tønden, i Formening at den skulde tage imod Vandet, som da skulde tage sit Løb igjennem Rendestenen og ikke blive til Hinder paa Vejen. Da det tilsigtede Øjemed ikke er bleven opnaaet, er der ingen Tvivl om at den Paagældende jo vil og inden Vinteren foranstalte denne nødvendige og nyttige Forandring.
Politivennen, 1805-01-01
J Anledning af Sotten i Mallage. Den Tildragelse, som er indløbet i Helsingør at en Skipper og Passager som kom fra Mallaga med et svensk Skib der er bleven anholdt, efter at han var gaaet i Land ved Snekkesten og saavel der, som i Helsingør været i Hus, før han blev anholdt, kan ikke andet end indjage en grundet Frygt. Man seer deraf at hvor vise og vel udtænkte vore Kvarantæne Love end ere, er det dog muligt, at Smitten kan komme her til Landet. At en saadan ublu Stipper bliver tilbørlig straffet kan ikke formindske Følgerne af hans Handlinger. Jndsenderen har hørt den Tanke yttret i denne Anledning, at hvor kostbart det end kunde være, at have ridende Piketer ved Strandkanterne, overalt hvor Skibe kunde komme, var det maaskee det eneste kraftige Middel til at forebygge ulovlig Landgang af Skibsfolk, der komme fra smittede Stæder, og altsaa aldeles ikke for kostbart, naar Øjemedets Vigtighed betragtedes. Uden at ville bestride denne Mening, eller nægte at slige ridende Vagter jo vare ønskelige, troer Anm. dog at burde anmærke, at de ikke vare aldeles tilstrækkelige til en fuldkommen Forebyggelse af Smitten; thi skjøndt disse Pileter vel, forudsat at de vare alle retskafne Mennesker, kunde hindre ulovlig Landgang fra mistænkelige Skibe, saa kan vel ikke nægtes, at Smitten jo uden slig Landgang meget let kan bringes til os ved vore egne Fistere eller Strandboere, hvis Næring det tildeels er, at forsyne Skibe, der sejle forbi eller antre, med en eller anden Fornødenhed. Anm. troer, at det vilde være nyttigt, at ikke allene flere Exemplarer af Kvarantæne Forordningen uddeles, saaledes at ingen Husfader i noget Fiskerleje eller i nogen ved Kysterne beliggende By eller Bolig er uden en saadan Forordning, men at samme endog aarlig til visse Tider af Sognefogderne burde forelæses Almuen ved Strandkanterne, saa at ingen Uvidenhed om Forordningens Bydende blev mulig. Videre vilde det maaskee være tjenligt, at ingen Baad tilledes, fra nogen Havn det være for Lyst eller i Ærinde, at udsejle uden at være forsynet med et gratis paa samme Havns Toldbod meddelt Sundheds Tegn, der ved Tilbagekomsten aflevertes. Ved denne Jndretning blev det gjort retfærdigt, allevegne paa Kysterne, at bortvise og fra Landing afholde enhver Baad, der ikke kunde fremvise et saadant Sundhedstegn. Fremmede, i vore Havne liggende, Skibes Baade maatte ikke meddeles et saadant Tegn, og da ikke tillades med deres Baade at sejle ud af Havnen. De kunde beholde Tegnet, under en eller anden Forevending, og siden naar de havde været paa et mistænkt Sted, misbruge det til Landgang paa vore Kyster. Hvis den omtalte Anstillelse af ridende Piketer langs Kysterne befandtes uiværksættelig, var det at ønske, at Undersøgelsesret og Tvangsret ved Lov gaves Kystbeboerne, mod Skibfolk eller Passagerer, der i Baade gik i Land, uden at være forsynde med Sundhedstegn, og at Fremgangsmaaden dermed bestemtes. Thi det fælde er dog meget muligt, at en slig Landgang kunde foretages, uagtet al venskabelig Afvisning.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal. Naar en Landbeboer er beordret at aflevere Forage til Jægersborg eller anden Steds, og naar man da ved Afleveringen giver overflødig Maal og Vægt, nemlig: til en Tønde Havre 9 Skp. og til et Læs Høe og Halm 18 til 19 Lpd. saa troer man dog at være fri for at blive skreven til Restanse for 6, 7 eller flere Lpd. af det Qvantum som er bleven nylig levert til Jægersborg, og som den derværende Vagtmester, efter sit eget Godtbefindende, selv afsagde Dommen over, enten at betale 1 Mk. strax for hvert Lpd. Høe eller og aflevere det i Natura til Jægersborg, som dog ikke nogen af Delene ere de billigste Vilkaar, thi at køre 4 Mil og derover frem og tilbage, er for nærværende Tid ikke behageligt, da Vejene ere meget slemme. Skulde det ikke være muligt at det Maal og Vægt, som er justeret og tillige er brugeligt i Sjælland, maatte blive gældende for Husarvagtmesteren paa Jægersborg og andre Steder, hvor man bliver beordret at aflevere Forage. Ovenmældte Vagtmester skal have imodtaget en Doceur af 2 Rdl. af 5 Bymænd, for at fritage dem for at køre tilbage igjen med deres Forage til en anden Dag, det behagede ham at imodtage det paa. Den 8te Novbr. 1798 blev leveret til Jægersborg fra mig Forage, nemlig: Havre 3 Tdr. 4 Skpr. 1 1/2 Fjerdingkar. Den 12 Oct. Hø et Læs til 32 Skp. og 13 Lpd. 11 Pd. Overvægten var 5 Lpd. 12 Pd. Halm et Læs til 24 Lpd. og 1 Lpd 9 1/2 Pd. Overvægt 3 Lpd. og 6 Pund. Uagtet dette Overvægt og Maal er jeg dog bleven sagt at skulle skrives til restance. Kirkeværlese d. 29 Oct 1798.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Da i Politivennen har været indrykket nogle Stykker om den seneste Søindrulleringslov, saa troer Udgiveren det sin Pligt, ogsaa i Bladet at anmelde, at den under 21 f. M. igjennem Admiralitetet Udfærdigede Plakat, der indeholder nærmere hvem det er tilladt at Bestemmelse om, fare til Søes som Frivillig, har gjort forønsket Afhielpning, i Adskilligt der i hine Bidrag vedrørtes.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) J Prindsensgade bag Slottet fandtes i forrige Uge, udenfor den ny opbygte Gaard en Planke saaledes lagt, at to Personer paa en og samme Aften, forslog sig slemt paa samme. 2) Udenfor No. 34 i Magstræde er en fra Kælderen over Fortoget udstikkende stor Trærende, som den veltænkende Ejer ombedes at lade skære noget mere af, hvor. ved han meget vil forbinde Publikum. 3) Udenfor No. 27 i Nybrogaden er intet Bret, men to slemme paa Fortoget liggende Jernlænker, som man meget maatte ønske borttagne, ifald ellers intet Bret mere skal ligge der. 4) J samme Gade er udenfor No. 26 et Fortogsbret, som deels er i Stykker, deels ligger meget farligt for Fødderne med sine Jernhager. 6) Den forrige Garderstalds Mure see meget faldefærdig ud i Stikbuerne, hvor deels mange Stene alt ere udfaldne, deels andre sees hængende løse. Jfald som venteligt denne Bygning kommer til at staae længe som Ruin, maatte man ønske et Stakit sat rundt det, for at hindre at Folk ikke gik det for nær. 6) J Silkegaden udenfor den første Gaard paa højre Haand, naar man kommer fra Købmagergade, er istedet for Fortogsbret lagt et løst Bret i Rendestenen, som det er meget farligt at faae Foden paa. 7) Paa det i Vandet staaende Holmens Kapel ere nogle af de hugne Stene ned mod Vandet løse, og al Kalk og Udskælning frafalden.
Politivennen, 1805-01-01
Noget om fremmede Jøders Bortsendelse. Enhver retskaffen dansk Borger maa det glæde, at see Regjeringens gode Hensigter, med at bortskaffe alle fremmede Jøder, der omstreifede Landet med Vare, og derved borttog Næringen fra den i Købstæden boende Borger, der ofte kunmerfuld nok maa fortjene Brødet til sig og sine. Men saa hensigtsmæssig denne Forordning end er, understaaer jeg mig dog at ønske at den ej udstrakte sig til saadanne fremmede Jøder der ere konditionerende som Lærere, og tillige som dem, der ifølge den Jødiske Religions Love, skulle slagte og visitere de Kreature, som skal bruges til Spisning, thi da det er os forbudet at spise Kjød af andre Kreaturer, end dem der ere skaarne af een med Attest fra en Rabiner dertil berettiget, vilde vi i Mangel af saadan en Mand, udsættes for Hunger. Antager man nu, at der i hver Provincial Købstad, hvor der boer Jøder, skal haves saadan en Lærer eller saa kaldet Schlechter, vilde der i det mindste udfordres 50 saadanne Mænd, og hvor skal disse tages fra? J Kbhvn og altona vilde der maaske neppe findes 10, der vare dulige til Børs Moralske Underviisning og tillige til at slagte. Thi det er bekjendt, at disse tvende Stæder selv maa hielpe sig med fremmede Lærerere. Var man nu end ogsaa heldig nok at faae en Mand, der var denne Tjeneste voxen, saa vilde det endda være usikkert om man længe kunde blive enig med ham, thi da han vidste, at man ikke maatte tage nogen Udenlandsk, kunde han daglig forlange mere Løn, og til Slutningen drive det saa højt, som han fandt for godt, endskjøndt han kunde være hengiven til Svir og Laster. Den besiddende Jøde vilde altsaa hos saadan en Mand være daglig Chikane underkastet, og være nødsaget at give ham mere Lin, end han maaske havde Raad til at give. Da det formodes at saadan en Schechter, ligemeget enten Jnden- eller Udenlandsk, ej kan være Staten til nogen Skade, da han blot befatter sig med Jnformation og Slagtning, skulde da Regieringen ej være saa naadig at tillade en saadan Lærer i hver Købstad? Dog med de Vilkaar, at naar han opsagde sin Tjeneste, da at bevise for Byens Øvrighed at have en ligesaadan Tjeneste i en anden Købstæd, men i manglende Fald være nedsaget at rejse ud af Riget, for derved at forekomme at han ikke gav sig til at handle paa Landet eller drive anden Haandtering, man ej kunde forudsee. David Mever i Svendborg.
Politivennen, 1805-01-01
Ønske for Fodgængeren i Frederiksberg. Der har ofte i Politivennen været yttret det ønske, at Sidevejene i Frederiksberg Alleen i aatte gjøres mere be vemme for Fodgængere, og mere fremkommelige i vaadt Vejer. Dette ønske er nu gaaet i Opfyldelse. Sidevejne ere i Aar blevne istandsatte, og fyldes nu med Gruus, som allerede i dette Efteraar har været til betydelig Lettelse for de mange, der enten i Forretninger eller for at spadsere vandre denne Vej. Jndsenderen heraveed ikke bestemt, efter hvis Bevirkende denne Forbedring egentlig er foretaget. Men hvo det end er, saa er det Pligt, offentlig at tilkjendegive sin Taknemmelighed for en saa velgjørende Foranstaltning. Den eneste Hindring, som endnu standser den Vandredes Fremskridt paa denne Vej, er Overgangen over Runddelen uden for Frederiksberg Kirke, samt den mindre Sidevej langs med Kirkegaardsmuren, forbi Kirkebetjenternes Beliger og op til Landevejen. Dette Stykke Vej maae nødvendig passeres, ikke blot af de derværende Gaardsbeboere, men ogsaa af mange iblandt Hoffets Betjentere og flere. Hvor ubehageligt for alle disse, efterat have gaaet igjennem den jævne og tørre Frederiksberg Allee, da tilsidst at synke i det dybe Dynd, som i Regnvejr opfylder Runddelen og den omtalte Sidevej. Jkke fielden er ethvert Fodtrin her forbundet med største Fare for at glide og falde. Og lykkes det end at staae fast, saa bærer i det mindste Fodtøjet saadanne Mærker, at man ikke uden at blues kan vise sig for noget Menneske eller træde ind i noget renligt Værelse. Med liden Forøgelse af Bekostning vilde Vedkommende, som allerede har beviist en saa veldædig Omhyggelighed for Fodgængernes Bekvemmelighed og Gavn, paalægge det vandrende Publikum en ny Taknemmeligheds Forpligtelse, ved at lade Overgangen over Runddelen og den benævnte lille Sidevej forbi Kirken opfylde med samme slags Grus, som nu gjør Alleen saa skjøn og behagelig at passere.
Politivennen, 1805-01-01
Spørgsmaal. (Efter Jndsendt) Naar en Pot Korn-Brændevin kostede 32 ss. da Hveden galdt 11 a 12 Rd. Tønden, hvad bør den da koste nu, da Hveden gjelder 3 a 8 Rd. Tønden?
Politivennen, 1805-01-01
Noget om Vægterraab om Natten. (Efter Jndsendt.) Allerede meget ofte og af flere er der forgjæves ivret imod den lange, ubehagelige og roforstyrrende Raaben paa vore Gader om Natten, ved som man kalder det at synge Vægterversene. At lade sig nedslaae, fordi ens Raad forbigaaes eller foragtes, har aldrig været dette Blads Maade. Ved at igjentage sin Anke har det hidtil overvundet mangen Modstand, og ikke sjelden udvirket forbedrede Jndretninger. J ingen af de store Stæder i Europa Jndsenderen har besøgt, har han hidtil fundet en saa underlig Skik indført som den, ved tankeløse, ofte ganske upassende, og, hvad der endnu er det værste, af 8 Linier bestaaende Vers, der til hver Time udbræges, udskraales, udstammes udhakkes, udbrøles, af meget saa godt udsynges, at sørge for Aarvaagenhed hos Vægtere, og for Tillid til dem hos Publikum. Thi den Hensigt kan dog ikke ligge til Bigrund for en slig Jndretning at vække Folk af deres gode Søvn, for at fortælle dem, at nu har de sovet saalænge, og har kun saa og saa lang Sovetid tilbage. Det kan ikke nægtes, at en søvnig Vægter, ved at frembringe et saa langt Raab, bedre selvvækkes og bringes til en fuld Aarvaagenheds Tilstand, end ved et lille passende Timeraab, men det kan dog ikke findes det bedste, at lade hele Gaden vækkes for at vælle Vægteren. Man forestille sig de ofte indtræffende Tilfælde, hvor en Patient har den største Trang til en liden velgjørende øvn, hvor Læge og Venner glæde sig ved at denne endelig har indfundet sig, og hvor et stærkt og længe vedholdende Raab fra Gaden paa engang forjager den saa længe forønskede Slummer! og man vil vist være ligesaa vred paa Vægterversene som Jndsenderen. Man tænke sig deres Forfatning, der boe paa Hjørner hvor flere Gader støde sammen! Der slipper den enes Raab for at lade den andens skingre i Øret. Selv i Hamborg, en Stad, der i saa mange Henseender maae staae tilbage for København, har man heri en fornuftigere Jndretning, da Vægteren mere fremtaler højt, end udraaber, med et Par Ord, hvad Klokken er slagen. Man tør derfor haabe, at disse Vægtervers, der tildrage os Fremmedes Kritil, der har været Gjenstand for Stikleri baade paa Vers og Prosa, hvorom tit af fornuftige Mænd er ivret, der hindre Borgerens Ro, og ere de fleste Vægtere til en sand Besværlighed, forandres til et simpelt Udraab f. Ex. Vor Klokke er til eller deslige. Allerlettest vil dette iværksættes, hvis vor aarvaagne Politimester, af hvem allerede saa meget er udrettet i den ham betroede vigtige Kreds, maatte sinde ønsket saadant, at det fortjener af ham paa vedkommende Steder at anbefales.
Politivennen, 1805-01-01
Et Par Ord om Hovedvagten paa Hallandsaas. De nylig ved Hovedvagten paa Hallandsaas anbragte Forbedringer og Jndretninger, der gjøre denne Bygning passende til den skjønne Plads den staaer paa, og endnu mere værdig at være Hovedstadens fornemste Hovedvagt, lade Udgiveren dristigen gjøre endnu eet Ønske, som han sikkert haaber vil finde Gouvernørens høje Bifald. Et Par Gange om Dagen haves nemlig ved denne Vagt et Syn, som er langt fra at være behageligt. Fangerne, som der sidde arresterede, skulle gives Adgang til Lokummet. Man seer derved Vagterne udstillede, og et halvt, eller helt Desin Arrestantere i Skjorte, eller Laser, med eet Ord slet ikke pyntede, traske ud af Hovedvagtens Forgaard om i den lille Gade bag Bygningen, og siden sees et lignende Tilbagetog Det er blot den Mangel af en Bagdør paa Bygningen selv, som foraarsager disse Optrin, og en saadan Dør kunde dog bekvemt anbringes, og al Stank fra Gaarden desuagtet holdes ude, naar man blot indenfor gjorde et saakaldet Forslag og en dobbelt Dør. Mænd, som Hr. General Gjede og Hr. Major Kruger, ville ikke finde det for smaat, at afhielpe det her omtalte Vansyn, og ved deres Anbefaling at bringe den foreslagne Forandring i Udførelse.
Politivennen, 1805-01-01
Forslag i Anledning af Højbro. Da det lader, som den nye opbyggende Højbro synes bestemt til at have Vægtbielker, ligesom den hæsselige Holmens Bro, tør man skynde sig at raade Vedtommende, for alting at gjøre en Bom for hver Side af den store Hvælving, og lade dem forud trækkes for, førend Broen begynder at opvindes, da de i Baade derigjennem Farende ellers let kunde faae et dødeligt Nakkestød at Vægtbielkerne. Allerbedst var det, om der slet ikke anbragtes Vægtbjelker, da en Vindebro af det Slags altid er stødende for Øjet, men bliver det end mere ved en Jndretning som nu næsten ikke længer sees uden for Danmark.
Politivennen, 1805-01-01
Om Bygningers Højde i Stæder. Efter Jldebranden i Kbhvn. blev Højden af Borgerhuse bestemt ved Lov, efter Jldebranden i Slagelse er en lignende Jndskrænkning der befalet. Da Grunden til disse Jndskrænkninger er den, at høje Bygninger vanskeligere kunne reddes, og at deres Brand ikke blot derved, men endog ved Letheden af Brandes Nedfald paa lavere, og ved den heftigere Hede, ere farligere end Lapes: - saa kan det ikke nægtes, at de jo bevirke en større Sikkerhed. Betragter man derimod, at Naturen synes at have givet enhver Grundejer Ret til at bygge saa højt han vil, at den hele Højde af Atmosferen over hans Grund er Jngens (res nullins) og det i saa egentlig Forstand at ikke engang nogen Retkyndig hidtil er faldet paa at gjøre et Regale deraf; betænker man det overmaade store Tab det er for Ejeren, at see sig saaledes bunden, at Symmetrien falder bort ved lange Bygninger, naar de ikke kunne faae en passende Højde, at Vaaning desmindre kan erholdes til billig Pris for den Fattige i en stor Stad, jo lavere og altsaa jo mere beskattede Bygningerne ere, at meget frugtbringende Land spares ved høje Bygninger, thi var Kbhvn bestaaende af blot een Etages Bygninger kunde den ikke staae paa hele Amager, - saa synes flere Grunde, end de der hentes fra Brandfarligheden, at maatte opsøges for at anprise Jndskrænkningerne. (Fortsættes.)
Politivennen, 1805-01-01
Ønske om bedre Belysning af Hallandsaas. Da Hallandsaas er saa stor at det er umuligt at Lygterne, paa sammes Sider, og de ved Hesten staaende, kunne gjøre den tilstrækkelig lys, og denne skjønne Plads derfor paa mange Steder frembyder et for slette Handlinger behageligt Mørke, er det intet Under, at der hver Vinter høres fortælle adskilligt om Plyndringer og Begplasters Paasættelser, som man foregiver der at være sket. Slige Fortællinger, hvadenten de ere sande eller opdigtede, have altid hos mange Mennesker en højst ubehagelig Frygt til Følge. Udgiveren vil derfor igjentage et forhen i Bladet gjort, men dengang overseet og nu maaskee glemt, Forslag, hvorved Pladsen uden større Lysnings Udgivter vilde vinde meget. Dette Forslag er, at borttage alle offentlige Lygter fra Bygningerne paa Pladsen og i deres Sted opsætte ligesaa mange paa Stenstandere udenfor Rendestenen. Herved tabte Fortogene intet, og Pladsen fik unægtelig en stor Tilvært i Lys. Vilde man endnu tilføje den Forbedring, som ogsaa samme Gang foresloges, at oprejse, en eller to Favne fra hvert Hjørne af Stalyens Jndfatning, store og smukke Stenstandere, med højt opstilte fire- eller serdobbelt vægede Lamper, saa vandt Pladsen en Sirat, der tillige om Natten ydede en endnu vigtigere Nytte.