Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-02-27
Nyborg. Da Valgforretningen, hvorved 4 Borgerrepræsentantere, 2 Revisorer og 8 Ligningskommissairer skulde vælges, var bleven berammet at finde Sted i Nyborg, bleve Valglisterne paa anordningsmæssig Maade henlagte til Eftersyn paa Raadstuen, hvor ogsaa var henlagt en Opfordring fra Byfogden, Kancellieraad Bierfreund, til de valaberettigede Borgere at lade Valget ikkun falde paa Mænd, der forene sund Dømmekraft og Jnteresse for Byen med Kraft til at hæve sig over at lade personlige Hensyn have Jndflydelse paa dem, ligesom og ikkun at vælge Mænd, der vel besidde Frimodighed, men ere frie for den Svaghed, haardnakket at vedblive eengang antagne Meninger, uden at ville lade sig overbevise om at have feilet, men fremfor alt at udelukke fra Valget Mænd, der enten ledes af Egennytte, eller deeltage i Jntriquer for at vinde enten for sig selv eller for et Partie, eller ere trættekjære, da i de Stridigheder, som saaledes opstaae, ved Anstrængelse af personlige Øiemed Kræfter gaae tabte, der med Hæder kunde anvendes til Byens Tarv, hvilken under slige Feider let tabes af Sigte. Selve Valgforretningen fandt Sted den 20 ds., da Kancellieraad Bierfreund indledede samme ved at tiltale de tilstedeværende valgberettigede Borgere med følgende Ord: "Da Hs. Majestæt, vor allernaadigste Konge, udgav Kommunal=Anordningen af 21 October 1837, styredes han af de samme Bevæggrunde, der udgjøre de karakteristiske Grundtræk af hans ædle og ophøiede Tænkemaade, den Historien ikke vil undlade at fremhæve til hans uforgjængelige Berømmelse. Hans klare Blik lod ham øine, at det friere Kommunalliv, vel benyttet, kunde vorde til uberegnelig Gavn, og han fulgte da sit Hjertes Tilskyndelse, der aldrig kjendte andet Maal end Stræben at lyksaliggjøre Folket. Det vilde være ligesaa utaknemmeligt som stridende mod al historisk Sandhed, om man vilde nægte, at Kongens rastløse Stræben i meer end et halvt Sekel jo har baaret de herligste og meest velgjørende Frugter, men lav og krybende Smigren vilde det være at paastaae, at øde alle hans Bestræbelser have naaet det herlige Maal, han arbeidede for. Dog, hvor saadant Maal ikke naaedes, kan denne Forfeilen ingenlunde nedsætte Kongens ædle Stræbens Værd. Ofte fattede man ikke den høie Aand, der laae til Grund for de med dyb Viisdom gjennemtænkte Lovbud, hvis rette Udførelse maatte have bevirket Borgerheld i den Grad der tilsigtedes. Kun altfor ofte misforstod man, ja vilde endog forsætlig misforstaae selv de tydeligste og klareste Bestemmelser. Uden at ville retfærdigen erkjende det Gavnlige ved det Bestaaende, havde man ikke sjelden blot Øie for Manglerne og Ufuldkommenhederne ved samme, dem man endog bestræbte sig forat overdrive, dog med saadanne Anskuelser kunde man blot nedrive, ikke opbygge, og de sørgelige Følger bleve, at Kongens velmeente Bestræbelser ikke kunde krones med det Held, som hans ædle Hjerte havde stræbt at fremvirke. Om den nye Kommunal=Anordning skal virke til Gavn, og Lykke for Kommunerne og fremkalde ægte Borgersind, der kun kan blomstre og bestaae ved Jnteresse for Byens Bedste, medens der arbeides mod Partieaand, den man ikke tilstæder at gjøre sig gieldende, vil beroe paa den Mand, der uddanner sig i Begyndelsen, da Anordningen skal træde i Kraft, thi den vil siden rødfæste sig mere og meere og derefter gjelde som ufravigelig ledende Stjerne. O at da en Aand, der lader haant om alle smaalige Usselheder, og kun ene har Sands for hvad der er det Rette, maa gjøre sig gjeldende i vort Samfund, da vil Borgerne opfylde den almeenelskede Konges billige Forventninger, og ved at virke, Enhver efter sin Stilling, til Kommunens Bedste, og derved til Befordring af Almeenvellet, ville de værdigen indtage den hæderlige dem anviste Stilling."