JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-22
Hr. Consul A. Gruming i Christiania har atter i den Norske Rigstidande ladet indrykke hans Anmodning om Understøttelse for de ved Bergen, under Haverie indkomne 5000 Mennesker, og tilføier samme en Erklæring i Anledning af en Ubenævnts Erindringer i samme Tidende, af 29de October (Skilderiet No. 90.). Hr. Consulen siger til Slutning: "Om Borgere, som ere uindfødte eller nedstamme fra Fremmede eller Reisende, som opholde sig i de Norske Kjøbstæder, ere saa betænkelige og skadelige for Landet, som han mener, tilkommer ikke mig, som selv er en Udlænding, at afgjøre, men jeg overlader dette til Nationens og Regjenningens Omdømme. - - Mig bekjendt, har skun England ikke modtaget saadanne Udvandrede, og er dette Land, i Henseende til dets betydelige Folkemængde, ei i samme Tilfælde som Norge, hvis Stilling værtimod bedre kan sammenlignes med Ruslands, da de begge besidde mange udyrkede Egne. Ruslands wise Regjering gjør alt Muligt for at trække de Tydske Udvandrede til sig. J. Jeg er ogsaa af den Formening, at hver2) J Frankrige, Holland, mod Rhindreden, i Ham ken 500, 50000 eller flere nye Agerdyrkere og Arbeidere vilde være formeget for dette Land, og det af den simple Grund, at ved en større Folkemængde Landet bliver mere opdyrket, Næringsveiene forøges og Skatterne fordeles paa en større Mængde, og altsaa formindskes forholdsmæssig for En Jeg har ikke alene opfordret alle Nor hver. - ges Kjøbstæder, men ogsaa Kjøbenhavn, Hamburg, Lübeck, Bremen (de sidste 3 for det hele Tydskland) til Bidrag, og det af den Aarsag, at jeg finder det uretfærdigt, at Bergen alene skal bære dette saakaldte nationale Uheld. Jeg har den Glæde, at min Opfordring langtfra er anseet med samme Øine af de steste af mine Medborgere, som af hiin Forfatter, da Bidragene, indbefattet de anonyme, allerede her i Byen i faa Dage have beløbet til henved 3000 Rbd., og til hvis Givere jeg aflægger min hjerteligste Tak Fra Cadix meldes under 29de August, at det Norske Skib Hanna Ebbel, ført af Capit. F. Mes sel, hjemmehørende i Christiania og derhen bestemt med en Ladning Salt fra Alicante, er den 5te i samme Maaned strandet paa Kysten af San Lucar de Barameda. Skibet blev læk i Søen, og Vandet forøgedes i Rummet hver Time, saa at Capit. besluttede, for at frelse sig og den ved en bestandig Pumpen udmattede Besætning, at anløbe Cadix ved Cap St. Vincent; imidlertid satte en Jnsurgent Kaper ombord til ham 15 Spanske Matroser, som den havde taget, og som kom vel tilpas for at understøtte Skibets Folk i Arbeidet, men alligevel kunde Skibet ikke formedelst den tiltagende. Nød bringes i Havn, men maatte sættes paa Grund. Bjergningen af Skibets Effecter skede med største Orden. General-Capitainen over Provindsen og Gouverneuren i St. Lucar skaffede al den Hjelp, der forlangtes. Det Bjergede sendtes paa Baade til Codix, og solgtes der tilligemed Skibets Skrog, som ikke kunde reddes, ved offentlig Auction. burg og flere Stæder holder Keiseren af Rusland Agenter, for at forstrække saadanne Emigranter, som ville hentye til Rusland, endog med Reisepenge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-22
(Slutningen af Overmedicinal BlumenbachsEfterretninger om Lieut. Kotzebue; see forr. No. En anden Øe kaldte han Spiridoffsven, og den antages for at være den samme, som Comm. Byron, kaldte Kong George's Øe, og som siden blev udeladt af Kortet, som ikke tilværende. En stor Gruppe af Øer og forbundne ved Coralrev, kaldte han Ruriksøerne. Neppe har man tabt denne Øekjæde af Sigte, førend en ny, men endnu større, lader sig see i V. t. S., der bestaaer, ligesom hiin, af adskillige, tildeels anseelige, ved store Coralren med hverandre forbundne Øer, og dens Sydside, langs med hvilken man kan seile, udgjør en Strækning af 72 1/2 nautiske Mile. Det er den samme, som Commod. Byron 1765 kaldte the Prince of Wale's Island, og som paa det Arrowske Kort kaldes Dean's Øe, men som nu holdes af Capit. Bournen for den af Schouten for 200 Aar siden opdagede Vitegen Eiland. Lige i Vesten, 15 Mile fra Vestpynten af denne Øe, opdagede Kotzebue endnu en saadan ved Coralrev sammenhængende Øegruppe, der udmærket sig ved den Eiendommelighed, at der midt fra Lagoonen fremrager en stærkt med Træer bevoxet Øe. Opdageren kaldte denne Øekjæde: Krusensternes Øer. Derfra rettede han sit Løb til N.N. V., for at opsøge de af Rogvein opdagede Baumanns Øer som hvis Beboere Forfatteren af den eneste authentiske Beskrivelse over hiin mærkværdige Reise, den meklenburgske Peberkagebager Behren siger: "at de ere for det meste hvide, og de smukkeste og høfligste Mennesker, han, hele Sydhavet har seet. Han saae imidlertid intet Land, og den af engelske Geographer allerede tidligere yttrede Mening, at hine Baumanns Øer og Bourgainvilles Isles des Navigateurs er eet og det samme, maa nu antages for grundet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-22
Den 30 April saae man Penryhus Øerne, som Capit. Sever opdagede for henved 30 Aar siden, men som neppe nogen Søfarende siden den Tid har besøgt. Denne Gruppes Beboere ligne i Skjønhed og Legemsstørrelse Washingtonsøernes Beboere, men de tatuere sig ikke; derimod seer man paa dem dybe blodige Furer, der gjennemskjære hverandre over hele Legemet, hvilket ogsaa omtrent er Tilfældet med visse Negerfolkefærd og Brasilianerstammet. Den 21 Mai opdagedes igjen to Øegrupper, der vare adskilte ved en to Mile lang Canal, der blev gjennemseilet af Kotzebue. Han kaldte den N. Gruppe Kutusoffs, og den S. Suwaroffsøerne. - Overeenstemmende med sin Jnstruction seilede han til Kamschatkar og ankrede d. 9 Juni i St. Peters- og Poulshavnen. D. 12 Julii fortsatte han sin Opdagelsesreise til Norden, og paa sin Tilbagereise agter han, nøiere at undersøge hiint sydlige Øehav.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-22
Ved at fortsætte Eftergravningen i Samdrægtighedstemplet i Rom, er man atter stødt paa nye Jndskrifter, men som kun deelsviis ere at læse. Saa meget kan man slutte deraf, at to Andægtige have offret Samdrægtighedsgudinden, den Ene 5, og den Anden 10. Pund Guld.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-22
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-25
Nyeste. Flidettes Kjøbenhavn. 28 20 100 mk. Fjortende Aargang. No. 94. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 25 November 1817. re.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-25
Om Reformationen og Reformationsfesten. (Fortsættelse; see No. 91.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-25
Vi have nu gjennemløbet et Tidsrum af omtrent otte Aar, hvori den Spire, som Christian den Anden havde lagt til Reformationen, ligesom med Magt vilde voxe op. Men Tidsomstændighederne vare alle saaledes, at den, i det mindste for Øieblikket, maatte undertrykkes i Fødslen. Dog, hvad Gud har sammenføjet, skulle Menneskene ikke adskille, og den af Forsynet besluttede Plan kunde ingen aandelig eller verdslig Magt mere tilintetgjøre. - Man skulde ved første Øjekast troet, at nu, da Christian, berøvet sin Krone, maatte forlade Skuepladsen, vilde Reformationsværket, tilligemed ham, gaae under i Danmark. Den høiere Geistlighed, der havde bidraget saa meget til at styrte ham, anede neppe, at faa Aar derefter den sorte Sky, der var trukket op over den, og som den ved Kongens Fald ansaae for aldeles adspredt, skulde samle sig til en frygtelig Torden; thi til dens Ulykke, maatte just Christians, Efterfølger paa Tronen være en Ynder af Luthers nye=Lære, og fra Tydskland af maatte Reformationen snart udbrede sig til Holsteen, hvis Hertug Kong Frederik var. Han havde desuden i sin Ungdom studeret i Cölln, og var altsaa selv istand til at dømme i aandelige Anliggender. Reformationen var nu ogsaa blevet en ikke blot aandelig, men ogsaa politisk og national Sag. Hierarkiets Fald var allerede længe forberedt, men Regenterne i Europa kunde naturligviis ikke blive enige om dets fuldkomne Omstyrtelse, da her saa forskjellige Fordeele maatte komme i Strid sammen. Men naar en stor, hele Menneskeheden omfattende Sag, først er bleven national, falder det vanskeligt at standse den i sine Fremskridt, thi den kan ikke være bleven national, uden at saa vigtige Gjæringer gik foran, at den, liig en rivende Strøm, vel kan opholdes, men aldrig ganske afbrydes i sin Fart. Falsk er derfor den Paastand, at en stor Statsrevolution, som f. Ex. den nyere franske, blot kan betragtes som et unyttigt Spil af gjensidige Lidenskaber, og at den ingen Frugter bærer eller kan bære, fordi vort svage Syn ei tillader os at see dem strax. Enhver Kraftyttring, som er virkelig national, maa, det vare nok saa længe, vise sine Virkninger; de kunne udeblive en Tidlang, men aldrig falde de ganske tilbage eller opløses i Jntet. At Reformationen nu var begyndt at blive et Nationalanliggende i Danmark, det see vi af de kraftfulde evangeliske Talsmænd, der vovede offentligen at fremtræde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-25
Indenlandske Efterretninger. Ved Gouverneuren over de Kongelige Danske Establissementer i Ostindien, Contre-Admiral, Ridder af Dannebrogen, G. S. Billes Jordefærd, d. 21 Novbr. 1816, blev afsjunget følgende Vers, forfatted af Hr. Rehling. For Talen. Hvi knuser Døden den, som breder Rundt om sig stille Veldaad ud? Hvi blegner den, som kjærlig freder Om Dyds og Retfærds vise Bud, Hvi synker from Retskaffenhed, I Gravens tause Skumring ned? Hvi segner den, hvis fromme Hjerte Hver fremmed Sorg at lindre bød; Der intet andet Ønske nærte End det, at lette Brødres Stød; Hvis hele Daad Velgierning var, Hvis Vandel, Sagtmods Stempel bar. Dog stille, tier, spørger ikke! At Gud er Fader Støvet veed; At Livet kun er Øieblikke, Og at vort Haab er Evighed; At Løn, og Lys og Liv er sat Af Godheds Gud bag Gravens Nat. Hvad er da Tab af korte Dage? Vi bytte dem med evig Fred. Hvad er et Liv opfyldt med Plage, Mod Evighedens Sallighed. Jmod den høie rene Fryd, Som hisset lønner Daad og Dyd? Efter Talen. O, strøm vor Taare, klag vor Smerte, Den Tabte var vor Taare værd, Thi ømt og kierligt var hans Hjerte Og ædel, from hans hele Færd; Hans Jdræt var Retskaffenhed, Hans Liv var Daad, hans Død var Fred. Gud, Lær os alle kjækt at træde Blandt Livets Klipper mod vor Grav, J Dødens Kamp skjenk os den Glæde, At troe, vi brugte hvad Du gav; Som hans da vorde skal vor Død, Og blid vor Søvn i Jordens Skjød.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-25
En af vore yngere haabefulde Forfattere, Hr. J. M. Thiele, fordeelagtigen bekiendt af sin skjønne Opløsning af Justitsraad Baggesens evige Sindbillede, har nyligen udgivet: Prøver af danske Folkesagn, med en Fortale af Prof. R. Nyerup. Forfatteren har under sit Ophold paa Landet: i forrige Sommer havt Leilighed til at samle adskillige 100 saadanne Sagn. Jdeen med at udgive disse er baade ny og heldig, og det vilde derfor være godt, om han maatte blive sat istand til at udføre den. Men dog vilde Anm. ønske, at han vilde bringe disse Sagn, saavidt mueligt, i nogen Forbindelse med den virkelige Historie, hvorved de vilde og kunde blive mere end blotte Sagn. En tilføiet critisk og sindrig Undersøgelse af Kilden til hvert Sagn, vilde meget forhøie Bogens Jnteresse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-25
J et følgeblad til Aarhuus Avis af 18 Nov., læses følgende, med Overskrivt: Jndsendt. "Skjøndt den salige Dr. Morten Luthers egen Afkom skal være uddød, er det dog vist, at der endnu leve Mangfoldige af hans Sidelinie, nedstammende fra Hans Moder: Margrete Lindemann, og det som fortjener især at mærkes - i vort eget Danske Fædreneland. Skade, at hans Levnetsbeskriver: Dr. Joh. Dan. Herrnschmidt i Halle (hvis Skrivt er oversat og udgiven 1760 af Fred. Christian Schønou) har saa ganske lidet om Sl. Luthers Slægtskab. Saa meget er imidlertid unægteligt: at Faderen, den fattige Bergmand og Steenhugger: Hans Luther, og Moderen, Margrethe Lindemann, have havt flere Børn. Nogle og 60 Aar efter M. Luthers Død, i Begyndelsen af det 17de Aarhundrede, blev fra Holland, indkaldet til Sognepræst ved Petri Tydske Menighed i Kjøbenhavn, Dr. Theologiæ, Thomas Lindemann, som skal bestemt have kjendt sin Slægt følge, efter hvilken han i 2det eller 3die Led nedstammede fra bemeldte Margrethe Lindemann. Samme Dr. Thom. Lindemann havde kun to Børn; 1) Kirstine Lindemann, hvis Afkom skal være uddød - og 2) Stephan Lindemann, Hørkræmmer i Kjøbenhavn. Han maae have levet i Midten af det 17de Aarhundrede, henved 1650 til 60. Denne Stephan Lindemann havde 4 Børn; to Sønner og to Døttre; Sønnerne vare: Commerceraad Daniel Lindemann og Christian Lindemann, om hvilke Jndsenderen ikke seer sig i Stand til at give videre Oplysning. Døttrene vare: Magrethe Lindemann, gift med Urtekræmmer Ulrich Tidemann, og Catrine Lindemann, gift med Mag. Jørgen, Gantzel, Sognepræst i Glostrup imellem Kjøbenhavn og Roeskilde. Hun var Moder til Pauline Thomasin - (dette sidste Navn efter Oldefaderen) Gantzel. Samme Pauline Thoma sin kom i Ægteskab med Hr. Jens Blicher. Hun døde 1763, og han 1765, som Sognepræst i Gaverslund mellem Veile og Fridericia. Tvende af deres Børn, der leve endnu, som Sognepræster i Jylland, N. Blicher i Randlev og Jørgen Gantzel Blicher i Vorning, skulle begge godt erindre sig benævnte deres Mormoder: Catrine Lindemann, hvis Navnskaltilhende være forplantedfra Sl. Dr. M. Luthers Hustrue: Catrine v. Borg - og fra Hende igjen til bemeldte Pauline Thomasius ældste Datter: Catrine Blicher, der døde 1766, som En af de første Jomfruer i det da nybyggede Petersenske Kloster i Vimmelskaftet i Kjøbenhavn. Af samme Lindemanske Slægt nedstammede Frue Margrethe Lindemann, der døde som Enke efter Justitsraad Kruchau, og ligeledes Magdalene Lindemann, der lever endnu i Kjøbenhavn i høistkummerlig og trængende Omstændighed, som Enke efter Kammerraad og Renteskriver Thaarup. Hun er nu henved 80 Aar gammel. Saaledes er Margrete- og Catrine Navnene vedligeholdt i den Lindemanske Slægt i 3 Aarhundreder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-25
Omstændeligere og nøiagtigere Oplysning om denne Slægt kunde uden Tvivl meddeles af den grundige Jurist og retsindige Mand, der ogsaa har gjort sig hæderligen bekjendt som Topograph, Hr. Justitsraad Jørgensen i Viborg, som nedstammer fra samme Lindemannske Familie - og formodentligen ogsaa af vor grundlærde og høifortjente Danmark Olding, hvis halvhundredaarige Jubelfest nyligen er bleven høitideligholdt: Abraham Kall."J Fridericia celebrerede Justitsraad og Ridder Bruun med Frue den 7 d. deres Sølvbryllup i deres 12 Børns og øvrige Families Kreds, i hvilken Anledning en stor Deel Huse vare illuminerede, blandt hvilke Hr. Kammerraad og Borgemester Langs Gaard og Apotheket udmærkede sig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-25
Ved den sidstmeldte ulykkelige Jldsvaade paa Billeshauge brændte foruden nogle tusinde Traver Korn 18 Gjæs og 2 Heste, og det var med største Fare, at Man fik de øvrige Kreature reddet. Saavel fra Middelfart som Fridericia indfandt sig Sprøiter til Brandstedet, hvorved saavelsom de brave Brandfolks Anstrængelser Vaaningshuset blev reddet. Tabet for Eieren, den vindskibelige, retskafne og kyndige Landmand, Hr. Eibe, er uopretteligt, og hans Skjebne saa meget haardere, da han samme Tid, Jlden brød ud, var i Fridericia, og ved sin Hjemkomst fandt Gaarden i lysLue. Jlden skal først være udbrudt paa et Sted eller i et Kammer, hvor der laae Høe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-25
Om Aftenen den 13 November udbrød i Neumünster i Holsteen pludselig Jldløs, hvorved 9 Huse aldeles bleve lagte i Aske. Skagelse. J de saakaldte Bjerghuse ved Adelersborg, døde den 26de f. M. en Olding, Ole Larsen, 102 Aar gammel. - Han havde været til Alters samme Dag. Da han gik af Kirken havde han, som sædvanlig, en Mand ved Siden af sig, som støttede ham, men med et faldt han om og var død. Allerede i Aaret 1776 blev han af daværende Adelersborgs Eier givet en Pension for lang og troe Tjeneste, men han vedblev desuagtet frivilligen, indtil for faa Aar siden, at tjene og gaae tilhaande ved Gaarden. Hans Søn, Christian Olsen, der tilsidst ligeledes var Pensionist ved Adelersborg, døde nogle Uger før Faderen, 67 Aar gammel. (Slagelse Av.,(Fortsatte Efterretninger om Høitidelighederne i Provindserne ved Reformations-Jubelfesten.) Udtog af en Skrivelse fra Wordingborg. Hos os blev den anordnede Reformations Jubelfest feiret to Gange. Paa Alteret stod en Pyramide med 20 Lys paa hver Side. Den gik lige op til Spidsen af Alteret og saa atter igjen ned til Gulvet. Ved begge Sider af Alterbordet og Pyramiden var anbragt 2de store Voxlys, og desforuden endeel Sølvstager med Lys udi. Otte af Byens Damer og Cavalierer sang paa Orgelet. Rundt omkring i Kirken vare Krandse ophængte. Aftensangen begyndte Kl. 3 1/2 og varede til 6 1/2. Den forrettedes af den residerende Capellan, Hr. Nascou, der foranstaltede afvigte Søndag et Tractement paa Gjestgivergaarden for alle dem, der havde deeltaget i Jubelfesten. - Om Fredagen blev Festen bebudet med 27 Canonskud. Trompeterne blæste fra Kirkeraarnet den Psalme: "Vor Gud han er saa fast en Borg." - Om Søndag Aften blev ligeledes Festens Ende forkundt med 27 Canonskud. - Om Løverdagen blev Festen høitideligholdt i den lærde Skole. Da Professoren var syg, saa holdt Overlæreren Hr. Wolff en latinsk Tale. 2de Sange bleve afsjungne, en for- og en efter Talen. (Mariboe Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-25
Fladstrands Jndvaanere høitideligholdte Reformationsfesten, ligesom Dronningens Geburtsdag, fremfor de øvrige Steder i Vensyssel, paa en saare høitidelig Maade. Den 30te October forkyndtes Festens Nærmelse ved Kanonskud og Klokkens Ringning. Stædets Præst's korte, men fyndige Tale, saavelsom den fortræffelige Jnstrumentalmusik paa Festens første Dag, fremlokkede mangfoldige Tilhørere paa den 3die Festdag. De Følelser enhver ved denne Leilighed vare besiellede af for Gud og Kongen, lagdes tydelig for Dagen ved den dybe Andagt Enhver viiste. En Deel af Byens unge Herrer bidrog ikke lidet til, i Forening med Stadsmusikant Larsen, som ordnede Musiken, der foredroges disse Høitidsdage saavel i Byens Kirke, som paa Øen Hirtzholmen, til at forskjønne Festen. Til Aftensang paa Festens 3die Dag var Kirken smuk og rigeligen oplyst, og Luther, med sin hele Families veltrufne Portraiter, omkrandset med Grønt, var anbragt i Nærheden af Prædikestolen, hvorunder stod skrevet: Luthers Minde evig grønnes. Gudstjenesten var i det Hele meget høitidelig og Forsamlingen overmaade talrig. Kanonerne gjenlød om Aftenen ved Festens Slutning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-25
Stege paa Møen, d. 31 Oct og 2 Novbr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-25
1817. Ogsaa her feiredes Reformationsfesten i 3 Dage paa den høitideligste Maade. Ved foregaaende Ringen og Kimen med alle Kirkens Klokker, blev d. 30te Oct. om Aftenen, Festens Begyndelse forkyndt, derpaa hørtes fra Kirkens Taarn, under blæsende Jnstrumenter, adskillige smukke Psalmemelodier, der ved det indfaldende Mørke opvakte en majestætisk Høitidelighed. Den 31te om Morgenen tidlig hørtes lignende Psalmemelodier, der kaldte Enhver fra sine Sysler for at ile til Herrens Tempel. Kirken var forskjønnet med mange smukke Grupper af Blomster og Guirlander. Over Choret var nogle Dage i Forveien bygget et smukt Pulpitur, hvorpaa var malet mange smukke Zirater, og blandt hvilke var anbragt Civ. Fiv. FVI. 1617. 1717. 1817., mellem hvilke Luther til Minde om de tre Konger, under hvis Regjering Reformationens Jubelfest er bleven helligholdt. Herpaa fremtraadte i Høitidsdragt et Chor af Byens bedste Sangerinder, Sangere og Musikens Dyrkere, der længe i Forveien havde frivillig og ufortrøden over sig i de til Høitiden bestemte Palmer, og i en til Høitiden passende Cantate. At dette forøgede Festens Høitidelighed ved de skjønneste Virkninger paa alle Tilstædeværende, maatte Enhver bekiende. J denne Kirke, hvor ofte en talrig Forsamling af Tilhørere findes, var i disse Dage overalt saa opfyldt, at Mange maatte staae i Gangene. Den 1ste Novbr. blev holdet Aftensang, ved hvilken Leilighed Kirken var illumineret. Paa Alteret var vor elskede Konges, Frederik den Sjettes Navn, anbragt i et skjønt Transparent, og neden for Alteret saaes tillige Luthers Navn paa samme Maade. Den 2den Novbr. var ligeledes, ligesom de foregaaende Dage, Alt høitideligt. Samme Dags Aften hørtes ved blæsende Jnstrumenter adskillige smukke Psalme melodier, som forkyndte, at Festen var til Ende. Under denne Høitidelighed herskede overalt Orden og stille Roe. Alles glade Ansigter og høitidelige Følelser vidnede om den Glæde og Taknemmelighed, Enhver skyldte Gud og hans Forsorg over sin Kirke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-25
Kjøbenhavns Børs d. 28 November. Cours. Hamb. 2 M. 393, a vista 400. Amsterdam 2 M. 360, a vista - . London 2 M. 16 1/2 Rbdlr. Paris 2 M. - . Spec. 415. Specier solgtes til 24 Rbmk. 12 s. a 24 Rbmk. 14 s., for Committeesedler blev givet (med Rente) 107 pr. 100; Oblig. 95. Norske Rigsbksedler 24. Dito Species. - . Svenske Sedler 6 Rbmk. 12 s. Disconto 8 PC. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-25
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen, hos Bogtrykker Höeckes Enke, i store Helliggeiststrædet No. 144.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-25
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-29
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fjortende Aargang. No. 95 Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 29 November 1817. Forslag til Pengevæsenets Forbedring. Seddelbankerne ere en Jndretning af en nyere Tidsalder; de kunne ikke have til Formaal at indføre et Substituerende for Metalpenge, men vel at udvide og at fremhielpe Circulationen ved Tegn, der i Banken, som udgiver dem, kunne realiseres.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-29
J Følge deraf er og bliver Synspunkten Metal værdie, det vil sige, at rede Penge blive Grundvolden, hvorpaa Seddelcirkulationen alene bør grunde sig, og kan controlleres.