Aalborg Stiftstidende, 1846-11-05
- Den høie Gjæst, Kjøbenhavnsposten" forleden Dag omtalte som forventet af vort Hof, er formodentlig Kronprindsen af Sverrig, der skal have ifinde paa Tilbagereisen, fra Berlin først at besøge vor Kronprinds i Odense og derefter at dvæle noget her. (Fædrel.) Fuldstændig juridisk Embedsexamen. Løverd. den 31te Octbr.: T. Schulz, Hand illand. Vi have tidligere i dette Blad – skrives i Fædrel."- omtalt, hvorledes 23 Bønder paa Holbeks Amt i afvigte Mai Maaned forfattede en Jndbydelse til hele den danske Bondestand, der gik ud paa ved aarlige Sammenskud at holde Udgiverne af de liberale Blade nogen lunde skadesløse for de Udgifter, de have havde i Anledning af Artikler i Bondestandens Jnteresse. Denne Jndbydelse tilstillede de Hr. Fred. Barfod med Anmodning om, at han vilde besorge den trykt for dem, samt læse Correctur paa den. Dette Hverv paatog han sig saa meget hellere efter hvad han i Criminalforhøret bemærkede – som det forekom ham ligesaa lovligt som hæderligt, samt angik et i politisk Henseende interessant Phænomen." For, som han meente, at sikkre de 23 Bønder for en, selv under vore Forhold vistnok neppe tænkelig, men dog ikke aldeles umuligt, Saggivelse, forbød han imidlertid Bogtrykkeren at tage flere Aftryk af Jndbydelsen end de to, der skulde tilstilles Politigjennemsynet, forinden dettes "Foreviist var indhentet. Gjennemsynet beslaglagde imidlertid Jndbydelsen den 11te Juli, og i August Maaned optoges der en Række af Forhører ved Merløse og Tudse Herreders Ret samt ved Draxholm Birk, ikke over de 23 Jndbydere, men overde fire iblandt disse, som de imellem sig selv indbyrdes havde udvalgt til at ordne og forestaae Jndcassationen af de allerede tegnede og forventede Bidrag. J Septbr. og Octbr. Maaneder optoges der dernæst, en Række Forhører i Kjøbenhavns 5te Criminalkammer over Bogtrykkeren, Hr. Michaelsen, over Correcturlæseren, Hr. Barfod (samt over Boghandler Eibe og dennes Commis, der begge, ved en Hukommelsesfeil af Bogtrykkeren, bleve inddragne og skarpt examinerede i en dem aldeles vedkommende Sag, til hvis Gjenstand de end ikke havde den fjerneste Kjendskab. De fire Bønder erklærede sig selv for Jndbydelsens sande og eneste Forfattere, idet de tilføiede, at de ikke vilde opgive, hvad de ikke ansaae sig forpligtede til, hvem der havde ført deres Dictamen i Pennen; Barfod erklærede under Eeds Tilbud, at han ikke vidste, hvem Forfatteren var, saalidt som hvem Afskriveren var, og hos ingen af de Andre, hvem man afhørte, var der naturligviis nogen nærmere Kundskab at indhente. J vort Nr. 208 opkastede vi derfor det Spørgsmaal, om man nu vilde sagsøge de Treogtyve, eller de Fire, eller Barfod, eller – lade Sagen falde. Det Sidste forekom os baade det Rimeligste og Fornuftigste, og med Hensyn til alle de afholdte Forhører, alle de skjønne spildte Anstrængelser, tilføiede vi den trøstende bemærkning, at det var i saa Fald ikke første Gang, at Bjerget vilde føde og fødte – en Muus. Nu har imidlertid Gaaden løst sig, og d'Herrer i Cancelliet, der for nys have recruteret sig med ham, som engang raabte: "Mod Tryk skal Tryk, have fortfaret i at vende op og ned paa hans Sætning, hvilken de stadig have udlagt saaledes, at mod Pressens Tryk skal Cancelliets Tryk. Cancelliet har approberet Reiersens Beslaglæggelse, og Barfod, hvem man har underrettet herom, har forlangt Sag anlagt imod sig – for et Skrift, hvorpaa han kun har læst Correctur!