Berlingske Tidende, 1828-08-26
Rio Janeiro, den 14de Junii. Af de Tydske, som Keiseren havde optaget i sin Hær, var en Afdeling paa omtrent 500 Mand bleven sendt til Pernambuco, for at bruges til Rolighedens Haandthævelse i denne Provinds, men da det viiste sig, at de vare utilfredse med Tjenesten, og derfor kun lidt tjenlige til Øiemedet, bleve de beordrede tilbagetil Rio, hvortil de ankom med den yderste Misfornøielse. Denne udbredte sig snart til Resten af deres i Rio tilbageblevne Landsmænd, og 1000 Mand forsamlede sig larmende i deres Qvarteer, med Vaaben, i Hænderne, og saaledes, at der var al Grund til at befrygte Voldsomheder af dem. Foruroliget herved, bragte Keiseren saamange Tropperssom muligt sammen, og begav sig dermed til Pladsen, og lod Tydskerne spørge, hvad de vilde, hvorpaa da en Samtale fandt Sted. De forestillede, at de vare blevne lokkede til Brasilien, for i Fredelighed at nedsætte sig der, og Enhver af dem havde ventet at turde lægge sig efter den Næringsvei, han syntes bedst om, og skjøndt de gjerne vilde tjene som Landeværn i de Districter, hvor de bleve anbragte, saa vilde de dog ikke lade sig tvinge til simpel Soldatertjeneste, og paa denne Maade sendes bort fra Rio, hvilket de ansaae for et Brud paa den med dem indgangne Contract. De forlangte derfor Løvte om, ikke mere at blive brugte saaledes, men uhindrede, som fredelige Colonister, at turde lægge Vind paa deres Næringsveie. Keiseren afbrød Talen med den Erklæring, at de alle vare Fanger; men Folkene vægrede sig, da de havde Vaaben i Hænderne, ved at overgive sig. Keiseren lod ikke angribe, men beordrede sine Tropper tubage til deres Qvarterer; men da Aarsagen til de Tydskes Opstand ogsaa var bleven bekjendt hos de i en anden Deel af Staden liggende Jrske Tropper, sluttede disse sig i stort Antatil hine, og snart begyndte de alle at fyre langs hen af Gaderne paa de fredelige Jndvaanere. Af disse skulle henved 400 være blevne dræbte eller saarede, førend Keiseren igjen lagde sig derimellem; men da han nu indsaae den trængende Fare, forlangte han Bistand af de Franske og Engelske Krigskibe i Bugten, som leverede en stor Deel Søsoldater, ved Synet af hvilke Oprørerne igjen trak sig tilbage til deres Qvarterer, og en ny Underhandling fandt Sted, som havde til følge, at Keiseren gav dem den Forsikring, at deres Besværinger skulde blive undersøgte, og, om muligt, afhjulpne. J Tillid hertil overgave de sig, og bleve i smaa Afdeelinger afsendte til forskellige Steder, for at oppebie den belovede Undersøgelse. Jngen nægter, at disse udlændinger ere haardt skuffede, ved at tvinges til Soldatertjeneste, som aldeles ikke var deres Hensigt, da de samtykkede i at udvandre til Brasilien, og det er notoriskt, at de, som vægrede sig derved, bleve behandlede paa det Grusomste, idet de bleve sendte til Bahia og andre Egne, hvor de ikke lunde finde Udkomme; man troer ogsaa, skjøndt Omstændighederne derved endnu ikke ere komne for Dagen, at mange af dem ere omkomne af Mangel. J politisk Henseende forekom Mytteriet Kjøbmændene at være et godt Forvarsel om Fred, da det viiste Keiseren, at han ikke vilde kunne bruge disse Tropper, paa hvis Mod og Udholdenhed til at bære Besværligheder han fornemmelig syntes at have regnet.