Københavns Adresseavis, 1761-04-27
Slutning. om det tilkommende Veyrligts Jndflydelse, udi det menneskelige Legeme. Jndogsaa lang Tid førend Frøsten indfalder, op hovner de forhen frosne Lemmer og brekker, Hul, saafremt det ikke i Tide bliver forekommet Dette er saa vist, men tillige saa forunderligt og selsomt, at nogle Lærde derover har holdt sig for at være tvungne til at forsvare de Tanker, at Sielen udregnede Tiden, og siden det ikke kom den an paa et par Uger, gik saa meget tidligere ind i det forfrosne Lem, for at beskytte det for den tilkommende Frost, endskiønt med ulykkelig Følge deraf. Mange Soldater, som ere blevne blesserede i Krigen, fornemmer paa den Tid, naar Veyrliget vil sterk forandre sig, nye Smerter i deres Aar, som vel umuelig kan reyse sig af Jndbildnings=Kraften, siden de ikke har noget klart Forevidende og Veyrligets Forandring. En gammel Beenskade eller Beenbrud begynder paa saadan en Tid at verke og foraarsage Smerter; og hvo som bestandig lader sig aarelade paa eet Sted, han kan deraf forud merke Veyrligets Forandring, at samt me Sted begynder at giøre ham ondt. At ellers emfindtlige Folk forud fornemmer Veyrliget, er bekiendt af den Talemaade, at de siger: de bærer en levende Almanak omkring med sig. Og med faa Ord: jo meere jeg eftertænkte Mueligheden, forud at fornemme det tilkommende Veyrligt, jo flere Tilfælde faldt mig ind, som beviser Vigtigheden deraf, og hvilke tillige vare saa gamle, saa bekiendte, og saa trøværdige, at jeg ikkun fandt nogle faa, som indeholdt noget udsædvanligt og nyt, af hvilke sidste jeg i det mindste vil anføre et: Baron Holberg skriver et Sted i sine Moralske Tanker: "Jeg har kiendt en Officier, som havde mistet et Been i Krigen, og i steden for samme havde faaet et Træbeen igien. Denne Mand bevidnede paa det helligste, at han, naar der forestod ondt Veyr, kunde paa sit Træbeen. fornemme den selvsamme Liigtorn, som han tilforn, havde havt paa den rette Fod." Jngen Kiendere af Jndbildningsskraftens Love skal kunde holde denne Fortælling, hvor latterlig den endogsaa er, for en Fabel. Der findes Folk nok, som har havt ligesaa ulykkelig en Skjebne, og som tilstaaer det selvsamme. Disse. 242. Kiøbenh. Adresse=Contoirs Ef Disse Exempler beviser ogsaa virkelig, at det tilkommende Veyrligt har en sterk Jndflydelse i Legemet. Thi omendskiønt Indbildningsskraften er allene Skyld, derudi, at man har troet at føle en Liigtorn paa et Træbeen; saa maae dog nødvendig i den øvre Deel af Benet, som endnu er der, saadan en Følelse blive foraarsaget af Veyrligets Forandring, som har en Liig, hed med den smertelige Følelse fordum af Liigtornen siden Jndbildningsskraften uden dette Vildkaar ikke heller kunde opvekke den forhen følte Smerte igien Det selsomme og forunderlige i dette Tilfælde beroer altsaa paa samme Grund, hvorfor man med en af brekket, og derover krumbøyet Arm, naar man griber efter noget med Haanden, ikke synes at føle samme paa det Sted, hvor Haanden virkelig er, men i den lige Linie, hvor man ellers skulde have følt det, naar Armen havde gaaet lige ud, og ikke havde været brekiet. Det er altsaa vist og imodsigeligt, at man forudføler og fornemmer tilkommende Veyrligt, og at de allerede tilveyebringer store Forandringer i vort Legeme, førend det endnu virkelig indfinder sig. Men hvortil tiener det da, at jeg har søgt med saa mange Omstændigheder at bevise en Sag, hvorom ingen saa lettelig tvivler, Herfor maae jeg nødvendig giøre mine Læsere Regnskab. Jeg vil til den Ende af disse Betragtninger uddrage nogle Følger, hvilke man hidindtil synes meget lidet at have iagttaget; og dette er det nye, som jeg vil føye til de gamle og bekiendte Sandheder. Mueligt de kan giøre meget dertil, at vi anderledes indretter vore Omdømmer og fattede Slutninger, end man hidindtil har været vandt til at giøre. Det er en næsten gandske almindelig Brug og Sædvane, at man til at bruge Medicamenter, lade sig aarelade, og deslige Forretninger, med mueligste Omhyggelighed udvælger de beqvemmeste Dage, naar Maanen har et got Qvarteer, og Veyrliget er smukt Der findes Folk, som heller vil døe, end lade sig aare lade paa en Dag, naar det er taaget eller Regn=Veyr. Mange Doctores og Læger vide ogsaa selv ret artigt at bevise, at der kan hverken være Lykke eller Held, ved at purgere, saafremt det ikke skeer i aftagende Maane eller Næe, og naar det er smukt Veyr. Den ne heele Opførsel og Forhold er latterlig, naar man betænker, at paa den smukkeste Dag kan følge den allersletteste og verste, ja at ofte den klareste Dag endes med Regn og Uveyr. Da det nu er en afgjort Sag, at dette forestaaende Veyrligt allerede yttrer sin Jndflydelse i det menneskelige Legeme, førend det endnu virkelig er begyndt og indfaldet saa seer man jo lettelig, at det er ikke andet end en blot Jndbildning, naar man troer, at en Aareladen eller Medicamenters Jndtagelse skal bekomme et Menneske bedre paa en Dag naar det er smukt og klart Veyr, end paa en naar det er slet Veyr. Jngen maae troe, at jeg ikkun af en Hændelse har faldet paa dette Jndfald. Ney, En lang Erfarenhed har lært mig, at Folk, som har ladet sig aarelade eller indtaget Medicamenter, paa en Dag naar det var slet og ondt Veyr, har som oftest befundet sig overmaade vel derefter, da derimod mange, som har ladet sig aarelade eller medicineret paa den klareste Dag naar det har været allersmukkest Veyr, har befundet sig meget slet og ilde deraf. Det te bevægede mig til at Veyrliget i Almindelighed ikke pleyede at give Udfaldet; men at det kom meget meere an paa, om et vist Menneske har behøvet at aarelades eller bruge Medicamenter, om han har truffet det rette Val i Medicamenterne og deslige. Det var let at giøre denne Slutning, efterdi jeg ofte iagttog og merkede, at Aareladen eller Medicamenters Brug, som af sex eller otte Personer paa en Dag, ja paa en Time blev foretaget, bekom ikke den ene saaledes som den anden; men at nogle befandt sig meget slet, og nogle meget got derefter. Jmidlertid kunde jeg dog af de fleeste Jagttagelser see saa meget, at det ved den Jndflydelse, som man herved fornuftigviis kunde tilskrive Veyrliget, kom meere an paa Veyrliget, som indfaldt næstfølgende Dag, end paa det Veyrligt, som virkelig fandtes den nærværende Dag. Man tør ikkun i fremt den give lidet nøyere Agt paa sig selv, saa skal man finde, at man af Aareladen eller Medicamenters Brug ikke befinder sig saa got, naar Veyrliget samme Dag eller Dagen efter kiendelig forverres, som naar det enten bliver got, eller forbedrer sig. Paa saadan Maade troer jeg mig at være berettiget til at indføre en nye Orden i Dages Udvælgelse. Jeg raader ingen til at lade sig aarelade eller bruge Medicamenter paa en smuk og klar Dag, og jeg advarer ingen for slet Veyr; men jeg giver meget mere det Raad, at give sig paa saadan en Dag en physisk Anseelse, og i Forveien raadføre sig med de beste Veyr glas. Naar disse spaaer os got Veyr i fire og tyve Timer, saa kan man trøftig lade sig aarelade, og tage hele Apotheket ind; om det endog i samme Øyeblik skulde synes, som hele Naturen heldede til sin Undergang, og Storm, Regn og Uveir vilde for Kiøbenh. Adresse=Contoirs Efter kynde Verdens Ende. Thi man kan tilforladelig troe, at det nærværende Veyrligt har allerede for længe siden forrettet sin Jndflydelse i vort Legeme, og at det forestaaende tilkommende Veyrligt paa samme Tid allerede visselig er i Færd med at virke en heldig Forandring i det menneskelige Legeme og dets Forretninger, som tilforladelig skal befordre og understøtte den gode Virkning af den skeete Aareladen eller Medicamenters Brug. Men dersom gode og tilforladelige Veyrglas tilkiendegiver os paa den Tid, naar vihar i Sinde at ville udføre og iverksette et medicinsk Forehavende, at vi inden kort Tid faaer ondt Veyr: saa maae man for alting ikke lade sig forføre af det smukke og behagelige Veyrligt, som virkelig er forhaanden; men man maae med Taalmodighed bie, indtil Veyrglassene giver os Haab om bedre og smukkere Veyr. Jeg holder for, at mange Læger kan med Nytte betiene sig af denne Grundsetning, om det tilkommende Veyrligts Jndflydelse i det menneskelige Legeme, samt derved ogsaa opløse mange Problemata, som ellers ikke ere saa lette at forklare. Man veed ofte ikke hvorledes det gaaer til, at Folk befinder sig meget vel i det sletteste Veyrligt, og derimod befinder de sig ilde i det meget angeneme og skiønneste Veyr, da dog det som er tvertimod skulde skee efter Lægedoms Kunstens Regler. Naar de nu ikkun vilde behage, at give nøye Agt paa den næstforestaaende Veyrligets Forandring: saa skulde de mueligt finde denne Vanskelighed opløst i Veyrglasset. Et fugtigt Veyrligt forhindrer Uddunstningen; imidlertid finder man dog, at saa danne Folk endog undertiden i det fugtigste Veyr uddunster got, som ellers ikke ere tilbøyelige dertil. Men almindelig indfalder da inden en kort Tid tørt Veyr ligt. Og saaledes er det beskaffent i mange hundrede andre Tilfælde. Af det, som jeg hidindtil har sagt, kan mine Læ fere selv uden stor Umage dømme, paa hvilken Tiid de allersikkerst kan bruge Foraars= og Efterhøst=Cuur. Thi da deslige Curer almindelig varer i sex til otte Dage, saa kan man ikke med Veyrglassene allene skaffe sig Sikkerhed nok. Man maae altsaa i Almindelighed saaledes dømme om Sagen. En lang Erfarenhed har lært, at Veyrliget er allerforanderligst paa de Tider, naar det er Jevndøgn. Man kan alsaa ikke før haabe bestandigt Veyr, førend nogle Uger for eller efter denne Tid. Derover maae man i Foraaret, naar man vil være ret forsigtig, det vil sige saa meget som, naar man er ret fornemme, ikke for foretage nogen Cuur, førend en rum Tid efter Jevndøgn. Af den Aarsag holder jeg meget af Mai=Curerne, eller de, som i det mindste bliver foretagne efter den 15de April. Host-Curerne maae man begynde efter 15de October, eller ved Augustii Maaneds Udgang; thi September er en foranderlig Maaned, og meget frugtbar paa Sygdomme. Men hvorledes vilde det løbe af, ifald man heller lod Høst=Curen reent fare: Jeg kan egentlig ikke indvende noget derimod; meget mere synes mig, at de endog fortiener at belees, som bruger en Foraars=Cuur, uden at befinde sig slet. Dette vil sige ligesaa meget, som at lade rense og forbedre et Uhrverk, omendskiønt det gaaer rigtigt, blostderfor fordi det for et Aar siden paa samme Tid er ogsaa bleven renset og forbedret, eller fordi andre Folk, hvis Uhrverker begynder at gaae urigtigt, lader samme paa den Tid reengjøre og forbedre. Men hermed vil jeg for alting i mindste Maade ikke have talet nogen fornemme Mand for nær. Jeg vil for ingen Deel heller paadrage mig nogen Apothekers, Læges eller Feldskiers Had og Vrede; Thi det torde blive mig for bittert. Jeg har engang for en Mand, som var en afsagt Fiende af alle gamle Skikke og Sædvaner, aabenbaret disse mine Tanker om det tilkommende Veyrligets Jndflydelse i vort Legeme. Han førte sig min Lærdom paa Timen til Nytte, og jeg forskrekkedes derover, at jeg havde lagt Grunden til saadan en Daarlighed. Thi naar hans Veyrglas spaaede got Veyr: saa gik han ud at spassere paa Marken midt i det allersterkeste Regn og verste Tordenveir, og saasnart hans Glas gav et tilkommende Uveir tilkiende: saa blev han hiemme i sit Huus i det allerangenemeste og skiønneste Veyr. Hvem som denne Daarlighed forekommer urimelig, den beder jeg, paa en saa fornuftig Art at anvende den Setning, som jeg her har foredraget, at han ikke gjør nogen Misbrug deraf. Thi da skal samme forskaffe ham er sand Nytte. Men dersom han vil misbruge dette, saa udbeder jeg mig den Tilladelse, at sige ham: at han just er den Mand, som spatserer i Torden=Veyr, og sidder hiemme i got Veyr.