Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-05-05
Fædrelandet. Provindsialstænderne for Nørre-Jylland. Fortsættelse af Justitsr. Nyegaards Forslag om at sætte Embedsmændene paa faste Gager (S. 286). Kommissarius maatte bemærke, at paa den ene Side de skadelige Følger, som Sportler til Justitsvæsenets Embedsmænd kunde medføre, for en meget stor Deel ere afhjulpne ved de faste Lovbestemmelser, som her, fremfor i mange andre Lande, haves for disse Betalingers Størrelse, i Forbindelse med det Lovbud, at det modtagne Gebyhr altid skal tegnes paa den udstædte Expedition, (hvilket Lovbud, som bekjendt, paa det nøiagtigste efterleves) og at paa den anden Side de Uleiligheder, som blive tilbage, kun ufuldstændigt vilde afhielpes ved det foreslaaede System. Det var aldeles ugjørligt, at inddrage slig Jnkassation under Amtstuen, og det vilde blive altfor bekosteligt at ansætte særskilte Inkassatorer ved hver Jurisdiktion. For den Embedsmand, der vilde nedværdige sig til at tage uhjemlede Betalinger, blev Leiligheden heller ikke mindre end hidtil, der kunde maaskee endog af den Omstændighed, at den anordnede Betaling ikke kommer ham tilgode, tages en Anledning til at give ham en særlig Godtgjørelse for den Umage og ikke sjelden Udgivt, som derved paaføres ham. En Forringelse i de underordnede Justits Embedsmænds Kaar turde neppe være tilraadelig. Kun meget enkelte Justitsembeder indbringe i Middelaar en saadan Brutto=Jndtægt, som i Propositionen er nævnt, af 3 a 5000 Rbd. De fleste af de Embeder, der dog maae henregnes til de bedre, give kun en Brutto=Jndtægt af 2000 Rbd. eller noget derover, og da de bedre Embeder i Almindelighed ogsaa ere besværlige, og medføre betydelige Udgivter til Reiser og Kontoirhold, saa er Jndtægten ikke større end den, der maa ønskes, for at disse Embedsmænd med behørig Virksomhed, Tilfredshed og Uafhængighed ville røgte deres vigtige Embeder. At nogle saa af hine Embeder ere saa fordeelagtige, at Embedsmanden ikke kunde være tjent med saadan Befordring, vilde ikke lægge nogen væsentlig Hindring i Veien for de overordnede Embedsposters Rekrutering fra de underordnede, saalænge dog den større Deel af disse sidste Embedsmænd ikke havde saadanne Embedsindtægter, at de, paa Grund af disse, ei skulde kunne ønske en saadan Forandring. Paa den anden Side vilde den foreslaaede Forandring medføre adskillige mindre ønskelige Følger, navnlig den, at den uden Tvivl i en betydelig Grad vilde falde Statens Finantser til Byrde. Uden Hensyn til de ved den store Mængde af Kasse=Extrakter og Regnskaber og den i Forhold dertil vidtløftige og besværlige Kontrol, at Kassemangler stundom vilde indløbe, at Misligheder i Rigtigholdelsen over Sportlerne lod sig tænke, især da Dommer= og Skriver-Embederne for det meste ere for nede, er det ikke lidet sandsynligt, at Sportel=Jndtægterne efterhaanden vilde aftage, og det er ikke lidet rimeligt, at de Paagjeldende vilde være mindre villige til at give et til Forholdene svarende Gebyhr, naar det gik ind i den Kongelige Kasse, end naar det udgjør en Embedsindtægt for en betydende Embedsmand paa Stedet, og at Embedsmanden heller ikke vilde gaae meget vidt i at drive paa det tilbudne Gebyhrs Forhøielse. Stundom vil et Gebyhr aldeles kunne undgaaes, som nu finder Sted. Saaledes vilde t. Ex. mange Attester og Udskrifter af Retsprotokoller kunne undværes, derved at Man underhaanden lader Vedkommende eftersee det Fornødne eller tage en løs Afskrift. Ogsaa kunne Auctioner benyttes til at tilveiebringe et Eiendoms Salg, uden at Man dog tager Hammerslag, og den betydelige Besparelse af Bekostning, som derved kan bevirkes, vil uden Tvivl blive hyppigere brugt, naar det gaaer ud overden Kongelige Kasse, end naar det er vedkommende Embedsmand, som derunder skulde lide o. s. v. Endnu er der en vigtig Omstændighed at betænke, nemlig at de Forretninger, hvorfor den omhandlede Embedsklasse oppebærer Sportler, ere forbundne ei blot med Uleilighed, men ogsaa med betydelige Udgifter til Reiser, Kontoirhold m.v. Dersom slige Udgifter skulde erstattes Embedsmanden af Statskassen efter Regning, ville de uden Tvivl ikke besørges med den Oekonomie, hvormed Embedsmanden vil vide at besørge dem, naar de gaae for hans egen Regning, og Statskassen, vil derved tabe ikke ubetydeligt. Hvad Geistligheden angaaer, da er det meget tvivlsomt, om det var ønskeligt, at Præsternes Vilkaar bleve aldeles uafhængige af det Forhold, hvori de vide at sætte sig til Menighederne. At Menigheden stundom hævner sig paa Præsten hører uden Tvivl til Sieldenheder. Det vilde iøvrigt neppe heller ganske gaae af Brug, at frivillige Erkjendtligheder ydedes for enkelte Embedsgierninger, ligesom de vist vilde finde sig besværede ved at see hiint Beløb forvandlet til en Ligningsskat, ei at tale om, hvor vanskeligt det vilde være, at finde en rigtig Maalestok saavelsom en Oppebørselsbetjent for slig Afgivt. de Sidens At forvandle Tienderne til en fast Afgivt, uden Ydernes Ønske, turde og have sine Betænkeligheder; thi saa gavnlig end Naturaltiendens Afløsning vil blive i Tiden, i Særdeleshed, for den gode Agerbruger, saa kan den dog medføre øieblikkelig Ulempe for Yderne, blandt andet derved, at Vederlaget i mindre heldige Aar kan komme til at overstige den Qvotadeel af Aarets Produktion, som Tienden skulde udgjøre. Desuden vilde Oppebørslen af Tiendevederlaget være forbunden med høist betydelige Uleiligheder. Efterat flere Medlemmer havde fundet Forslaget utilraadeligt, især hvad Geistligheden angik, og blot tvende fundet det gavnligt, om Toldembedsmændenes Sportler kunde ophøre og erstattes dem ved Gagetillæg, hvorhos det ene Medlem tilføiede, at han ansaae det muligt, at Toldembedsmændene ved at indføre lempelige Fortoldningsprinciper, kunde drage Fortoldningen til sig fra andre Steder, og derved forøge deres Sportler, fandt Afstemning Sted, hvorved det med 38 imod 14 Stemmer blev afgjort, at ingen Kommittee skulde nedsættes i denne Anledning.