Berlingske Tidende, 1767-12-18
Under 2den Novbr. sidstl. har Hs. K. M. igiennem Regeringen udi Giæstadt udgivet: "Forklaring over den under 8de Junii 1767 udgangne Forordning, angaaende Kirke Optius Afskaffelse i den K. Andeel af Hertugdom met Holten, i Herskabet Pinnenberg &c. &c. Hs. M. har fundet Sig foranlediget, at tilkiendegive Sin Villie og Meening i Henseende til bemeldte Forordning, nærmere og høyere bestemt saaledes: 1. Stal Disciplin af Pradskestolen, Kammelhuse) ligesaa vel som den for Altaret ophøre, hvor Steden for de Formuende, som før eller efter Forordninhens Kundgiørelse have noget for tidlig sammen, erlegge 2. Rdlr. til Stedets Kirke, men de Ægtefolk, som dette maatte falde for svart, forskaanes aldeles. 2. §. Et besvangret løst Fruentimmer skal af vedkommende Betient tilholdes, inden 12 Uger efter Barnefødselen at udstaae det i Steden for Kirke-Disciplinen paabudne Fængsel, eller forevise Qvittering for den indsendte Gebuhr. Det Beviis som Øvrigheden skal give hende for udstandne Fængsel, eller og bemeldte Qvittering, forevises Præsten, som derimod antager hende til Sacramentet. Befinder Øvrigheden vigtige Aarsager, helst om Barnemoderen ikke kan forsømme sit eget Barn, eller tiener for Amme, eller om først søges Ægteskabs-Proces med Barnefaderen, da maa den bevlige længere Tid end bemeldte 12 Uger, og derom give hende Attest, paa hvis Foreviisning hun antages til Alters. J Henseende til den udlagte Barnefader, og i Almindelighed, naar først skal afgjøres om Leyermaal er bedrevet, ere de ovenmeldte 12 Uger at regne fra den Tid af, da han er kiendt skyldig til civil Straf. Ogsaa i dette Fal kan Øvrigheden af gyldige Aarsager bevilge Udsættelse. 3. §. Den Anordning, at Stedets Præst skal, imod en af de tvende Slags foreskrevne Attesters Foreviisning, antage en det 6te Buds Overtræder til Altats, er saaledes at forstaae, at han antager den uden Henseende til om Leyer maals Bøderne (die Civilbrüche) endnu ere ubetalte, thi dem at paapasse, beholder Øvrigheden andre Veye og Midler, følgelig rette Præsterne sig ikke videre efter det Sted i Forordningen af 1738, som hid henhører. 4. §. Den Gebuhr, som Præster og Kirkeb tiente pleye at bekomme af de i Kirke Disciplin forfaldne Personer, skal endnu betales dem af Formuende og andre som kunne formaae det. Lige Forklaring over Forordningen af 8de Junii sidstl. er ogsaa for Hertugdommet Schlesvig udgangen. Efterat en høy Haand har haft den Gunst, at communicere os nedenstaaende Document, kunne vi ikke nægte os den Fornøyelse, her at meddele Gienpart deraf; hvormed vi dog ikke egentlig tragte eger eller haabe at kunne forhøyedet Begreb, som vi Danske, ikke mindre end den vedkommende Herres Landsmænd, allerede have om hans høye og ædelmodige Hierte, hvilket den øvede Handling, i hvorræ- og adel den endskiønt er, neppe skal formaa; men fornemmelig skeer det for at recommendere Hr. Rigs-Raad Græve Hamiltons priisværdige Exempel. Documentet lyder saaledes: "Som jeg har haft den Ulykke, og strandet med min Jagt, kaldet Mætte Maria, ved Barsebeck Herregaard (*) Hs. Excellence Feldtmareskalken Græve Hamilton, 2) tilhørig; og har høybemeldte Herre været saa harmhiertig, og ingen Penge taget for Bierge-Løn, heller nogen pro Cento for Vahrenes Værdie, aten og paa des Omkostningen ladet føre dem til Kiøbenhavn. Hermed ydmyg takker dem. Barsebeck, den 22de Novbr. 1767." Hans Rasmussen, fra Randers.