Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-08-18
Fra Jylland skrives i "Fædrelandet: "Den Bemærkning, der paatrænger sig strax, naar Man sætter Foden paa jydsk Grund, og som gjentager sig saa godt som paa hvert Sted Man betræder, er af meget glædelig Natur, Provindsen er aabenbart meget i Opkomst, Man sporer en livlig Fremadskriden til det Bedre i mange Retninger. Dette gjælder ikke blot om Landet, om Agerbrug og Bondestand, men ogsaa om Kjøbstæderne, om Handel og Jndustri; det gjælder ikke blot om den skjønne frugtbare Østkyst, hvis bølgende Marker nu bugne under Himlens Velsignelse, men ogsaa om de af Naturen mere tarveligt udrustede nordlige og vestlige Dele af Landet, ja selv om dets sandige og ufrugtbare, Jndre. Det er høist interessant at see, hvorledes Kulturen klavrer op lige til Bredden af Sandklitternes døde Hav, ja selv ind imellem dets af Marehalm, Havtorn og Hvideriis endelig nogenlunde standsede Bølger, og hvorledes den brune Lyngs eenformige Omraade meere og meere indskrænkes af dristige Nybyggeres arbeidsomme Hænder. Kommer Man til Kjøbstæderne, da bemærker Man ogsaa der en paafaldende Forandring, naar Man tænker sig 20 Aar tilbage i Tiden, skjøndt Velstanden jo vistnok her er mindre ligelig og ikke slet saa almindelig som paa Landet. Enkelte Steder klager Man vel over Tilbagegang, men paa langt flere Steder er Fremgangen øiensynlig fremtrædende i de mange opstigende røde Tage, i Husenes pyntelige Facader, i de ziirlige Boutiker, i de nye offentlige Bygninger og Stiftelser, i Bevægelsen i Havne og paa Torve, i smukke og nyttige Anlæg. Aalborg er en af de Stæder, hvor jeg hørte Klager over Tilbagegang; men hvorvel det vistnok er utvivlsomt, at denne By har tabt ved Ophøret af Sildefangsten i Liimfjorden og endnu mere derved, at den ikke længer er en Stapelstad for det hele nordlige Jylland, saa ere dog flere af de ovenanførte temmelig sikkre Tegn paa Velstand der ligefuldt tilstede, og det lystige selskabelige Liv, som charakteriserer denne By, turde vidne for det Samme, i alt Fald maaskee meere for, at Man der bruger, hvad Man fortjener, end for, at Man Jntet fortjener. Som Exempler paa fremskridende Byer, i det nordlige Jylland tør jeg derimod nævne Thisted, og Nykjøbing paa Morsø, der synes med megen Driftighed at have benyttet Naturens tilfældige Bedrift, Aggerkanalens Aabning. Hvad der undrede mig var i Nibe at finde en næsten ny By, i Stedet for at jeg havde ventet at finde en Samling af Ruiner, thi har nogen By kunnet gaae i Armod ved Limfjordsfiskeriets Ophør, saa maatte det da fornemmelig være denne, der ene levede deraf, og hvor det ogsaa er bekjendt nok, at for faa Aar siden ethvert Huus, der blev udbudt til Salg, enten solgtes for Røverkjøb eller slet ingen Kjøber kunde finde. Hvorledes skal Man nu forklare dette Phænomen? Jeg veed det i Sandhed ikke. Egnens Folk mumle om, at baade Byens Øvrighed og dens Jndbyggere have glemt det afskrækkende Exempel, som Geheimeraad Stemann i sin Tid som Amtmand i Sorø ved sin Jndflydelse hos Frederik den Sjette fik statueret, da en Bondepige halshuggedes for Brandstiftelse paa Pedersborg, Banke. - Blandt de sydlige jydske Byer kan jeg som Exempler paa Fremgang nævne alle de 3, jeg har besøgt, Horsens, Veile og Kolding, men især dog den førstnævnte, der baade udmærker sig ved en meere almindelig. Velstand, end almindeligt er i vore Kjøbstæder, og ved en enig Samvirken imellem Øvrighed og Borgerskab, der desværre heller ikke er meget almindelig. Som Vidnesbyrd om denne smukke kommunale Aand er der blevet mig fortalt, at Man der i faa Dage fornylig har indsamlet 1500 Rbd. i Gaver een Gang for alle, og 400 Rbd. i aarlige Bidrag til en Stiftelse for Borgernes trængende Enker, at Man har sammenskudt en ikke ubetydelig Sum - saavidt jeg mindes c. 3000 Rbd. som Bidrag til Opførselsen af en ny Gomnastebygning og til det samme Øiemeed bevilget Tilskud af lignende Størrelse af Byens og Kirkens Kasse, endelig at Man der har tegnet Actier for 20,000 Rbd. til Anskaffelsen af et stort Dampskib, der skulde fare regelmæssigt paa Kjøbenhavn og paa Rostok. Kirchen- und Schulblatte beretter ifølge Kiel. Corr." at den slesvigske Generalsuperintendent efter Foranledning fra den slesvig-holsteenske Regjering har tilstillet Præster og Kandidater et Circulaire angaaende en for Tiden bestaaende Maade, der ikke kan billiges, hvorpaa Man søger at faae ledige Præstekald. Disse Misbrug bestaae i, at Man besøger hver enkelt Valgberettiget i hans Hjem før Valget og prædiker i Nabokirkerne da det siden 1811 er forbudt at prædike der hvor Vakancen er - for at lade sig høre af Vedkommende, hvilket Præsterne i Nabokirkerne tildeels saaledes have befordret, at de selv hele Maaneder ikke have prædiket i deres Menigheder. Et Værk af den bekjendte blandt de fangne Polakker i Berlin sig befindende Dr. Liebelt, "Jomfruen af Orleans Historie", gjør overordentlig Opsigt i Polen. Der hersker nemlig blandt de lavere Klasser i Polen den Tro, at en Pige skal redde Polen", Knyttende sig til denne Tro er Libelts Bog skreven med et henrivende Sving; den vender sig især til de polske Qvinder som et Opraab om at vedblive i Troen paa Polens Fremtid. Fra Lolland skrives i Loll. Falst. A.: Søndagen den 1 ds. blev Skolelærer Domd. Mess i Sandby overrakt en Foræring, bestaaende i 12 Sølvspiseskeer og en Potageskee, fra en Deel af Sandby Sogns Beboere, - for størstedelen Mænd, som havde nydt Underviisning af ham i deres Skoleaar, – som et Erkjendtlighedsbeviis og en Paaskjønnelse af hans utrættelige Jver og Virksomhed i sit Kald. Den 1 August havde Beboerne valgt, til at bringe Gaven, fordi det paa denne Dag var 31 Aar siden at Hr. Mess tiltraadte sit Embede.