Aalborg Stiftstidende, 1835-04-04
At Danmark, i Løbet af de verdensrystende Tildragelser, undertiden har følt de almindelig udbredte urolige Stemninger, er ligesaa naturligt, som at den beroligende Bevidsthed, Folket har om sin Stilling, saavelsom Regjeringens Maadeholdenhed og Fasthed, stedse har bragt dem til at forsvinde, uden at de have efterladt Spor. Saaledes vil det vel ogsaa gaae med Trykkefriheds-Anliggendet, som for Øieblikket har fremkaldt nogle smaae Bevægelser her, og synes at vække en ufortjent Opsigt i Udlandet. Da de, som have foranlediget dem, forraade et vist Studium at fjernere og nærmere Mønstre, og deres Virken mangler at Originalitet, ligesom dens Betydning enhver Anvendelighed, saa er det saameget vissere, at de ikke kunne have varige skadelige Følger. - Ogsaa her findes, ligesom andre Steder, nogle Anglinge, der, i altfor dristig Selvtillid, troe, at de ikke behøve Erfaring, inden de kundgjøre deres reformatoriske Lyst, og som nedsætte den i og for sig selv roesværdige Stræben efter at opsøge Mangler i Bestyrelsen, og anbefale deres Afhjelpelse, derved, at de igjen selv ophæve den ved Tone, Overdrivelse og ikke tilfredsstillende Motiveren af deres Dadel, og ved deres partiske og takt løse Ødslen med Roes over og Misbilligelse af Regjerings systemer og Personligheder. Af saadanne Elementer bestaaer her den saakaldte Opposition, og ligesom den mere i laante, end i eiendommelige Retninger og Former, kun hænger sig ved Mode=Navne og Mode=Tendentser, saaledes ere ogsaa mange Frugter af dens Virksomhed blotte Laan, fra Fremmede. Vi see dem derfor kun at gaae i Skrankerne mod Phantomer, nemlig Hofadel og Aristokrati, ligesom de ogsaa prøve Besiddelsens Basis, anstille Undersøgelser angaaende Embedsmandens Magt og Rettighederne til dens Overdragelse o. s. v. Men som bekjendt have vi ikke her noget Adels=Aristokrati i hiin Forstand. Adelens Fortrin ere tilgængelige for Alle og ikke knyttede til Fødsel, men til Embedsrang, og af Eiendommen udspringe, kun faa, ubetydelige Forrettigheder. Stor Grundbesiddelse kjende vi ikke, den er tvertimod fordeelt i en høi Grad, og saavel den directe, som den inddirecte Eiendom har sine skarpt betegnede Grændser og sit sikkrende Værn. Paa Embedsmændenes i det Hele meget agtværdige Stand er, de tor man vel sige, Kongens humane Aand forplantet, og med Hensyn til Embedstillingen finder man intet Spor af Vilkaarlighed, Stolthed og Anmasselse. Jntet kan ved mere umodsigeligt bevise den høie Grad af den her bestaaende Skrivefrihed, end at Embedsmænd, hvis Eed lyder meget bestemt, ja endogsaa Ungdommens Lærere, ere gaaede til den yderste Grændse af den opponerende PressebrugDog ere de kun Faa, og et Blik paa de constitutionelle Stater, der foresvæve dem som Jdealer, kunde vise dem den Skjebne, som vilde vente dem der. Kongen har, sin Caracteer og Loven troe, overgivet en af de største og dybest indgribende Overtrædelser til den competente Domstol Bedømmelse. Man er spændt paa dens Dom, som rigtignok kan have den vigtige Betydning, at afgjøre, om den bestaaende Lovgivning i dens Aand og Bogstav giver til strækkelige Midler til, fuldstændig og i alle de Hensyn, som den sociale Friheds Grundlag, Alles Ret og Ro, betinger, at beskytte mod Pressens Misbrug. Det vil neppe nogensinde blive nødvendigt at ophæve Trykkefriheden i Danmark, men Pligt og beføielse retfærdiggjøre aabenbarTæmmelsen af Frækheden til Fordeel for dens egen Opretholdelse. Saalænge Lys og Varme udstrømmer fra den fornuftigt vedligeholdte Jld, fryder hele Naturen sig ved dens oplysende Indflydelse. Men hvis Elementet falder i Uerfarenhedens, Ubetænksomhedens og Ondskabens Haand, da kan det blive de Levendes Skræk. Det er ikke umærkeligt at erfare, at, trods det Monopol Sukker=Raffinadeurerne hos os ere i Besiddelse af, er netoganske nylig et af de største Sukker=Rafinaderier heri Landet, nemlig det Reeske i Aarhuus (hvilket endog med egne Skibe har hentet de raa Sukkkere fra Brasilien), bleve nedlagt.