Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-09-15
Den 18de Julii blev det Russiske Hofs Ultimatum meddeelt Porten. Rusland fordrede deri med Eftertryk, at de Stipulationer, som indeholdes i Tractaterne af Aarene 1774, 1792 og 1812 skulle vedligeholdes og nøiagtig efterfølges, og forlangte et kategorisk Svar inden 8 Dage. Den 19de holdt det store Divan en overordentlig Forsamling i Seraillet, hvorved alle Rigets store Embedsmænd var nærværende. Mødet varede i 4 Timer, og Sultanen blev endnu samme Dag underrettet og Udfaldet af disse Forhandlinger; Divanets Mening gi ud paa, at man skulde erklære Moskoviterne: at Porten havde bestandig nøie opfyldt Tractaterne med de christelige Magter, og især de med Rusland; At de imod Grækerne tagne Forholdsregler maatte kun betragtes som imod oprøriske Undersaattere; at enhver Regiering har Ret til at straffe Forrædere og alle dem, som ville forstyrre den offentlige Rolighed; at de Udsvævelser som Pøbelen har begaaet ere blevne misbilligede af Regieringen; at Jslamiterne have grebet i Masse til Vaaben for at forsvare Religionen og den retmæssige Throne, at Fyrstendømmerne Moldau og Wallachiet ikke kunne rømmes saalænge ikke alle Jnsurgenter der ere ødelagte, og den indvortes Orden og Roe igien tilveiebragt, at havde man anholdet nogle Kornskibe i Canalen, saa var det en Følge af den bydende Nødvendighed, at sørge for Hovedstadens Proviantering, og at det var desuden en Følge af, at de christelige Søerøvere blokere Dardanellerne, og at den Ottomaniske Regiering var desuden tilbøielig til at give de Russiske Undersaattere Erstatning, som derved have beviisligen lidt noget Tab, og at den desuden strax igien vil giøre Seiladsen fri igiennem Canalen - Den 20de kaldte Sultanen, som opholder sig paa sit Lystslot Beschiktasch ved Bosphorus, fleere af sine høie Embedsmænd til sig og erklærede dem sin uforanderlige Beslutning, at ville vedligeholde den Værdighed, som tilkommer Kalisernes Throne, og ikke tillade at nogen Europæisk Magt giør Jndgreb i hans Souverainitets Rettigheder. - Den 21de overleverede Reis Effendi det diplomatiske Corps, som residerer i Pera et Circulaire, at det Jndhold, at Porten, som vil undgaae alt hvad der kunde tiene til et Brud med det Moskovitiske Rige, vil paa ingen Maade forkaste det Ultimatum, som er blevet forelagt dens Ministre, men efterkomme den Russiske Regierings Fordringer saameget som dens Værdighed og Omstændighederne kunne tillade det. Den 22de blev samme Meddeelelse giort til Ruslands Tolk; men blot mundtlig. Den 23de havde den Engelske Ambassadeur Lord Strangford en lang Conference med Reis-Effendi; men hvad de have forhandlet om er ikke blevet bekiendtgjort. Den 2de udbredte sig det Rygte, at Storherrens Stolthed var bleven krænket ved det at Cabinettet i St Petersborg havde fastsat Porten en vis Termin til at meddeele sit Svar. Den 25 indskibede sig alle de Russiske Undersaattere, som opholdt sig i Constantinopels Forstæder, til det sorte Hav, undtagen de Personer, som hørte til Gesandtskabet. Nogle Skibe, som vare ladte med Hvede og som laae i Havnen heisede Franskt Flag. Der blev givet befaling til at ophæve Emborgen paa de Skibe, som kom fra det sorte Hav. Man erfarede den samme Dag at Herr Danesi, det Russiske Gesandtskabs Ban qvier, tilligemed fleere Personer, som uagtet Ruslands Beskyttelse, vare indspærrede i BostandschiBaschas Fængsler, vare blevne forviiste og deporterede til Asien. Den 26de overleverede Hr. von Stroganoff Reis-Effendi den bekiendte Note, hvori han drev paa et Svar paa det overleverede Ultimatum, fordi den fastsatte Termin var nær ved at udløbe. Selv denne Note forblev ubesvaret. Jmidlertid bleve de divlomatiske Agentere hos de øvrige Magter underrettede samme Dag om, at Porten skulde ikke undlade inden to Dages Forløb at meddeele den Russiske Minister det forlangte Svar. Den 27de lod Hr. von Stroganoff al den Eiendom som tilhørte den Russiske Krone bringe ombord paa Franske Skibe. Han forlangte Pas for at indskide sig til Odessa, og erklærede, at hans Mission nu var tilende ifølge hans Jnstruktioner. Den 28de anholdt Ambassadeuren paa nye om Pas, men Reis-Effendi erklærede: at han just nu havde faaet befaling til, at tilstille Ambassadeuren Portens Svar paa det Russiske Kabinets Ultimatum. Dette Svar blev ogsaa virkelig samme Dag sendt til Bujukdere; men det var affattet i saa undvigende Udtryk, og paa en saa overfladisk Maade, at Hr. von Stroganoff vægrede sig ved at modtage det, og begav sig ombord paa Franske Skibe, efterat han paa nye havde forlangt at erholde Pas. Disse bleve ham Begyndelsen nægtede, hvorpaa han henvendte sig til de øvrige Magters Gesandtere ved hvis Mægling Porten lod sig bevæge til at give Ordre til at lade hans Skibe frit passere til det sorte Hav. Porten vægrede sig ved at lade udstæde det sædvanlige For mans under det Paaskud, at den ikke vilde betragte Hr. von Stroganoffs Afreise som noget Brud imellem begge Magter, og at den havde den Hensigt at ville fortsætte Underhandlingerne medens hans Fraværelse umiddelbart med Keiser Alexander og hans Ministerium. Da det Russiske Gesandtskab blev opholdet af Modvinde, saa benyttede de øvrige Enropæiske Gesandtere denne Forhaling til paa nye at mægle hos Porten; men uden Virkning; Storherren vægrede sig ubetinget ved at meddeele et meere tilfredsstillende Svar paa Ultimatet og Reis Effendi erklærede: at det var umueligt at Porten kunde meddeele eet meere bestemt Svar, fordi det russiske Ultimat var bleven meddeelt andre Magter, hvis Meening man først maatte oppebie for at kunde desinitiv erklære sig. (Dette vigtige Stykke som udentvivl er af en officiel Kilde, og maaskee selv meddeelt af en Russisk Diplomat, fortiener saare megen Opmærksomhed, og viser hvor liden Aarsag man kan have til at troe, at Freden kan vedligeholdes.)