Aalborg Stiftstidende, 1843-06-10
Fædrelandet. "Dannevirke indeholder følgende Brev fra Stockholm, der med en Due er afsendt fra en af Deeltagerne i Studenter-Touren med "Jris": "Stockholm, den 3die Junii. Vi ere lykkelig landede her i Formiddags, under de vakkre Stockholmeres Jubel. Efterat vi i Torsdags ombord paa den kraftige "Jris havde sendt den kjære Axelstad vor Afskedshilsen paa Accordernes juswa Vinger fra Rheden, og tydelig hørt vore Venneskarers Hurraraab fra Langelinie søgte "Iris" under dampende Aandedræt snart at unddrage os deres Blikke, og i kort Tid forsvandt Axelstadens Taarne i den fjerne Regntage. Uagtet den indtraadte Regn og Blæst forbleve en Deel af os dog paa det friske Dæk, overgivende os til vore Macintoshers og Parapluiers Beskyttelse. Allerede Kl. 5 naaede vi ad vor vaade Vei Malmøs Bro, og efter neppe en Times Ophold der, som hengled under jublende Forening af henved 100 Venner fra Lunds Universitet, styrede vor gyngende Søvogn med sine ca. 250 Reisende sin Cours omkring Skaanørs fremspringende Hage. Endnu for Natten passerede vi Østads af Hvidtningen venligt glimtende Mure; tilhøire hævede sig snart i fortladen Skikkelse det trofaste Bornholm, men tabte sig igjen i Nattens Mørke. Nu blev Søen rummeligere, hvilket sporedes paa de voldsommere Stød, "Jris" maatte gjøre, for at gjennembryde de sig taatnende Bølgedæmninger. Vi vare nu fordetmeste alle i Ka hytterne, hvortil allerede Søsygen havde nødt en stor Deel som ved deres piinlige Tilstand omkring paa Bænkene og Gulvet nedtrykkede meer og mere den muntte Stemning, som hidtil havde hersket. Dog kunde endnu en Deel i en vis Grad fortsætte Sangen og de muntre Jndfald, hvoriblandt jeg var saa lykkelig at kunne henregne mig, imedens Nogle, udgjørende en Mellemelasse, blege og stumme stode eller sadde i mismodig Forventning, om Sygen eller Constitutionen skulde løbe af med den i Legemet opstaaede Kamp. Men meer og mere gik ogsaa disse, som Udskrevne, over til de Syges Antal, imedens vi Øvrige hen mod Dagningen søgte nogen Hvile. Den følgende Dag vedblev Tilstanden at være den samme. Vi Tappre holdte os, uagtet den endnu nedstyrtende Regn, paa Dækket. Ved Middagstid klaredes Luften af en behagelig Østenvind, og det herligste Veir indfandt sig, til stor Lettelse for Jris's Befolkning. Desuden beroligedes Søens Gang og Skibets Støden ved de, først til Venstre, siden tilhøire sig nu visende Kyster, imedens et i Solens Straaler venligt blinkende Sund aabnede sig for vor nu lige nordlige Retning. Det var Calmarsund, der tog os i sin Favn, med "hoga Sve paa den ene og det romantiske Øland paa den anden Side. Snart præsenterede sig ogsaa den gamle Universitetsstad Calmar selv for vore forskende Blikke tilvenstre, fremspringende som for at opfordre dem som komme fra Sydsiden, til forgiæves at prøve paa at indtage dens stærke Fæstningsværker. Ved vor Ankomst varede paa den over Fæstningsporten ophøiede "Cavalieren" hvoraf Calmar skal have sit Navn) det svenskenorske Flag. Stolt skred "Iris" med os gjennem Havnen ind til Bryggen, for her at forunde os den intenderede Aands- og Legems styrkning. Vi, saamange som for Søsygen vare istand til at forlade Skibet, ialt ca. 70, bilsedes allerede ved Landstigningen af en talrig Menneskeskare med et mangfoldigt gjentaget "Walkomna og modtoges paa det hjerteligste af Hr. Biskop, Dr. Kullberg samt Gymnasiets Lectorer og den studerende Ungdom. Toget, som ikke savnede Ledsagere, satte sig først i Bevægelse til Gymnasiet og Domkirken, derpaa til Slottet, hvis Volde og majestætiske, noget øde udseende Bygning vidne om en fjern Fortid. Her vistes os Unionssalen, som af Alt havde meest Jnteresse for os, tilligemed alle her forvarede Antiqviteter. Efterat have betragtet det mindeværdige Slot baade inden- og udentil, begav man sig til den med smagfulde Blomsterpartier forsynede Rostad Park, hvor der i det derværende Hotel tømtes mangen Skaal paa Nordens Held.