Aalborg Stiftstidende, 1836-05-28
Blandt de interessantere Debatter i de Deputeredes Kammer i denne Session høre unægtelig de, der angaae den af Ministeren Thiers forlangte Tillægscredit til Bestridelse af Udgifterne ved offentlige Bygninger. De førtes med megen Iver og vakte megen Opmærksomhed. En Hr. Dugabe, ivrede meget imod disse Summers Anvendelse, og fandt det uforsvarligt, at bevilge Millioner til blot Ødslen, medens Folket nedbøies af tunge Skatter. Han gik ind i Sagens mindste Omstændigheder og var ikke naadig mod den ansvarlige Minister, ligesaalidet som Prøvelses-Committeens Refet rent, Hr. Jaubert, der alvorlig angreb ham. Thiers besteg omsider Talerstolen, og af hans Forsvar udhæve vi nogle enkelte Hovedmomenter: "Jeg havde først ifinde at sætte nogle ganske faa og simple bemærkninger mod mine Modstanderes Bebreidelser, men disse ere af den Natur, at jeg føler mig nødsaget til at gaae ind i flere Enkeltheder, i det Haab, at Kammeret vil høre mit Forsvar med samme Taalmodighed, hvormed det har hørt mine Anklagere. Da Talen er om Anvendelsen af Penge og om Forretninger, vil jeg spare unyttige Klager og Ophævelser og derimod gjøre en bemærkning om Maaden, hvorpaa Sagen fremstilles af det Partii, der er imod mig. Der gives een hensigtsmæssig, Maade at prøve slige Forhold paa, nemlig ved at undersøge, om de Feil, man har opdaget, ligge hos Ministeren eller i Sagens Natur, men denne Fremgangsmaade er noget vanskelig og vidtløftig; man vælger derfor den lettere, ved hvilken man vælter hele Skylden paa Ministeren og skaaner sig selv for den Uleilighed, at efterspore det Ondes Oprindelse. At Ministrenes Handlinger ere Gienstande for den offentlige Critik, saavel den venlige som den ukjærlige, er i sin Orden. Jeg forlanger imidlertid ingen Velvillie, saa meget jeg end kunde trænge til den, men Upartiskhed kan jeg forlange og den har jeg ikke fundet. Man er partisk, naar man lægger Dølgsmaal paa, at der til en stor Deel af de fuldførte Arbeider ingen overordentlig Credit er forlangt og man er ikke upartisk, naar man tillægger det hele Ministerium Æren for Hensigtsmæssigheden i Loven, ved hvilken disse Summer bevilgedes og derimod skyder Feilen over paa mig alene. Er jeg alene den, der angribes, saa er det ogsaa billigt, at Æren for denne Lov hviler paa mig, som den, der alene er Aarsag i den. Man kunde desuden vel ogsaa have bragt mig Loven om Departementalveiene lidt i Afregning; for deres Fuldbyrdelse kan man dog takke mig, og den store Udstrækning, som Vicinalveiene derved have vundet, er en umiddelbar Følge deraf. Man kunde ogsaa nok have bemærket, at Frankrig, for min Tid, kun havde 100 Mile Canaler, medens det nu har 900 Mile og at de dertil bevilgede Summer have slaaet til. Ubilligt havde det vel ikke heller været at omtale, at Kongeveiene er fuldstændiggjorte og at der til den Ende er anlagt 350 Mile saadanne Veie, foruden 750 Mile Militair=Veie i Vende; ogsaa hertil vare de bevilgede Penge tilstrækkelige. Angaaende de offentlige Monumenter har man været meget ordrig, naar Talen var om dem, hvorved den bevilgede Credit er overskredet, og saare ordknap med Hensyn til dem, hvor intet Tilskud fordredes. Man forekaster mig at have brugt 4,500,000 Franes mere end man har bevilget mig; det er falsk Summen løber ikke engang til 2,000,000. Den anden Halvdeel kommer paa Arbeider, som endnu ikke ere gjorte og som Kammeret altsaa kan udsætte. Jeg havde alene den Pligt at standse, naar der ikke var flere Penge, thi man havde ikke foreskrevet mig nogen særdeles Byggemaade eller noget særdeles System at fuldføre Monumenterne efter. Jeg har stedse, saameget muligt, holdt mig til den bevilgede Credit, hvor den er overskredet, have Urigtigheder i Architecternes og de Kunstforstandiges Overslag, været Aarsag deri, og dette kunde jeg, som Jkke=Architect, umulig bedømme i Begyndelsen. Efter derpaa at have gjennemgaaet Sagen i dens Enkeltheder, sluttede han saaledes: "Jeg tilbageviser den Bebreidelse, at jeg skulde have været efterladen i min Bestyrelse; Regnskabsvæsenet og Opsigtsføringen ved de omhandlede Bygninger tilfredsstille enhver billig Fordring. Jeg giør Jndsigelse mod den strænge Dadel, som Committeeberetningen har truet med. Kammeret maae afgjøre, uagtet jeg er mig bevidst at have handlet efter bedste Overbeviisning, vil jeg underkaste mig dets Dom. Men jeg vil aldrig kunne taale den bittre Critik af en Committee, hvis Uvillie imod mig stikker saa synligt igjennem. Jeg har gjort Alt for mit Fædreland; mit hele Liv har jeg opoffret for dette og den Konge, jeg har den Ære at tjene, og det maa derfor paa det smerteligste krænke mig, trods almin Jver, Virksomhed og Selvfornægtelse, at blive nødsaget til at forsvare mig imod Bebredelser, som dem, man har gjort mig!" Committe=Beretningens Referent lod sig imidlertid ikke slaae af Marken ved dette Forsvar, men søgte at vise, at de Bedreidelser, Committeen havde troet sig beføiet til at gjøre Ministeren, vare vel grundede. "Dersom, sagde han, en Minister, til sit Hotels Reparation, fordrede og fik bevilget, en Summa af et Par Hundrede Tusinde Franes og efter et Aars Forløb kom igien og sagde til Kammeret: "Jeg har meget samvittighedsfuldt anvendt de Penge, man bevilgede mig, uden at udgive en Hvid mere, men jeg har senere fundet det meere passende at lade hele Huset nedrive for at bygge et nyt. Den mig bevilgede Sum har kun forslaaet til at opføre Stueetagen, nu maa jeg have flere Penge for at fortsætte og fuldende Bygningen;" - vilde da Kammeret ikke være nærved at troe, at man vilde holde det for Nar, og det er dog netop saaledes Hr. Thiers har handlet, ved at lade sig bevilge store Summer til Fuldendelsen, af Monumenteter, til hvilket samme Øiemed han nu kommer med nye Andragender. Ved denne Tilstaaelse har han anerkjendt, at have brugt den ham bevilgede Credit til andre end de engang antagne Bestemmelser og derved har han tabt Kammerets Rettigheder af Sigte og krænket Grundsætningerne for den financielle Orden." – J sine yderligere, med megen Grundighed gjennemførte, Paastande beraabte Talleren, sig paa en Mængde tidligere Tilfælde af samme Slags, ved hvilke Thiers's nærværende Venner og Colleger med Bestemthed og Heftighed havde sat sig imod slige Misbrug Thiers svarede atter herpaa med nogle bemærkninger, hvorpaa Dupin bragte den almindelige Discussion til Ende og man gik nu over til Lovudkastets enkelte Artikker. Den før ste Post af den forlangte Credit af 4,58000 Franes angaaer Magdalenekirken og bestaaer i 120000 Fr. Discussionen om denne Post foranledigede lange Debatter om det Marmor og Jern, der var bleven brugt til Bygningen Thiers maatte indrømme, at der var bleven anvendt en Mængde Materialier, som tilhørte Staten, men dog ikke vare indlemmede i Regnskabet. Herpaa erklærede en Hr. Garnier=Pages, at, under saadanne Omstændigheder og naar Kammeret hvert Øieblik opdagede nye Uretfærdigheder, var det vel det sikkreste at nægte den forlangte Credit, indtil en Undersøgelses=Commission havde overbeviist sig om de udførte Arbeiders og de dertil medgaaede Omkostningers hele Tilstand, samt hvor høit de fremtidige Udgifter endnu ville beløbe sig. Dette Forslag gav Anledning til Personligheder, imellem ham og Ministeren, saaledes, at Præsidenten flere Gange maatte kalde til Orden. Da det imidlertid kom til Afstemning angaaende denne Post bleve de 1200000 Fr. bevilgede med stor Majoritet. (Mere herom i et følgende Nr.)