Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-06-16
Frankrig. Den 4de Juni afgav i Paris et levende Beviis paa, hvor let det er for Jordens Mægtige, at sikkre sig Mængdens Kjærlighed, eller dog Hengivenhed. Den kgl. Familie holdt sit Indtog under en uhyre Jubel og Enthusiasme. Kongen var tilhest, paa hver Side en af hans Sønner: Hertugerne af Remours og Jonville, og fulgtes af en overordentlig glimrende Suite. J en aaben Vogn sad Dronningen og hendes Svigerdatter, paa Bagsædet Dennes Moder og Kongens Søster Madame Adelaide. Hertugen af Orleans reed paa den høire Side af Vognen og hans Broder Hertugen af Anmale, paa den venstre. Toget gik igjennem en umaalelig Række, Tropper og Borgervæbning, der var opstillet overalt i tre Geledder. Ved Triumphen sagde Kongen høit, til Stadens Øvrighed. Pariserne kjende min Kjærlighed til dem. Med Stolthed og Glæde forestiller jeg dem herved min adopterede Datter. Pariserne ville elske hende; hendes Aands og Hiertes Egenskaber gjør hende værdig til Deres Kjærlighed. Hvad mig angaaer - sagde Kongen med endnu høiere Røst, for at overdøve Folkets larmende Jubel: Hvad mig angaaer, saa veed De at jeg har helliget mit Liv til Fædrelandets Vel. Dets Ære, Hæder og Frihed vil jeg stedse forblive tro." Det Jndtryk, som disse Ord forvoldte, var ubeskrivelig grændseløs. Derpaa gik Indtoget for sig, under uafbrudte Jubelraab. Kongen hilste og takkede ved Ord og Gebærder, og Hertuginden af Orleans udtrykte sine glade, bevægede Følelser ved de utvetydigste Miner og Gestikulationer. Der gjordes Holdt ved Obelisken, Revuen begyndte og varede ved i to Timer, under uophørlige Hurraraab; ofte standsede Nationalgardisterne ved Dronningens Vogn, for at hilse paa de Nyformælte; Størstedelen af dem havde omvundet deres Geværløb med Blomsterkrandse; Glæde og Enthusiasme viiste sig paa Alles Ansigter. Om Morgenen Kl. 8 var Toget begyndt fra Fontainebleau, og først Kl. 6 1/2 om Eftermiddagen naaedes Thuillerierne. Kongen førte selv sin nye Datter ind i hendes Gemakker. Endskjøndt Prindsessen, siden hendes Ankomst til Frankrig, var bleven henreven fra en Forundring til en anden, saa blev hun dog gandske henrykt ved Synet af al den Pragt som nu omgav hende. Folket den for Slottet forlangte at see Prindsessen. Da tog Kongen hende ved Haanden, gik ud paa Balkonen, og forestillede hende. Aldrig mindes man at have hørt et mere eenstemmigt Jubelraab, end det hvormed Folket modtog dem. Med en uforlignelig Gratie takkede Prindsessen. "Sire! sagde hun til Kongen: Nu veed jeg hvad et fransk Velkommen har at sige." Noget efter, da man sad ved Taflet, forlangte Folket atter af see den nye Prindsesse. Kongen reiste sig, traadte atter ud paa Balkonen, med hende ved Haanden, og omgivet af sin hele Familie. Atter jublede Folket høien Sky. Kongen sagde: "Mine Venner, Af oprigtigt Hjerte takker jeg for den rørende Modtagelse. Han vilde sagt mere, men kunde ikke overdøve Folkets Jubel; derpaa vilde Hertugen af Orleans sige noget, men det var ikke muligt at høre et eneste Ord. Den 6te Juni var der igjen Cour hos Kronprindser, og Kronprindsessen, ved hvilken Leilighed Hs. Ka Høihed forestillede over 200 Menneskeer efter hinanden for sin Gemalinde, hvis Ynde og ædle Anstand, gjorde det fordeelagtigste Jndtryk paa Alle. Samme Dag kjørte Hertugen af Orleans med sin unge Gemalinde igjennem Gaderne og over Boulevarderne. Overalt hvor man kjendte dem, bleve de hilste med Jubel. Ogsaa foran Thuillerierne havde der samlet sig en stor Menneskemasse, saa Kongen atter maatte vise sig med Hertuginden af Orleans og modtage de Forsamledes Fryderaab. – Som Gjendrivelse af de foruroligende Rygter og Tilstanden i Afrika, medde ler Moniteuren af 5te ds. følgende telegraphiske Depesche fra General Damremont, dateret Algier den 27de Mai. Det nylig ankomne Skib Cerberus bringer den Efterretning, at Achmed Bei ikke har forlade Constantine og at Alt forholder sig roligt i Bona samt i Omegnen af Guelma. Andre Depescher fra General Damremont af 26 og 27 f. M. fortælle, at Bataillonschefen de la Torre i Spidsen for en Afdelinaf 1100 Mand var bleven angreben af 10,000 Arabere eller Kabyler og at Fjenden efter en heftig Kamp i Forvirring havde maattet gribe Flugten. Hans Tak anslaaes til 1200 Døde og Saarede, hvoriblandt flere Stammehøvdinge. Efter denne, for de østlige Stammer saa fordærvelige Træfning, have disse adspredt sig, medens de Franske kun have 8 Døde og 68 Saarede. De la Tørre har udmærket sig ved denne Leilighed og Tropperne under hans befaling fægtet med deres sædvanlige Tapperhed. Endvidere melder General Bugeand under 25 f. M. fra Leiren ved Tafne til Krigsministeren, at han fortsætter sine Underhandlinger med Abdel Kader og at der endnu ei var forefaldet nogen Træfning imellem hans og Emirens Folk. Privatberetninger fra samme Dato skildre Forholdene der i et mindre gunstigt Lys.