Berlingske Tidende, 1833-10-03
Constantinopel, den 28de August. J de sidste 14 Dage har denne Hovedstad et mørkt Udseende, og Folket, hvis Harme ikkun undertryktes ved Russernes Nærværelse, antager nu en truende Stilling. Sultanen har fjernet alle Musselmænds Hjerter fra sig, og ingen Dag forløber uden Brandstiftelser eller lignende Forsøg. Denne er den skrækkelige Petitionsviis i det Tyrkiske Rige, Constantinopels Forstad Galata var i en ikke ringe Fare. Mange Boutiker ved Solimanie ere blevne et Rov for Luerne, ligeledes mange Huse ved SultanAchmeds Moschee; ogsaa i Tophana har man fundet skjulte Lunter. Politiet er forstærket og overalt paa Benene; men det er utilstrækkeligt. Om Natten finde mange Fængslinger Sted, de syv Taarne ere opfyldte med Fanger, desuden ere mange Jndividuer strangulerede og kastede ud i Havet, men de Sammensvorne vise sig desuagtet kjækkere. J Mandags havde omtrent 10,000 af disse, tildeels Janitscharer og Ulemaer, forsamlet sig for at gjøre et Angreb paa Tøihuset; imidlertid var en vis Omer=Aga af den Mening, at den beleilige Tid endnu ikke var kommen. - Sultanen har vel nogle Tropper i Ramis-Tschiftlik og paa de befæstede Slotte, men han vover ikke at lade dem komme, deels fordi han ikke kan stole paa dem, deels for ei endnu meer at opirre Folket; dog ankomme om Natten hemmeligen enkelte Afdelinger. Tahir Pascha, Osman Pascha og andre af Sultanens Yndlinge, hvilke man tilskriver alt Ondt, have taget Flugten. For Sultanen bliver Jntet tilovers uden atter at ansøge Russerne om Hielp, til hvilke han allerede des angaaende har sendt Bud. Russerne have endnu stedse en Station ved Bosporus, der ikke holder sig langt borte fra Erekli, og i Bugten ved Burgas have de endnu Skibe og Tropper. Vende disse tilbage til Canalen, inden Frankrige og England kunne antage sig Sagen, saa ville Følgerne være uberegnelige. hele Landets Skjebne synes nu at staae i sit Vendepunkt, Den 5te Septbr. - J nogle Dage have adskillige Divansforsamlinger fundet Sted, efter hvilke Portens Tolk bega sig til det Franske og det Engelske Gesandtskabs=Hotel. Man slutter heraf til vigtige Underhandlinger imellem Porten og begge disse Magter, som dog endnu holdes meget hemmelighedsfulde. Ogsaa den Russiske Ambassadeur synes at være meget opmærksom paa de hyppige Conferentser, som Reis-Effendi har med Frankriges og Englands Gesandter. Om Aarsagerne til disse diplomatiske Bevægelser ere mange forskjellige Rygter i Omløb, blandt andre vil man endog vide, at Hofferne i Paris og London ønske at slutte en Convention med Porten, der skal være et Sidestykke til den Russiske Alliance=Tractat, og i Særdeleshed, sigte til at betrygge det Tyrkiske Territoriums Jntegritet i sit nuværende Omfang. Men Sultanen er - hvortil han ogsaa har fuld Føje - Rusland aldeles hengiven, og, saalænge det beroer paa ham, vil Intet skee, som Rusland kunde misbillige; desuden har han, siden sidste Begivenhed, stor Mistillid til den Franske Politik, som han holder for identisk med Mehemmed Alis Jnteresse. Det er altsaa ikke sandsynligt, at Porten vil paatage sig en Forbindtlighed i Henseende til nogensomhelst anden Magt, der kunde optages ilde i St. Petersborg, dersom nemlig en Stipulation blev udkastet, for at modarbeide det uden mindste Grund frygtede Russiske Suprematie. Jmidlertid underhandles virksomt, og begge hine Søemagter have øiensynligen den Hensigt, at svække den store Jndflydelse, som det store Petersborgske Cabinet udøver i Constantinopel. Uden Sultanens personlige hengivenhed for Keiser Nicolaus, vilde dette ogsaa allerede være lykket dem; thi Sultanens Omgivelser og hele Divanet ere i Mehemed Alis og dennes Venners Sold. Under saadanne Omstændigheder er Sultanen i en mislig Stilling, og udsat for mangehaande Farer. Det vil falde ham vanskeligt, at haandhæve sin Politik og blive sin Forbindelse med Rusland troe. Virkelig synes han allerede at have blottet nogle svage Sider, som det antirussiske Partie ikke har forsømt at benytte. - Man seer, at vor Stilling vedbliver at være critisk, de Jntriguer, der spilles under Sultanens Øine, gjøre ham til en Boldt for Sultanens Fortroelige. Der conspireres næsten offentligen, og de, der skulle skaffe Lover Agtelse, ere de første til at træde den under Fødder; man er derfor ikke uden Frygt for en ny Catastrophe.