Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-07-30
Paa Ulkestrup Mark, et yndigt Sted i HolbeAmt i Nærheden af Kongsdal, har den 16 dennes en Folkefest fundet Sted, hvorom en Korrespondent i Beob. am Sunde" beretter, at en stor Mængde Mennesker, meest Bønder, vare, trods Høsletten, nær og fjern fra tilstede. Fra en Bakke paa Festpladsen vaiede Dannebrogen, nedenunder hvilken og over Tilhørernes Hoveder Talerstolen var reist. En stor Halvkreds dannedes af Beværtningstelte, en Karoussel og en Dandse plads. Festen aabnedes om Middagen ved Afsyngning af tvende nye Sange af Fr. Barfod. Seenere indfandt sig fra Kjøbenhavn Etatsraad Povelsen, ProkuratoBalth. Christensen, Capitain Tscherning og Carl. Ploug. Folketalerne Drewsen, Lehmann og Gleerup udebleve paa Grund af Forhindringer. J Fest maaltidet deeltoge 450 Personer, og heraf kan Man slutte sig til, at Festen har været anseeligt besøgt. Den første Skaal udbragtes for Hs. Maj. Kongen; af andre anføres: for Drewsen, for Kommitteen for Bondevennernes Selskab, for Pressen. Capitain Tscherning talte nogle smukke Ord til Minde om den for kort siden forevigede Fædrelandsven, Videnskabsmand og Godseier Etatsraad Estrup paa Kongsdal og yttrede derhos den trøstelige Tillid, at sammes Søn og Efterfølger vil følge sin værdige Faders Fodspor. Etatsraad Povelsen berettede, hvorlunde han tilforn havde besiddet sine Embedsbrødres Venskab, men havde pludselig mistet det saasnart han havde viist sig som Tilhænger af konstitutionelle Jdeer. Møller Jespersen holdt en forig Tale, angaaende den betrængte danske Nationalitet i Slesvig. Den umiddelbar derpaa foranstaltede Samling til Understøttelse for Rødding Høiskole indbragte ingen ubetydelig Sum, som forhøiedes ved den synlige Glæde, hvormed hver bidrog sin Skjærv. Ogsaa flere Bønder opstode som Talere. En Time efter drog Toget hen til den egentlige Tribune, som først besteges af Carl Ploug, hvis lærerige og almeenfattelige Tale, som angik Oplysningens tiltagende Udbredelse blandt Mængden, sluttede med et varmt Ønske for Forsamlingens Frihed. Til Slutning talte Balth. Christensen om de Fordringer, Man kunde gjøre ikke alene til Bøndernes, Deputerede men til Bønderne selv ihenseende til et mere selvstændigt og borgerligt virksomt Liv. Det bliver mere og meere nødvendigt at den svenske og danske Litteratur slutter sig nærmere sammen, da der i Norge allerede længe har bestaaet et Parti, hvis Bestræbelse gaaer ud paa at skabe et norsk Skriftsprog. J et af de seneste Nummere af den norske Rigstidende læses et Digt, hvis Forfatter opfordrer sine Landsmænd til at stride imod det danske Sprog, og lægge Vind paa at udvikle det norske. Saalænge Stridens Æble blot var om Sproget skulde kaldes dansk eller norsk, da var det for os Danske en temmelig ligegyldig Sag; men da det nu faaer Udseende af, at dette Parti for Alvor vil gjennemføre dets Plan, at skabe et norsk Sprog, saa stiller Sagen sig i et andet Lys, da det vil være til ubodelig Skade for begge Landes Literatur og Boghandel, hvis Normændene af eensidig Patriotisme vilde adskille deres Literatur fra den danske, en Skade, som dog maaskee vilde ramme dem selv haardest. J den af Asbjørnsen udgivne interessante Aarbog "Hjemmet og Vandringen" findes der paa hver Side af Asbjørn sens og Harald Kjerulffs Bidrag, men især i Jørgen Moes Bondebryllup, Ord, som ere ubekjendte og uforstaaelige for danske Læsere, og hvis de norske Forfattere saaledes vedblive, da vil der maaskee om nogle Decennier opstaae et norsk Sprog, og det turde da vel hænde, at Man kom til at see Bøger oversatte fra Norsk til Dansk. Naar da et Aarhundrede er henrundet, og det norske Sprog ei blot kaldes, men virkelig er norsk, da vil Man formodentlig i Norge blive nødt til at oversætte Normændene Holbergs og Wessels Skrifter paa (Loll.-Falst. A.) Norsk.