Københavns Adresseavis, 1769-02-08
J nærværende Aarhundrede har man havt 2 eller 3 Exempler paa mærkelige Udbrydelser og i sær 1760; men den, som skeete i October Maaned 1767 var saa græsselig, at den satte selv de Personer, som vare vante til dens Bevægelser, i Skræk og Bævelse. Endog Digterne og Malerne vil have ondt ved at tegne denne smukke Fælhed. Man forestille sig en vidt udstrakt bierget Egn, hvis forskiellige Dale ere opfyldte med en bevægelig Bænk af antændte Kull paa 10, 20 til 30 Fods Tykkelse, og i hvis Midte opreyser sig et overmaade stor Jld=Bierg, som udpuster af sin Spidse et Fyrværkerie, hvis Knall giver Gienlyd i alle omliggende Egne. Paa mange Steder udgyder det af sin aabnede Side i Lue staaende Strømme, som i deres Løb føre Træer, vældige Stene, og de stærkeste Mure med sig. Til dette Helvedlignende Skuespil kan man endnu føye den ulykkelige Landmands Bestyrtelse, hans Flygten med sit usle Boeskab; deres Jammer=Skrig, hvis Viingaarde bedækkes, og hvis Huse, opsluges af den brændende Lave, og overalt den græsselige Knagen og Bragen, som lader sig høre fra Hulheden af det i Arbeyde værende Bierg; en Dundren, som ikke kan lignes uden ved stedsevarende Tordenskrald, naar de vedligeholdes af de heftigste Canonade. Husene i Staden Napel følte i denne Udbrydelse saadanne Stød, som gjorde at Dørre og Vinduer varlede: der faldt en Aske=Regn saa sort og kornet, som Krudt Man slutter sig til dette Jldbiergs store Kraft, da det udspreder sin Aske paa fiire Miil i Omkreds; hvor fæl end Synet af dette tordnende og flammende Bierg er, saa fæstes dog Agtpaagiverens Øye paa det med Gierrighed, og tit fristes man at troe med den Napolitanske Almue, at dette forfærdelige Phænomenon er en Virkning af Himmelens Hævn. Anseer man det imidlertid med naturforskende Øyne, saa er det Napels Frelse; thi, dersom den Materie, som foraarsager denne heele Ødeleggelse, ikke forskaffede sig denne Udfart, da vilde man vist faae et Jordskiælv, der ligesom udi Lissabon vilde vende op og ned paa Staden Napel. De første Øyeblik af Udbrydelse vare saa skreksomme, at Kongen med sit heele Hof over Hals og Hoved tog Flugten fra hans Kongelige Slot i Portici, som ligger meget nær ved Bierget, der var heller ingen Tid at tabe, havde La ven fulgt sit første Løb, da havde baade Slottet og de hosliggende smukke Bygninger maatte udstaae et hæftig Anfald, men Faren fordeelte sig til al Lykke efter nogle Dage. Er det vanskeligt at tegne Jldbiergets Ødeleggelser, da er det ikke mindre at beskrive den Forvirring, som det foraarsagede i alle Napolitanske Hoveder. Ved det første Tegn til Udbrydelsen udbredte Almuen sig med Larm og Bulder i Gaderne og paa de offentlige Pladse. Det første, de toge sig til, var at begive sig heen til Cardinal ErkeBispens Port for at begiære en høytidelig Procession, i hvilke den hellige Januarius, denne Stads Jertegns Patrons Reliqvier skulde ombæres; og denne sygelige Prelat ikke strax vilde føye sig efter Pøbelens Hidsighed, saa satte de Jld paa Portene af hans Pallads, og vilde ikke slukke den, førend de uden Ophold fik det, de havde begiert. Foruden denne store Procession som tog sin Gang henimod Bierget, mødte man Dag og Nat i alle Gader, smaae Processioner, og i enhver bar man den hellige Januarii Statur. Næsten i hvert Vindue, saae man denne Heigens Billede udsat, eller Jomfrue Maries, omgiven med brændende Lys.