Den Vest-Sjællandske Avis, 1838-07-19
Et Brev fra Ostindien. Serampore den 11te April 1838. Kjære Ven! Naar jeg tænker tilbage paa den Tid, da man i Danmark ventede Cholera morbus, kan jeg ikke lade være at smille. Hvilken en Frygt, hvilken en Jammer og Elendighed, hvilke Anstalter for at jage denne strækkelige Fiende paa Døren - og Alt til hvad Nytte, Her hører Cholera til Dagens Orden, og Jngen bryder sig det mindste derom. Vi havde ifjor et overordentligt tørt Aar. J de vestlige Provindser mislykkedes Høsten ganske, i Bengalen mislykkedes August-Høsten, men December=Høsten var ta le lig. Jaar har den sædvanlige Foraarsregn ogsaa været meget ubetydelig; men Spaamændene love, at vi skulle faae Alt, hvad vi behøve, om ikke mere. Vel – Følgerne af Regnmangelen vise sig nu. de vestlige Provindser raser Hungersnød, og paa andre Steder begynder Choleraen sin sædvanlige Ødelæggelse. J Caleutta borttager Gholeraen dagligen mellem 80 og 100, i Agra endnu flere; men dens Ødelæggelser ere Jntet imod Hungersnødens. Jndien har, som Du veed, ikke noget Fattigvæsen, skjøndt Gud veed der ere Fattige nok; men man har nu engang ikke faaet den Jdee, at det er en juridisk Pligt at ernære dem, som ikke kunne eller ville ernære sig selv. Man har stolet paa, at der er menneskelige Følelser i Mennesket, og at den Rige ikke vil lade den Fattige sulte ihiel, og man har endnu aldrig, undtagen under særdeles uheldige Forhold, hørt, at Nogen er død af Hunger. Paa andre Steder har man andre Anskuelser; men hvortil lede de Den Flittige maa arbeide for den Dovne, den Vindskibelige for den Lade; den mere Velhavende maa ernære den Fattige og han gjor det, indtil han finder det fordeelagtigere at lade sig ernære af Andre. Hvad ethvert Menneske skulde gjøre af Følelse for Ret og Pligt, det tvinger man ham til, og Følgen er, at han giør, hvad han ikke kan lade, men Bevidstheden om at have gjort noget Godt og Lysten til at gjøre Godt forsvinde, og Mennesket bliver en Slave netop der hvor han meest burde være fri. Lord Auckland, Generalgouverneuren, følger andre Principer. Mange mene, at i Ulykkestilfælde som de, hvormed de vestlige Provindser nu hjemsøges, burde Staten aabne sine Pengekasser og hjælpe Alle og Enhver; men Lord Auckland mener, at Staten kun bør renoncere paa Skatterne og hjælpe de Forarmede til at fortjene Livets Ophold, og at Resten maa overlades til privat Godgiørenhed. Han har eftergivet Skatter til et Beløb af 6 Millioner og givet Øvrighederne en uindskrænket Tilladelse til at anlægge og reparere Veie, grave Cisterner (Tanks) o. s. v., og mange Tusinder tjene derved Livets Ophold. De, som ikke kunne arbeide, maae tage deres Tilflugt til privat Godgiørenhed, og Du veed nok, at Englænderne heri overgaae alle andre Nationer. Flere Selskaber ere oprettede, Subskriptionslister sendes rundt i hele Landet, og allerede nu ere over 80000 Rupier samlede i Bengalen alene, skjøndt det ikke er en Maaned siden, at man begyndte at samle; man venter, at meer end 200000 Rup. ville blive samlede paa denne Maade. - nok herom. Dog Jndien er iøvrigt i stadigt Fremskridt og udvikler meer og meer sine uhyre Ressourcer. Bankerne vedblive at yde 12 til 18 pCt. Udbytte; baade BengalBank og Union Bank have isinde at forøge deres Fonds, og en ny Bank med en Fond af 4 Mill. er ifærd med at oprettes i Calcutta. Du seer deraf, at Handel og Bedrift ere i stadigt Fremskridt; men det er heller intet Under, da nye Kilder aabnes dagligen. Jeg har fortalt Dig, at Du snart kan vente at komme til at drikke Jndisk Thee istedetfor Chinesisk. De nyeste Efterretninger fra Assam lade formode, at Tiden ikke er saa langt borte. Man har fundet Theetræet paa mange Steder og formoder, at det findes flere Steder, som endnu ikke ere undersøgte Træet selv er haardt og kan ikke blot bruges til Forarbeidelse, men ogsaa til Brændsel. Paa nogle Steder afbrændte man Skovene for at saae Riis; Overflødighed af nye Skud kom da op af sig selv og dannede en tæt Buskads, som var langt løvrigere end selve Træet. Det er kun naar det staaer i Skygge og er omgivet af stærk Underskov, at det skyder op i Længden; det har da kun faa Grene paa Toppen og er naturligviis meget uproductivt. Man antager, at man i Assam vil være istand til at formere Planten saa meget, som man vil, og at faa Aar ville være tilstrækkelige til at bringe Assam=Theen paa Markedet som en Handelsgjenstand. Den eneste Vanskelighed, man har at overvinde, er at skaffe Arbeidsfolk, man har erholdt endeel Chinesiske Arbeidsfolk, som allerede have tilberedt endeel Thee, men Tilberedelsen fordrer den høieste Grad af Opmærksomhed og Nøiagtighed, og man frygter, at det vil vare mange Aar, for man kan vente Sligt af de Jndfødte.