Københavns Adresseavis, 1772-01-28
Kongen. Peter Frederich Suhm. Længe nok have Religion og Dyd været hos os traadde under Fødder; Retsindighed, Ærbarhed alt for længe forviste fra vore Grændser. Dog er Du o Konge skyldig herudi, En skammelig Sammenrottelse af nedrige Folk havde bemestret sig Din Person, gjort Adgangen til Dig umuelig foralle retskafne; Du saae og hørte kun igiennem deres Øyne og Øren. Jmedens Dit Land svemmede i Taarer; Frygt, Forskrækkelse, Angest herskede allevegne; Jmedens det Danske Navn var blevet til en Vanære, og man udenlands ey torde bekiende sig til det; Jmedens Patrioterne stode forbansede, Rigerne udsuedes, det Kongelige Huses Soel formørkedes, og alting var til Priis for Æreskiændere, for Røvere, for Guds Bespottere, for Dyds og Menneskelighedens Fiender; Jmedens alt dette skeede, da var Du fornøyet, fordi du tænkte at alle vare fornøyede, at Undersaatternes Lyksalig hed fremmedes. Velsignet være Juliane! Ophøyet være Prinds Friderich, Takket være alle de Patrioter, alle de som af reene Hensigter have revet det Baand fra Dine Øyne, som hindrede Dig, i at see, Som have hævnet Dig og Riget; Som have vovet deres Liv for vor Frelse; Som have igien givet Dig Din rette og væsentlige Magt. Og sandelig det var paa høy Tid, thi jeg saae Borger hvæsse sit Sværd mod Borger, forhen fredelige Folk at ophidses til Mord; Maaskee havde Din Residence Stad inden faae Dage bleven et Offer for Luen, kun været en ynkelig Steenhob, og Dannemark og Norge ulyksalig under den Konge, som ivrigst ønsker deres Vel. See Konge, Glæden af Dine Undersaatters Øyne, Beskue med Eftertanke deres Fryde=Ild, deres frivillige Fryde=Ild. Lad saa mange Kongers Blod, som rinder i Dine Aarer, opvarme Dit Hierte til selv at see til Dit Folk. Saa gjorde Christian den Fierde; Saa gjorde Friderich den Fierde; forævigede Navne, Lad Smigrere ei indbilde Dig, at Du eralerede Dem, men stræb at blive som De. Af Gud og Dit Folk har Du Enevolds Magten; Du er ogsaa Gud det Regnskab skyldig, hvorledes Du bruger den. En forfærdelig Magt, Enevolds Magt! Jo større Magt, jo større Pligter, Sæt selv Skranker for denne Magt, ved at erkiende Gud over Dig, ved at tilsee Dit Folks Beste, ved at udvælge værdige Mænd, og Du har den værdigste i Din Broder, ved ey at dømme og afsætte nogen, uden efter Lovene, ved at ophøye meest Dine egne Undersaatter. Lad os igien i Dine befalinger høre vort eget kiære Sprog, Du er jo Dansk, og jeg veed, at Du kan Dansk, Lad det fremmede Sprog være et Kiendemærke paa den nedrige Forræder, som var for doven til at lære vort Sprog, for spodsk over os, til at nedlade sig saa vidt. Læg Tømme paa Egenraadige, og lad ingen forurettes, allermindst ved aabenbare Vold, endog om den traf de allersletteste Mennesker. Lad de med Uret Afsatte og Forviiste komme tilbage, Lad nyttige Mænd iblant dem igien beklæde Æmbeder; Giør ey for mange og hastige Forandringer, at ey den tilkommende Tid skal blive lig den forbigangne; lad ey ældgamle Ting undersøges og oprippes, men undersøg nøye de sidste, revs lemfældig dem, som det er mueligt at behandle med Naade, men straf retfærdig uden Skaandsel dem, som have vanæret Dig og os. Afværg, at Din Faders Monumenter ey forfalde; Jndskrænk de bekostelige Lystigheder; Undersøg nøye Landets Gield, og betal den retmæssige; Lad Norge, det troe og tapre Norge, faae sin Mynt igien; Lad deres Helte aldrig meere blive forjagede fra Thronen, Helte, som ere Thronens sikkerste Stytte, Glem ey Banqvens, Handelens Tilstand, og lad den sidste ey meere være et Maal for nogle faa Egennyttige; Er det mueligt, da afskaf de haarde Skatter, som betynge Dine Undersaatter, og i det mindste uddeel dem ligere; med Glæde skal jeg efter Ævne bære den Deel, som forhen laae paa den Usle. Da skal Enevolds Magtens Land være Friheds, Glædes, Overflødighed, Trygheds Land, mere end det frie Engelland selv, hvor egennyttige og nedrige Ministre vel ey kunne hindre Folkets Raab at komme for Kongen, men hvor de dog hindre Virkningen deraf, hvor de tør understaae sig at fængste Folkets Forsvarere, dem som tale en hellig Sag. Dannerk, Norge og Fyrstendommene tale igiennem min Mund til Dig og Konge. Hverken Hyklerie, Smiger, Haab eller Frygt drive min Pen; Jkke har jeg nedrig eller flittig gjort Opvartning for de forrige Ministrer; aldrig har jeg engang besøgt, hilset paa, eller bukket for de sidste Afskum; aldrig har jeg som en Betler nærmet mig din Throne; Forsynet og min Kone takker jeg for, at de have sat mig i Stand ey at bede om noget. Hør derfore Sandheden af min Mund, en Sandhed, som ey kan være mistænkt, Sandhed, som fast altid udelukkes fra Kongens Sæde: Frygt Gud, elsk Dito Folk, regler selv, troe Din Broder. Da ville vi og efter Tiden kalde Dig Kong Christian den Store, den Viise, den Gode. Vor Formue, vore Børn, vort Blod staae til Din Tieneste, for Dig, for Juliane, for Friderich,, for Fædernelandet flyder det. Dit Konge=Huus, det Danske og Norske Rige ville da staae, til Verden falder. Den, som ey tænker saa, er ingen Dansk, ingen Normand; men hvo tænker anderledes, uden de, som ere solgte til Laster. Hvo ærer og ophøyer ey den farlige, men ærefulde Nat, som sønderbrød vore Lænker, som gjorde os igien til et Folk. Herlige Nat! tilkommende Homerer og Virgiler skulle besiunge Dig. Saa længe Danske og Norske Helte ere til, skulle Julianes, Frederichs Roes vedvare, men ey forøges, thi det er umueligt; Verden vil altsaa før blive til intet, end deres Ære forgaae. Ævige Gud, Du som hersker over Konger, over Mennesker og Verdener; Du som med Dit Veyrs Aande haver bortspredet de Ugudelige, og gjort deres Anslag til intet; giv os Forstand og Hierter til at indsee Din vise Bestyrelse, til at erkiende Din Almagt, til at følge Dine hellige Love. Giv vor Konge Kraft til at hænge fast ved Dig, lad Ham indsee, at Du er Hans Konge, og Han vor Fader. Det skee! Det skee. Den Kongel. anordnede Jnqvisitions=Commission, over de den 17 Jan og følgende Dag arresterede Personer ere: Hans Excellence Geheime Raad Juel Wind. De Herrer, Conferenz Raader, Bram, Stampe, Luxdorf og Carstens. De Herrer Etats Raader Kofod Anker, Seval- og Guldberg. Til at giennemses Papirer, Breve, Documenter, og at eftersee Penge, er udnævnt Hans Excellence, General Lieutenant Køller von Banner, D. Herrer Conferents Raader Schumacher og Suhm, samt Hr. EtatsRaad Guldberg.