Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1774-04-22
7de Oeconomiske Brev. Min Herre. De skulle neppe troe, min Herre, hvor mange Besværinger, Angivelser og Klagemaale, der indløber til mig, siden jeg paatog mig denne Oeconomiske Brev=Vexling, om ieg ei kunne vise Dem sort paa hvidt derfor. Dersom ieg havde Ville som Evne, kunde ig giøre baade meget Ondt og meget Godt. - Hvad, siger De, at kunne giøre Godt, og ikke ville, det er jo allerede at giøre meget Ondt? – Sandt nok, men Godt og Ondt bliver ikke betragt af alle med lige Øine, og som det virkeligt er. Det, som en anseer som Godt for sig, anseer en anden som Ondt for sig, og hvordan skulle man da kunne foretage sig noget, endog i det Orconomiske, som et ville fløde nogen, For Exempel, man veed, det er Godt for Kiøbstæderne, at de har Friehed at brænde Brændeviin, og sælge samme til Landmanden, og man ønsker, at saadan Kongelig Beenaading maatte efterleves i alle sine Deele; men dette Gode for Kiøbstæderne kalder en Deel af Landmanden et Onde for sig. Videre: Naar nu Kiøbstæderne ikke har den attraaende Fordeel af denne Kongelig Bevilling, formedelst det meget Holsteenske Korn=Brændeviin (ieg vil ei her nævne det Franske) som indsniges, og sælges for 10 a 12 s. Potten, ja vel ringere, saasom Holsteenerne ei giver den Consumption som, de Danske, saa er jo dette et Onde for de Danske Kiøbstæder, men et Gode for de Holsteenske, og et utilladeligt Gode for Snighandlerne, saasom Kongen taber Told og Consumption, og de Danske Kiøbstæder taber den sigtende Fordeel af denne allernaadigste Bevilling. End videre: Ligeledes er det Godt for de faa Privilegerede Kroer i Landene at de maa brænde og sælge Brændeviin til Reisende og til andre paa Landet, skiønt er for siddende Giester; men naar Brændeviin falholdes næsten i hver Landsbye=Hytte i Smug, saa er jo dette et Gode for disse Smug=Sælgere, indtil de gribes, men et virkeligt Onde for de Privilegerede? – J Fald det nu saaledes gaaer til, og min Herre og jeg kunne haandhæve Kiøbstædernes og de Privilegeredes Friheder, gjorde vi jo et virkeligt Gode imod dem, men som Holsteenerne, Smughandlerne og Smugsælgerne ville ansee som et virkeligt Onde mod sig? – Min Herre maa ikke tænke, at nogen tvertimod det Kongelig Forbud nu brænder paa Landet; thi alle Brændeviins= og Distilleer=Redskaber ere jo indleverede; til med kan Rettens Betientere, de Jnquirerende og Angiverne nok holde ryddeligt. Jo, min Herre, i dette Fald gaar det meget ærligt til. - Thi at heele Byer, skulle i Smug betiene sig af et eller to Brændeviinstøier, og være lige gode om Mulcterne, om de skulle blive grebne, er intet om; thi om een just nogle Gange blev greben, ville Mulkterne blive høie. De seer altsaa, min Herre, at man ved at ville giøre Godt mod nogen, kan holdes for at giøre Ondt mod andre, endog i det Occonomiske. - Hvad skal man nu giøre, enten Ondt eller Godt, Vil De sige: Man skal hverken giøre Godt eller Ondt, holder det ikke Stik. Ak: min Herre, hvem der kunne giøre alle til pas! - Jeg er a.P. S. Nær havde ieg glemt at sige min Herre, at, havde nogle, som forleden inqvirerede og Brændeviin, kommet til en anden Bye, kunne de have fanget et heelt Læs Tobak, Dette vil nok smerte min Herre, som en sand Patriot; men De veed selv, at Tobak og Brændeviin ere to vig tige Artikler i vor Occonomie. - Men hvad skal vore Kiøbmænd handle med, naar der handles saaledes, Dette er et stort Oeconomisk Spørgsmaal. Jndfald