Aarhuus Stifts-Tidende, 1794-05-28
Den 17de Apr. da Billen 3die Gang skulde læses satte For sig med Jver derimod. Først, sagde han, hedte det, at vi krigede blot for at afvende de Franskes Angreb mod vores Allierede. Nu kriges der for at give en souverair- og uafhængig Nation en anden Regiering. Dette System finder ei mit bifald. Det vedkommer os ikke, at blande os i en fremmed Regierings Anliggende. Denne Bill har dog ingen anden Hensigt, vi indlade os i Forbindelse med Emigrerte, for igjen at oprette Monarchiet Jngen kan mere end jeg beklage de Emigrertes Forfa ning, men jeg seer dog ingen tilstrækkelig Grund til at vi for deres Skyld skal giøre et Korstog. Tvende Tin meener jeg vi bør bestræbe os for, nemlig at giøre et hastig Ende paa Krigen og spare Blod saavidt muelige Jeg begriber ikke, hvorledes det kan falde nogen indat ville paatvinge Frankrig en Regiering. Om vi en giøre nogle Erobringer, skal vi dog ikke tvinge dem den med til at forandre deres Meening, dem, som i Haa om Frihed taale saameget af Conventen. Man har saaEt bedste Middel til at tvinge Frankrig var at tage Grændsefæstningerne, denne Jernmuur, og marschere til varis. Vel sagt, men derfor ikke gjørt. Uden at træde Østerrigers, Preussers eller Engellænders Tapperhed for ner, saa har Erfaring beviist, at man har Uret, naar man foragter de Franske militairiske Værd. Med hver Menneskeven beklager jeg de gruelige Massakres, som daglig skee i Frankrig, den kolde Stoicisme, som en Gade christelig Religion og Menneskets Værdighed ganske modsat og truer at styrte Europa i det første Aarhundre, des Barbarie, dersom dette Onde ikke betids forekommes, men det virksomste Middel hertil er at fremskynde Freden, i Stedet for at udbrede Krigen. Maaskee skulle Forbrydelsernes Tal derved formindskes. Jeg vil ikke undersøge Aarsagerne til saadan de Franskes Grusomheder, ei heller bemykke det, som enhver maae afskye, men man tænke sig Frankrig, som et Jndividuum, mod hvilket alle Sælskabets Lemmer opstaae. Maae det ikke ansee sig som forviist, maa det ikke blive misantro, pisk, og ansee alle Mennesker som sine Fiender, kan ik ske Fortvivlelsen forlede det til de største Misgierninger Har man ikke siden Revolutionen sat Frankrig uden for Samfund med det øvrige Europa og tvungen det til at ansee alle Naboestater som Fiender, Han forestillede vil dere de mange Undertrykkelser og Uretfærdigheder, som havde Sted under det forrige Monarchie, og som man nu igien ved Hielp af Emigrerte vil indføre, han gientog Sheridans Bemærkning, at man slæber disse, som med Strikken om Halsen, til Kampen. Endelig paastod han og, at Engeland ei er i Stand til at udføre den Bekostning, som denne Bill og Krigen i det heele paafører Ministeren Dundas indvendte herimod at det var en bekiendt Sag, at Frankrig havde forkyndet og paa nødet Engeland Krigen, at det monstreuse System, som opreiste sig i Frankrig, truede alle Regieringer med Undergang, Religions og Eiendoms Rettens Ophævelse, alle Personer, som vare af Rang, Formue eller Dyd med Forfølgelse eller Forviisning, at de fra Begyndelsen af har søgt og endnu søge at udbrede overalt sligt forstyrrende System. Skulle Engeland da lægge Hænderne i Skiødet, lade sig stiltiende af denne prætenderede første Nation berøve Religion og Eiendom, lade sig foreskrive Regiering eller Lov efter dens Godtbefinden, de? Skulle det være ubilligt, at understytte en stor Deel ulykkelige af alle Stænder, som paa den uretfærdigste Maade ere berøvede deres Rettigheder, Familier, Eiendomme og hvad dem kiert er, Kan nogen for Alvor paastaae, at man ei er beføiet til, i Krigens Tid at svække, saavidt mueligt, Fiendens Magt? De Emigrerte sagde han, slæbes ikke, men gaae frivillig til Kamppladsen. Det er deres egen Sag at betænke, hvad Fare de underkaste sig. Krigen forlænges ikke ved alvorlig at angribe den, og den havde faaet snarere Ende, naar man kunde understyttet Royalisterne i Vender med det fornødne, som nu disse i Sold tagne Emigrerte. Han sagde og, at den største Deel af den franske Nation venter kuns paa Understyttelse, for at rive sig løs fra en hærskende Factions Tyrannie - Hr. Burke gjorde nu en skræksom Forestilling og Frankrigs nærværende Forfatning. H. Sheridan kunde ei fordrage det, og sagde: hvorfra kommer da disse de Franskes Grueligheder, hverken Grund eller Clima kan derudi være Skyld, men den forrige Regiering, under hvilken de ere opdragne. De have lært Grusomhed i den forrige Despotismens Skole, Atheisterie af deres Læreres Exempel, Røverie af det at de maatte give deres Eiendom til Priis forDe potismen. Efter Giendrivelse og adskillige Debatter blev den af Ministerne foreslagne Bill antaget endog uden formelig Stemmesamling.