Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-02-03
Det hedder i Lollands-Posten af 30 f. M.:"Der er atter for kort Tid siden foret skarpt paa Rudbjerggaard, som eies af Hofjægermester, Baron Knuth. Denne Gang var det Baronessens Værelse i hvilket der, ved Nattetid, fra Haven blev gjennem Vinduerne indskudt flere Rendekugler. Derefter observeredes i eller ved et Træ et Brev, som indeholdt Undsigelse mod Hofjægermesteren. Vi begribe ikke, hvorfor Hr. Baronen saa ofte skrækkes; thi han har dog aldrig gjort sig skyldig i at forfølge enten den ene eller den anden af sine Bønder, som ere i betydelig Skyld til ham. En aldrende Mand, som forhen har været Forvalter, bruger Hr. Baronen nu af og til, da han ikke for Tiden holder Forvalter, og denne aldrende Mand er en Aften, da han gik fra Rudbjerggaard til sit Hjem, bleven overfalden og slaaet saa voldsomt, at han en kort Tid laa uden Bevidsthed paa Veien." Paa Als skal være forefalden følgende Tildragelse: J Aaret 1822 blev en Skovfogeds Kone der paa Øen en Aften, som hun sad ved sin Spinderok, dræbt ved et Skud, der fra uden af gjennem Vinduet blev sy ret ind i Stuen. Hendes Mand, der stod et Par Skridt fra hende og var afklædt for at gaae i Seng, ilede udaf Huset, gjennemsøgte den nærmeste Omgivelse, og da han Jntet opdagede, satte han sig, endnu næsten i det blotte Linned, paa sin Hest og gjennemstrøifede hele Omegnen. Men alle Efterforskninger vare forgiæves, Morderen blev ikke opdaget. Efter godt et Aars Forløb givtede Skovfogden sig igjen med en Tjenestepige, der konditionerede i Huset, da Mordet blev udøvet, og Alting gik sin sædvanlige Gang, indtil Konen forleden blev dødssyg. Paa sit Dødsleie skal hun have bekjendt, at hun i Forstaaelse med Manden for rigelig 22 Aar siden har affyret det Skud, der dræbte hans første Kone. Som Følge af dette Udsagn blev Skovfogden sat fast. Følgende Historie fra den paa deslige Tildragelser saa rige Frederiksborgegn er meddeelt den Frisindede, som paalidelig: "En Mand kjørte i Begyndelsen af Vinteren til Hjemmet. Underveis mødte ham et Fruentimmer med Stok i Haanden og en Kurv paa Armen. Hun bad om at maatte kjøre med, hvilken Bøn i Begyndelsen blev afslaaet; men da den gjentoges og Veirliget var slemt, tillod Manden Fodgjængersken at sidde op. Da de havde kjørt et Stykke Vei bemærkede Manden, at hans Reisefælle havde Bakkenbarter. Han anede nu Uro, som Man siger, og lod sine Vanter eller Pibe falde, hvorhos han opfordrede det formeentlige Fruentimmer at springe ned og hente sig det Tabte op, idet han foregav, at Hestene ikke retvel lode sig holde af Fremmede. Efter nogen Nølen sprang Damen med Bakkenbarterne af Vognen, hvis Eier pidskede paa HeDet stene og lod staae til alt hvad Tøiet kunde holde. viste sig, at hans Frygt ikke havde været ugrundet. Da han nemlig saaledes havde jaget afsted en Strækning, gaae han et Par Karle i Grøvten. De fyrede efter ham, dog uden at træffe, men hialp derved kun end yderligere Ved Hjemkomsten fore til at anspore hans Flugt. fandtes i Kurven en Kniv og et Par Pistoler, der leveredes vedkommende Øvrighed." Den Fra Maribo hedder det i "Loll.-Post." 23 ds, om Eftermiddagen Kl. 3, afbrændte en Fæstegaard i Killerup, Taars Sogn, paa Baroniet Guldborgland. Fæsteren med Kone og 2 smaae Børn vare et Qvarteerstid iforveien kjørte til Kalve i samme Sogn, for at besøge Konens Moder, hvor de fik Efterretning om Jlden; men inden han kom tilbage var Gaarden brændt. Han havde assureret Jndbo og Besætning i den indbyrdes Assuranceforening, men ikke Avlen. Her brændte 2 Heste, et Føl, en Ko og en Qvie, 5 Tønder, Byg, foruden det utærskede Korn, Hø og Halm. Jldens Aarsag er ubekjendt.