Aalborg Stiftstidende, 1845-08-14
Aalborg, den 14de August. Efter hvad vi erfare, vil vor By i næste Maaned kunne glæde sig til Hs. K. H. Kronprindsens høie Besøg. - Idet vi tillade os at henlede Opmærksomheden paa nedenfor annoncerede Löbe-Dalgas'ske Skrift om Olie værterne, navnlig Rapsen, deres Dyrkning og Behandling, samt om Olietilvirkning, undlade vi ikke heraf at hensætte Følgende om Fremgangsmaaden ved Rapsens Jndbjergning og Tærskning, der iaar, ved den dobbelte Vanskelighed Veirbeskaffenheden frembyder, turde være af almeen Jnteresse at kjende: "Saasnart Rapsen er veiret nok og Eftermodning tilveiebragt, hjemkjøres den. Knas tør behøver Rapsen ikke at være, og i ustadigt Veir eller naar det truer med Regn vilde det endog være Daarskab at oppebie en saadan Grad af Tørhed. Rapsen maa ikke kjøres hjem naar den er vaad af Dug eller i den hede Middagsstund, men helst om Formiddagen og imod Aften. Affald af Frø lader sig vel ikke ganske forebygge, men dog meget formindske ved passende Foranstaltninger. Først og fremmest er det nødvendigt at beklæde hele Vognen indvendig med store Lagener eller Duge, og ikke at læsse for meget paa, især i Siden. Dernæst maae Rapsknipperne ved Paalæsning optages i samme Orden som da de opstilledes. Jkke heller maae de rækkes anderledes op paa Vognen end med Toppen opad, og den, som læsse, bør pakke dem saaledes sammen, at Topenden altid vender indad. Overhovedet bør man søge at undgaae al Støden, Rysten, Skubben og Kasten. Man maa gaae til værk som om man havde let brækkelige Sager under Hænder. Da der i Avnstederne, eller de Steder hvor Rapsen har staaet, altid blive nogle Rapstængler tilbage, bør disse op samles, dog ikke med Riven, men med Hænderne. Den Methode, at opstille Rapsen i kegleformige Hobe eller Stakke uden at binde dem, er kun anvendelig naar man vil tærske Rapsen i Marken eller man rammes af ondt Veir under Afmeiningen. (Denne Fremgangsmaade, som efter Kreyssig slal have fundet god Indgang i det Meklenborgske, bestaaer deri, at Rapsen, Dagen efter at den er skaaren, hvis Veirliget tillader det, sammenkjøres i store Stakke, som man tildækker med et godt Lag Halm. J disse Stakke, som ogsaa kunne gives en langagtig Skikkelse, veires Rapsen lidt efter lidt uden at Straaet eller Kjærnerne i mindste Maade tage Skade, tvertimod saare godt conserveres, saa at Straaet faaer en hvidgrøn Farve og Kjærnerne blive fuldkommen sorte. Ved Siden af Stakkene anbringes Tærskegulvene, og Tærskningen foretages efter Leilighed. En saadan Stak, som hen stod til efter Høsten, frembød i de første Timer ikke andet end tomme Frøhuse. Men lidt efter lidt kom Frøet tilsyne, og tilsidst laae Frøer flere Fod tykt paa Bunden af Stakken. Bedst derfor at bruge Langhalm til Underlag.) Jalmindelighed maa det fraraades at tærske i Marken, thi om end Tabet af Kjærnen er mindre (hvilket vel endog neppe kan indrømmes), saa lide Straa og Frøhuse, som oftest dog saa meget derved at de ikke lade sig bruge til at fodre med. Kun naar Rapsmarken er meget langt fra Gaarden, kan Tærskningen i Marken komme i Betragtning som en Nødhjælp. Man lader da udgrave en cirkeltund eller fiirkantet Plads paa Rapsageren, stamper eller banker Jorden fast og lægger et Seil over. For at Arbeidet kan gaae saa meget raskere, er det til Nytte at indrette to saadanne Tærskegulve ved Siden af hinanden, saaledes at man tærsket paa det ene medens det andet fyldes. Ere Tærske gulvene bragte istand, bæres Rapsen derhen i Lagener eller Duge (eller kjøres hen paa Slæder med een eller to Heste efter Bedriftens Størrelse) og tærkes med Pleile eller ved at udtrædes af Heste og Stude. Frøet og Frøhusene fyldes strax i Sække og kjøres hjem for at gjøres reen. Ogsaa Straaet bliver strax hjemkjørt. Er man saa heldig at træffe godt Veir til Tærskningen i Marken, svinder Arbeidet vistnok rask fra Haanden og Tabet paa Frøe er ubetydeligt. Men paakommer Regn, er ikke alene Straaet, men ogsaa Frøet meget udsatte for at bedærves. Tærskningen i Marken er derfor altid noget mislig, og kan man undgaae samme, er det altid det bedste. - Forfatteren anbefaler ved denne Leilighed et Slags bevægelige Tærskegulve, tjenlige til at tærske i Marken. Disse Tærskegulve indrettes af tynde, ubarkede Fyr- eller Granstænger, af 2 til 2 Tommers Gjennemsnit, der sammenbindes med Reeb, som passe i indskaarne Fordybninger. Tærskegulvet hviler paa to stærke Tverbjælker, og under samme lægges et grovt Linned klæde, som tjener til at modtage det Frø, der falder igjennem. For at forebygge at dette Klæde tager Skade, lægges nogle Halmknipper under Tverbjælkerne. Over Tærskegulvet anbringes et Skuur af Brædder, som bæres af Jernstænger, der med en Gaffel passe med et Jndsnit i Bjælkerne. Naar Tærskegulvet skal flyttes, rulles det sammen og læsses paa en Vogn tilligemed de øvrige dertil hørende Deele. Fordelen ved disse bevægelige Tærskegulve bestaaer deri, at Tabet af Fro det bedste muligt forebygges, at Frø og Straa ingen Skade lide, at Tærskningen paa Grund af det elastiske Gulv meget lettes og gaaer hurtigere fra Haanden, idet Slagene, af Pleilen ere langt virksommere. Føres Rapsen hjem for der at tærskes, behøves ikke saa stor Forsigtighed ved Aflæsningen som ved Paalæsningen, da det Frø, som falder af, ikke er spildt. Men for ogsaa i Laden at forhindre hvert Tab, er det nødvendigt at lægge Rapsen paa Skyden ovenover Tærskegulvet, og afgiver Rummet her ikke Plads nok, da i et Logulv, men som til den Ende maa være godt brolagt eller forsynet med stampet Leer. Dersom Rapsen er kommen fuldkommen tørt ind, er det til Nytte at bie nogen Tid forinden man tærsker. Rapsen forbedres derved betydeligt ved at lade sig bedre opbevare, saa at Kjøberne altid betale mere for saadan Raps."