Aalborg Stiftstidende, 1829-11-23
Endnu existerer der intet Grækenland, thi i den sidste Protocol har der endnu været opkastet Spørgsmaale om dets, ved utallige Offere kjøbte Tilværelse som Stat, og dog træde allerede en heel Deel Prætendentere frem for at bestige en Throne, der ikke engang endnu er oprettet. Man taler om Prindsen af Sachsen-Coburg, Markgreven af Baden, Prinds Paul af Würtenberg, Prindsen af Hessen Homburg, Hertugen af Lucca og den forrige Konge af Sverrigs Søn. Paa denne Liste befindes engelske, østerrigske og russiske Candidater. J Hofmands-Sproget vil denne Lyst til Thronen vel gjælde for en Ære for Grækenland, og vi lykønske dertil; men bedre var det udentvivl uden Videre at anerkjende og stadfæste den Uafhængighed, det selv har tilkjampet sig og at tilstæde det en Regiering, som svarer til dets Hielpekilder. Grækenland kan ikke nære den Ærgierrighed at indtage en Plads blandt de europæiske Monarkier; dertil er det ikke rigt nok, det har intet, hvormed det kunde vedligeholde den Thronens Glands, som man i det gamle Europa udskriger for den første betingelse for Folkets Vel; det kan hverken bestride Operaer eller kongelige Jagtetater; i hele Grækenland gives der kun et Slags ubetydeligt Herresæde, som er beboeligt; dette ligger ved Ægina og udgjør Præsidenten Capodistrias hele Apanage; det er hans Versailles, hans Schønbrun, hans Zarskojeselo. Hvorledes skulle alle hine Prindser, som selv i de ubetydeligste Stater ere vante til at holde Lystslotte, Mat stal, Jagt Kobler, Theater-Etater, kunne finde sig i et saadant Land, Ville deres Kammerherrer, deres Galla=Lakeier, deres Ceremonie=Mestere ikke blive noget ide tilmode ved paa eengang at see sig hensatte imellem en Deel ødelagte Landsbyer, omgivne af en krigerisk Befolkning, men som er blottet for Alt, og ingenlunde formaaer at indsee Værdien af alle hine Ting? Grækerne, som ere nødte til igjen at opreise deres Bo. liger af Asken og at svare den Tribut, til hvilken Protocollen fordømmer dem, vilde aldrig kunne bestride et Hofs Udgivter. At paalægge dem denne Byrde i det Haab at bidringe dem monarkiske Sædvaner, vilde være at fjerne sig fra Maalet. For Øieblikket have de en beskeden Regjering, som ikke koster meget, og en saadan vil endnu længe passe sig for dem, da det er den eneste, som passer sig til deres Evner. Skulle de lære at skatte Civilisationen, saa maa man begynde med at vise dem dens Velgierninger; vilde man derimod gjøre Begyndelsen med at betynge dem med den Masse af Afgivter, som udgjøre et Prædicat ved de civiliserede Stater, saa ville de let paa eengang tabe Lysten til vore Gaver. At herske maa være en herlig Sag, naar et saa ulykkeligt Land finder saamange Mænd, som have Lyst til at paatage sig den Uleilighed at regjere det; maatte kun ikke denne Kappelyst om dets Throne have fordærvelige Følger for Grækenland, Vi haabe, at disse Magter ikke ville beskjæftige sig med, udelukkende, hver for sig, at befordre deres egne Candidater, istedet for at drage Omsorg for Grækenlands Jnteresse, paa det ikke de tilsidesatte Cabinetters Fortrydelighed, naar Valget er truffet, maa falde ud til Fjendtligheder imod Grækenland, Seer man en saa stor og saa skjøn Sag som et undertrykt Folks Jndsættelse i sine Rettigheder synke ned til en personlig Sag, saa maa det vel være tilladt at befrygte, at det store Formaal, som Humanitet og Civilisation foreskriver, kan gaae under i Kampen mellem ærgjerrige og forfængelige Hensigter, Jmidlertid har denne Tingenes Tilstand dog ogsaa en trøstende Side. De Prindser, som beile til Grækenlands Krone, ere opdragne i vore Begreber og Ære og ville uden Tvivl ei beqvemme sig til at blive jammerlige Hospodarer eller, i al Ydmyghed skatskyldige, Fyrster under Portens Overherredømme. Det vilde vel neppe være Umagen værd, at rive sig løs fra Fornøielser og Vellevnet, for, som Sultanens Vasal at bestige en Throne, der endnu er uden Glands. Da saamange Høiheder staae færdige til at beklæde den høieste Post i Grækenland, saa lader sig fornuftigviis deraf slutte, at den sidste Protocol ei vil blive gjeldende, men at Underhandlingerne ville blive grundede paa en ganske anden Basis. Og iøvrigt, naar vi i Grækenland ville indføre vor besværlige Pragt, vore usle og smaalige Friheder, der saa ofte ere i Modsigelse med den sande og simple Frihed, saa er det Mindste, hvad vi igjen kunde give til Erstatning, dog vel Emancipation uden Jndskrænkning og Uafhængighed uden Tribut eller Underdanighed under Porten!"