Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1776-07-05
Jmillertid var Vespenøe ikke indbegrebet i denne Contract, som først Anno 1552 paa St. Galli Dag blev for lænet Kiøbenhavns Borgmæstere og Raad, mod at svare en aarlig Afgift af af 200 myntede uforsalskede Jochums dalere af samme. Andre meener, at de Danske ikke har handlet her i Landet; til det 16de Hundrede Aars Udgang, uden for saavidt enten Kongerne selv for egen Regning har ladet beseyle nogle faa Havne, eller nogle visse Kiøbmænd, kan have faaet en enkelt Havn i Forpagtning, hvilken Oeconomie har været. indtil saa længe Hanse-Stæderne bleve fordrevne derfra, som ikke vare villige til at slippe deres Fordeelsførend Handelen derpaa blev dem strengelig forbuden af Christian den 4de, i Aaret 1602. da et Dansk Handels Compagnie blev stiftet, og ved Kongl. Octroy af 18de April samme Aar blev sadt i Besiddelse. deraf paa 12 Aars Tiid, altsaa indtil 1614. at regne. Compagniet bestod af visse Borgere i Kiøbenhavn, Helsingør og Malmøe, og var saaledes inddeelt, at hver af bemeldte Stæder havde sine visse Havne at forsyne. Vilkaarene vare fornemmelig, at de i aarlig Afgift skulde betale til Kronen, for hver Havn 16 gamle Daler, som skulde oppebæres af den Kongl. Lensmand, at de ey omVinteren maatte holde fleere end 2 Kiøb svenne paa hver Havn, og overalt, at de skulde føre en christelig og skikkelig Omgang, og forsyne Landet med forsvarlig Tilførsel for billig Priis. Men at Jndbyggerne ere strax blevne misfornøyede med dette Compagnie, sees blandt andet af deres almindelige Klagemaal over samme, udstædet paa Landstinget den 30te Junii 1604. Da den første Octroy var udløben, blev Handelen paa nye, efter Ansøgning forundt anførte 3 Stæders Borgere paa 11ve Aar, altsaa til 1625. at regne, men den forrige Jnddeeling iblandt dem blev noget forandret; thi Malmøe beholdt da ikkun to Havne, nemlig Wapnefiord og Patriksfiord. Denne deres nye Octroy er af 28de April 1614. Afgiften og de øvrige Vilkaar bleve i Hovedsagen paa samme Fod som før; det allene blev i Særdeleshed strengelig forbudet, at de ikke efterdags, som forhen, maatte forhøye Priisen paa deres Vahre, over den Taxt og Sædvane, som forhen havde været gangbar i Landet. Men at saadant ikke er efterlevet, sees klarlig af en Dom fældet over dette Compagnie af Laugmand Haagensen, den 24de Maji 1615. Anledningen dertil, var Almuens Skrig og Besværinger over, at de tilførte Vahre befantes meget uforsvarlige, i sær Øll, Miød, Vine, Brændevine beblandede og forfalskede: at de Handlende enda satte deres Priser høyere end nogen Tiid tilforn, var skeet; at deres Maal og Vægt paa det udsolgte var ringere end før; at de nødvendige Vahre, enten savnedes, eller dog ikke kunde faaes mod at give Smør, slagte Qvæg, eller ulden Gods til Betaling, men allene mod Fisk og Tran. Det samme erfares af 2de Kongl. befalinger til Lehnsherre Friderich Fris af 20de og 21de April 1619, om at have Opsyn med, at de Handlende skulde forsyne Landet med gode og forsvarlige Vahre, at de skulde bruge det samme Slags Vægt og Maal i Udgift og Jndtægt; at Tings Vidner skulde tages over deres Opførsel og Handel; og endelig at 4re fornuftige Mænd blandt Jndbyggerne skulde udsøges for at reyse til Kiøbenhavn, og overlegge med de Handlende en billig og maadelig Taxt paa de fornemste ind og udgaaende Kiøbmands=Vahre. Denne kom ogsaa i Stand, og blev den 6te De December 1619. udstædet i Hans Majestets eget høye Navn; vist nok var det, at Almuen trykkede sig noget ved denne Forskiel, som der var bleven gjort paa de Rige og Fattige, at nemlig de, som gjorde Kiøb paa 100 Vætter, fik en Tønde Meel, der skulde veye 12 og et halv Lispund for 50 Fisk, (en Fisk beregnet til 2 Skippund, in speste) en Tønde Malt for 50, en Tønde Salt og o. s. f. for (Fortsættelse følger.)