Aalborg Stiftstidende, 1841-10-29
Procurator N. A. Holm i Odense, meddeler i Berl. Td. følgende om Vaar=Rug, Fra et mangeaarigt Ophold i Vensyssel, norden Liimfjorden ved Aalborg, kan jeg bevidne: at Vaarrug hersteds var meget almindelig for en 20 a 30 Aar siden og er det endnu, hvor den ikke i et bedre Agerbrug med Brak efter Hvile er fortrængt af Vinterrugen. Aarsagen hertil er formeentlig, at Vintertugen i Almindelighed er mere fri for Udkrudsfto 9. vilde Vikker, Klinte a., som en Følge af, at Vinterens Kulde dræber alle et aarige for Vinteren opkomne Snyltevexter, vel ogsaa meere givtig, og ordentligviis mere vægtig, som en Følge af den længere Tid, denne Rug faaer til Væxt og Modenhed, men i Udseende og Brug til Brød giver den rene Vaartug ikke Vinterrugen meget efter og er et langt fortrinligere Fødemiddel for os til Brød end navnlig Bygget. I Handelen, gaaer derfor og den rene Vaarrua i Vensyssel lige med Vinterrugen, besynderligt hvor der ikke kjøbslaaes sefter Vægt og de sammenblandes ikke sielden hos Kjøbmanden med hverandre. Paa den rene Brakmark, eller i det Hele taget nogenledes rene Mark, naar denne fortesten ikke ved en større Leerholdighed er bedre skikket til Hvede, men hovedsagelig bestaaer af muldblandet Sandjord, er Vaarrugen ogsaa langt bedre skikket end paa den Maade, den endnu paa flere Steder bruges i Vensyssel, nemlig: som Alsæd, det vil sige: paa Marker, som aldrig hvile, men hvor den ene langstraaede Sædart stedse afløser den anden (Kjær og Hede giver Græsning for Kreaturer), thi at Vaartugen absolut maa blive langt meere blandet med Ukrudsfro paa disse urene Alsædmarker er en Selvfølge. Ved en saadan Leilighed, som den her er forhaanden, maa Kjøbmanden, ved at blive gjort opmærksom derpaa, tække Landmanden Haanden; dette byder endog egen Jnteresse ham, og kan man da nu allerbedste anbefale den Handlende at eftersee de flere gode jydske Amtsbeskrivelser, som efter det kongl. Landhuusholdningsselskabs Faranstaltning ere givne i Trykken; navnlig vil man af den i Aaret 1828 udkomne fortrinlige Beskrivelse af Statsraad Brink-Seidelin over Hjørring Amt lettelig erfare, i hvilke Sogne Alsæd endnu bruges, hvor det især er, at Kjøbmanden vil kunne vente at træffe den her omtalte Artikel; og vilde endog Veirliget ikke tillade ham, ved Skibsfarten, at forsyne sine Handelskundet i Fyen og Sjælland i dette Efteraar dermed, var det dog muligt, at Vinteren eller det tidlige Foraar vilde give aabent Vande, thi Landmanden faaer ikke Brug herfor førend omtrent ved Havresædtiden næste Foraar; men ikke noksom kan man anbefale den retsindige Kjøbmand, som giør Jndkjøb middelbar eller umiddelbar hos Producenterne i Vensyssel eller de mulig flere Egne i Jylland, hvor Vaarrugen endnu haves, at han henvender sig til bekjendte paalidelige Folk for virkelige at erholde denne Sædart og ikke blandet med Vinterrug, hvorfra ikkun et saare ovet Øie ved Sammenligning kan adskille den, da Sædforbrugerne ville blive fixerede meere eller mindre, alt ligesom begge disse Sædearter i større eller mindre Grad bleve sammenblandede, som en følge af, at Vinterrugen, saaet og Foraaret, ikke vilde komme samme Aar til Modenhed. At den i det vist dog altid barskere vensysselske Klima vante Vaarrug ikke skulde kunne fordrage den fyenske eller sjællandske Jordbund eller Klima, er Noget vistnok Jngen vil falde paa, og naar Landmanden i disse Provindser fandt Vaarrugen, under saadanne Omstændigheder, som ere tilstede i dette Efteraar, tjenlig for sig, vilde han, naar den engang var anskaffet, vistnok søge at conservere den, eller paany i paakommende Tilfælde vide at indvirke paa den Handelsmand, som før har forskaffet ham den. Vistnok kunde man ogsaa fra Vensyssel erholde Vaar=Hvede til Sæd, men da, selv naar den allerbedst lykkes, dens Meelproduction baade i Qvalitet, og Qvantitet er langt under det. Vinterhveden er her og i Sjælland, kan den ikke anbefales. - Ved denne Leilighed kunde jeg derimod, under Forudsætning, at den i Vensyssel paa flere Steder brugelige, store graa tynd skallede Havre ikke ved at blive forflyttet hertil Fyen og Sjælland skulde undergaae Forandring, som jeg ikke drister mig til uden Erfaring at have nogen Mening om, ønske Forsøg derved gjort, da den ufeilbarligt afgiver et langt bedre Foderproduct baade i Kjerne og Straa end den tykskallede gule Havre som her er saa almindelig, ja selv om man forskrev den mindre, saakaldte afluebenede, graa Havre saroer paa sandede Marker og sælges sædvanlig med otte TopSkjæpper pr. Td., men sjeldnere til Udførsel) hertil, vilde jeg troe den var et Forsøg værd. Ogsaa den sorte Havre har man fundet bedre end den gule. Den hvide, buttede, Bog lignende saakaldte engelske meelrige Havre er derimod vist altid tjenligere til Huusholdningsbrug.