Viborger Samler, 1789-05-18
Tyrkerne ere et meget gammelt Folk af ringe Herkomst ligesom Romerne, vi har den berømte franske Skribent Hr. de la Croix fornemmelig at takke fordet otthomanske Riges udførlige Historie, hvortil han har betient sig af Hr. Sagredo en Venetianer, Fyrst Cantemir, en tyrkisk Vassals, Hr. Baron Ricout Guiers og andres efterladte korte Beretninger. J Fortalen siger Hr. de la Croix, at Tyrkerne som nedstamme fra Noah, har givet Jorden mange Jnd- oggere, ere blevne Fædre for mange talrige Nationer i Asien, Africa og Europa, ja at de Tyrker, som egentlig have faaet Navn af Otthomaner er en oprettet Colonie i Lille-Asien af deres berømmelige Feldtherre og Sultan Osman, under hvem, saavelsom hans Eftermænd i Regimentet dette stridbare Folk fortsatte deres store Erobringer, indtil de tilsidst af det Trapezuntiske og Constantinopolitanske Keiserdommer, samt flere mægtige Rigers Ruiner har oprettet det mægtige og vidtløftige Rige i Europa, Asia og Africa under Navn af den Otthomanske høie Port, der beherskes af en despotisk Prinds, som de tillægge Navn af Keiser, Sultan men meest Storherre. Nu er det vist, at der i de ældste Nationers Historier ere mange uvisse og fabelagtige Fortællinger, tør vi forlade os paa Tartarernes, og Hunnernes Tyrkernes Stammefædre, deres Traditioner, da skal Noah strax efter Syndfloden saaledes have deelt den næstliggende Deel af Jorden imellem sine 3 Sønner, at Cham bekom Jndien og de Lande paa hiin Side Floden Jndus, Sem den Deel af Asien, der ligger imellem Floden Jndus, og den Persiske Havbugt, Japhet de nordlige Lande, som laae nordost for Jndien og det Caspiske Hav, han slog sin Boepæl nær ved Floden Etel, det er Wolga, døde 250 Aar gl., efterlod 8 Sønner, hvoraf den ældste Turk, som skal have givet Tyrkerne Navn, fulgte Faderen i Regieringen og nedsatte sig i de Lande norden for Armenien; de andre Sønner deelede de øvrige Lande iblant dem ved Lodkastning. Af Turks 4re Sønner efterfulgte Taurin en mægtig Fyrste sin Fader, han lærte sit Folk Saltets Nytte og Brug, døde 240 Aar gl.; efter ham fulgte Sønnen Eltski Chan, Dibachori Chan, Chalan Chan og Allinge Chan, hvilke alle udvidede og formerede deres Fædres Eiendomme. Hidtil havde Japhets Efterkommere bevaret den sande Guds Kundskab, men under Allinge Chan begyndte de at vælge og giøre dem Afguder. Hans Hustrue fødde Tvillinger Tatar og Mogul, Stamfædre til de 2de store Nationer Tatarer og Moguler, fra hvilke sidste Tyrkerne nedstamme, Moguls Søn var Kora Chan, dennes Oguz Chan, som forfulgte Afgudsdyrkerne i de længe efterfølgende Tider, indtoge Tartarerne under en af Moguls Descendentere, nemlig: Jl-Chan, Mogulernes eller Tyrkernes Rige. Den Chinesiske Historie siger, at i Keiser Hia Regierings Tid 2207 Aar før Christi Fødsel, boede nogle talrige Nationer i Norden, som kaldtes Hunner, Tartarer, Moguler og Tyrker, de beboede og den nordlige Deel af China, levede i Telter ved Floderne, nærede dem af deres Hiorde og Hæstemelk, indfaldt og ruinerede ofte det Chinesiske Rige, som henved 800 Aar maatte udstaae mange haarde Anfald af disse barbariske Nationer, indtil den berømmelige Keiser Hom Ti med en Armee paa 300000 Mand slog og forog dem, samt opbygte den bekiendte lange og stærke Muur imellem China og Tartariet; men efter Keiserens Død indtoge Tartarerne atter den Deel af China, de tilforn havde havt, under Anførsel af deres Regent Teuman, som skal have været af Chinesisk Herkomst. Siden efter nogle faa Tider ongefær 209 Aar for Christi Fødsel overfaldt de østlige Tartarer Teumans Søn Mete, en stræng og tapper Herre, der havde myrdet sin egen Fader og de Fornemmeste i Riget; men Mete slog Tartarerne, fangede deres Konge eller Chan, og efterat han saaledes var bleven Herre, over 2de mægtige Riger, saa tillagde han sig den stolte Titul Tandsku, som i Hunnernes Sprog betyder Himmelens Søn, og alle Tartarerne underkastede sig godvilligen hans Love, dog vare disse Tartarer endnu mange Aar inddeelte i 2de Riger, nemlig: det sydlige og nordlige Tartarie, og førte bestandige Krige snart indbyrdes, snart med China, men i det 93 Aar efter Christi Fødsel foreenede de sydlige Hunner eller Tartarer sig med Chineserne, og under deres Tandsku eller ChaTantobo overvandt de nordlige Hunner og gjorde Ende paa deres Rige. Den overvundne Tandsku Jl-Chan flygtede med en Deel af sine fordrevne Undersaatter til Jrepax uden Tvivl en Deel af Ungarn, fæstede Boepæl ved Donau, og siden derfra langs op til det Caspiske Hav, overvandt med Tiden Svever, Alaner, Gother og Wan daler, forenede sig med disse adskillige gamle Nationer, og under det almindelige Navn af Hunner anrettede store Ødeleggelser baade i det østlige og vestlige Rige. Det er bekiendt, hvor mange og store Ulykker dette Folk paaførte Gallien og Jtalien i det 5te Seculo under deres Konge Atthilla, dog ei at tale meere derom, da det allene er vort Forsæt, at tale om den Tyrkiske Stamme, og det egentlig saa kaldede Folk. Tvende Prindser Cajon- og Nagos den første en Søn, den anden en Sønnesøn af den ulykkelige Jl Chan, havde lige Skjebne med ham, og bleve fangne bortførte af Tartarerne, siden giftede de sig, flygtede til deres Fædreneland, men da de ei saae den der sikre, kiøbte de det Fornødne, flygtede atter langt bort imellem nogle høie Bierge, som førte dem til en stor Slette, hvor de boede i mange Aar, ongefær Anno 543 forlode de dette Opholdstæd, som ved deres Formerelse var blevet dem for lidet, og nedsatte dem ved Biergene Altai, som snart kaldes Taurus snart Caucasus. Under deres da regierende Fyrste Tymuer, foreenede de dem med Gergis Chan i det store Tartarie, men tilsidst bekrigede, overvandt og dræbte ham; dette tildrog sig ongefær midt i det 6te Seculo 553. Tymuers Efterkommere udbredede deres Vaaben baade i Østen og Vesten, de tilbade og offrede til en almægtig Gud, som alletings Skabere, samt de 4re Elementer, Luften, Jlden, Jorden og Vandet. (Mere følger.)