Aarhuus Stifts-Tidende, 1828-09-06
Blandinger. Det nu saameget omtalte Schumla ligger i Krogen af en Dal ved den nordlige Skraaning af Balkan Bjergene, som bestaae af en Mængde lave Høie, der efterhaands stige til Bjerge, og tilsidst danne en lang Muur. Staden tæller 60,000 Jndvaanere, og iblandt Andre de bedste Kobbersmedde og Blikkenslagere i Tyrkiet. J dens Omegn ere utallige Rosenmarker for Tilberedelsen af Rosenolie. Den øverste Deel er beboet af Tyrker, den nederste af Jøder, Græker og Armenianere. Fæstningsværkerne omsluttes af en bred Grav, og er forsynet med stærke Vagttaarne, som endnu hidtil aldrig have været indtagne af nogen Fjende. Remanzow stod for Schum la 1774 og Kammenzky 1810, men Jngen af dem kunde erobre den. At gaae over Balkan uden at have bemægtiget sig Schumla, anseer Porten for umuligt. Derfor havde Husseyn-Paska, der er bekjendt som en raa og bestemt Feltherre, den Jnstruction, ikke at indlade sig i noget Slag førend Fjenden kom dertil, og bag Schumlas Mure saavidt muligt oppebie hvad Hede, Mangel, Sygdom, Udmattelse og Besværligheder vilde volde. Man seer af Alt, at efter den tyrkiske Krigsplan Krigen i aaben Mark først skal begynde efter at denne Plads er bleven erobret. Over Balkan gaae kun 5 gangbare Passager, de 3 føre til Adrianopel, de 2 directe til Constantinopel. Den vanskeligste er den fra Ternom over de høieste og næsten upassable Toppe af Bjerget; den meest besøgte er den fra Haldhos, hvor Bjerget er meest gjennembrudt. Lykkes det endelig Russerne at beseire disse Vanskeligheder, saa støder de paa den store tyrtiske Armee ved Adrianopel, som man har samlet paa over et Aar og som endnu dagligen for starkes. Skulde ogsaa denne Armee blive slagen, saa stiller det uhyre Bolværk, Adrianopel, sig imod dem, og en anden Armee fra selve Constantinopel kommer den vigtigste og sidste Fæstning til Hjelp. Det vil da komme an paa, om Russerne kunne gjøre det muligt, at føre de nødvendige Subsistentsmidler for Armeen med sig over Balkan til Rumeliens Sletter. Falder Adrianopel saa er det Sidste tilbage: Constantinopels Forsvar. Da vil det vise sig, om Fatum har besluttet det osmanske Riges Undergang eller ei. Af Constantinopel er en meget haardnakket Modstand at vente, især da det endnu staaer i Forbindelse med Asien. Et Angreb derpaa maa skee baade fra Søe- og Landsiden; at foretage det blot fra Landsiden, var at tage fat paa Tyren ved Hornene. Antallet af denne Stads Jndvaaner var før Krigens Begyndelse 600,000, hvoraf Halvdelen. Muselmænd, 100000 Græker (som nu ere betydeligt formindskede), 60,000 Armenianere (som ere blevne fordrevne), 30,000 Jøder, og Resten Franker. Constantinopel er, ligesom Rom, bygget paa 7 Høie, og har 26 Porte, samt 15 Forstæder. Fra Landsiden er den indsluttet af en dobbelt Muur som er en Miil lang, bygget af store hugne Qvaderstene, den indre 18, den ydre 12 Fod høi. Enhver Muur er flankeret af 250 Taarne, som ligge et Bueskud fra hverandre, og ere indrettede til Styts. Taarnene paa den indre Muur staae ligefor Mellemrummet af den ydre. Udenfor Murene er en meget bred Grav. Serallet, hvor Sultanen boer, danner en lille Stad for sig selv med 600 Beboere, i et Omfang af 2 Mile med høie meget tykke Mure. Jnenfor tre Porte, mellem hver saa store Gaardsrum, at derpaa kan leires flere tusinde Mand, er Sultanens Ha frem, hvor han har alle sine Koner, ofte mange Hundrede. Foruden Serailets stærke befæstning er ogsaa flere enkelte Qvarteer af Staden, fornemmelig de Stores Palladser, at betragte som ligesaa mange smaae Fæstninger, der endnu ville blive forsvarede af Tyrkerne efter at Fjenden er trængt ind i Staden, saa en blodig og langvarig Kamp i det Jndre først vil afgjøre den virkelige Besiddelse af Constantinopel eller maaskee rettere dets Ruiner.