Viborger Samler, 1829-12-02
Tyrkiet. Fra det Indre af dette Rige erholder man - ifølge Efterretninger fra Semlin af 4de Novbr. - Vished, om, at alle mellem Marschal Dichitsch og de tyrkiske Befuldmægtigede i Adrianopel endnu existerende Stridspuncter ere afgjorte, og at Paschaen af Scutari har underkastet sig Portens befalinger. Endnu i den første Halvdeel af October Maaned syntes hans Planer at gaae ud paa Jntet mindre, end at fordrive den russiske Overgeneral med Magt fra Adrianopel, hvis denne ikke vilde indlade sig paa at rømme Staden paa den af Paschaen bestemte Dag. Men Svaret, som Feldtmarschallen gav ham paa denne Opfordring, maatte overtyde den kamplystne Pascha om, at her ingen Laurbær vare at hente, og at den mindste uoverlagte Handling kunde drage hans Undergang efter sig. Han besluttede derfor at gjøre Ende paa sin militairiske Excursion ved Philippopel. Flere russiske Brigader havde allerede befaling til at angribe Mustaphas Albanesere, hvis de gjorde Mine til at rykke frem. (Vi have tidligere seet, at General Geis mar har efterkommet denne befaling.) Firmanerne til Jndlemmelsen af de sex Districter i Servien ere, som man erfarer, nu udstædte, Giurgevo rommet og Betalingen af den første Termin til de russiske Undersaatters Skadesløsholdelse afgjort. (En senere Beretning fra Semlin af 7de Novbr. meddeler den til et Handelshuus ankomne Efterretning, at Russerne den 25de Octbe have begyndt med at rømme Adrianopel, og at de den 1ste Novbr., tre Dage efter Udvexlingen af Ratificationerne, have forladt denne Stad, med Undtagelse af de Syge og de til disses Bedækning nødvendige Afdelinger, og taget Veien til Khamdli=Seminge.) - Fra Constantinopel lyde Efterretningerne ikke meget glædelige. Blandt Folket hersker en fjendsk og farlig Stemning mod Sultanen og hans Omgivelser, og der forløber ingen Nat, som jo bliver betegnet ved Offere for et fanatisk Had. Storherren begynder ogsaa at indsee det Farlige i sin Stilling; hans Garde bliver forstærket og erholder høiere Sold. Halil-Pascha var endnu ikke afgaaet til St. Petersborg, og vil ogsaa neppe komme til at reise derhen da Grev Diebitsch skal have tilsendt Reis-Effendi en Meddelse, ifølge hvilken Afsendelsen af en overordentlig ottomannisk Gesandt til St. Petersburg i dette Øieblik vistnok ikke vil finde Sted. - Fra Paris og London gaaer der hver Uge Courerer gjennem Semlin til Constantinopel, og der synes at finde vigtige Underhandlinger Sted, der skulle angaae Grækenland og en Negotiation angaaende Forskud til Porten. J Berlin havde man Privatbreve fra St. Petersburg, ifølge hvilke Statsraad Buteniets og GrevOrlows Afsendelse til Constantinopel skal have til Hensigt at foreslaae Porten at aftræde Fæstningen og Paschaliket Kars i Asien til Rusland. J St. Petersburg hed det, at Keiseren indsaae de Vanskeligheder med hvilke Porten havde at kæmpe for at kunne tilveiebringe Krigscontributionerne, og at han atter vilde give et Beviis paa sit moderate og fred elskende Sindelag (!) ved at eftergive den største Deel af disse Contributioner imod Afstaaelsen af Kars med tilhørende District til Rusland. (Herved vil Porten tabe det vigtigste af sine tilbageblevne Bolværker i Asien imod Ruslands Overmagt.) Hvis Porten antager dette Forslag, da vil Besættelsen af Fyrstendommerne som Pant enten aldeles ikke finde Sted, eller i det Høieste kun vare i to Aar. (Man kan med temmelig Vished antage, at Fyrstendom merne i det Mindste ikke ville blive rømmede, før de nye Hospodarer ere blevne valgte under de russiske Bayonetters Jndflydelse.) J Petersburg troede man, at en slig Overeenskomst, paa hvilken man syntes at lægge megen Vægt, vilde komme i Stand, og at Forslaget dertil vilde være saa meget meere velkomment for Sultanen, som han ved at antage det ikke alene burtigt vilde komme i Besiddelse af alle sin Stats Hjælpekilder, men ogsaa blive befriet for en stor Deel af Armenierne de meest misfornøiede at hans Undersatter. Han staaer nemlig Fare for, at denne Nation, under de nuværende Forhold, vil benytte den første Leilighed til at gjøre sig uafhængig af Porten. Ogsaa skulle de øvrige europæiske Magter ønske (?) at Porten ved Aftrædelsen af en liden Landstrækning i Asien kan blive befriet fra alle øvrige Byrder. Man vil vide, at Paven, saasnart han havde bragt i Erfaring, at Freden var afsluttet, har gjort samtidige Skridt hos alle de store europæiske Hoffer, for at udvirke, at de romersk-catholske Undersaatter i Tyr tiet for Fremtiden see deres politiske Existence sikkret imod al Viltaarlighed og Forfølgelse.