Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-04-16
(Jndsendt.) Forslag til en Skat i Committeesedler, Jndsenderen heraf, som er overbediist om, at en god Regjering gjerne hører velmeent, paa en beskeden Maade yttret Sandhed, og at det er enhver redelig Statsborgers helligste Pligt, efter Evne, ved Raad og Daad, at virke til Statens Vel, fremsætter herved, uforgribeligen, Følgende: Vort Fædrelands Ulykker have, blandt mange andre Onder, ogsaa frembragt Commiteesedler. Dette Nødmiddel rammer, umiddelbart, eller middelbart, næsten alene den mindst formuende Deel af Borgersamfundet. Umiddelbart rammer det Enker, Umyndige og offentlige Stiftelser, hvis Formue, i Almindelighed, er søgt betrygget i kongelige Obligationer, hvoraf Renterne fortiden betales i Committeesedler, middelbart træffer det den fattige, i disse nævingsløse, dyre Tider, ofte brødløse Laantager, til hvem den vige Handelsmand, eller Speculant, anbringer dette Betalingsmiddel for fuld Valuta. Uangribelig for Statslovens, og, skinbarligen, ogsaa ubeskjæmmet for Pligtloven Domstol, tilvender Udlaaneren sig derved, paa Aar, 33 Procent (1 Rbd. for Laanet af 2 Rbd.) ja, endog ofte, paa 3 Maaneder, 132 Pro*) Dog maa herved anmærkes, at Committeesedler saavidt jeg har erfaret, kun sjeldent i den sildigere Tiid ere blevne anbragte til de sidst anførte, uhyre Procent, hvilke ogsaa selv den meest æreløse Aagerkarl vilde undsee sig ved at fordre. Dette var kun Tilfældet strax efter udstedelsen af Committeesedlerne, fordi Enhver da, ifølge vedkommende Placat, ventede, at enhver Hans Majestæts troe Undersaat vilde beforder Committeesedlernes Omløb for samme fulde Betaling, for hvilken de udgaves. Hvor uskadelig for Rigsbanken, hvor bekyem for Finantserne og hvor særdeles gavnlig for den offentlige Tilliid Opfyldelsen af denne Forventning vilde være, er Alt saa fyldestgjørende og fortræffeligen udviklet i Nr. 20 og 24 af dette Blad, til Svar paa det i Dagen Nr. 55, 65 og 66 Anførte, at det synes mig overflødigt, at sige Mere, og vanskeligt, at sige noget saa Godt, end sig Bedre, i denne Anledning. eent - Man indvende ei, i disse Tilfælde, at Committeesedler ikke ere noget tvunget Betalingsmiddel; thi, det ere de dog for den Trængende, i ligesaa høi Grad, som Vand og Brød, alene, ere et tvunget Fødemiddel for Den, der ellers maatte fulte, af Mangel paa bedre Kost. Det er derfor upaatvivleligt, at Committeesedlerne, hvis de ikke kraftigen hæves, kunde ødelægge mang foldige af Statens uformuende, men gavnligste Borgere (hvoriblandt den stoere Deel af Embedsstanden) og veldædigste offentlige Stiftelser, imedens de blot ville berige enkelte, formuende, men oftest langt mindre nyttige, ja endog ofte for det Hele skadelige Mennesker. Men at fordele Statens Byrder billigen, forholdsrigtigen paa alle Statslegemets Lemmer er unægteligen det store Formaal, hvis Opnaaelse, til enhver Tid, selv i Trængselens Dage, ufravigeligen bør eftertragtes. Jeg vover derfor, at foreslaae en Skat af 50 Commiteedaler paa hver Tjener, Hest, Hund, Vogn osv., som ikke holdes til Næringsbrug, og altsaa maa antages, at tilhøre formuende Folk. En saadan Skat, til Jnddragelse og Tilintetgjørelse af Committeesedlerne og deres Renter, vilde være ligesaa velgjørende, som den er billig; thi, den vilde redde mange Ulykkelige fra uforskyldt Undergang, og forskaffe Statscassen en betydelig Jndtægt, der maatte hæve Tilliden til det Offentlige. Og skulde end denne Skat ikke alene være tilstrækkelig til fuldeligen at opnaae de anførte, vigtige Hensigter, da kunde desuden paalægges en Formueskat i Committeesedler, at erlægges af Enhver, som maatte eie en vis, ei ubetydelig Formue. Ethvert af disse Paalæg vilde redde den Svage fra at segne under en Byrde, som er let for den Stærke, der i det Høieste maatte indskrænke sin Overflødighed, paa det at Hiin ikke skulde savne det Nødtørftige. Historis Krønike (Fortsat.) Maitii.