Jyllandsposten, 1838-07-16
Efter bedste Overbeviisning har jeg i disse faa Træk søgt at skildre den danske Landsbyepræst's Stilling i oeconomisk Henseende, hvorledes denne synes meget ufordeelagtig for ham, baade som Embedsmand og Privatmand, baade i og for sig og i Sammenligning med andre Embedsmænds; jeg har troet saa meget mere upartisk at kunne gjøre det, som mine occonomiske Kaar tilfældigviis ere gode, og det da ikke er saa meget min egen, som hele Standens Sag, jeg herved har talet. At jeg kan have feilet i enkelte Punkter, visse Anskuelser, uddragne Resultater, vil jeg villigen tilstaae; thi mine Hjælpemidler have kun været saa, og mit Livsløb er ei saa langt, at jeg kan have samlet mange Erfaringer. Men det skal dog aldrig fortryde mig at have maaskee bidraget Noget til, at Landsbyepræstens Klager, der saa ofte lyde inden lukkede Dørre, kunne nu blive underkastet baade Regjeringens og Folkets nøiere og omhyggeligere Drøftelse. S. O., i April 1838. C. F.J Anledning af flere Artikler i tydske Blade, fra det Slesvigske, Med Forundring og Bedrøvelse lægge vi Danske paa denne, saavelsom paa hiin Side af Belterne - Mærke til den Virksomhed, hvormed et Partie i Hertugdommerne søger at udbrede Had imod Alt, hvad der er Dansk. Til disse Bestræbelser er der fra dansk Side ikke giver den mindste Anledning. At man nemlig i Danmark interesserer sig for, at det danske Sprog kunde komme til at nyde samme Rettigheder, som det tydske, i en Provinds, der ligesaavel har Dansk, som Tydsk til Modersmaal – et Factum, som ingen Avis artikel skal kunne afbevise - dette er dog vel aldeles naturligt, og at navnligen en Forening som Selskabet for Trykkefrihedens rette Brug viser sin Deeltagelse i denne Anledning, maa dog vel antages at være gandske i sin Orden. Jngen har forlangt, at i Hertugdommet Slesvig det tydske Sprog skulde fortrænges, eller at dets Brug paa nogen Maade skulde indskrænkes med Hensyn til de Dele af Landet, hvor det virkeligen er Modersmaal. Man har kun ønsket og fordret, at det Danske ligeledes maatte respecteres der, hvor det endnu er Folkesprog. Jntet er meere ligefremt og billigt, end at i en dansktalende Egn Sproget i i Retten, Kirken og Skolen er dansk, ligesom tydsk der, hvor den daglige Tale er tydsk. Andet er der fra dansk Side ikke forlangt, og vi opfordre Enhver til at paavise det Modsatte. Hvorledes har man derover kunnet komme i Harnisk Vi begribe det ikke Hvad der i denne sidste Tid paany har sat det fornævnte Partie i Bevægelse, er en i Aar udkommen: "Skizze til et psysisk geographisk Kaart over Danmark, Holsteen og Lauenburg, udført af Capitain O. N. Olsen, udgivet af Selskabet for Trykkefrihedens rette Brug. 1837. Denne Titel indbefatter Hertugdommet Slesvig under Benævnelsen Danmark, da det ikke er nævnt særskilt ved Siden af Holsteen og Lauenburg. Dette, i Forening med det paa Kaartet anførte Navn Sønder=Jylland og at Grændseskjellet mod Nørre-Jylland, ikke er angivet, bliver nu udraabt som et nyt Paafundet Attentat, en Hentydning til Slesvigs Jncorporation i Danmark, hvoraf - paastaaer man - Undertrykkelsen af Hertugdømmet Slesvigs særegne Privilegier og Jndretninger, dets Underkuelse og Jndtvingelse i danske Former vilde blive en uundgaaelig Følge. Forholdt det sig saaledes, da vilde Allarmraabet ikke være uden Grund; thi naar et Land har særegne Rettigheder - og saadanne har Slesvig - saa er det naturligt, at der holdes over dem, og at der reiser sig en Opposition imod ethvert, endog det fjerneste Forsøg paa at indskrænke eller kuldkaste dem. Vistnok ansee vi Danske Hertugdommet Slesvig - hvilket fra Arilds Tid ogsaa benævnes Sønder=Jylland ligesom Benævnelserne Slesvigere og Sønderjyder altid have været brugte i Fleng – som en integrerende Deel af det egentlige Danmark, hvis Grændse vi ikke søge ved Kongeaaen, men ved Eideren. Vi forstaae derved, at Slesvig aldrig ved nogen Forandring, som Arvefølgen kunde medføre, vi kunne blive adskilt fra den danske Krone, under hvilken den hører og altid vil høre som et forresten særskilt Hertugdom me, hvis eiendommelige Jnstitutioner og Forrettigheder derfor ligefuldt ville, under alle Omstændigheder, forblive uantastelige. Slige særegne Jnstitutioner og Forrettigheder have ogsaa andre Dele af Landet, f. Ex. Bornholm, og de ere altid af Regjeringen blevne beskyttede, ligesom at den offentlige Mening anerkjendte. Naar de danske Konger uagtet de upaatvivleligen, tilligemed hele Nationen, altid have anseet og fremdeles ville ansee Hertugdømmet Slesvig som en integrerende Deel af Danmark - have sat Slesvig og Holsteen i en nær indbyrdes Forbindelse, fordi dette er anseet svarende til disse Hertugdømmers fælleds Jnteresse, saa kan heraf kun udledes et afgjørende Beviis Der er, vel at mærke, intet Grændseskiel angivet nogensteds paa Kaartet, som en naturlig Følge af dets Bestemmelse. for, hvor langt den danske Regjering er fra at ville indtvinge Slesvig i danske Former, og hvormeget den tvertimod respecterer dette Lands særegne Jnteresser. Hermed sympathiserer hele det danske Folk, thi det er for oplyst, til ikke at erkjende Retfærd og billighed som den bedste Grundvold for al Politik, det tænker for ædelt, til at kunne ønske Eideren bredere, saaledes som man fra den modsatte Side ikke har undseet sig for at ønske det med Hensyn til Kongeaaen. Jnsinuationerne og de foregivne, mod Slesvigs Jnteresser stridende Hensigter fra dansk Side, ere altsaa ugrundede, og kunne kun skrives paa Partisygens Regning.