Ribe Stifts Adresseaviser, 1838-12-01
Historisk-statistisk Maanedstidende for Ribe Stift. Redigeret af Adjunkt Adler. Trykt og udgiven ved Chr. sal. Hyphoff, Nogle Vedtægter i Ribe fra det 16de og 17de Aarhundrede. Om Byens Tienere. Til Magistratens Rettigheder hørte ogsaa at kunne antage Byens Tienere. Udtrykkene Embede og Embedsmænd brugtes dengang, som bekjendt, paa enkelte Undtagelser nær, ene om Haandværk og om Haandværksmænd. De, hvem vi nu kalde Embedsmænd, hed dengang stedse "Kirkens, Kongens eller Byens Tienere". Disse sidste udnævntes af Byens Raad, aflagde Ed til dette og underskrev i Raadstubogen en Forpligt for tro og ærlig Forvaltning af den dem betroede Bestilling; i denne anførtes ogsaa den Løn og de andre Emolumenter, de skulde have som Vederlag, og anden Bestalling meddeltes dem ikke. Selv Byfogden og Byskriveren antoges og forpligtedes paa denne Maade. Saaledes finder jeg fra 1612 en saadan Forpligt fra Byskriveren, Mads Lassen, hvori han lovede og tilsagde Borg. og Raad paa Byens Vegne min tro Tjeneste for en Byskriver, og lovede de mig aarligen til Løn og Husleie 36 Rdl. og min Offer pendinge til Jul." Jeg ved ikke hvad der gav Adkomst til disse Embeder, og troer ikke, at der forlangtes eller aflagdes nogen Prøve af Kandidaterne, skøndt jeg finder, at disse toges blandt Mænd i forskjellige, ganske heterogene Stillinger. Saaledes klages der i et Jndlæg i en af Here processerne, at en af de anklagede Here havde giftet sig med en "Kræmmerdreng eller Svend, Peder Pedersen Hjerting, som nu (1641) er gjort til Byfoged i Ribe". Hieronymus Trellund, der blev Byskriver i 1659, havde først været dansk Skolemester her i Byen. Anføreren for Borgervæbningen, eller for de bevæbnede Folk, Byen skulde stille, ansattes ogsaa Magistraten, der almindeligvis kun antog ham for en vis Tid og bestemte hans Løn med Løfte om Forhøielse i Tilfælde af fjendtligt Anfald, eller at han blev brugt borte fra Byen. Det har rimeligt været en Soldat af Profession, paa hvilke der den Tid ikke var Mangel, og naar han ogsaa, som stundom var Tilfældet, var bosat Borger her, har han dog vistnok været vaabenøvet eller vel endog krigserfaren. J 1612 indgik Raadet saaledes Forpligt med "Hopmanden Peter van Appel, at han skulde have 5 Daler 1 Mk. maanedlig, men selv betale Huusleie. - For Aaret 1615 antoges en Hans Andersen, salig Anders Lydichsens Søn for en Stadshopmand at tjene Byen" med Løn af 6 Daler om Maaneden "og dersom saa skeete, hvilket Gud forbyde, at der noget paakom, at han skulde bruges videre her fra Byen paa Byens Vegne, da skal hans Sold forbedres, som det sig bør, og imidlertid skal han og hans Moder og det ganske Huus være fri for al Skat og borgerlig Tynge." Denne Kontrakt fornyedes for 1616. - Mine Kilder indeholde flere krigerske Tilberedelser i de samme Aar, i hvilke dog Danmark nød fuldkommen Fred, eller dog kun var indviklet i en Krig (Kalmarkrigen 1611-13), som ikke paa nogen Maade kunde true Byen med nogen Fare. Men disse Foranstaltninger vare ogsaa især stillede mod de mange Sørøvere, endogsaa tyrkiske, som i de Aar gjorde Nordsøen og dens Kyster usikkre. Saaledes befaledes i Juni 1611, at der skulde holdes Vagt Dag og Nat ved alle Købstæder ved Strandsiden. Her skulde hver Nat møde 12 Borgere, enten selv eller sende en sikker Karl, og hver Dag to staa Vagt ved hver Port. Alle bevæbnede med en god Degen ved deres Side og et godt Fedderspind eller Hellebarde paa deres Axel. Enhver, som findes siddende eller sovende paa Posten, straffes med en Nrd. Brøde og som ulydig Borger". Af Smaasummer, som man af Byens Regnskaber seer af og til (fex. 1622) ere givne Vægterne for at have Tilsyn med Byens Krudt og dens Stykker", kan man slutte, at Ribeby i de Aar maa have været noget forsynet med svært Skyds. Men dens Historie i Krigen længere her i Aarhundredet viser noksom, at den ligesaalidet har gjort Brug heraf, som den har havt Nytte af "Hopmandens" Dulighed som Anfører eller som Exercermester, ei heller af Borgernes derved opnaaede Færdighed. En anden Byens Tiener, som denne synes at have havt mere Brug for, og med hvem der og saa jevnligen sluttedes Kontrakter, var Skarpretteren, (Rettermand, Rettermester.) Ogsaa han antoges af Raadet, som bestemte hans visse Jndtægter og satte ham en Taxt for de uvisse. Ensaadan findes fra 1597, hvoraf man kan se, hvilke Forretninger, der dengang forefaldt for slige Folk. Hans Løn bestemmes til 8 Daler og Aaret, samt af hvert Hus 2 Gange om Aaret 1 ls. hver Gang, og af hver Bod 1 s. dansk. Af hvert Læs Kul, som sælges paa Torvet, skal han have en Kurv paa 2 Skjepper. (Dette var ham til lagt ved en Raadstu=Vedtægt noget tilforn. Hvor hans Rettighed kan falde paa Torvet eller andetsteds, hvor han panter Bønder deres Tømme fra, skal enhver give ham i s. (Dette skeete formodentlig, naar de kastede Urenligheder der, thi dermed havde han Opsigt.) Vogne, som holde paa Torvet eller paa Skibbroen med Gryder, skulle give ham hver en Gryde eller en Potte. Endelig bestemmes Taxten for Retten her i Byen, saaledes: For hver Fange at rette ved Sværd 1 Daler, for hver at hænge med Strikke 1 Daler. For at hudstryge til Kagen 1/2 D. For hvert Øre at afskjære til Kagen 1/2 D. For hver at brænde 1 1/2 D., for hver at steile 2 D. Der tilføjes: "naar han i saa Maader retter nogen uden Byen, skal gives ham 3 Gange saa meget, som han faar her i Byen. J 1611 indgik Raadet en ligelydende Kontrakt med Mester Hans Koch af Brunsvig, hvorved der blot er dette Tillæg: "desligest hvor Skarn findes paa Ny Jord, skal den, for hvis Dørre eller Huse det findes, give 8 s., og ellers i andre almindelige Gader for hvert Hus 2 s." J en Kontrakt med en Mester Christen Backer forhøiedes den visse Løn til 30 Daler; hvorimod han forpligtede sig til "at tjene Byen ærlig og vel og ikke befatte sig med noget Rakkeri, men holde en Skorstenfejerdertil at bruge. Afde Kul, Borg og Raad kjøbte til eget Brug eller til Raadhusets Behov skulde han ingen Afgift have. Et andet, eget Emolument har han desuden undertiden havt. Jeg finder nemlig i et Regnskab af 1643 ført til Udgift en Kande Rhinsk Vin, som Mestermanden fik den Dag, da Hans Bartsker blev rettet; men om han altid ved slige Leiligheder fik en saadan Hiertestyrkning, skal jeg lade være usagt. En anden af Byens Tienere, hvis Forretninger vare af en meere lystig Natur, og som kun har det tilfælleds med forannævnte, at han ligesom denne førte Prædikatet "Mester, foran sit Navn - var Stadens Musikus. Ogsaa han ansattes af Raadet. Den ældste Kontrakt, jeg herom har fundet i Raadstubogen, er af 1599. Og efter den at dømme, maa de skjønne Kunster da have været i deres Barndom her, thi Byens musikalske Personale synes at have været indskrænket til en Spilmand, og denne er kun forpligtet til Færdighed paa det simple Jnstrument -"Tromme". En lang Tid synes man ikke her at have følt Trang til et fuldstændigere Orchester, i det Mindste har det Offentlige først i 1611 sørget for et noget bedre. Da sluttedes Kontrakt med en Zacharias Knomt, som selv 3die skulde tjene Byen som Spillemand med Jnstrumenter og derfor have 15 Daler i Løn af Byen. Desuden skulde han have frit Borgerskab, saa han maa bruge Øltapperi, Høkeri, og alt andet, hvad han kan komme afsted med." For at lege" selv 3die til Bryllup paa Raadhuset fik han 4 Daler; for et 2 eller 3 Dags Bryllup i Byen 3 Daler. og et en Dags 1 D. Af det, som han ved slige Leiligheder fik: " Faddet, skulde ovennævnte Tromme Musikant have en 4de Deel, og desuden beholde sin forrige Løn, 4 Daler, formodentlig ogsaa sine gamle Functioner, at assistere ved Mønstring, o. s. v. J en anden Kontrakt, indgaaet samme Aar med Urban Cohn von Prinzlau, nævnes Jnstrumenterne, nemlig en Fiola, en Bassiddel og en anden Fiddel, saa og Trommeter, naar Behov gjøres." Hans Løn bestemmes til 18 Daler og fri Bolig; iøvrigt Betalingen for Bryllupper som den forrige, og desforuden, hedder det endvidere, hvad godt Folk vil give ham i Faddet, naar Tiden er, at han dermed gaar om for Borde; deslige for Dandsen, hvad enhver vil give, og ikke for højt beskatte nogen. J 1612 forhøiedes Lønnen til 30 Daler og Betalingen for 1 Dags Bryllup til 1 1/2 Rdl., med Tilføjende, "at denne store Løn er ham bevilget, fordi det er i denne farlige Tid." Raadet har dog vel ikke villet faa Borgerne til at glemme Farerne over Dands og Musik. - Denne Kontrakt er i de følgende Aar fornyet med forskjellige, alle Tydskere, og alle med meere eller mindre pompøse Navne. Trangen til Musik synes at være steget betydeligt, thi i 1617 antoges foruden den alt ansatte endnu en anden Stads Musikus, der selv 3die skulde opvarte med "Sinke Basun og anden Spil, Leeg og Musik. Begge skulde deele alle visse og uvisse Jndtægter. Men alt Aaret efter blev der atter Enevælde i Kunstens Rige, idet Johan var Minden Kunstpiber blev antaget at tjene Byen og Borgerskabet som Jnstrumentist med sine Svende, i det Mindste altid selv 4de, med Kunstspil, Sinke, os.v., overalt hvor det paafordredes, enten paa Koret og i Kirken med Figureren, samt til Bryllupper og Værtskab, samt naar Mynstring holdes at opvarte med Trommer og Feldtpiber, som sig bør. Derfor tilsagde Raadet ham for Livs=Tid, saalænge han med Helbred kan forestaa sin Tjeneste, 40 Daler og fri Bolig i Byens Huus, samt 6 Daler for hvert stort og 3 for et mindre Bryllup, og derhos samtykkede i, at ingen fremmed Spillemand maatte taales i Byen og falde ind i hans Bestilling, uden allene i de fri Markinds Dage og naar han gav sit Samtykke dertil. J 1623 antoges en Ludvig Hagke von Lybeck med 50 Dal. Løn, iøvrigt paa samme Vilkaar, som Formanden.