Aalborg Stiftstidende, 1829-06-04
Bladet Times udvikler meget omstændeligen, hvorlunde det er af høi Vigtighed, at de græske Anliggender bringes til Endelighed, idet da Frankrig slipper udaf sin nærværende critiske Forfatning, og England bliver befriet for Underhandlinger, der vanskeliggjøre dets Cabinets Beslutning, at beskytte Porten imod enhver Tilintetgjørelsesplan. "Rusland, der da maatte aflægge sin Forklædning som Mægler for et af hele Europa bestemt Øiemed, vilde ufordulgt staae det som Stifter af et Foretagende, der foruroliger hele Europa og i høieste Grad er det modbydeligt (?); og Tyrkiet, ikke meere gencert ved en Kamp af underordnet Betydning for et Par Qvadratmiil græsk Directorium (hvilke dets bedste Venner have stræbt at skille det ved) vilde fra samme Øieblik af stille sine Rettigheder i Archipilet og det adriatiske Hav under Englands, maaskee ogsaa under Frankrigs Beskyttelse, og sætte sin hele Kraft i Virksomhed for sine nordlige Grændsers Forsvar, hvilke, nøie taget, frembyde ligesaamegen Sikkerhed for Europas, som for Tyrkiets egen Uafhængighed. Times yttrer derefter sin Uvillie over, at man har villet beskylde det brittiske Cabinet for fiendtligt Sindelav imod det russiske, og forsikkrer at det Modsatte er Tilfældet; men tilføier dog: "Skulde Rusland ulykkeligviis røbe Hensigter og Planer, der i engelske Statsmænds Øine i ingen Maade retfærdiggjøres ved dets keiserlige Rettigheder, saalidet som deres Udførelse lode sig forene med andre Regjeringers utvivlsomme Rettigheder, eller med Europas Sikkerhed og Rolighed; da kan England ikke med Føie beskyldes for fiendtlig Stemning imod Rusland, naar det blot, og nemlig modstræbende medvirker til de Allieredes Forsvar, hvis Tilværelse er i Fare, og til Forsvar for dets egne Undersaatters og Europas dyrebareste Fordeele, hvilket med Skræk eller Uvillie bemærker de til deres Fuldendelse nu langt fremrykkede Planer og Rustninger. Man veedrører derefter den russiske Keisers inden Marschen til Tyrkiet kundgjorde Maadehold, med den bemærkning, at det ikke er noget usædvanligt at see Fyrster i Spidsen for frygtelige Hære ved et dristigt, Foretagendes Begyndelse, give slige Forsikkringer, og paastaaer længere hen, at disse i dette Tilfælde ere gjorte afhængige af Betingelser, der ere uforenelige med det tyrkiske Riges Sikkerhed og med dets Pengekilder, hvoraf skal følge, at, om den befeidede Stats Sønderlemmelse og Erobring end ikke er Krigens umiddelbare, Formaal, saa er dette dog dens Alternativ, naar de en vilkaarlig Fortolkning modtagende Vilkaar nemlig ei paa anden Maade ere at opnaae. "Under saadanne Omstændigheder, siger Times, "spørge vi, om man skulde torde vente at en redelig og uforsagt Minister godvillig skulde see paa Udfaldet, Videre hedder det: "Vi elske Freden, vi begjære den, vi bede om den; men vi vilde ikke kunde, om vi end vilde, opnaae Fred eller Sikkerhed ved usommelige Jndrømmelser. I dette Punkt haabe vi, at de kongelige Ministre stemme overeens med os; at det engelske Folk gjor dette, vi vi. Slutteligen bemærker Times, at Rusland selv har erklæret Krigen med Tyrkiet for uafhængig af det græske Spørgsmaal, og tilføier: "Vi ville for Alvor haabe, at England og Frankrig aldrig maa blive tvungen til, at betragte denne Strid anderledes end Lisoleret.