Aalborg Stiftstidende, 1846-07-14
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 11te Juli. Om Fæstegaarde paa de kongelige Domainer har Hans Majestæt under 1ste dennes resolveret saaledes: "Vi ville allernaadigst have fastsat følgende Regler for Bortarvefæstningen af Fæste gaardene paa vore Domainer: 1) Samtlige disse Gaarde skulle bortarvefæstes, i alt Fald ved indtrædende Fæsteledighed. 2) Arvefæste-Afgiften bliver at regulere saaledes, at den svarer til de Afgifter, som Gaarden nu udreder som Fæstegaard eller, ifølge den Plan, der er bleven eller maatte blive allernaadigst approberet, ved Fæsteledighed vilde have at udrede, og bliver iøvrigt en Formular til Arvefæsteskjøderne at forelægge til vor allerhøieste Approbation, og derefter i Forbindelse med denne vor Resolution at bringe til almindelig Kundskab paa Godserne. 3) Naar en Gaard ikke i Fæsterens eller hans Enkes Levetid er bleven bortarvefæstet til Besidderen, skal vort Rentekammer lade forelægge den af den afdøde Fæsters Børn, som af denne maatte være anbefalet til at erholde Gaarden, eller, hvis Jntet herom er tilkjendegivet, den, som de øvrige Livsarvinger ønske Gaarden overdragen, at udrede i Kjøbesum for Arvefæste-Eiendommen to Trediedele af Gaardens Salgsværdi i Handel og Vandel, efter Collegiets Bestemmelse; men, hvis der ei er nogen Livs arving eller ingen Saadan kan eller vil overtage Gaarden paa saadanne Vilkaar, bliver den ved offentlig Auction at afhænde til Arvefæste Eiendom. 4) For selv i dette Tilfælde at lette den afdøde Fæsters eller Enkes Livsarvinger at kjøbe Gaarden, skjænkes dem en Trediedeel af Kjøbesummen, saaledes at den, der paa deres Vegne bliver Høistbydende, kun har at udrede to Trediedele af det høieste Bud. Og bliver Gaarden endeligen saa høit opbuden, at den forrige Fæsters Livsarvinger, ikke kunne eller ville overtage den til saa hø Priis, ville vi af særdeles kgl. Naade have fastsat, at den ene Trediedeel af Kjøbesummen vil være at tillægge de uforsørgede Livsarvinger, til Fordeling imellem dem efter nærmere allerh. Bestemmelse. 5) Naar en Fæster eller hans Enke ønsker at erholde Arvefæste paa Fæstegaarden for sig eller for en af sine Livsarvinger, eller, hvis Saadanne ei ere tilfor en anden Person, skal vort Rentekammer være bemyndiget til, uden Auction at bortorvefæste Gaarden til den Ansøgende. Ved Kjøbesummens Bestemmelse bliver at iagttage, at Gaarden først ansættes til dens fulde Priis i Handel og Vandel, som Kammeret antager, at en saadan Gaard, som Arvefæstegaard, vil have. Herfra bliver da at drage først en Trediedeel og dernæst at beregne et passende Afslag for den Rente-Jndtægt, som kan antages indvunden derved, at Bortarvefæstningen skeer forinden Fæsteledigheden er indtraadt. 6) Vægrer Vedkommende sig i det nysommeldte Tilfælde ved at betale den af vort Rentekammer fastsatte Kjøbesum, kan han ei senere forvente Gaarden arvefæstet til sig for den tidligere bestemte Sum, eller overhovedet fordre Kjøbesummen beregnet herefter; men det vil da beroe paa Kammerets heraf uafhængige Afgjørelse, hvor stor Kjøbesum der efter de senere stedfindende Forhold bør udredes. Fædel." bemærket i Anledning af Kammerraad Drewsens Fratrædelse fra Stænderne iaar: "Saaledes er da rimeligviis nu et offenligt Livs Bane sluttet, der var hæderligt: som Faaes, der altid var helliget folkelig Friheds og borgerlig Ligheds retfærdige Sag og aldrig undlod at yde nogen god og fædrelandsk Stræben kraftig Bistand. Navnlig er det da den danske Bondestand, der i mange Aartier har været vant til at ansee Drewsen for sin Lærer og Leder, for sin Forsvarer og Ordfører, som med Sorg vil modtage dette Budskab; thi det er ogsaa vist nok, at den endnu ikke har fundet Nogen imellem sine Medlemmer og Repræsentanter, der paa een Gang har levet saameget i og for den der saaledes har forstaaet og arbeidet for dens Tarv i alle dens Livs Retninger, som han, og at den vil have vanskeligt ved at finde hans Lige, medens den dog endnu har en haard og lang Kamp at gjennemgaae, inden den med Sandhed, kan siges i alle Henseender at staae lige med sine Medborgere. Nogen Tid efterat Bønderne paa Frydendals Gods havde underhandlet med Godsherren om at erholde Selveiendom, vare endeel Gaardmænd, der forrettede Pligtarbeide, samlede ved en Frokost paa Frydendals Mølle, og yttrede da under en privat Samtale om den med Godsherren stedfundne Forhandling Huusmand Jens Peder Jensen af Lærkehusene bl. A.: Gud veed, om det ikke kan skee, ligesom det skete i Frankrig, at de brændte Herregaardene af. Uagtet der nu under de i Anledning af nysnævnte i privat Samtale, brugte Udladelse optagne Politiforhører ikke tilveiebragtes nogetsomhelst juridisk Beviis for, at Jens Peder Jensen, skulde have yttret sig paa anden Maade, end som ovenfor anført og af ham selv vedgaaet, eller navnlig for at han, som af en enkelt, i sine Forklaringer ustadig Deponeret udsagt, skulde have yttret, at, naar det ikke blev bedre, skulde Herregaardene blusses af, behagede det ikke destomindre det, som det synes, ikke blot for Bondebevægelser, men ogsaa for Bondesamtaler noget vel ængstelige Holbeks Amtmandskab at anlægge Justitssag imod nævnte Huusmand Jens Peder Jensen, som Den, der havde ophidset til Brandstiftelse", hvorefter Birkedommeren paa Frydendals Birkegods fandt sig foranlediget til analogisk og arbittrairt at idømme den saaledes Tiltalte 2 Gange 5 Dages Fængsel paa Vand og Brød, Overretten, hvortil Sagen derefter indankedes, og som fornylig har paakiendt Sagen, har derimod fuldstændigt frifundet den Tiltalte og paalagt det Offentlige Omkostningerne ved denne ugrundede Action. (Fædrel.)