Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-10-28
Blandede Efterretninger. Om de første Aarsager til Dronningen af Engellands Anklagelse n. (Fortsættelse; see forr. No.) Hr. Bartholome, Pergami, Malteserridder, var ansat som Dronningens første Kammerherre. Bagvaskelsen har længe vidst at more sig paa denne Mands Bekostning. Han hører til en borgerlig, forhen rig Familie Alle hans tre Søstre ere hæderligen gifte. Den første med Grev Oldi; den anden med Hr. Severgrini, af en gammel, forduun meget rig Familie fra Crema, og den tredie med Hr. Martin fra Lodt, Broder til den forrige Generalsecretær i Capitanaria af Padua, som Baron Goes den Gang forvaltede. Overordentlige Familieulykker havde bragt denne agtbare Familie i største Trang. B. Pergami betraadte den militaire Bane, var i Feldt togen 1812, 1813 og 1814 i Gener. Grev Pinos Generalstabs Følge, og denne General gav ham et Vidnesbyrd herom, dat. Mailand 1 Nov. 1816. Det er notorisk, at han ikke vilde modtage en Capitains Plads, som Joachim Murad tilbød ham, for at blive i H. K. H. Tjeneste. (Ot anmærker, at B. Pergami, Herre til Baroniet Villa Pergami ved Mailland og et andet Baronie i Sicilien, gjorde forfærdelig hurtig Lykke, men at han 1814, da han forlod Gener. Pinos Tjeneste, befandt sig i den yderste Elendighed; at Stormesteren af Malta vel paa en høi Persons falske Vidnesbyrd forundte ham Malthesetkorset, men at Prioratet i Lombardie havde nægtet at indføre hans Navn i Registeret; at han vel tjente i den italienske Armee, men udmærkede sig der kun ved sin - ranke Væxt, og at han vel havde gode Vidnesbyrd fra Gener. Pino, men at han havde været Tiener hos denne, at man ikke kan anføre noget Exempel paa een ved noget Hof gjort overordentlig Lykke, at en Coureer er bleven til en stor Fyrstindes Overkammerherre. Ot benægter ganske at Marchese Ghisilieri, efterat have anbefalet Pergamt til Prindsessens Coureer, havde foreslaaet hans Søster, Grevinde Oldi, til hendes Dame honneur. Hvad Louis Pergami, daværende Præfect for Slottet Este angaaer, da paastaaer Ota, at han har banet sig Veien til denne Rang fra Haarskjærer og Kammertjener.) Efterat Forf. saaledes har skildret os Prindsossens Hofetat, leverer han et Malerie af hendes Hof= og Privatliv. Hun havde kjøbt af Grevinde Pino et fortryllende Lyststed, ved Bredden af Commersøen og ikke langt fra denne Stad. Her lod hun paa sin egen Bekostning anlægge en næsten 2 Miglier lang Allee. Her levede hun utvungen og tilstedte Adelen fra den nærliggende Stad ingen Adgang, fordi hun ikke elskede Etiquette; men ellers var hun tilgængelig for Enhver, og viste sig folkelig og gavmild. Men fra Como selv, mod hvilken Stad hun især udøvede Veldædighed og Høimodighed, udbredtes uværdige Historier om hendes Characteer. Hendes uskyldige Fornøielser bestode i Omgangen med retsindige og udvalgte Mennesker; et Taffel, hvor der herskede Munterhed; Musik; Skuespil paa hendes Privattheater; Spadseretourer til Hest og Vogns, eller i Gondoler. Da hun faae sig forladt af de Engellændere, der udgjorde hendes Hofetat, og det var hende umueligt at erstatte deres Savn med andre af denne Nation, saa skabte hun sig et italiensk Hof. 1818 forlod Dr. Holland hende, for at vende tilbage til Engelland, hvor han ønskede at udgive sine Værker og see sin gamle Fader. Kort derefter blev det skjændige Complot opspundet mod hende. Dets Oprindelse er ikke vanskeligt at gjette. Hr. William Borel, Søn af en af Engellands meest udmærkede Personer, befandt sig just paa samme Tid som hun, i Mailand, Stedse tilbøielig til at have Engellændere omkring sig, foreslog hun ham, at blive nogle Maaneder hos hende. Han ledsagede H. K. H. paa hendes Reise til Mantua, Bologna, Ferrara og Venedig, men da han, paa Grund af sit Helbred, ikke ønskede at gjøre en Søreise, forlod han Prindsessen i Come, i August, i Marchese Villanis Huus. Een af hendes Tjenere, navnlig White, udspredte latterlige og overdrevne Rygter, angaaende det, han vilde have seet foregaae i H. K. Huus. Borel gik til Brüssel. J det derværende store Gjæstgiversted udkrammede han paa den anstændigste og uværdigste Maade sine Historier om Prindsessen for en Tjener hos Hertugen og Hertuginden af Cumberland, som den Gang var i Begreb med en Reise til Engelland. Disse Historier, bleve bragte af Tjeneren til Pall malle Hof. Dette gav Jdeen til at sende Lord C. Stewart, Lord Castlereaghs Broder, og Minister i Wien, til Mailland. Lorden gjorde ikke H. K. H. sin Opvartning, saaledes som det havde været hans Skyldighed, men han stiftede Venskab med Baron Ota, en hanveransk Adelsmand, og forhen Kong Jerome af Westphalens Gesandt i Wien. Denne bragte sin dræbende Kiedsommelighed og Unaade med sig til Mailand, og gjorde sig et Hverv af, nøie at belure Prindsessens Adfærd. (Herimod anmærker 9- : Det er sandt, at Hr. W. Borell vægrede sig for, at fortsætte sit Ophold i Prindsessens Huus, og at hans Tjener i Brüssel og ellers overalt fortalte de scandalense Omstændigheder ved sin Kammerats Lykke i Sommeren 1815, thi allerede den Gang hørte B. Pergami, endskjøndt endnu i Tienerclassen, til Prindsessens udvalgte Selskab, og maatte spise ved hendes Taffel. Men det er usandt, at Hoffet i London har indhentet officielle Efterretninger om Prindsessens Fremfærd, og at Lord Stewart er i dette Øiemed blevet sendt til Jtalien. Han befandt sig som engelsk Gesandt i det Keis. Hofs Følge. Det er sandt, at han der traf sammen med Kherre Baron Ota, der, for ikke at være Vidne til offentlig Forær gelse, blev uenig med Prindsessen, fordi han ikke vilde ledsage hende paa hendes Reise til Grækenland, og fordi han vilde tvinge B. Pergam til at give den Kammerherrenøgle, han tillod sig at bære, tilbage. Det er sandt, at Lord Stewart aldeles havde forsømt at gjøre Prindsessen i Mailand sin Opvartning, af den simple Grund, fordi H. K. H. under hans daværende Ophold levede paa Sicilien og i Africa. Det er sandt, at den i fremmede Lande almindelig udbredte Dadel over Prindsessens Opførsel, der endog opvakte simple Folks Opmærksomhed, og udsatte H. K. H. for Faren, offentligen at beskjæmmes, og at denne Opmærksomhed endnu mere maatte vækkes hos en storbrittanisk Gesandt, og overalt hos Enhver, der hiede Følelse for sit Fødelands og sin Trones Ære.)H. K. H. forfærdedes, vedbliver Forf., ved at erfare af Politiet ved sin Tilbagekomst til Mailand, at hun i sit eget Huus var omgiven af Speidere. Baron Ote, der stod i Spidsen, havde forsøgt at bestikke Folkene i hendes Fraværelse, men disse afviste med Afsky hans Tilbud og Forslag. Kun en eneste, Piqueren Moritz Crede, Tydsk af Fødsel, lod sig forføre. Man formaaede ham til at love Ota, at bringe ham, ved Hielp af falske Nøgler, ind i Prindsessens Værelse. Men denne Rænke blev opdaget. og Piqueren afskediget. For at komme i Tieneste igjen, meddeelte Crede Prindsessen den hele Historie. J et Brev til Ridder Thamassia, dat. Como d. 3 Nov. 1816, erklærede han, at Baron Da havde gjort alle muelige Skridt, ved en vis Ambrosio Cesat, der var reist til Como, fo at udspeide Prindsessens Sovekammer og erholde falske Nøgler; at Baronen truede ham (Crede) med, at det var ude med ham, hvis han ikke gav efter; men at hans Brøde dog egentligen kun bestod i, at han besvarede Baronens Spørgsmaale, angaaende Leilighederne paa Palet, og de Personer, der besøgte Prindsessen. (Fortsættes.) Tripoli, Hovedstaden i Staten af samme Navn, i Barbariet, i Africa, har 15,000 Jndb., 12 Moscheer, Corduan= og Tøifabriker. Den ligger meget skjønt, og har i Nærheden utallige, i Alleer plantede Palmetræer og mangfoldige Plantager af Daddeltræer. J forskjellige Qvarterer, af Staden sees Moscheerne og Badehusene, med deres mange Kupler og Smaataarne. Slottet eller Castellet, hvori Paschaen boer, ligger i den yderste Ende af Staden mod Østen, omgiven af en meget høi Muur af meget uregelmæssig Bygningsmaade, da der fra Tid til anden stedse bygges flere Boliger for Afkom og Paarørende af den Keiserlige Familie, saa at denne Bygning nu ligner en liden middelmaadig Stad. Strax i Nærheden af Castellet er Dokken eller Værften, til Caperskibes Bygning. Tripolis stærkt bygte Mure og Taarne true nu med at styrte sammen, men en Hovedreperatur var nok til at gjøre Staden til en meget fast Plads, da den paa tre Sider beskyttes af Søen, og paa den fjerde af en Sandslætte staaer i Forbindelse med det faste Land. Mod Vesten er den skilt fra Ægypten ved den 400 H Mile store Ørk Barka, hvor man, paa nogle omstreifende Araber nær intet Menneske træffer. Her stod i Oldtiden Jupiter Amons Tempel, men som kun faa Dyrkere kunde nærme sig formedelst den brændende Sand, sum endnu i vor Tid skiller hiin uhyre Ørks Beboere fra deres øvrige Brødre; thi der forløbet vel et Aarhundrede, førend nogen Dødelig vover at gjennemvandre den. - Gaderne, som desuden ere snevre, ere, formedelst de Gruushobe, man møder overalt, meget ubeqvemme. Den indere Indretning af Værelserne i de Stores Palladser, ere pragtfulde. J Paschaens Gemalindes Visitværelse ere Tapeterne af mørkegrønt Fløiel, indvirket med couleurte Blomster, med en bred Over- og Under-Tour, hvorpaa Sentencer af Alcoranen, broderede i Silke. Gesimset bestaar af lakerede Teglsteen, der forestille Landskaber; under samme ere der rundt omkring Værelset op stillet Kar af Porcellain og Crystal, og paa Væggene hænge store Speile i Guld-og Sølvrammer, Jndgangen til Værelset og Dørbeklædningen var af Marmor. Gulvet er belagt med de udsøgteste Maatter, hvor der igjen ligge rigbroderede Tæpper. J Stoles Sted tjene Matratser og Hynder, der danne Sofaer, overtrukne med broderet Fløiel. Foran samme tyrkiske Tepper. Ved Besøg opvartes i ganske smaa Kopper af Porcellain, der igjen ere nedsatte i andre af Guld a Jour men uden Underkopper, paa en af to brillant klædte Slaver baaren Gueridon af støbt Guld og drevent Arbeide, med Caffe. Derpaa fremsættes Forfriskninger paa smaa, en Fod høie Smaaborde, der paa det skjønneste ere indlagte. Efterat Alt er serveret, røges og omleveres guld broderede Servietter. - J den store Moschee er opført et Mausoleum for den regierende Paschaes Familie. Dets Udvortes er smagfuldt. Over Jndgangen læses med gyldne Bogstaver Sprog af Coranen. Enhver maa tage Skoene af, naar han træder derind, da Gulvet er belagt med de prægtigste Tæpper. Monumenterne ere næsten alle af hvidt Marmor og bekrandsede med friske Blomster, ligesom det overalt er Skik at bekrandse og beplante Gravene med stedse friske Blomster. JMoscheen findes hverken Bedestole eller Pulter. Alle, uden Forskjel paa Stand, maa staae. Hovedvagten er midt i Staden. Med Patrouillen følger altid en Kobbel hungrige Hunde, der løslades paa de Personer, der skulle arresteres.