Berlingske Tidende, 1793-02-01
Skulde Jorddrotterne eller Beneficiarii ei kunne treffe saadanne Foreninger med Fæstebønderne, om Bestemmelse af hvad enhver af disse ville vedtage at svare i forhøiet Afgivt for de paa Udskiftningen anvendte Omkostninger, bør Amts manden og Landvæsens Commissarierne derover, ligesom Henseende til andre Landvæsens Sager i Almindelighed ved Forordningen af 23de April 1781 er anordnet, give Etage ning; og dersom nogen af Parterne et med samme er tilfreds, afgiøres Sagen ved Hs. Majestæts Rentekammers Kiendelse. ved hvilken det ganske skal have sit Forblivende. Til den Ende skal det i enhver saadan Sag paaligge Amtmanden og Landvæsens-Commissarierne: a) Nøie at giennemgaar og efter Omstændighederne at ned sette Jorddrottens Regning paa Forbedringe Capitalen, alt i Overeensstemmelse med de i denne Hr. Majestæts Forordning indeholdende Forskrivter. b) At undersøge og derefter bestemme, fra hvad Tid Rente Afgivien af enhver udskiftet eller udfløttet Faster, efter det, som herom i denne Anordning er foreskrevet, bør udredes, eller, om den, forme dels Loddens Beskaffenhed, aldeles ikke af ham bør svares. c) At eftersee, om de opførte nye Bygninger ere forsvarlige og gode Bonde=Bygninger efter hver Egns Bygningsmaade, samt derefter at bestemme, hvorledes Bekostningerne for disse, efter hvad desangaaende i 3 s., er foreskrevet, bør beregnes. d) At undersøge, om Jordlodderne ved Udskiftenmenhave faaet saadanne beqvemme og passende Dannelsen efter enhver Byes locale Beskaffenhed, at Renterne af Omkostningerne kunne, efter den 6te, fordres af Fasterne. De Fastere, der ere i Besiddelse af Jordlodder, som førend denne Anordnings Bekiendtgiørelse ere udskiftede, og af Fæsterne tiltraadt, kan ikke i Kraft af denne Hs. Kongl. Majestæts Anordning paalegges nogen forhøiet Afgivt. Derimod skal det være Jorddrotterne uformeent, naar saadanne, af Fælledskabet speciel udskiftede, Eiendomme blive fæsteledige, af de tilkommende Fæstere at betinge sig saadanne Afgivter, som de med dem kunne forernes om; hvilket ligeledes gielder for de Jordegods Eiere, som foretage Udskiftning efter denne Hs. Majestæts allernaadigste Forordning. For dermere at opmuntre til Bønderjorders Udskiftning af Fælledskab, maar det ligeledes være Jorddrotterne tillade at bortforpagte deres, af alt Fælledskab speciel udskiftede, Bøndergaarde, naar samme ere fæsteledige; paa tvende, eller flere Personers Levetid, eller og paa et bestemt Aaremaal. dog ikke kortere, end 50 Aar, for Forpagteren og hans An vinger, eller hvem han eller de, i Overeensstemmelse med Contracteen, ville øverdrage deres Ret ; Dag at Forpagteren. naar det enten udtrykkeligen i Contracten er bleven bestemt, eller Parterne derom siden kunne blive enige, maae have Ret til, inden fornævnte Tids Forløb, at opsige Forpagtningen. Til at befordre Hoveriets frivillige Afskaffelse og store Hovedgaardes Jorders bedste muelige Dyrkning, skal det være sammes Eiere, naar de ville udparcellere, eller i mindre Lodder til særskilt Dyrkning inddeele deres Hovedgaardes Bygninger, at betiene sig af Bøndergadsets Hielp, efter Jorder, tilladt, ei allene, til Udflytning af de fornødne rigtig Omgang, men endog at forøge de Parcellers Størrelse, som de ville dyrke, uden Hoverie, med tilstødende Bønderforder, naar saadanne vorde fæsteledige; dog med den Bestemmelse, at til de Parceller, som ikke have meere, end 50 Tdr. Land Hovedgaardsforder, ikkun i det høieste maae legges halv saa meget af Bønderjorder, og til de Parceller, til hvilke henlegges mere, end 50 Tdr. Land Hovedgaards Jorder, ikkun en tredie Deel saa meget af Bønderjorder, som dem af Hovedgaards Jorder er tillagt. Til saadan Hovedgaards-Jorders Parcellering, samt Bønderjorders Sammenleggelse med Parceller af førstmelde te Jorder bør tethvert Tilfælde forud erhverves Hs. Majestæts Rentekammers Approbation; Ligesom og bemeldte Kammer, forinden nogen Parcel med eller uden Bønderforder maae afhændes, foranstaltet, at Parcellen, for saavidt den bestaaer af Hovedgaards Jorder, paa den i Placaten af 2 August 1786 befalede Maade ansettes til Hartkorn, i Forhold til hele Hovedgaardens frie Hartkorn; hvorimod de Bønder-Jorder, som henlegges til Parceller, bør, forinden saadant skeer, paa lige Maade være ansatte til Hartkorn. Af Hoved=Parcellen skal i slige Tilfælde udredes alle de Hovedgaardstaxten paaliggende Byrder, saavidt disse ikke kunne deles, dog med Forbeholdenhed, at nyde Gotgiørelse af de øvrige Parcellers Besiddere, i Forhold til enhvers Hartkorn. Under saadan Bestemmelse maae Eieren være berettiget til at afhænde de inddeelte Parceller med Hovedgaardstaxts Frihed. dog at i Skiøderne indføres der udtrykkelige Vilkaar : at Parcellerne, hverken nu, eller i Fremtiden, maae drives ved Hoverie af Bønder, som bruge Gaarde. Naar en Hovedgaard paa foranførte Maade er bleven udvare elleret, maat det vel fremdeles, ligesom hidtil, vare Eieren tilladt, uden Jndskrænkning af dens Bøndergods at afhænde alt det, som den deraf har mere, end 200 Tdr. Hartkorn; men naar de 200 Tønder Hartkorn Bønder, godt som eller udfordres til Gaardens Completering eller nogen Deel af dette Hartkorn afhændes, maae det allene ske under det Vilkaar: at samme ingensinde maae tiene til at completere en Hovedgaard.