Viborger Samler, 1848-10-10
J Nationalforsamlingens Møde den 2den Juli fandt en ny Jnterpellation Sted angaaende de italienske Forhold. Buvignier aabnede Jnterpellationen: "Medborgere, Frankerig er urolig over de angaaende Jtalien indledede Underhandlinger. Frankerig formener, at Jtaliens Frihed, og Uafhængighed trues. Forglemmer ikke, at disse Klenodier anbetroedes Frankerigs Varetægt. Jtalien er vorSkytsvold imod de nordiske Magter; vor egen Jnteresse byder os derfor at vaage over Jtaliens Frihed og Selvstændighed. Jtaliens Befrielse er absolut nødvendig for Republiken, Østerrigs Nølen beviser kun altfor tydeligt, hvor meget det kjender Jtaliens Vigtighed. J hele Landet er man overbeviist om, at Østerrig kun har antage Englands og Frankerigs Mægling, fordi det er forvisset. om at England og Frankerig anerkjende dets fra Wiener tractaten i 1815 udledede Ret til Norditalien. Min Jnterpellation har til Formaal at spørge Conseilspræsidenten, om han virkelig har antaget hiin berygtede Tractat til Grundlag for sin diplomatiske Mægling?" (Agitation). Cavaignac svarede: "Da vi erfarede, at Østerrig havde antaget vor Mægling, anmodede vi Dem, Medborgere, om ikke at forlange af os altfor mange Forklaringer om dette Anliggende. Nu, da disse Forhandlinger vel ere skredne frem, men ikke sluttede, maae vi derfor andrage paa at forlade dette Anliggende og gaae over til Dagens Orden. (Bevægelse; Uro paa venstre Side. Borgeren Buvignier svarer jeg imidlertid, at, havde viaf hine Tractater villet erkjende Østerrigs formeentlige Rettigheder og underhandle paa saadant Grundlag, havde vi slet ikke villet tilbyde vor Mægling eller indlade os i Underhandlinger." (Bifald.) – Ledru-Rollin: "Jeg modsætter mig Dagsordenen. Forsamlingen kan umulig tage tiltakke med en saadan Laconismus; den tør ei stille sig tilfreds med en Discretion, der langt overskrider Monarchiets Taushed. Dette forbyder Republikens Ære!" (Ja, ja. – Nei, nei!) - Taleren udkaster nu et just ikke smigrende Billede af det af Lamartine kaldede væbnede Diplomatie, og skildrer med levende Farver den Miscredit, hvori den franske Cabinetspolitik er geraadet siden Februarmaaned. Ville De, udbryder han med Fyrrighed, overbevise Dem om den Modløshed, som vort Diplomatie har udbredt i Tydskland, saa læser de tydske Tidender. Den franske Republik understøtter ei de Grundsætninger (ville De finde i hine) som den proclamerede for hele Verden; den opfordrer Folkene til at afryste Lænkerne og lader dem derefter i Stikken; den giør Løfter, og holder dem ikke (elle denne sa parole et ne la degage pas). - (Frygtelig Allarm.) - En Stemme til Høire. "De vil altsaa en almindelig Krig?" Ledru Rollin: "Nei, vi ville ikke Krigen quand meme. Democratiet har Jntet at vinde. Men det kan, det tør ei taale, at Cabinetterne overalt sammensværge sig imod det, at Monarcherne slutte Forbund imod de Nationer, som følge vort Exempel. Først vil man bringe Nationerne under Aaget; derefter vil man rykke Frankerig, nærmere. Vor Jnteresse byder saaledes, at vi ere paa vor Post. Krig gives der i ethvert Tilfælde, der er kun Spørgsmaal om vi skulle vente indtil man paafører os den, eller om vi skulle erklære Andre den (la porter cher les antres). (Tumult.) – Jeg andrager desaarsag paa at afbryde alle Underhandlinger og kort og godt forlange (pur et simple) Jtaliens Befrielse." Cavaignac: "Ledru-Rollin synes at troe, at Vanskeligheder, ere lagte i Veien for de franske Diplomater. Jeg svarer ham, at de kun behøvede at vise sig for at antages. Ledru-Rollin siger fremdeles, at Monarchierne ikke ville os vel. Derpaa behøver jeg ikke at svare. Endelig vil han vide, om vi underhandle paa Grundlaget af Tractaterne fra 1815 – Jeg under hiin Tractat ligesaa lidt som han, og jeg gjentager hvad jeg har svaret Buvignier." – Forsamlingen bliver utaalmodig, og beslutter med 441 imod 336 Stemmer at gaae over til Dagens Orden. Spørgsmaalet om Præsidentvalget for den franske Republik discuteredes ved Postens Afgang den 2den Octbr. i Forfatningscomiteen, der med 10 Stemmer imod 4 skal have vedtaget at opretholde sit første Andragende, der gaaer ud derpaa, at hele Nationen skal ved de recte Afstemning vælge en Præsident.