JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-12
Den bedrøvelige Udsigt for dem, der i Slagterens Øine ere Kalve, indrømmer jeg, men skal den ikke blive end mere bedrøvelig for Slagteren selv, er det nødvendigt, at denne lukker Øinene vel op. Thi om det hændte sig, at een af de Kalve, han har flagtet, i hele den øvrige Verdens Øine tog sig ud som et Menneske, da turde vel sligt paadrage ham ubehagelige Følger. Abekat kan man egentlig ikke kalde den, der efterligner Calderoni, en Mand, der ligesaalidt har existeret, som Dobre Podolski; heller ikke den Præst, der holder sig til sin Bibel, og efterligner ingen; men vel den, som copierer ei blot Morten Luther og Tyge Rothe, men selv Mester Ole Vind *) og enhver Huuspostil. *) Om denne Mand see den skjønne Romance i Roeskilde Riim, Pag. 90 &c., hvori, blandt andre, følgende udmærkede Stroppe forekommer: Rimet: En Kapellan kan gammel blive, Og holder sig ved Haab ilive, synes at have gjort sin Virkning paa Kapellanen, thi han opholder sig længe derved; hans Prosa gaaer tilsidst over til Vers, der endog i sidste Linie hæve sig paa Cothurnen, men derpaa standses ved et pludseligt Stop, der slaaer for Flasken Prop, at ikke meere skal rende ud. Jmidlertid er det dog ingen ny eller forunderlig Tanke, at man heller vil see en Kapellan end en Sognepræst trække Præstekjolen af, og balancere i Vesten, for at kunne spille en ugeneret Skorsteen og Nærmest til Væg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-12
J Anledning af mit Riim om Ulven siger han: "Om Ulven, der siges at gaae paa Luur ved Kirken, og stiæle Troens Gjæs og Faar, vil jeg kun sige Saameget, at dersom nogen af de Smaa har Lyst og Mod til at kalde mig en saadan Ulv, skal jeg vise ham, at jeg ikke sparer et vantro Faar. Hvorfor han har givet denne Sætning en conditional Form, indseer jeg ikke. Der kan jo ingen Tvivl være om, at det virkelig er ham, som virkelig af mig er bleven kaldt en saadan Ulv. Nu vel, saa viis da, at du ikke sparer et vantro Faar, men viis det i Gierningen, og pral ikke med hvad du endnu ikke har gjort. Beviset for, at de, jeg kalder Troens Gjæs, egentlig ere Svaner, er splinternyt. J det mindste har jeg aldrig hørt, at Gaaseøine see lutter Gjæs. Deraf vilde ved en analog Slutning følge, at Menneskeøine saae lutter Mennesker, og at den, der overalt seer Kalve, maa, hvis han er kommen til skiels Aar og Alder, have Oxeøine, hvilke tillige ere eet af den homeriske Junos Prædikater. Muligviis see da saadanne Øine alting med Skinsygens og Misundelsens Farve. Med disse faa Ord har jeg for denne Gang udtalt. Det berver paa min Modstander, om jeg Hr. Ole holder sin Præken om, Saa brændende i Aanden, Og der han hardt ved Amen kom, Han slog til Lyd med Haanden: Det var, Guds Død, de samme Ord Om Logn og Leflen, Drik og Hoer, Som i Vor Frue Kirke." skal have det for stedse i denne Sag, men dette er kuns i to Tilfælde muligt. Det ene er, at han tier stille (og det er det korteste; det andet er, at han, i hvad han maatte behage at svare mig, ikke bruger Ord, der ere større end han selv, det være nu med eller uden undskyldende Jndledning, med eller uden indflettede Klagevers, med eller uden Jagttagelse af Moralen til Wessels Fabel: "Hør, Læser paa sin Post om En bebæer dig, Saa skal du frisk, om du vil lyde mig, Bebæe ham igjen, men paa en lang Distants Fra Posten hans."J. L. Heiberg. Figursalen paa Charlottenborg. Det er med de sælsomste Følelser, ethvert med Konstsands begavet Menneske træder ind i denne Sal. Midt i Norden see vi os her tilbagetryllede. i Hellas's og Roms herligste Tidsalder. En ny Verden synes at udfolde sig for vore Øine, og Skyggerne af Folkeslægter, der endnu kun leve i Erindringen, svæve liig billeder i en Tryllelygte, forbi vor henrykte Siel. Hvilke Mennesker, der have kunnet frembringe saadanne Konstværker! Hvilket Folk, der havde saa meget Sands for Skjønhed, at det gav Konstneren Leilighed til at fremkogle med sin Meissel af det haarde Marmor Værker, der overlevede og end ville overleve Aartusinder. Hvor kan betragte denne Laocoon, denne Apollo, denne Venus, denne Gladiateur uden at føle en hellig Gysen? Hvilken Storhed og Høihed, forenede med Simplicitet, i enhver Stilling, i hvert Træk og i hver Bevægelse. - Hvo, som vil, kalde det længe nok Sværmerie - men vist er det, at den, som kan træde ind i denne Sal, uden at føle en lønlig Sielsopløftelse, uden at tænke med sød Veemod tilbage paa Tider, da Mennesker formaaede at svinge sig saa høit op til Guders Helligdom, han har ingen Sands for Storhed og Skjønhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-12
Dette beundringsværdige Konstværk er imidlertid ikke blevet os ganske heelt bevaret. Den høire udstrakte Arm er tilsat, og forfærdiget af brændt Jord. Paa Børnene ere nye: en Arm og en Haand, og forskjellige Stykker af Slangerne. Efter R. Mengs's Paastand er det høire Been af den ældre Dreng for langt. (Fortsættes.) Udkast til en Lovtale over Hungeren. (Efter det Tydske.) vore nærværende Dage, som efter Sigende have saare liden Lighed med høisalig Kong Frodes, hører Man ingen Klage saa ofte som Klage over Hungeren, enten det nu kommer af at Folk æde mere end de behøve eller behøve mere end de æde. - Saa ofte jeg hører denne Klage, harmes jeg over mig selv at jeg i mine yngre Aar ikke har lært en eller anden Konst, f. Ex. gaae paa Stylter - spille paa Mundharpe - dressere Pudler o. s. v., og desaarsag ikke er istand til paa en virksom Maade at hæve mine lidende Brødres Klager. - Jeg maa derfor af Nødvendighed gjøre det, som Mange gjøre af ganske andre Aarsager, og istedet for en Gave ønske mine trængende Medbrødre Guds Velsignelse. - Men hvorom alting er, saa retfærdige end de fleste Menneskers Klager end maatte synes, saa vist er det dog at de ofte overdrives og at Man har en al for stor Frygt for Hungeren. – Juristerne have et Ordsprog: "Endogsaa Fanden maa have sin Defensor. Jeg haaber altsaa at ingen vil fortænke mig at jeg tager mig lidt af den saa udskregne Hunger, og fremstiller for mine Læsere de Fordele, den pleier at forskaffe os.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-12
Den Konst, som de Rige og Store sætte saa høi en Priis paa og betale saa dyrt og som jeg derfor vil nævne først, den Konst at krydre Maden og med mindst Bekostning give de simpleste Retter den behageligste Smag, forstaar ingen keiserlig eller kongelig Mundkok saa godt som Hunger, hvorfor ogsaa vore Forfædre kaldte den med Rette: den bedste Kok. - Man spørge engang vore Rige og Store, som undertiden, ved et eller andet Tilfælde, have været nødte til at betjene sig af dens Duelighed, om ikke den simpleste Føde har smagt dem bedre end parisiske Posteier eller indianske Fuglereder, Hvo som ikke er ganske erfaren i Verdens Løb og i de gjældende Fortjenesters Theorie, vil udentvivl indrømme mig, at det ikke er lidet sagt til Hungerens Lov, naar Man med Grund kan give den Rang med en kongelig Mundkok. - Men saa stor denne Fortjeneste end maatte synes i Kienderes Øine, saa er den dog langtfra ikke den eneste, der kan siges om min Helt; den er desuden en fortreffelig Doktor om just ikke i alle Tilfælde, hvilket ikke bør bebreides den; thi hvilken Doktor paa den vide Jord er istand til at kurere alle Sygdomme, J det mindste veed jeg af Erfaring at den meget hurtigere og lettere kurerer for Feber og Mave pine end nogen Doctor legitime promotus. Ja ikke alene mange legemlige Sygdomme forstaar den at helbrede; dens Duelighed strækker sig endogsaa til Sielens Bræk. Hvormange For lidte, som hverken ved Forældres eller Foresattes Formaninger, ikke heller ved Tabet af de anseeligste Fordele vare at bringe fra deres Daarskab, har den ikke i kort Tid - skjøndt stundom lidt for sildig - hjulpet til Fornuftens fuldkomne Brug? Den vilde, ubændige Laps, som ingen Love kjender, ingen Straf skyer - blev ofte ved den alene tam og lydig! Overhovedet beviser den Aandsevnerne den største Tjeneste. Jngen opmuntrer bedre til Studeringer end den, naar dens Besøg kuns ikke varer altforlænge. - Ja, naar jeg kalder den en Skaber af store Lærde, store Helte og store Konstnere, saa misbruger jeg vist ikke den, Lovtaleren tilstaaede, Brug af oratoriske Figurer. - De Fleste af dem, som opoffre sig til Videnskaberne, skulde vist nok i Uvidenskab og Dorskhed tilbringe et uberømmeligt Liv, dersom de ikke af den bleve ansporede til Flid og Arbeide – Jajeg vover at paastaae, at vi i det ringeste have den at takke for 3/5 af de store Navne, som nu prunke i Berømmelsens Tempel – og at vore Biblioteker langtfra ikke skulde være saa anseelige og fuldstændige, dersom Hungeren, denne drivende Bevæggrund til Autorskabet, havde manglet de Dødelige. - Hvor saa skulde have udsat sig for Krigens Strabatser og Farer, dersom Hungeren ikke havde overtalt dem til at ile under Fanerne Jeg maatte behøve meget mere Rum end min Plan tilsteder mig, dersom jeg skulde anføre alle de Helte, der ved den ere blevne hvad de ere. Jeg veed vist at mine Læsere ville af sig selv er indre de hidhørende Exempler. - Man vil maaskee indvende mig, at Æren iværksætter hvad jeg her tilskriver Hungeren. - Jeg tilstaar at Æren gjør meget; men raadfør Erfaring - og Man vil see at Hungeren endnu gjør meere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-12
Hvad jeg nu her har sagt om Lærde og Helte, kan jeg med end større Føie paastaae om Konstnere. Vi skulde tilforladelig enten ganske mangle den største Deel af de nyttige og behagelige Konster, eller dog have dem saare ufuldkomne, dersom Hungeren ikke fra Tid til Tid havde drevet Menneskene til at opfinde nye og forbedre de gamle. - At vi boe saa beqvemt – at Tallet paa de Ting, hvorved vi fornøie vore Sandser, er saa uendelig stort. - At de fjerneste Nationer maa deele deres Overflødigheder med os - at det er mueligt at reise Kloden rundt - at dukke ned paa Havets bundløse Afgrund - at svinge sig op over Skyerne mod Stiernerne - at trænge ind i Jordens Jndvolde – Alt dette maae vi, naar vi ville være oprigtige, for størstedelen takke Hungeren for, thi det er den, som har sat Opfindelseskraften i Bevægelse; hvad Magt denne frygtelige Drivefjer har, see vi endogsaa paa de Skabninger, som Skjebnen har nægtet vore Siel kræfter. - Historien om Phyllis's Fugl, som den vittige Lichtwer har opbevaret, er den bedste Kommentær over min Text. - Hyrden Damon forærede sin Phyllis en Fugl, der sang saa skjønt som den bedste Kastrat; Phyllis satte den kjere Sanger i et forgyldt Bur, knækkede selv. Hampe frøet til den, gav den Hvedebrød udblødt i Melk, og overlæssede den med allehaande Spise og Drikke i det Haab at Fuglen af Erkjendtlighed skulde synge destoflittigere. - Men hvad skeete, Fuglen sang nueslet ikke og den mistænkelige Skjønne skulde bestandig have troet at hendes Elsker havde narret hende, dersom hun ikke, engang hun skulde paa Bal, havde glemt at give sin Yndling Æde, og just derved blev overbevist om Damons Uskyldighed, thi ved sin Hjemkomst hørte hun, til sin store Glæde, den sultne Fugl synge fortreffelig. Hvad Hungeren udrettede hos Phylliss Fugl, det udretter den daglig hos mange Poeter og Konstnere; jeg kunde anføre tusende Exempler, men exempla sunt odiosa og jeg er ingen Ven af Klammerier, endskjønt jeg har et militairisk Prædikat.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-12
Nu spørger jeg alle mine Læsere og Læserinder paa deres Samvittighed, om Man handler billigt, naar Man hader og frygter, bander og skjelder den stakkels Hunger, da den, som jeg har havt den Ære at vise, fortjener at nævnes som den største Mester i den ædle Koge- og Lægekonst da den aabner Øinene paa de forlidte Blinde, da den skaber store Generaler, store Lærde, Digtere og Konstnere; er Opfinder af saa mange nyttige og behagelige Ting; er vore Bibliotekers fornemste Formerer o. s. v. o. s. v. 9. s. p. Jeg veed meget vel hvad Man lægger den til Last, og heller ikke vil jeg, efter andre Panegyrikers Exempel, fortie eller endog nægte dens virkelige Feil. - Man beskylder den nemligen for en uhyre Mængde Myrderier, man giver den Skyld for de fleste Skrifter mod Religion og Moral; at den daglig frembringer Myriader af elændige Digte, Ugeblade, Recensioner, Lærebøger, Kompendier og Oversættelser; – jeg vil tilstaae, alt dette; men alt dette beviser ingenlunde at det, som jeg har anført til dens Berømmelse er ugrundet. - Det er sandt. Den har berøvet mangen ærlig Mand Livet – ja maaskee jeg i dette Øieblik skriver min egen Banemands Apologie. - Mangen ypperlig Lærd og Konstner har den styrtet i Graven længe for Parcen havde bestemt at over klippe Traaden; – men hvor mange ærlige Folk har ikke Alexander den Store sendt hovedkulds ind i den anden Verden, og desuagtet er han dog Helten for alle Tiders Lovtalere? Hvor mange Menneskeer blive ikke dagligen ved enfoldige eller partiske Dommere, ved franske Kokke, ved Bakkus, ved Venus og ved Lægerne drevne ud af AtæEng - at jeg skal tale i Dagens Tone - og dog vedblive vore Digte og Talere at anprise Verden disse Tings Fortreffelighed. Jeg forbigaar de øvrige Beskyldninger, hvorved Man søger at bagvaske den gode Hunger - fordi den selv i dette Øieblik hindrer mig i at fortsætte dens Forsvar, og jeg skal saamænd intet have imod, om endog denne Omstændighed forøger dens Fortjenester i Læsernes Øine. K. L. Husum.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-12
Jndenlandske Efterretninger. J Handelen er det meget stille. Varene falde ligesom Coursen forbedrer sig. Ublerødsgaard No. 11 i Birkerød Sogn med tilliggende Jorder, omtrent 61 Tønder Land geometrisk Maal, er solgt ved Auction for 5000 Rbd. N. V., uagtet Bygningerne allene ere i Brandcassen forsikkrede for 13,120 Rbd. S. V.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-12
J Mandags Nat fandt 6 Fanger Leilighed til at undvige fra Straffeanstalten paa Christianshavn. De vare alle kagstrøgne og brændemærkede Livsfanger, den ældste 33 og den yngste 24 Aar gammel. Ved den i senere Tider hensigtsmæssige Foranstaltning, at saadanne Fangers Undvigelse strax bekjendtgjøres fra Politiets Side ved opslagne Placater paa Hjørnerne, vare fire af de Undvigte allerede paagrebne til i Dag.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-12
Natten til den 4 April fiskedes i et saakaldet Bundgarn, udsat ved Hesselhuset, i Nærheden af Nyborg, omtrent 500 Oel Foraarsild, hvilken Dræt var heel ualmindelig. (Hempels Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-12
Under "Jndsendt læses følgende i Hempels Avis: "Den Forskjellighed, som finder Sted imellem dette Aars Almanak og de foregaaende, ihenseende til Solens Op- og Nedgang, hvorom Man daglig hører tale, og som haver bragt Mange paa den Tanke, at den ikke var rigtig, grunder sig. allene paa Forskiellen imellem Sandsoltid og Middelsoltid, efter hvilken sidste den nærværende Almanak, som anført nederst paa 3die Side, er beregnet. Aarsagen til denne Forskjellighed er, at Solen, som vi forestille os at gaae i Ekliptika, har en ujevn Gang, og til ligestore Buer af Æ quator ikke høre ligestore Buer af Ekliptica, intet Uhr vilde altsaa kunne følge denne den sande Sols jevne Bevægelse. Af den Aarsag tænker Man sig en Middelsol, som gaaer jevnt frem i Æqvator, og derefter bestemmes Middelsoltiden. - Forskjellen, imellen Sandsoltid og Middelsoltid, eller imellem den sande Sols og Middelsolens Culmination, som Man i Astronomien kalder Tidsæguation, er den Tid, Man maae lægge til eller tage fra Sandsoltid, for at faae Middelsoltid, og er 4 Gange om Aaret ingen, nemlig 14 April, 14 Juni, 30 August og 23 December, derimod størst i Februar og October, omtrent 16 Minuter; men i Februar maa den lægges til, og i October tages fra Sandsoltid for at finde Middelsoltid; hvilket Man vil finde bestyrket ved at sammenligne nærværende Almanak med de foregaaende." Odense, d. 8 April. En fattig Kone uden for Odense Vesterport, høifrugtsommelig og Moder til flere Børn, var igaar saa ulykkelig ved tynd klædt at falde baglænds i et Kar med hedt Spøel, at skolde hele Underlivet, og staaer maaskee neppe til at reddes. – J Begyndelsen af dette Aar ere her fra Odense allerede expederede 7 Skibe til England, som nok aldrig før har existeret. (Jversens Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-12
Kjøbenhavns Børs d. 11 April. Cours. Hamb. 2 M. 552, a vista 560. Amsterdam 2 M. 505, a vista - . London 2 M. 24 Rbdlr. Paris 2 M. - - . Spec. 565. Specier solgtes til 34 Rbmk. 8 s., for Committeesedler blev givet (med Rente) 93 a 93 1/2 pr. 100; Oblig. (uden Rente) 80. Norske Sedler 24 1/2. Norske Speciesedler 21. Svenske Sedler Disconto 10 PC. 10 Mk. 12 s.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-12
Subscriptionsplan, paa Magazin for de interessanteste og meest yndede Reisebeskrivelser. Det er en nægtelig Sandhed at den, der har reist og seet sig om i Verden, har meget forud for den, som aldrig har forladt sit Hjem og et uvidende om andre Landes Forfatning, Sæder, Skikke, Næringsdrift og Konstflid. Vigtigt er det derfor for Videnskabsdyrkeren, Konstneren, Handelsmanden og Landboen, i andre Lande at forskaffe sig Kundskaber og Erfaringer, for at sammenligne disse med sine egne, og derved gjøre sig end fuldkomnere i sit Fag. Men de færreste Mennesker see sig istand til, selv at gjøre Reiser i fremmede Lande, da andre Sysler i Almindelighed afholde dem derfra, og de fleste maa lade sig nøie med at læse de af Reisende i Trykken meddeelte Efterretninger, for saaledes at see med andres Øine, hvad Omstændighederne ikke tillade dem at see med deres egne. Ere saadanne Efterretninger fremstillede med Tydelighed og Klarhed, saa vil Læseren, hjemme i sin Stue, deraf kunne samle vigtige Erfaringer til sit Fags Fuldkommengjørelse og sine Kundskabers Udvidelse, og deels hver Gang Talen i selskabelige Underholdninger er om fremmede Lande, kunne deeltage deri, uden at røbe Uvidenhed, deels have en behagelig Morskabslæsning i sine Fritimer. Ledet af disse Betragtninger har undertegnede besluttet at udgive ovennævnte Magazin. Hvert Qvartal udkommer et Hefte paa 12 Ark, som betales med 2 Rbdlr. paa Trykpapir, og 3 Rbdlr. paa Skrivpapir. Det første Bind kommer til at indeholde den berømte og yndede Chateaubriants Reise fra Paris til Jerusalem og Tilbagereise, igjennem Ægypten, Nordafrica og Spanien. Subscribentsamlere erholde paa 8 Exemplarer det 9de gratis. Subscriptionen modtages hos A. Soldin, Boghandler, Fortunstrædet No. 148.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-12
Rettelse. J forrige No., P. 444, L. 13. for: Stadsraad læs: Stadsfoged.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-12
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-16
Aa Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Dorote Fjortende Aargang. No. 30. Udgivet redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 16 April 1817. Om Kornhandel og Kornudførsel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-16
Det er neppe undgaaet nogen Tænkendes Opmærksomhed, at den betydelige Kornudførsel, vi have havt i den sidste Tid, var een af de heldigste Omstændigheder for Fædrenelandet, og at den har virket meget til at ophielpe vor Pengecours, som i en Tid af et Aar har forbedret sig over 100 Points. Atter heri finde vi et nyt og talende Exempel paa, at Agerdyrkningen, næst Handel og Skibsfart, er Grundstøtten for Danmarks Vel, og at det er den, som ikke allene skal bringe det til Flor, men ogsaa i Trængslens Dage redde det fra Fald. Man maa derfor heller ikke undres over, at Danmarks ældste Beboere tilbade Hertha eller Jorden, som en Gudinde; thi end i dette Øieblik bør vi hylde hende som vort Fødelands Skytsgudinde og ømme Moder. Offre vi hende end ikke mere Mennesker i hendes hellige Lund ved Leire, saa tilbede vi hende dog som den, der moderligen udgyder sit Overflødighedshorn over os, i Aarhundreders Løb har været vor Velgjørerinde, og hver Sommer viser sig i en forynger og forherliget Skikkelse, med Krandsen om Tinden og Guldneget i Haanden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-16
Pontoppidan beregner i sin oeconomiske Ballance, Kornfrembringelsen i Danmark, Slesvig iberegnet, til 8,361,744 Tdr. Kornvarer af hvert Slags. Men efter en officiel Jndberetning til Rentekammeret i Aaret 1771, skulde denne Production beløbe sig til 3, 131,208 Tdr. Man har ogsaa gjort Beregninger over Kornforbruget til Menneskeføde, Foring for Kreature og Udsæd men da de Beregnende ere saa uenige i de første Grundsætninger, at Pontoppidan anslaaer Korn føden for hver Person til 3 Tdr. 6 Skpr., medens Morville kun regner den for 2 1/2 Tdr., og en nyere Forfatter (i S. H. Prov. Bl. f. Jan. og Febr. 1817) endog kun til 1 Tde., saa indseer man let, at man næsten med større Nøiagtighed kan beregne, hvor langt Sirius er fra Jorden, end hvor mange Tønder Korn der forbruges i Danmark, og naturligviis af den simple Grund, at Astronomerne have gjort sig mere Umage for at beregne Stjerners og Planeters Afstand fra Jorden, end Statistikerne og andre Vedkommende for Landets oeconomiske Ballance. Saaledes synes man ogsaa tidligere at have vidst, hvor høie Bjergene ere i Maanen, end paa Jordkloden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-16
Allerede over for 20 Aar siden har man antaget, at der, naar det, der forbruges, drages fra Productionen, er et Overskud af omtrent 36,000 Tdr. Hvede, 130,000 Tdr. Byg, 180,000 Tdr. Havre; derimod have vi en Mangel af 12000 Tdr. Rug. Seer man hen til de store Forbedringer, der i Landvæsenet have fundet Sted i de sidst henrundne to Aarti, saa kan man med største Rimelighed forudsætte, at det nærværende Overskud snarere er over end under den anførte Sum. Men at der, selv efter det løseligste Overslag, udkommer en saare betydelig Jndtægt for Landet, sees ved første Øiekast, naar man anslaaer Kornvarerne til Fredspriser, nemlig: 36,000 Tdr. Hvede, a 25 Rbd., 900,000 Rbd. 130,000 - Byg, a 12 Rbd., . 1,660,000 180,000 – Havre, a 10 Rbd., 1,800,000 - Jalt 4,260,000 Rbd.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-16
Efter sidste Aars Priser kan man imidlertid godt regne, at Kornudførslen har indbragt 6 Mill. Rbdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-16
At det i vore Dage er Regjeringens urokkelige Grundsætning, at Kornudførslen skal være fri sees tydeligen af det Kgl. Rentekammers Skrivelse til Amtmændene af 15 Febr. d. A., i hvis Jndledning det hedder, at der aldeles ikke paatænkes, saaledes som ved adskillige Rygter er udbredt, ved noget Forbud at indskrænke Kornvarers Udførsel i Aar, da ønskelig Afsætning af Korn, som føres til fremmede Steder, bidrager til Landmandens, og med hans til Statens Tarv o. s. v. Det er ogsaa nødvendigt nu, da Handel og Skibsfart for en stor Deel ligge, at bringe Liv i Kornudførslen, ved at lade den have den frieste Tumleplads.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-16
Men da de i Fjor saa høit stegne Kornpriser vare en Følge af den Misvært, som, tildeels i usædvanlig Grad, hjemsøgte andre Lande, saa bør vi ikke smigre os med, at disse Priser ville staae altid og længe paa; thi naar denne Aarsag bortfalder, maa Virkningen ogsaa ophøre. Det bør derimod opmuntre Landmanden til, end mere at forbedre sin Jord, og det er i saadanne Forbedringer har bør sætte sit Overskud. Stædernes Beboere have ingen Aarsag til at klage over Kornprisernes Stigen, thi det er fra denne Landets sande Rigdom udspringer ligesom fra en Hovedkilde, der siden udbreder sin Velsignelse over alle Classer i Staten. Lad end være, at ogsaa Arbeidslønnen derved stiger noget, denne Stigen kan ikke komme i Sammenligning med den indere Kraft, Staten faaer ved at kunne omsætte Jordens Frembringelse med rede Sølv, og den Velstand, der sætter Landmanden istand til at forbedre sine Jorder og svare sine Skatter.