Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-03-31
Det nærværende Aar er et Trængsels Aar for de fleste mindre Landeiendoms-Besiddere. Høie Kornpriser – et forønsket Gode i Forbindelse med en rig Høst ere et sandt Onde, naar de ere en Følge af en saa ringe Høst, at Landmanden Lidet eller Jntet har at sælge, maaskee endog skal kjøbe; og hvo kan undres over, at Bonden krymper sig ved at udrede byrdefulde Afgivter, og skulle de ubilligen opskrues for ham, maatte han ikke blot krympe sig, men harme sig. Og vil man nu gjøre ham viis, at hans Præst er en af dem, som utilbørlig opskrue Capitelstaxten, da vender man hans Harme mod den Mand, der i Trængselstid skal indtale ham Religionens Trøst. Nu kan og vil jeg ingenlunde nægte, at der ligesaavel i Præstestanden, som i alle andre Stænder kan gives vindesyge, egennyttige Menneskeer (dog er der Grund til at fordre, disse i denne Stand skulde være sjeldnere.) Men vi have ihenseende til Capitelstaxten een af Offentlighedens skjønne Frugter. Man seer af den trykte, med Avisen omdeelte, Liste, hvad Enhver har voteret. Dette er upaatvivlelig et stærkt Baand paa den begierlige Embedsmand, som har Fordeel af en høi Capitelstaxt. Hans Æresfølelse vil forhaabentlig holde hans Vindesyge i Tømme. Man har troet, at kunne paavise 3de Pastorater, for hvilke der er voteret for høit: Jeg maa bemærke, at Kornet i disse Pastorater er af fortrinlig Qvalitet, saa det er rimeligt, at der erholdes en høiere Priis end den almindelige; men sæt at 3 af Falsters 17 Præster have stemmet paa en for høi Capitelstaxt, hvad billighed er der da i, deraf at tage Anledning til at føre Anke over Os Alle. Man behage – for sidste Aar – at sammenligne Resultatet af de geistlige og civile Stemmer, og man vil see, at Forskjellen er høist ubetydelig. Jeg har med sand Glæde bemærket denne Overeensstemmelse. Misfornøielsen med Capitelstaxten dette Aar hidrører ei alene fra Tidens Trængsel, der gjør Trykket dobbelt føleligt, men og fra den Omstændighed, at Kornpriserne ere faldne i Løbet af de Maaneder, forhvilke der skal voteres, naar det Modsatte er Tilfældet, naar Kornet stiger hen paa Vinteren, da pleier der ikke at ankes paa Capitelstaxten. Dette beder jeg vel bemærket, at de Voterende ei ubilligen skulde miskjendes. Men at Capitelstaxten for Falster i Regelen ikke pleier at være for høi, men snarere lavere end Landprisen, derfor har jeg 2 stærke Beviser, af det Slags, der nu kaldes "slaaende: Er det ikke sandt, at Kjøbmanden gjerne giver Noget over Capitelstaxten, 1 Mk., eller en Pot Brændeviin, eller saameget, at Marken gjøres fuld, Er det ikke sandt, at Tiende-Yderne, som have Valget, i de senere Aar gjerne vælge at betale efter Capitelstaxten? Jeg veed Exempel paa, at Ydere, som have akkorderet og Kornets Ydelse i Skjeppen, have bedet om at faae det forandret til Betaling efter Capitelstaxten; ja jeg veed Exempel paa, at der er tilbudet 1 Mk. over Capitelstaxten og Yderne have endda bedet forgiæves. Men er dette nu uimodsigelig Sandhed, hvor kan og tør man da beskylde de Mænd, hvis Vota bestemme Capitelstaxten, for at opskrue den utilbørligt? Nu vil jeg indrømme, at Præsternes Vota ere gjerne høiere end de verdslige; men hvilke ere, ifølge det Anførte, de rigtigere, Man har sagt: der burde ikke stemmes af Mænd, som have Fordeel af en høi Capitelstaxt, men vilde man da, der alene skulde stemmes af dem der have Fordeel af at den er lav, Ja, jeg er tilbøielig til at troe, man vilde det; men var det billigt og ret, og Hvo er aldeles uinteresseret i Capitelstaxten, af dem, der vide Beskeed og Kornpriserne, Er det Kjøbmanden, Forpagteren, Bonden, Man skulde vel mene, at den civile Embedsmand var den meest upartiske; men hvorfra henter han sin Oplysning, det vilde vel sædvanligt blive fra Kjøbmanden, maaskee og fra Bonden, maaskee og fra Præsten; i alle Tilfælde vilde der ogsaa paa hans Stemme kunne indvirkes. De danske Præster erkjende, at der i dette, som i mange andre Tilfælde vises dem en stor Tillid; men just det, at deres Ord, deres Vidnesbyrd indrømmes saamegen Gyldighed, er for enhver retskaffen Mand en forøget Opfordring til at handle og tale efter Pligt og Samvittighed; men saa bør de heller ikke taale, at der af Nogen, det være hvem det vil, kastes mindste Skygge paa deres Redelighed og Sandhedskjærlighed, især hvor de fremtræde som Embedsmænd. Jeg paastaaer derfor Præstestanden i Almindelighed, og Falsters Præsteskab i Særdeleshed, som en Corporation betragtet, aldeles frikiendt for enhver beskyldning for utilbørligen at opskrue Capitelstaxten, og jeg paastaaer, at De, der gjøre saadan beskyldning, skulle ansees for idetmindste at handle letsindigt og tale grundløst, og hermed indlades Sagen for Publicums Dom. C. F. Hansen, Præst i Øslev.