JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1839-12-10
Femte Rettelse. Det er beklageligt, at Jndsenderen kjender større Landeiendomsbesiddere her i Landet, der, skjøndt de, i mundtlig Samtale, have anerkjendt Rigtigheden af det Reeske Forslag, dog ikke offentlig have opløftet deres Stemme derfor, thi man kunde fristes til at troe, at en saadan Mand lader sig bestikke af egen Jnteresse og for at bruge Bibelens Ord, naar han haver det seet eller vidst, dersom han ikke giver det tilkiende, da skal han bære sin Misgierning." – Grunden til saadan smaalig Jnteresse, at det nemlig vil nedsætte Prisen paa sine Producter, hvis Bønderne ogsaa avle svært Korn, er desuden grundfalsk. Oplysningen har overalt lært Menneskene at indsee, at de bedste Varer til forholdsmæssig høiere Priis imod de ringe, ere de billigste; thi foruden, at der er mere Forslag og Varighed, i gode Varer, ere de ringe endog dyrere end de burde være, da Told, Fragt og Omkostninger paa disse, næsten ere ligesaa høie som paa hine. Normanden som gamle Dage valgte Billighed, søger nu det bedste og vægtigste Korn. Den bedre Behandling, Kornhandleren, hos os, nuomstunder anvender, imod i ældre Tider, og den Forskjæl han nuomstunder giør, ved sit Jndkjøb, imellem svært og let Korn, forenet med det bedre Korn, der nu avles paa de allerede merglede og brakkede Hovedgaardsjorder skjøndt kun i liden Forhold mod det Hele, har nogenlunde forskaffet Danmark, i den senere Tid, Navn af Kornland i Udlandet, medens det før, som saadant, næsten ikke var kjendt andetsteds ind i Norge. Men hvad vil Afsætningen ikke tage til naar først alt Kornet i Landet vil blive forædlet og forbedret ved et forædlet og forbedret Jordbrug, og nu vil jo enhver let indsee, at jo større Tilløb af Kjøbere, jo høiere Priserne jo ville blive – – Naar Danmark, saavel for den større Qvantitet Skyld, der af Korn vil kunne faaes der, som for den bedre Qvalitet Skyld, erholder stærkere Søgning af de Lande, der behøve Korn, saa kan det jo ei feile, at den høist gjeldende Priis vil kunne obtineres for dansk Korn, i det Hele! – Aarsagen, nemlig villig Afsætning, kan aldrig forfeil Virkningen, nemlig forholdsmæssige gode Priser lige med andre gode Kornlande; og da behøve de Embedsmænd, hvis Jndtægter, for en Deel, retter sig efter Capitelstaxten, ei heller at frygte for, at der vil blive formeget Korn i Landet saaledes at Prisen vil dale og Kapitalstaxten blive lav, nei, ingen dansk Mand vil tabe ved, at fremme denne almeenvigtige Velfærdsag. - Ved den omtalte, tiltagende Søgning fra Udlandet stiger ei alene Capitelstaxten men og Tiendekornet in natura saavelsom Landgildekornet. Begge Dele vinde i Godhed og følgelig i Prisen og Tiendekornet desuden i Qvalitet.
Jyllandsposten, 1839-12-10
Sjette Rettelse. Slutteligen indstiller Jndsenderen til den gunstige Læsers Bedømmelse, om ikke Laanet: de 100,000 Rbd., i alt Fald kunde tilveiebringes ved Actier, paa følgende Maade. Da Statscassen ikke vil tabe noget ved at udbetale de fulde Renter 4000 Rbd., hvert Aar, fra den Tid af, der for Alvor begyndes med Merglingen paa Bønderjorderne indtil 32 Aar; thi ved, efter Forslaget, at lægge Haand paa Værket strax, ville Toldintraderne jo snart stige; hvorimod hele Landet ikke vil blive bemærglet i flere hundredt Aar, hvis Alt skal overlades sin nuværende Gang - saa kunde f. Ex. 4000 Actier udstædes, hver paa 25 Rbd. . 100,000 Rbd. Hvert Aar udkomme, ved Lodtrækning, 125 Actier. De førstudkommende 120 Actier, udbetales efter deres paalydende Sum med 25 Rbd. hver Actie . . . 3000 Rbd. De 5 sidste hver 200 Rbd. i Capital og Præmie . . . 1000 - Altsaa 125 Actiers aarlige Jndfrielse, til Beløb . . . 4000 Rbd. Hvert Aar indfries 125 Actier, udgjør i 32. Aar 4000 Actier, a 25 Rbd. . . 100,000 Rbd.
Jyllandsposten, 1839-12-10
Medens Statskassen, der, ved de større Toldindtrader, det bedre Jordbrug tilveiebringer, saaledes indløser alle Actier i de 32 Aar, blot ved en aarlig Udgivt af 4000 Rbd. i disse disse 32 Aar, der ialt udgjør 128,000 Rbd.; men siden hverken har Capital eller Renter at svare for de modtagne og vel anvendte 100,000 Rbd., have Actiehaverne, paa den anden Side, den Change, at kunne faae 200 Rbd. for 25 Rbd. (5 Præmier iblandt kun 125 Udtræk) blot fordi de give Slip paa Renterne af den indskudte Capital 25 Rbd., altsaa kun for et Tab af 1 Rbd. i aarlige Renter for hver Actiehaver, thi Capitalen bliver ham jo, i alle Tilfælde udbetalt. Foruden hiin Change har han, for denne ubetydelige Opoffrelse, den Glæde, at have bidraget til at udvide Landets, næsten eneste og varigste Resource: Kornavl, (vi sige næsten eneste; thi vi have hverken Guld eller Sølvminer, ja ikke engang Steenkulsminer), til det Dobbelte ved at hente Guld ud af den eneste Mine, vi have, nemlig Mergelminen; han har den Glæde at have bidraget til at opmuntre og fremhielpe den arbeidende Bonde, som siden 1814, da Norge blev fraskildt Danmark, har bidraget og fremdeles bidrager, ikke ubetydeligt, til Statskassen, i Told og Skibsafgifter for de norske Producter, han nødvendigen forbruger og, som siden den Tid, hos os, ere udenlandske Artikler, saasom: Jern, Salt, Fjel, Tømmer, Tjære, Tran, tørre Fisk m. m., foruden Udførselstolden i Norge; - han har den Glæde, at have bidraget til at lykkeliggjøre den Bonde, som ofte var nødsaget til at see hen til den øieblikkelige Fordeel, Rapsavlen giver, til Skade for sine Jorder og Creature, formedelst Formindskelse af Foder o. s. v. og følgelig til Tab for hele Landet. Naar nu Landhuusholdningsselskabet, f. Ex., tog 1000 Actier; Nationalbanken 1000; alle de andre offentlige Kasser, som Postcassen og andre rige Kasser, tilsammen 1000, da vilde der kun blive 1000 Actier til alle private Patrioter, som alle nyde lige Rettigheder til den Frugt i Landet, hvortil de udstrøe Sæden, og følgelig maae finde en Glæde i, at bære lige Byrder.
Jyllandsposten, 1839-12-10
Syvende Rettelse. Det er mærkeligt, at, medens vore Landmænd nu i saa mange Aar, have stridt med hverandre om, hvilket af de tvende Systemer, der er det bedste, enten det forbedrede Kobbelbrug eller Vexelbruget, næsten ingen af Delene er bleven ført i Brug hos Bønderne, den største Deel af vore Jordbrugere. De større Gaarders Eiere mergle og brakke og bruge Kobbeldrift. Flere Bønder have, hist og her, taget Exempel af disse, men ingen Bonde har endnu taget Exempel af de enkelte Gaardmænd som af Landhuusholdningsselskabet fik 300 Rbd. for at bruge Vexeldrift, i det Mindste er det ikke Jndsenderen bekjendt. Smaae Lodder i Sielland, kunne ikke tages i Betragtning. I Holsteen og Meklenborg bruges Kobbeldrift og Bønderne have brugt det saa længe, at de allerede ere i Færd med at mergle anden Gang (formodentlig pløie de dybere dertil) hvorimod det forbedrede Jordbrug i mange Egne (her i Landet) endnu stedse er i sin Barndom, ja ikke engang blevet til, og da Bonden nu har faaet Smag paa Merglingen, var det jo nu den rigtige Tid, at fremskynde den ved kraftige Forholdsregler. Man skulde troe at ingen af de omtvistede, ovenfor anførte, tvende Systemer, er befunden, at være god, da ingen af Dem, ved 1500 Exempelgaarde, er bleven almindelig indført hos Bondestanden, og færre end omtrent 1500 Gaarde med i alt circa 50,000 Tønder Land, bør det dog aldrig være, hvis det skal kunne kaldes en heel Forholdsregel, og det er jo bekjendt, at halve Forholdsregler ikke ere gode.
Jyllandsposten, 1839-12-10
Der gives Bønder, som kun boe nogle Mile fra en saakaldt Vexeldriver, og vide ikke hvad Vexeldrift er. De fleste have ei heller Lyst til Vexelbrugen, og at begynde med at lade en heel Jndtægt ligge i Brak til Mergling, (det nyere Kobbelbrug, efter Herregaardenes Exempel) have de ikke Raad til, og en sucessiv, regelmæssig Mergling kjende de ikke til; hvorimod de ofte, af Mangel paa Foder, selv i gode Sommere, da deres Jorder frembragte mere Ukrudt end Korn og Straa solgte af de til Gaarden uundværlige Kreature og da de siden kom i Gjæld, saa for at faae Penge i Forskud, lode de Rugmarken være uden Gjøde og avlede Raps.
Jyllandsposten, 1839-12-10
Ottende Rettelse. Til Efterskriftet i Forslaget til Danmarks Opkomst tilføies. Og da den ene Jndvending imod Forslaget fra 1834, at Understøttelsen for en Bonde er forliden til at det kunde udføres, nu er afbeviist med Mergelselskabet i Aarhuus, saa bedes Læseren, behageligst at lægge Mærke til, med Hensyn til den anden Jndvending, hvor skulde Landet faae saa mange Penge fra, at de 4000 Rbd. kun udgjør en trediedeel Skilling aarlig for hvert Medlem i vort Selskab, eller een Rigsbankskilling aarlig for tre Medlemmer. Da Beviserne for Forslagets Paastande, ved disse Rettelser, formeentlig, tydelig ere lagte for Dagen, saa tvivler Jnds, ikke paa, at denne, Dannemarks allervigtigste Sag jo vil vindes, hvis den vil blive indladt til Dom i den allerhøieste Ret i Landet. Aarhuus, den 3die Decbr. 1839. Anonymus.
Jyllandsposten, 1839-12-10
Rettelser. J Jyllandsposten No. 48, Side 196, Linie 8 istedetfor idet et Gode, som der læs: "idet et Gode, som det samme Side, 26 Linie fra neden istedetfor "Jøden fra Lübeck læs: "Døden fra Lübeck. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1839-12-10
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1839-12-17
Man seer i Khvnsp. Nr. 324 en Afbildning af en Omnibus, en latinsk Benævnelse paa et i Frankrig, Hamborg og flere Steder brugeligt Kjøretøi, der, som Navnet viser, ere for Alle og Enhver. En Omnibus er egentlig en lang Kareth, omtrent som en Diligence, men indvendig gaaer den i Et uden Afdelinger, og paa Siderne parallet med Fadningens Ydre og Hjulene er indvendig i Karethen anbragt en Rad af Bænke paa hver Side, levnende en Gang i Midten, Passagererne sidde med Ryggen mod Fadningens Side, hvor Vinduerne ere anbragte i 2de Rækker, med Ansigterne mod hinanden, og de blive altsaa trukne fra Siden. Her er da ikke Qvæstion om at sidde forlænds eller baglænds, da alle sidde paa Siden og føres fremad i samme Retning, som en Dame, siddende paa en Tversaddel paa Hestens Ryg, kommer fremad. Karethdøren er anbragt i bagerste Karethvæg og derfra gaae Trinene ned, hvorpaa Passagererne stige ud og ind af Vognen, Khvnsposten bemærker, at Grosserer Nathanson nylig har fremsat et gavnligt Vink i Anledning af vort monopoliserede kongelige Befordringsvæsen, som rettere burde være en aldeles privat Entreprise, som i Frankrig, England og flere Steder, hvorved mange kongelige Embedsmænd vilde spares, og Befordringsvæsenet ved Concurrencen blive forbedret og nedsat i Prisen.
Jyllandsposten, 1839-12-17
Kirke-Concerten, som den 3die Decbr. afholdtes i Aarhuus Domkirke, bivaanedes af henved 1000 Mennesker, idet ei alene Byens Jndvaanere fandt sig tilskyndede til at høre den, men man endog fra Landet i Mængde saae Godseiere, Præster, ja Bønder fra langtbortliggende Egne at komme til denne sjælsopløftende Nydelse, som i den smukt oplyste Domkirke tog sig herligt ud. Musiknummerne vare saare vel arrangerede af Hr. Muth Rasmussen, hvem udførelsen lettedes ved den velvilligste Afsistance saavel af Dilettanter af begge Kjøn, fra Bye og Omegn, som ved Hr. Kabells udtryksfulde Orgelspil, saa at disse fælleds Bestræbelser i høi Grad erhvervede sig Publicums udeelte Paaskjønnelse. Var ogsaa Musikper, sonalet, saavelsom Syngestemmerne ei fuldtallige nok, formed behørig Styrke at udfylde det store Kirkerum, rungede dog Tonerne i venlig Harmoni hen under de høie imponerende Hvælvinger i denne Nordens største Kirke og bibragte saaledes Sindet det Jndtryk, som kun den høitidelige Kirkemusik er istand til, der som bekjendt saa ofte tiltaler og griber Menneskesandsen langt dybere end selve Gudstjenesten, der i de protestantiske Lande aabenbar er altfor blottet for den rette Anvendelse af Kirkemusikkens Tryllekraft, som vi med Føie istedetfor at misunde Catholikken, burde forendeel efterligne. Som vi erfare, er det Muth Rasmussens ivrige Bestræbelse, ved flere hensigtsmæssige Forslag, at forbedre Kirkesangen i vore jydske Kjøbstæder, og tilvisse maae vi ønske ham Held til dette patriotiske Foretagende, ligesom han tillige agter at componere endeel nationale Sange til fleerstemmig Afsyngning ved næste Aars Mode paa Himmelbjerget, saavelsom ved andre nationale Samlinger. J Besiddelse af Cancelliets Resolution kan han nu uden Jndsigelse og Modstand afholde Kirke-Concerter, hvor i Provindsen det behager ham, blot med den Jndskrænkning, at underkaste Texten vedkommende Sognepræsts Approbation, som ved sidste Concert kun nægtedes Landets ældste og skjønneste Nationalsang: "Danmark deligst Vang og Vænge, hvilken Melodi saaledes forunderligen nok kun blev tilladt Afsyngningen under Tittel af "Bøn hvorvel vi netop formene, at denne Betitling, i Tilfæld at Forespørgsel til Collegiet fandt Sted, allersnarest vilde blive nægtet Approbation, da en Bøn er en Act af vor almindelige Gudstjeneste, som forudsætter at bede og som saadan formeentlig burde ligge udenfor Kirke-Concertens Omfang.
Jyllandsposten, 1839-12-17
- Khvnsposten af 8de Decbr. beretter: Det glæder os at kunne meddele vore Læsere den saare vigtige Nyhed, at Hs. Majestæt, vor nuregierende Konge, i et af sine Svarpaa de fra Autoriteternes Side indbragte Lykønskningsadresser har yttret, at Reguleringen af vort Finantsvæsen skulde være een af de første og væsentligste Gjenstande for hans Regent-Omhu, hvorhos han ogsaa har stadfæstet denne sin Yttring ved at meddele Finantsdeputationen Ordre til uopholdelig at indkomme med Finantsregnskabet for Paa den Adresse, som blev overrakt Majestæten af O. Lehmann, Ploug, Monrad, Hage og Andersen, yttrede Kongen de saare betydningsfulde Ord: Jngen erkjender meere end jeg Almeenaandens frugtbringende Virkninger paa alle Statens og Videnskabens Forhold. Men skulde en fremskridende Udvikling føre til det forønskede Maal, saa maatte den støtte sig til Erfaringens Lærdom. Hans Forgænger i Regjeringen havde gjort et stort Skridt fremad ved Jndførelsen af Provindsialstænder, der aabne Folket fuldstændig Adgang til at faae dets Ønsker nedlagte for Thronens Fod. Derved maatte man nu blive staaende. Vel havde vi talt om den norske Constitution; men vi maatte derved erindre - og han maatte bede os vel at lægge Mærke til, hvad han nu sagde – at denne var fremkommen under ganske særegne Omstændigheder. Havde det dengang ikke været nødvendigt, saa hurtigen at ordne Landets Forhold, saa var han overbeviist om, at Constitutionen vilde være bleven bedre, og den paafølgende Udvikling sikkrere. Den Opfordring, tre unavngivne Mænd i Randers have ladet udgaae til skjønsomme Medborgere, for at komme Jyllands herlige Skjald, den tro Natur skildrer, Folkedigteren St. St. Blicher til Hjelp under hans nærværende ublide Omstændigheder, ville vi haabe ogsaa Jyllands øvrige Kjøbstæder skulde finde aabne Ører. Han sang for os Alle og rørte os Alle, det er derfor Folkets Pligt at opretholde den patriotiske Folke sanger, i hvis Gield vi Alle staae. Han qvad ifjor paa Dødsleiet "Trækfuglenes yndige Himmelstoner, lader os derfor nu ile med at glæde ham igjen og holde den berammede Auction borte fra Sangerens Straatag! Dette Blads Redaction modtager fremsendte Bidrag, hvorfor offentligt Regnskab skal vorde afgivet. Men hvo hjelpe vil – den Redact. hielpe snart!
Jyllandsposten, 1839-12-17
Rettelser: J Jyllandsp. Nr. 49 Side 199, første Spalte, Linie 10 s. n.: "duelig og læs, saakyndig. Samme Side, anden Spalte det sidste Ord paa Siden Qvalitet" læs: Qvantitet. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1839-12-17
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1839-12-24
Vranos, osten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Tirsdag den 24de Decbr. Nr. 51. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1839-12-24
Om den offentlig ansatte Strandingscommissionair Hartvig sons udviste Forhold ved Skonnerten Paradiis's Stranding. Vandelens Opkomst er i vort Danmark en Gjenstand, af den største Vigtighed. Een af Betingelserne for dennes Fremblomstren er Skibsrederes og Assurandeurers Garanti for, at de kongelig ansatte Embedsmænd og Strandingscommissionairer i Strandingstilfælde, overeensstemmende med vore retfærdige Love, forhielpe de Vedkommende til deres Ret. At vor jydske Provinds i denne Henseende har havt et slet Ord paa sig, kunne vi desværre ei nægte; men snart lyser vel ogsaa her den Dag, da Frækheden vogter sig for offentligen at haane og beplette Nationen, hvis ubetingede Pligt det er, indtil det Yderste at efterspore saadanne Bedrage ligheder til Advarsel for de Udskud i Landet, som hertil lode sig bruge. Med hvilke Øine Regjeringen betragter denne Materie, behøver ingen Udpegning, idet Folket taknemmeligen paaskjønner de beordrede Undersøgelser, som i den Watsonske Strandingssag endnu et skal være tilendebragte, da Forholdsregler som disse ganske sikkert maae føre til forønsket Resultat, trods den Sværm af Tvivlere, som med vigtig Hovedrysten stedse havde et "Men paa Læben ved at bedaares af den Jndflydelse, som Magthaveriet, til Borgernes egen Skam, kun altfor længe ustraffet udøvede. Et Sidestykke til hiin famense Strandingssag formene vi forrige Aar ved Grenaae Egnen har fundet Sted i Strandingscommissionair Hartvigsons District, hvor denne offentlig ansatte Person har tilladt sig den uhørte Dristighed, i mangfoldige Vidners Overværelse, af det strandede Skib "Paradiis til Henbringelse paa eget Pakhuus, at lade sig udmaale circa 500 Tdr. Hvede med 1 a 2 Skjeppers Overmaal paa hver Tønde, som i nærværende oplyste Tider maa ansees for saa forvorpen en Handling, at vi villigen aabne vore Spalter for at drage den frem forDagens Lys, idet vi ere overtydede om, at vor retfærdige Regjering ligesaalidet som ved hiin Leilighed lader denne, for Handelstanden i Særdeleshed og Folket i Almindelighed, saa vigtige Sag hengaae upaatalt.
Jyllandsposten, 1839-12-24
Skipper Jeppesen har affordret os bestemt Erklæring, om vi, der Alle have været tilstede ved Udløsningen af Skonnerten Paradiis, saaledes, som han offentlig har paastaaet, kunne bevidne, at den ilandbragte Hvede blev udmaalt fra Skibet med haardt Maal, Topmaal og "Tilgivt, saaledes, at et hvert som Tønde angivet Maal har indeholdt et Overmaal af 1 til 2 Skjepper. "Paa Grund heraf erklære vi herved, at vi naar og hvor paafordres, ere villige til med vor Eed at bekræfte, at foranførte Fremgangsmaade fandt Sted ved Udløsningen af Skonnerten Pagradiis, ligesom det ogsaa er os bekiendt, at den ilandbragte Hvede modtoges af den antagne Strandings-Commissair Hartvigsen i Grenaae. p. t. Kukkehusene, d. 26de Novbr. 1839. "Rasmus Bredgaard. Jørgen Bernhart. S. Jørgensen. Søren Jensen. Anders "Sørensen. Jens Sørensen. Thomas Munch."
Jyllandsposten, 1839-12-24
For Jeppesens Klage over Hartvigsons Forhold, som offentlig ansat Strandingscommissionair, skal Amtet intet videre have gjort, end fra Byfogedcontoiret i Grenaae erhvervet sammes, og, som man siger, tillige Hartvigsons Erklæring derover. Af Forhør i den Anledning er intet optaget, hvilket og kan indsees deraf, at Jeppesen ei er opfordret til at opgive de af ham paaberaabte Vidner. At der ved denne Leilighed ei er afbenyttet noget offentligt Maal, og Hartvigsen derved er bleven sat istand til at udføre et grovt Snyderie (vide ovenanførte Erklæring), taler for Forandring i den gjeldende Lovgivning for Brugen af de offentlig beskikkede Maalere, hvorom senere i dette Blad skal blive handlet.
Jyllandsposten, 1839-12-24
Med Hensyn til Bjergernes Tilgodehavende, da de kun hver have modtaget 27 Rbd. 3 Mk., bemærkes, at nogle af Bjergerne, Jeppesen undtagen, skal have til Hartvigson udstedt Qvittering for dette Beløb med Tilføiende, at de hermed ansaae deres Bjergeløn, afgjort, hvilket Amtet ogsaa har taget i Betragtning i Svarskrivelserne af 22de Juni 1839 i Anledning af de indkomne Besværinger fra Bjergerne; men dette passerede, efterat Hartvigson til Amtet havde indstillet, at Bjergerne, istedetfor begjærte 800 Rbd., maatte erholde udbetalt 600 Rbd. Dette bevilgede Amtet, og Hartvigson hævede siden de omhandlede 600 Rbd.
Jyllandsposten, 1839-12-24
Da Hartvigson senere endog har gjort Mine af, at ville sagsøge Forfatterne, som i offentlige Blade, have fordristet sig til at udhæve hans paapegede og ikke modsagte uredelige Adfærd, som offentlig ansat Strandingscommissionair, ville vi dog nu tilraade ham, ganske rolig at oppebie den Stund, da der fra det Offentliges Side vil blive anstillet Undersøgelser angaaende hans Forhold, thi han kan være forvisset om, at vore høieste Regjeringscollegier ei ustraffet lade saa sammens en Sag, som nærværende, hengaae upaatalt, ligesom viskal bidrage Alt, hvad der staaer i vor Magt, til at drage en Person frem for Publicitetens Domstol, der, saavel i Grenaae Bye som Omegn, hos Flere staaer og maa staae i et dubløst Lys, thi Hartvigson har hidtil, hvor det gjaldt Penge, med sjelden Ubarmhiertig hed forfulgt sin Ret til det Yderste; men nu, da det gielder hans Ære, viist en mageløs Ligegyldighed. Vort faste Haab er det nu, at Hartvigsons omhandlede paradisiske Maal med haardt Maal, Topmaal og Tilgivt, vil bevirke dennes Cassation som offentig ansat Strandingscommissionair, foruden anden Afstraffelse efter Lovens Strænghed.
Jyllandsposten, 1839-12-24
Med det Første skal et Uddrag af det afholdte Brand forhør vorde forelagt Publicum, som oplyser de tilstedeværende Omstændigheder ved den i Hartvigsons Pakhuus Kl. 3 om Natten den 16de Marts 1838 opkomne Jldebrand.
Jyllandsposten, 1839-12-24
Efterlysning. Vor et Aars Tid siden lod Nationalbanken udpræge Halvskillinger til stor Lettelse for den fattige Klasse især i Hovedstaden, der eller ofte maatte give en heel Skilling ud i Stedet for en halv, fordi der ingen Halvskillinger havdes. Ogsaa gjennem Bankcontoiret i Aarhuus sattes en ikke ubetydelig Mængde Halvskillinger i Omløb i denne By, men nu seer man saa godt som ingen flere. Om deres Forsvinden haves Rygter, som vi ikke ville fæste Liid til, men vi udlove herved en passende Douceur til den eller dem, der kunne give tilstrækkelig Oplysning om, hvorhen Halvskillingerne have forvildet sig.
Jyllandsposten, 1839-12-24
(Jndsendt.) Paa en Reise i forrige Aar kom jeg gjennem Veile. Som man pleier, naar man kommer til et Sted, hvor man i Livets bedste Alder har været nøie kjendt, forespurgte jeg mig om flere gamle Venner, og blandt disse ogsaa om Exam. jur. O. J. Olsen, forhen Fuldmægtig hos Bye- og Herredsfoged Hersleb. Olsen havde i sin Tid været almindelig yndet og var anseet foren Mand af gode Grundsætninger og et ærligt Hjerte. Han havde været gift og, efter Formening, gjort et heldigt Parti i pecuniair Henseende. Nu var han afgaaet fra sin Post som Fuldmægtig, bleven skilt fra sin Kone og - død i sin mandlige Alders Blomster. Disse Efterretninger om en agtet Mand, der eengang hørte til mine meget kjære Venner, gjorde mig vemodig, saa meget mere som de tydede hen paa, at den Afdødes sidste Tid ikke just havde været overmaade blid, og han derhos var død inden Paakiendelsen af en Proces, der muligen kunde have endet med, at han havde ligget i sin Grav som usandfærdig og falsk Beskylder. Han var nemlig, som man sagde mig, tiltalt af Bye og Herredsskriver Carøe i Veile for Beskyldninger imod Sidstnævnte, som en uefterrettelig og uordentlig Embedsmand i hans nuhavende Embede. - Enhver, der havde kjendt Olsen før, vidste, at han var baade ærlig og ærekiær, og det glædede derfor mig, og vistnok alle hans efterlevende gamle Venner, at erfare en under 16de Juli 1838 af Landsoverretten i Viborg afsagt Dom, ifølge hvilken "Olsens Boe burde for Contra citantens, Bye= og Herredsskriver Carøes Tiltale i denne Sag fri at være, Processens Omkostninger for begge Retter at ophæves, og det Procurator Anchersen (Hr. Carøes beskikkede Sagfører) tilkiendte Sallair at udredes af det Offentlige &c." – Altsaa ligger den Ærlige i sin Grav som frifunden; hans gjorte Beskyldning blev ikke mortificeret, ikke befundet falsk eller grundløs. Dette vilde have glædet ham, hvis han havde levet! Jblandt de Efterlevende kunde det vel for Mange have Jnteresse at vide, om denne Sag er bleven indanket for høiere Jnstants, eller hvad Skadesløsholdelse, der er tilfalden den for uordentlig Embedsførelse beskyldte Contractant, Fidus.