Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-04
nu, da Portugal og Spanien er i de Franske Hænder, er Sagen heller ikke saa ganske umuelig. Lad Engellænderne kun indbilde sig, at Gibralter er fra Landsiden indtageligt. Napoleon, som har banet sin Armee en Vei over St. Gotthards Bierger og som har viist Europa, at Mantua og Gata lade sig indtage, vil ogsaa udfinde Midler til at erobre Gibralter. Naar denne Fæstning og den Africanske Kyst lige over for er besat af en tilstrækkelig Fransk Magt, saa er det ude med Engellands Herredømme i Middelhavet. H. En Landgang paa Engelland. Denne er langtfra ikke mere umuelig nu da de Franske have Ryggen fri. Engelske Blade have selv forsikkret, at der fra Corunna saare let lader sig transportere en Armee til Jrland. Man beraaber sig idelig paa, at Engellands mange Krigsskibe vil kunne afværge er saadant Angreb. Men man betænke dog, at det øvrige Europa ogsaa har Flaader; at Engelland har sine Krigskibe udspredte paa hele Verdenshavet, at der saa ofte er løbet Franske Flaader ud, uden at de Engelske Krigsskibe kunde forbyde dem det, og at de ligesaa godt kunde have gaaet til Jrland med Tropper som til andre Steder. Dersom Engellænderne ansaae en Landgang for en saa ganske umuelig Sag, saa behøvede de jo ikke at oprette saa mange frivillige Corpser og saa ængsteligen at bevogte deres Kyster. Men de føle alt for vel, at deres Kyster ere for aabne og for vidtløftige til at deres Krigskibe, som skulle streife Verden rundt, allevegne kunne beskytte dem. Om end hele Europa ansaae en saadan Landgang for umuelig, vil Engelland dog, saalænge det selv har en svagere Tro, ved den blotte Trusel holdes i en bestandig Spænding, der ikke allene koster det Millioner, men ogsaa uophørlig foruroliger det. 5. Ostindiens Erobring. Ved denne maa Engellands Laanesystem forstyrres, og med dette dets evige Krigsystem og Handelsmonopol. Naar denne Rigdomskilde er stoppet har den Engelske Regjering tabt sin Credit, og den Engelske Handelsskand Ævne til at give Credit, om den end vilde. Man anseer vel dette Middel for undførligt, ikke saameget fordi de Kræfter, der udfordres dertil, maa være overordentlig store, som fordi der er en lang Vei til Ostindien. Men er Frankrige og Rusland først engang enige, saa er dette Foretagende ikke saa vanskeligt som man troer. Vel har Engelland nu sluttet en Alliance med Porten, der fortrinlig skulde medvirke til dette Øiemeds Opnaaelse, men for Rusland vilde det være en let Sag at tvinge Tyrken, især naar Østerrige, som man har Grund til at formode, denne Gang, som sædvanlig, skulde overvindes af Frankrige. Persien kan ikke være ligegyldigt ved Engellændernes Tyrannie i Asien, og det vilde bidrage alt sit til at fordrive disse ubehagelige Gjæster. Heller ikke uden Grund sendte dets Monark en Gesandt til Paris. De Jndfødte i Ostindien vente kun paa at kunne afryste Britternes vanærende Lænker, og en Fransk Armee ville finde her Tilhængere i Overflødighed. De 10,000 usle Engelske Soldater, som skulde modsætte sig den angribende Armee, ville snart overvindes, og de 60,000 indfødte (Seapois) Soldater, ville neppe kjæmpe længe for deres Tyranner. Hvad America har gjort for sin Uafhængighed vil Ostindien ogsaa gjøre. Det Blod, hvormed Engellænderne have farvet Jndostans Slætter, ryger endnu, og Tippo Saibs Skygge anraaber Himlen om Hevn. Der gives altsaa Midler nok til at overvinde Engelland, naar kun Fastlandsmagterne ville være enige, og enige bør de være naar de betænke hvilken Skjændsel det er, at en Øe med en Befolkning af 15 Millioner skal foreskrive 100 Millioner Mennesker vanærende Love.