Berlingske Tidende, 1836-07-15
Frankerig. – Den 8de d. M. Kl. 10 om Morgenen aabnedes Pairs-Rettens Audientssal. Da den midlertidige Sal, i hvilken April Processen og den Fieschisske Proces forhandledes, allerede er revet ned igjen, maatte man tage til Takke med Pairernes kun lidet rummelige Sessionssal; kun faa Adgangskort var derfor blevne uddeelte, og Trængslen var heller ikke stor. – Bag Præsidentens Stol, der var hensat til den yderste venstre Side af Pairernes Pladse, havde man tilbageholdt nogle Bænke for færdeles begunstigede Tilhørere. Blandt disse bemærkede man Hr. Manners-Sutton, det engelske Underhuses forrige Taler. – Kl. 10 3/2 blev den Anklagede ført ind af sex Municipalgardister. Hanvar meget bleg, syntes neppe at kunne holde sig opreist og blev snarere trykket ned paa Bænken end han satte sig selv. Fem Minutter for elleve traadte Retten ind. Den Anklagede reiste sig; han var iført en bruun Frakke og Sommerbeenklæder; et stærkt Skjæg krusede sig rundt om hans Hals. Hans Forsvarer, Hr. Ledru, talte med ham, og rakte ham nogle Papirer til Gjennemsyn. Den Anklagede syntes at være blevet roligere. Med en næsten ligegyldig Mine gjennemsaae han de Papirer, Hr. Ledru havde givet ham, og lod sig ikke forstyrres i denne Beskjeftigelse af Appellen, der nu paafulgte. Ved Siden af Defensoren Ledru sad dennes Medhielper, Hr. Bonjour, og hos ham, dog ikke i Embedsdragt, Hr. Parquin. De Herrer, Martin, Plougoulm og Franc-Carre udførte ministers publics" Functioner. Efter skeet NavneOpraab - hvorved man savnede de Herrer Talleyrand og Dreur-Breze, samt Minister Pairerne som fraværende – opfordrede Præsidenten, Hr. Pasquier, den Anklagede til at reise sig. Med fast Stemme besvarede denne følgende Spørgsmaal: Spml.: Deres Navn?" – Sp.: "Louis Alibeau. Deres Alder –,26 Aar. Fødested de Nismes. – Stande – Er Militaire Hjemsted. – Paris. – Jeg formaner Publikum vedblev Præsidenten – til at iagttage den dybeste Taushed; jeg paaminder Forsvarerne om, at holde sig indenfor Grændserne af den Ærbødighed, de ere Justitsen skyldige, jeg opfordrer den Anklagede til at yde de mod ham fremførte Beskyldninger den største Opmærksomhed. – Den Anklagede satte sig, støttende sine Hænder paa Knæerne, sænkede Hovedet, og syntes at lytte til den paafulgte Oplæsning af Anklage=Acterne. Ved et Sted heri, der tillægger ham nogle billigere Yttringer over Fieschis Atten at, kastede den Anklagede et Blik fuldt af Foragt paa General-Procureuren, Martin, Anklagens Redacteur. Efter afholdt Vidne-Appel – der var 25 Beviisvidner og 11 Forsvarsvidner tilstede bleve Vidnerne bortfjernede, og Præsidenten vilde netop begynde det specielle Forhør over den Anklagede, da Hr. Ledru forlangte Ordet, for at ansøge Retten om, for i Dag at standse med Debatterne. Han grundede dette Forslag derpaa, at den lovmæssige Bestemmelse af 9de September 1835 ikke var blevet iagttaget, hvilken Bestemmelse indrømmer de Anklagede en Frist af fem Dage, inden hvilken de kunne møde Anklagen med et Retsmiddel. - General-Procureuren modsagde dette Forslag, fordi hiin Lov kun var udstedt for de ordentlige Retter, og ikke kunde anvendes paa Pairs=Retten, allerede af den Grund, at der ikke gaves nogen høiere Jnstants, hvorhen man kunde vende sig med Besværing over sammes Bestemmelse. Den Anklagede var blevet indrømmer behørig Tid til at forberede sit Forsvar; meer kunde han ikke forlange, og derfor kunde man da strax skride til Debatterne. – Hr. Ledru giensvarede, at det, uagtet hans, ikke engang af Nætterne af brudte Arbejde, ei havde været ham muligt, fuldstændigt at gjøre sig fortrolig med Acterne. Endnu samme Dag, kort for Mødets Aabning, havde Allibeau forelagt ham sytten skrivtlige Spørgsmaal, som han endnu ikke engang havde kunne kaste Øjnene paa. Og da Anklage-Acten ikke nøjedes med, at angribe Gierningen af 25de Juni, men meget meer sværtede Alibenus hele tidligere Liv og nedsatte hans Moralitet, var det nødvendigt at overhøre Vidner, der vare istand til, at give Oplysning om hans tidligere Liv. Disse Vidner havde Hjemme, i Perpignan og Narbonne, og man havde altsaa ikke endnu kundet stævne dem; heri laa derfor ogsaa en Grund for hans Ansøgning om nogle Dages Frist. En Frist af til Dage vilde være tilstrækkelig, og han vilde endnu kun bemærke, at man indenfor den civiliserede Verdens Gebeet forgjeves vilde søge efter en Begivenhed, ved hvilken der var gaaet til Værks med et saadant Hastværk, som man her havde i Sinde. – Da General-Procureuren ikke destomindre trængte paa gjeblikkelig Forhandling, fordi den ofsentlige Mening forlangte en hurtig Tilendebringelse af denne Sag, svarede Hr. Ledru, at det sømmede sig ikke, ved saa almindelige Tallemaader at sætte sig ud over Jagttagelsen af de lovlige, til ForsvaretsBedste berammede Frister. Forhen havge disse Fristen ogsaa ved de ordentlige Retter været langt længere. Jkke uden betydelige Betænkeligheder ved sammes Forkortning, var hiin September-Lov forrige Aar gaaet igjennem, og Retten maatte derfor føle sig bundet til denne saare maadeholdne Frist. – Retten traadte ud, for at raadslaae, og blev næsten tvende Timer i sit Deliberations-Værelse. Dette Ophold benyttedes af Alibeaus og hans Forsvarere til Papirernes Gjennemsyn, medens Publicum nysgjerrigt trængte sig hen til Bordet, paa hvilket Stok geværet, Alibeaus Dolk, Vogn=Loftet, som Kuglen, foer ind i, og andre Beviistykker laae. Nogle Tilskuere portraiterede Alibeau med Blyant; allerede i Begyndelsen af Modet havde nogle Pairer beskjeftiget sig med det samme (Jmidlertid er det offentlig Salg af Alibeaus Portrait blevet forbudt af Politiet.) Kl. 1 traadte Retten ind igjen, og Præsidenten oplæste en Kiendelse, hvori det heed: "J Betragtning af, at Logen af 9de September 1835. kun er udstedt for Assise-Retterne; i Betragtninaf, at de allegerede Bestemmelser i Artikkel 296 af Code instruction criminell ligeledes ikke finder nogen Anvendelse paa Pairs=Retten ; i Betragtning af, at der er givet den Anklagede een, efter Omstændighederne tilfredsstillinde Frist : bestemmer Retten, at den strax skal skrides til Forhanlingen."