Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1837-09-08
Fædrelandet. Det sidst udkomne Nr. af Fædrelandet indeholder nu Svar paa Blikkenslagerens Skrivelse i den Printzlauske Sag. Svaret selv indeholder intet Nyt men gaaer kun ud paa at vise at Domstolene hos os ere afhængige af Regjeringen, og naar Regnskabssager ikke afgjøres saa hurtigt som andre Delinqventsager, da hidrører dette ene fra at de egentlige Regnskaber først skulle gjennemgaaes af Collegierne, og forinden dette skeer, kunne Domstolene ei kjende hvad Ret er. Om der ved denne Revision af Regnskaberne undertiden enten ved en ilde forstaaet Skaansomhed eller fordi Vedkommende have Jnteresse i, at den tidligere Controls Mangler ikke komme for Dagen, vises en Langsomhed, der forhaler Rettens Kiendelse, da er dette dog Domstolene uvedkommende, og Lovene kunne ikke siges ikke at være eens for Alle, fordi der fra Forvaltningens Side nu og da vises en Begunstigelse eller Slaphed, der upaatvivleligen har meget skadelige Følger. Hvad det angaaer, at den, utroe Kassebetjente idømte Straf heller ikke exeqveres i sin hele Strænghed, da er dette og noget, der ikke vedkommer Domstolene, men Regjeringen, og Fædrelandet gjør i saa Maade opmærksom paa, at Bestifternes Provindsialstænder have petitioneret Kongen om, at Straffelovene i denne Henseende for Fremtiden maae strængt overholdes. Naar forøvrigt Fædrelandet blandt Andet i sit Svar yttrer, at benaadningsretten er Tronens skjønneste Arvelod og Monarkens meest uindskrænkede Ret, da kunde disse Udtryk vistnok, efter hvad der nylig i denne Anledning er yttret i Kjøbenhavnsposten, trænge til en betydelig Modification, thi er der nogen af Kronens Rettigheder der er og maa være indskrænket, skjøndt ikke ved positive Lovbud, da er det unægtelig benaadningsretten, da en uindskrænket Anvendelse af den, jo vilde give Vilkaarligheden et aldeles frit Spillerum, og tilintetgjøre enhver vel ordnet Retstilstand. Under Overskrivt Stændernes Sammenkaldelse, og Troppernes Sammenkaldelse har Kjøbenhavnsposten udviklet hvad der taler mod de sidstes Sammenkaldelse iaar, og saaledes yttret, at ikke alene Kongens Sundhedstilstand gjorde det ønskeligt at ingen Maneuvre fandt Sted, men at og Finantsernes slette Tilstand samt de for Landmanden meget besværlige Tider maatte tale kraftigen mod at Landets Udgivter ogsaa iaar forøgedes med de 100,000 Rbd., man antager Maneuvrene aarlig koste Landet. Besparelser, kraftige og energiske Besparelser, i alle Statshuusholdningens Brancher, have Stænderne tilraadet som det bedste og eneste Middel til at ophjælpe vore ødelagte Finantser, Besparelser, have alle de Forfattere, der have skrevet i Finantssagen tilraadet, og dog have vi endnu intet Exempel seet paa at disse Ord ere hørte af Vedkommende, eller bragte i Udøvelse. Hvad derimod Stændernes Sammenkaldelse angaaer, da have alle været enige i, at denne maatte foregaae til 1ste October og dog er hertil endnu intet Skridt foretaget fra Regjeringens Side, ja man kan endog nu med Bestemthed forudsige at de ikke blive sammenkaldte til denne Tid. Naar man derfor nu seer at Tropperne ifølge kongelig befaling skulle sammenkaldes til Efteraaret, men at Tiden for Stændernes Sammenkaldelse endnu er ubestemt, og føier hertil, at Publicum aldeles ikke veed hvorledes Stændernes vigtigste Petition, den i Finantssagen, er bleven optaget, saa er det sikkert udenfor al Tvivl at det Motto, der er sat over det nævnte Stykke nemlig vox populi – vor de ikke er anvendeligt hos os.