Viborger Samler, 1833-04-16
Frankfurt. Man vedbliver, fra troværdige Kilder at levere Noticer over de blodige Begivenheder den 3die April Saavidt man erfarer, vare Studenterne, der toge Deel i Angrebet paa Vagt og Tøihuus, fra Würtzburg og Erlangen. Det ringe Antal Medskyldige i Frankfurt er det tydeligste Beviis paa, at Sammensværgelsen var anlagt andetsteds. Angrebet paa Constablernes Vagt var ganske militairisk ordnet; de talrige Stormere gave efter Commando en ordentlig Rode-Jld, hvilken Vogten, der var betydeligt ringere i Antal, naturligviis ikke kunde modstaae. Flere Skud faldt igjennem Vinduerne ind i Naboebygningerne. En Deel af Oprørerne, sandsynligviis de, der i betydeligt Antal flygtede til Aschaffenburg, undkom ved at springe over et Plankeværk ved Bibliotheksbygningen, hvor der just blev truffet Bygningsforanstaltninger, for at oprette et Hospital. Man fortæller, at den bekjendte Fein nylig har ladet sig see her. Det ødelagte hessiske Toldsted hedder Preungenhein, og ikke Praunheim. Om Morgenen den 4de vare de frankfurtske Porte lukkede med Undtagelse af Hovedporten. Hos nogle af Tumultuanterne fandt man Raketter, hvormed de sandsynligviis havde Sinde at signalisere med Bonderne, der marscherede mod Staden og Ødelæggerne af Naboetoldstederne. Jntetsteds i Staden udøvedes under disse Skrækkescener, noget Attentat mod Eiendommene. Kun i Vagtstuer ne ødelagdes Alt, hvad man forefandt. Den 5te April døde endnu tvende Soldater og een Roligheds forstyrrer som en Følge af de erholdte Saar. Der er indledet en Undersøgelse, hvorledes det kunde lykapasaarenes FISTIIIIIIIBRARIDERIS - kes Oprørerne at bemægtige sig begge Vagterne, endskjøndt disse i Forveien vare forstærkede. Lykkeligviis havde man truffet de nødvendige Forberedelser i Casernerne; Bataillonen stod marschfærdig, og saaledes lykkedes det Liniemilitairets Bestemthed, saa hurtigt igjen at besætte begge Vagter. At Tilskyndelsen, til Foretagendet er gaaet ud fra Frankrig, eller rettere fra den liberale Propaganda, der er talrigt recruteret af tydske og polske Flygtninger, synes at være uden for al Tvivl. Man paastaaer, at Rauschenplatt har været tilstede. Studenterne, der om Natten stormede Domkirke-Taarnet, havde om Morgenen besøgt Kirken og Taarnet, efter Foregivende for at tage Bygningens Mærkværdigheder i Øiesyn, og gjort sig bekjendte med Localet, for snarere at kunne virkeliggjøre deres Hensigter. Man vedbliver at indbringe Arrestanter, og blandt disse Sønner af Tydsklands første Familier. Man er nu kommen efter, at flere beidelbergske Studenter have taget Deel i Mytteriet. Overhovedet vare badiske Undersaatter, ja selv Borgere fra Carlsrube, tilstede derved. Man seer deraf, at det Hele skulde tjene et over hele Tydskland udbredt Revolutionsproject. De faldne Soldater begravedes samlede. Disse Slagtofferes Liig tilbøde et hiertesønderrivende Skuespil. – Begivenheden den 3die April var paa en Maade forud anmeldt i "Stadtanzeigen." J det den 2den April udkomne No. stod ordret følgende: "Andet og (i Aar) sidste Tilbud. For at opfylde flere Herrers Ønske, som ville tage Privat underviisning hos mig i Jnfanterie-Exercitsen, bringer jeg herved til deres Kundskab, som maatte have et lignende Ønske, at jeg begynder dermed strax efter Paaske, da samtlige Herrer endnu inden denne Maaneds Udgang have en Examen at bestaae o. s. v. Enhver, der vil gjøre Brug af dette Tilbud, vil behage i Løbet af denne Uge o. s. v. at melde sig hos mig, og bære Omsorg for, at det Gevær, han agter at afbenytte, til den Tid er fri for Feil. P. H. Swick." Denne Mand, der tidligere var ansat ved Liniemilitairet og nu var Skriver, blev den følgende Dag skudt i Spidsen for en af ham anført Hob. Bestemtere Angivelser vare tidligt nok indløbne til Autoriteterne, som derved saae sig foranledigede til at forstærke Besætningen paa Hovedvagten og holde Liniemilitairet i Beredskab i Casernen. Den første Forholdsregel havde ingen Virkning, fordi det lykkedes de Sammensvorne, efterat have dræbt Skildvagten, at borttage de udenfor Vagten staaende Geværer, hvorved Mandskabet, hvis Sergeant desuden i det første Øieblik blev skudt, forhindredes fra at gjøre Modstand. Hæftigere var Kampen ved Constabelvagten; her gjorde de Sammensvornes Overmagt Udslaget. Fra det første Udbrud af, indtil Liniemilitairet havde taget begge Poster tilbage og gjort Ende paa Ringningen med Stormklokken, forløb omtrent 3/4 Time. Endnu er det en Gaade, hvorledes det kunde lykkes de Sammensvorne at bortbringe deres talrige Saarede. Studenten Rupner havde forsinket sig paa Hovedvagten, ved at slaae Dørrene ind til Arresterne, og blev derfor gjort til Fange. Saa meget er øiensynligt, at Sammensværgelsen var udbredt over flere Universiteter og en Deel af Frankfurts Omegn. Udførelsen kan kun være ledet af Jndvaanerne i Staden, ligesom ogsaa Huusningen og Bevæbningen af flere end 50 Mennesker og disses partielle Undvigelse forudsætter en temmelig udbredt Forstaaelse. Saalænge man ikke nærmere kjender de Sammensvornes Planer, er det vanskeligt, at sige, om deres Foretagende er strandet paa Jndvaanernes Mangel paa Deeltagelse eller paa Liniemilitairets kraftige Virksomhed eller paa de udenfra forhaabede Forstærkningers Udeblivelse. Kun paa Landet fandt de Deeltagelse, hvilket tilskrives Misfornøielsen med Toldvæsenet. Endnu den 6te indtil om Aftenen indbragtes Fanger, hvoraf de Fleste udleveredes til de storhertugelighessiske og hertugelig nassauiske Autoriteter, til de Første alene fire Vogne med Studenter under stærk Bedækning.