Aalborgs Stifts Adresseavis, 1823-03-13
Den 25de Februarii fortsattes i de Deputeredes KammerDiscussionerne over Bevilgelsen af de 100 Mill. (see No. 31). Af de Taler, som holdtes, var Udenlandsministerens, Vicomte af Chateaubriands, den mærkeligste. Den vakte saameget mere Opmærksomhed, som det var første Gang, han havde ladet sig høre i dette Kammer; den blev modtaget paa høire Side med jublende bifald, ogsaa paa venstre Side synes den at have vakt stor Sensation. Han havde nøiagtig inddeelt sin Tale, saa at han talte 1) om Mellemkomstretten, hvorom alt Raisonnement dreiede sig, 2) og Ret til at tale om de Statsindretninger, der kunne være Spanien nyttige og 3) om Ret til Alliancerne og Forhandlingerne i Verona, og derefter besvarede nogle andre Jndvendinger. Retten til at blande sig i en anden Stats indre Anliggender benægtede han, men ligesaa ubetinget paastod han denne Ret i det Tilfælde, at hin Anliggender truede vedkommende Stats Sikkerhed og væsentlige Jnteresser. Denne Undtagelse havde Engelland selv ladet gjelde ved dens Krigserklæring til den franske Republik i Aaret 1793. "Den fordrede, siger han, at Frankerig skulde oprette en Regjering, der var grundet paa Retfærdigheds Principer, og som gjorde det mueligt, at underholde de naturlige Forhold med andre Stater, og vi skulde ikke torde gjøre Noget, Dog, føier han til, jeg maa være retfærdig. Da hiin Declaration udkom, vare Ludvig og Antoinette ikke meere til. Saavidt er det endnu ikke kommet. Ferdinand er dog kun fangen, som Ludvig, førend han gik paa Skafottet. Jeg vil ikke bagtale Spanierne, men eiheller agte dem høiere end mine Landsmænd. Frankerig udklækkede en Convention, hvorfor skulde det revolutionaire Spanien ikke gjøre det Samme, Er den spanske Revolution ikke en nøiagtig Copie af vor, Vi, som kjende Sygdommen af Erfaring, kunne vi tage Feil af dens Symptomer, Nei, mine Herrer, Verden har meer end nok i Carliis og Ludvigs Processer. Endnu eet Mord efter Lov og Dom, og Man vil beraabe sig paa tidligere Exempler, og skabe sig en Forbrydelsernes Ret, en Jurisprudenz til Brug for Folk mod deres Konger." Og det omtalte Undtagelses tilfælde beviser han derpaa at finde Sted, i Frankerig. Dets Handel standser især i de sydvestlige Provindser, visse Handelsgrene kunne ikke, som før, udføres til Spanien. Frankerig maa holde Observationssarmeen. Grændserne ere ikke sikkre, naar der myrdes paa hiin Side Pyrenæerne. Grændsens Hellighed er fleregangkrænket. - Og hvad Alliaucen og Kongressen angik, da maatte han, sagde han, tilstaae, at han var ankommet til Verona med Fordomme mod Kongressen, idet han endnu erindrede sig Europas Misgreb, men han blev snart nødt til at overbevise sig om Monarkernes Maadehold, Retfærdighed og Redelighed. Man talte der om intet Andet end Fred, men havde erkjendt, at Frankerigs Stilling, gjorde Krigen nødvendig. Frankerig, der hører med til de 5 Magters Alliance, vil blive denne uforanderlig tro, og vil derfor ogsaa, ifølge denne Alliance, finde en Støtte, der, langt fra at krænke dets Værdighed, vil afgive et Beviis paa, hvor høi en Rang Landet har i Europa. Han indlod sig da paa at forsvare det Sted i den kongelige Tale: "Ferdinand maa være fri, for at give sit Folk de Indretninger, det kun af ham kan erholde," og sagde reent ud, at Frankerig iøvrigt ikke skulde blande sig i det Egentlige af den spanske Statsindretning. Han forkastede den Bitterhed, hvormed Oppositionen havde talt om de spanske Royalister, der forsvare Ferdinands Sag. "Jeg erindrer mig, sagde han, ogsaa at have været forviist, ulykkelig, bagvasket, som de. (Ja, heed det fra venstre Side, ogsaa De har tjent Usurpatoren, ogsaa De har offret til Baal!) "Vel, svarede han, har jeg tjent Napoleon, men førend Hertugen af Enghien blev myrdet." - Den 26de fortsattes Discussionerne og Hr. Manuel talte mod Chateaubriand. Denne havde især lagt Vægt paa, at Man havde overskredet Grændserne; men førend Man kan afgjøre dette, sagde Manuel, maa først spørges, om det er sandt? Hvor ere Depescherne, hvor ere Protocollerne til Beviis, Man siger, at vore Vare ikke mere finde Jndgang i Spanien, men dette er først Tilfældet, siden Sanitæts-Cordonen blev opstillet, og ophører, naar Man yttrer Ønsket og Fred. - Exemplet fra Engelland var slet valgt, vidste da Ministeren ikke, at forud for denne Erklæring af November 1793 var gaaet Frankerigs Krigserklæring i Januar. - Man vil ikke paatrænge Spanien en ny Forfatning; men hvad vil Man da? Maaskee indføre den absolute Magt, saaledes, som den var 1820. Hvad Følger vilde dette have? Hvilken Hævn vilde der da blive at udøve, J Aaret 1814 kom Ferdinand, og Cortes, der udkastede Forfatningen, satte ham paa Tronen; han havde ingen Fornærmelse at hævne og dog var han frygtelig, og hans Regjering grusom." (Mod disse Ord reiste sig høire Side med Hæftighed, fordi de der saae en Fornærmelse mod en Bourbon.) "Man vil, vedblev han, redde Ferdinands og hans Families Liv, og fornyer de samme Omstændigheder, der paa en anden Tid slæbte Slagtoffere til Skafottet, og nu vække en saa levende og retmæssig Jnteresse. (Stor Forbittrelse paa høire Side.) Fremmed Jndflydelse har styrtet Stuart, fremmede Armeers JndmarscLudvig AVI. Behøver jeg vel at erindre, at i det Øieblik, da den franske Kongesamilies Fare var paa det Høieste, følte Frankerig, det revolutionaire Frankerig, sig ved nye Kræfter (forces, Andre paastaae, at han har sagt formes, Former) og en ganske nye Energie". Her udbrød en uhyre Storm, Præsidenten gjorde alt mueligt, for at bringe Roligheden tilbage; men forgiæves. "Ned med Kongemordets Forsvarer, Manuel ud, Mannel ud! lød det fra høire Side. Forgiæves forelæste Præsidenten Reglementets Artikler desangaaende, Man lod ikke Manuel mere komme til Orde, og Forsamlingen maatte sluttes for denne Dag. J Forsamlingen Dagen efter blev foreslaget af de la Bourdonnaie, at Manuel, som uværdig, skulde udelukkes af Kammeret. Med Debatter herom gik Dagen bort; og da Man den 29de vilde fortsætte Forhandlingerne om Creditten, vilde Manuel igjen begynde paa sin afbrudte Tale, som ellers ogsaa pleiede at skee, naar Nogen blev afbrudt; men den høire Side satte sig med fornyet Raserie derimod. Præsidenten (Ravez) bemærkede med stor Sindighed, at det i intet Tilfælde turde besluttes, at nægte en Deputeret Ordet, naar han ikke 2 Gange var kaldet til Orden, og at Man var der for at discutere, ikke for at disputere. For ikke at see de forrige stormende Optrin gjentagne, fandt han det raadeligst igjen at hæve Forsamlingen. Der delibereres nu, om Manuel skal udelukkes eller ikke, og, førend dette er afgjort, kunne Forhandlingerne ikke fortsættes.