Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1809-08-26
Bergenske Adressecontoirs Efterretninger, 15de Aargang. No. 34 for 1809. Udgives ved Toldprocureur Geelmuydens Enke. Løverdagen den 26de August. Yngling! stat stille ved denne Grav, som gjemmer din unge Broder, Lyder Wenzel Smit. Han var föd den 1ste Februar 1789. Opdraget i Lykkens Skjöd henlevede han forglös Barndommens og Ungdommens Dage; men just da han skulde begynde den virksomme Borgers Bane, vinkede Döden. og, paa Tilbagereisen fra en Lysttour, da Baaden, hvori han og Flere vare, stødte paa et Skjær og kantrede, endte han, med 5 Andre, Er Liv den 14de August 1809. Offre Ungdommen og dens Glæder, Flugeen Taare! men naar den er runden, hæv de tröstig dit Blik mod Himlen, og syng med mig: Den sidste Dag af mine er Maaske mig allerede nær 1 Dag udfolder Rosen sig, Imorgen kan den ligge Lig. Dens viisne Blad den Lærdom ber: Selv Ungdoms Blomst er Döden nær Usporlige er Herrens Raad; Hans Engle smille til vor Graad Og, naar vort Haab, vor Fryd de see, Tit fukke de vemodige. Gud kalder Sön fra Faders Favn, og Sönnen priser Herrens Navn. Pris du, 9 Fader, og din Gud; Thi faderlige er hens Bud, Fra Jordens Trængsel, Storm og Strid Din Sön hen kaldte hjem saa blid, Afbryd ved Klager ei den Fred, Som boer i Dödens Sovested, Paa Pladen. Her under hviler, Magdalens Christine Nicobsen. föd den 13de December 1795. død den 14de August 1809. Elskte, hör en Datters Stemme. End engang fra Døden, Favn! blid den byder Eder glemme Eders tunge Sorg og Savn. Kunde Eders Øie række, Ind i Himlens Canaan, E. I önskede at vække. Mig til Liv i Smerters Land. Tænker, naar mit Sto, bortføres, det er min Bryllupskest! Hilt, hvor Englebergen føres, bager jeg Bragernæst For Guds Trone jeg mon knæl Prisende hans Faderbod, Seer hans Blik paa Eder dræle Fader, Moder, lover Gad. Sang. ved Magdalena Nicolaysen Jordefærd, af nogle af hendes Veninder. Vi veed, du sover fødelig, Hvor ingen Storme suse; Og dog vil bitter Sorg for dig Fast omme Hjerter knuse Byd Hjertets Storm at lægge sig, O Gud, du bød den bruuse. Bemodig vi ved Graven staae, Den synes mørk og 3de, Men, er den Vei saa mørk at gaae, Hvor Elskede vi møde? O, Grav, dig vil vi tænke paa, Naar vore Hjerter bløde. Sang. ved Magdalena Nicolaysen Jordefærd, af nogle af hendes Veninder. Som diske Blomster, her vi strøe, Skal og bort at hensvinde; O! naar fra Tidens vilde Søe, Engang vi Havnen finde, Med Hjerte reent, som dit, vi døe! - Fred om dit elskte Minde. Paa Pladen. Her under hvilet Wilhelm Lexau Nicolaysen, föd den 4de September 1799. ded den 14de August 1809. Sov født, o Bern, for fødelig i Fred Hvo vil din Re forstyrre ved at græde! Kort nöd du Livets altid korte Glæde; Men kort du fölte dets Elendighed. I Dödens Arm du segnede Blomsten lig. Som dende paa Engen sig henstrækker, Men Han, som Blomsterne til Liv opvækker Den samme Gud vil atter vække Dig. Tid, har havt Sted heri Byen; har Magistraten modtaget Communication af en fra høibemeldte Commission til Stiftet indløben Skrivelse af 11te dennes, saa meldende: Janledning af deres høivelbaarenhede Selvelser under 3de og 29de f. M., og hermed tilbagefølgende Blaage, har Commissionen følet Anstalt til, at Stiftamtstuen i Bergen, saavidt muligt, vil blive forsynet med Skiftemans og nye Smaasedler her fra Zahrkassen, tigtsom en Deel af første Slags, saavel i Kobber som Sølv, allerede for længe siden ere afsendte med Skibsleilighed; hvorhos Stiftamtskriver, Lambrecht tillige beordres at modtage de forslivte og ubrugelige Assignationsbeviser, og derfor give Valuta paa samme Maade, som, ihenseende til Couranthansens Sedler, er anordnet. Horom man har anseet det fornødent, herved at give Publikum Underretning. Bergens Raadstue den 25de August 1809. Paa Pladen. Her hviles Jens Bruun Meyer, föd paa Engeseth Præstegaard paa Sönddaden 29de April 1787. Han var agtet af alle Gode, som kjendte ham, fordi han fortjente det; og derfor saarer hans pludselige Död, (der indtraf den 14de August 1809) saa mange ædle Hjerter. Men er da Döden saa frygtelig Er den ikke en blid Engel, som, naar Livets Sorger og Trængster maaske ere os nærmest, venlig bortfører er til de Saliges Boliger, Skulle vi da græde Ved hans Hvilesteds. Falsk er Livets Glæde, Vis er Dödens Fred. Taarer Undre Kummer. Flyd de, Taare, flyd! Blid er Gravens Slummer, Taare, rind af Fryd, Prædikanterne paa 13de Søndag efter Trinitatis Til Høimesse. J Domkirken Hr. Fleischer. J Korskirken Hr. Kordegn Arentz, Nykirken Hr. Rein. J den tydske Kirke Hr. Schmings. J Hospitalet Hr. Welhaven. Til Aftensang: J Domkirken Hr. Jrgens. Korskirken Hr. Cammermeler. Nykirken Hr. Hatting. J den tydske Kirke Hr. Student Welhavet. J Manufakturet Hr. Welhaven.