Berlingske Tidende, 1815-03-13
Wien, den 24de Februar. Paa Fyrsten af Hardensbergs Note, hvori han forlanger, at de er Fyrster og Stæder, som hidtil ikke have taget Deel i Raadslagningerne, skulle gives Adgang til samme, har Fyrsten af Metternich under 9de 5 d. M. svaret: At en Samvirken af alle tydske Stænder til Opnaaelsen af det sæl leds Formaal, nemlig en til de tydske Staters Tarv svarende Forfatning, ikke alene er muelig, men endog ubetinget nødvendig, ligesom ogsaa hans Hof hidindtil kun har anseet den foreløbige Raadslagning mellem de mægtigere Stater som en Forberedelse i denne Anledning. Den 28de Februar. Militairet forbereder sig allerede til en stor Manocure, som skal gives ti Ære for Hertugen af Wellington, Overhovedet bestræber man sig ved Hoffet for at give denne udmærkede Filtherre, hvis personlige Yade forstærker Jndtrykket af hans Be rivter, Beviser paa Agtelse og Tillid. Medens Lord Stewert, den engelske Ambassadeur, kiørte til Hof fat, forat indføre Wellington til Audients, skete et betydeligt Tyveri i hans Belig. Lord Et wart kiørte strax hen til Politiedirecteuren, Hofraad Sieber, og idet han roste den Agtelse, hvori Politiet i Wien altid har staaet, oplorerede hen ham tillige til at skaffe det Stiaalne. Hofraade erklærede, at dette vel kunde skee, hvis Hs. Herlighed vilde give ham Fuldmagt til at anstille Undersøgelser hos hans Tienestefolk. Lorden tillod det, Huset blev undersøgt, og Gierningsmændene, to af Ambassadeurens Tienere, opdagede tilligemed de stiaalne Sager. Nu forlangte Lorden af Hofraaden, at han strax skulde lade Tyvene hænge op. Hofraaden forestillede ham, at dette ikke kunde skee efter vort Lands Love, dog vilde han udlevere ham Personerne, forat de kunde blive ført til Engelland, hvor de da kunde lide den lovbestemte Straf. Paa dette vilde Lorden betænke sig, og Tyvene ere endnu i vort Polities Hænder. - For nogle Dage siden afhandledes af Congressen det vigtige Anliggende om Flodernes Frihed. De fleste Stemmer forenede sig om at forskaffe Nationerne Nydelse af fuldkommen Toldfrihed; kun paa Rhinen skulde der endnu vedblive at være en, dog meget formindsket Octroi, hvorimod de Floder, der udspringe i Tydskland, som Donau, Elden, Wiser, Oder og sv. skulle aabnes for den frie Handel. Med Hensyn til Donau vil man føre at udvirke hos Porten, at denne ingen hindringer lægger i Veien for Handelen lige til det sorte Hav. Naar dette Anliggende er bleven lykkeligen endt, og med den Jver, hvormed de store Magter tage sig af Sagen, kan dette vel ikke omtvivles, saa vil Tydskland ikke blot kunne faae sine første Fornødenheder til langt billigere Priis end hidindtil, men ved denne Forholdsregel vil der ogsaa opstaae en nærmere, paa giensidig Fordeel grundet Forbindelse mellem dets enkele Folkeslag, som vil bevirke, at hine Fornødendeder ikke gaae til Udlandet. Oprettelsen af en Forbundsmilits, Grændsernes Betryggelse imod fremtidige fiendtlige Jndfald, og Stiftelsen af en ny tydsk Statsret, har hidtil særdeles beskieftiget den tydske Committees Opmærksomhed, og om Grundlinierne til et tydsk Forbund og alle deraf afhængige Forholde end vare trukne, saa vilde det dog vel være nødvendigt først at fuldende den hele Bygning.