Berlingske Tidende, 1768-12-01
Den 21de reyste Hs. M. videre over Darmstadt og Frankfurt, og kom samme Aften til Hanau. General Grændserne, og at befæste dem med Tropper og Munition. Aar 1117, da August den 3die døde i Pohlen, og samme Republik, i Følge den Pohlske Friheds Grundsætninger, vilde skride til et nyt Kongevalg, har det Russiske Hof først med Magt sat en blot Pohlsk Officier paa Thronen, som fra sin første Slægt af har aldrig haft nogen Konge i sin Familie, og var ey heller Regieringen mægtig; samt taget en saadan Persons Partie. Dernest har det med Magt væltet sig ind i alle de Pohlske Affaires, og behandlet dem tvertimod Republikens Meening og Villie. Da nu dets Resident blev fordret til Erklæring herover, erklærede han: At Republiken Pohlen, ti at forsvare sin egen Frihed, havde begjært nogle Russiske Tropper, til hvilken Ende man havde sendt 6000 Mand Rytterie og 1000 Cosakker, tilsammer7000 Mand, uden Kanoner og uden Munition til Pohlen, over hvis Operationer man ogsaa havde betroet bemelde te Republik Commanden, og at foruden disse befandt sig ikke en Mand af Russiske Militaires i Pohlen. Da man derefter videre tilspurte bemeldte Resident, hvorfore man havde sendt et større Antal bevæbnede Tropper ind i Pohlen, og af hvad Aarsager man havde brugt Magt, for at faae Poniatowski, en Magnats Søn af Pohlen, valgt til Konge, saa forsikrede Residenten i et af ham selv underskreven Brev, at det Russiske Hof ikke havde antaget sig enten den eller den, ey heller havde gjort sig den mindste Umage, eller brugt mindste Gevalt, for at faae enten den erne eller den anden til Konge. Dog har man, uagtet denne Forsikring og Erklæring, siden efter bragt i Erfaring, at det Russiske Hof lod ikke af Tid efter anden at skaffe flere Tropper, forsynede med Kanoner og Munition, ind i Pohlen, og under dets egne Generalers Anførsel, som bleve ved at angribe den Pohlske Frihed, sloge ihiel dem som vægrede sig at underkaste sig den Person, som de ikke havde valgt til Konge og ikke nedstammede fra nogen Konge plyndrede andre aabenbare og med Vold, deres Gods, rørligt og urørligt; med faae Ord, beginge saadanne Handlinger, som stridede lige tvertimod det bekiendtgjorte Manisest. Eftersom da et saadant Forhold var den eneste Aarsage, at den gode Orden paa den høye Ports Grændser blev forkrænket, saa lod man bemeldte Residenten betyde og eftertrykkeligen forstaae, at i Følge de gamle og nye Keiserl. Capitulationer, skulle disse Tropper skaffes ud af Pohlen. Hvorpaa Residenten ved adskillige underskrevne og forseglede Memoires svarede, at disse Tropper skulde begive sig bort snart i Februario, snart den snart den Tid. Derimod indløber siden den nye Efterretning, at nye Russiske Tropper, forsynede med Kanoner, og smaa Skyde Gevæhr, vare affærdigede til den paa de Tyrtiske Grændser beliggende liden Stad Balta, hvilke uformodentlig overfaldte Tyrkerne der, og massarerede over 1000 af dem, saavel Mænd, som Qvinder og Børn. Og da det Russiske Hof, saavel af den høye Port, som af den ædelmodige og tappre Crimer=Chan, Commandant og Eiere af det Crimiske Tartarie, blev fordret til Erklæring herfor, saa gav dette Hof et koldsindigt Svar, nægtede alt det som blev forebragt at være skeet, uagtet at det var skeet offentlig med Kanoner og Bømber, saa høyligen stridende mod Freds Tractaten og den gode Forstaaelse; paastod, at det var kuns Haydamakkerne, som havde gjort nogen Skade, hvorfore de og skulle blive afstraffede. Herpaa blev den ved den høye Port beskikkede Resident, der kalder sig i sine Memøires det Russiske Hoffes Raad og Befuldmægtiget, fremkaldet for bemeldte høye Port, for da atter at spørge ham, da det var en over hele Verden saa bekiendt Sag, at disse Røvere, Haydamakkerne, ikke pleye allene at rykke ud med Bomber og Kanoner, hvad da Grunden og Aarsagen til et saa fredbrydende Foretagende maatte være, og tillige at give ham tilkiende, at denne nu paa tre a fire Aar endnu ikke skeedte Tilbagekaldelse af de Russiske Tropper ud af Pohlen ikke allene var stridende mod de i Aaret 1133 sluttede Freds=Artikler, men endog mod det Ao. 1152 oprettede Venskab, hvori udtryk lig er fastsat, at saa ofte som noget maatte indtreffe, som kunde forstyrre eller krænke den for ævindelig aftalte Fred, skulde man straxen skride til Midler at bilegge det i Mindelighed. Den Voldsomhed og Skade, som ved Balta et forøvet, fornægtedes, og den offentlige Afstraffelse af de Personer, som have været saa forvovne at begaae den, blev udsadt, ja ganske efterladt. Over alle disse Puncter har Residenten ikke kundet give noget Svar, og følgelig er hans Stiltienhed vorden optaget for en Tilstaaelse, at Freden paa Russisk Side var brudt, saa meget mere, som da man vilde vide af ham, hvorfore de Russiske Tropper ikke bleve skaffede ud af Pohlen, svarede han, at disse Tropper ikke komme ud af Pohlen, førend alle Pohler havde underkastet sig den nu værende Konge. Man har derpaa videre gjort ham følgende Spørsmaal. Om det Russiske Hof, i Kraft af de gamle og nye sluttede Keiserl. Capitulations=Tractater, ikke ville frastaae den Paastand, at blande sig i Polakkernes og deres Lands Sager, samt deres nye Constitutioner, under Paaskud af Garantie, eller Løfte, Derpaa har han bestandig svaret, at hans Fuldmagt var deri indskrænket, og at denne Post var hans Hof allene bekiendt. Da nu sligt tydelig giver tilkiende, at ovenmeldte Magt haver fundet for got at bryde Freden, saa have ogsaa de fortreffelige Lovkyndige, i en Domslutning yttret deres Tanker derhen, at i Følge den strænge Retfærdigheds Bydende, var en Keiserl. Krig mod Rusland uforbigængelig, tilligemed den Eragtende, at dette Hoffes Resident maatte tages sangen, hvorefter, og efter den høye Ports gamle Skik, han ogsaa er lagt i Arrest i de 7 Taarne. Efter slig Sagernes Beskaffenhed giøres bekiendt og erklæres ved nærværende Manifest, at indtil denne Tid har man fra den høye Ports Side ikke foretaget.