Berlingske Tidende, 1829-04-13
London, den 1ste April. (Fortsættelse af Underhusets Forhandlinger, den 30te Marts, Sir C. Wetherell sagde, at han nu var udæsket til at gjøre Rede for, hvorfor han ikke længer var attorney general ligesom for faa Aftener siden havde maattet forsvare sig, fordi han var det. Han gik ud paa at bevise, at han ved sin Eed maatte ansee sig forhindret fra at give Billen sit Samtykke, hvormeget mere da fra at medvirke til dens Forsvar. Det var ikke taabelige Samvittigheds=Skrupler, som bestemte hans Handlemaade, og han fandt i 1829 ikke noget andet i Eden, end hvad Lord Elden havde fundet 1791 der. Thi inddrømmede Lord Eldon 1791 Katholikkerne Valqvrettigheden, Aabnede han dem Døren til et hvert Embede, Anerkjendte han Principet? Nei, thi det eneste Resultat af Billen 1791, som almindeligen kaldes Lord Redes dales Bill, var Katholikernes Befrielse for de Straffebestemmelser, som de hidtil vare underkastede, naar de ikke kom i Kirken. Saaledes forholdt det sig ogsaa med Billen 1793. Men dersom hans lærde Ven havde meent, at Lorderne Eldon og Redesdali 1829 handlede i Modsigelse med Sir J. Scott og Sir J. Mitford i 1793, da vilde han bevise, at han slet ikke kjendte den nuværende Bill. Sir Wetherell gik derpaa løs paa Billen i dens hele Omfang, men især paa de Garantier, som den skulde indeholde. Med hvilken Bitterhed han gjorde dette, derom kan man gjøre sig et Begreb, naar man blot hører, at han kom til den Resultat, at Billen er intet andet end aandels (vapid) Mundsveir blot skikket til at ende i vicum vendentem thus et odores, og at blive solgt som Makulatur til 2 d. Pundet, for at svøbe Smør, Ost og andre Spekhøker Varer i. Forbittrelsen over at have faaet sin Afskeed udtalte sig paa flere Steder tydeligen, og Taleren bragde hele Huset til at lee, da han, alluderende paa sin egen Afsættelse, kom til at vise, hvorledes en katholsk Premier= Minister vilde tre sig, for at blive frie foren protestantisk attorney -generals Tjenesteiver. Slutteligen forsikkrede han, at han havde været uvidende om den hele Forholdsregel, indtil faa Dage forinden den blev bragt ind i Huset, og at han fra Begyndelsen af havde erklæret sin Modstand imod den. Hr. Peel maatte antage hele Talen og især dens Slutning som en Udfordring til sig, og optog ogsaa den kastede Handske, idet han erklærede, at dersom den foregaaende Tale skulde betragtes som et Angreb paa selve Billen, saa havde han aldrig havt mere Grund til at være fornøiet end nu, thi aldrig havde noget Angreb mindre rokket Billens Fortrin end dette sidste. Men angaaende hans lærde Vens personlige Forhold til ham i denne Sag, var det hans Pligt at give Huset de nødvendige Oplysninger for at bevise, at den daværende attorney -general hverken er bleven ført bag Lyset, eller fra Begyndelsen af har yttret en decideret Afvigelse fra Ministeriets Anskuelse. Han udviklede dette meget omstændeligen, og viste, at det først var den 23de Februar, altsaa 18 Dage efter Parlamentets Aabning, at Sir Wetherell, antog sin fjendtlige Stilling mod Ministeriet. Endnu den 22de Februar havde Hertugen af Wellington spurgt ham, om han ifølge sin Embedsstilling vilde understøtte ja selv opsætte (prepare) Billen, som skulde forelægges Huset, og dette Andragende havde han endogsaa da ikke afviist med Forbittrelse og Foragt, men kun sagt, at han ikke kunde give sin individuelle Understøttelse til Katholikernes Emancipation. Efterat have besvaret den foregaaende Tale vendte Statssecretairen sig til Discussionen i Almindelighed, og gjentog, at han ikke af sine Modstandere havde hørt et eneste Argument imod de almindelige Principer, hvorpaa Billen er bygget. Hvad Landets særegne Stilling angaaer, da troer han, at denne bedst kan sees af et Brev, som han vilde give sig den Ære at oplæse for Huset. og som vel var en privat Skrivelse, men dog hidrørte fra den høieste Autoritet i Jrland (Hertugen af Nothumberland). Dette Brev godtgjorde, at en vidunderlig Forbedring var indtraadt i alle sociale Forhold i Jrland, siden disse Forholdsregler vare bragte paa Bane, og at de Partier, som fjenligst havde staaet mod hinanden, nu enten nærmede sig i deres Meninger, eller idet mindste undgik enhver Leilighed til at yttre disse. Da Statssecretairen endnu engang havde gjennemgaaet Billens Clausuler, sagde han til Slutning endnu et Par Ord om den saa ofte mod ham gjorte beskyldning for Vankelmod. En Minister, sagde han, er, og det burde man betænke, i en ganske anden Stilling, end enhver Privatmand, der er Medlem af et Partie. Det er Ministerens Pligt, at give sin Sonderain Raad og at handle til Landets Bedste, overeensstemmende med hvad hans sunde Fornuft- og Fædrelandets og Regjeringens Tarv tilsiger ham. Han kan til sit Forsvar anføre, hvad Andre under andre Omstændigheder havde sagt til deres, og han vil ende med at sige, at han, ligesom mange før ham, var fuldkommen berettiget til at lempe sine Anskuelser efter Tidernes og Begivenhedernes bydende Gang. - Mod Billen talte endnu Sir R. Inglis, og efter flere Medlemmers Opfordring det nye Medlem for Newark, Hr. Sadler. Hans Tale fortjente rigtignod megen Opmærksomhed som thetorisk Jmprovisation, omendskjøndt den ikke kunde siges at være fri for Svulst; hvilket Steder som den følgende beviser. I denne moralske Kamp staae vi ved Protestantismens Thermopyler, visse paa Udødeligheden selv i vort Fald; og ikke vilde det blive vort Fald, hvis ei en forræddersk Epialtos førte Fienderne af sit Fædrenelands Constitution deres fordærvelige Triumph imøde." Debatten blev endt med at Sir J. Yorke lakonisk udbragde den følgende Toast: Gid Søsterrigerne maae vorde forenede, og fremdeles leve som Brødre. Dette opvakte Latter, og Huset gik i en munter Stemning over til den alvorlige Afgjørelse af Amendementet om den tredie Læsnings Udsættelse, der blev forkastet med 320 Stemmer mod 142. Endnu flere Amendements bleve forkastede, og Taleren spurgte derpaa om Billen skulde antages, hvorpaa et lydeligt Ja gjenlød. Paa hans Udraab: Hvo der er imod Billen svare Nei, var Svarer, langt mindre stærkt, og Billen blev derpaa læst tredie Gang, Det samme fandt uden Afstemning Sted med the frisk Qvalification bill.