Ribe Stifts Adresseaviser, 1844-11-01
Da Raadmand Hansen havde anbefalet sit Andragende i de roeskildske Stænder og en Adresse, tog Kammerraad Drewsen tilorde og udtalte sig om de slesvigske Anliggender saaledes: "det danske Folk maatte med største Forbauselse see, at Prindsen af Augustenborg udnævntes til Statholder i Hertugdømmerne, og derved udrustedes med den høieste civile og militære Magt i samme, – Prindsen af Augustenborg, hvis slesvigholstenske Tendenser han selv har taget sig paa at bevise, saa at jeg altsaa ikke behøver det; og jeg skal derfor blot i Forbigaaende bemærke, at han har kaldt det Danske et fremmed Folk, og Rigets Hovedstad en afgjort fremmed By. Jeg vil spørge, var det vel muligt, at der fra Regjeringens Side kunde skee noget Skridt, der mere kunde styrke det slesvigholstenske Parti. Er det ikke Alle bekjendt, at dette Parties Øiemed er Rigets Sønderlemmelse, og maa ikke altsaa hver Dansk, følgelig ogsaa Kongens Raad, ansee Slesvigholstenerne for Fiender? Men naar i al Verden, har man seet Nogen sende sin Fiende en dygtig General. Han yttrede til Slutning, at Stænderforsamlingen er i sin gode Ret, naar den indgiver en Adresse, hvori den dybe Ærbydighed, der skyldes Majestæten, er iagttaget, og den Frimodighed, som skyldes Folket, ikke glemt, og hvori Hs. Majestæt bedes at undersøge om det ikke vilde være hensigtsmæssigt for ham at kalde til sit Raad Mænd, der besidde større Tillid end de Raadgivere, der nu omgive ham, og derved sættes istand til at berolige de meget bevægede Gemytter. - Balthazar Christensen yttrede blandt Andet: "Kunne vi overhovedet vente Noget i den borgerlige Friheds Jnteresse af det nuværende Ministerium, Jeg maa tilstaae, at, naar jeg blot seer hen til dets Forhold med Hensyn til Stænderinstitutionens Udvikling og med Hensyn til Trykkefriheden, da troer jeg det indlysende, at der Jntet, aldeles Jntet kan ventes af det." Han stemte for en Adresse, der ærefrygtsfuld og loyalt, men ogsaa frit og uforbeholdent udtaler, at der virkelig hersker en dyb og alvorlig Misstemning i Landet over det nuværende Regeringssystem, og at det Ønske og den Trang virkelig er almindelig, at Hs. Majestæts nærværende Raadgivere maae fjernes, for at ikke Forholdet mellem Regering og Folk indbyrdes skal forrykkes endnu mere. – Etatsraad Bang holdt derefter et Foredrag, der synes at have indvirket betydeligt paa Forsamlingen. Han yttrede blandt Andet, at han ikke troede, at det er en almindelig Mening, og end mindre at det er rigtigt, at de Foranstaltninger, med hvilke man er utilfreds, hidrøre fra alle eller enkelte Ministre, og hvis man endog havde Grund til at formene, at dette var Tilfældet med et eller andet Foretagende, der havde vakt Misfornøielse, vilde det dog være høist ubetænksomt, derfor at gribe til det Middel, som i alt Fald kun bør bruges, naar Forræderi eller aabenbar Udygtighed finder Sted, næmlig at besvære sig hos Kongen over hans Ministres Adfærd. Angaaende den store Misstemning, der hersker i Folket, mente han, at hvis man derved forstaaer den Uro og Bekymring, der hersker med Hensyn til Statseenheden og Nationaliteten, kan man sige det, og vistnok med Sandhed; men hvis man dermed forstaaer, at der hos Folket hersker en Misstemning mod Regeringen i det Hele, og at man befinder sig lidet vel her i Landet under en saadan Stemning, da er dette ikke sandt. Han fraraadede en Adresse fordi Kongen umuligen strax kunde give bestemt Svar paa alle deri fremførte Andragender og altsaa maatte give et undvigende Svar.