Jyske Efterretninger, 1821-08-22
Nyeste Postefterre. England. Dronningens Død. Caroline, Dronning af England, Prindsesse af Brunsvig, er ikke mere. Tirsdagen d. 7de Aug. Kl. 10 1/2, endte hun sin jordiske Bane, hvorpaa hun havde maattet prøve saa mange Gjenvordigheder, som deels uheldige Omstændigheder, deels Miskjendelse og Nedriges Rænker havde forlanlediget. Strax efter Ægteskabet saae hun sig bortstødt og tilsidesat af den, som hun havde ofret sit Hjerte, sin Formue og Alt. En elsket Datter, hendes eneste Haab, Trøst og Glæde, berøvedes hende i favreste Vaar. Forat undgaae sine Fienders Forfølgelse, maatte hun flakke om i fjerne Lande, og selv her naaede Avinds Pile hende, og hun maatte see at selv dem, som hun havde skjænket sin Fortrolighed og sin Naade, bleve hendes Forrædere. Dog ikke derfor tabte hun Modet, men fulgte uforfærdet Virgils Formaning: Tu ne cede malis, Sed contra ondentior ito. (Ei lad Modgangsstød Dig bøie, Men meget meer Dit Mod forhøie.)Man vilde berøve hende Alt, selv Navn af Dronning, overbevise hende om en Brøde, hun aldrig havde gjort sig skyldig i. Men den ædle Kjækhed, som en god Samvittighed ene kan give, gaaer hun sine Modstandere imøde, og Løgneren blegner. Beskæmmet og foragtet maa han gaae bort. Man nægter hende Kronen, men Folkets Kjerlighed var hende et skjøngere Smykke, og overalt hvor hun viser sig, gjentoner Luften af Jubelraab, og det blotte Syn afhende, udbreder Fryd og Glæde blandt Alle. Selv i Døden viste hun den Rolighed og Aandsnærværelse, der var hende egen. Langt fra at skjælve for Døden, ønsker hun den, hendes Hjerte hænger ikke længere ved det Lave, jordiske, hendes Øine ere vendte mod Himlen. Jeg er kjed af at leve, var hendes sidste Ord, thi jeg har ingen Venner mere." "Jeg fører kun Navnet af Englands Dronning Privilegierne, Magten, og Værdigheden som denne Titel fører med sig, har man berøvet mig. Mine Fiender have for længe siden søgt min Undergang, nu endelig er det lykkedes dem." Hendes Venner takkede hun for den megen Møie de havde anvendt paa hendes Pleie, og beklagede at hun ikke kunde belønne dem efter Fortjeneste. Langt fra at nære Had, tilgiver hun fine Fjender, og nedbeder Himlens Velsignelse over dem. Mariette Brüne, en Søster til den berygtede Mamselle De Mont, lod hun komme for sin Seng, og sagde, at skjønt hendes Søster saa groveligen havde bagvasket hende, Algav hun hende dog. Hendes sidste Ønske var, at hendes afsjælede Legeme maatte blive sendt til Brunsvig, og komme til at hvile ved Siden af hendes Fader og Broder, hvorfor ogsaa Regjeringen har truffet dertil de fornødne Anstalter. Den største Deel af sin Formue har hun testamenteret den unge Austin. Hendes Kammertjener erholder Garderoben og Hieronymus Eqvi pagen. Ogsaa skal en Kiste være sendt til en Kjøbmand i London, som skal befordre den til Jtalien. Hendes Liig var alt 2 Dage efter hendes Død, saaledes gaaet i Forraadnelse at man maatte lægge det i en Kiste af Sedertræe, som, efter hendes eget Ønske, var forfærdiget af en hende bekjendt Snedker. Liget er ikke bleven aabnet, heller ikke har det lagt paa Paradeseng; da hun selv yttrede det Ønske, at de Personer, som medens hun levede, ikke havde villet beære hende med deres Nærværelse, ikke skulde faae deres Nysgierrighed, tilfredsstillet efter hendes Død. Herr Lushing. ton og Herr Wilde har hun udnævnt til Exekutorer af hendes Testament. Oppositionsbladene overøse hende med de største Lovtaler. Men de ministerielle Blade sige: "Vi ville tilgive og førglemme." "Hendes slette Raadgivere var Aarsag i hendes Ulykke, og have paadraget hende den Græmmelse, der blev en Pind til hendes Liigkiste." En af hendes Tilhængere raadede hende til at afsende et Bud til Jtalien, forat forsegle hendes Papirer, og forat de ikke skulde falde i hendes Fjenders Hænder. Men Dronningen afslog det, i det hun sagde: "Jeg har ikke Noget at holde hemmeligt." Kuns hendes Dagbog, hvori hun havde optegnet nogle bemærkninger over andre Personer, har hun ladet kaste paa Jlden. Aldermann Wood veeg næsten aldrig fra Dronningens Side, og hun har til Minde om sig, testamenteret ham en lille Skriverpult, som fordum tilhørte Hertugen af Kent, og hvorved Herr Wood ofte har arbeidet i Dronningens Anliggender. Skibe ere allerede afseilede fra Portsmouth, forat bringe Dronningens Liig fra London til Cuxhaven.