Aarhuus Stifts-Tidende, 1843-01-10
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 7de Januar. Hs. Maj. har under 2den de paa Ansøgning i Naade og med Pension entlediget Stiftamtmand over Aarhuus Stift, og Amtmand over Aarhuus Amt, C. G. Rosenørn, fra bemeldte Embede, fra 1ste Februar næstk. at regne. (Brig. Td.) Som man kunde vente vilde den slesvigske Stænderdeputerede P. H. Lorenzen, under sit Ophold her i Byen, modtage Vidnesbyrd om den levende Jnteresse, hvormed man har fulgt hans Færd Stændersalen. Et saadant gaves ham i Onsdags ved et Festmaaltid, som til Ære for ham var arrangeret paa Skydebanen og som bivaantes af 200 Deeltagere, for Størstedelen høit anseete Borgere og Embedsmænd, under Præsidium af Høiesteretsadvocat Justitsraad Høegh Guldberg, der aabnede Festen med en Taast for Hs. Maj. Kongen, der sluttede med Yttringen af tillidsfuld Forventning om, at Kongen vil med kraftig Haand opretholde den danske Nationalitet. Herpaa fulgte et trefold gjentaget Hurra. Og lige umiddelbart derpaa udbragte Selskabets Præsident en Skaal for P. H. Lorenzen med følgende Ord: "Saalænge varm Fædrelandskjærlighed og urokkelig Standhaftighed i Opfyldelse af Ærens og Pligtens Bud, saalænge borgerligt Mod og djerv, men besindig Fasthed, hvor det gjælder Fædrelandets og Medborgeres helligste Rettigheder, have et fuldgyldigt Krav paa levende Erkjendtlighed, saalænge skal Navnet paa den Mand, der idag er vor Gjæst ved dette festlige Bord, lyde høit paa alle Danskes Læber! Thidet er ham, der har stillet sig saa godt som ene i Kampen for Danmarks Sprog og Danmarks Nationalitet; det er ham, der under de vanskeligste Forhold og under Omstændigheder, hvor en mindre kraftfuld Charakteer let kunde have opgivet Haabet, har, uden at vige et Haarsbred, haandhævet sin Post som Folkets uforfærdede Talsmand. Lader os derfor, mine Herrer, tømme et Glas for Hædersmanden Peter Hjort Lorenzen, med det Ønske, at Danmark aldrig maa savne Sønner, der ligne ham, Længe leve Peter Hjort Lorenzen!" Et enthusiastisk, ofte gjentaget Hurra ledsagede denne Skaal. Derpaa reiste Lorenzen sig, og, efter at have tolket sin Tak, ikke blot til Forsamlingen, men til hele det danske Folk, hos hvilket han havde fundet saamegen Sympathie, og yttret, at man havde overvurderet hans personlige Fortjeneste i den slesvigske Sag, idet han kun ligesom havde hældet den Draabe i Vægeret, det endnu manglede, for at fylde det, indledte han en Skaal for de naturlige Rettigheder. Den fjerde Skaal, der ligeledes optoges med levende Bifald, udbragte Prof. Dr. Clausen for klar Erkjendelse af vort Formaal, for Styrke i vor Villie, Vedholdenhed, i vor Gierning, for Sammenslutning af alle gode Kræfter!" Kammerraad Drewsen udbragte derpaa en for de 46 jydske Stænderdeputerede og deres hæderværdige og ligesindede Præsident." "Dem maa vi takke for (sagde han, at alle fædrelandssindede Mænd nu staae som een Mand, i en compact sluttet Masse; at eet og samme Feltraab nu lyder over hele Landet, fra Sundets Bredder til Vesterhavets Strand; det Feltraab: vi ville ikke taale, at vort Fædreland sønderlemmes, ikke taale, at det danske Sprog haanes eller undertrykkes; vi ville lige Ret for begge Sprog i de Dele af Riget, hvor begge, saavel det danske som tydske Sprog, bruges, og vi ville aldrig modtage som Naadesbeviisning af et os fjendtligt Parti det, der er vor gode Ret. – Lader os derfor, mine Herrer, og for det meget Mere, vi skylde vore jydske Brødre, med Broderkjærligheds hele Varme, med Høiagtelse for deres Diærvhed, med Beundring, af det store borgerlige Mod, de ved denne vanskelige Leilighed og trods al Modstand have lagt for Dagen, tømme vort Glas for de 46 med deres ligesindede Præsident i Spidsen, og med det samme sende dem det Bud, at vi ere paagne, at vi agte at holde os vaagne, da vi fuldtvel erkjende den Sandhed: "at hvor det meste Liv er, der er Seiren. Vi ville efterligne den gode Kæmpe, der sidder ved min Side, og som med forslagte Arme, staaende ene imellem en Flok forbittrede Fjender, talede Dansk - talede atter Dansk og - vedblev at tale Dansk. Vi ville dette saameget mere, som hele Verden veed, at vi ikke have begyndt Striden, at ikke vi have henkastet Stridshandsken, men kun med freidigt Mod have optaget den, og som vi vide, at den gode Sag er paa vor Side, at Ret og Retfærdighed er det Banner, hvorunder vi kæmpe, det Banner, der styrker Modet og bringer Seiren! Næst herefter udbragte Adjunct Sick fra Odense en Skaal for Pressens Virksomhed i den slesvigske Sag. Og efter at Sangen "Danmark, delig Vang og Vænge, var afsungen, udbragte Justitsraad Guldberg en Skaal for vort elskede Fædreland, gamle Danmark, fra Skagen og Øresund til Eiderens Bredder, Blandt de øvrige Taster var en af Procur. B. Christensen for de 4 nordslesvigske Deputerede (Nis Lorenzen, Jepsen, Jensen og Posselt), der havde sluttet sig til Lorenzen", af Dr. Ballin for en nærmere Tilslutning af de tre nordiske Riger", af Capt. Tscherning for Landalmuens Emancipation; af Grosserer Meinert for Dannebrog, Danmarks Banner, af Consul Hage for Lehmann og Monrath, for "Adjunct Nis Hansen, den første Fremmer af den slesvigske Sag." Festen sluttedes med en ny Toast af Præsidenten for den hædrede Gjæst P.H. Lorenzen. (Berl. Tid., Dan. og Fædrel.)¬