Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-02-27
Videnskabelighed. J "Dagen, har nu ogsaa Hr. C. Paludan=Müller, Adjunkt ved Odense Cathedralskole, udtalt sin Mening angaaende "Fædrelandets Angreb paa Dr. Kalkaar. "Fædrelandet. - siger han - har i denne Tid anfaldet Hr. Overlærer Dr. Kalkar i Odense paa en Maade, som ikke mindre maa forbause, end harme Enhver, der kjender Manden og Forholdene. Redactionens Adfærd kan ikke engang forklares tilstrækkeligt af dens selvtagne Kald til at stævne alle Handlinger og Personer for sin Domstol, for at maale og vrage dem med det Maal, den er faldet paa at ansee for det eneste rette og ufeilbare; thi om Bladet end troede sig beføiet til at stille sig imellem Kalkar og det ledige Lectorat i Sorø, havde det aldeles ingen Grund til at blande sit Angreb med den bittre Lidenskab, den overvældende Haan og Foragt, der stikker ud af hver Linie i dens Jnvectiver. Man maa antage, at Redactionen har ladet sig føre bag Lyset af Kalkaars Uvenner; men selv om de smukke Vaaben, den bruger, ere smeddede i en Andens Esse, fortjener den Letsindighed og Ringeagt for anden Mands Ære, der her udtaler sig, alvorlig Dadeel. – Det er saa langt fra, at Kalkaar med nogen Slags Anmasselse har trængt sig frem til den ledige Post, at han ikke uden mange Betænkeligheder bestemte sig til at søge et Embede, der vilde fjerne ham fra en med hans Tilbøielighed bedre stemmende Virkekreds, og som strax saa godt som slet ikke vil medføre Forøgelse af hans Jndtægter – et Hensyn, der vel maatte gjøre en uformuende Mand med en talrig Familie betænkelig. Naar han desuagtet indgav Ansøgning, maa "Fædrelandet være overbeviist om, at han har havt den gyldigste Anledning dertil. Jeg havde troet - siger Hr. Müller tilsidst - at Hr. Oppermanns Oplysninger om de faktiske Urigtigheder, Kalkars Angriber har fremført, vilde have bragt ham til Eftertanke; men da dette ikke er skeet, da det lader til, at Man agter at anstille en formelig Jagt paa en Mands Ære, hvem jeg kjender fra den hæderligste Side, og som jeg veed, især i dette Tilfælde, er bleven i høieste Maade forurettet, vil jeg ikke tie. Den, der ikke undseer sig ved fra sit Skjul bag Andres Ryg at anfalde en navngiven Mand med forgiftede Vaaben, vil neppe lade sig overbevise; men Publikum vil være retfærdigere."J Anledning af et Giensvar af "Fædrelandet, har Hr. Paludan=Müller i "Dagen" indrykket en ny Erklæring, hvor det hedder: "Paa "Fædrelandets Ord har jeg for min Person Jntet at svare, saa lidt som paa de Aabenbarelser, Bladet har havt om Adjuncternes Samtaler inden fire Vægge. Men det har smertet mig, at Redactionen endnu vedbliver at krænke Dr. Kalkar ved Beskyldninger for ubeskeden Fremtrængen, Protectionsjægeri o. s. v., og det uagtet den end ikke har forsøgt paa at gjendrive mine bemærkninger om Mandens Adfærd ved denne Leilighed, ja uagtet den i sit Hjerte erkjender sin Uret imod ham; thi at den gjør dette, siger Tonen i dens sidste Stykke tydeligt Enhver, der har Øren at høre med. Hvorfor vedgaaer den da ikke hellere aabent sin Feil, Ganske uafhængigt af Spørgsmaalet om det ledige Embede i Sorø, kan den ikke nægte for sin egen Bevidsthed, at den ei alene har fornærmet Kalkar paa det Bittreste og Uretfærdigste, men har forarget og foruroliget enhver Mand, der har sin Ære kjær; thi Striden dreier sig ikke ene om Dr. Kalkars Person, men om den i Angrebet paa ham krænkede Retfærdighed. Det gjelder om, hvorvidt Enhver, der kan tegne Carricaturer, skal have Tilladelse til at gjøre en Mand saa latterlig, han vil, om Grændsen for Pressens Jnddragen af de specielleste personlige Omstændigheder, og Forhold under den offentlige Debatte. Dette Punkt er Redactionen under hele Striden gaaet uden om; men naar den ret vilde betænke, hvad Følger det vil have fordens Jndflydelse paa Folket, hvis den vækker almindelig Mistro til sin Agtelse for Sandhed og Ret, vilde den indsee, at den handlede ikke blot meget ædlere, men ogsaa klogere ved at give Kalkar den Æreserklæring, der skyldes ham, og saaledes forsone baade sin egen og den almindelige Retfærdighedsfolelse. Skal det være conseqvent, at forfægte til det Yderste hvad der aldrig kan forsvares, da er det en Conseqvents, der har al Moral og al sund Logik imod sig."