Berlingske Tidende, 1836-03-30
Udkastets 4de § indeholder ingen Bestemmelse om, at den Fæster, som ikke har faaet Hegn, Ledde, Vandingsteder og Vandafledningsgrøfter sig ved Gaardens Modtagelse overleverede, men selv i sin Besiddelsestid har indrettet disse Gjenstande, derfor ved sin Fratrædelse kan fordre en passende Erstatning af Godseieren. Dette kan Committeen imidlertid ikke andet end finde i høieste Grad billigt, ligesom det ogsaa har Analogie i Fdn. af 8de Juni 1787 §. 5, hvorefter den Fæster, der enten har istandsat eller af nyt opført saadanne Bygninger ved Gaarden, som ere nødvendige til dens Drift, ved Fratrædelsen skal have Erstatning for disse; thi de ovennævnte Gjenstande maae, efter deres Natur, altid kunne sættes i Klasse med de til Gaardens Drift nødvendige Bygninger. Hellerikke lader det sig herimod anføre, at dette er saadanne Forbedringer ved Jorden, som følge med dens gode og hensigtsmæssige Afbenyttelse, og hvorfor derfor ingen Erstatning bør gives. At Agerbruget altid bør skride fremad, og at Jorderne derfor altid bør forudsættes at blive tilbageleverede af Fæsteren i en bedre Tilstand, end den, hvori han har modtaget dem, er rigtigt og i sin Orden. For denne Forbedring skal Bonden heller ingen Erstatning have af Godseieren, og det er til den, Lovgiveren maa antages at sigte, naar det i Lovens 3131 befales Bonden at forbedre Gaarden og lovligen gjøde sin Jord i Marken. Hertil hører den Forbedring af Jorden, som denne modtager ved hensigtsmæssig Drift, ved Gjødning og Mergling, ved Steens Borttagelse, ved Hedejords Opdyrkning, og paa andre deslige Maader. Ogsaa Vands Afledning, forsaavidt dette ikke skeer ved andre Midler end dem, som til Jordens forsvarlige Røgt ere aldeles nødvendige, synes hertil at maatte henføres. Hvad derimod saadanne Gjenstande angaaer, som Opførelsen af nye Hegn, Steengjerders Reisning, Anbringelsen af vidtløftige og bekostelige Grøftevolde, forsynede med levende Plantning, nye Vandsteders Gravning, Jordernes betydelige Udgravning ved Hovedgrøfter, og deslige Anlæg, da ligger dette udenfor den tilbørlige Afbenyttelse af Jorden og dennes deraf flydende Forbedring, som Godseieren alene kan fordre, det synes saaledes aldeles billigt, at Fæsteren herfor nyder Erstatning. At saadanne Gjenstande ogsaa ere komne Bonden selv til Gode, og at de til Gaardens Drift kunne ansees meget nødvendige, indeholder ingen tilstrækkelig Grund til at negte ham Erstatning for samme. Ligesom det er afhængigt af tilfældige Omstændigheder, om Bonden selv har høstet nogen væsentlig Fordeel af hine Anlæg – da dette vil beroe paa, hvor kort eller længe efter deres Jndretning han maa fratræde Gaarden. - saaledes viser Forordn. af 8de Juni 1787. §. 5, at dette ikke skal komme i Betragtning med Hensyn til de af Bonden opførte nye Bygninger, og dersom den Omstændighed, at hine Gjenstande ere nødvendige til Gaardens Drift, skulde udelukke Bonden fra Erstatning, saa maatte dette ogsaa gjælde om de i samme Øiemed opførte Bygninger, for hvilke der dog netop i Fdn. af 8de Juni 1787 forbeholdes Bonden, Ret til Erstatning. Committeen finder hellerikke, at der med Hensyn til Erstatningens Bestemmelse kan være nogen særdeles Vanskelighed, da denne maa fastsættes af uvillige Mænd, hvilke der ialfald kan foreskrives visse veiledende Regler i saa Henseende. Committeen maa saaledes i ethvert Fald andrage paa, at der, hvis hiin Bestemmelse antages, gives Paragraphen, et Tillæg, som viser, at Fæstebonden er berettiget til at fordre Erstatning for de Gjenstande, af det forommeldte Slags, som han i sin Besiddelsestid har indrettet paa sin egen Bekostning. Den anden Udvidelse, som Lovudkastets §. 4 indeholder i Bestemmelserne i Fdn. af 8de Juni 1787, er den, at Godseieren berettiges til ved jevnlige, og om han vil aarlige, Eftersyn at forsikre sig, om alle de Bonden ved Syn overleverede Gjenstande, de nysnævnte deri indbefattede, til enhver Tid ere i samme Tilstand, hvori de ere ham overleverede. Til saadanne Eftersyn kjender Fdn. af 8de Juni 1787 intet. Den kjender kun to Syn eet Syn ved Tiltrædelsen, hvorved Gaarden. med Besætning og Jnventarium overleveres Bonden; det andet ved Fratrædelsen, naar Gaarden igjen tilbageleveres Godseieren af Bonden eller hans Bo. At Gaarden med Besætning og Jnventarium ikke maa, under Besiddelsen, saaledes mishandles, at den, paa Grund af dens Vanrøgt, kan siges ikke at være holdt ved Hævd og Bygning, som L. 3131 udtrykker sig, da dette i saa Fald berettiger Godseieren til at tiltale Bonden til Fæstets Forbrydelse, er vist nok, men Loven hjemler ikke Godseieren anden Ret i saa Henseende endat instituere Tiltale til Fæstets Forbrydelse. For at dette imidlertid med Nytte skal kunne skee, maa Gaarden og dens Besætning og Jnventarium vistnok i en betydelig Grad være forfaldet, og for enhver ringere Bygfæld eller Mangel ved Besætning og Jnventarium kan det ikke antages at være Lovstedets Mening, at Gaarden skulde forbrydes, hvilket ogsaa i sig selv vilde indeholde en høi Grad af Ubillighed. Hvad de mindre væsentlige Mangler angaaer, da forbeholdes det Godseieren at gjøre sin Ret i saa Henseende gjældende i Fæsterens Bo, og der er desaarsag ved L. 514 37 og Fdn. af 8de Junii 1787 tilstaaet ham en Fortrindret i Boet netop for Bygfæld; men derimod omtales der paa intet af disse Steder, at Godseieren aarligen kan anstille Eftersyn over Gaarden og dens Besætning og Jrventarium, og fordre, at disse Gjenstande til enhver given Tid skal være i god og forsvarlig Tilstand. Dette modsiges tvertimod paa det Bestemteste af Fdn. af 8de Juni 1787. der udtrykkeligen indskrænker Godseierens Ret i denne Henseende til Gaardens Fratrædelse. Det hedder saaledes i 1ste §., at der ved Overleverelsen af Gaarden skal skee en Syns- og Taxations=Forretning, som ved Fæsterens Fratrædelse eller Dødsfald kan tjen til Efterretning om den Tilstand, i hvilken Gaarden med Besætning og Jnventarium af ham have været modtagne, paa det at Falden derefter kan beregnes, og det hedder fremdeles i den 6te §, hvor netop Fæsterens Pligt til at vedligeholde Besætningen og Jnventariet omtales, at naar Gaarden ved Dødsfald eller paa anden Maade bliver ledig, skal Bonden eller hans Stervbo være Huusbonden, ansvarlig til ligesaa god Besætning, som han af denne har annammet, hvilket forlods skal kjøbing, hans til Skifterettens Behandling opgivne Boe, til ven tres have udtages af hans Bo fremfor al anden Gjæld. Det forudsættes saaledes udtrykkeligen, at Besætning og Jnventarium kan under Bondens Besiddelsestid have forringet sig, men der tilstaaes ikke Godseieren nogen Ret til ved idelige Eftersyn at forsikre sig herom, og at kræve enhver Forringelse strax igjen oprettet. Der tilstaaes ham derimod en anden Ret, nemlig en Fortrindret i Bondens Bo, som, hvad Besætning og Jnventarium angaaer, endog gaaer fremfor al anden Gjæld. Naar Godseieren under Bondens Besiddelse af Gaarden vil gaae frem imod ham paa Grund af Mangler ved Gaarden eller dens Besætning og Jnventarium, da viser saavel L. 3131 som endnu tydeligere §. 2 i Fdn. af 8 Juni 1787, at han kan udsige ham fra Gaarden, paa den Grund at bygningerne og Besætningen ikke af ham ere holdte vedlige, men for at dette skal kunne skee, maa Bygfælden og Manglerne ved Besætningen og Jnventarium være af noget Omfang, idet ikke enhver ringe Udsættelse, enten efter Sagens Natur eller Lovgivningens Grundsætninger, vil kunne medføre denne Virkning.