Almuevennen, 1843-06-14
De sædvanlige Gjæster fra Sverrig savnedes meget ved Festens Aabning, idet de, forhindrede ved det stormende Veir, først indtraf henimod Aften, derimod havde en Deel Nordmænd denne Gang indfundet sig. Paa Fest salonen varede Skandinaviens trende Flag, det svenske, norske og danske i broderlig Forening. Festen tog sin Begyndelse Kl. 3 og de ved Bordet udbragte Skaaler, vare: 1) For Kongen ved Skibsklarerer Kirck; 2 for Kronprindsen ved Kæmner Krog fra Frederiksborg; 3) for Danmark ved Consul Hafstrøm; 4) for Stænderinstitutionen ved Kæmner Krog; 5) for de Stænderdeputerede ved Dr. Evertsen, fra Frederiksborg; 6) for Peter Hjort Lorenzen, ved Kammerraad Dreysen; 7) for Skandinavien ved Garvermester Rohde; 8) for de tilstædeværende Nordmænd ved Borgerrepræsentant Bay; 9) for Danmarks kommende Frihedsdag ved Skibsfører Hvistendahl fra Holmestrand; for Borger- og Bondestand ved Proprietair Lassen til Sindshvile, 11) for Pressen ved Dreysen; 12) for Drevsen ved Forstraad Bjørnsen; 13) for Forstraad Bjørnsen ved Lassen fra Sindshvile, 14) Sverrigs Skaal ved Bay og 15) Johannes Hages Minde ved Redacteur Vosbein. Af disse Skaaler skulle vi her meddele følgende tvende: 1) For Skandinavien af Garvermester Rohde: En dyb Accord med en malmfuld Grundtone gaaer igjennem hele Norden. Denne hellige Treklang kalde vi Skandinavien. Naar den lyder reent og høit, da smiller Svea, Nor og Dan, og sex Millioner skandinaviske Hjerter juble ved dette Smill. Jndsniger der sig dissonerende Toner i denne høitidelige Treklang, da raser Bærserken mod sit eget Bryst, og Broderen kjender ei den elskede Tvillingbroder. Saaledes have vi seet Fædrene, glemmende Blodets Baand, med Bærserkerblindhed styrte sig i Broderens Sværd. Men Blodets Røster mægtigt, Øresunds Vande ei saa brede og Kjølens Bjerge ei saa høie, at jo kjærlige Broderarme kunne naae derover, trykke Broderen til sit Bryst, og da slukkes enhver Vredes Flamme i hans Barm; thi Oplysningens Sol har varmet Hjerterne og klaret Synet, saa at Broderen grant seer paa Broderen den samme Helte moders Træk, af hvis Bryst de fælleds have diet. Enighed og Kjærlighed være fra nu af stedse Nordens Løsen; Hjerter, som for en Stund vare adskilte, smelte nu sammen i Kjærlighed. Aandens Enighed udbrede sig mere og meere over Sverrigs og Norges Fielde som over Danmarks Sletter. Naar da alle Hjerter ere forenede, hvor er da vel den Magt, som skal kunne adskille dem, Kjærlighedens Baand ere stærke, hvad Gud har sammenføiet kan intet Menneske adskille; En Skaal for Skandinavien, forenet ved Kjærlighed og Enighed, tillader jeg mig herved at opfordre Dem til, mine Herrer, 2) For Borger- og Bondestanden ved Proprietair Lassen til Sindshvile. Ja det kan du bilde Bønder ind!" Dette – mine Herrer! – er en Talemaade jeg i min Opvært ofte har bort anvendt, naar Nogen vilde binde En Ro get paa Ærmet, som denne imidlertid ikke var tilbøielig til at tage for gode Varer. Det var ikke noget videre smukt Mundheld, heller ikke var det just synderlig smigrende for Bondestanden. Alligevel var det bygget paa en ganske naturlig Grund; thi legemlig ufri og uden Leilighed til at dannes i velordnede Underviisningsanstalter var Bonden ogsaa hildet i den aandelige Ufriheds, Uvidenhedens Lænker. – Men saae Kjøbstadmanden af denne Grund ned paa Bonden, saa saae denne just heller ikke op til Borgeren. Rei – mine Herrer. – han saae tvertimod dygtigt skjævt til ham og hans Kjole, og tænkte ved sig selv: "han er klogere end jeg ham maa jeg tage mig i Agt for. – Dog - Gudskelov, dette Forhold tilhører nu en svunden Tid. Saavel den almindelig tiltagende Oplysning, som især den Tillid, som Regjeringen ved Stænderinstitutionen har viist Bondestanden saavelsom Borgerstanden ved at kalde Mænd af begges Midte til Sæde i sit Raad, har lært dem at slutte sig nærmere til hinanden som de, hvis Jnteresser ikke kunne staae hverandre imod, har lært dem at agte hinandens Rettigheder, som dem, der hvile paa samme Grundvold som er Statsheelhedens Vel; har lært dem at ære og elske hinanden som de, der i broderlig Enighed skulle være en kraftig Støtte for deres fælleds Moder, vort dyrebare Fædreland! Derfor, mine Herrer, med det Ønske for Danmarks Held, at denne nærmere Tilslutten, dette broderlige Venskab, Aar for Aar maa vinde i Inderlighed og Styrke, skal jeg tillade mig at udbringe en Skaal for den danske Borger- og Bondestand,