Jyske Efterretninger, 1772-01-17
Aalborg 1771. trykt udi det Kongelig privilegerede Bogtrykkerie, ved Joh. P. Holtzberg. Stor 28 Sider udi 8. Sælges her i Aalborg hos Hr. Conrector Gotschalch og i Bispe Residenzen hæftet for 8 s. hvad denne besynderlige Titel vilde sige, kunde vi ikke i en Hast begribe, førend vi ved Talens Giennemlæsning havde mærket, at den indeholdt en Forklaring over Lovgiverens Hensigt med nærværende Forordning: Det er os ikke bekiendt, at nogen offentlig har angrebet samme, men for at forebygge alle ubehagelige Fordomme og vrange Fortolkninger, ville vi heller have udgivet Talen under Navn af Tanker ved Forordningens Oplæsning a. Først prædikede Hr. Provsten om Pharisæerens formeente Kydskhed, i Anledning af det Ord Hverkarl i Dagens Evhugtiio, hvis Tal denne bevidnede sig fri for, heraf tog han Leylighed til at vise deels Phariserens Vidnesbyrd om hans Kyskhed hed, deels og Phariserens Tanker om sig selv i sin Kydskhed. Under hver Hoved=Betragtning følger et heelt Register af Anmærkninger. Derefter følger den oplæste og holdte Forsvars=Tale; Denne fastsætter først, at Forordningen eftergiver al timelig Straf for Synd imod det 6te Bud, for derved at hemme Synd imod det 4de Bud. Derpaa fremsættes trende Deele: I. Hvorledes den oplæste Forordnings sande Ord og Meeninger bør forstaaes, naar Gud, Kongen, os (vi) selv og vor Næste ey skal fornærmes. 11. Hvor skiændig og skammelig vi fornærme Gud, Kongen, os selv og vor Næste, om vi vrangeligen forvende Forordningen, og derefter søge at fylde vore Lyster i Horerie og Ureenheds Laster. 111. Hvad min og enhver Lærers Pligter endnu og herefter er og bliver, bør og skal være, ved at høre og see Straffens Eftergivelse for Synden misbrugt i Stedet for vel brugt, eller Hoverie, ovet i Stedet for aflagt. - Vi ville af det første Stykke, hvorledes Forordningen retteligen skal forstaaes, anføre Hr. Forfatterens egne Ord Side 9. 10. - Hvad Meeningen er af Ordene, og hvorledes de bør forstaaes, sees saavel af disse JndledningsOrd til Forordningen: "At da ledige Personer, som uden for Ægteskab avle Børn sammen, ved de, for saadanne Leyermaale i Loven fastsatte Bøder og andre Straffe ofte hindres fra, at efterkomme de dem, som Forældre paaliggende Pligter til Børnenes Opdragelse, saa have vi for at sætte dem i Stand til, at opfylde disse Pligter, Allernaadigst fundet for got a., Som af Resten i Forordningen, hvor der snart tales om blot legemlige Bøder, Straffe og Tiltale efter Loven; snart om Børnene, allene, der avles i Hoer, og ey om dem, der avle i Høer; snart om Forseelsen med det Ord: Leyermaal, snart med det Ord: Hoer. Hvilket samlet viser, at Kongens Meening med Ordene ey er, eller bør forstaaes, om enten at give Synden mod det 6te Bud fri Løb, og ved Straffens Eftergivelse ligesom at lokke os til Synden, eller at gjøre Hoerer og Hverkarle, Skiøger og Boelere, reen og fri fra Synd og Smitte midt i den dybeste Ureenhed. Eller at tillade Ægte Folkes fri Fraskillelse efter eget Tykke og kiedelig Drift, for videre at fylde sin Drift. Eller at formindske det Bud, Gud engang for alle har givet, berøve ham den Ret, han har til, ved og efter sin Retfærdighed, her at straffe for Synden, og ved sine Tienere her at tale paa Synden; Men i Følge baade Ordene og den Ærefrygt, vi bør troe vores Allernaadigste Konge at have for den allerreeneste og høyeste Gud, da Meeningen af og med Ordene at sigte til Syndens Afværgelse ved Straffens Eftergivelse, saavel hvad Synd mod det 4de Bud angaaer, haabende, at de i Hoer, uden Ægtestanden avlende Forældre af Børn skulle af og ved Kongens Mildhed dessnarere og troeligere øve og vise de Pligter, de, som Forældre, hver paa sin Side, ere efter det 4de Bud og Fordedningernes Bydende, forpligtede til, at seeEndsesaadanne sammenavlede Børn ey allene opdragne ved fælles Bekostning; Men og opfødte ved fælles Gudsfrygt i den sande Tugt og Herrens Formanelse, som hvad Synd imod det 6te Bud angaaer, forestillende sig at have Undersaatter, der, som Evangelii Tienere, staaende under Evangelii Frihed, ey behøves at afholdes fra Synd imod det 6te Bud ved Tvangs Middel af den verdslige Arm, men som sande Christne i en Evangelisk Lydighed, at afholde sig fra Synden meere af Evangelii virkede Troes og Kierligheds Drift, end af Lovens Tvangs og Forbandelses Frygt, derfor Guds Ord, forkyndet ved Guds Sendebud, at kunde og burde være nok. Til sidst sluttes denne Tale med adskillige velan bragte Bibelske Formaninger. - Vi have kaldet denne Afhandling efter Hr. Forfatterens Fordring en Tale, endskiønt den i sig selv er allerne et Udkast af Tanker til en Talle; Ellers have vi fundet adskillige smukke og grundige Betragtninger, og spore overalt en redelig Hensigt og Kiækhed i at forfægte Guds, Kongens og LæreEmbedets, Ære. Vi have allerne dette at erindre, at Forfatteren indkiber for mange Tanker i en Periode, distinqverer for meget og derved støder an imod Veltalenheds, saavelsom Tydeligheds Regler.