Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-02-15
Indenlandske Efterretninger. (Af samtlige danske og norske Aviser, samt Udgiveren.) Rigsbanken er tilhændekommet Hs. Majestæt Kongens allernaadigste Rescript af 1ste Febr. d. A. saaledes lydende: "Blandt de flere Ønsker Vi nære, for at see Held og Velstand vedligeholdt og udbredt i de Lande, hvis Styrelse Forsynet har anbetroet Os, og over det Folk, hvis Hengivenhed er Vor bedste Løn, vil det stedse blive et af de vigtigere, at kunne mere og mere befæste den Grundvold, Vi ved Rigsbankens Oprettelse have lagt for Statens Pengevæsen, da Vi erkiende samme som et betrykkende Værn om hver enkelt Borgers Formue og om hele Statens Opretholdelse. Til Rigsbank-Bestyrelsen sætte Vi den fuldkomneste Tillid, at den med samme utrættelige Nidkiærhed og Anstrængelses hvorpaa dens Medlemmer i flere af Fædrenelandets Anliggender have aflagt umiskiendelige Prøver, vil stræbe fremod til Vort Ønskes Opfyldelse i dette dett vigtigste Anliggende. Fra Bankens første Begyndelse af at grundfæste og derefter usvækket vedligeholde den Tillid, som bøe tilkomme denne af hele Statssamfundets bedste og sikreste Eiendomme garanterede National-Jndretning, er den hellige Pligt, i hvis trolige Udøvelse Rigsbankbestyrelsen altid vil kunne med Sikkerhed regne paa Vor Kongelige Beskyttelse og paa samdrægtigt Medvirken af enhver i Vore Riger og Lande, der har sand Følelse for Konge og Fædreneland. Rigsbankbestyrelsen maae imidlertid, for tilbørligen at overvint de Vanskeligheder, den vil have at klempe imod, ikke fordølge sig disse; dog endnu langt mindre lade sig forude til at antage som Tegn paa almindelig Mistillid, det selvkierlige Skrig af de Faa, hvis Egen Fordeel altid staaer i Modsætning imod det Heles Vel. Til med Held at modarbeide de Kunstgreb, som Agiotagen ikke vil undlade, især i Bankens første Periode, at sætte i Bevægelse mod denne Indretning, der truer at tilintetgiøre de Fordeele, hvormed Agioteurerne i de senere Aar ere tilvante at berige sig paa Statens og Medborgeres Bekostning, vil Bruddelsen af en klækkelig Mængde Guld og Sølv være et af de virksomste og sikreste Midler i Rigsbankbestyr isens Hænder. For mueligst at bidrage til dette vigtige Øiemeds Opnagelse, ville Ve, foruden det til Rigsbanken afstaaede Gulstaffelservice, endvidere paa samme Vilkaar, nemlig mod 5 Procent aarlig Rente, som medens Krigen tilfaldet Finantserne, men efter gimvundet ved bliver at udbetale og occumulere til Fordeel for et Regalie Fond, som Vi da ville oprette, allernaadigst have til Rigsbanken afstaaet til Eiendom et Guld Ther= og Kaffe=Service, samt et Tollette af Gald, om hvis Udleverelse Rigsbankb styrelsen bemyndiges til at henvende sig til Vor Overhofmarskal. Da disse Vore Bidrag imislertid ikke ville kunne være allene tilstrækkelige til at sikre Bankens stadige Fremskridt imod Agiotagens Planen; de Vi af Erteringer, der hav været tilfredsstillende for Vore Landsfaderlige Følelsen. kiende den Almeenaand, som besiler Vore kiere, tro hengivne Undersaatter i Kongerigerne og Hertugdømmerne, og isærdeleshed vide, at den langt størte De af Vore Rigers og Lyndes formuende Jndvaanere hav intet helligere formaal for Øie, end at kunne bidrag til det Alments Vel, og hige efter Leilighed til ved frivillige Opofrelser at lægge for Datt i Deres Kierlighed til Fædren landet og Os; faa tør Vi love Os selv Rigsbankbestyrelsen, at den i Danskes, Norskes og Holsteneres Fædrenelandsfind vil finde Kilden til de viden, Bidrag af ædle Metaller, som den maatte behøve, til efter sin Bestemmelse at arbeide for Oprelholdelsen er det forenede Stats-Pengevæsen. Vi ville desaarsag høve Rigsbankbestyrelsen, i Kraft of dette, allernaadigst bemyndiget til, at aabne en Jndbydelse til samt lige Landets retsindede Eiendomsbesiddere og andre Formuende, ifølge hvilken disse frivilligen kunne antegne sig for den Sum i rede Sølv eller Sølvpluta, som enhver i Løbet af de første for Maaneder vil forbinde sig til, paa Anfordring at tilsvage, enten som Afdrag paa den onordnede Afgivt af Eiendomme eller som Laan, der af Banken bliver at forrente efter nærmere Overcinskomst. Vor Residentsstads Jndvaanere ville, if mindre i dette end i andre foregaaende Fædren tøndetvigtige Anliggender lade afbenyttet den Leilighhed, som de have til at giveldet første følgeværdige Exempel. - For at Vi kunne nydt den Tilfredsstillelse, navnligen eenkiende dem, som atter denne Gang villigen følge Fædrenelandets Opfordring, paalægge Vi Rigsbank bestyrelsen, at lade Os ugentigen meddele allerunderdanigst Beretning og Navneliste paa dømte som entegne sig til at yde Rigsbanken Bidrag i Sølv med Vedføining af de antregnede Sammer. Befalende Eder Gud, Givet i Vor Residentsstad Kiøbenhavn, den 1ste Febr. 1813. - Frederik R. - Jfølge forestaaende allernaadigst Reskript, og i Henhold til Rigsbankens Bekiendtgiørelse af 23de f. M., indbydes alle og enhver af Hovedstadens Jndvaane, som paa den anførte Maade maatte have rede Sølv eller Sølvvaluta, enten til Afdrag paa Hæftelsen faste og urørlige Eiendomme, at erlægge, eller at overlade Rigebenken til Laan, derom jo før jo heller skrivtligen at melde sig, og skal Bankens Bestyrelse være tilstæde hver Mandag, Tirsdag, Torsdag og Fredag fra Kl. 10 til 2 om Formiddagen paa sammes Forsamlingsted i Bankens Bygning, for trom at afhandle det Fornødne. Den Maade, hvorpaa saadant kan skeer fra Steder udenfor Kiøbenhavn til mindst Besvær i Henseende til Søvs og Sølvvalutas Aflevering, skal næ mere blive offentlig kundgjort, men Anmeldelsen he om maatte skee hos hvert Steds respective Overøvrighed. Rigsbanken, den 8de Febr. 1813. Næsten alle Skrædere i Kibevn forlenge nu i Arserne deres Regninger betalte inden 4 Uger, da de ellers true med at omskrive dem i Rigsbankpenge efter Gieldens Ælde og Forordningens 23de §. Men, desværre! findre der vil mang som, naar Stadsen er opslidt, kun bryde sig lidet om at betale Skrækeren, ihvad han saa omskriver, og ikke andse, at de dog have ham at takke for deres hele udvortes Være og Anseelse. Hr. Kammerherre Amtmand Schack Staffeldt, der for Tiden opholder sig i Hovedstaden, udmærkede sig der nyligen paa en særdeles ædel Maade som Menneske, ved den 29de Jon. at springe ud fra Bolværket i Frideriksholms Kanal, hvor han i Forening med en ligeledes tillende Stilmagersvend, ved Navn Paul Schøller, med egen Livsfare reddede et under Jsen, kommet Barn, en Søn af Hr. H. L. Cohen. Efter først lig saa modigen at have trukket det næsten qvalte Barn op af Vandet, draa han dernæst den ømmeste Omsorg for at bringe det til Live igien, og snart saa- ogsaa denne Ælling sin skiønne Daad belønnet ved at giengive Forældren, et elsket Barn.