Viborger Samler, 1842-11-19
Viborg Stænderforsamling. Tre og tyvende Møde, den 12te Novbr. – Til foreløbig Behandling foretoges Sagen betræffende Udkast til en Placat, indeholdende Bestemmelser til at sikkre geistlige Embedsmænd for Tab ved Høitidsofferets ubillige Forringelse. – Biskop Tage Müller oplæste som Referent den afgivne Comitee-Betænkning. Jfølge denne skulde det Sted i Udkastet: "At det skulde være enhver Offerberettiget overladt, naar nogen af Menigheden undlader at give et efter sin Stilling og Evne samt Stedets eller Egnens Skik og Brug passende Offer, at henvende sig til Stedels Communalbestyrelse, for at faae den Paagjældende ansat til et bestemt Offer o. s. v. modificeres saaledes: "at henvende sig til Communalbestyrelsen - forsaavidt Kjøbstæderne angaaer, og, forsaavidt Landet angaaer, til Amtsraadet, der dog bør indhente Sogneforstanderskabets Betænkning, for at faae o. s. v. Den følgende Passus skulde lyde omtrent saaledes: "Dog skal det i ethvert Tilfælde, hvor Offeret saaledes er bestemt, staae Parterne frit for at indstille Sagen til Cancelliets Afgjørelse." Fremdeles indstillede Comiteen, at den Undtagelse fra Bestemmelsen om de Offerberettigedes Adgang til at faae Offeret bestemt, der i Udkastet er gjort med Hensyn til Aarhuus og Helsingøer, maatte bortfalde, – og Comiteens Majoritet (Tage Müller, Schjødte, Dalgas, Qvist), at den anden Deel af Lovudkastet: "Jøvrigt ville vi, at Offringen i Kirkerne paa Aarets tre store Høitider herefter skal bortfalde, og Offeret i dets Sted hjemsendes til Præsterne og Kirkebetientene i deres Boliger, i det seneste inden 8 Dage at regne fra hver Høitid, maatte bortfalde. Comiteens Minoritet (Schjøtt) indstillede: At alle Offerpligtige frivilligt maatte tegne sig for den Sum, som de til hver af Aarets 3 store Høitider ville yde Præsten og Kirkebetientene i Offer - at der til de saaledes tegnede Summer ikke maa tages Hensyn ved Ligning af Fattigskat eller andre Communalafgivter – at der til de Offerberettigedes Assistence udnævnes af Sogneforstanderskabet det fornødne Antal Medlemmer af Pastoratets øvrige Beboere. - Af Fabrikant, Dalgas var tilføiet: At det maatte være de Menigheder, som attraae det, uformeent, efter Overeenskomst med vedkommende Embedsmænd, eller, om Saadant ikke kunde opnaaes med begge Parters Jndstilling, ved allerhøieste Bestemmelse at erholde Høitidsofferet converteret til Præstepenge; – at det accidentelle Offer, som tilkommer de Geistlige ved Brudevielser, Barnedaab og Kirkegangskoners Jndledelse maatte kunne sendes dem i deres Boliger; at naar Menigheden attraaede at udelukke fra Kirken enhver Pengeerlæggelse, ogsaa Tavler og de saakaldte Klingpunge maatte henvises til Kirkens Udgang, hvor de Mænd, som aarlig udnævnes, eller, hvor dette bidtil ei har været Skik, kunde udnævnes til Tavlebærere, i egen Person maatte modtage Gaverne. Sluttelig tilføiede Comiteen den Redactionsbemærkning: Da ikke alle Offer berettigede ialmindelighed benævnes geistlige Embedsmænd, henstilles, om Ordet "Offerberettigede ei turde i Placatens Titel substitueres. – Discussionerne, som fandt Sted i Anledning af Betænkningen, gik fornemmelig ud paa det Spørgsmaal, om Offerets Størrelse burde bestemmes af Sogneforstanderskabet eller af Amtsraadet, – om frem tvungne Bidrag eller frivillige Gaver meest vilde være til Gavn for den Offerberettigede, – og om Hjemsendelsen af Offeret i dennes Bolig vilde efter Sandsynlighed forringe hans Jndtægt, samt være billig med Hensyn til Menighedens Beqvemmelighed.