Københavns Adresseavis, 1770-12-17
Det ædle Navn af Patriot, hvorved saa mange beære sig selv, og som saa ofte misbruges, har aldrig været oftere i Brug, end just i dette sidste Aarhundrede, en Tidsalder, som maaskee har frembragt de Mindste af dette Slags, og i hvilken de Sande have maattet skiule sig, for at overlade Skuepladsen til andre, hvis Vindelyst, Stolthed, Hevngierrighed og Herskesyge har været deres saa kaldede patriotiske Hensigters eneste Maal. Just disse have fundet den største Hobs bifald, fordi den største Hob med dem har været ligefindet. Hvor ofte har ikke een Statsminister styrtet en anden, allen af den patriotiske Hensigt, selv dobbelt saa stærk at udsue det Lands Undersaatter, som efter hans patriotiske Jndsigt og Løfter, skulde have opnaaet den allerstørste Graad af Fuldkommenhed. Vi kiende Folk, som angribe Geistligheden, allene fordi disse have søgt, at faae dem afstraffede for Guds Bespottelse. Der findes dem, der hade Prokuratorer, fordi de ey meere maae udøve de Skielmstykker, de i samme Stand har bedrevet. Andre hade Dommerne, fordi samme ved Straefter Loven have vidst at afstraffe deres Misgierninger; og næsten alle arbeyde med forenede Kræfter paa at afskaffe algod Skik og Orden, alleneste i den patriotiske Hensigt at fiske i rørte Vande, og paa det Almindeliges Bekostning, at giøre sin egen Lykke. Jntet er altsaa vanskeligere, end at skille de sande Patrioter fra de falske, at kiende de ærlige Hensigter fra de egennyttige. Enhver Stat har sine Feyl, flere eller mindre, efter Regieringsformens Beskaffenhed, og enhver Stand i Staten har sine Ufuldkommenheder. Ved at angribe disse Feyll, og ved at foreslaae gode Midler til Forandring og Forbedring, kan man fortiene sig Navn af Patriot. Men hvor faae have Mod og Forstand nok dertil, og hvor vanskeligt er ikke et saadant Foretagende. Den Fornuftige og Velsindede søger at overse det Heele, gaaer langsom frem i Forslagene til Forandring, og giver de linde Midler Fortrinet for de haardere. Enhver Stands Fortienester og Feyl blive paa det nøyeste undersøgte Jngen gives Fortrinet, da alle, som Børn af en Fader bør tiene til det Heeles Bedste. Den Jldetænkende og Ufornuftige derimod røber sig og sine Hensigter derved, at de bitterste Udtryk ere hans Vaaben, de haarde Midler hans Glæde. En Stands Undertrykkelse maae hielpe ham til at kunne ophøye den anden; og den Stand, han forunder sin Beskiermelse, bliver da vist nok den, som synes at have den største Jndhydelse i Regieringen. Den falske Vittighed er hans Følge=Svend, og jo oftere han bruger denne sin Ledsagere, jo farligere bliver han for dem, som ikke kunne skille det Falske fra det Sande. Den Førstes Bestræbelse maae altsaa blive Staten til Nytte, hvorimod den Sidstes kun fører Ødelæggelse og Undergang med sig. Dog, det er Tid at holde op med disse almindelige Anmærkninger. Min Hensigt, i en Tid, da Skrivefriheden, saa viselig er os given, at tage Masken af dem, der med Patriotens Tungemaal, men tillige med et ugudeligt og upatriotiskt Hierte søger at udspredde Ondskabs og Fordærvelsens Sæd iblandt os, torde maaskee dog være forgiæves, og hvem veed, om ikke allersnarest for dem, jeg helst ønskede at overtyde. 2. Kongelige Forordninger.