Københavns Adresseavis, 1769-08-23
Tanker og Snuus=Tobaks Brug, Hvad var ikke Cohausen vitig, som ligner Christopher Columbus ved den Due, hvilke Noah lod flyve ud af Arken, for at søge efter Land, og som kom tilbage igien med en Olie=Blad i Nebbet! Cohausende Pica Nai P. 1. C. 2. Men han var en slem Due, som, i Stedet for et Olie=Blad medbragte et Tobaks=Blad, og opfandt den nye Verden, for at forgifte den Gamle med dene skadelige Urt. Saaledes meener Cohausen. Det er got nok til Columbus, at han er kommen saaledes an; thi hvorfor heed han Columbus, Men da jeg ikke er noge af de skiønne Aander, ikke heller skiøtter og at være, saa kal hans Navn heller ikke forlede mig til, videre at forurolge hans Skygge; th dersom det er sandt, at Tobakken ikkun er skadelig for dem som misbruger den: saa kan den Syn nok forlades ham som han har begaaet, at giøre os bekiedt med en Plante, der er langt fra ikke saa skadelig, som hudrede andre, for hvis Kundskab vi takker Himmelen. Skulde Cohausen, ved sin Strænghed ikke meget meere havt Let i at lade Eselet af Naupeia ophænge in Effigie, som vel Rankernes Afbidning allerførst lærte Menneskene, at beskire Viin=Stokken, Thi naar har nogen Tid Tobak stiftet sa megen Ulykke, som den Saft, Paulus anpriser Thimmothus for hans svage Maves Skyld, Enhver Ting har sin Bug og Misbrug, og aldrig har en skarpsindig Mand betraget det, som han vil bedømme, paa dets onde Side. Uderat ophøye Snuus=Tobak, som jeg selv ikke har brugt, over en Værdie, haaber jeg dog, at kunde befrie den fra mang Bebreydelser, som man har opbragt imod den ved furløse fald Den berømte Plante, som fører Navnet af den Cribiske Øe Tabago, har nogle svovlagtige Dele ved sig, som paa ger sig ved Lugten, og giøre sammes tørre Blade saalet tændelige. Maaskee disse ikke ere væsentlig adskilte frede olieagtige Dele, som man kan føle ved friske Blade, og d bringe ved chemiske Undersøgelser. Disse Blades Smaa beviser noksom, at de og indeholder et Salt i sig, og de udbrændte og fra Saltet befriede Aske, efterlader sig et usmagelig Jord. Olie, Salt og Jord ere altsaa de Dele, hvoraf Tobakken bestaaer. Naar de tørre Blade af denne Plante bliver revne til Pulver, saa ere de Snuus=Tobak, der altsaa, naar den bliver trakt op i Næsen, giver en Lugt fra sig, i Kraft af de Dele, som den bestaaer af, og tillige kildrer den ømfindtlige Hud i Næsen, saasnart Saltet derudi opløses. Denne kildrende Fornemmelse foraarsager en Nysen, og af denne Nysen kommer næsten al den Ulykke, som man tilskriver Snuus=Tobakken. Vi ville anhøre de res Fienders Bebreydelser, og see, hvad derved er at giøre. Kerkring veed at fortælle, at en Bonde af en eneste Priis Tobak har nyst saa sterkt, at et derpaa fulgt heftigt NæseBlod havde nær styrtet ham i Livs=Fare. (Kerkring. Spicil. Anat. Observ. 51. p. 110.) Jeg kan og erindre mig et Menneske, som et Stykke Brød blev siddende i Halsen, paa, saa at han nær var bleven qvalt derover. Men hvad ville vi begge to, baade Kerkring og jeg, nu slutte af vore Erfaringer, Skal man ingen Tobak bruge, Skal man intet Brød spise, Er Snuus=Tobakken i det mindste farlig for mange Folk, Hvilket Menneske kan vel tvivle derpaa Men er den derfor vel farligere, end det kiere Brød, Det finder jeg ikke. Det Menneske, som Brødet blev siddende i Halsen paa, havde en svollen Hals, og hans MundBid var for stor, Bonden var maaskee meget fuldblodig og tilbøyelig til Næse=Blod. Denne skulde have ladet Tobakken blive af Næsen, og hiin Brødet af Halsen. Det er imidlertid en Lærdom for Begynderne i den Kunst, at bruge Snuus=Tobak. Hvo som er meget tilbøyelig til Næse=Blod, og derhos er fuldblodig, den begynder i Utide at bruge Snuus=Tobak, efterdi Tobakkens første Brug, foranlediger næsten overalt en sterk Nysen, og trekker Vædskerne endnu meere opad. Nogle ville have mærket, at der avles Orme i Næsen af Tobak, som vel endog kan trænge ind i Hiernen. Men jeg tænker, at alle, som ikke desuden har Orme i Hovedet, kan være sikkert befriet for denne Frygt, efterdi det er bekiendt, at de allerfleste Jnsekter og Ormel døer af Tobakken, og ved Tobaks=Røgen selv bliver fordrevne ud af Næse=Bylder og Saar. Uden at giøre disse Jagttagere Afbrek i deres Ære, kan man sige, at de har ladet sig forføre af et Bedragerie af Aarsagerne. Der avles meget ofte store Orme i Næse Saar. Naar saadanne Folk tager en Priis Tobak, saa kan ikke allene sammes viderlige Lugt, der er saa forhadt for Ormene, men endog Nysningen have tvunget disse Orme, til at vige ud af Næsen; og da de altsaa ere komne, frem efter Snuus=Tobakkens Brug, saa har man meent, at sammes Eg maae med Tobakken være blevne trakte indi Næsen. Man hører nu omstunder, da Snuus=Tobakken, bliver brugt af saa mange tusinde Folk, ikke en eneste Efterretning, at Tobakken skulde foraarsage Orme hos nogen, hverken i Næsen eller Hiernen. Man kan meget meere tage sig den Lærdom heraf, at hvo som har et Næse=Saar, og derudi befrygter Orme, maae undertiden betiene sig af Snuus og Røg=Tobak, for at fordrive dem. En meget grundet Jndvending, som man giør imod Snuustobakken, er den: at den forderver Lugten. Sammes ædende Skarphed pirrer Nerverne, og saarer dem i de mindste Deele. Saa ofte disse smaa Saar lægges til igien, saa setter der sig et Ar, som forhærder Nærvernes Spidser, og giør saaledes efterhaanden alle Jndtryk paa de lugtende Deel uomfindtlige. Jeg vil ikke understaae mig, med Simon Pauli at paastaae, at Tobakker skulde hena de Lugt Nerverne saaledes at Snuustobakken kunde tilsidst trænge, ind i Hiernen selv. I det mindste har hverken han eller jeg endnu seet nogen, som igiennem Næsen skulde have udnyt sin Hierne; Lugten af Snustobakken er heller ikke af den Art, som den gjennemtrængende Lugt af nogle Blomster, der indtager Hovedet, og foraarsager Hoved=Pine. Men ikke desto mindre er det vist, at Lugten kan blive beskadiget deraf, og jeg seer ikke, hvorledes man grundig kan forsvare Snuustobakken imod denne beskyldning. Men det kan være, at mange ville heller lugte lidet slettere, end undvære Tobakken Det er just ligesom med Brillerne for Øynene, hvorved mange forverrer sit Syn, og hvilke de dog ikke ville undvære, efterdi de ikke kunde giøre det, uden mange andre Besværligheder. Man kan imidlertid heraf see, hvor meget man har at vogte sig for Tobaks alt for sterke Brug, og at de sterkeste Slags af samme ere de skadeligste for Lugten. De fleste, som elsker og bruger Tobak, trekker den lidet op i Næsen, og lader den ikkun sidde yderst i Næsebørerne, for blot at nyde den fineste Lugt deraf. Denne Varsomhed er nyttig, og der gives mange hundrede Folk, som derved bevarer deres Lugt til Alderdommen, uden derfor at afholde sig fra at bruge Snuustobak. Man har ikke saa meget sieldenne Exempler paa, at saavel Synet som Hørelsen har taget Skade af heftig Nysen, ja undertiden har foraarsaget et Slagflod og pludselig Død.