Extraordinaire Relationer, 1747-04-01
Denne merkværdige Afridsning paa de Bredaiske Fredshandlinger veed man ei at give Geleide af noget nettere Tillæg, end en munter og Sinde riig Skrivelse om de nu værende Freds- og Krigs-Omstændigheder, som en Person af Anseelse udi Republiken af de foreenede Provindser nyligen har sendt til en Herre, som er hans Ven og Bekiændte i Paris, og lyder saaledes: Min Herre. Jeg veed vel, at man er i Betryk og betænkelige Omstændigheder i Holland; Men jeg veed og, at de ere det ikke mindre i Frankerige, om endskiønt de ikke ville tilstaae det. Det er sandt Vi have April Maaned, Aar 1747. have begyndt paa en Freds-Kongress; Men, give Gud, at Breda i Navn og Gavn maatte kunne kaldes en Freds-Sted. Men hvor vanskelige ville Fredshandlingen ikke blive, naar Frankerige vil have Cap Breton tilbage, og Kæiserinden og Dronningen af Ung de erobrede Nederlande? Naar Spanien forlanger en Establissement for Jnf. D. Philip, og ingen ved alt dette vil give noget fra sig? Hvad Facit kan man giøre paa en Fred, naar deres giøres slige Prætensioner, Og maae de ikke tilstaae mig, Monsieur, At baade Frankerige og Holland giøre bedre, i at ruste sig fremdeles til Krig, thi man kan ikke engang see, at der kan udfindes Midler til en solid og varig Fred, efterdi Nederlandene ere gangne i Løbet, efterdi Cap Breton er i Engellændernes Hænder, og efterdi Hollænderne ere alt kede af Krigen: Dog, langt fra at vi have i Sinde, at blive neutrale imod Frankerige, om og denne Krone tog nok saa strengt afsted imod os. Nei, Vi lave os lige saa ivrigen til Krigen at fortsætte, som man ruster sig dertil i Frankerige. Man forekaster os Hollændere vel, at vi neppe bringe vores Mandskab til veie, og at de 50 til 60000 Østerrigere, som med denne April Maaneds Udgang skulle være samlede, ere endnu vidt adspredte; Men giv lidet Stunder, min Herre! De Franske Battaillons ere heller ikke gandske complette, og der er ingen Springe-Vei imellem en Deel af dem, som skulle udgjøre eders store Armee. Ja Land-Militzen i Frankerige er Lysten næsten forgaaen til at fuldstændiggjøre de 140000 Mænd, med hvilke J true, at ville slaae de Allierede, af Marken. Men disse tænke og at sætte 140000 Mænd paa Benene. Og lad være, at man ei mødte med slet saa talriig en Armee, Monderved al Lykke og Forhaabning var ude? Eller mon en 10 eller 20000 Mænd meer eller mindre nogen Tid har været Aarsagen, hvorfor et Felt-Slag er blevet vundet eller tabt, Jeg kiender en vis General, som pleiede at sige, at Himlen som oftest erklærer sig for det sterkeste Partie; Men jeg er af en gandske anden Meening, og jeg troer, at Lykken ikke saa meget rangerer sig ved Siden af de fleste Battaillons, som den befordrer en retfærdig Sag, og føier en Armee, hvis Bevægelser blive klogest og best indrettede. Monsieur, Det er dem vel af Historien bekiændt, med hvor liden en Hob de grækiske Felt-Herrer ofte have gaaet den Persiske Krigs-Hær paa Klingen, uanseet den sidste var et Uhyre af en Armee. Paa de marathoniske Marke commanderede Miltiades kuns 10000 Mænd og ved Leuctrien havde Epaminondas ikkuns 6000; Ja, hvad vovede Julius Cæsar ikke paa de Pharsaliske Marke, da han slog Pompeum paa Flugten med 22000 Mænd, Jeg giver min Herre at betænke, enten stoer Magt og Styrke, eller en god Anordning, have gjort disse til Seyervindere, &c. Jmidlertid er nu al Forhaabning om den længe omtalte Freds-Forhandling til Ende: Aspecterne have sidst i denne Maaned saa mægtig forandret sig, at man hører nu næsten intet tale derom. Derimod giøres paa alle Sider de ivrigste Anstalter, til at rykke i Marken; Fransosen har efter Sædvane den Ære, først at lade sig see paa Krigens Skue=Plads, og har med sit Jndfald i det Hollandske Flandern sat Republiken saa heftig i Bevægelse, som den nogentid har været, siden 1672, da Leiligheden tede sig saa gunstig for det Oraniske Huus til et General Statholderskab i Republiken af de forenede Provindser at erholde.