Berlingske Tidende, 1836-01-23
Uagtet det nu antages, at Optagelsespengene i Almindelighed bør nedsættes til en Fjerdedeel, saa troer Forsamlingen dog tillige, at de med Hensyn til Handyrene ei i den Grad bør nedsættes, idet disse, ved at komme ind paa anden Mands Mark, ei alene forstyrre selve Markfreden, men ofte forvolde en langt større Skade ved at parre sig med de fremmede Kreaturer. Derimod har man troet at burde andrage paa, at Forordningerne af 8de September 1812 og 24de September 1813 ophæves. Foruden hvad der ovenfor er anført om Skadeligheden af meget høie Optagelsespenge, saa have disse Anordninger det Særegne, at de bestemme Mulcter, beregnede efter Havrens Værdi, for den optagne Hingst og Vædder, hvilken Beregningsmaade paa den Tid, da Landets Pengevæsen var saa ustadigt, vistnok kunde synes passende, men hvortil nu ingen tilstrækkelig Anledning gives; ligesom det her snarere var at befrygte, at Optagerne og Eierne maatte enes om at dele Mulcten mellem sig, thi deels er her fastsat en meget høi Mulct, deels tilfalder denne næsten udelukkende Fattigvæsenet. Det maa derfor synes rigtigt at fastsætte Optagelsespengene uforanderlige uden Hensyn til Sædeprisen, ligesom i det Hele at bringe Forskrifterne om Optagelsen, af Hingster og Væddere i Samklang med den øvrige Lovgivning om Kreaturers Optagelse, især forsaavidt som de ovenmeldte Forordninger fastsætte en forøget Mulct, samt Ret til at mærke de optagne Kreaturer paa Ørene i Gjentagelsestilfælde, thi i Praxis har dette sine Vanskeligheder og kan letteligen give Anledning til Misbrug, ligesom det ofte er vanskeligt at bevise, om det optagne Kreatur alt tidligere har været optaget, saameget mere som Jntet er bestemt, om den forøgede Mulct og øvrige Bestemmelser ogsaa bør finde Anvendelse i det Tilfælde at Dyret har skiftet Eier. Endeligen bør det bemærkes, at hvor mildere Midler kunne føre til Maalet, bør strengere ei anvendes, og da nu Forsamlingen antager, at, naar det beser. ontracter ere bleven urokket. Tilliden er stemmes, at 3 Rbd. Sølv skulle erlægges foren optagen Hingst samt 2 Rbd. for en optagen Vædder, vil dette være tilstrækkeligt til at bevæge Eierne til at anvende en særdeles Opmærksomhed paa Bevogtningen af disse Dyr, saa har den troet sig beføiet til at andrage paa disse Anordningers Ophævelse med Undtagelse af 5 8 i Fdn. af 8de September 1812, der ei vedkommer nærværende Gjenstand; thi naar Optagelsespenge for Væddere erlægges paa samme Hingster og Maade som for andre Kreaturer, synes ingen særlige Bestemmelser at være fornødne for, hvorledes Optageren har at forholde sig med de optagne Kreaturer saaledes som §§ 5.6 og 7 i Fdn. af 1812 og 55 4, 5, 6 og 7 i Fdn. af 1813 indeholde, hvorimod Fdn. af 29de October 1794 herom indeholder de fornødne Bestemmelser. Hvad endeligen de første Paragrapher i Forordningerne af 1812. Be og 1813 angaaer, da synes ingen særlig stemmelse at være fornøden for at berettige den i en fælles Græsgang Lodtagne til at optage løsgaaende Hingster og Væddere; thi hvor saadanne fælles Græsgange findes, der er vel altid oprettet Vedtægter, som indeholde de derom fornødne Bestemmelser, ligesom det med Hensyn til Faar vel endog er en Nødvendighed at have løsgaaende Væddere imellem dem. Det maa derfor synes rigtigere at overlade vedkommende Lodtagne i en saadan Græsgang selv at bestemme de Regler, som de finde mest passende i de enkette Tilfælde.