Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-06-20
Hr. Lyall overrakte endnu Kongen nogle og tyve Bind af vore bedste Skrifter over Taktiken, og viiste mig den Ære at forestille mig som en Person, der var istand til at undervise hans Tropper i de nye Manøvrer efter Torrens System. "Jeg takker, sagde Kongen, den engelske Regjering for dette nye Beviis paa dens Velvillie, men det er kun med megen Møje jeg har opnaaet at bringe mine Barbarer i Hovedet de simpleste Manøvrer af den gamle Skole, efter Dundas. Naar jeg nu igjen forsøgte en anden Methode, saa vilde de, uden at lære noget Nyt, igjen glemme alt hvad dem allerede er bibragt. Jeg vil heller indøve ganske nye Recruter efter den nye Theorie, og jeg vil da bedre kunne bedømme den, naar man udøver den under mine Øine. Talen faldt derefter paa Uniformen, og han beklagede sig over, at den, man havde sendt ham fra England, var saa uhyre viid. "Det er en Sæk, sagde han, alt for stor og alt for viid, ellers prægtig nok, vil De see. Han gik strax ud, og bad os undskylde sig; og han kom strax tilbage, indhyllet i en prægtig broderet Kjole, men hvis Stof kunde have været tilstrækkeligt for to Mænd af hans Størrelse." Man holder mig da for en Kæmpe, sagde han smilende, jeg er dog, som De seer, ret liden. Under Samtalen blev Vin og Øl bragt omkring, og Kongen udbragte flere Gange vor Sundhed. Efter to Timers Conferents toge vi Afskeed, og Kongen bestilte os igjen til sig næste Dag Kl. 11. Jeg gik fuld af Beundring; jeg havde hos en endnu for kort siden halvbarbarisk Fyrste fundet de høfligste Manerer, en Værdighed, og et Udvortes, som hos en europæisk Monark. Den Mand, der længe ikke havde kjendt andet end Barbariets og Slaveriets Tone, takkede England for sit Folks Fremskridt i Civilisation, og erklærede sin faste Villie, troligen at holde sine indgangne Forpligtelser til Slavehandelens Afskaffelse. Der feilede ham kun Raadgivere, hvis Sindelag svarede til hans. J øvrigt maa jeg sige, at Officiererne i hans Følge forholdt sig med en Tilbageholdenhed og Høflighed, som vilde have geraadet dem selv ved et europæisk Hof til Ære. Den 30 October blev Hr. Lyall modtagen i en privat Audients. Naar jeg skulde fortælle alt hvad her foregik, saa maatte jeg tyve Gange gientage den Forsikring, Kongen gav om sin Hengivenhed for Storbrittanien. England, sagde han, er min første Allierede og min sikkreste Støtte. Aldrig vil jeg glemme Georg den 3die og hans Eftermand, deres Regjering har gjort Alt for mig. Denne Uniform, disse Officierer, disse Soldater, alt er engelsk. Sir Robert Farquahr er en af mine største Venner, jeg tvivler aldeles ikke paa Deres Regjerings bedste Sindelag. Den kunde ikke give mig større Beviis paa sin Interesse, for Madagascars Velfærd og min Hæder, end den har gjort ved at sende mig Dem, mine Herrer. Jeg veed, De kan giøre meget for mig og mit Folk, og er glad ved at De bistaae mig, med at drage det Taknemmeligheds Baand, der knytter mig til Georg den 4de, end fastere; jeg elsker England og vil stedse betragte det som min Støtte. Det er min sande Mening, tilføiede han, i det han trykkede Hr. Lyall i Haanden, og hvo der siger det Modsatte fornærmer baade England og mig Viis De mig det Venskab at meddele den engelske Regjering og Hs. Excell. Sir Lawry Colle, hvad jeg har sagt dem. Meld De det til deres Landsmænd, der have viist sig som mine Venner; jeg haaber, at de ville ikke forglemme mig, saalænge jeg gjør min Pligt. Mit Folks Civilisation er mit kjereste Ønske, og jeg er tilbøielig til at gjøre alt, hvad der bidrager dertil. Da Hr. Lyall havde yttret det Ønske, at see Hs. Majestæts regulære Tropper manøvrere, saa rykkede et Compagnie Grenaderer med deres Musik colonneviis ud i Gaarden, og stillede sig for os med det Udraab: leve Radama! Det udførte, under Oberst Raynas befaling, som kommanderede snart paa engelsk, snart paa Madagascarsk, forskjellige Evolutioner og Exercitier med en Nøiagtighed, der satte mig i Forbauselse, og ligesaa i Jlden. Kongen opfordrede mig derpaa til selv engang at kommandere. Jeg traadte strax frem for Fronten, lod Forskjelligt udføre, og Divisionen trak op, hvorved den spillede de engelske Grenaderers Yndlingsmarsch. Da vi vare komne tilbage, fandt vi ombord paa Erin en Indbydelse til et Middagsmaaltid. En Time derefter gjorde Hs. Majestæt os et Gjen besøg, ledsaget af Garden, Generalstaben, og omtrent 20 Fruentimre, som ved Sang skulle fejre deres Herres Nærværelse, og gjorde dette paa en Maade, som om vore Ørehinder skulle sønderrives. Selskabet blev paa Fordækket, og efterat have tømt nogle Flasker Champagne drog det igjen bort. Det var, sagde Kongen ved Afskeden fra os, et Besøg uden Ceremonie, og det skal ej blive det sidste.