Aarhuus Stifts-Tidende, 1828-02-05
En anonym Jndsender har i No. 17 af Aarhuus Stiftstidende yttret sin store Forundring over, at jeg har ladet Fleischer & Comps. Jndboe avertere til Auction, skjøndt det var ham bekjendt, og hvorom jeg og skulde være underrettet, at Pengene laae parate hos Boets Jucassator til Udbetaling, og, at Auctionen at lene skulde reise sig af den Qvæstion; om en Creditor skal afhente Pengene hos Skifteretten eller Denne betale dem i Creditors Bopæl&c. a., hvorover Indsenderen har forlangt publique Bedømmelse. Jeg maa i denne Anledning gjennem samme Blad gjøre den skjulte Ven opmærksom paa, at hans Fremstilling af Sagen just ikke er saa ganske rigtig, thi : 1) Opbudsmændene i Fleischer & Comps Boe have, saavidt jeg veed, ingen Skiftejurisdiction og kan altsaa ikke kaldes Skifteret, da de ere kun authoriserede Befuldmægtige for Opbyderne og skulde paasee Enhvers Tarv af Boets Vedkommende. 2) Fordringen er ikke efter Overrettens Dom, men efter et før Fleiser & Comps Opbud afsluttet, tinglæst Forliig, der er det samme som en usvækkelig Høiesterets Dom. 3) Opbudsmændene have desuagtet modsat sig Betalingen, der var forfalden den 16de Decbr. 1826, under Forpligtelse af skadesløse Renter og Omkostninger. 4) Det her for Fordringen, efter mange Omstændigheder, omsider erholdte Udlæg af 9de April 1827 appellerede Opbudsmændene til Overretten i Viborg, med et saa langt Varsel (der maaskee endog ved en Continuations=Stævning skulde være blevet fordoblet) at Udlægshaveren, saae sig nødsaget til, ved en Contrastævning, at sætte en Grændse for denne Misbrug af Rettens Midler. 5) J Overretten blev naturligviis Udlægget omsider stadfæstet. Opbudsmændene acquieserrede Dommen, og det lod som de vilde betale, i det mindste lovede de det, men der stak derunder endnu den Jndvending, at Forligshaveren skulde paa egen Bekostning først meddele dem en Udskrift in forma af heele Overretsatten, med sin paategnede Qvittering, skjøndt de 5 Rbd. Sølv, som var det hele han ved Overretsdommen havde avanceret til Sagførersallarium, langtfra vilde være tilstrækkelige til at bekoste denne Udskrift for.Det er altsaa om denne Qvæstion fornemmelig at Sagen nu dreier sig, og da Opbudsmændene mange Gange efter at Overretsdommen den 27de Septbr. f. A. blev dem forkyndt, som og forhen, har været krævet for Beløbet i der nu er voxet fra 220 Spec. til over 500 Rbd. rede Sølv og de endog gjennem Notarius publicus har været forgjæves opfordret til at betale nogle Dage før Auctionen blev requireret, skjønnes ikke rettere end, naar det havde været deres alvorlige Villie at betale, var der givet dem endog mere end almindelig Tid og Leilighed dertil. Den ubekjendte Indsender kan derfor ganske rolig tage sin mod mig rettede Forundring over min Auctionsrequisition, tilbage og putte den i Lommen, thi enhver Retsindig vil sikkert billige med mig: at naar en Modpart har drevet sine Udflugter til det aller Yderste, efter Ordets videste Udstrækning, og Creditor endelig ved Rettens Midler har overvunden dem, vilde det være characteerløst handlet af ham at lade sig tvinge af den afkræftede Modparts Egensindighed, til en unyttig Udgivet som endog formeentlig strider mod Loven 124-34 samt Placaten 13 Febr. 1822, hvorefter. Qvittering paa Overretsdommen for de 5 Rbd. og for Resten af Beløbet paa Udlagsforretningen, til hvilken sidste Forliget og Vexelobligationen endog in originali findes i vedhæftede, sikkrer for ethvert Eftertrav.