Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-02-15
Retten antog nu endvidere, at de af Contracitanten for Handelen i Aarene 1796 og 97 aflagte Regnskaber, med Hensyn til ovenanførte Beviisligheder, maa antages at være afleverede i rette Tid, for saavidt der tages Hensyn til, hvad der med Vidner er oplyst om den sædvanlige Tid, inden hvilken de Jslandske Handelsfactorer aflægge Regnskab til deres Principaler her i Byen, hvilken almindelig Tid maa antages stiltiende at være vedtaget imellem Parterne, saafremt ingen udtrykkelig Accord om det Modsatte havde fundet Sted. Men dette sidste har Hovedeitanten foregivet at være Tilfældet, støttende sig i den Henseende paa de Paategninger, der under Contracitantens Navn findes paa tre af ham fremlagte Facturer, i Følge hvilke Paategningers Jndhold Wulff skulde gjøre Rede og Rigtighed for de bekomne Varer, inden forbenævnte respective Aars Udgang, hvoraf vilde flyde, at Regnskabet for 1796 ei var bevist at være i rette Tid aflagt, og at Regnskabet for 1797 endog efter det, der er bevist og vedgaaet af Contracitanten var for silde aflagt. Men da den sidste imidlertid modsagde forommeldte Facturer og de derpaa værende Paategningers Rigtighed, samt negtede, enten selv at have skrevet eller ladet skrive Navnet "C. A.Wulff, som findes under samme, og det af Hovedcitanten som Modbevis fremførte ikke kunde komme i Betragtning, saa kunde i al Fald de paaberaabte Paategninger ikke ligefrem følges, men vilde i det Høieste forpligte Contracitanten til at aflægge den i 5 16 foreskrevne Eed. Men denne kunde ikke blive fornøden, efterdi Sagens øvrige Omstændigheder ere af den Natur, at dens Udfald maatte blive den samme, om det end antages, at Regnskaberne burde være tidligere aflagte end de virkelig ere. Hvad Regnskabet for 1796 angaaer, da er Retten gaaet ud fra følgende Grunde: 1) at Hovedcitanten, om det end antages, at de ikke ere blevne afleverede d. 31 Dec. 1796, hvilket de afhørte Vidner dog opvække største Formodning om, har tilkjendegivet sin Tilfredshed med Regnskabet ved at lade Contracitanten paa ny reise i sin Handel, efterat der, i Følge Vidnerne Menkes, Bulls og Ørums Forklaringer, paa hans Comptoir og med hans Vidende var gjort Ballance, 2) at han ikke har taget nogen Reservation i Anledning af Regnskabet, men at han endog har yttret, at der med Handelen i 1797 skulde forholdes saaledes som i 1796. 3) at Hovedeitanten ogsaa har tiet til dette Regnskab længe efterat Wulff var kommen tilbage fra bemeldte Reise, og at denne efter hvad der er bevist og in confello, siden arbeidede paa hans Comptoir 4) at Hovedeitanten saavel i sin Klage til Forligelsescommissionen som under sin Procedure er utydelig har erkjendt, at han burde præsentere Contracitanten sine Antegnelser, saasnart Omstændighederne tillode ham det, og at han med de bemærkninger, Hovedcitanten har gjort over Contracitantens Regnskab for 1797 ikke havde til Gjenstand, at udbringe noget fordeelagtigere Resultat af dette Aars Regnskab, for sig betragtet, end samme selv giver, men tvertimod har fremsat flere Erindringer til Forøgelse af Udgivtsposterne end til Forøgelse af Jndtægtsposterne, hvorved Hovedeitantens Øiemed maa have været, at bringe Angivelserne i Regnskabet for 1797 i Overeensstemmelse med de Udsættelser, han til sin Fordeel havde gjort i det for 1796; men disse Udsættelser vare i sig selv for største Delen byggede paa den afbeviste Forudsætning, at Contracitanten ikke blot var Hoved citantens Factor paa Kieblevig, men tillige paa Reikevik og Havnefjord eller Langøre. Dette stemte vel overeens med Titlerne uden paa Regnskaberne saaledes som de nu ere, men ikke med dem, der fra først af, og medens de med Hovedetantens Vidende brugtes paa hans Comptoir, efter de af Menke, Pedersen og Ørum aflagte enstemmige Vidnesbyrd, førte, ligesom det og strider imod det, som fornævnte og flere Vidner have udsagt. Det bestyrkes heller ikke ved de af Hovedeitanten fremlagte Facturer, der, om de end respective vare udstædte af Contracitanten eller af ham forsynede med Paategning, hvilket ikke mod Wulffs Benegtelse er bevist, dog intet Beviis vilde indeholde for, at Handelspladsene Reikevik og Havnefjord have staaet i andre Forhold til Contracitanten, end denne har vedgaaet og Vidnerne bekræftet, nemlig at Contracitanten har maattet modtage alle de Vare, som fra Hovedcitanten bleve sendte til forhennævnte Havn og uddeele dem til de øvrige af ham ansatte Factorer, samt at afskibe Retourvare til ham fra alle Steder og forfatte General=Factura derover. Efter dette Forhold kunde Contracitanten allene være pligtig til, med de paa Reikevig og Havnefjord værende Factorers Regnskaber eller andre Tilstaaelser, at legitimere de Udgivtsposter, der angaae Vare, som han har anført at have forsendt til disse Steder, hvilken Legitimation han maa antages at have tilveiebragt, da det er oplyst, at han har ledsaget sine Regnskaber med de fornødne Bilæg, og in specie med fornævnte Factoters Regnskaber, hvilke Hovedcitanten nu urettelig tilbageholder og negter at have bekommet.