Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-04-29
Nyeste Post-Efterretninger. Man veed nu, at England har derved bevæget det tyrkiske Hof til at erkiende de joniske Oers Uafhængighed under brittisk Beskyttelse, at det har aftraadt det Staden Parga i Albanien, som tilligemed nogle andre smaae Besiddelser paa Fastlandet hørte til den joniske Republik, og stod under Venetianerne, dengang de varer Herrer over disse Øer. – England har en anden Differen; at afgjøre med Spanien, da et spansk Skib har i den mexicanske Bugt plyndret det engelske Skib Tay, som var ladet med Penge. Fregatten Active er nu sendt til Havannad for at forlange fuld Erstatning, men som Gouverneuren erklærer at overgaae hans Evner. – Det er meget mueligt, at England vil snart blive nødt til at føre en nye Krig mod Algier. Den virksomme De sætter sine Forsvars=Anstalter i den Tilstand og udruster sig med den Jver, at et nyt Krigsudbrud kan være hvert Øieblik at befrygte. Fæstningsværkerne ere i en bedre Tilstand end tilforn, og Marinen vorer daglig; dog er den ikke tiltaklet, paa en Skonert nær, som er afsendt med en Gesandt og med kostbare Presenter til Constantinopel, og man formoder, at der ikke bliver foretaget nogen Caper-Expedition førend den kommer tilbage med Svar derfra. (Er det tilladt at vove en politisk Gisning, saa har det Udseendet af, at de mahomedanske Stater, nemlig Tyrkiet, Persien, Marokke og Barbareskerne, have iværk at slutte en indbyrdes Alliance, til Modvægt mod den hellige Alliance, som nu forbinder alle Europas christelige Magter med hinanden, hvortil selv de mindre tydske Stater indbydes af Rusland, og som de efterhaanden tiltræde, saaledes nyelig Hessen.) – Deyen af Algier underhandler forresten for nærværende Tid med Frankerige og Coralfiskeriet ved Bong, som hidtil har været forpagtet til England for 50,000 Pesos Duros, og som han nu har tilbudt Frankerige for samme Summe; men den franske Regiering vil kun betale den gamle Pagt, eller 18000 Pesos, derfor. Til denne Sag bliver afgjort, er det, at Deyen har forbudt Udførselen af sit La rige Kornoplag til Frankerige, som man i dette Land har anholdt om at maatte bevilges. – Deyen af Algier, eller nok rigtigere Beyen af Tunis, forærede ifior Princessen af Wallis en Dolk; med denne paa Siden lod hun sig see paa Theatret i Wien ved hendes sidste Besøg i denne tad, hvor ogsaa hendes Betientere, som vare klædte paa Tyrkisk, tildrog sig almindelig Opmærsomhed. Jmedens det paa den ene Side hedder, at hun vil til Sommer reise til Persien, saa er erklæres det paa den anden fra England for at være sikkert, at hun har givet Ordre til at sætte sit Pallads i Kensington istand til sin Modtagelse. J England hersker forresten et Øiebliks Stilhed; Gjæringerne kues eller slumre, og Forventningerne ere spændte paa Parlamentets nye Virksomhed, som man siger at standses ved Lord Castlereaghs Upasselighed. – Desto virksommere har den nordamerikanske Congres været: den 3die Marts, paa hvilken Dag det 14de Congresmøde blev sluttet, og Maddison sidste Gang fungerede som Præsident, blev der arbeidet til ud paa Natten; henimod 100 Bills bleve expederede, og nogle af stor Vigtighed; blandt andre om Distriktet Missisippis Ophøielse til en egen Stat, om Betalingen af National=Gielden og Vedligeholdelsen af de foreenede Staters neutrale Forhold, o. s. v. Maddison blev først færdig med Underskrifterne Kl. 11 om Aftenen; Byen Washingtons Jndvaanere have voteret ham en Tak addresse. Den 4de Marts tiltraadte den nye Præsident, Hr. Monroe, sin Post. (Han har tjent under den store Washington, mistede et Been i Krigen og var i 1793 Gesandt i England og derpaa i Frankerige.) Han aflagde sin Eed i Overdommerens Hænder; hvilken Handling blev forkyndet ved Kanonernes Løsning. Da han med sin Gemalinde havde begivet sig hjem fra Congressalen, saa gjorde Senatorerne og Repræsentanterne, Cheferne for Departementerne, og de udenlandske Ministre, ham deres Opvartning, ligesom ogsaa til den aftrædende Præsident. Hr. Monroe holdt ved sin Tiltrædelse en udførlig Tale, som er bleven læst i Amerika med stor Velbehag, og hvis væsentlige Jndhold bestaaer i følgende: Han aabnede den med at bevidne hvormeget han paaskiønnede den Tillid, som hans Medborgere havde udviist imod ham, og hvor levende han følte de Forpligtelser, som derved vare ham paalagte. Han erklærede derpaa, at han vilde efterfølge sine Forgiængeres Exempel, og skildre de Grundsætninger, som han vilde have for Øie ved sin Statsforvaltning, og hvortil et Overblik af Aarsagerne til Statens nærværende lykkelige Forfatning bedst vilde lede ham. Fra denne Dag af at regne vare nu 40 Aar hengangne siden Revolutionens Begyndelse, og 28 siden Constitutionens Jndsættelse; og i denne Tidspunkt havde Staten tiltaget bestandigt i indvortes Styrke og Flor, og Jndvaanernes Friehed havde stedse været ubeskaaret; og i denne lange Tid har ikke een Dødsstraf fundet Sted for Landsforræderie. J de langvarige Krige, som ødelagte Europa, og hvori Frie staterne ogsaa bleve indviklede, er deres Styrke og Folkets Tapperhed og Patriotismus, et frit Folks naturlige Egenskaber, lagt tydeligen for Dagen.