Aalborg Stiftstidende, 1828-11-05
Jmedens det forberedtes og for en stor Deel var realiseret, indtil spanske og russiske Dæmninger satte sig derimod, gaves der hist og her En og Anden, som i Fremtidens Skjød øinede dets Tilintetgjørelse, og er ter, som kunne lykønske sig, naar ingen udvortes Hindringer hæmme Regjeringens stadige Bestræbelser for Folkets Held, saa kan følgende Stykke, som giver Anledning til Sammenligninger, med hvorledes det engang var, ikke læses uden Jnteresse. Det er uddraget af: Memoires over Ludvig Bonnopartes Hof og over Holland. "Deraf, at man seer en Mand sidde stole i et glimrende Vareoplag, hvor han befaler de ansatte Commis og har sit Navn med pralende Jndskrivt staaende paa Forsiden af sit Handelshuus, deraf tør man endnu paa ingen Maade slutte, at han er den virkelige Eiermand af dette Establissement. Det vilde være en synderlig Vildfarelse at troe, at han drog al Fordeel af Salget, thi ofte tilhører den bedste Deel en eller anden rig Manufakturist, som udbreder sine Vare, ved at anlægge Contoirer i forskjellige Lande, hvor man indvexler Forbrugernes Penge i od hans Fabriks Producter. "Den franske og udenlandske Handel tæller et betydeligt Antal af disse store Manufacturister, som tilstaae en Provision af 15 til 20 Procent til dem, som paatage sig, under eget Navn at sælge de i deres Manufacturer forarbeidede Varer, under den udtrykkelige Betingelse, udelukkende at sælge disse. Mange Kjøbmænd ere ogsaa kun efter Formen Eiere og vide ret godt, at deres Rolle er indskrænket til punktlig at fuldbyrde Befalinger fra det mægtige Huus, som beskytter dem, saalænge de ikke forsøge at blande deres egen personlige Jnteresse i deres Herres. Naar man har indseet, hvor meget Trykkende der maa ligge i denne tvungne Stilling for en Mand, som seer Muelighed for sig at kunne gjøre en betydelig Gevinst, og dog er nødt til at give Slip paa den, at Frygt for at krænke de Forpligtelser, som binde ham, er det da ikke tilladt, at beklage den Konge, som er besjælet af det Ønske at lægge Grundvolden til et Folks Velstand og Lykke, og som uophørlig beiler til dets Kjærlighed men ængstes, hvergang han holder Grundsætninger eller paatager sig Ansvarligheder for Acter, som ikke ere i Overeensstemmelse med den Politik, der hyldes af det Overhoved, som har sat ham paa Thronen; dette var Kongen af Hollands Stilling. Napoleon var den store Manufacturist. Han saae i sine Brødre kun Commis-Konger (eller meget mere kronede Commis) som han forflyttede fra Neapel til Spanien, fra et italiensk Hertugdømme til Westphalen, alt som det stemmede med det store Riges "Jnteresse, for hvilken han ikke allene opoffrede andre Folkeslags Liv og Lykke, men ogsaa oven i Kjøbet endnu det, som kunde blive tilovers af Agtelse for en Konges Characteer og Titel.""Har den kronede Consul retfærdiggjort sin Usurpation af Friheden ved sit sjeldne Genie og Mod, saa var Tilfældet ikke det samme med de Medlemmer af hans langt fra at disse enten kunde eller turde beherske deres Undersaatter i Nationernes Aand og Characteer, modtoge de meget mere fra Tuilleriernes Cabinet de Jnstructioner, efter hvilke de maatte regjere spanske, tydske, italienske og hollandske Folkeslag paa fransk Viis og Maade. For at føie sig efter dens Villie, som havde bebyrdet ham med en Krone, maatte Joseph bekjæmre de religiense Fordomme hos Mennesker, som vare vante til ikkun at bøie sig for Jnquisitorer og Munke, ikkun at indrømme disse Magt og Ære, som næst efter en Tyrefægtning ikke kjendte noget skjønnere end en Procession af Ulykkelige, bedækkede med San Benito, som vandrede til en Auto da fd. Omendskiønt man maa indrømme Napoleon en dyb Kundskab i Regjerings kunsten, saa er det dog meget tvivlsomt, om han 10 Aar igjennem vilde have siddet i Fred paa den Throne, som han skjænkede sin Broder Joseph. Det var langt mindre vanskeligt at aabne Kirkerne paa nye i Frankrige end at lukke Klostrene i Spanien og Frygten i Frankrige for at see Antallet af Præster formeret, var langt mindre end Ængsteligheden i Spanien for at see Antallet af Tiggermunke formindsket. Joseph kunde vel have et Hof i Madrid, hans Hoffolk kunde vel danne et Partie omkring ham, men en Konge, som ikke har Fleertallet af sit Folk for sig, er ikkun at betragte som Hoved for en Faction, som man ved den første den bedste Leilighed støder fra Thronen, uden at Historien kan bebreide det seirende Partie at have gjort sig skyldig i noget egentligt Oprør. "Forsynet med Jnstructioner, som ikke vare i nogen bedre Harmonie med Hollændernes Aand og Caracteer, ankom Ludvig til Holland. Overalt, hvorhen Napoleon havde ført sine seierrige Vaaben, blev det paalagt de Overvundne som første Lov at afbryde alle Handelsforbindelser med England. Det var hans stadige Formaal at trænge dette flittige Folk tilbage paa dets Øe og da han ikke med Fordeel kunde kjæmpe mod dets imponerende Marine, saa vilde han afskjære det al Forbindelse med Jordklodens andre Nationer og, saa at sige, qvæle det under Vægten af dets Manufactur producter. "Det var netop til et af Europas ivrigste Handelsfolk at Ludvig skulde bringe Forbud imod at kjøbe og sælge den Nations Vare, som dengang frembragte det Meste og det Bedste. Den franske Jndustrie, som bar saa herlige Spirer i sit Skjød, kunde ikke trives, saalænge Conscriptioner og vilkaarlige Forbud herskede; den behøvede Mønsteere for at kunne overtræffe sine Mestere, men Regjeringen lod de Arbeider borttage og opbrænde, ved hvilke Fabrikanten havde kunnet komme efter Gangen i de industrielle Konster, for at bringe det til mueligste Fuldkommenhed i dem.""Ludvig Napoleon, som sikkert ikke besad det Omfang og den Dybsindighed i de politiske Anskuelser, at han, uagtet han var Connetable af Frankrig, dog ved sin helligste Pligt var forbunden til, for sit Folks Jnteresse at forglemme, at han ikke var sine Undersaatters Landsmand; var han Prinds af det store Rige, vilde han dog først og fremmest være Hollændernes Konge og afskedigede strax efter sit Jndtog i sine Staters Hovedstad, den franske Garde, for kun at have bataviske Soldater om sin kongelige Person. (Fortsættes.)