Berlingske Tidende, 1836-05-20
Committeens Referent, Viinhandler Hansen, maatte, i Henseende til det af ham fremsatte Forslag, henlede Forsamlingens Opmærksomhed paa, at den Jndtægt, som formedelst de omhandlede Lastepenge tilflød Finantserne, vedblev at være den samme, men vilde kun, istedetfor at den nu erholdes som en Afgift paa Skibsfarten, indflyde ved det foreslaaede Tillæg til Jndførselstolden, og det med en saa ringe Størrelse, at en forøget Fristelse til Jndsmugling neppe derved kunde tænkes, og han formeente at det ikke kunde være nogen Tvivl, underkastet, at disse Lastepenge, ligesom denne Afgift i Almindelighed, dog i sidste Jnstants kom til at hvile paa Varerne. Han maatte derhos gjøre opmærksom paa, at naar Laste pengene bortfaldt, maa det, formedelst Concurrencen i Fragthandelen, antages, at Frax terne ville i samme Forhold blive lavere, og Varerne ville saaledes ved den lidet forhøiede Jndførselstold ingenlunde fordyres, eller paa denne Maade nogen Besværlighed for Vare omsætningen opstaae. Den af ham foreslaaede Forandring var et almindeligt Ønske hos den kjøbenhavnske Handelstand, og det vilde vist være den kongelige Tilforordnede bekjendt, at Grosserer-Committeen eller enkelte. af dens Medlemmer ved flere Leiligheder havde andraget paa, om ikke den samme, dog en lignende Omregulering af Lastepengene. Han vilde gjerne indrømme Vicepræsidenten, at naar Talen var om at ophæve Lastepengene, burde man først tænke paa denne Lettelse for den indenlandske Skibsfart, men om en saadan Ophævelse kunde her ikke blive noget Spørgsmaal, saalænge Finantserne ikke paa anden Maade kunde indemniseres for denne Jndtægt, og han skulde derfor heller ikke have fremsat sit Forslag dersom det havde havt nogen formindsket Jndtægt til Følge, men dette var ingenlunde Tilfælde. At omlægge Lastepengene for udgaaende Skibe paa Varerne, vilde derimod ikke være tilraadeligt, thi da vilde de fremkomme som en Udførselstold, der maatte ansees for at være ligesaa trykkende. At Lastepengene er en Afgift paa Skibsfartens Fortjeneste, kunde han ikke indrømme, thi ved den stedfindende, Concurrence rette Fragterne sig efter de Omkostninger, som hvile paa Skibsfarten og stige. eller falde, eftersom disse Omkostninger ere høiere eller lavere. Grev Holstein yttrede: At farten kan blive saa blomstrende som ligt, kan ei andet end være et Ønske, thi dette har Jnteresse for Enhver Hindring derfor maa følgelig ønsker ryddet af Veien, og da Skat i Almindelighed og Lastepenge i Særdeleshed ere en saadan Hindring, maae de ønskes ophævede eller lettede, forsaavidt Omstændighederne tillade det. Foruden at han i denne Henseenmaatte henholde sig til, hvad der af Committeens Referent var bragt i Forslag troede han ogsaa at finde et Middel i Tillægsfold paa alle Varer som landvoert indføres. Forsaavidt Tolden skulde blive for høi, hvis den lagdes paa alle Varer, formeente han dog, at det vilde være ubetænkeligt at lægge den paa Luxusartikler, men da det maatte ansees for at være vigtigt at begunstige Skibsfarten ved Lettelse i Lastepengene, meente han, at der under enhver Omstændighed maatte gjøres et Skridt i denne Henseende, og skulde derfor, efter at have hørt de forskjellige i Forsamlingen yttrede Meninger, tillade sig forsaavidt den af Committeens Referent fremsatte Jndstilling ei blev antagen, at stille det Amendement :at alle Lastepengene, med den Foran som Committeen har foreslaaet, dring nedsættes for alle ind- og udgaaende Skibe til det Halve af det i Tarifen, ansatte Beløb, og at denne Jndtægt dækkes ved et Tillæg af 4 pCt. paa al Jndførselstold.