Berlingske Tidende, 1813-04-26
Berlin, den 17de April. Fra Generalfeltmarschal Fyrst Kutusow Smolenskys Hovedqvarteer ere første og andet Hefte af Dagbogen over Krigsforetagenderne indløbne hertil. Vi uddrage deraf følgende: Medens de russiske Vaaben kiæmpede ved Elben, omvandt de, ifølge en Beretning fra Generallieutenant Rtischtscheff, sig med Laurbær ved det caspiske Hav. Chanen i Talischinsk, Mir Mustapha, havde i 20 Aar under Ruslands Beskyttelse været vor Keiser hengiven Perserne benyttede den Vaabenstilstand, der formedelst Fredsunderhandlingerne var bleven aftalt, og faldt, 10,000 Mand i Tallet, ind i Chanens Land, ødelagte Alt med Jld og Sværd, forjoge Mir Mustapha, ødelagte hans Hovedstad Lenkoran i Bund og Grund, i og anlagde paa det caspiske Havs Bredder en ny Fæstning Lenkoran, efter alle den europæiske befæstningskunstes Regler. General Rtischtscheff lod fremfor Alt den tapre Søcapitain af første Rang Wesselago trænge de omstrøifende Fiender tilbage til deres nye Fæstning, og gav derpaa Generallieutenant Kotliarewsky Ordre, at erobre Fæstningen. Den Beordrede brød op fra Karabago den 17de (29de) December 1812 med 1500 Mand Fodfolk, 470 Kosakker og 6 Kanoner, i meget slet Veir, giennem den store Slange ørken, som mangler Veie, Vand, Træ, befriede paa sit Tog 3000 karabagiske Familier (hvilken Nation Perserne for nogle Aar siden havde løsrevet fra Russerne), og sendte dem til Karabago. J det talischinske Gebet forlod den forsagte Fiende sin velanlagte, stærke Fæstning Orkewan, hvori man fandt to Kanoner samt en Mængde Ammunition, Krudt, Bly og Patroner. Oberstlieutenant Uschakomsatte efter den flygtende Fiende og dræbte 300 Mand. Fæstningen Lenkoran selv, som var det egentlige Formaal for Toger, forsvaredes af 5000 Mand udvalgte Tropper. Den blev bombarderet fra 26de til 31te December af Russerne, efterat Commandanten, Sardir Sadisch Chan, havde nægtet at capitulere. Da nu General Kotliarewsky erfarede at Abba Mirsa, Babachanens Søn, rykkede frem fra Tauris med en stor Hær for at undsætte Fæstningen, besluttede han at løbe Storm. Dette skeete Natten mellem 31te December og 1ste Januar. Stormen varede over 3 Timer; da disse vare forløbne faldt den haardnakket forsvarede Fæstning tilfode for den russiske Monark. Paa vor Side dræbtes 16 Officerer og 300 Soldater; 500 saaredes. Den tapre Oberstlieutenant Uschakow er desvære blandt de Dræbte. General Kotliarewsky selv blev let saaret. Fiendernes Tab er derimod utrolig stort. Sadir Sadisk Chan med 10 andre Chaner og 2500 Mand ere blevne. Den øvrige Deel af Besætningen tog Flugten, forfulgtes med Kartetsker, og dreves ud i det caspiske Hav, hvor alle druknede; thi Seierherrernes Forbitrelse tillod ikke at tage nogen fangen. Perserne havde holdt denne Fæstning for uovervindelig. J opsnappede Breve fra Abbas Mirsa til Commandanten hedte det: som endog hele Bierge af Tropper beleire Dig, saa forsvar Dig til sidste Blodsdraabe, thi Lenkoran er Nøglen til Hiertet af Persien. Ved denne Erobring er det talischinske Gebet bleven renset for Fienderne og igien underkastet sin retmæssige Behersker. Abbas Mirsa trak sig tilbage til Tauris, da han hørte at han kom for sildig. General Kotliarewsky lod Søcapitain Wesselago blive tilbage i Fæstningen, og førte sine Laurbær til Karabago. Trophæerne ere to Faner af to aldeles tilintetgjorte Batailloner Sarbater, 8 Kanoner af engelsk Fabrique, og Sadisch Chanens Commandostav. Et Krudt magasin, en Mængde Ammunition og Proviant gjordes til Bytte. Hine Trophæer (undtagen Kanonerne) og endnu to andre Faner, som General Kotliarewsky havde erobret ved sin første Seier over de regelmæssige persiske Tropper paa hiin Side af Araxes, oversendtes til Keiseren af General Reischtscheff.