Aalborg Stiftstidende, 1833-12-28
Den betydelige Udrustning af Krigskibe, fra 106 indtil 50 Kanoner, som finder Sted i de forskjellige Havne, har foranlediget de offentlige Blade til at drøfte med Varme den brittiske Stats Forhold til Rusland. Times, som ansees for den offentlige Menings Organ, udtrykker sig saaledes Ruslands og Frankrigs Rustninger i deres Søhavne har allerede længe tiltrukket sig de europæiske Landes politiske Jagttageres Opmærksomhed. Den franske Regjering har i de sydlige Havne sat et anseligt Antal Krigskibe, som skal bemandes med 20 til 30000 Soldater, i seilklar Stand, for, som det hedder, at angribe Provindsen Constantine Africa, som tilhørte den forrige Regent af Algier - Rusland har i det sorte Hav, neppe 3 Dagreiser fra Constantinopel, en Flode paa ikke mindre end 22 til 24 Linieskibe, Kunde da Nogen undre sig over, om Ludvig Philip iled med at sikkre sig for ethvert Tilfælde, eller om Englandeler hans billige Frygt for Ruslands nu saa ganske aabenbare Hensigter. At England veed at skattere Frankrigs Anskuelser af denne vigtige Gienstand synes at fremlyse af en Kjendsgierning, som alle vore Aviser berette, at nemlig Admiralitetet har givet befaling til ufortøvet at sætte flere Linieskibe og Fregatter i Havnene Plymouth, Portsmouth og Charam i Beredskab til hastig Afbenyttelse. 8 Linieskibe og 4 til 5 Fregatter skulde med Victor, og to Andre, som allerede ligge equiperede i Portsmouth, udgjøre en Flotille paa 15216 Seilere, hvilke forenede med den Escadre, som allerede er stationeret i Archipel, danne en Flode paa 1621 Linieskibe. - Dersom England længere ligegyldig vilde se paa Ruslands Fremskridt i dets skadelige Planer imod det tyrkiske Herredømmes glindsende Ruiner, vilde derved Nationalæren krænkes, den brittiske Handels Sikkerhed opofres, den frie Seilads paa Middelhavet ophøre og en Forbrydelse begaaes mod det europæiske Contingents Uafhængighed og Rolighed. Herpaa følge Glædesyttringer over den ubrødelige Samdrægtighed, som forhaabentlig vil binde Englands og Frankrigs politiske Forholdsregler imod Rusland, for at forhindre sammes Suprematie over det østlige Europa, paa det nøieste til hinanden. Paafaldende ansees det, at Courier, der maaske kunde betragtes som Regjeringens Organ, taler i en ganske anden Tone. I dens Artikel desangaaende hedder det. Vi frygte og hade Ruslands Herredomme saa meget som Nogen i England. Vi vide, at dets Politiks Grundsætninger i det sidste Aarhundrede kun støttede sig paa dets Bestræbelse efter hat udbrede sit Herredømme til alle Sider. Hist stræber det at udvide sig langs Østersøen og her langs det sorte Hav snart har det udsendt sine Hære indtil Persiens fjerne Hovedstad, snart plantet sine Faner paa Finlands Granitkliprer, endelig grebet efter det Kongerige, som støder lige til Tyskland; nu pønser det paa, omsider at udføre en længe udruget Plan og at gjøre Constantinopel til Hovedstad for et af sine Kongeriger. Apaatvivlelig er den russiske Regjering, besjælet af Erobringsyge, men dette maa for en stor Deel tilskrives dens særegne Stilling, og desuden bliver dette Haug ogsaa forstørret ved Landets egen uforholdsmæssig store Magt og Nabostaternes Svaghed. Regieringen har i den sidste Tid ikke stridt mod nogen Magt om Landes Besiddelse, som var den nogenledes voxen. Det ottomanniske Riges suceslive Forfald har befriet den for sin eneste Rival. Dette Riges Opløsning har Rusland, om det ellers kan tilskrive sig samme, dog altid kun indirecte, ved sine Armeer og Diplomater bevirket. Grækenland og Ægypten blev med de europæiske Magters Samtykke, ja endog Hielp, adskilte fra samme. Det synker sammen ved sin egen Svaghed. Ved Sværdet blev dets Herredømme grundlagt; er ingen Erobrer længere der, som kan føre Sværdet, saa er ogsaa dets Magt forbi. Tyrkiet bliver sine egne Vasallers Bytte, og Rusland tænker formodentlig at erholde en Deel af dette Bytte. Nu er da Spørgsmaalet, som Nationen med roligt Overlæg har at besvare: om denne Ruslands Forøgelse af Magt, hvor meget den end kunde forurolige andre Stater, giver en skjellig Grund til Krig. Efter saadan Indledning kan man ikke være i Tvivl om, at jo Courier besvarer det opkastede Spørgsmaal benægtende. I Argumenteringen for sin Menings Rigtighed paaberaaber den sig, at den Stats Tilvært i Magt og Velstand, for saa vidt den paa retlig Viis deraf er kommen i Besiddelse, i og for sig ningsil fang, Skræmnimisse. ingen unde kan med Rette anføres som Grund til Fredsbrud. Nordamerica, hvis industrielle og commercielle Flodaglig tiltager og som har opført sin Vælde paa en lang solidere Grund end Rusland, maatte ellers fremfor sidst nævnte Stat blive en Gjenstand for Englands fjendtlig Angreb. Dernæst omtales Revolutionen i Polen, der vakt en saa almindelig Deeltagelse i hele Europa, at det, hvi ikke særdeles Hensyn til Europas Tilstand havde sat sig der imod, vilde have været det rette Moment for England at erklære sig mod Rusland. Nu, mener Courier, vilde Nationerne kiin lidet ændse en Kamp, som kun afgjorde, om den grussiske, Den eller Halvmganen skulde herske over Constantinopels Mure. Til Slutning efterføres den rigtigste Grund imod Krigen, nemlig: National-Gjælden og de for Folket trykkende Paalæg, hiin vilde foranledige. hun da mange and i en Forkan forslag, hans mand Dette Riges fande Tilstand skildres heelt forskjelligt i Paeises offentlige Blade. Journak des Debats har en lang Artikel, hvori paa det heftigste ivres mod dem, der lade sig nøie med den Orden og Rolighed, som hensigtsmæssige Politi Foranstaltninger have bevirket. Den søger at henvende Egoisternes og de Forblindedes Opmærksomhed paa den vigtigste Betingelse for Nationens Lykke, den moralske Orden i Statsselskabet, men hvor, hedder det, er den at finde hvor en Lov, en Statsmagt, som blev respecteret? Maaskee Chartet, ingenlunde, thi det bliver nu anseet som en afgjort Sag, at det med Undtagelse af Kongen og Ministrene ikke binder Nogen. Skal det da, med hine Undtagelser, ikke engang forpligte dem, som have svoret det Troskab: "To Deputerede have stillet sig i Spidsen for en republicansk Forening, og desuagtet ville de i hele Frankrig, Paasyn tage Plads paa de Bænke, som kun den Monarkienaflagte Troskabseed anviser dem. Frankrig er for nærværende Tid et Land, hvor Enhver retter sig efter de Love, som han finder for godt selv at paalægge sig. Man har sin individuelle Cultus og Charte, og sin Privat=Regjering, Vet har Chartet af 1830 nogle Tilhængere, men som indskrænke sig til at taale det. Jkke bedre end Chartet gaaer det Kongen. Hvo der har Øine til at see og Øren til at høre med, maa vel indsee at Kongen ikke nyder andet Privilegium, end fortrinsviis at blive forhaanet, fornærmet og bagtalt. Ham opstiller man i Carricatur paa alle Gaden hiørner. J Vender skildter man ham som len Atheist og Trontøver, i Paris som en Jesuit Han skal gjenoprette Bastillen og vil drukne i Blod i Julii Folkets Stolthed, Kort han er Almeenhedens Fiende." Det siger, det malet at udbeder man i Prosa og Vets, i Carricaturer, og daer kommet saa vidt med hans Uforkrænkelighed, at manske med mindre Sikkerhed, for Straf kan krænke enhver af osse ham." (Her afbryder National, som stedse er parat til at sige Rona Philipingsfranske Compimenter, med den vidende Bemærkning: Men skulde det i saa Faldmikkelværk bedie for ham og forods, om han havde den Godhedse at sætte sig i privat Stand, og narag har sine Skindag in 2 Efter nu at have vist hvorlunde Magstemmen un rig ikke staaer paa en fastere Fod end Chartet og Kongemagten, hedder det mendeligt Hvorder Hielp at finde Moralsk Orden maatræde i Stedet for den herskende Rygliggesløshed. Bi maa være enige, man bringe vore smaaligge Lidenskaber og private Interessen til Tanshed, fordoble vor Ærefrygt for Kongen, Chartet og Øvrigheden, og vel vogte los for at fryde hos ved Nedrivelsen af den Muur, som beskytter os Alle." - Disse Decemationer, som i selve Journalens Artiket mange i flere ere tilføiede, have givet Anledning til at benævneledet hele en Capucines=Prædiken, den som Modstykke har i Isumande Paris, et Maleri uden Skygge. Dette hedder det Priselige Erfaringer ere gjorte som ligge for Alles Øine. Intet kan herefter afholde KamPrene fra Drøftelsen af de dem overladte vigtige LovalidkastVore National-Repræsentanter skulle i Fremtiden ikke forstyrres af deres Forsamlings=Salg omringende, Tumultuanters slarmende Skrig; ikke ville de see sig nødsagede til at aabekompe Lidenskab med Lidenskab og at udvikler i al sin Kraft, Kjør ligheden til Orden imod den anarkiske Tøileslasheds Angreb, er heller vil den seenderes Følelsers Tilskyndelsessat en beklagelig Collision med høiere af Statens Sikkerhed forlangte Hensyn. Hiner imponerende Debatters Tid, hvi Udfald kunde ængste for hele Europas, Skjæbne, er forbi, Hine stormende Forhandlinger, hvori skulde afgiøres om Revolutionen maatte overlades til sit naturlige Lob, eller og fuld Vaabenrustning, iøvrigt berøvet al ordentligen ledning : styrte sig over Europas øvrige Nationer, komme ikke mere tilbage. Oplysning er Resultatet af hine heftige Menings kampe, hvoraf er opstaaet et System, som har hiulpet Revlutionen til en definitiv Fred med Europa og med sig selv. Saaledes fryde vore Kamre sig over den uskatteerlige Fordeel, at see deres Virksomhed og Freden sikkrede, Factionerne. modløse, Pressens Declamationer og Overdrivelser ved, Misbrug gjorte uskadelige, og endelige Folket selv paa enhver Viis og ved hver Leilighed at lægge for Dagen, sit oprigtige Forsæt, at ville, i Forbindelse med den almindelige Frihed, opretholde den ikke mindre nødvendige Ordenes 3000 Senere har dog dette Blad maattet nerkjenden efter, at have gjentaget sine vante Ros=Tiraden over Frankrigs nærværende høist lyksalige Tilstand, at der finder nogen moralst Uorden Sted, mentsom ikke kan ansees for at være af stor Betydenhed. me, Hvor stor giøvrigt, hedder det Regjeringens Tillid til Landets Rolighed, end er at vilde endog ikke deraf lade sig afholde fra, at træffe saadanne Forholdsregler, mod Factionsstorme, som Forsigtighed byder. 10 Annam. Hunne Blandede Eftersyn samme en Fra Paris meldes, den 18de Dennes, at Fyrst TallerPrandvirkeligner afreist til London. Otte Dage tidligere skal han ikke have vidstinat han saa snart skulde afreise. Frasit Landsædener han bleven kaldet tilbage, for at gaae Kon ven tilhaande i nogle diplomatiske Forviklinger, hvori han varngeraadet med sit Conseile Dag kom det paa Bane, at gjende ham til Congressen i Vien, men denne Mission skal han have afslaaet. Hans pludselige Afreise skal hidrøre fra Lord Palmerstons Ønske, som Lorda Granville har meddeel ham, og hvilket giønderpaa ud, at see ham snarest mulig vende tilbage til London, for igjen at tage fat paa de hollandskebelgiske Sagers Bearbeidningen Hermed stemme ogsaa hvad der skrives fra Haag 2 Dagen senere, at mader talet igjen om en usædvanlig Birksomhed i Departementet for den udenlandske Anliggender, som følge af den Hensigt, at give den Befuldmægtigede ved London-Confer renten atter nye Instructioner. eet Stadens Kenzingen og Omegn idet Badenske har den 10de og 11te Decbrinlidt meget af Floders Oversvømmelse Egnen imellem Furtangen og Ferenbach, et af den høieste Punkter i Schwarzvald, skal have lignet en Sø. Fløder Dreisam er stegen saa høit som ikkelimange Aar har være Tilfældet. Saa frygteliggend Skylregnen skal have været saa antages det dog, at denne Flodernes pludselige Stigen, og deraf fulgte Oversvømmelse paa saa høit liggende Steder, have en anden Aarsag, og at være en følge af underjordiske Vande, et Særsyn, Beboerne i den Egn have oplevet i Aaret 1822.