Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-02-18
J South hames har man fulgt Middelveien, for at undgaae de forhen nævnte Ubehageligheder. De lægge deres Æbler i Bunker paa en fri Plads i en Hauge, hvor de ved Hielp af den frie Luft og mindre Bortdunstning komme til den ønskte Modenhed, hvorved Tabet af Saft er ubetydeligt og Frugten bliver aldeles fri for ram Smag; og skjønt nogle Æbler raadne, selv ved denne Behandlingsmaade, er deres Tal meget ringe og de ere alligevel brugelige. Naar man vil følge den i Dovenshire brugelige Methode, maa lagttages: 1. At alle de forskjellige Sorter Æbler, der Tid efter anden ere faldne fra Træerne, samles og lægges i en Bunke for sig selv, og efterat de saaledes have ligget i ti Dage, laves Cider deraf. 2. Saadanne Æbler, der tages af Træet, have allerede faaet en Grad af Modenhed, og lægges ligeledes for sig selv i en Tid af 14 Dage. 3. De sidste haarde Frugter, som maa blive siddende paa Træet indtil man befrygter Frostens Nærmelse, lægges i en særskilt Bunke, hvor de blive liggende en Maaned eller sex Uger, hvorved deres aft, uagtet Frost, Regn a., vil faae en Modenhed, som vil forberede dem til en passende Gjæring og som de ikke vilde have faaet ved at blive siddende Det er at paa Træerne, formedelst Kulden. mærke, at jo modnere og mørere Frugterne ere, naar Landets Frembringelser paa bedste Maade, som kunde træde i deres Sted. Vore Ribs, Soelbær og Stikkelsbær afgive gode velsmagende Vine, der ei give de udenlandske meget efter, naar de rigtigen behandles og tilbørligen laves, efter Patrioten Grev Ahlefeldt Laurvig og Fleres Exempel. Jndsenderen har i de 3 sidste Aar tillavet Vine af disse Bær. Ved deres Velsmag have de saaledes anbefalet sig, de samles i Bunker, desto kortere Tid maa de blive liggende, jo rammere, umodnere og haardere de derimod ere, desto længere maa de blive liggen- Disse Hobe sættes paa en jevn og aaben Plads i en Hauge, uden at man behover at bedække dem mod Regn, Dug eller hvad der ellers kunde møde, medens Æblerne staae der; det er ligegyldigt enten de indsamles og presses i vaadt eller tort Veir. Man kunde indvende, at de, medens de laae sammen i Bunken, have trukket megen Fugtighed i sig, saavel fra Luften som fra Jorden, men herpaa kan svares, at dette ikke kan have anden Virkning, end at de ville blive noget vandede, hvilket er Frugten naturligt, men som befordrer Gjæringen og fordriver alle heterogene fugtige Partikler. Derpaa mases Æblerne, og det Pressede kommes i et stort Kar med en aaben Tude, som kan rumme saa meget der kan laves paa eengang. Skjønt man har været vant til at lade de preffede Æbler blive nogle Timer i Karret, saa er denne Fremgangsmaade ingenlunde at anbefale; thi dersom Frugterne ikke komme modne af Træet eller paa andre Maader modnes, saa ville de pressede Æbler faae en ram Smag af Skindet, som aldrig vil skilles derfra; og naar Æblerne have været vel modne ville de, ved at blive for længe i Karret, faae en Skarphed, som ofte er ledsaget af Mangel paa Spiritus og Pirrelighed, ja ofte blive de endog sure eller komme til at see ud som Valle; hvilket altsammen hidrører af Gjæringens Hede, som næsten altid ocblikkelig paafølger, naar de ligge; Æblerne maa derfor kun blive saalænge i Karret, til der er nok for een Presning eller til alle ere blevne gjorte til en Kage, og pressede samme Dag de ere mase I Encyclopædie Britanica findes en kobber stukken Afbildning saavel af den Mølle, hvori de sorterede Æbler i afdeelte Rum mases, og den Presse, hvorved Saften udpresses af dem tilligemed det Kar, hvori den løber, for at gjæres.