Politivennen, 1806-01-01
Forslag til Gældsfangers Udløsning. Uden at torde vove sig til at bestemme om den Grundsætning i Lovgivningen, i dette og andre Lande, er fuldkommen stemmende med Retfærdigheds Ligevægt, at den, der ikke kan betale en skyldig og paakjendt Gæld, kan af Kreditor berøves sin Frihed, hvorved ikke allene Staten taber en Arbejder, men dennes Familie sin Forsørger, vover Jndsenderen blot at gjøre følgende Forslag til saadanne Ulykkeliges Udløsning. 1) J den Tid, da der gives offentlige Forlystelser i Jægersborg Dyrehave, skulde hver Person, som vilde besøge disse, betale ved Jndgangen 2 Sk., og desuden, hvis han var ridende, 1 Sk. for Hesten, og hver Vogn desuden ligeledes 1 Sk. for hver Hest. ForKudsken maatte betales, som for en anden Person. 2) Til at imodtage disse Penge maatte ved hver Jndgang ansættes en tro Mand, der ikke anderledes, end i en laaset Sparebøsse maatte modtage Pengene. 3) En Vagt af 2 til 4 Mand maatte ligeledes ansættes, til Værn for Jndsamleren og Kassen. Hver Morgen maatte Jndsamlerne til en ansat Opsynshaver afgive deres Jndsamlede imod Kvittering. 5) Jndsamleren skulde ingen anden Lønning have, end en bestemt Prosent af det Jndsamlede. 6) De, som lave Bolig inde i Dyrehaven, maatte forud forsynes med Fritegn, som de ved Portene maatte forevise. 7) Al Fart igjennem Dyrehaven af udenfor samme Boende maatte paa denne Tid betales som ovenmældte. 8) Af de saaledes indsamlede Penge, som efter løseligt Overslag vilde opløbe til netto 6-800 Rdlr., skulde oprettes en Udløsnings Fond for Gældsarrestanter, under en Kommission af erkjendte redelige og formuende Borgere; som frivillig og uden Betaling vilde bestyre samme, og til rette Tid erlægge Rede derfor, saaledes som Kongen det anordnede Jhenseende til Fondens Anvendelse maatte følgende kunne tjene til Regel. a) Efter hver Dyrehauge-Tids Udløb skulde af Fondet udløses saa mange Fanger, som tilstrakte, dog saaledes, at den Arrestant, som skyldede mindst, stedse først Udfriedes. b) Den, som anden Gang for Gæld var indsat, skulde ikke udleses, for alle vare udleste, som sad der for første Gang, ligeledes den, som tredie Gang var indsat, ikke for alle vare udløste, som sad der for anden Gang, og saa fremdeles. c) De som vare indsatte for Gæld til Vertshusholdere, Billardholdere, Traktører og alleslags Udskænkere, skulde aldeles ikke udløses, forinden der ikke var nogen for anden Gæld indsat Arrestant at udløse. d) Skulde det indtræffe, som vel var muligt, især hvis Fonden tiltrak sig Gaver fra veldædige Borgere, at der blev Penge tilovers i Kassen, da skulde disse hensættes, med Kongens allerhøjeste Tilladelse, i hans Kasse til Frugtbringelse, for stedse at kunne deraf hæves til det ommældte Brug. Dog skulde Udløsning aldrig skee, uden til den bestemte Tid, for at ingen, stolende paa Fondets Hielp, forsætlig skulde lade sig hæfte for Gæld; til hvilken Ende den Bestemmelse vel kunde lægges til de foregaaende, at ingen var skikket til Udløsning, uden i det mindste at have siddet en vis Tid, f. Ex. 8Uger. Da Jndsenderen troer, at dette Forslag er baade retfærdigt og menneskekjærligt, da det ikke falder nogen til kjendelig Byrde, men sigter til at skaffe Kreditorer Erstatning, til at aftørre mangen uskyldig Kinds Taarer, og til at gjengive Staden endel arbejdsdulige, ellers tabte Borgere; saa ventes det underdanigst, at det til næstkommende Dyrehauge Tid maatte vorde iverksat, og med dette Haab tilegnes det herved det kongelige danske Kansellies ædle og virksomme Mænd.