Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-01-09
Vi behøve ikke at kjende de olympiske Lege, for i enhver stor Stad at finde det samme Billede paa vort Liv, og uddrage deraf den dybe Sands, der ligger i hiin store Vises Ord. Betragter manet Øieblik vort Kjøbenhavn, som tæller 100,000 Jndvaanere, saa moder man her samme Optrin. Mange tusinde leve her blot for at tilfredsstille deres Nysgierrighed, og troe, at Forsynet kun har sat dem paa denne Jord, for at læse Aviser og høre Klubnyheder. Mange hige kun efter at høre andres Domme om deres Dyder, om deres Rigdomme, om deres Herligheder, og troe, at Mennesket kun er skabt for at indaande Smigrens giftige Røgelse og for bestandig at sole sig i Guldets komme Glands. Jo meere offentlig Opmærksomhed disse Menneskeer kunne tiltrække sig, des lykkeligere drømme de sig. Hvis det ikke stred mod Anstændigheden lode de sig indfatte i Guld fra Top til Taa, for at kunne tilraabe hele Verden; saadan en Mand er jeg. - Andre, hvis Tal er Legio, synes kun at være komne her, for at tilfredsstille deres Vindesyge, det vil sige, for at sammensamle Dynger af et Metal, der gjør faa lykkelige og saare mange ulykkelige. De troe, at Verden vilde forgaae, om der ikke var Specier, Obligationer og Guld til. Staterne kunne gaae under, Troner sammenstyrte, hele Slægter uddøe, og tusinde Omvæltninger foregaae i de physiske og moralske Verdener, disse Pengemænd blive rolige ved deres Pult. Naar kun Solen skinner der bekymre de sig lidet om, hvor stærkt det stormer, tordner og lyner udenfor. Men den største Deel Mennesker synes at ansee det for deres Hovedbestemmelse, at forsøde deres kjedsommelige Liv, som de ikke vide at gjøre andet Brug af, end at anvende det til sandselig Nydelse. Tiden er den Plage, aand, der forfølger dem overalt. Som Silkeormen arbeide de uafladeligen paa deres egen Grav og al deres Stræben gaaer kun ud paa at dræbe Tiden, det er med andre Ord, Livet. Faa ere her rolige Jagttagere af det Gode og Onde, faa fortjene altsaa Navn af Philosopher. - Man maa derfor heller ikke undre sig over, at, af Mangel paa sande Philosopher, det Onde i Verden kan trives saa frodigen og det Gode derimod som oftest qvæles i Fødselen. Enhver Stat er en Tumleplads for olympiske Lege, hvor enhver har nok at bestille med sig selv, en Kirsten Piils Kilde, hvorGøglerie og Abespil ligesaavel bortdrager Vrimlens Opmærksomhed fra de Laster, der bedrives i og bag Teltene, som fra den Tavle, hvor man saa bønlig opfordrer den til at betænke i sin Glæde den Syge og Sengeliggende. - Men hvor meget end Philosophien miskjendes blandt Menneskene, er den dog den Guddomsdatter, der staaer os bi naar alt andet forsager os; den Trøstens Engel, der lægger vore Saar, naar hvert andet Middel er forgjeves. J ingen Tidsalder har Philosophien desuden været nyttigere og nødvendigere end i den nærværende, hvor enhver, ligesom i et Skibbrud, tænker først paa sig selv, og hvor man veed at sætte tusinde Sminker paa enhver Last. - Held de Faa, der ere rolige Jagttagere af det Gode og Onde, og af deres Jagttagelser vide at uddrage velgjørende Lærdomme for sig selv og andre J det mindste skal Forfatteren af disse Betragtninger ansee Navnet Philosoph for en Hæderstitel, værdig at hige efter. Han skal være stolt af, naar man kan sige om ham, "at ligesom Sokrates bragte Philosophien ned fra Himlen, saaledes har han bragt den ud af Lønkamre og Bibliotheker, Skoler og Collegier, for at boe i Klubber og Assembleer, ved Thebordet og i Caffehusene."