Norske Intelligenssedler, 1766-02-26
Følgende er indsendt. Maa jeg tage mig den Frihed at spørge: Hvorav kommer det at sidste Jntelligenz-Seddel kun bestoed i et Qvart-Blad, Har De i Sinde at continuere med dette? eller er det skeet av Mangel paa Materie at fylde Bladet op, Jeg har troet det sidste og billigste. Jeg forsikkrer min Herre, at jeg er en Liebhaber av disse Sedler og vilde nødig see sammes Undergang, hvilken dog uomgiængelig vilde følge, dersom intet andet end Bekiendtgiørelser der fandtes. Jeg nægter ikke, at samme er nyttige for mange; jeg læser dem og undertiden, men jeg maa sige Dem: jeg er Ungkarl, følgelig behøver jeg ikke mange Gaarde eller Hauger o. s. v. til Kiøbs at see, men læser dem allerne for en liden Moroe i mit eenlige Kammer, og hertil er det øvrige Rum nok for mig, naar samme findes med Lærdomme, Fabler, Satyrer, eller andet opfyldt; men for Bekiendtgiørelserne allerne holder jeg dem ikke. Har nu Feylen bestaaet i Mangel af fornøden Materie, velan, min Herre, jeg vil give Dem et godt Raad, om De vil antage det: Begiær af alle, som læse disse Blade, hvilket uden Tvivl skeer av mange begge Slags Kiøn) at enhver af dem sender hvert Fierding- eller i det mindste Halvt Aar en Avhandling ind til disse Sedlers Fremgang. Hvert Menneske har sine Jndfald, følgelig vilde der forefalde adskillige Materier. De vil maaskee lee af mit Forslag, og giøre den Jndvending, at mange af dem som læse samme, ikke engang kand skrive, langt mindre digte eller forfatte noget. Jeg tilstaaer Dem det gierne; men der findes en stoer Deel, som selv kunde giøre det; andre kunde dittere deres Jndfald og lade det skrive. Det smukke Kiøn vilde udenTvivl indsende Dem deres Beyleres Breve, hvorav de Lærde kunde siden forfatte heele Comoedier. Med faae Ord, jeg holder for at der vilde blive indsendt mange pudserlige Stykker, som vist nok fik Bifald. Og sæt: at undertiden noget enfoldigt, men dog uskyldigt, løb imellem; saa har jeg seet, at Eenfoldige, som har læst noget, som de ofte ikke have forstaaet, har leet over det; det kunde jo hende sig at en Klog ogsaa maatte lee ved at læse en Eenfoldigs Jndfald, hvorved begge vexelviis bleve fornøyede. Jeg for min Deel vil læse disse Blade, og om jeg ikkun fandt hvert halve Aar et Stykke som behagede mig, vilde jeg være tilfreds. Og at jeg selv ikke skal blive til Skamme, saa lover jeg at indsende i det mindste hvert Fierding-Aar noget, eller maaskee oftere, da jeg veed, at hvad man selv giør, ogsaa best behager. Vil nu hver Læser følge denne Underviisning, saa forsikkres, at Bladene bliver behagelige baade for dem selv og andre, og de, min Herre, skal aldrig fattes meer Materie, eller have Aarsag at udgive enkelte Qvart-Blade. Raadgiveren. P. S. Hr. Schwach. Antager De mit Raad, saa skal næste Uge noget af mig blive indsendt. Svar paa Foregaaende. Mangel paa Materie er slet ikke Aarsagen. En ærlig Mand holder sit Løvte. Og saafremt jeg ikke længere vilde, som før, forsyne disse Blade, saa frasagde jeg mig dem dog forhen offentlig Sidste Jntelligenz-Seddel var allerede færdig i den sædvanlige Form, og dog kunde man ikke levere den Gang meer end et Qvart Blad. Om dette Blad ellers ikke har samme Skjebne som det forrige, saa faaer Læserne til Vederlag denne Gang et heelt Ark, for vist vil jeg ikke forsikkre det. Det foreslagne Raad, er ellers meget godt; jeg har tit nok forgiæves søgt at opmuntre Publikum til at tage Deel i dette Arbeide. Hr. Raadgiveren behage kun derfore at indsende sit Arbeide. Jeg vil ønske ham til Lykke med at blive Forfatter; det er dog en kildrende Fornøyelse ved at see sine Tanker paa Prent. Opsyns-Manden.