Berlingske Tidende, 1835-10-13
Jndenlandske Efterretninger. Svendborg. – Afvigte Løverdag, den 3die, October var en ligesaa høitidelig, som sørgelig Dag for vort Samfund, da den hæderlige og almeenelskede Olding Vice-Admiral Risbrick stedtes til sit Hvilested. Kl. 12 begyndte Sørgetoget i følgende Orden: Først bares de af Sørgehuset til Kirken skienkede Lys, omvundne med Sørgeflor og Egeløv, hvorpaa Sørgemusikken fulgte. Dernæst fulgte de tvende Marschaller med Marschalstave: Dhrr. Premierlieutenant Raffenberg og Secondlieutenant Sommer af Søetaten, som under deres tilfældige Ophold her paa Reisen til Kjøbenhavn, foranlediget ved Modvind, ansaae det for en kjær Pligt at bidrage til at hædre den gamle Søkriger. Umiddelbar efter dem og foran Kisten bleve paa en rød Fløielspude den Afdødes Ordener: Commandeurkorset af Danebroge, Dannebrogsmændenes Sølvkors, samt Hædersmedaillen fra 2den April, baarne af den herværende Jndrolleringschef, Hr. Capitain Linde, Ridder af Danebroge og Danebrogsmand. Kisten, hvorpaa laae den Afdødes Kaarde, blev baaren af tolv Skippere, som frivilligen havde tilbudt sig og ønskede derved at lægge deres Agtelse for den Bortgangne for Dagen; den var endvidere omgiven af tolv Sømænd, med vaiende Flag, som ligeledes frivilligen havde givet Møde. Umiddelbar efter Kisten fulgte Dhrr. Vagtskibschefen i Beltet, Capitain Ellbrecht, samt den herværende Toldinspecteur, CapitainLieutenant Dichmann, Ridder af Danebroge og Danebrogsmand, som bærer Etatens Uniform; den var saaledes nærmest omgivet af Kongelige Søofficerer, Coffardi-Capitainer og Matroser. Der næst fulgte det talrige uindbudne Følge, hvor ikke alene faaes Byens samtlige Embedsmænd og en stor Deel af Borgerne, saavel af Handels- som Haandværkstanden, men ogsaa foruden det nærliggende Baronies Besidder og flere Geistlige fra Landet, Honoratiores fjernere fra, saasom: Hr. Amtmand, Ridder Sporon, Commandanten i Nyborg Fæstning, Hr. Kammerherre Lützen, Commandeur af Danebroge og Danebrogsmand, samt Toldinspecteur, Hr. Commandeur=Capitain, Ridder Wilde, hvoraf de tvende Sidste ligeledes bare Hædersmedaillen fra 2den April. Under Sørgemusik og Minutskud begav Liigskaren sig til St. Nicolai Kirke, hvor Liget, under dæmpet Præludium fra Orgelet, førtes ind og nedsattes i Hovedgangen foran Alteret. Efterat en Psalme af Choret var afsjungen, fremtraadte Menighedens Sognepræst og skildrede den Afdødes sjeldne Værd som Kriger og Menneske, samt hvad Samfundet i flere Henseender havde tabt ved den elskede Oldings Bortgang. Den dybe veemodige Stilhed, som herskede i den talrige Forsamling, den overraskende Overeenskomst mellem en stor Deel af de tilstedeværende Damer: at være iførte Sørgedragt, samt mangen en Taare, som vilkaarligen randt ved Erindringen om den sjeldne Ædling, vidnede noksom om, hvor hædret og elsket han var iblandt os. Efter Talen blev atter en Psalme afsjungen og derpaa førtes Liget i samme Orden ud af Kirken, og blev fremdeles under Sørgemusik og Minutskud henbragt til Assistentskirkegaarden, hvor det nedlagdes ved Siden af den Afdødes for syv Aar siden hensovede Hustrue, hvis Hvilested var rigt smykket med Blomster, dem hun i Livet pleiede saa trolig. Her bragde Enhver dybtbevæget den kjære Olding sit sidste Levvel den ædle Risbricks Minde, vil altid bevares og velsignes iblandt os!