Viborger Samler, 1848-07-18
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Sporene af de sidste skjebnesvangre Begivenheder, skrives fra Paris under 10de Juli, lade sig ikke let udslette. To Partier staae fjendtligsindede imod hinanden – Ledru-Lamartine imod Marrast-Cavaignac. Flere hidtil ikke med Beslag lagte Journaler ere undertrykte, saaledes til Ex. Prudhons Representant du peuple. De Fangnes Antal er voxet til 14,000 Md. Fremmede ile med at forlade Paris, man frygter for den nærmeste Fremtid; i de sidste Dage ere 12000 Passer, tagne paa Præfecturet. Enkelte Patrouiller og inspicerende Officierer snigmyrdes. – Under saadanne Forhold er der ei at tænke paa nærforestaaende Raadslagninger om Constitutionen. Det Bureau, hvori Thiers har Forsædet, har erklæret sig for en Præsident, hvis Functionstid, udstrækkes til 3 Aar. Loven om at det maa tillades enhver Franskmand, der har tilbagelagt sit 17de Aar, at træde i Militairtjenesten, er trods Krigscomiteens Erklæring, at en saadan Lov var i militairisk Henseende uhensigtsmæssig - antagen af Nationalforsamlingen. Loven forsvaredes kun fra det politiske Standpunct. Vor Hær, skrives fra Paris, democratiseres; thi nærmest ville Skarer af Arbeidere fra Nationalværkstederne ile til Fanerne. Ogsaa Cabet, det bekjendte Overhoved for den icariske Communismus, er iblandt de Uslinger, der sparke til den i Skarnet nedtraadte Lamartine. Cabet fremtræder midt under Beleiringstilstanden og udgiver sin Journal paa ny. Han er listig nok til ikke at angribe de Herskende; det er Lamartine han angriber - denne Lamartine, som nu angribes fra alle Sider, og som nu saa haardt maa bøde fordi han troede, at List og Vold ikke længere skulde triumphere. Cabet har skrevet en Pamphlet imod Lamartine, i denne siger han: "Nei, Hr. Lamartine, jeg har ikke conspireret siden den 24de Febr. J mit Jndre var jeg krænket og urolig over at see National komme til Statsroret, og jeg beklager det maaskee idag, at jeg ei har angrebet denne indflydelsesrige Journal. Men et saadant Angreb vilde have været regelmæssigt og offentligt ved Hielp af den offentlige Mening, og ikke ved en Sammensværgelse imod ham. Jeg havde Uret deri, at jeg saa længe havde en Rest af Tillid til Dem; men conspireret har jeg ikke. Hvad nu Tilliden angaaer, hvo kunde da vel troe, at De vilde føre saa slet Republikens Skib," Nationalforsamlingen har tilstaaet en aarlig Pension af 250 Fres, til alle de Mobilgardister, der have udmærket sig i Junikampen. – Undersøgelsen og Juni=Complottet skrider rask frem. Man vil have gjort vigtige Opdagelser. Sammenhænget imellem Begivenhederne i Juni og Ementen den 15de Mai skal være saa godt som beviist. Det skal fremdeles være oplyst, at de bag ved Masserne staaende Partier have frembragt det frygtelige Blodbad i Paris's Gader. Systematisk Ophidsen, forberedende Planer, Pengendtællinger og Udlevering af Vaaben hentyde derpaa. Det seirende Parties Beskyldninger vinde i Omfang; først gjaldt det Klubberne, derefter Ledru-Rollin og Lamartine. Men stedse bebude hyppige Tegn, der hentyde derpaa, at de foranførte Navne ikke ere de Skyldige, og at hverken Klubberne eller Communisterne eller Ruslands og Louis Philippes Penge, men netop Lamartines og Ledrus nu herskende Modstandere have bragt Opstanden til Udbrud. Disse Meddelelser ere tagne af en Kilde, der ingenlunde sympathiserer med det overvundne Parti -de saakaldte røde Republicanere; – det er en Correspondentartikel i Brüsseler-Independance, der først bringer disse Anklager og Beskyldninger. To parlementariske Klubber, hedder det i en Skrivelse fra Paris af 10de Juli, kun sammensatte af Repræsentanter, deele Forsamlingen i næsten to lige stærke Leire. Den første af disse Klubber, kaldet Club de la Rue de Poitiers, vil en constitutionnel Republik, der af denne iøvrigt kun skal have lidet mere end Navnet, med Thiers som Præsident og to Kamre. Denne Klub, fra hvilken alle reactionaire Forholdsregler, udgaae, staae under Gen. Baraguayd Hilliers Ledelse, og tæller Thiers, Odilon-Barrot og alle Medlemmerne af den dynastiske venstre Side til Medlemmer. Den anden Klub, kaldet Club du Palais National, vil den nordamericanske Republik med Cavaignac som Præsident; denne Klub ledes af Marrast. Med Undtagelse af Lamoriciere og Bedeau, er det nuværende Ministerium udgaaet af denne Klubs Rækker. Jmellem begge disse store Factioner staae omtrent 80 Medlemmer af den yderste venstre Side, af Bjergpartiet under Flocon, Caussidiere, Louis Blance, Lagrange og over 100 indifferente Medlemmer af Centrerne, der snart helde til den ene, snart til den anden Side.