Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-11-29
(Fortsættelse.) Paa samme Tid var Asien beboet af mægtige Nationer, hvis gamle Hæder er forglemt. Den menneskelige Fornuft havde hævet sig til Læren om Guds Eenhed, og til en opløftet Morals Grundsætninger. Præster, som vare dannede i Ægyptens Skoler, observerede Himlen i Chaldæa (er det sikkert?) Grundsandhederne i Astronomien og Geometrien vare opdagede, man havde opdaget det sande System for Universet (dette er urigtig); man tegnede geographiske Kort og tog sig for at maale Jordens Størrelse. Rige Byer bleve forskiønnede ved de physiske Konsters Genius, som betiente sig af Metaller, Farver og alle naturlige Substantser; Forbindelser fandt Sted imellem Orientens forskiellige Nationer og især imellem Jndiens, Persiens og Ægyptens; disse Forbindelser havde Religionen, Videnskaberne, Regieringsformen og Handelen til Formaal. (At Præsteklassen i det gamle Ægypten var i Besiddelse af store Kundskaber kan sees af at den Ægyptiske Viisdom prises i Bibelen, og af det gamle Grækenlands største Mænd, som Thales, Pythagoras, Solon, Plato o. s. v. tyede derhen for at lære. Allermeest vidne deres Mindemærker, derom.) Europa, som nu er saa civiliseret, savnede dengang Love og herskende Sædvaner; men Konsternes Lys begyndte at udbrede sig i Occidenten. De Etruskiske Stæder bleve anlagte; de Ægyptiske og Phoeniciske Kolonier gave Grækenland nye borgerlige Indretninger; Bygnings- og Billedhuggerkonsten, erholdt deres Grundsætninger og Modeller fra The den og Memphis og gjorde i Tidens Følge beundringsværdige Fremskridt. Religionen dannede sig af de hemmelighedsfulde og allerede forvirrede Elementer af den Ægyptiske Theologie, og efterat Historieskrivernes og Digternes Jndbildningskraft har forskiønnet disse hellige Gaader, saa har man dog ikke kunne opdage i dem nogen forstaaelig Mening (det kan man godt. Poesien, Menneskenes ældste Lærerinde, prisede i Grækenland Dyderne, Heltene og Guderne; Homers Aand oplyste Jonien og glimrede med en udødelig Glands. Han underviste Fyrsterne og Nationerne. Det Tidspunkt var nu kommet, da Ægypten ikke mere kunde modstaae de Nationer, som vare dets Rivaler, og hvis Magt var hurtigt voxet til; det maatte finde sig i at udenlandske Skikke bleve indførte i Landet og det renoncerede paa de Grundsætninger, som hidindtil havde lagt til Grund for Monarkiets Bestyrelse og overtroiske Vildfarelser, havde i en lang Tid forandret Religionen og Videnskaberne. Perserne, som vare talrigere og meere krigsvante, og havde erholdet militairisk Øvelse ved de store Revolutioner, giorde sig til Herrer over Landet omtrent 600 Aar førend den kristelige Tidsregning; Hovedstæderne bleve udplyndrede og opbrændte; de Kongelige Familier bleve bortførte i Fangenskab; man tilintetgjorde eller adspredte Litteraturens Annaler og Mindemærker. Ægypterne bestræbte sig forgiæves for at unddrage sig fra dette forhadte Herredømme, og disse frugtesløse Bestræbelser bragte deres Ulykke til den høieste Spidse. Rom lagde paa samme Tid Grunden til sin Storhed og giorde Forberedelserne til engang at erobre hele Verden; den havde laant Religion og Sæder af Etruskerne og Grækerne; de sidste forsvarede ærefuldt deres Uafhængighed imod utallige Armeer. De stode dengang i hyppige Forbindelser med Ægypten, og flere af dets Philosopher besøgte dette Land. Men de hentede blot derfra en ufuldkommen Underviisning, eftersom Religionen, Lovene og Videnskaberne vare næsten aldeles tilintetgjorteen ugrundet Formodning)