Københavns Adresseavis, 1765-08-28
Efter Begiering fremsat af P. B. G. Det giver ingen billig Fornøyelse, at mit for nogle Maaneder siden i disse Tidenders No. 15 udgivte Forslag endelig er værdiget et længe ventet Svar, da vi imidlertid har seet mange andre Besvarelser paa Spørsmaal, maaske af ringere Vigtighed. Dog er det mig ikke ubekiendt, at Forslaget strax har fundet nogle Kyndiges Bifald, men at de have indeholdt deres Betænkning, dertil maae de nok have havt Aarsager, som jeg ingen Ret har til at efterforske. Besvarelsen, som i sidste Ro. 88 af en Ubekiendt, dog uden Tvivl Lærd, Kiender af sligt er indført, opmuntter mig, ja forbinder mig efter Løfte til at bekiendtgiøre mine Tanker paa en nøiagtigere og udførligere Maade om den foreslagne lærde Correspondence. Enhver, som har seet sig noget om i den lærde Historie, veed nok, hvor stor Priis der i samme pleyer at sættes paa lærde Mænds Brevvexlinger, der gjerne angaaer noget, som hører til Videnskabernes Forfremmelse. Man har kun at eftersee, foruden andre Steder, den berømte Morhosii Polyhist. Lib. L. Cap. 23. 24. 25, hvormed kand sammenlignes Heumanni Conspectur Reip. Literar. Cap. VII. §. X Kl; Det var allene at ønske, om nogen vilde give os et Udtog af de best udsøgte Spørsmaal og Besvarelser, som mestendeels i en Blanding af mange uvedkommende og unyttige Ting forekomme i de Lærdes Breve. Et Anslag, som ved denne Leylighed fremsettes, Men jeg veed ikke, om denne her foreslagne Correspondende kand i nogen Maade raade Bod paa denne Mangel, eller dog bane Vey til at afhielpe dem i Fremtiden. J det mindste kand ingen, der ikke er gandske ligegyldig ved Lærdoms og Videnskabers Fremvext iblandt os, nægte saadan en Indretning sin Nytte. Det kommer kuns an paa at iværk sette den saaledes, at den forønskede Nytte kand opaaaes. Man har vel ikke Aarsag at vente, som den ubenævnte Hr. V. i sit Svar melder, ey heller synes det mig billigt at fordre af vore Academiske Lærere at de skulde træde sammen i det Sælskab, som til den Ende maatte oprettes. Deres idelige Forretninger vilde ey give dem megen Tid tilovers dertil. De udgiøre deenden selv saadant et Sælskab, hvor det samme som her forlanges og sigtes til burde ved mundtlig Underviisning søges og indhentes hos enhver efter sin Videnskab; Men Fordelen, som i saa Maade kunde nydes af de nærværende, er derimod gandske betaget at mange fraværende, skiøndt ofte nok saa lærvillige Videnskabers Dyrkere, og altsaa var mit Ønske endda langt fra at opfyldes. Vel var det ønskeligt, om en eller anden Lærer af Profession kunde vende nogen Tid til at være Medlem af forbemeldte Sælskab, dog jeg tør ikke fordre det, men i Mangel deraf vilde jeg ønske, at de samtlig paatog sig Direction og Opsigt med Sælskabets Forhold, og den udgivende Samlings Indretning. Her bliver da Spørsmaalet: Hvor tager maa Lemmerne fra til saadant et Sælskab? Hvo skal paatage sig dette Værk og udføre det til Publici Fornøyelse? Det er uden Tvivl den Skrupel der hos nogle har gjordt dette Patriotiske Sælskab til en Chimære, ret ligesom vore forrige lærde Sælskaber havde havt Mangel paa duelige Lemmer, eller at vore Danske Lærde ikke besadde den Jndsigt og Kiækhed, at de selv, uden først at oppeble fremmede forgiengeres Anviisning, kunde paafinde, iværksette og udføre en Indretning, som vi med Ære maatte i Fremtiden overlade vore Naboer til Efterfølgelse, eller hvormed vi i det mindste kunde aftvinge dem den Tilstaaelse, at vi og af os selv uden Forskrift havde begyndt noget Got. Men en patriotisk Jver har afdraget mig fra at besvare Spørsmaalet: Hvo der skal legge Haand paa Værket, Jeg svarer da kortelig: De som finde sig i Stand dertil, det er, de som har Tid, Beqvemhed, Lyst og Stadighed ey allene til at begynde, men og til at vedblive saadant Foretagen, de Det følger af sig selv, at Sælskabet bør bestaae af saadanne Lemmer, der ere i Stand til at skiønne om de vigtigste Videnskaber, hvortil jeg fornemmelig henregner Theologie og Philosophie i alle dens Dele, Historien saavel Kirkens som den Verdslige og den Lærde, Stats=Videnskaben, Lovkyndigheden, Naturlæren og Medicinen, Mathemat qven, Philologien, og hvad meere der under disse sædvanligen befattes. Jngen kand være Agevel bevandret i alle disse Videnskaber; derfor maae enhver i sær af Medlemmerne vise sin Tieneste i den Deel, hvori han besidder meest Stykke, saa at deres Antal blev omtrænt fastsadt efter foranførte Videnskaber. Heraf sees da, at, naar man undtager dem, der ere Lærere af Profession, kand saadan Jndsigt ikke være bundet til nogen vis Stand eller Embede, men maae søges iblandt studerede og lærde Folk i Almindelighed; Dog vilde jeg gierne, foruden den blotte Lærdom have nogle fornødne Egenskaber samlede hos dette Sælskabs Lemmer. De maae da samtlig besidde en alvorlig Høyagtelse for Religionen og gode Sæder tillige med en billig Foragt for al den Vittighed, som sigter til at fornærme nogen af begge disse, en skarp Bedømmelses Kraft til at adskille det Grundige og Nyttige fra Haarkløverie og unyttige Spidsfindigheder en sund og forbedret Smag for tillige at agte paa det smukke og sirlige i Skrivemaaden og Sagernes Fremsettelse, saa vidt andre Omstændigheder det vilde tillade, da dette sidste ikke her burde egentlig være Hovedsagen. Og endelig synes mig fornødent, deels at de ikke vare for meget bebyrdede med andre Forretninger, deels at de forud besadde nogen Anseelse af Alder, Lærdom og Opførsel, for ikke at være underkastede spodske Critiqver. (Mere skal følge.)