Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-01-12
Afrika. Saaledes som Amerika er forbeholdet Humaniteten og bestemt til at udbrede og modtage Culturen, saaledes er Afrika bestemt til et Opholdsted for den Deel af Menneskeslægten, som skal være meest fjernet fra Humaniteten og staae den dyriske Verden nærmest. Afrika besidder i sine frugtbare Jordstrøg en overordentlig Produktionskraft, men som kun synes at være beregnet for collossale Dyre- og Planteformer; (ligesom hele Kloden var i Forverdenens Periode og for Menneskelivets Fylde, for dets Extensitet, (Talrighed) men ikke for dets Jntensitet (indvortes Fuldkommenhed). Afrikas Frugtbarhed er vanskelig at beregne; thi det indre Afrika er ubekiendt. J de enkelte vandrige Egne er den vistnok meget stor, men i det hele maae dets Frugtbarhed endnu anslaaes lavere end Assens; thi det er et af Solen forbrændt Land og Ørkeners Hiem sted. - Et Exempel paa hvor stor Produktionskraften i de frugtbare Egne af Afrika kan være læses i det Engelske Missionsmagazin for Aaret 1822. Den 6te August, hedder det, blev nogle Stiklinge af en Viinstok udplantede i et frit liggende Jordsmon. Fire Dage derefter vare de i uld Vært. Den 21de August, altsaa 15 Dage efterat de vare plantede, lode allerede Viindrue blomster sig see. Den 25de August kunde man paa en af dens Stiklinge allerede tælle 7 Druer, og dens Grene vare blevne 6 Tommer lange. Hele Nordkysten af Afrika norden for Ørkenen Sara langs med Middelhavet indtil Bugten, ved Sidra er høist frugtbar; man har mere deret Europæisk end et Afrikansk Clima; disse Lande udgjøre det saakaldte Barbarie. Nillandene og især Deelta ere berømte for deres Frugtbarhed, og have fra Fortiden af været et Forraadskammer for Europa. Cap Landet har større Strækninger af øde Karro Ørkener end af frugtbart Land. Vrimmelen af Mennesker i Negerlandene, som ere Slavehandelens uudtømmelige Kilder vidne om Afrikas Frugtbarhed i dets indvendige og for Europæerne utilgiængelige Lande. Den lærde Zimmermann har i Almanach der Reisebeschreibungen 1802 Pag. 183 til 85 anstillet følgende Betraglinger over Afrikas Frugtbarhed og Produktionskraft. Naturens Produktionsevne yttrer sig under den lodrette Fone ikke allene ved sin Overflødighed af organiserede Væsener, men ogsaa ved Mængden af Kæmpeformer blandt Planter og Dyr. Afrika er i dette Stykke Naturens Yndlings=Land og hverken det rige Ostindien eller selv Sydamerika, endskiøndt beliggende under et tropisk Himmelstrøg kunne i det hele taget maale sig med Afrika uden at bringe i Anslag at Afrika ernærer 5 Gange saamange Qvadrupeder som Aften og 3 Gange saamange som hele Amerika (Beregningen er dog vel neppe sikker; thi hvor mange Aber har man ikke opdaget i Amerika siden Zimmermann skrev). Saaledes har ogsaa Afrika de største Dyrarter; har det endog Elephanten og Rhinoceros tilfælleds med Asien, saa har det derimod allene Nilhesteen, den monstrøse Giraffe, og deraf Sandsynligen to Arter, og de største Antiloper og Aber forud for Asien. Ligeledes en større Art Søekoe, som synes at være forskiellig fra den Asiatiske Lamantin; ogsaa er Kæmpen blandt Fuglene Strudsen, som med to Mennesker paa Ryggen kan løbe om kap med den hurtigste Hest, eiendommelig for Afrika. Ligeledes taler Adanson om en Ørn i Senegal, hvis Rede er over 1 1/2 Alen dyb (Men herimod maae giøres mange Jndvendinger. Den ceylonske Elephant overgaaer den Afrikanske i Størrelse, og den Bengalske Tiger er større end den Afrikanske Panther eller Leopard. Den største Bogslange findes ligeledes paa Ceylon. Amerikas store Katte og Aber ere vistnok ikke saa store som Afrikas; men Amerika har ogsaa sin Tapir, sin frygtelige Biørn, sin Bisamoxa og blandt Fuglene sin Condor. Dyrenes Størrelse kan desuden ikke allene forklares af Jordbundens Frugtbarhed, men er tillige grundet i Skaberens oprindelige Jndretning af Naturen; man ville allene erindre sig at det store Dyr Kammelen lever i Arkenerne, Rensdyret i Lapland, Bisamoxen i det nordligste Amerika og den hvide Biørn i Grønland. De største Søe dyr vise sig i de koldeste Have.) Planteriget tilbyder næsten endnu en større Rigdom paa overordentlige Gienstande. Vegetationsdriften i Skovene er saa overordentlig stærk, at vi Europæere neppe kunde giøre os en Forestilling derom. Adan son var Vidne til de Ødelæggelser, som en uhyre Sværm af Græshopper anrettede ved Senegal. Sværmen var saa stor, at den paa en klar Dag formørkede Solen som en tyk Skye; den svævede 120 til 180 Fod over Jorden, og de Græshopper som nedlode sig paa den indtoge et Rum af flere Lieues. Alt Græs, alle Frugter, alle Blade, selv Knopperne og den finere Bark, ja selv det tørre Straae hvormed Negernes Hytter ere bedækkede, arsvandt aldeles i kort Tid. Men hvor stor blev ikke min Forbauselse, siger han, da jeg fire Dage derefter saae disse samme Træer saaledes at prange med nye Blade, som de slet ikke havde lidt noget. Dette kunde man ogsaa kun forvente under dette Clima, og af en Jordbund, som efter Jserts Forsikkring giver Negeren. sin Udsæd hundredefoldigt tilbage og som efter Adanson næsten frembringer uden Cultur Papa jer Carica papaya) Acaju (Elephantluustræe) Cujover, Ananas mange Arter Peber, Jngefær, tilligemed Oranger- og Citrontræer af 25 Fods Høide og 1 1/2 Fods Tykkelse. (Men en saadan prodigiøs Frugtbarhed paa Jorden findes overalt hvor Omstændighederne begunstige den. Man tænke allene paa Marsklandene i Europa. Kun en saadan Jordbund formaaer at frembringe de uhyre Træmasser hvoraf Baobab er det største (hvor urigtigt dette Raisonnement er beviser den uhyre Høide af Skovtræerne i Nyezeeland.) Australien. De fortsatte Opdagelser lærer mere og meere at Nyeholland har en ganske anden indvendig beskaffenhed lend dets øde Kyster, udvise. Nyeligen ere ved Svanefloden inde i Landet de frugtbareste Egne fundne; Van DiemensLand er ligeledes et frugtbart Land i de indvortes Egne. Nyezeeland erholder stedse et bedre, Omdømme jo meere man lærer at kiende det; Nye Jrland er et færdeles frugtbart Land. Nye Guinea og de tilstødende Lande røbe den ypperste Plantevært.