Ribe Stifts Adresseaviser, 1833-03-08
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Moniteuren af 26de Febr. indeholder følgende mærkelige Nyhed: Fredagen d. 22de Febr. har Hertuginden af Berry tilstillet Gouverneuren i Citadellet Blaye, Gen. Bugeand, den Erklæring, at hun, tvungen af Omstændighederne og de af Regjeringen anordnede Forholdsregler, troede at være sig og sine Børn skyldig at tilkiendegive, at hun under sit Ophold i Jtalien hemmelig har giftet sig. Denne Erklæring er af Gen. Bugeaud indsendt til Minister Præsidenten og strax bleven nedlagt det franske Cancellie-Archiv. Regjeringen har meddeelt alle fremmede Diplomater denne Nyhed, og Conferentser skulle i denne Anledning allerede have fundet, Sted. - Nu have Pariserne faaet travelt. At Hertuginden er i velsignede Omstændigheder og derved er bleven nødt til at afgive en saadan Erklæring, derom tvivler naturligviis Jngen; men om hendes foregivne Giftermaal tvivler man desto mere, ja ikke engang Diplomaterne ville fæste Lid dertil. Der siges, at hun har betegnet sin hemmelige Gemal med Navnet, "Prinds af de tre Stierner"; men denne Prinds er en mystisk Person, som man forgjeves har søgt efter i alle Statscalendere og Slægtregistre. Saameget har man da udregnet, at denne foregivne Gemal maa have været med paa hendes Reiser; thi siden d. 1ste Mai 1832 har hun flakket omkring i Frankerig. Man udtømmer sig derfor i Gjetninger; snart nævner man den Ene, snart den Anden af Hertugindens Ledsager; ja selv Forræderen Deutz er iblandt dem, som ophøies til denne Ære, og man vil da finde Grunden til hans Fortædet i Jversyge. De carlistiske Blade ere, som man kan tænke, en Deel forlegne ved denne Historie. De søge rigtignok at vække Tvivl om Erklæringens Ægthed; men i Forudfølelse af, at dette ikke længe vil hjælpe dem, sige de eenstemmig: "Vi have ikke forfægtet denne eller hiin Personligheds Sag; men vi have forfægtet et Princip, Omstændigheder, som angaae en Person, vedkomme os derfor ikke. Saavidt enige, afvige de dog fra hinanden i de Conseqventser, de deraf uddrage; thi medens Gazetten endnu synes at anerkjende den høie Fange, som Regentinde, lader det, som om Qvotidienne vil have Regentskabet i Heurik d. 5tes Navn overført paa Hertugen af Angouleme. De ministerielle Blad iagttage fuldkommen Taushed, som det synes, efter høiere Ordre. Oppositionsblade ansee Sagen selv for at være uden Betydenhed, da "det kan være Nationen høist ligegyldig, om nu Hertugen af Augouleme, eller hvem ellers, skal have Regentskabet in partihus, insidelium"; men derimod holde de det for vigtigt at give Agt paa, hvorledes Regjeringen ved denne Leilighed har forholdt sig, og de ere da enige i at dadle, at Hertugindens Declaration er nedlagt i Cancellie-Archivet. De see heri den samme Feil, som man begik ved at nedlægge Carl d. 10des Frasigelsesact i Archivet; thi sige de, ligesom den nuværende RegjæringsRetmæssighed var ganske uafhængig af hiin Frasigelse. saaledes er og Hertugindens Uret og Jntetheden af hendes Fordringer Noget som er klart nok, uden hiin Erklæring, af hvilken man derfor ikke skulde have gjort saameget Væsen. National, som er ondskabs fuldere end de andre Blade, mener, at Kongen har truffet denne Foranstaltning, for at hans legitimeRet, til Regentskabet i det Mindste, ikke skal kunne lade sig bestride. "Saa er han da nu paa een Gang", lægger den til, "Frankerigs Regent for Henrik d. 5te, ifølge Legitimitetens Princip (thi Hertuginden har forspildt sin Ret til at føre Regentskabet), og Frankerigs Konge, ifølge Nationens Villie." Det hedder, at Hertuginden allerede i Begyndelsen af sit Fangenskab havde aabenbaret sig for den daværende Gouverneur i Blaye, Oberst Chousserie; at denne havde lovet at drage et Slør over denne Hemmelighed; at Regjeringen var bleven underrettet derom, og at Chauserie derfor havde faaet Gen. Bugeand til Efurmand. Denne Foranstaltning finder man høist priselig; derimod dadler man meget, at Regjeringen, eftet Lægerne Orstlas og Auvittis Tilbagekomst, har fordulgt Sagens sande Beskaffenhed, og derved givet Anledning baade til Duellerne og til Fornyelsen af saadanne Rygter, som sigte Hertuginden ikke blot for Letfærdighed, men ogsaa for et høist forbrydersk Attentat, man gjetter nok hvilket. At Messager vil vide, at Carlisterne ere blevne enige om, at den forventede Lille, dersom det bliver en Søn, skal føre Titel af Hertug af Blaye, og at et andet Blad i samme Forudsætning, mener, at Hr. v. Chateaubriand nu herefter ikke kan sige: "Madam. Deres Søn er min Konge", uden at give Forklaring over, hvilken han mener - dette hører med til de franske Vittigheder i denne Anledning. Kamrenes senere Forhandlinger frembyde ikke synderlig Jnteresse. Den 25de fremlagte GrevNArgout endelig Departementalloven i Pairskammeret. De Deputerede havde fat paa Finantsministerens Budget, som medtager over Halvdelen af det saakaldte ordentlige Budget, nemlig 505 Mill. af 966.