Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1799-02-11
At Odense Bye har et mod andre Steder af lige Størrelse forholdsmæssigt stort Antal svage og trængende Mennesker, er en sørgelig Sandhed, som Enhver kan overbevise sig om, der blot vil giennemvandre vore mange Smagstræder og sende et Øiekast ind i de lave og usle Vaaninger. Ogsaa gienlyder den Klage fra hver Kant i Provindsen, at de fleste af de - ofte ørkesløse og arbeidsføre - Tiggere, som, til Plage for det Almindelige, oversvømme Landet, have hiemme i Odense, ligesom man næsten hver Sommermorgen kan see slige Kompagnier strømme ud af Byens Porte, og siden deele sig i smaae Trupper, for at fortsætte deres Strøifetog til alle Sider. Om Aarsagen til dette skiændige Betlerie meest er Ladhed paa den ene, eller Mangel af Arbeide paa den anden Side, er tildeels vanskeligt at afgiøre, saa længe man baade hører klage over det første og sidste. En vilde gjerne fortiene noget til Livets Ophold, men mangler de fornødne Redskaber og Hielpemidler; en Anden er for svag til at kunne ernære sig ganske af sine Hænders Gierning, og maae derfor, af Mangel paa Bidrag, tye til den meere frugtbringende Bettelstav. Og til samme Tid klager man over Trang paa Arbeidere til Kanalen, til Veiarbeidet, til Skovning, Brændehugning, Fabriker, Spindeskoler a. a. Vel give Byens Jndvaanere ugentlige Bidrag, som af Fattig=Jnspektionen uddeles til de Fattige efter deres forskiellige Værdighed; men Hvo seer hvorledes denne Hielp af de Fattige selv anvendes, og hvortil den forbruges: Hvo veed, om der ikke findes Flere, som vare langt værdigere; men ere for undseelige til at modtage Noget som blot Almisse, det de gierne ved Arbeide vilde give et Slags Vederlag for Hvo seer, hvor ofte Bedrageren, Smigreren, Drukkenholten, Skiændegjæsten tære Velgiørenheds overflødige Frugter, medens Erkiendtlighed og Armod dybt i Støvet. Nedbøied ligge med brængstet Aand; Thi Døden her den Arme har berøvet En kierlig, hielpsom, aldrig lukket Haand! Dog, Rummet byder mig at fatte mig i Korthed; jeg vil altsaa for denne Gang blot giøre opmærksom paa Nødvendigheden af En Pleiekommission eller Fattig=Anstalti Odense. Af overstaaende er det klart, at Arbeide allene ikke er tilstrækkeligt til at afhielpe den Fattiges Elendighed; men at dertil ogsaa hører en passende Fordeeling af Arbeidet, Anførsel til og Opsyn ved samme, en tilskydende Understøttelse, for dem, som mangle Sinds eller Legems Kræfter, til at kunne leve af deres Arbeide allene, og Tvangsmidler mod dem, som ikke vilde bestille noget Men, hvorledes lod dette sig bedre udføre, end ved et Samfund af Borgere, som selv paatoge sig at af vexle med Bestyrelsen ved slige Jndretninger, til hvis Oprettelse de ganske uomgiængelig maatte sættes i Stand ved deres Medborgeres frivillige Bidrag. At leie en rummelig Stue i ethvert af Byens Qvarterer, hvor Unge og Gamle kunde forsamles for at spinde, karte a. mod en billig Betaling, vilde (naar de Sengeliggende da tillige bleve forsørgede) hæve megen Jammer. Enhver saadan Jndretning synes tung i sin Begyndel. se; men jeg har den faste Overbeviisning, at mit Vink vil tidlig eller sildig blive benyttet, og mine Medborgere kapper om at rydde alle Hindringer af Veien og række villig Haand, til saa priseligt et Værts Fremme. -