Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-10-03
Naar Minden og Lausen fremdeles søger at frigjøre dem for ikke at have forandret det dem af Kjerteminde Borgere medgivne Andragende eller dettes Mening, da maae vi atter henvise til deres egne Ord idet de sige: "At nu Stænderne i det indsendte Andragende haver modtaget noget heelt andet, end hvad der om samme Emne i en Raadhuusforsamling i Kjerteminde blev protocolleret, er ikke allene sandsynlig men det er ganske vist." Saa uddrager man letteligen heraf den simple og ligefremme Slutning, at havde de ikke forandret Andragendet, saa vilde der heller ikke have kommet noget ganske andet til Stænderne, idetmindste ikke fra Kjertemindes Borgere og omvendt, er der kommet noget ganske andet til Stænderne end det vores Andragende grundede sig paa, da maae de selvfølgeligen have forandret dette eller dettes Mening. Hvorvidt der i det forrige Jnserat har været skumlet, vil man overlade til Publicums Dom, og vil imidlertid lade Faderen træde frem til eget Forsvar. Undertegnet af 65 Borgere, i Kjerteminde. Her er jeg Fader er jeg i Ordets egentlige Forstand og en unaturlig Fader maatte jeg være om jeg vilde fornægte mit eget Afkom, men i den som Dhrr. Lausen, og Minden behager at udtrykke sig anonyme Libel eller med andre Ord ubenævnte Skamskrift er jeg kun Medmakker. 19 Aar er jeg Medlem af Byens occonomiske Bestyrelse uden at hidtil nogen Skygge er kastet paa mine Handlinger, skulde jeg nu efter i en saalang Aarrække at have nydt mine Medborgeres Agtelse og Tillid, have forseet mig i saa høi en Grad, at jeg skulde ansees uværdig til at sidde i Borgerraadet, da maae det være fordi jeg er Medhjelper, ikke i Hensigt at skumle, men kuns i, at lade de benævnte Personers Handlemaade i en for deres Medborgere saa vigtig Sag gaae frem i sit rette Lys, da samme en Tid lang har været tilsløret for os; eller skulde det være fordi jeg meget rigtig har underskrevet et Document, der blev mig sagt at være et aff samtlige Fyens Kjøbstæders eligerede Borgere forfattet Andragende til Stænderne betræffende almindelig Værnepligt; da skulde jeg tillade mig at bemærke, at jeg formedelst Sygdom ikke gav Møde i den Forhandling, hvor Lausen og Minden blev af Borgerne overdraget det Hverv paa Communens Vegne og i Egenskab af Borgerrepræsentantere, at give Møde paa Odense Raadhuus den 11 Juli d. A., for i Forening med de øvrige Kjøbstæders Borger repræsentantere, at fremstille deres Medborgeres Ønsker og Betingelser om almindelig Værnepligt, og jeg er altsaa ubekjendt med det ved Borgersamlingen paa Kjerteminde Raadhuus forfattede Andragende, forinden jeg nu i Lausens og Mindens Jnserat seer dette af disse udpeget og latterliggjort som et umotiveret eller ugrundet Skriptus; endvidere maae jeg tillade mig at bemærke: at Dagen paa hvilken en Fugleskydning skulde afholdes heri Byen, om Morgenen Kl. 8 da Selskabet var færdig til Udmarsch, kom et Jilbud fra Odense med et Andragende til Stænderne, dette skulde underskrives af de tilstedeværende Borgerrepræsentantere; Formanden, Saddelmager Lausen, lod tilsige til øieblikkelig at give Møde hos ham i et vigtigt Anliggende, og da jeg spurgte hvad der var paafærde, blev af Lausen og Minden svaret, at det var det paa Odense Raadhuus af samtlige Fyens Kjøbstæders Borgerrepræsentantere til Stænderne forfattede Andragende i Anledning af almindelig Værnepligt. Jeg, der ikke kunde ahne, at Documentet var forfattet af Mænd, der ikke handlede i Egenskab af Borgerrepræsentantere paa de forskjellige Communers Vegne, gjorde mig ingen Betænkning i at underskrive, isærdeleshed da der var Hastværk (Budet skulde med Documentet og 2 1/2 Time være i Nyborg); dog bemærkede Minden, at det vilde have moret mig at læsee det, da det var godt, men Omstændighederne tillod det ikke. Jeg kjender saaledes ligesaalidet af dette Documents Jndhold, som af Forhandlingen paa Kjerteminde Raadhuus. Har jeg altsaa feilet, da er det af Uvidenhed, og jeg tør derfor haabe en mildere Dom end den, der i Lausens og Mindens Jnserat er fældet over mig, og skulde jeg nogensinde tilsidesætte de Pligter jeg skylder mine Medborgere, da skulde jeg svare dem Dommen, jeg vilde da bryde Staven over mig selv og sige: jeg er uværdig til den Tillid de har skjænket mig, jeg har fortjent ikke at suspenderes, men infam casseres. Heller ikke vil jeg længer skjule mig under Anonymitetens Kaabe, men krybe frem af det obskure eller mørke Baghold, hvori jeg hidtil var stillet, og sige – her er jeg, rede til at forsvare mine Handlinger. M. Dragstedt.