Viborger Samler, 1795-08-17
Fortsættelse af No. 32. De Franskes Frihedsskrig er mageløs, formedelst dens Anledning, formedelst Maaden den føres paa, formedelst de talløse ikke Slagtninger, som mangen Bogskriver kalder dem, men vel blodige Oprin, formedelst den herskende Forvirring, formedelst de ubegribelig store politiske & militaire Synder, og formedelst de colossaliske Anstrængelser af en Nation, der stillede fleere Krigere i Feldten, end man siden erres Tider havde seet paa vor Planet. Ogsaa torde denne Krig maaskee blive den eneste formedelst sine Følger. Meere fordre man ikke. Her finder Beundringen sine Grændser, og kun en Uvidende, eller en forsætlig partisk Mand kan vove, at sammenligne denne Krig med den syvaarige. Hvad var denne sidstes Caracteristik, Hvad opvakte dengang koldblodige Philosophers Forundring? Hvad tvang lærde og med Historien fortroelige Mænd og dybe Tænkere af alle Nationer til Beundring det, som den uafhængig af Glimmer og af Følgen til alle Tiden fremavlede, og stede vil fremavle; som i hine syv udødelige Aar var Dagens Historie, men som man i de Franskes Frihedskrig slet ikke har seet. Dette overordentlige var: Store Følger af smaa Midler. Alle Beviser skulle her være overflødige; thi selv de Enfoldigste vide, at de Franskes store Følger ogsaa bleve bevirkede ved store, ved meget store Midler. Enhver kjender de franske Magthaveres Hielpekilder : alle optænkelige Drivefiedres Spænding til et Øjemærke; Enthusiamens Opvækkelse og Underholdelse; Reqvisitions=Decreterne, som kastede alle Krigsfornødenheder og en Million Recruter til Grændserne; de deels formedelst Ærgjerrighed, deels formedelst Hunger, deels formedelst Guillotinen i Marken drevne Soldaters *) rigelige Besoldning, og til alt dette den endnu ikke udtørrede Kilde af Papirspenge. Franzoserne vare fra fordum af tapre. Hvad maatte de nu blive ved disse, næsten almægtigen foreenede, Hjelpemidler? Naar man betragter dette, vil man ikke undres over, at denne Nation har gjort saa meget i en saadan Krig, men vel over, at den ei har gjort langt meere. Jeg seer allevegne store Hobe af franske Krigere, som ved mangefold Bevæggrunde blive satte i Virksomhed. Seire eller Nederlag, ligemeget; Hobene blive ikke formindskede, langt meere efter Gotbefindende forstærkede. Der behøves kun blot Befaling af enkelte Folkerepræsentanter, eller deres Agenter, og det maa skee; thi ingensteds bliver en Provindses Tilstand, dens Kræfter, dens Agerdyrkning, dens Tilværelse i Fremtiden tagen i Overveielse. Man tænker kun paa det nærværende d) Man har i de sidste Tider, for at kunne ubetinget beundre den franske Tapperhed, aldeles ikke villet erkjende Guillotinen som Drivemiddel i denne Krig. Men disse Lovtalere synes intet at have hørt af det Convents Deeret, som allerede strax i den første Menneske-Reqvisition meget bestemt erklærede alle dem, der vilde blive tilbage, for Mistænkelige. Det er bekjendt, hvilken Skrække Mening dette Ordbesø Øieblik, for de øvrige Dage maa Himmelen sørge. Reqvisttion hedder den Talisman, der tryller Alt herfrem, der uden Penge forskaffer uhyre Transporter af Krigsfornødenheder, Heste, Vogne, Karrer, Krudt og Blye i største Hast, og hid, fører Soldaterne tusindviis paa Extra-Post. Frederich havde ikke alle disse Hielpemidler. Han kunde kun bruge de sædvanlige; og disse blot efter det ringe Maal af hans politiske Kræfter. Hans adspred liggende fattige, ikke meget befolkede, og for største Deelen aabne Stater, viiste de mægtige Fjender et let Bytte, og bleve det ogsaa tildeels i de første Feldttoge af Syvaars Krigen. Hans eneste Fortrin fremfor hans Modparter, hans fortrinlige Hjelpemiddel, laae i hans store Genie og i hans Troppers Fortreffelighed. Hvad udkræver større Beundring? Man betragte Franzosernes almægtige Drivemiddel til krigersk Kamp. Hvilket Middel havde Friderich, for at drive sine for største Deelen udenlandske Soldaters Tapperhed i Veiret, Her var ikke, som hos Nyfrankerne, at tale om Frihed og glimrende Udsigter, om Lighed og høi Sold, om umaadeligt Bytte, om store Penge belønninger, om høitidelige Broderkys i Senatet, og om Pan, theon *). Alle disse Bevæggrunde til at gaae Døden imøde Minervas Læsere ville erindre sig, at jeg allerede i Begyndelsen af Aaret 1792 lagde en høi Værdie paa de Franskes Enthusiasmus i den da forestaaende Frihedskrig, og har aldrig forandret eller kunde forandre denne Meening, betegnede tvertimod de Tydskes Marsch til Paris aldeles som undførlig, endskjønt jeg holdt Franzosernes Seiervindinger paa Kamppladsen mod tydske Veteraner for meget usandsynlig. Hr. Professor Cramer har anmerket denne sidste eensidige Omstændighed, i et nyt Skrivt, uden dog derhos at tilkjendegive, at paa den Tid hørte Guillotien endnu ikke til Commando Staben, eller de tvungne Opbydelser i Masse havde Sted, formedelst hvilke man ved Overmagt tiltrodsede sig Seiren, og snart igien bragte Nederlagene i Forglemmelse. Skrække Systemet blev endelig unødvendigt til Seier, da de franske Tropper bleve vandte til Krigens daglige Blodseener, og bleve selv Peteraner. paa Kamppladsene; Bevæggrunde, der aldrig saaledes havde forenet Soldater, siden de bleve til paa Jorden, kunde Friderich ikke anvende paa sine Tropper, der maatte leve sparsomt, og havde ingen Udsigter til Vellevnet i Fremtiden. Kuns een blev ham tilovers. Han skabte hos dem en krigersk Stolthed og Tørst efter Ære, og med disse Jndbildningens Maskiner, forbundne med et alt omfattende Genie, gjorde han aleene sine Undergierninger, uforfærdet kastede han sig stedse med sine smaa Armeer allevegne imod de talrige bestandig paatrængende Fiender, og efter syv skrækkelige Feldttoge sluttede en ærefuld Fred. Den nyfranske Krig viser os flere Trefninger, flere Beseiringer, flere Strabatzer og større Elendighed, maaskee og meere Blod; men aldrig vil den være en Skole for tilkommende Krigere. Jeg seer Tapperheden ligge under for Raseriet, og overordentlige Vanskeligheders Overvindelse; jeg seer paa den ene Side utrættelig Jver, paa den anden Modtvillighed, eller Svækkelse, eller panisk Skræk, men ingensteds saae jeg hidindtil Geniets Triumf, store Øiemeds Opnaaelse ved smaa Midler. Jeg finder ingen Slag som ved Prag, Collin, Leuthen, Zorndorf, Kunersdorf og Torgau. Jeg vover at paastaae, at vi siden den store Konges Død ere komne tilbage i Krigskonsten. Man forblander nu Taktiken, som i Grunden er intet andet end et Jnstrument, med Krigskonsten, saalidet en Samling af de bedste Redskaber er i Stand til at giøre en Konstner, saalidet giør ogsaa Taktiken en Feldtherre; den er Scanderbegs Sabel, der i Haanden af en Afmægtig bliver ganske unyttig. Den slette Følge af Europas store Magters samlede Anstrængelser imod Franzoserne hidrører ikke fra Krigskonsten selv, men fra den slette Anvendelse af dens Grundsætninger. Man tog nogle af dens Konstord i den bogstavelige Forstand, og i Følge deraf blev opereret. Et Exempel kan oplyse dette. At bedække et Land hedder hos de nye Krigskonstnere at forvandle en stor Armee i en Linie af enkelte Detaschementer; at drage denne Kjæde giennem en Strækning af ti, femten, tyve Mile, og saaledes at beskytte enhver enkelt Landsbye. Men i den sande Forstand hedder det at bedække, med en Armee at tage en saadan Stilling, at Fienden ei tør giøre Forsøg paa nogen Flanke, uden at løbe Fare for, at sætte sig i en slem Stilling, og uden Vished om at indvikle sig i Vanskeligheder, hvori han maa give sine Magaziner til Pris for Tilfældet, og vove et Slag under de ufordeelagtigste Omstændigheder. Hiint sære Forsvars System blev optænkt og anvendt i Josephs sidste Tyrkekrig; et System, som satte Keiserens uhyre Armee i Uvirksomhed, berøvede ham alle forhaabede Krigs-Laurbær, kostede ham 80,000 af hans bedste Soldater, og bragte ham selv i Graven. Man bedækker et Land ved passende Stillinger og vel gjennemtænkte Bevægelser med Armeens heele Masse; men ikke ved chinesiske Muure, som snart blive gjennembrudte, naar Fienden viser sig i Masse mod den eene eller anden Punkt. Krigskonsten haandhæver sine Rettigheder, kuns Konst v. A. neren maa ikke feile. P. M. Under 29de f. M. har det allernaadigst behaget Hans Majestæt at resolvere: At Heste-Huder herefter maae udføres til fremmede Steder imod at erlægge Told ved Udførselen 12 s. dansk af Stykket.