Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-07-07
Da Hr. Pereira kom til Wien opholdt Keiser Franz sig paa fine Godser ved Donau-Flodens Bredder og Fyrsten af Metternich i Kønigswart i Bøhmen; Hr. Pereira begav sig til ham, efter at have afleveret en Skrivelse til Jnfanten og til mig. Fyrsten af Metternich reiste strax tilbage til Wien, og før ham ankom Greven af Lebel tern dertil, som var overdraget af Keiseren og af Fyrsten at forhandle med Baronen af VillaSecca og med mig om de Forholdsregler, som skulde tages ved Jnfantens Afreise. Man maae forundre sig over at Keiseren af Brasilien, som har saamegen Mistillid til sin Broder, kunde give ham et saa stort Beviis paa sin Tillid, som det forhen anførte, men Aarsagen dertil var: at det apostoliske Partie i Spanien, som stod i Forbindelse med flere Personer ved det Portugisiske Hof, betiente sig af en temmelig betydelig Sygdom, hvori Jnfantinden Jsabella faldt, for at indsende en Beretning, som var underskreven af flere Læger, til Rio Janeiro, for derved at understøtte det Franske og Spanske Cabinets Skridt, hvorom det var underrettet. denne Beretning blev Jnfantindens Sygdom skildret som meget farlig, hvilket den i Grunden ikke var, og erklæret at hun aldrig vilde blive istand til at overtage sine Functioner; Keiseren blev uroelig derover, hvilket tydelig kunde spores i det Brev han tilskrev mig, og hvori han opfordrede mig til at paadrive Jnfantens hurtige Afreise. Hr. v. Lebeltern opfordrede mig i den første Conference til at overlevere Jnfanten den officielle Notification, jeg lovede det. Derpaa forelagde han et Udkast til en Proclamation, som Jnfanten skulde underskrive og afsende til Portugal, den indeholdt Forsikkring om Lydighed mod hans Brøder i de meest submisse Udtryk, Løftet om en troe Jagttagelse af det Portugisiske Charte, Forkyndelsen af en Pardon fra alle Hs. K. Høiheds Fiender, ledsaget af en uindskrænket Amnestie. Endelig indeholdt Proclamationen den Erklæring: at H. K. H. vilde reise over Paris og London til Portugal. Jeg maatte imidlertid modsætte mig alle disse Forslag fordi Jnfanten ikke kunde udsve nogen politisk Akt førend han havde aflagt Eed paa Chartet, fordi det Ord Tilgivelse ikke vilde blive godt optaget i Portugal, naar det udgik fra Jnfanten, da han i Grunden selv meest trængte til den; endelig fordi en uindskrænket Amnestie vilde have tilfølge, at Marqvien af Chaves, som nyelig var bleven dreven ud af Portugal med sine 5000 Tilhængere, hvor de havde udbredet alle Borgerkrigens Rædsler vilde vende tilbage dertil. Ogsaa maatte jeg modsætte mig Reisen over Paris og London, da jeg vidste at han i den første Stad blev ventet af en stor Mængde Tilhængere, og frygtede for at han ikke skulde blive optaget i London med den behørige Agtelse, da man der ikke var gunstigt stemt mod ham; jeg foreslog derfor, at han skulde afreise over Triest. Baronen af Villa-Secca bifaldt, disse Yttringer; Hr. von Lebeltern gav efter; imidlertid erfarede man Greven af Villa-Realsforestaaende Ankomst, som paa Marqvien af Palmellas og den Engelske Regierings Opfordring vilde begive sig til Wien for paa den bedste Maade at bringe Jnfantens Tilbagekomst i Forbindelse med Portugals Vel. Han kom i October; det Engelske Ministerium havde til Formaal ved denne hæderlige Mands Afsendelse at unddrage Jnfanten fra Migueliternes Jndflydelse, som vilde at han skulde reise over Spanien. Saasnart Greven var kommen holdt han strax Conference med Fyrsten af Metternich og den Engelske Gesandt. Fyrsten søgte at udforske Jnfanten om hans Reiseplan; men han var ikke villig til at føie sig efter den man vilde foreslaae ham; den Østerrigske Keiser talte nu selv med ham derom; men udrettede ikke meere end hans Premierminister. Fyrsten sammenkaldte derpaa et Conseil af flere udenlandske Ministre, for at høre deres Meninger om denne Sag. Min Mening var, at man burde først underrette Jnfanten om den Erklæring, som jeg ved Keiserens Skrivelse af 29de Juni var bemyndiget til at giøre ham: at Dom Pedro vilde strax tage sin Fuldmagt tilbage, som han havde bevilget Jnfanten, saasnart denne vilde skiænke Factionernes Jndskydelse Gehør og vilde krænke sin Souverains og hans Datters Rettigheder og det Portugisiske Chartes Love. - Alle de Tilstædeværende bifaldt dette Forslag, og jeg begav mig strax hjem for at hente de omtalte Jnstructioner, som jeg meddeelte til Conferencen. Fyrsten overdrog de Herrer af VillaSecca og af Villa Real, at underrette Jnfanten om dette Dokument, som blev saa bestyrtset derover, at han ikke var kommet sig deraf, da jeg to Timer derefter besøgte ham. Efterat jeg havde mundtlig gientaget for ham, hvad han allerede selv havde læst, tilføiede jeg Naadige Herre, vi ere begge langt fra at være hinanden meget hengivne; men her er hverken Talen med Hensyn til Deres Kgl. Høihed eller til mig om en personlig Hengivenhed; det gielder allene om, at vi fatte og at vi opfylde vore Pligter. Det er min Pligt at erklære D. K. H., at saalænge De følger den Bane, som Deres Pligter foreskrive Dem, saa skal jeg staae Dem bi af alle mine Kræfter; men dersom de fierner Dem derfra, saa vil De finde i mig den diærveste Modstander. - Jnfanten formaaede neppe at undertrykke sin hemmelige Fortørnelse. Efter nogle Minuters Taushed sagde han til mig: Nu velan, Marqvis Regende, jeg har fattet min Beslutning, og vil reise over England. Har man nu noget mere at forlange af mig? – Jeg giorde en dyb Reverenz, og gik bort for at underrette Fyrsten af Metternich om Udfaldet af vor Samtale; da Fyrsten var upasselig, saa udbad han sig den Godhed af Jnfanten at han vilde besøge ham; og da han begyndte at tale med ham om hans Reiseplan, saa fandt han ham mere føielig end som forhen.