Aalborg Stiftstidende, 1836-11-19
Grosserer N. Jacobsen er paa Grund af Alder og Svagelighed udtraadt af de 32 Mænds Forsamling. Ligesom vi ikke kunne andet end finde det ganske i sin Orden, at en Mand i en Alder, der nærmer sig Oldingens, anseer det for sin Pligt at udtræde af en Stilling, der giør Fordring paa en yngre Mands Kraft og Virksomhed (et Princip vi in parenthesi sagt kunde ønske anvendt baade paa lønnede og ulønnede, baade paa de høiere civile og militaire Poster, hvor ikke uoverstigelige pecuniaire Vanskeligheder traadte i Veien), saaledes kunne vi paa den anden Side ikke billige, at en yndre kraftig Mand udtræder, fordi der ifølge den for Øieblikket Stærkeres Ret tages Forholdsregler, han i høieste Maade maa misbillige, vil indrømme fuldkommen det Ubehagelige og Nedslaaende i hans Stilling, men troe tillige, at de 32 Mænds Forsamling trænger til alt det Sammenhold og den fælles Understøttelse, som dens dygtige Medlemmer ere istand til at tilbyde hinanden, saaat ingen Mand, der føler Evne dertil hos sig, bør svigte, fordi hans Bestræbelser for Øieblikket ikke krones med Held. - Naar først Valgmaaden og de 32 Mænds Forhold til Cancelli og Magistrat, to Feil, vi ansee for den kjøbenhavnske communale Forfatnings Carthago delenda, ere forandrede, en Forandring, som den offentlige Mening saa kraftigt og eenstemmigt har udtalt sig for, at det umuligt kan vare længe inden den indtræder, da ville ogsaa de energiske og dygtige Mænd i Kjøbenhavns Repræsentation have Glæde af deres Virksomhed, og vi troe derfor, at det anstaaer den kjøbenhavnske Borger=Repræsentant ste han bør være, ikke fortvivlende at forlade sine Medstridere, men taalmodig protesterende at oppebie den bedre Tid, som han ikke mere end vi kan ønske maa indtræde i Reformationsfestens eller det derpaa følgende Aar. (Kbhystn.) Redactionen har modtaget følgende Skrivelse, hvorpaa den forbeholder sig at svare i et af de følgende Nummere: "J Ny- og meddeelte Kjøbenhavnsposten et Udtog af et Brev fra OConnell til sine Vælgere, hvori han gjør Rede for de Skridt han har foretaget for at fremme de saakaldte danske Fordringer, som saa ofte have været omtalte i vore Blade, og som nu for en Deel ere udbetalte. Jndsenderen tager heraf Anledning til at spørge, hvilke Skridt der ere gjorte for at fremmede virkelige danske Fordringer, og om det ikke turde være hensigtsmæssigt, at de danske Handelshuse, som under Krigen, med England have lidt Skade, især de, hvis Skibe i aaben Sø bleve tagne og condemmerede som Priser, førend endnu Krigen fra Englands Side var declareret, traadte sammen og enten selv eller gjennem det danske Gesandtskab i London søgte at gjøre deres Reclamationer gjældende: Det er desværre kunaltfor bekjendt, at mange agtværdige Familier endnu sukke Nød og Elendighed, fordi de tvertimod al Folkeret paa denne Maade blev berøvet deres Eiendom, og det kan vel neppe betvivles, at den engelske Nation, som selv kalder sig den høimodige og selv erklærer Overfaldet fra 1807 for et Sørøvertog, vil gribe denne Leilighed, for at giengive Danmark endeel af de 1,200,000 Pd., som i hiin ulyksalige Krig blev afpressedvort Fædreneland. Af vor Handelstand tør man vel haabe, at den for sin egen Jnteresses Skyld ikke vil lade disse Linier nændfede, og at et anseeligt Handelshuus foreløbigen vil samle de fornødne Angivelser af de enkelte, som troe at kunne gjøre de res Fordringer gjældende."(S. Bl.) uventet og til ikke liden Gene for Handelstanden har de været, at Banken, som almindelig bekjendt, allerede i flere Maa meder næsten postdaglig har nægtet Discontering af større eller mindre Summer herpaa Pladsen, som blev den tilbudte. For Uindviede, der ere ubekjendte med de Grundsætninger, som Bankens Bestyrelse troer at maatte følge, er det ikke let at forklare sig de Bevæggrunde, der have fremkaldt denne nye Forholdsregel fra Bankens Side, og man kan i saa Henseende blot til lade sig nogle Gisninger. Man maa saaledes antage, at den støtter sig enten paa Hensyn til Bankens Sikkerhed, eller paa Utilstrækkelighed af disponible Midler, eller endelig derpaa, at Bankens Discontering allerede har naaet det Omfang, som Bestyrelsen troer at maatte gjøre til Grændse for denne Forretningsgreen. Thi at den allerede nu skulde tilbageholde Capitaler, for dermed at fundere en Filialbank i Jylland, kan dog vel neppe billiges: (S. Bl.)Hr. Cand. theol. H. Rask, Broder til afdøde, for stedse mindeværdige Sproggrandsker Prof. R. Rask, har i disse Dage udgivet en Jndbydelse til Subscription paa en Fortsættelse af hans Broders samlede Afhandlinger. Med ligesaa megen Sandhed som Pietet siger Hr. Cand. Rask om sin forevigede Broder: "Jeg haaber, at det er en bekjendt Saa for Mange at et Hovedformaal viser sig gjennem alle hans Skrifter, nemlig det: at oplyse Nordens Fortid gjennem alle nær eller fjernt beslægtede Sprog og Frasagn; det var hans hele arbeidsomme LivHovedsyssel og Gienstand for alle hans besværlige Reiser, paa hvilke han lærte Sprogene af de Jndfødte selv, og ikke blot at Bøger. Af alle hans Grandskninger i den sarmatiske, østerland ske og skytiske Races Sprog ere hidindtil kun enkelte Skrifte komne til Almeenhedens Kundskab; derimod har han befattet sig med den hele Kreds af Sprog, som henhører til ovennævnte Racer, og disse Ting er det, som jeg saa gjerne ønskede mig sat i Stand til at kunne forene med Fædrenelandets Sprogliteratur, da jeg mener, at det maa blive til stor Baade fors i Sprogkundskaben, naar saa mange beslægtede Sprog ere behandlede af een Mand. Hr. Cand. Rase vil i to til tre Bind samle ikke alene de hidtil trykte Arbeider af den Afdøde, men hertil ogsaa bruge mangfoldige mindre Udkast og Opsatser, som efter hans Død ere forefundne. Flere indsigtsfulde Mænd have lovet at understøtte Udgiveren. Hvert Bind vil omtrent blive 30 Ark stort og tilbringes Subscribenterne for 9 Mark Da Udgivelsen af afdøde Prof. Rasks Skrifter kan ansees foret National-Anliggende, saa vil det sikkert finde villig og mangesidig Understøttelse.