Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-04-19
Slutning af det i forrige Rumer afbrudte Stykke angaaende Hr. Amanuensis C. Molbechs Kritik over Hr. Dr. og Landsdommer S. L. Badens Skrivt om Griffenfeldt. 12 jeg vil her et til Utide komme mig selv i Forkiøbet, som om man ogsaa paa beleilig Tid kunde komme sig selv i Forkiøbet. S. 19: "For Historieskriveren, som saadan, kan der ikke gives noget høiere Øiemed, end at vorde det han tragter efter at blive Væv Ibid. Historiens høieste Værd har den i og for sig selv, som Historie, og uden noget andet Øiemed end det, som den ved sin blotte Tilværelse opfylder. Dette er udskrevet af en, der kalder sig Woltmann. Men enten snakker Woltmann over sig, eller vor Compilator har ikke forstaaet ham. Det Tydske er heller ikke at løbe til. S. 23: "Kan Skribenten ikke selv fatte det harmoniske Hele, som udgjør Historien, da kan han lige saa lidet give andre det til Anskuelse; forstaaer han ikke under det rette Foreningspunkt og fra det rigtige Standpunkt at sammen drage de Kiendsgierninger, hvoraf han vil frembringe Historie, da har han ingen Jdee om histoTrisk Konst, da bliver hans Arbeide et mislykket Produkt, som ikke har noget eiendommeligt Værd, og staaer endog langt nedenfor den blotte historiske Samlers Arbeide. Thi hvor Konsten ved Fuskerhaand fordærves og vanskabes, der staaer den altid under den raa, men i sin fulde Kraft og Originalitet fremtrædende Natur. Altsaa ere Veders og Sandvigs Samlinger, altsaa er enhver historisk Compilation, vel ikke noget Konstværk, men dog alligevel Natur i sin fulde Kraft og Originaliter. S. og Hvor troer Fors, at kunne sinde bedre Kilder til disses historiske Fremstilling - Statens Giemmesteder for alle Statsdocumenter og Mindemærker af Landets fordums Regiering. eller i nogle ufuldstændige, partiske og ved ingen Kritik drøftede Skrifter.". Udansk, det burde hedde, hvor troer Forf. at Kilderne snarest bør søges, og ved ingen Kritik drøftede Skrifter betyder Skrifter, som ingen endnu har recenseret. Men Hr. Molbech har nok villet sige Skrifter, forfattede med KritikS. 7: en Mand af Hr. Dr. Badens Lærdom i nordiske Oldsager. Lærdom i en Ting, er udansk. thid. Jeg vil ikke veie og vurdere den hele reelle Fortieneste af vore Lands Historie, som hans Skrifter besidde. En Skribent siges, at besidde Fortienester af Historien, men ikke hans Skrifter. S. 8: "Hvad jeg i det følgende, Sprog kritik foruden, agter at fremføre, er de paa historisk Kritik grundede bemærkninger imod Hr. Dr. "Badens Skrift om Griffenfeld, hvilke jeg troer maae falde enhver Læser ind, der er en Smule bevandret i historisk Studium". For at være dansk, maatte dette først hedde, hvad jeg agter at Afremføre, er, Bemærkninger, som grunde sig paa historisk Kritik. Dernæst siger man ikke, at giøre bemærkninger imod et Skrift, men ved eller over det. Endvidere er bemærkning her brugt i en urigtig bemærkelse, conferatur danske Ordbog. Endelig er en Smule bevandret, gemeent, ligesom man i det skiødesløse Sprog hører: en Smule Vand og deslige. Thid. "En saadan Kritik, som desuden maae "svare for sig selv og staae eller falde ved eget Værd, kan altsaa hverken af Forfatteren, eller nogen anden mere øvet Historiegrandsker, lægges mig til Last, som den der ei til sligt Foretagende var berettiget. Dette som staaer, som om det indeholdt Grunden, hvorfor det ikke kan lægges ham til Last, og man faaer ingen anden Meening ud deraf end denne: en saadan Kritik over Badens "Skrift kan ikke lægges mig til Last, efterdi jeg var uberettiget til sligt Foretagende. Jkke, at man jo giætter sig til, hvad Hr. Molbech vil sige, men han udtrykker sig prang. S. 9: "Forfatteren til disse bemærkninger har altsaa foresat sig at optegne endeel af hvad han troer, Kritiken med Rette kan bebreide Hr. "Dr. Baden, med Hensyn paa dette hans Arbeides Udførelse, saavel blot fra Historiens, som fra Jndklædningens Side. Det blot har ingen Meening. Ibid. "Hertil er han bevæget, deels ved at see de Forventninger aldeles skuffede, som han stedse havde gjordt sig om et saadant biographisk Verk fra en Haand, der maatte formodes alt at være temmelig ovet. Han vilde nok sige: "som han i Forveien havde gjordt sig, Thid. Lader han Baden haane og nedværdige vor gode, ædle Tungemaal, istedet for nedværdige og haane. Ibid. "Dobbelt stor bliver denne sidste Forfatterens Brøde, fordi den, om ei oprunden af frit Forsæt, dog er grundet i en mageløs Ligegyldighed, Skiødesløshed og Mangel paa Flid, selv den almindeligste, der vidne om en dyb Ringeagt for Nationens ypperste og hellig 1ste Eiendom, Sproget". J denne Straffepræken begaaer Hr. Molbech selv to Synder imod Sproget. 1) Brøde, oprunden af frit Forsæt, istedet for begaaet med frit Forsæt. 2) Ligegyldighed, Skiødesløshed og Mangel paa Flid, som er reen Tautologie. Men denne smukke Figur kan man finde paa hver Side i Piecen. S. 12: "Dobbelt Brøde begaaer derfor den "historiske Skribent, der ei blot forsømmer at giøre sig fortroelig med Sprogets Genius paa den "Høide, hvortil den alt har opsvinget sig; men endog bidrager til at forringe dets Værd, den skal gaae paa Genius, dets paa Sprogets. Er det, at skrive tydelig, Og Sprogets Genius, som opsvinger sig til en Høide, hvilket Nonsens! S. 13: "Men førend jeg berører enkelte Punkter i Bogen, vil det være nødvendigt at gaae ud fra almindelige Grundsætninger, ved hvis Veiledning Læseren af det badenske Skrift saameget lettere vil kunne skiønne, at til historisk Theforie ligesaa lidet findes Spor i dette Verk, som det, for sig betragtet, vidner om historisk Praxi hos sin Forfatter". Atter en forkeert Construction, istedet for, skiønne, at der ligesaa lidet fin"des Spor til historisk Theorie i dette Verk, som det, o. s. v. S. 14: "Alle, disse som hine, kalde deres Arbeider Historie". Hvad disse som hine har her at bestille, skal ingen kunne sige. Thid. "et mørkt og formørkende Slør, Hvad skal man tænke sig ved et formørkende Slør, efter at have hørt om et mørkt S. 15. "det Historien fordrer af enhver, der vil blive dens Fosterfader. Hvorledes bliver man Historiens Fosterfader, S. 17: hvilke Fordringer Historien giør den Skribent, som vil fremstille den. Jkke Historien, men Historiens Læser giør Fordringer, og det ikke Skribenten men til Skribenten. S. 18. "den Konst, at producere Hi"storien som noget virkeligt, er en philosophisk Konst eller Disciplin. Nonsens S. 20. Denne rene historiske Fremstilling, frie for enhver Jndblanding af Forudsætninger, tomme Hypotheser, eller andre tilfældige og uvedkommende Ting, renset fra alt hvad der smager af Historieskriverens Personlighed, er dennes høieste Triumph skal hedde: "alt hvad der smager af Forfatterens Personlighed, er Historieskriverens høieste Triumph. Anderledes er det ikke tydeligt, hvorpaa dennes gaaer. Thid. "Det vi ovenfor saae, at gives Historieskriveren ved Erfaringen, det, som han blot ved Hukommelsen fatter, som er noget hvorom han egentlig endnu ikke kan sige, at han veed det, er den blotte Kundskab om en Begivenhed. Hvor knudret og pedandisk S. 24. "Det er saaledes Historiens raa Stof, som Historieskriveren, ikke som nogle urigtigen udtrykke sig, skal forarbeide" o. s. v. Naar Hr. Molbech faaer meer Øvelse i Pennen, saa vil han vist construere og skrive: "Det er saaledes Histori lens raa Stof, som Historieskriveren skal, ikke, som nogle urigtigen udtrykke sig, forarbeide, men o. s. v. S. 26. ved at danne en broget, af Hypotheser, Gisninger, Slutninger og Formodninger sammenvævet Dragt. Tautologisk Væv. S. 28 værd at opfriske en Smule for "Hukommelsen, opfriske er ikke dansk, og en Smule, Skiødesløshedens Sprog. S. 33: "Det er saare langt fra at jeg vilde frakiende ham hine Egenskaber, som han selv giør Fordring paa hos Griffenfelds Biograph. Om Baden giør Fordring paa at besidde hine Egenskaber, eller om Baden fordrer dem af den, der vil skrive G. Biographie, det er vanskeligt at indsee. bid. Kan han ikke gjøre det anskueligt for os, hvorledes Helten virkede paa den Verden, han levede og bevægede sig i, bevægede er ilde valgt, og passer paa en Maskine, ikke paa en Holt S. 42. Forfatteren troer at det kunde lykkes ham, at skildre Griffenfeld som Statsmand, uden at tage mindste Hensyn paa, at han var "Menneske. Det burde hedde: "uden at tage mindste Hensyn paa ham som Menneske. Thi det andet er Medlidenhedens Sprog, og giver en skiæv Mening. Strax derpaa lærer os Hr. Molbech, at Baden herved grovelig forsynder sig imod al biographisk Theorie." Men Baden har ikke lovet nogen Biographie, og havde han end lovet den, er det dog ikke sagt, at enten han eller nogen anden var istand til at skildre Griffenfeld som Menneske. Har man Data dertil, Maaskee er det, som man kan vide om Sr. som Menneske, allerede bekjendt. Derom burde Hr. Molbech vel have underrettet sig, førend han atter beskyldte Baden for at have begaaet en Udeladelses Synd. S. 48, slige Ting maatte søges i Archiver ne, og disse kunne jo, efter Forfatterens Theorie, ikke lønne Umagen ved at bruge dem. Smuk Dansk, istedet for, og det lønnede sig jo ikke Umagen, at bruge dem. S. 50: "som vi endnu aldeles mangle et paa de ægte Kilders kritiske Brug grundet Verk over Griffenfelds Levnet." Et Værk, som er grundet paa Brugen af ægte Kilder! S. 63: "Næsten synes det umueligt, at det kunde falde Forf. ind at troe, at nogen skulde Etage. Sluddervorren, thid. "Man kunde vel ogsaa gjordt sig Haab om en heldigere Behandling af disse og lignende Gienstande ved Danmarks Kulturhistories vordende Forfatter. Hvor affecteret, S. 71. "Men hverken G. store Handlinger eller disses historiske Fortælling, som man af en "Biograph kunde fordre den, er Forfatterens Sprog værdigt. Smuk Dansk, istedet for: "Men Forfatterens Sprog er hverken G. Handlinger eller disses historiske Fortælling o. s. v. værdigt Saaledes tænker og skriver Hr. Molbech.