Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-27
(Fortsat.) Den største Deel af de anseelige higblandske Familier troe, at have en titulair eller snarere en Huus aand, der er dem hengiven, tager Deel i deres Held og tilkjendegiver ved dens Jamren, enhver nær forestaaende Ulykke. Saaledes hørtes, naar et Dødsfald skulle indtræffe, i den gamle highlandske Familie Mlean of Lochbuy, en af de i Striden faldne Forfædres Aander, galopere langs med en Steenbank og derpaa at ride tre Gange omkring Familie=Slottet, rystende med hans Trylle Bidsel, og saaledes forkynde den nær forestaaende Ulykke. Hvor let saavel Øiet som Øret kan blive bedraget ved saadanne Leiligheder, er noksom bekjendt ved Fortællinger og Armeer, der have været seete Luften og andre spøgelseagtige Phænomena, hvoraf Historien vrimler. Et saadan Syn skal være seet ved Southerfelimontain, mellem Penrit- og Keswick, den 23de Juni 1744, af to Personer, Willmur Lancaster af Blakchilis og Daniel Stricket hans Tjener, hvis Vidnesbyrd om Sagen, med en nøiagtig Efterretning om Synet, datteret den 21 Juli 1775, er trykket i Clarks Surveys of the lake; Synet bestod af adskillige Afdeelinger til Hest, der bevægede sig i regelmæssig Orden med en jevn hurtig Bevægelse i en krum Linie omkring Bjerget og synes for Tilskuerne. at forsvinde paa Bjergspidsen. Mange Personer, bevidnede, at have seet dette Phænomen og lagde Mærke til at den Sidste, af den formodede Trop, tilfældigviis forlod Geledderne og reed i Gallop fremad til Fronten, hvorpaa han igjen begyndte sit jevne sædvanlige Skridt. Dette besynderlige Syn, kan maaske foruden hvad der kan skrives paa Indbildningskraftens Regning, blive forklaret som et optisk Bedragerie. Clanville taler om en Familie, som ved en blid Musik, der lød fra Familie-Boligen, og synes at døe hen i en tilgrændsende Skov, høitidelig bleve varslede naar noget Mærkværdigt i Familien skulle indtræffe, Men det mærkeligste Exempel af dette Slags anføres i the Memoirs of Lady Fanshaw, der er saa bekjendt for hendes ægteskabelige Troskab og Hengivenhed. Det hændte sig, at hendes Mand; Sir Richard og hun, under deres Ophold i Jrland, besøgte en Ven, der var Anfører for et Partie, og som der beboede, som Baron hans gamle Familie=Slot, der var omgivet af dybe Grave. Om Midnat blev hun vaagnet ved et ængsteligt, overnaturligt, og gjennemtrængende Skrig, og da hun saae ud af Sengen, fik hun Øie paa et qvindeligt Ansigt og Skikkelse, der bevægede sig frem og tilbage ved Vinduet. Afstanden fra Jorden, saavelsom ogsaa den Omstændighed med Graven udenfor, gjorde det aldeles umuligt, at det hun saae kunde være et Væsen, der hørte til denne Verden. Ansigtet lignede et ungt og smukt Fruentimmers; men var blegt og Haaret, løst, rødagtigt og udslaget. Dragten som Lady Fanshaws Frygt ikke forhindrede fra at lægge nøiagtig Mærke til, var den gamle irlandske. Synet lod sig endnu see nogen Tid og forsvandt da med to høie Skrig, liig dem, der først havde opvakt Lady Fanshaws Opmærksomhed. Om Morgenen fortalte hun med megen Forskrækkelse hendes Vært, hvad hun havde været Øievidne, til, og fandt ham, ikke allene villig til at troe det; men endog til at ville forklare hende Synet: En Nærbeslægtet af mig døde sidste Nat her paa Slottet, vi skjulte Formodningen om hans Død for Dem, for at intet ubehageligt Jndtryk skulle formørke den glade Modtagelse vi skyldte Dem. Altid før en saadan Ting indtræffer i Familien her paa Slottet, er dette qvindelige Væsen, der viste sig for dem, synlig. Man anseer hende for at være et Fruentimmer af lav Extraction, som en af mine Forfædre nedværdigede sig til at ægte, og som han siden, for at forsyne den Skam han havde gjort sin Familie, lod drukne i Slotsgraven.