Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-05-20
Hr. Canning fandt ved samme Forslag ikke mindre Modstand i Underhuset; da han oreslog at der maatte gives Tiandelse til at sælge det Korn, som ligger opdynget i England under Toldvæsenets Segl, og for Ministrene til at aabne Havnene for den frie Jndførsel af udenlandsk Korn imellem begge Parlaments Sessioner imod en Afgivt af 12 Schilling pr. Qvarteret. Han viiste i Henseende til det første Forslag hvor upassende det vilde være at lade Kornet fordærves i de tillukte Magaziner, medens Folket leed Nød udenfor, og hvad det andet angaaer da kunde ingen sige hvorledes Høsten vilde blive (Man meener i England at Høsten i det mindste vil blive silde i Aar, og da kan den let blive vaad). Dhrr. Tierney, Phillips og Ellice priste disse Forslag. Skatskammerkantsleren og Ministeren Hr. Peel tilkjendegave deres Medlidenhed med Folkets undsigelige Nød og forventede de meest velsignede Følger af Hr. Cannings Forslag; de kongelige Magaziner ville snart blive fyldte med nyt Korn (disse Ord ville Landmændene lægge Mærke til, for hvis Jndkjøb en Mængde Manufacturvarer ville blive udførte af Landet ogsaa sagde de, vil denne interimistiske Forandring af Kornlovene have en sikker Udsigt til en varig Forandring af dem i den næste Parlamentssession. Men Kornlovenes Forsvarere, især Bardnet Sir Th. Letbbringe modsatte sig disse Forslag paa det alvorligste og vilde at en Committee skulde nedsættes for at undersøge Manufacturisternes Nød. En Hr. Robinson foreslog endog: at Huset skulde votere en Million Pund Sterling hvorfor Ministrene skulde kjøbe det under Forsegling oplagte Korn og uddeele det blandt de Trængende, og nogle anklagede Ministrene for at de paa en listig Maade vilde afskaffe Kornlovene; men Hr. Canning forsvarede: Ministeriet og sine Forslag med stor Veltalenhed." Paa den anden Side gjorde Hr. Hume i en Tale som varede i 4 Timer, en Motion til en Adresse om at foranstalte en Undersøgelse af Nationens nærværende foruroligende Tilstand; men som blev forkastet med 152 mod 51. Stemmer. (Man maae troe med de anførte Ministre: at Kornlovene ville snart blive forandrede, dersom ei England skal hurtigen nedstyrtes fra den Høide, som det nu har opnaaet. Allerede i Aaret 1815 skildrede Lord Londondery i Parlamentet, hvilken uberegnelig Nød det nærværende System kan forvolde. Overbeviisningen om Sandheden heraf, og Troen paa at denne Sandhed vilde blive almindeligt erkjendt og tilveiebringe en Forandring, foranledigede den i Fior i dette Bladyttrede og maaskee i andre Henseender ubesindige Forudsigelse af at Kornpriserne ville stige. Thi i det Øieblik hvori de Engelske Kornlove blive bestemt hævede faae vi andre Priser paa Kornvarerne; da Speculationen saa vil kaste sig paa denne Artikel, og Speculationen virker ofte mere paa Varepriserne end Forraadets Størrelse; det var vanskeligt at troe, at man vilde have ladet det komme dertil hvor det nu er kommet. Dette anmærkes der blot til egen Retfærdiggjørelse imod ubetænksom og uskaansom Dadel). Disse Skildringer bør ikke sluttes uden at skjænke den danske Landmand sin Opmærksomhed – Tab ikke Modet bør man tilraabe ham - Dyrk din Jord med samme Flid og samme Anstrængelse, i hvor tidet det end synes at lønne sig, Lønnen derfor vil komme, endskjøndt den udebliver noget. Tiderne ville sikkert forandre sig og de kunne gjøre det i en Studs; Tegnene dertil vise sig allerede. Man har anført mangfoldige Aarsager for at Kornpriserne ikke kunne stige og hvorfor Landmandens Flid maae blive herefter altid slet lønnet. Men man har overseet, at Hovedaarsagen til de lave Priser har været en Række af frugtbare Aar, og det er Naturens Gang at de afløses af mindre frugtbare. Da der begyndte for nogle Aar siden at mangle Vand i Jorden, saa angav man mange Aarsager dertil f. Ex. at Vandet var gravet bort fra Jorderne, at Moser vare udtørrede o. s. v.; men man betænkte ikke, at det kom af, at vi i flere Aar ikke havde faaet Regn nok, saasnart vi fik et Par vaade Aar, saa børte al Vandmangel op og alle Raisonnements derover bleve glemte. Netop saaledes vil det gaae med Kornoverflødigheden. Lader os ikke blændes af spidssindige Grunde; men netop nu drive vore Jorder med den største Flid, for at have Forraad til at modstaae Kornmangelens Periode, hvortil vi formodentlig nu nærme os. De lette Kornaar ere dog velsignende for hver Mand, hvorfor vi ikke nok kunne takke Gud; de dyre ville især ved den saa stærk voxende Folkemængde, blive Prøvelses Aarene og til disse kunne vi ikke nok forberede os. Disse Betragtninger understøttes ved de Undersøgelser den Engelske Regjering har ladet anstille, denne har sendt Occonomen Jacob, Jnspecteur for Kornlisterne til Fastlandet for at undersøge Agerdyrkningens Tilstand. Han har indgivet sin Jndberetning derom og der sagt at han fandt Kornaplen i Aftagelse i Polen, som en Følge af Englands Kornspærring; at man ei kunde vente en større Udførsel fra Veichselen, end som kunde være tilstrækkelig til at forsyne England i 12 Dage; at der i Magazinerne paa Fastlandet ligger kun Forraad for andre 12 Dage, at Priserne kunne let stige overordentlig i England og at Hveden har engang kostet 127 Schilling pr. Qvarteret; han tilraader derfor en frie Jndførsel i England imod en Afgivt af i det høieste 10 Sch. pr. Qv. Man kan antage at Ministeriet har baaret Omforg for at dette Resultat maae komme til Publicums Kundskab for derved at forberede Gemytterne, og bevirke Kornlovenes Reform i næste Session, som det erkiender at maae nødvendigen skee, naar ikke England, efter ved sine Kornlove at have svækket hele Fastlandets Velfærd, hvilket det nu ogsaa tilstaaer, ikke skal tilsidst selv gaae til Grunde.