Aalborg Stiftstidende, 1835-04-01
Løverdagen den 11te næste Maaned, Kl. 10 Formiddag, bliver, i det Dødsboet efter afgangne Pastor Andreas Nicolai Ryges Enke tilhørende Sted i Mon By, ved en eneste Auction bortsolgt samme Sted med tilliggende Jord, af Hartkorn 1 Skp. 1 Fdkr. 1/4 Alb. Bygningerne, som ere godt vedligeholdte og assurerede i Brandkassen for 500 Rbd. Sølv, bestaae af: a) et Vaaningshuus paa 8 Fag af Ege Bindingsværk, samt med murede Vægge og Straatag, og b) et Udhuus paa 7 Fag af Bindingsværk med klinede Vægge og Straatag. Conditionerne erfares ved selve Auctionen. Strax efter at Stedet med Jord er solgt, bliver ligeledes bortsolgt ved samme Auction det samme Bo tilhørende Ind- og Udbo, bestaaende af: Borde, Stole, Sopha ler, Speile, Sængesteder, Sængeklæder, Linned, 1 Klæder skab, 1 Stueuhr, 1 2 Etages Jern-Vindovn, 1 halvandet Lpd. Jern Bilægger=Kakkelovn, 1 Kobber=Grube=Kjeddelpaa 3/8 Td., en Deel Kjøkken= og Porcellains=Tøi, Bryggers=Redskaber m.m., saa og 2 Køer. Nibe, den 30te Marts 1833. Lynge. Hultan Mahmud og Vivaanet. Fontanier, forhenværende fransk General=Consul i Trapezunt, er bekjendt som en af den nyere Tids meest fortjente Reisende. Da han i Constantinopel var i en Stilling, der gjorde ham det meget let at iagttage den tyrkiske Administration med største Opmærksomhed, og den Tone, hvori han meddeler sine Beretninger, er særdeles fordomsfri og rolig, bør man saameget mere lægge Mærke til de talrige Punkter, i hvilke han meer eller mindre afviger fra alle tidligere Reisendes Anskuelser. Til disse hører fornemmelig det Lys, i hvilket han fremstiller Sultanens Reformer, der, som han paastaaer, i Almindelighed blive aldeles urigtigt skildrede. De Frugter af Storherrens indførte Reformer, Fontanier ved sin Ankomst. til Constantinopel i 1820 fandt, vare meget ubetydelige; thi disse Reformer havde hidtil kun været henvendte paa Undersaatternes Dragt og ved de i dens indførte Forbedringer vare Tyrkerne blevne til det allerpudseerligste Folk paa Jorden. Den kostbare Paaklædning, de vide Kaftaner, den skjønne anseelige Hovedbedækning havde for givet Tyrkerne et alvorligt Udseende og tilhyllet deres legemlige Skrøbeligheder, saa at de endogsaa bleve anseete for at være en skjøns Menneskerace; men neppe havde de iført sig den korte Trøie og Kosakbuxerne, tilligemed den røde Hue og de sorte Tøfler, saa var hele Trylleriet forsvundet, nu paradere de med deres krumme Been, deres Gebrækkeligheder og maagre stupide Ansigter. Denne fordeelagtige Forvandling have de deres Sonverain at takke for, men de have Jntet at klage over, thisk han efterlever selv de Love, der have gjort dem saa smukke. Fontanier mødte ham en Dag da han justi kom fra Therapia Moskeen. Han var til Hest og iklædt en æblegrøn Kjole, der var bedækket med Guld bordter, og saae ud omtrent som vore Livreer; hans Skjæg, der ellers havde været langt og omhyggeligt kommet, havde en Tommes Længde og saae noget nær ud som en Galeislaves hans Hoved var bedækket med den befalede røde Hue, som var prydet med isen Guldqvast. Saaledes red han, ledsaget af to Ministre, igjennem en dobbelt Række af Soldater, som i forestillede Keisergarden, og i et Væk skraalte: hou hou, medens de præsenterede Geværet. Hans Høihed syntes ikke at have tabt noget af den Selvtilfredshed, som udmærker Mahomedaneren naar han har taget sit Bad og sin Frokost, tvættet sig efter Alcoranens Forskrifter og forrettet sin Andagt; han kastede et temmelig sløvt Blik omkring til Høire og Venstre, og i de nedslagne Træk faaes Spor af Uro og Udsvævelser. Fontanier skildrer Sultanens reformatoriske Aand saaledes, at man just ikke fristes til at beundre den, men hans Skildring synes desværre at være sand. Det er ikke nok for at erhverve sig en Reformators Berømmelse, at en Souverain lader sine Undersaatter skifte Klæder, og at han lader dem maneuvrere efter dette eller hiint System; han maa, fremfor Alt, stræbe efter at indføre Forbedringer i Administrationen og Justitsen. Med Hensyn dertil er man i de syv Aar, siden Janitscharerne bleve udryddede, snagrere kommen tilbage, end fremad. Man har talt om utalrige Hindringer, og Routinens Aand, om de religiøse Fordomme, som vilde stille sig i Veien for ham; men Jndbyggernes Stilling er slet ikke saaledes, at de kunde giøre Regjeringen den mindste Modstand, og det kom alene an paa Sultanens Villie at indføre enhver nyttig Jnstitution, som han fandt nødvendig. Alene af Janitscharerne maatte han frygte gen Opposition, og denne Opposition er dæmpet; Portens Firmaner ere aldrig blevne udførte med større Nøiagtighed; men disse Firmaner have aldrig havt nogen anden Hensigt end at udpresse Penge, at sikskre et eller andet Monopol, at krænke en Corporation eller enkelte Personer. Hvis de angik Forbedringer, da vilde de møde hele Befolkningens TilAfredshed. Hans Høihed har rigtignok, for at rette sig efter europæiske Skikke i Alt, stiftet en Ridderorden, som man kalder Æresdecorationen; men Ordet Ære og det vi forbinde med dette Begreb, er aldeles fremmed for Tyrkerne.