Berlingske Tidende, 1836-08-18
Om Urolighederne i Malaga meddeles Følgende: Grev Donadio og Brigade-General St. Just, den første Civil- og den anden Militair-Gouverneur af Malaga, ere blevne myrdede om Natten til den 26de f. M.; Dagen efter blev Constitutionen af 1812. formeligt proclameret. De ministerielle Blade, Espannol", "Revista og "Leye tilskrive dette sørgelige Optrin den Omstændighed, at St. Just havde udstedt en Dagsbefaling, hvori det forbødes Linietropperne og Nationalgarden, efter Aftenbønnen at røre Trommerne, da saadant stred mod Militair-Reglementet. Hiin Nat traf det sig – ved Tilfælde eller snarere efter Aftale – at alle Nationalgardens Detaschementer sloge deres Marsch, da de droge bort fra deres Poster, og indtraf saaledes paa det store Torv, hvor St. Just netop befandt sig. Han forekastede strax den første Officeer, han mødte, denne Jnsubordination, og befalede, men i meget maadeholdne Udtryk, at holde inde med Tromningen. Officeren vilde lade denne Ordre udføres; men Soldaterne paastode, at Trommeslageren ikke skulde lade sig forstyrres, og forlangte derpaa Militair-Gouverneurens Hoved, hvilken Fordring samtlige Nationalgardister istemmede. Under saa critiske Omstændigheder og omringet af Fjender, flygtede St. Just, til Hovedvagten, og maatte der taale flere Fornærmelser, uden at Vagten ydede ham Bistand, indtil han endelig Kl. 9 1/2 om Aftenen blev skudt paa en skammelig Maade. Hans feige Mordere stillede deres Tørst efter Blod med at gjennembore hans Bryst med Bajonetterne. Civil-Gouverneuren, Grev Donadio, havde samme Skjæbne, skjøndt under forskellige Omstændigheder. Strax i Begyndelsen af Tumulten begav han sig til Klostret de la Merceed, hvor 800 Mand Linietropper vare indqvarterede. Han holdt en Tale til dem og vilde stille sig i deres Spidse, for at ile sin Collega til Hjelp; men Tropperne vare stemte for Oprørerne og han fandt intet Medhold hos dem; de vægrede sig ved at adlyde ham, erklærede sig Folket, droge ud af Klostret og overlode Greven til sin Skjæbne. Denne tog en Grenadeer-Uniform af Provindsial-Regimentet paa og søgte at undkomme, men blev kjendt af en National gardist, der fyrede paa ham; gjennemboret af en Mængde Kugler faldt han. Jfølge andre Efterretninger, var det St. Just, og ikke Grev Donadio, der blev myrdet i Troppernes Paasyn. Don Juan St. Just havde nogenlunde udmærket sig ved Armeen. Grev Donadio var en ivrig Liberal, forhen den andalusiske Juntas Præsident og Deputeret ved de sidste Cortes. Først for et Par Maaneder siden formælede han sig med Grev de las Navas's unge og skjønne Datter. Denne unge Dame skal strax efter hendes Gemals Mord være blevet insulteret paa en personlig og grusom Maade. Den nærmeste Grund til den nu herskende Jnsubordination i den engelske Legion er Mangel paa Soldens regelmæssige Betaling, hvilket hidindtil overalt, hvor Englænderne have tjent som Hjelpetropper, har givet Anledning til uafladelige Besværinger. Denne Omstændighed synes ikke alene at være blevet benyttet af Carlisterne, men ogsaa af det mod Fremmed Legionen fjendtligt stemte Parti i Christinernes Hovedqvarteer, til lidt efter lidt at bevirke den engelske Legions Opløsning. Det sidste Exempel paa Mytteri fandt Sted den 30te f. M., da to af Legionens Regimenter, det ottende og niende, under Oberst Godfreys Commando skulde indskibes til Santander, for der, i Forbindelse med Garnisonen, at besætte et Pas i Nærheden af Fæstningen, og derved afskjære Carlisten Gomes Tilbagetoget fra Asturien. Det ottende Regiment vægrede sig ved at gaae om Bord paa det til Henfarten bestemte Dampskib forinden den fuldstændige Sold var blevet udbetalt og kunde først efter megen Frem- og Tilbage snakken ved Oberstens Forsikkringer bevæges til at lade sig indskibes, Obersten lovede nemlig, at den resterende Sold, der med megen Umage var bragt til Veje, skulde blive udbetalt om Bord. Nogle Dage i Forveien havde et formeligt Mytteri fundet Sted i det sjette Regiment, der ligesom det ottende bestaaer af Skotter. Af dette Regiment havde henved 200 Soldater ikke alene forlangt den tilbagestaaende Sold, men endog, at man skulde lade dem drage hjem den 31te f. M., da deres Tjenestetid var udløbet. Da Forestillinger intet hialp, bleve Hovedmændene stillede for en Krigsret, der dømte dem til et vist Antal Pidskeslag. Executionen skulde gaae for sig paa Paraden. Medens man traf Anstalter hertil vægrede Trommeslagerne, der forrette Bøddel-Embedet, sig for Tjenesten, og da derpaa et andet Regiment, der stod ligeoverfor det sjette, af Oberst Fitzgerald fik Ordre til at lade, blev ogsaa denne befaling overhørt, og Obersten insulteredes. Nu lod man dem, der vilde vende tilbage til England, træde ud af Geledderne; de førtes til Citadellet, hvor de skulle blive, indtil Jndskibningen. Ved en Dagsbefaling fra General Evans bifaldtes denne Anordning, i hvilken Dagsbefaling Generalen dog erklærer, at Legionens Tjenestetid ikke er udløbet førden 10de Juni næste Aar, overeenstemmende med Kongens Geheimeraads Befaling af forrige Aar, ved hvilken det tilstedes de brittiske Undersaatter, paa tvende Aar at indtræde i Dronningen af Spaniens Tjeneste, og som alene kan afgjøre noget med Hensyn til Tjenestens Tilendebringelse, da der i Soldaternes Capitulation ei er fastsat eet Aar som Tjenestetid. Det er iøvrigt paafaldende, at kun Legionens tre irske Regimenter og det, for største Delen ligeledes af Jrlændere bestaaende Skarpskytter Regiment ikke have viist Spor til Jnsubordination, men altid ere villige til enhversomhelst Tjeneste.