Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-09-30
Keiseren af Rusland er reist til Kasan, der nylig blev ødelagt ved Jldebrand. Derfra vil Hs. M. gjøre en stor Reise i det Jndre af Landet, nemlig til Kiew og Wosnessensk, for at mønstre Tropperne, og derfra til Havnene ved det sorte Hav, Odessa og Sebastopol. J St. Petersborg har en voldsom Storm den 8de Septbr. forvoldet Oversvømmelse og stor Skade: flere Skibe sank, og mange Træer reves op med Roden. Norske Aviser melde endvidere om det russiske Linieskib Ingermanlands Undergang, at det pludseligt var stødt paa et blindt Skiær, som traf lige midt under Kjølen. Skibet havde strax lagt sig paa Luvartsiden, og under den almindelige Forvirring, havde Bølgerne skyllet en stor Mængde Mennesker overbord. Skibet stod ganske fast og Styrtesøerne sloge bestandig over det, imedens man fra Skandse og Bak begyndte at skyde Nødskud, pludseligt kom en vældig Styrtes, løftede det op og vendte det aldeles om paa Læsiden, hvorved atter en Mængde Mennesker, hvoriblandt flere Officerer, af hvilke der vare 30 ombord, skylledes bort. Ved denne Leilighed gik Roret tabt, og Skibet maatte følgelig overlades til sin Skjæbne. Under denne af gyselige Jammerskrig ledsagede Forvirring, som nu opstod, lod Chefen alle Ankere falde men til ingen Nytte. Da Vandet steeg i Skibets nederste Rum, sattes alle Pumper i Gang; men da det ikke vilde hjælpe, kappedes først Fokkemasten og dernæst Stormasten, og ved begge disse Leiligheder, slugte det rasende Element nye Offre. Med en forfærdelig Hast steeg Vandet høiere og høiere; man kastede Kanonerne overbord fra Bak og Skandse, hvorimod de bleve liggende paa 2det og 3die Batteri, hvor Jngen kunde komme hen. Nu var Alting opgivet, og det eneste Haab: ved Dagens Frembrud at blive observeret og, hvis Havet blev roligere, at blive reddet i Barkasserne. J Dagbrækningen stod Vandet allerede over Skibets Dæk, saa at man maatte svømme, for at komme fra Bak til Skandsen, og under disse Anstrængelser druknede Mange, samt endnu Flere, der vare klavrede ud paa Bovsprydet. Hele Mandag og Tirsdag kastedes Skibet om fra den ene Side til den anden, og i stum Fortvivlelse oppebiede Resten af Mandskabet, krampagtigt fastholdende sig ved Bovsprydet, hvorfra stedse Flere og Flere faldt i Vandet, eftersom Kræfterne svigtede dem, deres Undergang. Hunger og Kulde, samt at staae i Vandet med faa eller ingen Klæder paa, forvoldte, at den Ene sank ned efter den Anden, og druknede. Ogsaa naar et Fartøi gjorde Mine til at nærme sig, styrtede Mange sig i Vandet, og omkom ligeledes. Af 17 Fruentimmer vare 5 ombordværende Officerers Koner; af disse reddedes blot Chefens Kone. Den største Deel af Mandskabet var omkommet, da Vandet pludseligt strømmede ind af første Batteri og øieblikkeligt fyldte samme, uden at Folkene kunde bjerge sig. Blandt de Reddede var ogsaa Høibaadsmandens Kone, der tre Gange havde styrtet sig i Vandet, for at frelse sit spæde1 1/2 Aars) Barn, som hun ogsaa levende bragte i Land. Hun havde fra om Søndag Aften indtil Tirsdag=Aften holdt sig fast i Tougværket, med Barnet paa sin Arm. En Pengekiste var bleven reddet med 2,500 Species. Vraget var nu svaiet op for sine Ankere paa Sirevogsgrunden, c. 2 M. N. for Egersundsverne. Da Skibet, foruden Jernballasten, som angives til 4000 Skpd., ogsaa indeholder Seildug og Lærreder til et Beløb af flere hundredtusinde Rubler, samt en Mængde Foustager med Brændeviin, vil det blive en god Fangst for dem, som kunne bjerge det. Man havde allerede omkring Vraget seet tre Fartøier, der havde indbjerget alt Seil- og Tougværk, saa det nu var ganske nøgent. Kyndige tvivle om Muligheden, af, uden Dampkraft at kunne bringe den uhyre Maskine i Havn. Nogle Dage senere havde en Skipper passeret Vraget 7 Mile ud for Listerlandet, og seet en heel Deel Fartøier ifærd med at plyndre det. Et af dem, der syntes at være en Engelskmand, havde lagt sig fast ved Vraget og slaaet en Bro over til det; for ikke at blive kjendte, havde de Alle betrukket deres Skibes Agterdele med Seil.