JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-10
AVERTISSEMENTS. At jeg har etableret mig som practiserende Læge og Fødselshjælper i Stubbekjöbing. tillader jeg mig at tilkjendegive for enhver, der maatte ønske at benytte min Tjeneste, saavel i Byen som i Omegnen. Min Bopæl er indtil videre hos Hr. Gjæstgiver H. Wulff. Stubbekjøbing den 10 Mai 1841. J. Wulff, Candidatus chirurgiæ & medicinæ. Redigeret, trykt og udgivet af W. F. Laub i Nykjøbing. Maskinspunden Hørgarn, som i den senere Tid har været efterspurgt, er igjen arriveret i forskjellige Fiinheder hos M. C. Mackeprang. Græsgang.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-10
De som maatte ønske at afbenytte Græsningen paa det Ourupgaard Gods underliggende Bøttøe, Fang, anmodes om at give Møde med Kreaturerne hos den paa Fanget i Nærheden af Gjedesbye boende Vogter Hinrich Beutel, Mandagen den 17de denne Maaned, om Formiddagen Kl. 10, hvor da tillige erlægges den betingede Betaling for Kreaturene, 1 Rbd. for en Hest eller Malkekoe, og 3 Rbd. for en gold Koe, Qvie eller Kalv, samt Jndbrændingspenge 1 Mk. pr. Hoved. Ourupgaard den 8de Mai 1841. Ferrall.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-10
Paa Ourupgaard staaer til Salg en mørkerod Hingst, 12 Aar gl., 10 QvarSteer høi, af gammel dansk Race. Slibning.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-10
Hos Barbeer Rønnow i Nykjøbing huulslibes og aftrækkes Barbeerknive, slibes Saxe af alle Størrelser og andre skjærende Jnstrumenter; gode Strygeremme og huulslebne Barbeerknive faaes til forskjellige Priser.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-10
Godt Malt saavel i Tønde, som Skjeppeviis faaes hos Kjøbmand Schmidt i Nykjøbing.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-10
Hos mig Undertegnede kan bekommes forskjellige Sorter voxne Kaalplanter til billig Priis. Nykjøbing den 8de Mai 1841. Kok, Sadelmager.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-10
Tilkjøbs.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-10
Hos Handelsgartner Frisenette i Nykjøbing bekommes om nogle Dage alle Sorter gode, stærke Kaalplanter til billig Priis, saasom Grønkaal 2 s., Hvidkaal 4 s. pr. 100 Planter og de øvrige Sorter forholdsviis.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-10
Licitation. Tirsdagen den 18de d. M., Formiddag Kl. 11 slet bliver paa Falsters Birks Tingsted afholdt offentlig Licitation over Udførelsen af forskjelligt Harthuggerarbeide paa de mindre Landeveie imellem Nykjøbing og Grønsund, Stubbekjøbing og Guldborg. Conditioner og Overslag kunne forinden erholdes til Eftersyn paa mit Contoir. Falsters Birk, Nykjøbing den 8de Mai 1841. Pontoppidan.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-10
Auction. Efter Reqvisition af vedkommende Udlægshaver, bliver følgende Eiendomme bortsolgte ved 3de offentlige Auctioner, som afholdes paa Raadstuen her i Byen Mandagene den 21de Juni samt 5te og 19de Juli d. A. Formiddag Kl. 11, nemlig: 1. en Reberbane med derpaa værende Huus No. 133 i Nakskov Klostergade. 2. een til bemeldte Reberbane stødende stor Frugthauge. 3. en Jordlod paa Roersnæs ved Nakskov, stor 3 1/4 Tønder Land, der findes antegnet paa Kortet under No 9. Hvilket herved bekjendtgjøres til Efterretning for Liebhavere og Pantecreditorer i Overeensstemmelse med Pl. 22de April 1817. Nakskov den 9de Mai 1841. Hammerich.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
Kjøbenhavn er ei længer den særdeles Begunstigede, siger Prof. David.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
Det kan ikke nægtes, at nogle af vore Provinds kjøbstæder i den senere Tid ere skrede frem, og at navnlig i flere af dem Handel og Skibsfart har faaet en anden Retning og taget et glædeligt Opsving, ja at dette som oftest bestaaer deri, at deres Kjøbmænd arbeide i deres Fag med større Selvstændighed, og navnligen have emanciperet sig fra den kjøbenhavnske Handelstand; men hvis man troer, at dette gjælder om den største Deel af dem, tager man meget feil. For Nogle er Beliggenheden ugunstig, i Andre mangler Standen den fornødne Jntelligents; men hvad der især, saa godt som af dem Alle, føleligst savnes, er solide Handelsforbindelser og de fornødne Capitaler, ere Banker, Laaneinstituter, Centralkasser, hvad man nu vil kalde deslige Indretninger, oprettede i deres Nærhed. Og nu hele Haandværkstanden, hvis Velvære og Opkomst er en saa vigtig Factor for Livet i Byerne. At den de fleste Steder er forknyt og forarmet, derom have de Deputerede for Kjøbstæderne i Stændersalene ved flere Leiligheder aflagt de sørgeligste Vidnesbyrd. - Seer man derimod hen til Kjøbenhavn, Hr. da finder man der en Stad med den for Handel og Skibsfart og Conjuncturernes snare Afbenyttelse fortrinligste Beliggenhed. Jndenfor dens Volde lever en i høi Grad intelligent Handelstand, ved mange Aars commercielle Foretagender knyttet til de største og solideste udenlandske Handelshuse, i Besiddelse af store Capitaler og en udstrakt Credit, med et tilstrækkeligt Antal af saadanne Jnstitutioner ved Siden af sig, som Handelen ei kan undvære, hvor den ret skal lykkes og blomstre. Disse staae ogsaa til Afbenyttelse for en driftig, Aar for Aar mere og meere videnskabelig og practisk dannet Haandværkstand, som gjennem sin Jndustri forening og de stedfundne Udstillinger har viist, hvormeget den stadigen gaaer fremad, og hvormeget Godt og Herligt den formaaer at præstere. Men kan man da ikke sige at Kjøbenhavn, saavel i commerciel som industriel Henseende ved Naturen og Forholdene, saaledes som de i Tidens Løb have ordnet sig, er den særdeles Begunstigede?
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
Naar man tænker over de mellem Hovedstad og Provindstæder existerende Forholde, opstaaer lettelig det Spørgsmaal, nyder Kjøbenhavn, nu den har mistet sine Handelsmonopoler), fraregnet at være Residentsstad, da ingen andre ved Love begrundede Forrettigheder eller Begunstigelser fremfor Landets øvrige Byer, Jeg maa tilstaae, at jeg herpaa ei kan give et fyldest gjørende Svar, jeg maa overlade dette til en Kyndigere, og, for ei at være uretfærdig, besvare Spørgsmaalet benægtende **), men at det ikke er uden Exempel, at Statskassen, til Gunst for Kjøbenhavns Commune, har gjort store Opoffrelser, ja endnu i en ikke kort Aarrække vedbliver at gjøre saadanne, turde det maaskee imellemstunder være rigtigst at opfriske i de kjøbenhavnske Skribenters Hukommelse. Hertil hører nu allerførst den Mærkelighed, at Statskassen til den langtfra fattige kjøbenhavnske Commune har betalt en Sum af nogle Tusinde Rbd. til at refundere den dens ved egen Forseelse, til ingen Nytte havte Udgifter med den for flere Aar siden paabegyndte Brolægning af Kongens Nytorv. At Provindserne, foruden Omsorgen*) Den har dog endnu eet Monopol tilbage; Forordn. 16de Juni 1797 § 3 byder, at alle fra Ostindien til Danmark komne ostindiske Varer skulle løsses i Kjøbenhavn og der sælges ved offentlig Auction, hvilket ikke er at ansee som saa aldeles ringe, nu da det asiatiske Compagnies Monopol er ophævet, og der følgelig kan blive Tale, om privat Handel paa Ostindien. ) Jeg maa dog her gjøre opmærksom paa, at Port- og Passagepengene, der i Kjøbenhavn ere meget betydelige, er en Jndtægtskilde, som ikkun meget faa Byer have tilfælleds med Hovedstaden. for deres egne Stifts- og Domkirker, endnu skulle bidrage til Frue-Kirkes Opbyggelse, Vedligeholdelse og kostbare Forskjønnelse, faaer gaae an, men at de, foruden deres egne Torve, ogsaa skulle brolægge Kjøbenhavns, synes vel stærkt. Men dette er dog kun en Bagatel imod de store Begunstigelser, som til Ordningen af det kjøbenhavnske Fattigvæsen fra Statens Kasse ere tilflydte denne Commune. Jeg mener ikke hermed de 25,000 Rbd. (Kun 25,000 Rbd., skriver Prof. David. Naal det er dog aarlig en ret smuk Sum, Renten af 6 1/2 Td. Guld), som Finantserne aarlig udbetale Kjøbenhavns Fattigvæsen, og ei heller de 9,000 Rbd., som Søe- og Landmilitairetaterne tilskyde samme, ei Assistentshuusafgiften paa 1000 Rbd., eller de omtrent 700 Rbd., hvortil 1/4 af Havne, Accise- og Laste pengene samt Kortstemplingsafgiften for 1837 beløb sig, skjøndt ogsaa disse henved 11,000 Rbd., saavidt jeg skjønner, ere Statsbidrag, og vil vel, ligeoverfor saa meget andet Smaat, kunde have funden en passende Plads til Omtale i Professorens Afhandling; men jeg mener hermed de kongelige Resolutioner af 16de October 1822 og 5te April 1837, hvis Jndhold jeg kortelig her skal bemærke.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
Ved den Første eftergav Kongen Kjøbenhavns Fattigvæsen 63,092 Rbd. 43 s. Sølv og 152,714 Rbd. 8 s. S. S. T., som skyldtes til den kongelige Kasse. Af den til samme Kasse skyldige Obligations gjæld 334,750 Rbd. bleve saavel alle paaløbne Renter, eftergivne, som de der vilde paaløbe indtil 11te Juni 1827. Ved den sidste, Resolutionen af 5te April 1837, eftergaves atter Fattigvæsenet de af Gjælden siden 11te Juni 1827 paadragne Renterestancer, og det fritoges fremdeles for, i et Tidsrum af indtil 12 Aar, fra 11te December 1836 at regne, at forrente og afdrage denne Gjæld. Altsaa: Eftergivelse af Sølv=Capital efter Resol. 63,092 Rbd. 16de October 1822. . . . . . . . Ligeledes af Seddel-Capital . . . . . . 152,714 Ligeledes af 5 Aars Renter . . . . . . Ligeledes af Renter fra 11te Juni 1827 til 11te December 1848. . . . . 287,885 570,641 Rbd. Negnes de ved 16de Octbr. 1822 eftergivne paaløbne Renter blot fra Krigens Ophør 1814 til Aaret 182. eller 8 Aar, bliver Eftergivelsen, endnu. . . . . . . . . . . . . . . 107,120 Rbd. J Alt 677,761 Rbd.) Hvorfra dog bliver at drage Cours-Forskjellen mellem da og nu. At man til Gunst for, at Statskassen i sin Tid eftergav Kjøbenhavns Fattigvæsen nogle af disse betydelige Summer, anførte ret antagelige Billigheds*) De kjøbenhavnske Blade glemme ikke, naar Leilighed gives, at bemærke: at Fattigkassen, ifølge Resol. 5te April 1837, har maattet renoncere paa et formeentlig Tilgodehavende hos Finantserne, stort 36,152 Rbd. 71 1/2 s. S. & T. og 323 Rbd. 83 s. r. S., den Bekostning nemlig, den havde havt ved Indretningen af Koppehospitalet, og de der indlagte Syges Cuur, men det falder vanskeligt her at være af anden Mening end Cancelliet, som formeente: at disse Summer burde udredes af Fattigvæsenet selv, og ei af Statskassen. Fik maaskee de andre Kjøbstæder deres Udgifter godtgjorte for Indrettelsen af Stuer, for Koppesyge og disses Behandling der, Og dog forplantedes, saavidt jeg har erfaret, Sygdommen til disse som oftest ved hjemvendende Recrutter og Soldater, som havde besøgt den kjøbenhavnske Exerceerskole, eller i Hovedstaden udholdt deres Garnisonstid. grunde, erindrer jeg meget vel; men da Sagens Ordning endnu er saa ny, vilde det ei være smukt, om Kjøbenhavnerne allerede havde glemt, istedetfor med Taknemmelighed at paaskjønne det Offer, Staten saa redebon bragte deres, vistnok ei uden egen Skyld, i saa høi Grad ødelagte Fattigkasse; og det er dog vel en ubeføiet, naar jeg, overbeviist om, at man ikke skal kunne udpege nogen Commune i Danmark, hvem forholdsviis saa store Begunstigelser ere blevne til Deel, opkaster det Spørgsmaal: Kan man da undgaae at indrømme, at Kjøbenhavn, som Commune betragtet, er den af Staten særdeles Begunstigede?
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
Kjøbenhavns Borgerrepræsentantskab har, veed man, nedsat en Comitee for at undersøge denne Gjenstand, i sin Heelhed, og den roeskildske Stænderforsamling har, som bekjendt, i sidste Session indsendt til Regjeringen et Andragende om, at Beskatningen paa Brændeviinsproductionen maa blive lige for Kjøbenhavn og Rigets øvrige Kjøbstæder. Jyderne kom derimod, hvad dette Punct angaaer, til et andet Resultat. Hvad man saaledes kunde vente, nemlig at Spørgsmaalet fra Regjeringens Side snart vilde blive partielt afgjort, er nyligen skeet; men da Udfaldet ei svarer til Kjøbenhavns Ønsker, kan man være temmelig forvisset om at dens Deputerede for den næste Stænderforsamling ville forelægge Sagen i sin hele Udstrækning. Og dette kan man ei andet end bifalde; thi ikkun saaledes vil den upartisk blive bedømt fra ethvert Synspunkt, ikkun paa denne Maade kan billighed og Retfærdighed i at sin Ønskelighed gjøre sig gjældende. Men desto nødvendigere er det, at Provindskjøbstæderne forinden udtale deres Mening om den, og at deres Deputerede derved lære denne at kjende, for at en Debat, alsidigere end tidligere Tilfældet har været, kan fremgaae i Stændersalen, naar Spørgsmaalet atter der kommer paa Bane. Det er for at bidrage en Kiende hertil, at ovenstaaende Linier ere blevne nedskrevne og offentlig gjorte, thi man vilde gjøre Jndsenderen stor Uret, hvis man vilde antage, at han, hildet af Kjøbstadlivets undertiden smaalige Jnteresser, ei af oprigtigt Hjerte skulde hylde det for en liberal Mand og god Statsborger alene værdige Valgsprog: Lige Byrder og lige Rettigheder. Skrevet i April 1841. Jt.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
Den ønslevske Overfaldssag Motto. Da tog Pilatus Vand og toede sine Hænder og sagde: jeg er uskyldig. For den offentlige Mening kan eller bør ingen ret skaffen Mand være ligegyldig. Denne sande og skjønne Sætning, som Hr. Dyrehauge nys har givet Os at læse i Stiftstidenden N 55, er det maaskee, der har bevæget Hr. Justitsraad Pontoppidan til dog endelig at bryde Tausheden og give Almeenheden dog nogen Oplysning i den samøse ønslevske Overfaldssag, ved at meddele Dommen over Hjulmanden Haus Mortensen.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
J Sandhed et høist mærkværdigt og meget betegnende Aktstykke! der fremkalder de alvorligste Betragtninger. Den Mand i Staten, der er sat til at beskytte Medborgeres Liv, Lemmer og Eiendom, der skal vaage over Borgerfreden, der skal opsøge Forbryderen, undersøge og dømme Forbrydelsen, han har faaet en saare vigtig Post. Opfylder han værdigen sit høie Kald, er han aarvaagen, nidkjær og ufortrøden, er han redelig, apartisk, ubestikkelig, viser han Mildhed og Skaansel mod menneskelig Skrøbelighed, men ubøielig Alvor og Strænghed mod Ondskab og Forhærdelse, sees det klarlig, at Medborgeres Liv og Helbred og Eiendom er ham dyrebar; saa vi kunne vente at finde Ly og Beskyttelse under hans Embedsmyndighed – ja da er en saadan Mand hæderlig og vil vorde hædret og agtet. Er derimod det Modsatte Tilfældet, da maa en Politimester ogsaa finde sig i, at han taber sine Medborgeres Agtelse og Tillid, men det maa være frygteligt at leve i en Provinds, et Herred eller Birk, hvor Forbrydelser kunne begaaes ustraffede, fordi de ikke opdages, eller naar de opdages, ikke faae den tilbørlige Straf. Det være langt fra mig at vove at bestemme, hvilken Grad af Agtelse og Tillid der kan skjænkes Hr. Justitsraad Pontoppidan som Politiembedsmand, men jeg mener, at den nærværende Sag i saa Henseende afgiver et vigtigt Bidrag til Oplysning om Rettens Pleie i Falsters Birk, og saaledes og til Besvarelsen af det Spørgsmaal, hvorvidt vi her kunne finde os betryggede under Lovenes Beskyttelse. – Hr. Justitsraaden maa her ogsaa være sin egen Dommer. Han var ikke heldig i sine Undersøgelser for at opdage Gierningsmanden. Hans Mortensen maatte løslades af Arresten af Mangel paa Oplysninger. Men maaskee har Politimesteren gjort Alt hvad han kunde til Opdagelsen, Han kom herop til Øslev, men han besaae ikke Valpladsen, han maalte ikke Afstanden fra Landeveien til Stedet, hvor Rasmus Snedker blev funden liggende i sit Blod, han gik ikke ind i Hjulmandens Huus, for at eftersee dennes Klæder, om de ikke havde Blodpletter, eller hans Person, om han ikke havde Mærke af Snedkerens Selvforsvar, og det uagtet denne udsagde paa sit Leie, at han troede ganske vist at have mærket Hjulmanden med sin Ræve, da han værgede sig godt, indtil han fik det store, næsten dræbende Hug i Nakken af en Medhjelper til Hjulmanden. Mig forekommer det ikke lidet besynderligt, at Politimesteren, i den nu publicerede Dom, siger "at Hjulmanden ved Hjemkomsten virkelig var saaret i Panden, at der virkelig var et Hul i hans Hat, og det har Jnqvisitor ikke seet!!
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
Da Snedkeren efter 3 Maaneder reiste sig fra sit Leie, og naturligviis ønskede Gierningsmanden opdaget, for at han kunde faae nogen Erstatning for sine skrækkelige Lidelser, og at Udgivterne til Læge og Medicin kunde paalægges denne – vel og for at faae ham afstraffet, henvendte han sig først til Birkedommeren og androg for ham, at han troede, Sandheden endnu ved ny Undersøgelse kunde komme for Lyset; men efter hans Sigende, blev han her aldeles afviist. Politimesteren siger os selv, at det var først efter et Andragende til Stiftamtet, at nyt Forhor blev paabegyndt.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
Det blev offentlig sagt Justitsraad P. i Stifts tidenden, at Rygtet gik, at Hjulmanden for havde bidt et Stykke af en Mands Kind i Skovbye, og bidt Fingeren af en Anden, eller den samme Mand. Har Justitsraad P. anstillet Undersøgelse om Sandheden heraf, Dette synes mig nu at være et Bidrag til at bedømme Justitsraad P. som Jnqvisitor. Dog – Gud vilde at Udaaden skulde opdages. Vidnet Hans Germandsen rørtes i sin Samvittighed og aflagde nu en sandfærdig Forklaring. Hjulmanden gik nu og til Bekjendelse, som jeg har hørt, i et Anfald af Arrigskab og Desperation. Af sand Anger har det neppe været, da han i det Øieblik han havde bekjendt, foer ind paa sin Modstander og vilde slaae ham, da han førtes i Arresten. Men nu tog Sagen en besynderlig ja ret en besynderlig Vending. Kuns Justitsraad Pontoppidau vil tilfulde kunne løse de her fremtrædende Gaader. De 23 Kunde det ikke synes, at Snedkeren, den saa haardt Mishandlede, kom til at staae ei alene værgeløs, men som den Skyldige, medens Voldsmanden i sin Dommer fandt en meget ivrig Defensor. Der søgtes Vidner imod Snedkeren, han blev spyttet i Ansigtet for Retten, Under hiin romerske Pontius Pilatus var det dog den Anklagende, der blev spyttet i Ansigtet. Rygtet gik endog at Snedkeren skulde arresteres, medens Hjulmanden blev løsladt. Jeg troede, at det var en bitter Jronie, indtil jeg hørte, at Hr. Wilcken, Hr. P. Fuldmægtig, havde sagt det. Denne Parodie paa Retfærdigheden udeblev dog, Dommen er nu fældet: Hjulmandens – Gjerningsmandens - Forklaring, siger Dommeren, maa i sin Heelhed lægges til Grund for Bedømmelsen af hans Strafskyld. Men den Mishandledes tilsidesættes! Da man hørte den Vending Sagen havde taget, og erindrede sig tidligere Begivenheder, hørtes den ironiske Yttring: "Man vil vel udfinde, det har været et Slagsmaal. Virkelig staaer nu i Dommen: "Den Passerede maa formeentlig kunne henregnes til Slagsmaalstilfælde" – Jeg gyser! Rasmus Pedersen skal først have anfaldt Tiltalte med en Kniv; – overalt skal Rasmus Pedersen være Ophavsmanden. Dommeren siger selv, at ingen af Vidnerne har seet det Passerede; han synes at gjøre sig den Forestilling og at ville bibringe Andre den Forestilling, at Overfaldet er skeet tæt ved Landeveien. Veed han virkelig ikke, at Rasmus Pedersen blev funden liggende 100 Alen i det mindste borte fra Landeveien? Jeg vil nu spørge enhver Anden end Justitsraad P.: "Hvo maa antages for første Angriber - Snedkeren, der findes liggende halvdød i en Afstand af 100 Alen fra Landeveien, eller Hjulmanden, der er sprungen af sin Vogn og har løbet eller gaaet 100 Alen efter sin Modstander? Hvis Udsagn fortjener meest Tiltroe, Snedkerens, der ei er befunden i nogen Modsigelse, eller Hjulmandens, der først nægtede Alt og truede Hans Germandsen til at nægte?
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
Efter min Mening er det en vel yderlig Godtroenhed af en Dommer, at antage Historien om Arret i Hjulmandens Pande og Hullet i Hatten, der passer til Kniven, for en ligefrem Sandhed. Hele Menighedens Øine henvendtes paa Hjulmanden da han Dagen efter Gjerningen havde den Formastelse at komme til Herrens Bord, men Jngen har seet noget Saar. Med Hullet i Hatten har det iøvrigt sin Rigtighed jeg har selv seet det; men der hører virkelig ikke megen Skarpsindighed til at tænke sig dette Hul gjort af en Anden end Snedkeren. Der tillægges den fundne Kniv megen Vigtighed. Dommeren har dog seet den, Kan han for Alvor ansee denne Kniv for et brugbart Redskab til at stikke i Hjulmandens Liv, – Det er en lille Stump Glarmester=Kniv, en god Tomme lang og saa sløv, at den maaskee vel kunde gaae igjennem en Hat, men vist ikke igjennem Klæderne i Hjulmandens Liv. Har Rasmus Snedker virkelig sagt, at han aldrig gik over Hjulmandens Jord uden at være bevæbnet, da har Udfaldet viist, at denne Forsigtighed ikke var overflødig, og han maa vel beklage, at han hiin Aften ikke var bevæbnet, eller saa slet bevæbnet. C. F. Hansen. (Fortsættes.)
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
Jndenlandske Efterretninger. J Mandags aflagde D. M. et Besøg paa Linieskibet Christian den Ottende, der som bekjendt d. De 23de skal afgaae til Mecklenborg. Det Detachement af H. K. H. Kronprindsens Regiment, fyenske Jnfanterie-Regiment, der skal med paa denne Tour, ankom samme Dag til Kjøbenhavn og blev præsenteret for H. K. H. (Berl. Tid.)
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
Jmod den forrige Redacteur af den Frisindede, Claudius Rosenhoff, er der i Tirsdags i Høiesteret blevet afsagt to Domme. Den første er for to i Bladet N. 72 for 23de Juni 1840 indrykkede Artikler: Pengene blive i Landet, og Frihed, Sandhed, Begrændsning; den anden Dom er for et Digt med Overskrift: Hvad kan det hjælpe? Ved Hof= og Stadsrettens Domme af 14de og 17de Novbr. f. A. frifandtes Rosenhoff for Actors Tiltale, hvorimod han ved begge de ligelydende Høiesteretsdomme er idømt Mulct af 200 Rbd. Sølv og eet Aars Censur.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
Ligeledes har Høiesteret i Anledning af Crimineldommerens Kiendelse i den mod Procurator B. Christensen anlagte Trykkefrihedssag for Artiklen i Fædrelandet: Enighed i det Væsentlige, afsagt følgende Dom: "Det omhandlede Forhør bør nyde Fremme ved Criminelkammeret."
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
Ved den i Løverdags afholdte Generalforsamling af det 28de Mais Selskab aflagde Præsidenterne for den forrige Fest Beretning om det Overskud, forrige Aars Fest havde givet, hvilket Overskud det vedtoges at afgive til den 28de Mais Asyl. Dernæst oplæstes af den fungerende Præsident, Justitsraad Høgh Guldberg, en fra Professorerne Clausen, David, Gundelach-Møller, Schouw og Algreen-Ussing, Etatsr. Hvidt, Pastor Gad, Secretair Bojesen, Bager Sager, Raadmand Hansen, Dr. Krarup, Grossererne Meinert og Prætorius Præsidiet tilstillet Skrivelse saaledes lydende: Undertegnede finde sig foranledigede til at foreslaae de ærede Herrer at sætte det Spørgsmaal til Forhandling iblandt de hidtilværende Deeltagere i 28de Mai-Festen, om virkelig en saadan Jnteresse kan antages at være tilstede for Stænderinstitutionen i dens nuværende Organisation og med dens hidtil synlige Virkninger, at dens Jndstiftelse kan forventes at blive festligholdt med den Deeltagelse, hvorpaa Festen nødvendigen gjør Fordring, naar den ikke skal nedsynke til en kun lidet betydende Form, eller om det ikke skulde findes stemmende med de fleste Deeltage res Ønske, at udsætte den aarlige Festligholdelse af Stænderinstitutionens Jndstiftelse. – Efter adskillige Discussioner vedtoge de Tilstedeværende at udsætte Afgjørelsen af det saaledes reiste Spørgsmaal til Onsdagen den 12te Mai Kl. 5 i den mercantille Læseforenings Locale paa Børsen. (Dagen.)
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
J Tider som nærværende er det isærdeleshed vigtigt, at man veed at kunne drage en skarp Linie imellem Partierne og at man med Bestemthed veed, til hvilken Side enhver politisk Characteer bliver at henregne; thi Jngen kan tjene tvende Herrer og man kan i politiske Anskuelser vel danne eller tilhøre en Mellemfraction og saaledes bevæge sig imellem Partierne, men ikke tilhøre dem begge. En anden politisk Notabilitet, som ogsaa i lang Tid har tiet, uagtet han til ingen Tid har hørt til de ivrige Folketalere, er Prof. David. Beklageligt vilde det være, om de forskjellige nye Stillinger, hvori han er indtraadt, skulde lade hans publicistiske Rost aldeles forstumme; thi ogsaa han er en af de af Folkets Mænd, der i vigtige Spørgsmaal, ikke bør tilbageholde sine Anskuelser.