Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-04-01
Hertugen af Broglie begyndte Debatterne og talede for Loven. Han henviste til den sidste Jnvasion og til raadede, ikke formedelst den nuværende Sikkerhed, at lade sig dysse i Søvn for kommende Farer, skulde Paris befæstes, saa maatte dette skee paa en tilfredsstillende Maade. Vel var Regjeringernes Viisdom nu (?) en større Borgen for den almindelige Freds Vedligeholdelse, end før, men Man maatte ikke glemme, at i Forhold til Magternes Kjærlighed til Fred, vilde ogsaa deres Energie stige i Krigstilfælde, og her var den Betragtning af stor Vigtighed, at Europa, hvis Krigserklæringen udgik fra Frankerig - hvor retfærdigt end dettes Adfærd var - dog deri vilde see den Hensigt, at udbrede Frihedspropagandens Lærdomme; da vilde samtlige Stater vistnok øieblikkelig danne en Coalisation, saa at Frankerig strax kom til at behøve alle sine Forsvarsmidler imod et saa uhyre Angreb. Med Hensyn til det af Commissionen foreslaaede Besparelsesystem, bemærkede Taleren, at det var ligesom naar en Huuseier vilde oplyse sit Huus med Gas og dog krympede sig for at bekoste en Gasleder. Efter nøiere at have udviklet det Feilagtige i et saadant System, sagde Taleren: i Deputeredekammeret er det blevet sagt, at Pariserne ikke vilde forsvare sig; dette er et fornærmeligt Udsagn. Ved at fremlægge dette Lovforslag har Regjeringen viist et beundringsværdigt Mod. En imponerende Majoritet i Deputeredekammeret har billiget denne Forholdsregel, Hovedstaden modtager den som en Gave af Nationens Repræsentanter, og Eierne af de til befæstningen fornødne Grundstykker tilbyde frivilligt deres Areal til billig Priis. Denne Eenstenimighed maa være Frugten af den reneste Patriotisme. Bliver Commissionens Amendement antaget, vil det udbrede Mismod blandt de gode Borgere, men opmuntre Nationaluafhængighedens Fiender." (Man vil erindre, at den af Pairskammeret nedsatte Commission til at drøfte befæstningsloven bestod af 6 Medlemmer for og 1 imod Loven, men at Referenten Baron Mounier var afgjort imod samme og at Amendementet foreslog en "Sikkerhedsmuur, istedetfor en "Ringmuur." - Baron Brigode talte meget energisk imod Loven, hvilken, efter hans Formening, var en Billigelse af den Thierske Politik, en Jndemnitetsbill for dette Ministerium, som uden Kamrenes Tilladelse havde paabegyndt de uhyre Rustninger og Arbeider. Befæstningen af en saa stor Hovedstad var en Chimære; Pairerne maatte dog tænke sig det Virvar af Angst og Bestyrtelse i Tilfælde af en Beleiring. Hvor skulde de store Stats autoriteter være i dette Chavs og hvorledes vilde ikke de fiendtlige Seierherrer hævne sig over den heeltemodige Modstand, Regjeringen havde udgivet 13 Millioner for at kjøbe Grundstykker og Arbeidet var begyndt, uden at raadspørge Pairskammeret. Dette Kammer blev behandlet som om det Jntet havde at bestille med Lovudkastet. Og under hvilket Paaskud er Alt dette skeet, Julitraktaten, 140 Millioner bortødsles, fordi 4 Magter have afsluttet en Traktat uden at Frankerig var den femte Magt, Og saaledes har det Ministerium handlet, der selv kaldte sig et parlamentarisk, Han stemte imod Udkastet 1) fordi det satte Monarkiet og Civilisationen i Fare, 2) fordi det indeholdt en Sauctionering af den Thierske Politik og 3) fordi dets Antagelse ikke engang kunde befæste Cabinettet Guizot. (Stor Bevægelse i Kammeret.) - J Modet den 21 Marts aabnede Grev Mole Debatten. Han meente, at dette Lovudkast stred imod den Politik, som Frankerig havde fulgt siden 1830, at forhindre en almindelig Krig. Den foreslaaede Forholdsregel udtrykkede Mistillid og vilde saavel lamme Forholdene til Udlandet som udtømme Landets indre Velstand og Hielpekilder. endnu førend der var erklæret Krig. Vil endelig det befæstede Paris have den formodede Jndflydelse paa Frankerigs Skjæbne, "Forbyde Gud - raabte Mole - at Man ved den blotte befæstning vilde lade sig forlede til en misforstaaet Selvtillid, Havde den franske Hær i 1814 trukket sig tilbage bag Loirefloden, istedetfor at knytte hele sin Tilværelse til Hovedstadens Skjæbne, saa vilde Resultatet være blevet anderledes, da et stort Antal af Departementerne endnu kunde have viist en alvorlig Modstand." Greven understøttede derpaa Commissionens Amendement, og han erklærede sig imod Loven. For Udkastet talede derpaa Marskallerne Soult og Molitor. Strax efter sin Ankomst til Paris havde den franske Gesandt i Wien, Grev St. Aulaire, en lang Conferents med Guizot (skjøndt denne Sidste ikke modtager Nogen, eede, da hans to Børn ligge for Døden) og endnu samme Nat Audients hos Ludvig Philip. Samtalen gjaldt formeentligen ligesaameget det orientalske Anliggende som Befæstningsloven.