Corsaren, 1842-02-18
Charivari. Til Cancelliherrerne og Justitsraad Reiersen i Anledning af den glubende Mængde Beslaglæggelser. Ædle Herrer, Velbyrdige Mand! Lader os tale et fornuftigt Ord med hinanden, vi ville gjensidigt have Godt deraf; thi hvad siger den vise Salomon? Han siger: Tal fornuftigt. - Og hidtil have vi ikke alene ikke talt fornuftigt sammen; men vi have slet ikke talt. Alle vore Forhandlinger have bestaaet i stumme Gebærder: Gaae op - blive beslaglagt - blive stadfæstet. Og dette er ikke godt; thi hvad siger den vise Callicratias? Han siger: Gjør ikke for mange Gebærder. J Sandhed! Disse Gebærder, scilicet Beslaglæggelserne, have heller ikke foraarsaget Nogen af os Glæde. Hvad mig, Corsaren, angaaer, da veed selv det mindste Barn paa Gaden, at jeg ikke kan være glad, naar J, ædle Herrer og velbyrdige Mand, have deelt de otte Nr., jeg siden 1ste Januar 1842 har skrevet, saa broderligt med mig, at jeg kun har beholdt Søsterparten: de tre Nr. - Mine Abonnenter ere heller ikke glade, nei sandelig! de ere ikke glade. De have nu for 120,000 8 Corsarer- staaende hos Eder, og skjøndt de betragte Eder som aldeles sikkre og solide Folk, som de nok kunne give Credit, vilde de dog helst selv have dem, og kan Nogen fortænke dem deri? – Hvad Eder selv angaaer, da vide vi for det Første, at Du, velbyrdige Mand, heller ikke er glad ved en Beslaglæggelse; thi Du har kun Ubehageligheder deraf: Tager Du 7 Artikler, saa seer Du siden, at Du stulde have taget 8, tager Du 8, saa skulde Du have taget 9. "Hvad skal nu en stakkels Mand gjøre?" - Og J selv, ædle Herrer! J ere sikkert heller ikke glade ved en Beslaglæggelse: Jeg troer tvertimod, at det meget smerter Eders faderlige Hjerter, hvergang Saadant skeer med mig, og at J langt hellere saae, at jeg kunde blive behandlet som f. Ex. "Dagen" og "Ugestriffor alle Stænder". Jngen af os er altsaa glad, og dog burde vi være det; thi hvad siger Apostelen Paulus? Han siger: J skulle være glade. Lader os altsaa gjensidig opmuntre hinanden. Jeg trænger til Opmuntring: Min Appetit har næsten aldeles forladt mig, og mit Hjerte sidder næsten den hele Dag i min Hals - tillad mig ærbødigst at forespørge, hvorledes I have det i denne Henseende? Jeg haaber: godt eller dog bedre, end jeg har det. Men, som sagt, lader os opmuntre og elske hinanden. Lader os betænke, at vi dog Alle ere Danske, Brødre og store Syndere for Vorherre. Erindrer den Kjærlighed, der før var imellem os; thi hvad siger Digteren Hasiz? Han siger: Lad ikke Kjærligheden døe i Dit Hjerte. See, jeg er den Yngste af os, og jeg gjør derfor det første Skridt: Jeg kommer ærlig og kjærlig og siger til Eder: Lader os holde op med de fæle Beslaglæggelser. Det er det første Skridt, det har jeg gjort. Gjører J nu det næste; thi hvad siger den vise Philomon? Han siger: Naar Din Broder har gjort det første Skridt, skal Du gjøre det næste. Eders Broder og Ven "Corsaren". Ligesom denne Artikel var skreven, kom en Meddeler ind af Døren og meldte, at Hof- og Stadsretten havde frifundet Nr. 21. "Corsaren" stod endnu med Blikket kjærligt og bønligt vendt mod den Side, hvor Cancellibygningen ligger; men, da den hørte denne Efterretning, vendte den sig vieblikkelig om og sagde: "Saa skal F- bede længere og ikke jeg. -- Er Nr. 21 virkelig frifundet? Virkelig?" - "Ja, paa Ære!" svarede Manden, "jeg kommer selv lige fra Retten". - "Hu! hei! saa skulle vi have Gildeparé. Leve Hof- og Stadsretten - lige indtil den en anden Gang domfælder mig; thi De maa virkelig undskylde, min gode Hof- og Stadsret! naar De domfælder mig, kan jeg ikke raabe "Leve!" for Dem. Uhl det var den første Frifindelse; men det skal s'gu ikke blive den sidste. - Frifunden! Er det ikke en ædel Hævn, jeg tager over Cancelliet? – Uf! nu kan Publicum dog een Gang see, at de have gjort mig Uret. - Jeg har staaet der næsten ligesom Frelseren, og Pilatus har sagt: "Jeg finder ingen Skyld hos dette Menneske"... den Pilatus var en klog Mand... leve Pilatus! Hurra for Pilatus! Tre Gange Hurra for Pilatus!... jeg kunde lysse dem deroppe – Gud velsigne dem! Mere kan jeg ikke gjøre." "Ja, men hvad kan det hjælpe, at Pilatus frifinder? Husk paa, hvorledes det gik: Han blev derpaa overantvordet til de Skriftkloge, og de fordømte ham." Gid Du faae en Ulykke! Lad mig være glad, imedens jeg er glad. Gaaer det siden galt, skal jeg gjøre mig saa vred som en Tydsker. Men det har ingen Nød: Du skal see, jeg kommer ikke til at gjøre mig vred."