Den Vest-Sjællandske Avis, 1841-10-15
Tyverie. Haderslev den 6te Oct. Følgende berettes fra Vesteramtet om nogle der af en Person begaaede dristige Tyverier, for hvis Enkeltheder i nærværende Fremstilling vi dog ikke kunne indestaae. En Tjenesteperson i Thiset fandt forleden Dag sin Kiste opbrudt og en deriværende Dalers Penge, hvoriblandt en Sølvdørgen, bortstiaalen. Mistanken faldt paa en i Huset forud værende omdrivende Karl fra Bedsted, som havde taget sin Vei til den 1 1/2 Miil, sydenfor liggende Gaard Lykke, for her at besøge en beslægtet tjenende Pige. Den Bestiaalne satte derfor efter ham og fratog Tyven, da hiin Dørgen fandtes hos ham, de af Daleren endnu levnede Penge. Men Tyven kunde, som et reisende Menneske, ikke være pengeløs, og forsynede sig derfor med 7 Rd. Cour. af Mandens Chatol, hos hvem han var Gjæst, og stak desuden en Sølv Spiseskee til sig. Skeen savnedes, da Tyven var gaaet. En af Tjenestekarlene i blev sendt efter ham og vendte tilbage med Skeen, som han i Mindelighed havde faaet udleveret. Men nu opdagedes ogsaa Tyveriet af de 7 Rd.; der sendtes da to Karle ud paa et nyt Tog, og sildig om Aftenen traf de i Roost Kro Gjenstanden for deres Reise. Tyven var gaaet tilsengs; de Andre kunde ogsaa trænge til Hvile; men for at være sikkre paa deres Bytte, der nu ingen Frihed turde have længer, besluttede de ikke at sove. De satte sig i Værelset, hvor han sov, den ene ved Sengen og den anden paa Tyvens Klæder, for saaledes at oppebie Dagningen. Men Søvnen overlistede de to Vandringsmænd og sluttede dem begge dybt i sin Favn. Dette ansaae den i Sengen værende Tyv for et gunstigt Øieblik til at undkomme. Han reiste sig sagte, og da han ikke kunde faae sine Klæder, fordi den ene af Vogterne sad paa dem, saa iførte han sig Vertens Klæder, i hvis Buxer befandtes 12 Specier, der som Reisepenge kunde komme til Tjeneste. Desuden stak Tyven Vertens Repeteeruer til sig, som hang ved dennes Seng. Saaledes udrustet aabnede han Vinen duet, søgte det Frie, og uagtet flere Dages Leden har man endnu ikke kunnet faae mindste Spor paa dette (Dannev.) farlige Menneske. Als. For endeel Aar siden kom en Smedesvend fra Jylland, ved Navn Mads Sørensen, til Mels By, hvor han snart blev bekjendt med et Fruentimmer og besluttede at indgaae Ægteskab med hende; men da de nødvendige Beviser ikke fandtes i behørig Orden, blev han af vedkommende Sognepræst viist til Herredsfogden med dem, for hvem han aflagde Ed paa ikke at staae i et Forhold, der kunde være det her besluttede Ægteskab til Hinder, og blev da Parret viet. Men efter nogle Aars Forløb viste det sig, at benævnte Mads Sørensen var gift i Jylland, hvor hans Kone endnu levede, og at han ulovlig havde forladt hende. Manden blev da sat i Arrest, hvor han forblev en lang Tid, indtil Dommen omsider kom, og denne lød for Meened og Bigamle: at Mads Sørensen skulde 2 Aar i Tugthuset og efter udstanden Straffetid forføie sig til sit Hjemsted i Jylland, da Ægteskabet her var ugyldigt. Alligevel kom Mads Sørensen tilbage til Mels og forblev hos det Fruentimmer, som han endnu ansaae for sin Ægtehustru. Men da Sognets Forstandere yttrede Misnøie herover, fik han omsider befaling til at reise til Jylland, for at blive skilt fra sin derværende Hustru, dog vendte han snart tilbage, uden at have udrettet Noget, og opslog atter sin Bopæl hos sin formeente Hustru, hvor han drev sit Haandværk som Nagelsmed, hvortil han forhen havde erhvervet en Consens, hvilken en god Ven havde besørget gjemt til hans Hjemkomst fra Tugthuset. Vel blev ham sagt, at han ei maatte boe hos hende, og han opførte da sit Værksted et andet Sted, men ei længere borte, end at han, naar det behagede ham, kunde gaae hen til hende, og efter kort Tids Forløb flyttede han atter til hende og har nu i en 3 til 4 Aar levet uforstyrret hos sin saakaldte Kone. J den Tid har han avlet to Børn med hende. – Endelig har han i Løbet af denne Sommer atter faaet befaling til at reise herfra og maa ikke komme igjen, for han lovlig er skilt fra sin første Kone. Men naar nu Mads Sørensen atter forliger sig med sin virkelige Hustru, eller hvis han ei kan finde hende, som det hedder, da faaer Sognet en talrig Familie at underholde; thi man kan vel antage, at dette Fruentimmer ikke er istand til at ernære sig og fem uopdragne Børn. Hvilken Opdragelse kan man vente, at disse Børn i et saadant Forhold ville erholde, og hvor skadeligt virker ikke dette Exempel paa Moraliteten, Følgerne ville sikkert vise sig gjennem hele Generationer, til stor Skade især for det Sogn, hvor sligt har tildraget sig. Men Hvo bærer Skylden? – (Dannev.) Ved Hesteveddeløbene paa Augustenborg, som afholdtes den 22de og 24de September, vandt Hertugen af Augustenborg, alle de af ham vundne Præmier tilsammenlagte, 900 Specier, foruden 20 Specier Jndsats, samt en Pocal og en Ærespræmie; Hr. Fischer vandt 400 Specier og en Ærespræmie; Grev F. v. Reventlow ialt 405 Specier, samt 20 Specier Jndsats og en Pocal; Hr. Ole Petersen vandt ialt 675 Sp. Dagen mellem begge Veddeløbsdagene afholdtes Dyrskue over Hertugens Stutterie og Auction over endeel Hertugen tilhørende Føl og ældre og yngre Heste som betaltes fra circa 15 til over 100 (Dannev.) Specier Stykket.