Berlingske Tidende, 1805-01-25
Skrivelse fra Paris den 4de Januar. Følgende er det lovgivende Corps Adresse til Keiseren, "Sire! Deres meget tro Undersaatter, Medlemmerne af det lovgivende Corps, bringe for Tronens Fødder de Tak= og Lykønsknings=Adresser, som de have voteret for Deres Majestæts Tale. Denne Forsamlings Aabning vil stedse være en mærkelig Exoche i vor Historie, aldrig have Tronen og Nationen laant hinanden saa stor Glands og Støtte. Statens Overhoveds Rettigheder have tiltaget ved al den Jnteresse, som han har yttret for den franske Nations Rettigheder. Vi nyde allerede de Velgierninger, som den øverste Magts Kraft sikkrer os, og vi skulle, takket være Deres Omhu, bevares for de Uheld, som sammes Overflød kunde drage efter sig. - Nationens Hielpekilder ville udvikle sig med desto større Energie, da Deres Majestæt lover, at skaane samme med større Opmærksomhed. De foreslaaet ingen nye Afgivter, uagtet de uhyre store Krigsudrustninger. De fortiener, Sire, at de Franske aldrig beregne deres Opofrelser, fordi De saa godt beregne deres Tarv Denne store Nation, der saa gierne tilbeder store Mænd, har stedse styrtet sig i deres Fodspor, og naar berømte Ansørere opfordre den til Kamp, maae dens Mod snarere dæmpes end oplues. Fuldkommen enig med Deres store Hensigter vil den beskytte de Stater, som De har skabt og hvis Existence en viis Politik maae sikkre. Men naar denne ædle Nation, ligesom De, er bereedt til Krig, saa ønsker den ogsaa, ligesom De, blot Fred; den er for viis til at afstaae sine Rettigheder, for stærk til at overdrive sine Fordringer, Deres Majestæt erkiærer selv, at De ikke vil forstørre Frankerigs Gebeet, men forsvare dets Jntegritet. Disse Ost maae betage vore Fiender ethvert Paaskud. J Saghed Sire, De behøver ikke Erobringers Glands. De vil væle lige saa stor ved Landets Bestyrelse som paa Valpladsen. Man vil tale ligesaa meget om Deres Regierings-Jndretninger som om Deres Seiervindinger. - En lang Fremtid ligger for Dem. Alt, hvad Deres Majestæt udtænker for Frankerigs Tarv, vil gaae i Opfyldelse. Den skiønneste Skjebne vil aldrig blive afbrudt; desuden gives der er Hæder, som aldrig døer. Tractater kunne ophæves ved nye Tractater, Frugten af Seiervindinger tabes underriden, Rigernes egen Størrelse skaber deres Varighed; men Kierlighed og Beundring forevige dem, der have grundfæstet eller oprettet Selskabet paa Love, Sæder og Religion. Disse sieldne Mænd Værk vedligeholder sig længe og deres Aand behersker Efterverdenen. - Denne Hæder, Sire, vil engang blive Deres. Deres Handlinger og Deres Ord indestaae os derfor. I Dag lyder alle Departementernes Røst for Deres Majestæt ; de ere ligesom forsamlede omtring Dem i deres Deputeredes Person. Enhver af os kunde hidtil ikkun ved sin indvidnelle Mening bidrage til den store Act, der hav Dem Kronen; nu yttre vi samme Ønske en Corpore. Nationen og dens Deputerede ville aldrig angre, at have yttret det. De ville med lige Jvertiene en Magt, hvis Fordeele Deres Aandstedse meere beviser og hvis Grændser Deres Viisdom har bestemt." - Keiseren svar udde omtrent: Han hørte det lovgivende Corps Tænkemaade med Velbehag; den vilde lige saa sikkert tiene dette Corps til Ledetraad ved dets Raadslutninger, som den Tænkemaade, Han havde yttret da han aabnede Forsamlingen, vil tien Ham til Rettesnor for Sin Regiering.