Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-11-19
Jndenlandske Efterretninger. Baade de selvstændige jydske og de uafhængige kjøbenhavnske Blade udtale en skarp Misbilligelse af den jydske Stænderforsamlings Forhold i Constitutionssagen. At Jnteressen for den jydske Stænderforsamlings Forhandlinger, efterat den har ladet denne Sag falde, i den Grad har tabt sig, at det kun er sjeldent at Nogen spørger om, hvad den jydske Stændertidende har bragt, endnu mindre, at Nogen giver sig af med at læse den, – og det uagtet Forsamlingen dog har taget flere Sager af indgribende materiel Vigtighed under Behandling, saasom om Statsraadets Organisation, om Negerslaveriets Ophævelse, om Næringslovgivningens Reform, om en Jernbane igjennem Halven, – dette finder Fædrelandet ret naturligt i et Øieblik som dette, da den offentlige Mening, det fædrelandske Sind og den statsborgerlige Jnteresse, daglig, ængstet og trykket ved Efterretningerne sydfra, havde næret den trøstende Forventning, at der fra det viborgske Folketing skulde udgaae, ikke Vidnesbyrd om overlegen Statsklogt og dyb Jndsigt i Forholdene, ikke Resultater af en mægtig, Alt beseirende Nationalaand og politisk Begeistring, ikke, kort sagt, et gjennemført, umiddelbar brugbart Forslag til en Reorganisation af den hele Statstilværelse, men vel Vidnesbyrd om et opoffrende fædrelandsk Sind og en hensynsløs ærlig Overbeviisning, vel Resultater af national Selvfølelse og borgerligt Mod, vel en ligefrem, alvorlig og bestemt Udtalelse af Folkets dyrebareste Ønsker og sidste, eneste Haab. Denne Forventning er skuffet; det kan ikke nytte at nægte det; og Skuffelsens Bitterhed har maattet opsluge det meste af Deeltagelsen for de jydske Stænders Forhandlinger, saa meget meere som den slesvigske Stænderforsamlings samtidige Færd i høi Grad egner sig til at være Gjenstand for almindelig Opmærksomhed, Bekymring og Uvillie." Skuffelsen er saa meget smerteligere, som den jydske Stænderforsamling hidtil, uagtet den, som en naturlig Følge af Forholdene, iblandt alle Forsamlinger er den, som besidder det mindste Maal af aandelige Kræfter, har hævdet sig en saa høi Plads i Folkets Tillid og Agtelse, idet den har udmærket sig ved en henynslos Djærvhed i sin Færd, ved en ærlig Aabenhiertighed i sine Udladelser, ved en national Kraft i sin Stræben, ved en stor Enighed og fast Holdning i alle vigtigere politiske og nationale Spørgsmaal. Og hvilket Øieblik, vedbliver Fædrel.", var det, man har valgt til at skifte Couleur, Det er, medens et stort og mægtigt Nabofolks udfordrende og truende Raab runger for vore Øren; det er, medens et enigt og stærkt, fast sammensluttet, godt ledet, af Høie og Mægtige beskyttet Parti uden mindste Forbehold anspænder at sin Kraft for at løsrive en Deel af Staten fra Moderlandet og forene dem med et andet Statssamfund; det er, medens en dristig Kronprætendent med aabent Vizir proclamerer den Stat, hvorover han vil gjøre sig til Herre, saasnart som Omstændighederne tilstede det; det er, medens et moralsk, ja næsten juridisk, Opror er nærved at begaaes af den halve Befolkning i en Nabo-Provinds; det er, medens 150,000 danske Borgere ligesom indvies til national, og derved til aandelig og politisk Undergang, – i et saadant Øieblik er det, den jydske Forsamling trækker sig tilbage i den provindsielle Smaaligheds Sneglehuus for at disputere, om Harboores Fattigvæsen bør skilles fra Eng bergs, og om Christer Balling bør have et Stykke Papir udleveret af Viborg Amtsraad. Jkke sandt, Øieblikket er godt valgt, Og for nu at gjøre den nationale Ydmygelse fuldstændig, saa bringer næste Postdag efter det constitutionelle Andragendes Tilbagekaldelse, den slesvigske Stændertidende med Hans Durchlaucht. Hertugen af Augustenborgs Proposition om en Constitution for Schleswigholstein, altsaa om en Constituering af Statsopløsningen og Prætendentpaastandene, mod hvilket den kgl. Commissarius vel har gjort nogle temmelig spagfærdige Jndvendinger, men som ikke desmindre er sat under Comitee med stor Majoritet, uden at Comiteevalget er forlangt udsat og videre Forhandling standset indtil nærmere allerhøieste Bestemmelse, og uden at hvad der, som sagt, i alt Fald, og navnlig her, var langt rimeligere – Forsamlingen er opløst, og medens det clausen schouw-larsenske Andragende om Nationalitetens Opretholdelse i Slesvig lægges aldeles til Side i Viborg, som utidigt, saa bringer samme Stændertidende os Gerichtshalter Hansens Andragende om Slesvigs Jndlemmelse i det tydske Forbund, der med 34 Stemmer (iblandt hvilke Hertugen af Augustenborgs) mod 7 gaaer til Comitee, uden at Commissarius synes alvorligen at have protesteret, og uden at den slesvigske Forsamling opløses. Men er det nu sandt, at det, hvorpaa det statsopløsende Parti bygger sit Mod og sit Haab, ikke blot er en dristig Tvivl paa Fællesregjeringens Kraft til at kue det, men ogsaa paa den danske Nations sløve Ligegyldighed og politiske Umodenhed, ikke sandt, saa er netop dette Øieblik godt valgt af den jydske Forsamling, til at vise dem, der vel tør betragtes som Statens Fjender, og det dem understøttende Udland, at de ikke have taget Feil i deres Forestillinger om den danske Nation?" Om den høitidelige Skrinlæggelse af den slesvigske Stænderforsamlings til Kongen bestemte Adresse, som Commissarius tilbageviiste, meddeler den slesvigske Stændertidende nu Beretning. Præsidenten opfordrede i Mødet den 5te de Forsamlingen til, nu, da Adressen ikke kunde befordres til Landsherren, at beslutte: at den in extens skulde optages i Protocollen, som en høitidelig Protest imod enhver Krænkelse af de i Samme reserverede Landsrettigheder, og at dens Originalved Forsamlingens Secretairer skulde indregistreres og deponeres i Stænder-Archivet. Forsamlingen vedtog dette med 36 Stemmer, imod 5. Efterat Adressen derpaa endnu engang var bleven oplæst af Præsidenten, opfordrede denne Secretairerne, Advocat Storm og Pastor Lorentzen, til at fuldbyrde Forsamlingens Beslutning. Disse begave sig derpaa fra Forsamlingssalen med Adressen ind i Stænder-Archivet, hvor de nedlagde Documentet og med alle Formaliteter indførte det i Registeret. J de 10 Minuter, som Secretairernes Fraværelse omtrent medtog, herskede en høitidelig, lydløs Taushed i Forsamlingssalen; Jngen bevægede sig fra sin Plads, intet Ord undslap Nogens Læber, man saae tydeligt, at hele Forsamlingen var sig Øieblikkets store, historiske Betydning bevidst. (!) Da Secretairerne vare vendte tilbage og havde underrettet Præsidenten om, at det dem overdragne Hverv var fuldbyrdet, ophævede denne strax Forsamlingen. Paa denne Dag skulde ingen videre Forretninger foretages. (!) J næste Møde motiverede Dr. Gülich sit Andragende om "Forandringer i det nærværende Regjerings-System, efter den offentlige Morals og Retfærdighedens Fordringer, samt om Entledigelse af Kongens Raad. Efter 5 Timers Debatter blev dette Andragende afviist med 29 Stemmer imod 12.