Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-21
Vi have i det Foregaaende skildret Grundtrækkene af den danske Handel fra Krigens Udbrud af, og af disse Grundtræk udvikles siden alle de Hovedsærkjender, der udgjorde denne Handels egentlige Physiognomie og Character. Varepriserne vedbleve at være i en uophørlig Falden og Stigen. Aarsagen dertil vare de forskjellige politiske Rygter, der postdagligen frembragte en saadan Ebbe og Flod paa vor Børs. Med disse Rygter stod ogsaa Coursens Gang i nøie Forbindelse, og det er begribeligt, at der, hvor Alting, i en Spænding, kun bevæger sig imellem Haab og Frygt, maa den ubetydeligste Omstændighed kunne frembringe store, ja ofte voldsomme Virkninger. Saaledes vare de politiske Meninger vel neppe til ringe Fordeel for os, da Slaget ved Aspern og Eslingen (d. 22 Mai) syntes at ville gjøre det nødvendigt for os, at slutte Fred med Storbrittanien; men denne fordeelagtige Mening forsvandt ved det paafølgende Slag ved Magram, hvoraf Freden mellem Østerrige og Frankrig var Frugten; thi nu var der ikke Udsigt til andet, end Krigens Fortsættelse mod Engelland, hvilket ikke kunde skee, uden at vort Pengevæsen, under Handels og Skibsfarts Standsning, end mere og meere maatte forværres. Som man dømte udenlands, saa dømte man ogsaa indenlands. Man saae de sorte Skyer trække sammen, og enhver søgte nu enten at undflye dem, eller ved Afledere at sætte sig i Sikkerhed, mod den truende Torden. J Udlandet umagede man sig for, endog at drage Fordeel af den forestaaende Crisis. Først nu begyndte man at sikkre sig for Alvor, enten ved at kjøbe sig faste Eiendomme eller Varer, eller og beholde sine Realiteter, og end ikke, under de fordeelagtigst ladende Tilbud, at skille sig derved. – J Riget selv frembragte Coursens Forværrelse de meest forvendte Forhold. J Holsteen og Jylland fandt man langt bedre sin Regning ved at sende alle Slags Fornødenheder til Tydskland, end til Sjælland, hvor de, som en Følge heraf, maatte stige meget, ja man havde det Særsyn, at Heste, som fra Arilds Tid bragtes fra Jylland til Sjælland, nu førtes fra Sjælland til Jylland. Vor eneste Trøst under disse sørgelige Omstændigheder var, at det ikke gik de andre Staters Cours bedre end vor; thi medens denne (Oct. 1809) stod 350, var den russiske: 18 s. Banco for en Rubel, den østerrigske 460, de preussiske Treforbeviser 24 for 100, 1 Pd. Sterl. 162 s. Bco. Med Aaret 1810 begyndte, efterat i Slutningen af det foregaaende Freden med Sverrig, var tilveiebragt, en ny Periode for den danske Handel. Vi kunne nu igjen faae, især med americanske Skibe, de Artikler, der formedelst Mangelen vare stegne saa overordentligen i Prisen, som: Steenkul, Salt, Colonialvarer, Viin, Jern, o. s. v. Allerede det blotte Rygte om en Fred med Sverrig havde nedtrykt Varepriserne i høi Grad. Thee faldt fra 22 til 16 Mk. Pundet, Caffe fra 12 Mk. 8 s. til 8 Mk. 6 s. Dette var en liden Forsmag paa, hvilke Uhelden Almeenfred, som man den Gang regnede blandt Umueligheder, kunde bringe over de Handlende. Jmidlertid vandt i hine Perioder ingen mere ved Krigen end Altona og andre Stæder i Egnen af Holsteen. Saaledes fremblomstrede den lille ellers ubetydelige Stad Tønningen, ene ved sin heldige Beliggenhed, til en Grad af Velstand, der vakte Beundring. Fra Juni til Dec. 1809. ankom der 126 Americanere. De Ladninger, som allene 58 deraf havde inde, anslog man til 6,717. Baller Bomuld, 13,389 Baller Peber, 1,779. Fade Riis, 2,950 Kister Thee, 2,775 Fade. Tobak, og 34,790 Sække Caffe. Americanerne indkjøbte igjen mange tydske Varer, især Lærreder. Herved var der nu sat Skranker for Colonialvarers alt for urimelige Stigen. Vor Cours tog i dette Aar det største Spring, den, lige indtil 1812 kom til at gjøre. J Novemb. 1809 stod den endnu i 350, men i Octob. 1810 allerede 620. Den sande Aarsag til denne Forværrelse, var Papirpengenes Forøgelse, som Statens voxende Udgivter gjorde nødvendig. Det er naturligt, at jo flere Sedler der kom i Omløb, desmere nedsattes deres Værdie. Vel kom her mange Varer, ind i Landet, især ved Americanerne, men deels bleve jo alle disse Varer ikke forbrugte af os selv, deels maatte der paa de, der afsattes af samme, altid kunne vindes saa meget, at de, vi anvendte til eget Forbrug, neppe kunde være af saa betydeligt Beløb, at de kunde virke til at forværre vor Cours fra 350 til 620. (Fortsættes.)