Københavns Adresseavis, 1764-07-27
Hvad som trykker de smaa Kiøbstæder i deres Næring og Brug og Raad derimod. De smaa Kiøbstæder trykkes i deres Næring og Brug, ved det at Landmanden ey er tilstrækkelig talrig nok, og af Mangel paa Folk ey kand drive og dyrke Jorden, som den burde; følgelig bliver Levnets Midlerne dyrere for Kiøbstædmanden, der maae betale alle Nødvendigheder saasom Tørv og Brænde a. i dyre. Denne foruden det at Borgerstandens Næring trykkes, naar alle Kramboder opfyldes med udenlandske forarbeydede Vare, thi, naar Skabe, Commoder, Consol=Borde, fra London og Paris, Flaske=Fodere fra Amsterdam, Vugger fra Dantzig, Lybek og Holland, ja Piber, Snørlidser og Børster i saadan Mængde indføres, saa maae jo vore Haandværker ligge. Naar Hoved=Staden trækker al Næring og Handel til sig, saa at faa eller ingen nyttige Manufakturer eller Fabriker i smaa Stæder med Fordeel kand anlegges; og da Smaa vil altid efterabe de Store, ey betænkende at sætte Tæring efter Næring, saa trykkes og smaa Kiøbstæder i Henseende til den Overdaadighed og Pragt, som der er kommen i Gang, foruden ved de store Bekostninger, der skeer ved Borgerskaber, Haandværks=Laug, Mester=Stykker, Trolovelser og Brylluper; ved Drik og Spil og andre Laster, der ikke holdes nok under Lovens og Forordningers Ave, naar Skatter, Jndqvarteringer og andre Byens Tynger ikke ret bliver fordeelte; Skifter og Politie ikke ret forvaltes; men Magistrater taaler Procuratorer aabenbare at synde imod - Til at raade Bod paa alt dette, deres Eed, o. s. v. udfordres gode Politiske Forfatninger og Anordninger, som efterleves og virkeligen rydde disse Hindringer af Veyen, og befordre Folke=Mængden, ved at dele store Bønder Gaarde af 8 til 12 Tønder Hart Korn, til mindre paa 3 til 3 Tønder. Videre trykkes Kiøbstædernes Næring i Særdeleshed, ved de mange bisse Kræmmere, Jøder og andre, endog Landets egne Børn, der ey gider arbeydet, men med et vil berige sig, hvilke streyse hele Lande og Provintser igiennem med forbudne og indstiaalne Vare, thi hvor man kommer, kand man finde alle saadanne omløbende Handlere. De veed snedig nok at undgaae Told=Stæderne og Told=Betienterne, og det er sielden at een af saa mange bliver paagreben. Da nu Landmanden ved disse Contrabanditer og Bisse Kræmmere kand faae alle Ting sig tilbragt i sit Huus. hvorfor skulle han da hente det i Kiøbstæderne, hvor Prisen er høyere, formedelst den kostbare Levemaade. Told, Accise, Skat og Skyld. Der bliver altsaa nesten intet til bage for Kiøbmændene i de smaa Kiøbstæder at handle med uden grove og svære Vare, der ey saa let kand fortbringes. og ombæres; eller og de Handlende i Kiøbstæderne nødes til for at tiene Brødet og holde Kiøb med Bisse Kræmmere at handle med contrabande Vare, hvorved de ofte miste deres hele timelige Velfærd. De, som ikke tør gaae saa vidt, bliver forsagte, lade Hænderne synke, indskrænke deres Handel, ja, ofte maae nære sig af at sælge Øll og Brændeviin, hvilken Handel og bliver slettere formedelst Mængden, der søger Leve=Brød derved. Al Land= og Forprang endog med Landets egne Producter skader Kiøbstæderne i deres Næring; som skeer, naar de formuende Landmænd, saasom Proprietairer, Møllere a. ja vel og mange Præster, som boe ved Søe Kandten, foruden det, de selv haver, opkiøber Korn, Fede Vare og hvad som Bonden sælger og efter Loven burde føres til Kiøbstæderne og sælges paa Axel=Torv, og samme bortfører, foruden den store Brændeviinsbrænden og Miød=Blanding overalt paa Landet til Kiøbstædernes største Skade. J sær ere de smaa Øer, som allevegne omgiver vore Provincer Kiøbstædernes skadeligste Fiende. Deres Beboere drage hele Landet omkring med deres Baade, kiøbe op og sælge ud igien, mange af disse har Handelen, som de nærmeste Kiøbstæder burde have, ja, hvad man ikke kand faae i Kiøbstæderne, kand bekommes hos disse. Der kommer altsaa formedelst disse Omstændigheder kun faa Levnets Midler til Kiøbstæderne, og det lidet, som kommer, er allerede bestilt og opkjøbt af de meest Formuende, saa der bliver intet at opveie for den fattige Kiøbstædmand. - Det er derfor nødvendig at der bliver alle muelige Anstalter gjordt, for at ophæve denne skadelige Handel paa Landet ved alle omløbende BisseKræmmere, at al Land= og Forprang med Landets egne Producter bliver forebygget, ved det at Straffen bliver skierpet; at der bliver lovet Præmier til dem, som angiver de Skyldige; at der bliver sadt Visiterer og Betientere paa Grændserne og andre Steder; at der krydser Skibe imellem de udvortes Provincer og at alle disse bliver tilholdte flittig at forrette deres Embede. Ja, det var endnu bedre, om Kiøbstæderne blev befalet at have Øyesyn med den forbudne Handel, og at der i hver Kiøbstæd bleve af de meest anseeligste og fornuftigste Handelsmænd udvalgt 4, 8 eller flere erdsvorne Mænd, som kunde kaldes Byens OpsynsMænd. Disse skulle have Opsigt over Byens Commerce Sager; det skulle dem paalegges at søge at forfremme det, hvorved Handel og Næring kunde tiltage; de skulle giøre Forestillinger over Byens Trang til det høypriselige General Oeconomie= og Commerce=Collegio; de skulle og see til at den forbudne Handel, der er Kiøbstæderne saa skadelig, kunde undertrykkes; de skulle undertiden til den Ende med Betienterne giøre nogle smaa Reyser omkring Byen, forat efterforske ulovlig Handel. Byen skulde og holde nogle Betientere til deres Assistence, og for at giøre disse Opsynsmænd des villigere til saadanne Forretninger, skulle de have visse Æres Beviisninger, eller andre smaa Fordeele for andre Byens Borgere. Det kand ikke feyle, at jo er Deel af disse Mænd ville anvende nogen Flid herudi. Nogle ville giøre det, fordi de vare overbeviist, at det var deres Skyldighed, og deres Samvittighed udfordrede det af dem. Nogle fordi deres egen Handel og Jnteresse befordredes derved, og nogle ville endnu giøre det af andre Aarsager. Derved blev mange, som nu gaaer frie, opdaget og straffet og andre blev skrækket. Jngen Bisse=Kræmmer kunde vide sig sikker, om han end kom midt i Landet, hvor han var frie for Told=Betienterne, maatte han befrygte sig, at blive angiven, enten af disse Opsyns=Mænd, eller af andre, som stode i Connexion med dem. Almuen blev og derved bedre oplyst. De vilde ikke kaste saa stoer Had og Foragt paa Visiterere og Angivere, naar de saae, at saa mange anseelige og retskafne Mænd befattede sig dermed. De vilde med Tiden blive vante til at være dem behielpelige, og det blev ikke saa almindeligt holdt for Synd og Skam, at anholde og angive Forbuds=Overtrædere. Mangel af Credit skader ogsaa de smaa Kiøbstæder i deres Næring, og hindrer dem at de ikke kand voxe og tiltage. J forrige Tider, da der var frie Handel, begyndte mange Kiøbmænd deres Handel med simpel borgerlig Næring og Handtering med at sælge Øl og Brændeviin og deslige. Naar de havde fortient noget hermed, saa forskrev de nogle Vare, der var let at afsette, som de betalte strax og ligge saa meget blev dem ikke negtet paa Credit. Naar de næsten havde solgt dem, kunde de sende Betalingen, og saa blev dem endnu en større Qvantitet betroet. Mange har paa den Maade begyndt med lidt, med nesten slet intet, og oparbeydet sig til rige Folk; men hvor rart et Exempel er saadan en ikke i vore Tider. Een, som nu vil begynde en Handel, der kand drives i Sikkerhed og med godt Samvittighed, maae have langt mere Penge i Hænder end den Tid, eftersom vores Fabriker, Oplager og de meste der handler en Gros i de store Stæder, giver ingen Credit, men forlanger Penge, saasnart Varene udleveres. De, som ikke har Pengene, maae laane dem og betale Renter rette Tid, enten de afsette deres Vare eller ikke. Det bliver dem herved langt vanskeligere at komme frem, og for mangen een, som ingen Assistence har, umueligt at sette sig ned. De, som endelig kommer saa vidt, er nødt til at forskrive allene de almindelige Vare, som meest gaaer af og hvoraf de snarest kand faae deres Penge igien. Da Mangel af Credit, saa vel som andre Ting, nu hindrer mangen een, som kunde blive en duelig Kiøbmand og Borger, at sette sig ned og handle med Fordeel, saa skulle man opmuntre dem, at begynde Fabriker og derved komme frem. Man skulle til den Ende giøre dem smaa Forskuder og være dem i alle Maader behielpelig. De skulle kun begynde med lidt, og ikke med meer end de vel kunde oversee og bestyre. Byerne selv kunde til dette Brug laane en Capital og med liden Tab affistere og forfremme dem, som ville vise sig arbeydsom og flittig. Naar dette først var begyndt og nogle derved forfremmedes, vilde det opmuntre mange andre. Mange unge Kiøbmænd og andre, som nu ikke tænker paa Fabriker, vilde legge sig derefter og søge at faae Kundskab derom, paa hvilken Maade de beqvemmest og best kand indrettes. Landet kunde have stoer Fordeel deraf og maaske Fabrikerne derved bedre befordredes end hidindtil er skeet. Derved kunde og mange fattige Borgeres Børn og andre have deres Ophold, da saadanne nu opdrages i Fattigdom, Ladhed og Ørkesløshed. Dog maatte ingen Fabrik, som ey af Kiøbmænd anlægges, eller Sukker=Raffinaderie have Friehed til at sælge i Alen Maal eller udveie i smaa Qvantiteter. (Mere følger.)