Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-09-15
Nyeste Post-Efterretninger. Den udenlandske Post er ankommen; fuld af Forventning har man taget den i Haanden for at erfare og Fredsunderhandlingerne ere begyndte og om den Russiske Hovedarmee har standset sin Marsch til Constantinopel eller fortsat den, og tillige for at faae Kundskab om Armeens Stilling og om hvad der er foregaaet siden Bataillen ved Slivno og indtil Jndrykningen i Adrianopel; men om alt dette har den ikke bragt den ringeste Efterretning; fra Constantinopel, fra Krigstheatret paa hiin Side af Balkanbierget hersker den største Taushed; i Bucharest veed man kun haad der passerer paa denne Side af det. Da saaledes ingen videre Beretning er officiel meddeelt, og selv ingen Rygter høres fra hine Egne, saa kan man uhindret moere sig med egne og andres Formodninger og Udfaldet af den store Crisis (saaledes kunde man holde det for sandsynligt, at General Diebitsch vil forlange Occupationen af Castellerne ved Bosphorus og af Constantinopels Forstæder Pera og Galata for der videre at underhandle om Freden; da han ved de førstes Besættelse vilde blive Herre over det sorte Hav, og ved de andres over Constantinopel selv; fordi disse Forstæder ere kun adskilte fra den ved den saakaldte Havn, et Jndløb af Søen Marmora, saa at disse Forstæder ligge omtrent saaledes ved Constantinopel som Christianshavn ved Kiøbenhavn, og Constantinopel staaer ganske aaben for dem.) Af Formodninger om Freden har man forskiellige i de udenlandske Blade, f. Ex. den, som skal staae i den Londoske Hoftidende, at Rusland har forlangt af Sultanen en Pengesum til Erstatning, som er høiere end hans Jndtægter i 10 Aar, og at den derfor har forlangt Frankerigs og Englands Garantie for endeel af denne Capital, naar den skal give sit Samtykke til at rømme de Tyrkiske Stater. Vigtigere er følgende Stykke, som læses i den Preussiske Statstidende, under Form af en Skrivelse fra London, dateret den 29de August, hvori det hedder: Alle Blikke ere henvendte mod Østen og endskiøndt man ikke meere troer, som for nogle Dage siden, at Russerne allerede have bemægtiget sig den Tyrkiske Hovedstad, eller ere ankomne foran den, saa forventer man dog hver Dag at erholde denne Efterretning (hvilken let kan volde et Stød i Europa); da man betragter denne Begivenhed, som den nødvendige Slutning af dette Krigsdrama, og derpaa seer et nyt Skuespil imøde, som skal decidere Thraciens tilkommende Skjebne. Vore Børs- og Kaffehuuspolitiker ere som faldne ned fra Skyerne: de Spahis, som skulde nedtræde de Russiske Qvarreer og de Taktiker, som skulde afslaae alle Angreb af Kosakkerne, ere nu forsvundne for dem som en Taage, og man kan slet ikke komme sig af sin Forbauselse paa engang at see Russerne at være saa forvovne og de gamle og naturlige Allierede at være saa afmægtige. Disse indsee nu, at naar de vilde drive Russerne ud af Thracien (hele Nordlandet af det Europæiske Tyrkie), saa maae de selv have Uleilighed dermed, og de finde det derfor mere raadeligt, at man ikke indlader sig i en Krig, som igien vil forøge den saa trykkende Statsgield med nogle hundrede Millioner; imedens alle muelige Fordeele kun vilde blive af en negativ Natur, saa at de, uagtet al deres Fortrydelse derover, ikke tale om nogen Krig. Vore Aviser, paa nogle Fortvivlede nær, som absolut ville forskaffe sig et Renomme, ere stemte for Underhandlinger, og hos os blive Journalerne meere ledede end de lede andre; thi da de dependere af deres Subskribenter, saa skrive de kun det som er behageligt for dem, og naar Pluraliteten er stemt for Fred, saa raabe de ikke paa Krig, for et Aar siden, da de haabede at udrette noget med Trudsler, førte de et ganske andet Sprog. – J en Skrivelse som læses i Allgemeine Zeitung fremsættes følgende Tanker om Freden: Tilsidst maae man dog slutte Fred og Russerne ville da erholde saa meget bedre Betingelser jo flere Steder og Lande de have i Besiddelse. J hvor høit man endog vil anslaae det Russiske Cabinets Maadehold, saa kan man dog ikke forbinde med det Ord Maadehold det Begreb, at Rusland vil forglemme alle sine Jnterresser og give Slip paa alle sine tilfægtede Fordeele. Man gaaer ikke over Balkanbierget og man besætter ikke Erzerum for at lade sig vise tilbage af en Engelsk Erklæring, som kun var udstædet i Haabet om de Russiske Armeers Uvirksomhed og havde gjort Regningen uden at tænke paa Værten. Hr. Gordons Trudsler ville derfor sandsynligviis ikke frembringe nogen videre Følge end at Generalerne Diebitsch og Paskevitsch ville indsee Nødvendigheden af at rykke rask og ustandseligt fremad, førend Fienden kunde faae Tid til at komme sig af sin Skræk og organisere nye Forsvarsmidler i Landet; Tyrkerne ville da erfare, at den Engelske Hielp er kommen for sildig, og at den havde gjort det Onde endnu værre; de ville derfor beqvemme sig til at slutte Fred, hvad den saa skal koste; da Englænderne saa, naar den først er sluttet, maatte finde sig i den, eller ogsaa uden Aarsag føre Krigen for egen Regning. Tyrkiet er forloren, selv om det skulde lykkes det endnu at vedligeholde sit Skinliv i nogle Aar; alle dets Skytsværn ere faldne; en liden Armee er ustandset tykket frem i Hiertet af de asiatiske Provinser, og den Fordom at Balkanbierget skulde være saa frygteligt er nu forsvundet. Freden kan kun tilstaaes Porten under den Betingelse, at Bosphorus eller Dardanellerne blive for bestandig aabnede. Da Grækenlands Friehed er sikker, saa berøves den Tyrkiske Flaade alle duelige Matroser til sin Eqvipering; saaledes vil Porten selv, om den end erholder en nok saa gunstig Fred, kun vedblive at vegetere i en svag og hielpeløs Tilstand. Vil derved den saameget roste Ligevægt blive sikkret, Vil Ruslands Magt derved blive indskrænket, endskiøndt man lader Sultanen beholde sine Lande, saa er dog hans Magt ophørt at blive en Vægt i den Europæiske Vægtskaal. Dette er den nye Tilstand hvori Cabinetterne maae finde sig, naar de ville sørge for deres egen Jnterresse. At forresten dette Stykke ikke er authentisk kan sees deraf, at Forfatteren tilskriver England den Plan, af Kierlighed til Tyrkerne, at ville høimodigen skiænke Frankerige den venstre Rhinbred for at hielpe paa Fyrsten af Polignaks Popularitet. (Saaledes skulde det vel forklares, at Fyrsten skal nyelig have sagt, at man om 3 Maaneders Forløb vil nok blive fornøiet med ham i Frankerige) da det dog er aabenbart at det er det liberale Partie, som i sine Skrifter paadriver, at Frankerige erholder denne Udvidelse. (Alt dette læses i Bladet Borsenhalle.)