Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-03-01
Efter nogle Timers Forløb kom Adskillige af dem tilbage med deres Udkaarede under Armen. Snart kom en delig Yngling med en tandløs Matrone, snart en blomstrende Skjønhed med en gammel svindsotig Enkemand, snart en kjæmpestærk Kriger med en tyk Brændeviinsbrænderske. De traadte nu ind i mit Tempel for at modtage Hymens Velsignelse. Jeg paalagde alle, at tilstaae mig oprigtigen, hvorfor de forbigik mig og henvendte sig til Plutus; det var den eneste Betingelse, hvorpaa jeg vilde tillade dem, at blive forenede ved Hymens Altar. De maatte beqvemme sig dertil, og hver især aflagde nu i Eenrum en oprigtig Bekjendelse. Den første, der fremtraadte for mig, var den smukke Cavalier, Ak!! faade han, naadigste Gudinde jeg har altid været een af dine ømmeste Dyrkere. J Ordet Kjerlighed har jeg fra mit femtende Aar af fundet Himlen paa Jorden, ikke Salsmanns, som man kan kjøbe for fire Mark, men den sande jordiske Himmel, hvori Sjelen føler sig saa glad og lykkelig. Jeg har elsket en Pige, som var mig det kjereste i Livet, men hun var fattig. Jeg er Copiist og har i en Tid af tyve Aar fyldt hele Archiver med mine Copier. Jeg har copieret saa længe indtil jeg selv er bleven til en Copie paa Verdens Skueplads. Jeg hører ikke meere til de Originaler, som med raske Skridt kunne løbe op af Lykkens Stige. Jeg staaer endnu paa samme lave Trin som for 15 Aar siden. Troer du, at jeg under saadanne Omstændigheder turde vove at søge min Elskede i dit Tempel, Kan du fortænke mig, at jeg hos den rige Plutus har søgt en Ægtemage, som kan forvandle en Copie til en Original, som kan forsone mig med Skjebnen, der er mægtigere end Kjerligheden 21 Jeg følte Pedlidenhed med den stakkels Copiist, og hvor stor en Hader jeg end er af Ægteskaber, der stiftes i egennyttige Hensigter, kunde jeg dog ikke negte ham, at blive forenet med sin Udkaarede ved Hymens Altar. Nu traadte den unge Pige frem, som hos Plutus havde valgt sig en udlevet Mand til sin Ægtemage. Abesindige saade jeg anvender du saaledes dine Yndigheder Begraver, du saaledes den Rose i Snee, som Naturen har bestemt til at være Haugens Pryd, Siig, hvilken mægtig Dæmon har forledet dig til at undertrykke og trodse den naturligste af alle Følelser 20 Gudinde Dine Ord i Ære svarede Pigen. Viid, jeg er opfødt som en Dame af Stand. Min Salig Fader har vel været af simpel Herkomst, og Rokkedreier af Profession. Men min Moder var en Lieutenants Datter, og af Fødselen bestemt til at være Frue. Dog, Skjebnen vilde, at hun ikke skulde blive det, førend min Fader, i en temmelig hor Alder, var bleven Capitain ved Borgerskabet. Der var nok, som beilede til mine Haand, men alle vade de fattige som Kirkerotter, Hos ingen af dem havde jeg Udsigt til at leve lykkelig, og overeensstemmende med min Stand. Ogsaa jeg har fordum været een af dine ivrigste Tilbedere. Med Sigvart og Werthers Lidelser, i Haanden drømte jeg mig endog ved Siden af en Krukke klart Vand og et Stykke tørt Brød, saare lykkelig under din Varetægt Men, at disse herlige Tider ere forbi. Næsten alle Forelskede have vant sig af med at lade sig nøie med saa smal Kost. Træerne hugges ned for Fode af pengegjerrige Herremænd. Selv dit herlige Arcadien er nu en Ørk og beboes kun af Barbarer. Hyrder og Hyrdinder sees nu kun paa vore Masquerader. Klubværterne, Modehandlerne og andre saadanne Folk, der ere saa nødvendige for en Dame af min Stand, ere følesløse for den oprigtigste Kjerlighed. De have Hjerter saa haarde som Kampesteen; de kunne med største Ligegyldighed see de to Forelskede fortæres af Luen. Siig, naadigste Gudinde! undskylde ikke Omstændighederne min Adfærd?" Letsindige," sagde jeg : bør du af saadanne Grunde ægte en Mand, som er tre Gange saa gammel som du, som staaer med den ene Fod i Graven. Haabets Soel, raabte hun henrykt smiller derfor endnu for mig bag Gravens Bredde, Maaskee inden et Aar knæler jeg atter for dit Altar! - Afskyelige Flane!" raabte jeg nu i min Harme, saa fra mine Øine - Din Brudekrands er vædet med Blod. J din Trædskhed rækker du den troskyldige, gamle Daare din Haand, medens du med Tigerlumsk hed lurer paa hans Død. Gaa, Elendige, jeg kjender intet kjændigere Haab end det, de nærer i din Barm. Saadanne svage Grunde anførte de fleste, som vendte tilbage fra Platus. Den ene søgte hos ham et Præstekald, den anden en Visiteur tjeneste, den tredie et Secretariat, den fjerde nogle tusinde Rigsdaler til at begynde en Handel med, det femte Credit, kort, alle søgte her ved de elendigste Skabningers Haand, at bane sig Peten til Lykkens Tempel, som ligger mange tusinde Mile derfra, og som kun saare saa afRigdomsandens Dyrkere nogensinde naae hen Saaledes synes jeg ganske at have tabt mit Herredømme over Menneskene, især i store Stæder, og det er kun de levnere Stænder, som endnu dyrke mig med Oprigtighed. Kjerligheden.