Viborger Samler, 1834-10-03
Jndenlandsk. Kjøbenhavnsposten meddeler nu følgende af Hr. Justitsraad Higewisch til Valgdirecteuren i Kiel, Hr. Etatsraad Wiese afsendt Brev, hvori Hr. Justitsraaden frasiger sig det paa ham til Deputeret ved Stænderne faldne Valg: "Jeg har pligtskyldigst den Ære at melde Deres Høivelbaarenhed, at Meddelelsen om, at det den 9de De sluttede og paa Undertegnede med 171 Stemmer faldne Valg er mig ihændekommen. - At takke mine kjære Medborgere for deres mig hædrende Tillid, ikke blot med Ord, men ogsaa med Gierning, det forbyde mig ydre Grunde, som mit Kald som Læge, og indre Grunde, for hvilke jeg er villig til omstændeligen at gjøre Rede, naar saadant bliver mig tilladt paa allerhøieste Sted. – Jeg er en Søn af Professoren i Historie - i Fædrelandets Historie - af den retskafne Mand, som selv i den meest bevægede Tid ikke veeg en Haarsbred fra Sandheden. Jeg har tidlig lært af Nationernes og Kongernes Lærerinde, at saavist som den danske Kongelov er Grundlov i Kongeriget Danmark, saavist have vi i dette Land Grundlove af en anden Art. Som god Undersaat hylder jeg paa den anden Side den Grundsætning: Fædrelandets Vel ved Kongen, og maa altsaa ønske, at de kun alt for længe opsatte høist nødvendige Forbedringer snarest muligt maatte blive indførte af den nu bestaaende Regjering. – Naar nu ogsaa Glæden over, at efter nittenaarigt trofast Haab Opfyldelsens Dag endelig gryer, driver mig frem, saa vinker mig den Tanke advarende tilbage: vogt Dig først og fremmest for ved velmeent Jver at skade Fædrelandet. Og det kunde ikke være andet, end at Strid over det fjerner Grundlag maatte forstyrre den Samdrægtighed, der er nødvendig, naar de Arbeider skulle lykkes, der have de saa længselsfuldt imødeseete Forbedringer i de forskjellige Grene af Forvaltningen til Formaal. Men det vilde være umuligt for mig ikke at udtale min urokkelige Overbeviisning, det vilde være umuligt for mig, om ogsaa blot i mine egne Øine, at gjøre mig til et Værktøi, hvorved dette Lands Retigheder kunde blive traadt for nær. Fordi jeg betragter den gode Undersaats, den redelige, men i altfor fortsynede Borgers Pligt, ikke blot indskræLLILLIS til Øieblikket, men ogsaa udstrækkende sig ud over Fremtiden, for i den at beregne og varetage Fædrelandets Vel, og fremfor Alt, Tronens Sikkerhed, derfor føler jeg kun altfor dybt, at jeg allerede i den første Forsamling ikke vilde kunne tringe mig selv til stiltiende Jndvilligelse i det, som jeg ikke anseer for grundlovmæssigt, og derfor just for muligviis engang at kunne blive farligt for Kronen. Andre, og jeg troer Mange, ere for Øieblikket af en anden Mening. Det synes mig, at der udfordres paa denne Landdag, for ved lukkede Døre at kunne virke noget Godt, en Smidighed og Bøielighed af Forstanden, der med mange andre Egenskaber fattes mig. – Efter alvorlig Prøvelse og svær indvortes Kamp, maa jeg derfor give slip paa den Ære at lyde mine Medborgeres tillidsfulde Kald, og, som Deputeret for Staden Kiel, at blive Medlem af den raadgivende Stænderforsamling i Jtzeboe; jeg maa give Slip paa den Glæde efter ringe Egne at kunne medarbeide til mit dyrebareste Ønskes Opfyldelse. - Som Trøst beholder jeg den beroligende Overbeviisning, at mine Bevæggrunde ikke kunne gjøre mig uværdig til mine Medborgeres Tillid, dem jeg forbliver evig taknemmelig." Valgforhandlingen i Helsingøer aabnedes af Hr. Amtmand de Treschow, R. a. D. og D. M., som Valgdirekteur, med, ifølge Forordningen om Provindsialstænderne, at oplæse sit Commissorium, hvornæst han yttrede, at Jntet af det Meget, der i den senere Tid var skrevet angaaende Valg af Deputerede, stemmede mere overeens med hans Anskuelser, og Overbeviisning, end en i "Dansk Ugeskrift optaget Afhandling til vore Vælgere!" (hvis Hovedindhold, som bekjendt, gaaer ud paa at godtgjøre, at Embedsmænd, især juridiske, ikke bør vælges, og at han ikke vidste bedre at opfylde den ham som Valg directeur paaliggende Pligt: at giøre Forsamlingen opmærksom paa Handlingens Vigtighed, end ved at oplæse, denne Afhandling, hvortil han derpaa gik oper, Efter endt Oplæsning bemærkede Valgdirecteuren, at Afhandlingens Grundsætninger og Principer allerede hyldedes af ham, da han for omtrent 20 Aar siden, i sin Stilling som Amtmand over Nordre Bergens Amt, som Valgdirecteur i Norge havde været, saa dig at sende 3 dygtige Deputerede til Storthinget, paa Edsvold, og sluttede med det Ønske, at et lignende Held ogsaa denne Gang maatte følge ham. Derpaa skreed man til Afstemningen. Resultatet af Valgene er bekiendt. Borgemesteren, Hr. Etatsraad Ridder Steenfeldt blev valgt til Deputeret, og Kjøbenhavnsposten læstes nu den i dette Blads No. 116 indførte Anmodning til Denne, hvori han opfordredes til at forklare det af ham brugte Udtryk: "Jeg veed, at man har brugt uædle Machinationer, for at hindre mit Valg." Hr. Etatsraaden har herpaa i No. 193 af samme Blad afgivet følgende Erklæring: "Ved Valgforhandlingerne, anseer jeg det for at være i høieste Grad vigtigt for Kongen og Fædrelandet, at Enhver handler samvittighedsfuldt, med modent Overlæg, uafhængig og efter sin bedste Overbeviisning. At flere agtede Mænd, uden Hensyn til de personlige Forholde, i hvilke vi staae til hinanden, fulgte deres Overbeviisning og ikke stemmede paa mig, var en Fremgangsmaade som jeg sandelig ikke miskjender, men tvertimod veed at vurdere, og ikke er jeg saa forblændet af ussel Egenkjærlighed, at jeg skulde kunne nære ringeste Uvillie eller Misnøie mod den, der handlede i denne Aand og nægtede mig sin Stemme, eller og paa en værdig Maade søgte at oplyse den mindre Jndvide, om hvilke Hensyn efter hans Anskuelse kan tages ved Valgene, om end denne ei var til min Fordeel. - Denne Erklæring maa være aldeles fyldestgiørende for enhver, der ei føler sig truffen ved de af mig i Valgforsamlingen brugte Udtryk, Hvo som anseer sig personligen fornærmet derved staaer det jo frit at drage mig til Ansvar derfor, og jeg skal nok vide at forsvare mine Ord. Paa anonyme bemærkninger og Opfordringer i offentlige Blade, denne Gjenstand betræffende, agter jeg derimod fremdeles ikke at svare.