Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-08-03
Mod Dr. Barter protesterede Bonaparte, fordi han havde staaet som Regimentschirurg ved det af Sir Hudson Lowe commanderede Regiment og endnu staaer i Forbindelse med sin forrige Cher. Man valgte da Hr. Stockoe tilMedconsulent i Bonapartes Sygdom. Men denne vilde, af Frygt for at komme med Gouverneuren i ubehagelige Forhold, ikke tale personligen med Patienten, men lade sig nøie med, omstændeligen at forespørge sig hos Grev Bertrand, at sammenligne hans Udsagn med mine Forklaringer, at gjennemsee min medicinske Dagbog og stadfæstede derpaa Rigtigheden af mine Anskuelser og min Fremgangsmaade. Jmidlertid var Bonaparte ikke at formaae til at ride ud eller kun et Par Timer at spadsere i den fri Luft, dette tillode de ham ulovligen paalagte Jndskrænkninger ikke, og istedet for at gjøre sig Bevægelse, blev han tvertimod den største Deel af Dagen liggende i Sengen, og formedelst de ubehagelige Forhold der fandt Sted imellem Bonaparte og Gouverneuren, og hvori Chirurgen O'Meara tog meer eller mindre Deel, bragte det omsider saavidt, at Gouverneuren d. 26 Juli 1818 afskedigede ham paa Stedet og sendte ham ombord paa Chaloupen Griffen tilbagetil Engelland. – Bonaparte paastaaer nu, at Skibschirurgen OMeara er med den engelske Regjerings Samtykke traadt i den oprindelige franske Livchirurgs Sted, og derfor er at betragte som staaende i hans Privattieneste, hvorfor han ogsaa er ene afhængig af ham, og aldeles ikke forbunden til at give Gouverneuren Rapport om hans Embedsforhold, eller modtage af denne Forskrifter. Han forlangte derfor efter OMearas Afskedigelse, at Hr. Stode, som han begierte i hans Sted, aldeles fri for hidtilværende Embedsforhold, skulde boe hos ham i Longood, og, hvad hans Post som Læge angaaer, aldeles ikke have noget at bestille med Gouverneuren. Gouverneuren derimod paastod, at Skibslægen Stocke kunde, formedelst det ved St. Helena stationerede Vagtskib, ikke undværes i Staden, men da denne kun ligger en Miil fra Bonapartes Bolig, saa kunde han, foruden de sædvanlige Doctorbesøg, han skal aflægge hos Bonaparte, saa ofte som det ellers maatte gjøres fornødent, med Gouverneurens Vidende og Tilladelse, kaldes fra Staden til Longwood. Dette Afslag betragtede Bonaparte som en ny ham forætligen tilføjet Fornærmelse, og blev derfor haardnakken ved, ikke at tillade at Nogen, der ønskede at see ham, forestilledes ham, eller at gjøre sig den for hans Sundhed saa nødvendige Bevægelse. Paa denne Maade hengik sex Maaneder; imidlertid forværredes hans Leversyge, og, næsten med regelmæssige Mellemrum, fra 4 til 4 Uger, indfandt der sig Forbud af Apoplexie, hvis femte Anstød, d. 19 Jan. 1819, opvakte hos Greverne Bertrand, og Montholon Bekymring for, at Bonaparte vilde døe for dem mellem Hænderne. Efter fire Timers Forløb kom Dr. Stockoe. En Aareladning, som Bonaparte i Begyndelsen protesterede imod, men hvortil han dog tilsidst beqvemmede sig, den næste Dag et Laxativ af Bittersalt og varmt Bad hævede det Onde, men dog erklærede Dr. Stockoe Gouverneuren, "at i dette Clima var en Leverbetændelse ikke at agte for ubetydelig, da den kunde fra een Dag til den anden blive dødelig. Af denne Omstændighed tog Grev Bertrand Anledning til at forestille Gouverneuren, at Dr. Stockoe, nødvendigen maatte boe i Longood, for i lignende Tilfælde, hvor Hielpen beroede paa nogle faa Øieblikke, han stedse kunde være ved Haanden, og nu sluttedes formeligen en Slags Convention: "paa hvilken Maade Doctor Stockoe var at betragte og behandle som Bonapartes egen Livlæge." Men ogsaa han blev siden af Gouverneuren, paa Grund af foregiven Subordinationsstridig Opførsel, kaldet fra sin Post og sendt tilbage til Engelland, men der maa han nok have retfærdiggjort sig i Henseende til de Forseelser, han beskyldtes for, da han paa Stedet blev med det første til St. Helena fra London afgaaende Skib tilbagesendt igjen, for indtil den fra Jtalien for Bonaparte engagerede Livchirurg Doctor Automarchi var ankommen, at beklæde hans Plads i Longwood. Af hvilken Beskaffenhed de mellem Gouverneuren og Bonaparte herskende Misforstaaelser vare, fremlyser tildeels af enkelte Træk, som OMeara anfører. Gouverneuren forlanger f. Ex. at Lægen skulde rapportere ham Alt hvad Bonaparte, og de, der ere omkring ham, maatte yttre, – han forlanger fremdeles, at i ingen skriftlige Forestillinger, der angaaer Bonaparte, skal denne af nogen af hans Følge tituleres Keiser; han fordobler Opsigten over Bonaparte, forsaavidt han, foruden den etatmæssige vagthavende Officier, endnu ansætter en anden i Longwood, mod hvilken Bonaparte har personlig Uvillie. Denne er Oberstlieutenant Lyster, en forhenværende Krigscamerat af Gouverneuren, og hans Huusven, der, efter sin Udtrædelse af Linien, er bleven Commandeur over Landmilitsen paa St. Helena. Da siden hans Ansættelse Aarvaagenheden over og Opmærksomheden paa Bonaparte og Alt hvad der har Hensyn til ham, endnu blev fordobblet, saa lod denne sig ved Grev Bertrand besvære hos Gouverneuren, og forlangte, at Oberstlieutenant Lyster skulde kaldes fra sin Post, fordi han ingen Rang havde i Armeen, til intet Regiment mere hørte, blot, afhængig af Gouverneuren, var een af hans Creaturer, og desaarsag blindt hen gjorde Alt hvad Gouverneuren behagede at lægge ham i Munden. - Med dette Brevs Jndhold gjorde Gouverneuren Oberstlieutenant Lyster, bekjendt, hvorpaa denne i efterfølgende Skrivelse udfordrede Grev Bertrand paa Pistoler: "Jeg har læst det Brev, som De har tilskrevet Hs. Excellence Gouverneuren, og hvori De søger at beskjæmme min Characteer paa en falsk, infam og overmodig Maade. De paastaaer, jeg er Gouverneurens Creatur, og var istand til, at iværksætte Alt hvad han fordrer af mig, var det end det Allerafskyeligste. Det kan kun være en tom Jndbildning af Dem, thi i min Siel kan De umueligt læse. Jeg havde fuld føje til, at betale den i hel Europa kun alt for vel bekiendte Forfegter af den berygtede Corse, med lige Mynt, men det foragter jeg, og vil istedet derfor kun kort og godt sige Dem, at dersom De endnu eier en Gnist af den Æresfølelse, som dog ellers er Deres Nation egen, kan De ikke undlade, at give en retskaffen Mand, en Officier, der i 34 Aar redeligen har tjent sit Fædreneland, tilbørlig Satisfaction. Skeer dette ikke, saa skal jeg fremstille Dem for hele Verden, som en ussel Poltron og den nederdrægtigste Skumler. Jeg giver Dem mit Æresord paa, at paa Overbringeren af mit Brev nær, hverken Gouverneuren eller nogen Anden veed det mindste af denne min Udfordring. Mangler De Pistoler, saa kan jeg hielpe Dem dermed, og vi kunne ganske i Stilhed afgjøre vor Sag, naar og hvor De behager. Jeg er &c. Oberstlieutenant Lyster.