Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1835-11-09
Literaire Blandinger. De fire Henricher. En Aften, da Regnen styrtede ned i Strømme, hørte en gammel Kone, som i Omegnen gjeldte for en Troldher- og som beboede en elændig Hytte i Skoven ved St. Germain, det banke paa hendes Dør. Hun aabnede den og saae en Rytter, som bad om Optagelse, hun bragte da hans Hest ind i Stalden og lod ham træde ind. Ved Skinnet af en Lampe, faae hun at det var en ung fornem Herre, hun spurgte derpaa om han ønskede noget at spise, hvorfor den unge Mand takkede, og hun bragte ham da Ost og et Stykke sort Brød, og sagde: "Det er Alt, hvad jeg kan byde en Reisende, thi Tiender, Skatter og Afgifter tage det Meste, og hvad der er tilovers berøve Raboerne mig, som holde mig for en her, og derfor troe ustraffet at kunne beskjæle An, lagde den unge Herre, naar jeg engang bliver Konge af Frankerig, vil jeg afskaffe Afgifterne, og lade Folket undervise. Gud give det sukkede den Gamle. Den unge Herre, satte sig nu til Bordet for at spise, men i samme Øieblik bankede det igen paa Døren, den Gamles aabnede, og saae en anden gjennemvaad Rytter, som bad om Qvarteer, det blev ham tilstaaet og han traadte ind. Er det Dig Henrich," sagde den Første. "Ja, Henrich, svarede den Anden. Begge heed Henrich. Den Gamle erfoer af Samtalen at de hørte til et talrigt Jagtselskab af Carl IX, og vare blevne adspredte ved et Tordenveir. Har Du intet mere Gamle?" "Nei, ikke det mindste, svarede hun. De bleve nu enige om, at dele, satte sig ligeover for hinanden, og allerede ville den Første skjære Brødet i Stykker med sin Dolk, da det bankede tredie Gang, og der kom atter en ung Herre ind, en Henrich. Den Gamle faae overrasket paa dem. Den Første ville skjule Brøder, og Osten, men den Anden tog det igjen, satte det paa Bordet, og lagde sit Sværd ved Siden. Den tredie Henrich loe og sagde, "J ville altsaa intet give mig." Maden tilhører den første Besidder, sagde den Første. Nei, hvem der bedst forsvarer den friede den Anden til. Maaskee tilhører det den, der, erobrer den, meente den Tredie. Reppe var dette sagt, saa drog den første Henrich en Dolk og begge de Andre blottede deres Sværd, og de vare i Færd med at gaae løs paa hinanden, da det bankede fjerde Gang, og en anden ung Herre, den fjerde Henrich traadte ind; ved Synet af de blotte Sværd, drog han ogsaa Sit, stillede sig ved Siden af den Svageste, og angreb strax. Den Gamle skjulte sig, og Kaarderne søndersloge alt hvad de stødte paa. Lampen faldt nod og slukkedes, og de stre unge Herrer, fægtede i Mørke. Kaardernes Kir ren varede en Tid lang, blev derpaa svagere, og borteendelig ganske op. da vovede den Gamle sig igjen frem, antændte Lampen, og saae hendes fire Gjester, alle ligge saarede paa Gulvet. Hun undersøgte nu deres Tilstand, og fandt at de mere vare faldne af Udmattelse, end formedelst Tabet af Blod. En efter den Anden rettede sig nu op, skammede sig over hvad de havde gjort, og sagde: "Lad os spise i Eendrægtighed sammen;" men Brødet og Osten var faldet ned, traadt under Fødder og blandet med Blod. J Hytten var desuden alting ødelagt, og den Gamle, sad i en Krog og fæstede sine graae Øine paa de unge Mennester. Hvorfor stirrer Du saa stivt paa os, spurgte den første Henrich, "Jeg seer Eders Skjebne, skrevet paa Eders Pande" – svarede hun. - De baade hende da, at forudsige dem deres Fremtids Skjebne. Den Gamle svarede: Ligesom J alle ere samlede i denne Hytte, saaledes ville J alle fire, have samme Skjebne. Ligesom J traadte Brødet, som Gjestfrihed, skjænkede Eder, under Fødder og beplettede det med Blod, saaledes ville Jtræde med Fødder den Magt, som J kunne deele og beplette den med Blod. Ligesom J have ødelagt denne Hytte og bragt Armod deri, saaledes ville J ødelægge og bringe Frankerig i Armod, og ligesom J alle fire ere blevne saarede i Mørket, saaledes ville J alle ved Forræderie døe en voldsom: Død. De fire unge Mennesker loe ad den Gamles Spaadom; det var de fire Liquens Helte, to dens Hovedmænd og tog dens Modstandere. Henrich Conde blev forgivet : Saint Jean d'Angely af sin Gemalinde. Henrich Guise blev myrdet i Bloss af de Fen og Fyrgetyve. Henrich Valois blev myrde i Sante Cloud ved Jaques Clement, og Henrich Bourbon (Henrich den 4de) blev ne og 100 myrdet i Paris af Ravaille.