Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1848-11-18
J "Börsenhalle læses en Artikel, hvori Sted, manns Handlemaade i den slesvig-holsteenske Sag tages i Forsvar og anføres; at hans Protest ikke forandre Noget i Hertugdømmernes Retstilstand; thi den af Regjeringen antagne Grundlov kunde dog, ifølge Vaabenstilstandstractaten, ikke være at ansee som Andet end en petition of right, paa den er antaget efter at Vaabenstilstanden, under hvilken den lovgivende Magt skulde hvile, var traadt i Kraft. Derimod skulde man, siges der, smukt erindre, hvorledes Hr. Stedmann bar faaet den danske Regiering til at indgaae flere fordeelagtige Overeenskomster og navnlig bevæget den til ikke at protestere imod de fire slesvigske Deputeredes Franckes, Gülichs, Michelsens og Esmarchs Deeltagelse i den tydske Nationalforsamling, ja endogsaa til i Gierning at erkjende Alt hvad Landets fælles Regiering vilde gjøre, hvorunder, endogsaa Forbudet imod danske Farver, Jndkaldelsen af Landsforsamlinger osv. kan forstaaes. Tillige veed Forfatteren af en god Kilde, at den danske Regjering, ifølge den Overeenskomst, som er truffen med den, har tilbagetaget fordringen paa Skibenes Jndbrænding med "Dansk Eiendom og tilladt Skibe, hvori det slesvig-holsteenske Vaaben er indbrændt Ophold i dens Havne. Denne Lovtale over Stedmann – bemærker "Flyveposten er virkelig den herligste Ligtale over Casino-Ministeriet, med den faste Villie, Af de i Bremen udkomne "Actenstücke zur Schleswig-Holdischen Frage" fremgaaer, at de preussiske og frankfurtske Diplomaler allerede for den 26de August have erklæret sig mod en Statsgrundlovs Affattelse for Hertugdømmerne. Saaledes bemærkede Camphausen den 12te Aug. i en Skrivelse til Rigsminister Heckscher: a) at Tidspunktet til legislative, og constituerende Forholdsregler ikke synes at være kommet i Hertugdømmerne, og b) at det neppe vilde være paafaldende, om Danmark protesterede imod ethvert Skridt af den tilsigtede Forsamling, ja imod den hele Stilling som den vilde indtage. Saasnart Hr. Heckscher havde modtaget denne Meddelelse, skrev han derom til Under statssecretair Gagern, og det meget alvorligt; "Vi have ogsaa besluttet os hertil, fordi man hører, at den forestaaende constituerende (slesvig-holsteenske) Forsamling skal have i Værk at antage et Forfatningsudkasreent paa Slump (in Bausch und Bogen), altsaa er Slags Overrumpling af hele Spørgsmaalet ved Beslutninger, som vilde gjøre Vaabenstilstanden umulig Beslutninger af denne Art kunne vi umuligen regne til de Love og Forordninger, hvis Opretholdelse ve forlange. (Men denne Umulighed ville alligevel de 5 Herrer Regenter nu forsøge at gjøre mulig!) "Saadanne Beslutninger, som vilde gjøre os mistænkte for ikke handle bona side imod Danmark, kunne vi paa (R. A.) ingen Maade tage i Beskyttelse."J en lille Piece, som den bekjendte slesvigske Bonde Laurids Skan nyligen har udgivet, under Titel: "Hvorvidt ere vi komne?" og hvori han giver en ret interessant Oversigt over Begivenhederne for for Oprørets Udbrud, fortæller han ogsaa Følgende, der synes at vise, hvor forgløs og ligegyldig den forrige danske Regjering har været, samt hvilken Soutien Schleswig Holsteinerne altid have fundet i Kjøbenhavn: "Planen var længe lagt til et Oprør og man forberedte sig til en stor Forsamling i Rendsborg, hvortil endog de danske Deputerede i Nordslesvig, vare indbudne; thi Partiførerne vare kloge nok til at paatage sig Apartiskhedens smukke Maske, for deslettere at vinde Sympathi i Folket. Beseler og Overrets secretair Clausen vare i Haderslev, hvor de søgte af gjøre deres Anskuelser gjældende, men uden Held, idet kun saare Faa gav Møde i den foranstaltede Forsamling i Borgerforeningens Sal. En ung Dame, som formedelst et Tilfælde havde hørt Beseler udvikle hele Planen, folke sig oprørt over Forræderiet og røbede imidlertid Alt til mig; og endnu samme Nat skrev jeg et udførligt Brev til Hs. Maj. Kongen, hvori jeg, efter mit Skjønnende, med Klarhed udviklede Hvad der vilde skee, og i Eet og Alt blottede Forrædernes hele Forehavende, navnlig ogsaa, at man vilde bemægtige sig Fæstningen Rendsborg, hvorfor jeg paa det indstændigste bad om dansk Militairbesætning. Havde man uopholdelig fulgt mit Raad og sendt et Par Regimenter pr. Dampskib derover, saa vilde hele Oprøret været forebygget, og Alt have opløst sig i nogle truende Adresser. Efter et Rygte, som senere er kommet mig for Øre, er det heller ikke Kongens eller Generaladjutantens Skyld, at det ikke skeete. Hvorledes Oprøret samre udviklede sig, hvorledes Prindsen af Augustenborg med en Haandfuld Jægere bemægtigede sig Rendsborg m. m., er bekjendt nok.