Aalborg Stiftstidende, 1841-01-15
Jndsendt. Den billigste Fordring, man kan gjøre til den, som opkaster sig til at bedømme en Andens Ord, er vistnok, at han har fattet dem. - J mine bemærkninger til de Vælgere der drive Bondejord, forestillede jeg dem, at de under ingen Omstændigheder bor stemme for nogen Anden, end den, de giver grundet Haab om, at han vil og kan virke med Kraf for Folkets vigtigste Anliggender, hvorved man, for Øieblikke idet mindste, pleier at forstaae Skattebevillingsret og overhovedet statsretlige Garantier. Medens det Vigtige gjerne kan bestaae ved Siden af det Vigtigere, meente jeg, at det heller ikke kunde være af Veien, om Bondestandens Deputerede vilde bestræbe sig for, at Landmandsclassen kunde blive en lige saa eens Stand med Hensyn til borgerlige Tyngder som Kjøbstedborgere ere det. Kjendte hine Vælgere en Person, som de sikkert kunde stole paa, vilde virke for begge Øiemeed, formeente jeg, at hans Stand var en ligegyldte Sag; men kjendte de ingen Saadan, antog jeg, at Jvefor Bondestandens Bedste snarest er at vente af den, der selv bærer dens færegne Byrder, og at denne derfor under saadanne Omstændigheder sikkrere vælges til dens Deputerede, naar han forøvrigt besidder de Egenskaber, at han tør komme paa Talg, hvortil vi allerede have henregnet, at han især vil og kan med Kraft virke for Folkets vigtigste Anliggender, Skattebevillingsret osv. - Kan nogen Anskuelse være liberalere? Jndrømmes her ikke, at Standen er aldeles ligegyldig, blot man af den Deputerede tør med største Sikkerhed vente Omsorg for Folkets almindelige og Bondestandens meere specielle Ønsker, Kan nogen Mand, der giver grundet Haab om, at han vil virke med Jver for begge disse Øiemeed, siges at være antydet her, som den, der for sin Stands Skyld bør udelukkes fra Bondestandens Valg? Skulde der findes det mindste Eensidige i mine Anskuelser. - En Vælger i det sjette Valgdistrict paastaaer imidlertid, at jeg har stræbt at tydeliggjøre, at de nu forestaaende Valg at en Deputeret til Stænderforsamlingen bør falde paa en Person, der driver Bondejord; men han maa have læst mine Yttringer med megen liden Opmærksomhed; thi han vil i dem forgiæves søge en slig udelukkende Paastand. Jdet han endvidere forsikkrer, at have fundet flere urigtige bemærkninger i mit Jnserat, tør man vistnok antage, at dette Prædicat tilkommer med ligesaamegen Føie hans sidste, som hans første Formening, der saa ganske røber, at han slet ikke har læst med Opmærksomhed, hvad han tog sig for at bedømme. Mine Paastande angaae deels egne og Andres Erfaringer, der ikke lade sig modbevise, deels offentligt fremsatte, uimodsagte Kjendsgierninger, der ikke saa let lade sig kuldkaste, men især angaae de saadanne Byrder, som udelukkende trykke den, der driveBondejord. Er Vælgeren en privilegeret Landmand, maa han inddrømme mig og Enhver i hiin Stilling Ret til at vurdere de Byrder, vi bære, efter vor, ikke efter hans Maalestok, og han maa tilstaae, at den føler bedst, hvor Skoen, trykker, der selv har den paa. Skulde det derimod være tænkeligt, at han selv driver Bondejord, saa glæder det mig paa hans Vegne, om han er istand til at gjøre sig den Forestilling egen, at hine Byrder tildeels ere indbildte.