Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-11-22
En hidsig Feber i Dschidda, en heftig Diarthe i Mecca, en tre Maaneders Feber i Medina tilstod mig kun faa fornøielige Timer, og næsten havde jeg frygtet for, at jeg skulde lægge mine Been i Arabien. Tillige hindredes jeg ved den Krig, som Mohamed Ali Pascha af Egypten netop den Tid førte med Wechabiternes nye Religionssect, fra at fortsætte mine Reiser i det Jndre af Landet. Alligevel lykkedes det mig, under mit langvarige Ophold i Mecca, at gjøre adskillige interessante Jagttagelser og at optage et nøiagtigt Grundrids af denne forhen ubekjendte Stad. Jeg besøgte Tays, tre Dagreiser søndenfor Mecca, en liden Bye, som ligger paa Toppen af et Bjerg og formedelst sine Haver og ypperlige Frugter kaldes Arabiens Paradiis. J October Maaned ledsagede jeg en Samling af idetmindste otte Tusinde Pillegrimme til Bjerget Arafat, hvor man holder de aarlige berømte religieuse Ceremonier, for hvis Skyld mange Tyrker fra de fjerneste Lande, forsamle sig her. Mecca forvandler sig da til en uhyre Messe, og man kan neppe trænge sig igjennem Vrimmelen paa Gaderne. Pilligrimene bringe Varer til Salg, og derfor seer man her, alle mulige Fabrikater fra de tre gamle Verdens deele. Fra Mecca reiste jeg igjennem det Jndre af Landet, til Meding, en Stad, som er berømt ved Mahomeds Grav, der ligger tolv Dagreiser, fremad fra Mecca. Neppe havde jeg Tid til at betragte den berømte Moschee, hvor Graven ligger, og et Par Dage at besøge de omliggende Egne, før jeg atter blev anfaldet af den onde i Feber, som den Tid var epidemiske i Medina. Uden Læge og Medicin maatte jeg lade Naturen have sin Gang, og alene indskrænke mig til Diæt. J tre usigelig lange Maaneder besøgte Feberen mig daglig, og afkræftede mig saaledes, at jeg, da jeg var helbredet, neppe kunde staae paa mine Been. Det havde været min Plan, at vende tilbage til Cairo tillands, igjennem Mediens Ørken, men nu vare mine Kæmpekræfter borte, med Nød og Neppe slæbte jeg mig til Dschambo, en Havn ved det røde Hav, fem Dagreiser fra Medina, for derfra at indskibe mig til Egypten. Her traf jeg Pesten, som var kommen fra Cairo, og i nogle Uger maatte jeg i største Fare leve iblandt disse Pestsyge, indtil jeg endelig fandt et Skib. Paa Havet havde jeg et nyt Feberanfald. Jeg lod mig derfor sætte iland paa Halvøen ved Bjerget Singi, og levede der i fjorten Dage i en grabisk Bye med en yndig Beliggenhed tæt ved Singi, hvor jeg næsten kom mig fra Feberen. Derpaa gik jeg tillands over Sues til Cairo, og Besværlighederne paa denne Reise, hvor jeg maatte lide saa meget af brændende Vinde, foraarsagede mig et tredie Anfald af Feberen. Nu er jeg, Gud være lovet, frisk, men svag, dog haaber jeg at komme mig ved den gode Søe luft i Alexandrien, hvorhen jeg tænker at reise om nogle Dage. - J Begyndelsen af 1818 vendte Burckhardt tilbage til Cairo, hvor han modtog Sørgebudskabet om sin Faders Død, i hvilken Anledning han skrev et rørende Brev til sin Moder, til hvem han ogsaa har den ømmeste Kjærlighed. J April 1816 foretog han sin Reise til Bjerget Sinai. Det for Menneskehedens hele Historie evig mærkværdige Land, hvorJsraels Gud værdigede ret ellers foragtet Folk sin udmærkede Styrelse, forekom ogsaa Burckhardt at fortjene alm mulig Opmærksomhed. 4 Billiges mine Anskuelser, skriver han til det africansken Selskab, skal det uendelig glæde mig, at jeg har været i Stand til at oplyse nogle mørke Steder i den gamle Historie og at retfærdiggjøre den hellige Historieskriver Moses's, Troværdighed, en Mand, som ikke allevegne kan forstaaes, saalænge vigikke ere underrettede om Alt, der angaaer derdarabiske Beduiner og det Land, hvori de føre deres Nomadeliv." - Denne Reise, saa fuld af Livsfarer, var hans sidste, thi neppe var han sluppen fra Tovarernes (en Beduinerhorde) Røveranfald, før han faldt i en Sygdom, der gjorde Ende paa hans Liv. Endnu fuld af Vished om, at han skulde udføre sine vidtomfattende Planer, skrev han i Juli 1815 til sin Broder: "Jeg har endnu aldrig været i en lignende Fare, og jeg veed ikke om min hidtil havte Lykke ei omsider vil vende sig fra mig, men det veed jeg, at jeg ikke vil ophøre med at sætte den paa Prøve, indtil jeg har naaet min Hensigt og opfyldt min Pligt."a (Fortsættes.)