Berlingske Tidende, 1763-04-01
Udtog af Definitiv Freds= og Venskabs=Tractaten, imellem de Engelske, Franske og Spanske Hoffer, bekiendtgjort til London den 22de Martii 1763 i Fransk og Engelsk Sprog: J den allerhelligste og uadskildte Treenigheds, Faderens, Sønnens, og den Hellig Aands Navn. Amen Jet giøres herved bekiendt for alle dem som det i nogen Maade maatte eller skal vedkomme, at det har behaget den Høyeste at udsse Fredens og Eendrægtighedens Aand iblant de Fyrster, hvis Usandrægtighed havde foraarsaget Trængsler og Viderværdigheder i alle fire Verdens Parter, og at undskyde dem Tilbøyelighed til at stræbe efter, i stæden for en langvarig og blodig Krigs Elendigheder, nu igien at tilveiebringe den Trøst som Freden medfører. En Krig, som under den Allerdurchl. og Stormægtigste Fyrstes, Georg, den Anden, af Guds Naade Konge til Storbrittannien, høylovlig Jhukommelse, Hans Regiering, var bleven begyndt imellem Engeland og Frankrige, samt under den Allerdurchl. og Stormægtigste Fyrste Georg den Tredie, Hs. Successor var bleven fortsat, og i sit Løb havde end og udbredet sig til Spanien og Portugal. Den Allerdurchlauchtigste og Stormægtigste Fyrste Georg den Tredie, at Da Guds Guds Naade Konge til Storbrittannien, Frankrige og Jrland, Hertug af Brunsvig og Lüneburg, Ærke Skatmester og Churfyrste af det Hellige Romerske Rige, Den Allerdurchlauchtigste og Stormægtigste Fyrste Ludvig den Femtende, af Guds Naade Allerchristeligste Konge; og den Allerdurchlauchtigste og Stormægtigste Fyrste Carl den Tredie, af Guds Naade Konge af Spanien og af Jn dierne, efterat de havde lagt Grundvolden til Freden i de Præliminiarer som den 3die Novbr. 1762 bleve udfærdige, de til Fontainebleau, og efterat den Allerdurchlauchtigste Fyrste Don Joseph den Første, af Guds Naade Konge til Portugal og Algarbien, havde trædet til, have følgelig besluttet, uden nogen Tids Spilde at bringe dette store og vigtige Verk i fuldkommen Stand. Til hvilken Ende disse høye contraherende Parter have udnævnt og forordnet hver deres Extraordinaire Gesandtere og Befuldmægtigede Minister; hvilke, efterat de tilbørlig havde forevist hinanden deres Fuldmagter, hvoraf ved Enden af denne Freds=Tractat er tilføyet Covier, have forliget sig om Artiklerne, hvis Jndhold ere følgende: Artikel 1. Herved bliver en christelig, almindelig og vedvarende Fred til Lands og Vands, med et oprigtigt og bestandigt Venskab igien oprettet og bekræftet imellem Deres Storbrittanniske, Allerchristeligste, Catholske og Allertroeste Majestæter, saavelsom imellem Deres Arvinger og Efterfølgere, Deres Konge=Riger, Stater, Provincer, Lande, Undersaattere og Vasaller paa alle Sider, af hvad Stand de end maatte være. Artikel 2. Den Westphalske Fred af 1648; Tractaterne imellem Storbritannien og Spanien til Madrit 166. og 1670; Freds=Slutningerne til Nimmegen 1678 og 1679, og Ryswik 1697; Freds- og Commerce=Tractaterne til Utrecht 1713 og til London 1714; Trivel Allian, ce=Tractaten til Haag 1717 og Quadrupel-Alliancen til London 1718; Den Wienske Freds=Tractat 1738; Definitiv Tractaterne til Aachen 1748, og til Madrit, imellem Kronerne Storbritannien og Spanien 1750; Saavel som Tractaterne imellem Spanien og Portugal af 13de Febr. 1668, 6te Febr. 1715, og 12te Febr. 1761, til ligemed den imellem Frankrige og Portugal af 11te April 1713, med de Storbrittanniske Garantier; Alle disse Tractater skulle være Grundvolden til denne Fred, og til nærværende Definitiv Tractat. Art. 3. Alle Krigsfanger, som af alle Parter saavel til Lands, som Vands ere gjorte, og alle i denne Krig borttagne eller givne Gidsler, skal udleveres og løsgives, uden Løfe=Penge, inden 6 Uger i det seeneste efter denne Tractates Ratification; Dog skal hver Krone betale for sine Fanger det Forskud og de retmæssige Bekostninger som ere gjorte til deres Underholdning og Forsørg, af det Hof, i hvis Lande de som Krigsfanger have været opholdte, efter de fra hver Side beviiste og attesterede Beregninger. Art. 4. Hans Allerchristeligste Majestæt afsiger formelig alle Prætentioner og Fordringer som han forhen har gjort eller kundet giøre paa Nye=Skotland eller Acadien, tilligemed dets tilhørende Parter, og garanterer derimod samme med alt dets Tilhørende til Kongen af Storbrittannien. Desuden overlader Hs. Allerchristeligste Majestæt til bemeldte Hs. Storbrittanniske Majestæt, og garanterer ham til fuldkommen Eiendom: Landet Canada med alt hvad til samme henhører, saa og Øen Cap Breton, og alle de andre Øer og Kyster ved Vigen og Floden St. Laurence, og i Almindelighed alt hvad som dependerer af bemeldte Stater, Lande, Øer og Kyster, med det OverHerskab, Eiendom, Besiddelse, og alle Rettigheder, som Hs. Allerchristeligste Majestæt og Kronen Frankrige ved Tractater eller paa anden Maade haver erhvervet derover, samt hidindtil over samme, og deres Jndvaanere har haft og udøvet: Saa at Hs. Allerchristeligste Majestæt til bemeldte Kongen og Kronen af Storbrittannien aftræder, og paa den allerfuldkomneste Maade overlader alt dette, uden Jndskrænkelse, og uden at have nogen Slags Forbeholdenhed til at affalde fra bemeldte Afstaaelse og Gaarantie, eller at foruroelige Storbrittannien i forbemeldte Besiddelse, under hvad Skin det end maatte være Derimod vil Hs. Storbrittanniske Majestæt tilstaae Jndvaanerne i Canada den Catholske Religions frie Øvelse. Art. 5. De Franske Undersaatter skal have Frihed til at fange og tørre Fiske paa en Deel af Kysten af Øen Newfoundland, saaledes som det er specificeret i den 13de Art. af Utrechter=Tractaten; Hans Storbrittanniske Majestæt tilladet ligesaa Hs. Allerchristeligste Majestæts Undersaatter at fiske i Vigen og Floden St. Laurence, med den Betingelse, at de holde sig med deres Fiskerie 3 Mille langt fra Kysterne, og fra alle de Øer og Lande som ligge ved bemeldte Flod og Vig. Angaaende Øen Cap Breton, da skal de Franske Undersaatter have Frihed til at fiske 15 Mille, nær ved den. Art. 6. Kongen af Storbrittannien overlader til Hs. Allerchristeligste Majestæt Øerne St. Pierre og Miquelon, som et sikkert Opholds Sted for de Franske Fiskere, med alle Rettigheder. Derimod forbinder Hs. Allerchristeligste Majestæt sig til, ikke paa bemeldte Øer at anlægge hverken Fortresser eller andre Bygninger, end just saadanne som ere fornødne til Fiskeriets Fortsættelse, ey heller at underholde paa dem større Garde, end 50 Mand, som skal besørge Politien. Art. 7. Og, paa det af Freden kan sættes paa en sikker og bestandig Grund, og at alle Aarsager til Uenighed i Henseende til Grændserne imellem de Brittiske og Franske Lande i den Deel af Verden kan røddes af Veyen, og have en Ende; Saa skal nu Grændse Skiællet imellem Hans Storbrittanniske og Hs. Allerchristeligste Majestæts Stater, saaledes reguleres og fastsættes: At dets Linie skal gaae langs efter Mitten af Floden Missisippi, fra dens Udspring, indtil Floden Jberville, og derfra, langs efter Mitten af denne Flod, samt af St. Maurepas og PontChartrain, lige ned til Havet. Til hvilken Ende Hs. Allerchristeligste Majestæt overlader og garanterer Hs. Storbrittanniske Majestæt Floden og Havnen Mobile med alle Rettigheder, samt alt hvad høystsamme besidder eller skulle besidde paa den venstre Side langs med Strømmen Missisippi, undragen Staden Nye=Orleans, og Øen paa hvilken den er bygt. Art. 8. Kongen af Storbrittanien vil give Frankrige Øerne Guadeloupe, Mariegalante, Destrade, Martii nique og Belle-Jøle tilbage igien, og vil lade Forteresserne paa disse Øer sætte i den Stand igien, som de vare i, da de ved de Brittiske Vaaben bleve erobrede. Art. 9. Hans Allerchristeligste Majestæt overlader og garanterer Hs. Storbrittanniske Majestæt Øerne Grenad- og Grenadillerne, med alle Rettigheder; Og i Henseende til de saa kaldede neutrale Øers Deeling, har man forliig sig saaledes, at Hs. Storbrittanniske Majestæt beholdet Øerne St. Vincent, Dominique og Tobago, med alle Rettigheder, og at St. Lucie derimod skal udleveres til Frankrige. Art. 10. Øen Goree skal Hs. Storbrittanniske Majestæt tilbage give til Frankrige i sin forrige Tilstand igien Derimod overlader Hs. Allerchristeligste Majestæt, og garanterer Kongen af Storbritannien Floden Senegal, med Forteresserne og Factorierne St. Levis, Podor og Galam- og tillige alle Rettigheder over bemeldte Flod Sennegal. Art. 11. J Ostindien skal Storbrittannien igien indrømme til Frankrige de adskillige Factorier som denne Kron ved 1749 Aars Begyndelse har haft saavel paa Kysterne Coromandel og Orixa, som Malabar og Bengalen, i den Tilstand som de nu ere. Hans Allerchristeligste Majestæt derimod frafalder alle Fordringer paa de Acquisitioner som samme har gjort siden Aaret 1749 paa Kysterne Coromandel og Orixa, og vil tilbagegive alt det igien, som under denne Krig er frataget Storbrittannien. Art. 12. Øen Minorca, med Fæstningen, skal igien indrømmes Hs. Storbrittanniske Majestæt, og det i den Stand som den har været udi, og med det Artillerie som befandtes i Fæstningen, da den ved de Franske Vaaben blev erobret. Art. 13. Staden og Havnen Dunkirchen skal blive satte i den Stand, som er fastsat ved Aachener og andre Tractater. Strax efter Ratificationernes Udvexling af denne Freds=Tractat skal Dünetten nedrives, og de Forteresse, og Batterier som forsvare Jndgangen fra Søe-Siden, ganske sleiffes og ødelegges. Art. 14. Frankrige skal tilbagegive alle de Lande som tilhøre Churfyrstendommet Hannover, Landgræven af Hessen, Hertugen af Brunsvig, eller Græven von der Lippe, hvilke de Franske Tropper have indtagen, eller endnu maatte indtage, og sætte alle Fæstningerne og Artilleriet i den forrige Stand, i hvilken det har forefundet dem. Art. J Henseende til hvad som i den 13de Artikel af Præliminairerne er fastsat om saavel den fra de Franske Tropper foranstaltende Jndrømmelse af Fæstningerne Cleve, Wesel og Geldern, og alle andre Kongen af Preussens Stater, som og den af de Brittiske og Franske Armeer giørende Jndrømmelse af de Lande som de i Westphalen, Neder=Sachsen, ved Ober= og Neder=Rhinen, og i det ganske Rige, indehave; J Fald disse Forbindelser, ikke til den satte Tid fra denne Tractats Undertegnelse, kunde blive fuldkommen opfyldte, saa lover dog Deres Storbrittanniske og Allerchristeligste Majestæter, at de hona fide ville fortfare med at trække Deres Tropper tilbage, saa hastig som det skee kan, og med at opfylde de fastsatte Jndretninger. Art. 16. Paakiendelsen om de Priser som Engelænderne førend Krigens Declaration have frataget de Spanske, skal være overladt under det Storbrittanniske Admiralitæts Jurisdiction, hvilken Ret skal afgiøre disse Sager efter de iblant alle Nationer antagne Regler. Art. 17. Hans Storbrittanniske Majestæt skal foranstalte at alle de Fortificationer som Hans Undersaatter have oprettet ved Bayen Honduras og andre Stæder i de Spanske Lande i den Deel af Verden, blive inden 4re Maaneder fra denne Tractates Rarification, ganske nedrevne. Derimod skal Hs. Catholske Majestæt ikke taale at Hs. Storbrittan, niske Majestæts Undersaatter, eller Deres Arbeids Folk, bliver foruroliget eller ilde medhandlede paa disse Steder, naar de needfælde, indlade og bortføre deres Brasilien Træe, under hvad Skin eller Foregivende saadant end maatte skee; De maae til den Ende ubehindret opbygge de Huse og Magaziner som de for dem, deres Familier og Effecter behøve, og Hs Catholske Majestæt forsikrer dem ved denne Artikel, at de fuldkommen skal nyde paa de Spanske Kyster og Lande, alle de Fordeele som her ere fastsatte. Art. 18. Hans Catholske Majestæt afsiger ganske saavel for sig, som for sine Efterfølgere alle de Prætentioner som han har kundet giøre for Guidustaans og andre Spanske Undersaatter, i Henseende til Retten til Fiskerie i Naboelauget af Newfoundland.