Extraordinaire Maanedlige Relationer, 1688-11-01
Londen. Den 1 hujus hafver Hans Mayest. sit Raad ladet tilsammen komme, til hvilcken Samling ogsaa Encke Dronningen, Printzen af Danne marck, oc hen ved 60 andere, nemlig Hertuger, Grefver oc Lords, samt Biscoperne oc Edie vare kaldet: Hans Mayest. giorde til dennem en Tale, dens indhold var : at hand fra alle Stæder i sine Riger, med stor Bedrøfvelse fornemmer, hvorledis en Deel af hans Undersaatter, ved sine Fiender, med de onde Tancker var forgiftet, at Printzer af Wallis ey var Kongens Søn, men et fremmet Barn. Endog var Hans Mayest. glad at aldrig nogen Printz er blefven fød, hvorved, af Himmelens forsiun, meere Personer har værit nærværendis, end som ved Printzen af Wallis Fødsel. Oc efterdi Hans Mayest var berettiget, at Printzen af Dranien var findet, med det første, dette Kongerige at ofverfalde; Saa var Hans Mayest. resolveret, at gaae hannem i egen Person imod, oc vofve sit Lif for hans Undersaatter. Oc paa det at ingen Confusion oc Blods Udgydelse, om Successionen efter Hans Mayester Død, skulde paa komme; Hafde hand besluttet paa denne Dag, sin Søns retmæssige Fødsel, at lade undersøge: derfor hafde Hans Mayest. Encke-Dronningen ombedet, at hun udi denne Forsamling skulde forklare, hvis hendis Mayest. om Prinzens Fødsel bekiendt kunde være. Encke-Dronningen sagde derpaa, at hun hos Dronningen hafver værit, indtil Printzen var fød. Efter at Encke Dronningen hendis Vidnisbyrd hafde aflagd, lod Kongen ved 40 Personer af adskillige Slags Stand oc Slegt fremkomme, som ved deris Æd forklarede, hvis dennem om Printzen af Wallis Fødsel var bekiendt. Kongen sagde siden videre til de nærværende: Mylords, omendskiønt jeg intet tvifler at enhver af dennem tilforn i sin egen Samvittighed var overbevist, saa tiener det som de nu hørt hafver, dennem til dis størere Fornøyelse; Jeg vil oc icke troe at en eeniste iblant eder, mig (som tilforn for min Religion oc Samvittighed meget hafver udstaaet) skulde holdis capabel, at giøre saadant Skælms stycke imod mine egne Kiødelige Børn. Oc tacker jeg GUDat alle de som mig kiender, ocsaa veed, at jeg meget heller tusindgange vilde døe, førend jeg det ringeste Uret mine Børn skul. skulde tilføye. Om nogen af de My lords agter fornøden, at Dronningen self skulde møde, kunde det skee; Mender var ingen som det begierde. Hans Majest. befalede Cantzlern, at ald det som i Dag var passeret, udi Cantzelliet strax skulde blifve protocollerit. En Capitain kommendis fra Holland hafver et Exemplar af Printzen af Oraniens Declaration imod Engelland, me bragt, blef sat fangen: dog derefter af Dommerne frikiendt. Hans Mayest. hafver Ercke-Biscopen af Cantelberg, samt en Deel af de andre Biscoper, til sig kaldet oc viste dennem Printzen af Oraniens Declaration, spurde derhos; Om de icke hafve Kundskab om bemelte Printzens Dessein, Thi der staar i Declarationen, at hand af Geist- oc Verdslige Lords var ansøgt, at komme i Engelland. Mand siger at de det hafde benægtet. Kongen hafver ocsaa af dennem begieret, at de samtlige under deris Hænder et Skrift skulde undertegne, udi hvilcken de Prinssen af Oraniens forehafvende improberer. Mende suarede at de for de bemelte Declaration hafde seet sig icke kunde erklære, hvorpaa Ercke Biscopen bemelte Manifest begierede, at see, for at beraade sig med sine Medbrødre derom; hvilcket Hans Majestæt veigrede at giøre.