Jyllandsposten, 1840-03-03
Dersom ogsaa vore Qvinders Fædrelandssind vil ligeledes aabenbare sig i denne Retning og hvo kan tvivle herom, – da maatte vel for disse ogsaa kunne opfindes en naturligskjøn Eensdragt, at bruge til Folkefester og andre høitidelige Anledninger. At afskaffe al Foranderlighed i Klædedragter, vilde hverken det ene eller andet Kjøn finde sig i; men det her Antydede kunde allerede spare store Udgifter. C. Maatte raadslaaes om Formen for og Udstrækningen af Jndbydelsen til vore skandinaviske Brødre. Det er tænkeligt, at En og Anden, som læser dette, kunde tænke: "Hvad mon det er for en Fyr, denne S. S. Blicher, Det er sagtens et meget ungt Menneske, et af disse sværmerske Hoveder, der troe, at de kunne reformere Verden. Og hvad skal der saa endelig komme ud af denne Himmelbjergcommerce, Tidsspilde, Pengetilsættelse, m.m. Ad mum svares: S. S. B. er nu i de 58ve, og skjøndt der idelig rører sig noget Ungt i ham, har han dog, for det meste, sine Tanker samlede, og stræber at bruge den Forstand, Vorherre har givet ham. Det forstaaer sig, hvorvel han seer paa det Nærværende, som og paa det Forbigangne, kikker han dog ogsaa lidt ind i Fremtiden. Men derfor vilde han nødig kaldes en Drømmer. Skal end dette Himmelbjergs væsen være en fix Jder hos ham, saa veed han forvist, at den samme spøger i mangfoldige andre velforvarede Hjerner. Ad 2dum. "Tidsspilde!" Der er jo dog Tid til Alting, som Salomon siger. Fordi man spenderer 2 pCt. af Aarets Tid paa Himmelbjergturen, da er det jo dog moderate Renter af saadant Laan. Og er det ikke utroligt, at en saadan Udgift kunde forrente sig endnu bedre end et Jndskud i Sparekassen. Ad 3tium. Hvad der skal komme ud af denne Commerce? – Herudaf skal for det første komme et nyt indenlandsk Product, som rigtignok ikke gaaer i Handelen, men som alligevel er en, i politiske Commerce collegier, meget omspurgt Artikel. Her troer jeg ikke, at Barnet har faaet Navn som ikke er saa sært, da det endnu er i Fødselen – men i Tydskland er det kommet til Verden, hvorvel Moderen ikke gik tiltide med det, under Navn af Volksthumlichket. Engelland har og for længe siden bragt et saadant til Lyset, i hvorvel det endnu er et Svøbelsebarn – og døbt det "Commonsense; hvilket man paa dansk kunde give ved Almeensands Og skulde saa ikke en Krone sættes paa det hele Værk, ved at indbyde Ham, der bærer Danmarks Den Ottende Christian, i Aasyn og Kongesind den Fjerdes Dobbeltgænger - Han, der ved sit første Trin paa Danmarks Trone har kundgjort: at Han ei alene vil slaae Hovedet paa sin Formands Søm, men og dertil smedde saadanne nye Naaler, som hverken Tyve indenfra, ei heller Røvere udenfra skulle mægte at løsne. Kan saa Planen til Frederiksmindet naae Udførelse, Runestenen fortælle Folkekongens Kongedaad, og Den, der har arvet hans Scepter, ved hans Hæderstøtte modtage sit lykkelige Folks jublende Hylding, 41 da vorder den første August i Sandhed en kongelig Folkefest. Spentrup, i Blidemaaneden 1040. S. S. Blicher. Efterskrift: Som forestaaende skulde afsendes til Trykkerierne, kommer Avisen med Efterretning om, at Himmelbjergets Eiermand har spærret Adgangen til samme. At Peder Nielsen har Ret til at erklære Bjerget for Ta bud, det kan ikke nægtes; men at denne ene Otaheiter skal kunne udelukke en heel Nation fra et Yndlingssted, forstyrre en Plan til at fremme og befæste Folkelighed, Enighed og Kjærlighed til Konge og Fædreland, 4 det er noget værre end blot ærgerligt. Vel kunde der udsees i Egnen, vel og faaes uden Blodpenge, et eller andet ophøiet Punct, som godt kunde egne sig til forehavende Folkefest; men Himmelbjerget har nu engang vundet en Betydning, som et Andet – og det endda vanskeligt nok – først ved Omdøbning og i Tiden skulde erhverve sig. Vi vide af Historien, hvem Lovens Arm ikke var mægtig at række, blev, ved almindelig Overeenskomst, anseet og behandlet som den, der ikke hørte til Samfundet, med hvem Jngen vilde æde, drikke, tale, og langt mindre røre ved – kort sagt: han blev skyet som en Spedalsk, og denne passive Straf virkede saaledes, at han gik hen og hængte sig. Det er langt fra mig, at ønske eller tilraade Peder Nielsen saadant; men var jeg Bonde i Nye - hvilket jeg virkelig kunde ønske - jeg vilde virkelig stænge mine Døre for ham, og gaae saa langt uden om hans Gaard, at jeg ikke skulde kunne lugte Røgen af hans Skorsteen. – Ligefor Festen ifjor kunde Himmelbjerget været kjøbt for 20 Rbd., og under Festen for 50. Men derefter steeg det hastigt saa høit iveiret, at der forgiæves blev budet 500 Rbd., ja kort derefter 1000. - Himmelbjerget er altsaa blevet en Gjenstand for Speculation, hvori Jngen er at fortænke – jeg har selv speculeret paa Himmelbjerget – og dersom P. Nielsen havde faaet Bevilling paa sin Ansøgning om Rettighed til Kro hold der, samt til at tage Betaling for Entreen, da havde hans Speculation rimeligviis strandet; thi Besøgene vilde da bleven mindre og færre, og August festen, paa dette Sted, bleven til Jntet. P. N. vil hverken sælge Himmelbjerget, ei heller lade Nogen betræde det – uden Tilladelse. - Mon den saa kunde faaes gratis Naa mon det saa skal hedde, som fordum i Collegialstilen: "Her er Jntet ved at gjøre. – Nei, jeg seer en Udvei, som baade er let og retmæssig. Naar vedkommende Bestyrelse anlægger en ny Landevei, og fører den over en Mands Jord Eiendom, spørges ikke, om han vil sælge dette Stykke Jord eller ei, ei heller, hvad han vil have for det; men det taxeres, og, som billigt, temmelig høit; derpaa faaer Grundeieren sin Betaling, og Stykket vorder offentlig Eiendom. Denne Fremgangsmaade er lovgrundet. Og skulde da ikke, i Analogi hermed, hiin Landevei for hele Danmarks Rige, hiin Alvei til Dannesind, hiin Kongevei til Trofasthed, Mandighed og alle Folkedyder – hvorfor skulde den ikke, ved en Autoritet, høiere end Veichorets, kunne vorde vurderet, – oja høit, meget høit, Eieren betalt, og derpaa vorde - National-Eiendom, Og dette var egentlig min Speculation. Bliver der da noget af Kongressen, vil denne Post ordentligviis allerførst tages under Behandling. S. S. B.