Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-09-21
Jeg for min Part kan, om de stænderske Comiteer skulde blive permanente, kun i den see en permanent Kilde til Ulykke og Fordærvelse for vort Fædreland. Mange deele denne Frygt med mig; det skulde glæde mig, om Fremtiden maatte vise, at den var ugrundet." – – – "Jeg voterer Rei til det foreliggende Forslag, og skulde dette mit Votum ikke være Majeritetens, da forbeholder jeg mig min Ret til at erholde stillet under Afstemning med Amendement om, at disse Comiteer dog kun sammenkaldes eengang for alle, og snarest muligt, samt udelukkende for at overveie og foreslaae om Ordningen og Udviklingen af vore statsretlige Forhold." – – Den kgl. Commissarius meente, at en Deel af Procur. Christensens Yttringer ikke havde Andet for sig, end den Dristighed, hvormed de fremsattes. Referenten, Etatsraad Bang, fandt flere af hans Yttringer saa nærgaaende, at det holdt vanskeligt, med Maadehold at svare derpaa. Blandt Andet sagde han: "Naar han har fremstillet den kgl. Meddelelse om de stænderske Comiteer som en Forholdsregel, der var udgaaet fra et Jnstitutionens Udvikling fjendtligt stemannsk Ministerium, beregnet paa at vinde Tid, kort, som en diplomatisk Cabale, da sætter jeg herimod, min fulde Overbeviisning, at det er et ærligt og velmeent Skridt af Kongen selv, i det Haab, at føre Stænderinstitutionen fremad. Det er muligt, at dette Haab kan glippe Kongen, som det kan glippe os, at det vil strande paa separatistiske Tendentser; men jeg kan ikke tilbageholde, at det ligefuldt forekommer mig, at være en utilbørlig Maade, hvorpaa den ærede Deputerede har tilladt sig at omtale den kgl. Tilkjende givelse." – Ved Afstemningen blev Procurator Christensens og Brændeviinsbr. Sidenius's Amendement: at de foreslaaede stænderske Comiteer fraraades, som ikke tilfredsstillende Folkets Trang til en friere Udvikling af dets Samfundsforhold, forkastet med 47 St. mod 14. Det andet Amendement, hvilket Førstnævnte, som ovenmeldt, vilde stille, blev, med 50 St. mod 11, ikke antaget at staae i saadan Forbindelse med Sagen, at der kunde blive at af stemme over samme. (St. Td.) Sex Gaardmænd og en Huusmand af Skave, Tinkedahl og Traberg havde under 16de Febr. f. A. til deres Herredsfoged indgivet et Klageskrift imod Sognefoged, Lægdsmand og Brandfoged Søren Nielsen Storehedegaard i Borberg, hvori de havde andraget paa: at han maatte blive entlediget fra Sognefogedbestillingen og enhver anden Bestilling, som var ham betroet, da han, efter deres Formening, baade som Sognefoged og i sine private Anliggender, har udviist et saa slet Forhold, at de maatte ansee ham aldeles uværdig til at forestaae nogensomhelst offentlig Bestilling. I Anledning heraf anlagde Sognefogden Søgsmaal imod de syv Mænd, som havde indgivet hiint Klageskrift, og ved Hjerm og Ginding, Herreders Ret blev den 3die Septbr. f. A. afsagt saadan Dom: at de i bemeldte Klageskrift anførte Beskyldninger og utilbørlige Udladelser, men i ligeMaade ogsaa den af Sognefogden under Sagen nedlagte Paastand om, at 3 af Gaardmændene burde idømmes infamante Tre Marks Bøder, skulde være døde og magtesløse; men 4 af Gaardmændene bøde hver 100 118, samt 2 af Gaardmændene og Huusmanden hver 50 38 til Ringkjøbing Amts Fattigkasse; hvorimod Parterne iøvrigt burde for hinandens Tiltale fri at være. - Overretten har nu under 29de Aug. d. A. i denne Sag stadfæstet Herredsthingsdommen; dog saaledes, at de Citanterne idømte Mulcter bestemmes til 20 2 for hver. (V. Av.)