Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1800-06-13
AVERTISSEMENTS. I Lærde Efterretninger Nr. 13 finder jeg en Anmeldelse af Høiesteretssekretair Hr. Jens Kragh. Høst, der ikke kan andet end være mig, som nu værende Udgiver af Fyens Stifts Addresse-Aviser, höist krænkende. Hr. Sekretairen, af hvem jeg allermindste havde ventet slig tvetydig Behandling, har nemlig ikke taget i Betænkning, at extrahere en meget ufordeelagtig, til Lykke for alle Beviser blottet, Dom over disse Aviser, som enten en i det danske Litteratursag ukyndig Tydsker eller maaskee en forklædt Dansker igiennem denne har ladet indføre i Algemeine Litteratur-Anzeigen. Uagtet nu Koncipisten har erklæret, at han ved slige Udtog ingen Berigtigelse finder nødvendig, saa burde han dog i det mindste spørge sig selv, om den ikke kunde vorde nødvendig for anden Mand, som derved uden Modsigelse maae föle sig meget fornærmet. Og selv om jeg vilde antage Hr. Hösts Exception, kan jeg dog ikke gjöre det, naar jeg finder, at han i det delesamme Stykke, hvor denne Erklæring gientages. har indstedet hele to Perigtigelser, nemlig et den tyd ske Forfatter har oversat den Berlingske Tidende ved die Berlinische Leitung og skrevet Neuwieder for Frankfurtertil Menat,Odensees AdresseTomtoirs Efterretninger affattes med Skiødesløshed, dette lader Hr. Höst staae saaledes henslængt, uden engang som dansk Litteratus - at lægge Mærke til den Omstændighed, at det var i en ældre Periode, förend Adressecomtoiret kom under min¬Bestyrelse, at de havde denne Titel, da derimod den A. vis, jeg nu udgiver, hedder, ifölge det Kongelige Privilegium : Fyens Stifts Adresse-Avis o. s. v. com Titelen udviser. Lemfældigst talt, har altsaa Hr. Sekretairen gjort sigeskyldig i en utilgivelig Skiødes løshed, ved, uden at tilföre nogen saa nødvendig Bestemmelse, at publicere en Beskyldning, mod hvis Sandhed jeg, som den Vedkommende, der endog med en get Tab har opbudt Alt for at give mine Aviser Orden, og Fuldstændighed, i kraftigste Maade protesterer. det mindste maae jeg tilstaae, at det falder mig tungt af forklare denne Adfærd af en Mand, hvis Venskab jeg smigrede mig af at besidde og ei heller paa nogen Maade vidste at have forspildt. Hvor let kunde jeg ikke ledes paa den Gisning, at den, som viser sig saa lidet om over min Ære og Velfærd, at han ikke undseer sig ved at divulgere en Efterretning, som, hvis den befandtes grundet, kunde drage min Ruin efter sig, maae Styres af andre skiulte Hensigter. Naar jeg altsaa fraregner det, at alle politiske Tidender, efter deres Natur, for saa vidt at de i Meget skulle stole paa andre Relationers Ægthed, nok i større eller mindre Grad kunde kaldes Skiødesløse, eller uefterrettelige, d.e ikke aldeles kunne have historisk Troeværdighed; saa opfordrer jeg i øvrigt herved Hr. Sekretair I. K. Höst til, offentlig og bestemt at erklære sig: hvorvidt han for sin Deel kiender mine Aviser mere skiødeslöse end andre danske Tidender. Denne Opfordring haabe, jeg, at Hr. Sekretairen, ved nærmere Overlæg, vil finde velgrundet, da det ellers vilde være den letteste Sag af Verden, at forhutle en Medborgers Ære, naar man først kunde lade indføre om samme i tydske Blade Althved man lystede, og siden derfra upaatalt forplante sine Bagvaskelser paa indenrigsk Grund, ligesom det altid bliver Beviis om en lav Tænkemaade, at finde Smag i at opstöve Beskyldninger til Næstens Nedsættelse og Skade. Odense den 12te Junii 1800. Søren Hempel. Eier af Fyens Stifts Addresse. comtoir og Bogtrykkerie.