JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1799-01-01
Om Fisk. I Anledning af Hr. Seidelins i sidste Politiven No. 90 om min ved Trykken bekjendtgjorte Fiskeplan og derhos i Særdeleshed den Yttring, at lade komme levende Cabliou og mindre Fisk her til Torvs, ved paa Vogne indrettede Hyttefade saavelsom store Tønder fra Helsingøer, skedte Anmeldelse, maae jeg bede indrykket i næste Nummer, at den overordentlig strænge Frost, samt den megen ved Kronborg sammenpakkede Iis, hidtil har gjort det umligt at gjøre fornøden Fangst til slig Transport; men at samme kan forventes saa snart de Helsingørske Fiskere seer sig istand til at fortsætte Fiskeriet, og til hvilken Ende jeg allerede forud har lejet begvemt Gaardsrum til Vognenes Indkjørsel og Holdelse, paa Kongens ny Torv, som herefter nærmere i Aviserne skal blive bekjendtglort.
Politivennen, 1799-01-01
Forslag. Til en af de meget gavnlige Indretninger her i Byen, kan man med Føje regne Fødselsstiftelsen. Hvor mangen ulykkelig Moder den har reddet fra Fortvivlelsen, hvor mangen Kone den har lettet de Byrder, der følge med Fødselen, er mer end bekjendt. Og dog troer man med Rette at kunne gjøre opmærksom paa en væsenlig Mangel ved samme. Naar nemlig et Fruentimmer om Nattetider vorder upasselig, og vil tage derud, hender det ikke fjelden, at det ikke er muligt at faae en Vogn. De højst ubehagelige og farlige Følger heraf ere let indlysende. Man foreslaaer desgarsag, at Fødselsstiftelsen enten selv anskaffede Kareter, der kunde være til Tjeneste, naar det behøvedes, eller, hvad der maaskee kunde være rigtigere, sluttede Akkord med forskjellige Hyrekudske ømkring i Byen, at de bestandig om Natten saavel som om Dagen holdte en eller to Kareter færdige at befordre saadanne Patienter, da Prisen uden Ubillighed kunde være noget højere for saadan en Tour, end for en anden almindelig.
Politivennen, 1799-01-01
En Projektmagers Indfald. En af Forfatterens Venner, der i disse Tøveirsdage ærgrede sig over den til Hestebugen optaarnede Sneælte, som sees i de alfareste Gader, og som nu rigelig betaler Renovajionskontrahenten de Ferier Frostens første Uger gav ham, bad Forfatteren at indrykke et Forslag til at befrie Gader og Gaarde fra denne besværlige Snee; men Forslaget syntes denne saa projektmagerisk, at han yttrede en Slags Uvillie til at indrykke det. Ej, ej, svarede hin, du tænker nok at dine Forslag ere sundere end mine; lad kun slige Indbildninger fare. Har du ikke foreslaaet at belyse Kjøbenhavn med hængende Lygter, men see om de hænge. Har du ikke foreslaaet, at Gadedrengene bedre holdtes i Ave, og endnu skjælver enhver skikkelig Borger for dem! Foreslog ikke du ifjor Kornmagasiner, og prøv nu om du faaer din Tønde skiden Sjællandsk Rug ringere, end 51 Rixdaler. Var det ikke du, der opgav en sikker Vej til at faae rene Gader, og besku nu dine egne Støvler! Var det ikke dit Profjekt, at Nattefarerne ikke maatte hver Nat spilde Halvdelen af deres Kargo her paa Holmens Bro, og hvorfor er du nu saa hurtig til at fylde Næsen med Tobak, førend vi gaae over den! o. s. v. o. s. v. havde alle disse Forslag duet noget, min Ven, mener du da ike, at Vedkommende havde benyttet sig af dem, enten af egen Drivt, eller ovenfra mindede derom, da dit Blad ligesaavel ligger paa Kollegieherrens Bord, som paa Spekhøkerens!! Jeg lod Hovedet synke, og lovte ham, ganske ydmyget, at indrykke hans Forslag, og her er det: Den virksomste og mindst fordomsfulde af Renova;ionskontrahenterne lade sig gjøre en Kædel med et fast Fyrfad under, han forene denne Kædel med et omtrent tre Alen langt og 11 Alen bredt Trækar, tilluft i begge Ender. Dette Trækar modtage al den Emme som udvikles af Kædelens Vand, naar dette ved Stenkulild i Fyrfadet er kommet i Kog. Denne Emme give han i den underste Bund af Trækarret sin Udfart igjennem mange Huller af 1 Tommes Aabning. Den hele Maskine sætte han paa en Enspender-Slæde, og fare dermed ind i den tykkeste Sneælte. Den udfarende hede Emme vil strax smelte Sneen, og han vil finde, at Omkostningerne ere ulige mindre, end ved Bortkørselen paa Vogne! Der har nu Publikum Prosiektet, Ha! Ha! Ha!
Politivennen, 1798-01-01
Om Filosofgangen. J Politievennens 8de Nummer er der anket paa den Uskik at Filosofgangen istedet for en rolig, jævn, skyggefuld Spadseregang er bleven en bestøvet, ubehagelig Kjøre og Ridevej, medens den brolagte Gade af Vognene synes overladt til de Gaaende. Indsenderen af ovenmeldte Bidrag tilbød sig endog at ville bekoste Bomme, om samme skulde behøves, og en Skildvagts Opsigt ikke var nok til at holde Vogne og Ryttere ude. Men endnu vedblive Vognene og Rytterne at overstøre, og forurolige den Gaaende, at fordærve Grunden, og altsaa at forjage de spadserende. Saaliden Agt havde man ikke i Athen for Follets Spadseregange. Der kappedes de Rige ogMægtige om at anlægge og skjænke Folket nye skyggefulde Gange eller at forbedre de gamle. I Rom var Gaders og Vejes Opsyn et ubetalt Hædersembed, og hvori man stræbte at glindse ved at opofre sin Formues Overflødighed til det Almenes Gavn og Fornøjelse. Ogsaa knejsede Vejforbedrernes Mindestene paa Vejene, og med en behagelig Erindring gjorde Oldingen de unge Medvandrende opmærksomme paa dem, de saavel som han havde at takke for med gamle og svage, med smaae endnu afmægtige Fødder at kunne tilbagelægge den Vej, som foe kun med Mandens stærke Fod eller paa Lasidyrets Ryg kunde gjennemsirides. Hos os er Sagen omvendt. Det synes som det var den største Roes, med Snildhed at hielpe sig selv, hvad end Almenheden taber derved af Fordele eller Bekvemmelighed. Det synes at være en kildrende Folelse, at see et heelt Publikum, for sit enkelte Jegs Skyld, at traske i Søler, steges af Solen, overstøves, overkjøres. Skulde vi her have Mindestene maatte de være for at erindre os om til hvem vi skulde hensende de Ubrud, vore paa Spadseregangene og Vejene saa ideligen fornærmende Følelser og Sandser aftvinges. Sjeldent er en Klassens Exempel, Hvis Haveanlæg fryder den Vandrendes Øje. Det store afskyelige Plankeværk som er opført i Bastionen ved Filosofgangen viser en ganske anden Tænkemaade. Undertiden blive de saa Anstrængelser her gjøres for Almenfornøjelser fordærvede ved en abderitisk Udførelse; saaledes maae Haabet, om ti Aar at have Skygge paa Vesterbro, ved de der nylig plantede Træer, tusinddobbelt betales, ved at forstøde Fødderne paa de Narriske Stenhobe, der skulde beskytte Træerne, men af Drenge idelig flyttes. Vil man paaskyde at Kørselen tillades i Filosofgangen for at bane Vejen og gjøre Grunden fast, saa er denne Jndvending let hævet, naar man blot peger paa de dybe Slag Vognene allerede have gjort, og for at befæste en Grund, behøves den blot at dabes tilbørlig. Ligeledes er den Jndvending, at Gaden ved Siden af Filosofgangen er for smal, let besvaret; er Smalheden virkelig, saa kan jo noget af Filosofgangens Brede lægges til den, og lad saa de Spadserende beholde det levnede, uden at maatte dele det med Kareter og Høelæs, eller galoperende Officerer og Beridere.
Politivennen, 1799-01-01
Fra Forfatteren til det i No. 90 indrykkede Brev til Politivennen om Korn. Min Herre! Jeg seer mig uden at have tænkt derpaa, indviklet i en Brevvexling med Politivennen. I Sandhed min eneste Adkomst til at tale for et Publikum er min Lyst til at tjene det. Jeg takker Dem m. H. for det mit Brev i No. 90 tilføjede Svar, endskjønt jeg aldrig har villet sige, at De havde raadet imod fri Kornhandel. Min Hensigt var blot at forebygge, at ikke nogen skulde tiltroe Dem slig en Mening. Hvor lykkelig er ikke den i Deres No. 9o omtalte Handelsmand, at hans med Hæld kronede Planer lægge det i hans Haand, at kunne være nyttig for Fædrelandet. O sikkert føler han denne Lykke, og lad os love os af ham den villigste Opmærksomhed, hvis Folkets Stemme kalder. Og hvormange af vore Handelsmænd ønskede ikke at vise det samme, hvis ikke følelige Tab nødte dem til at indskrænke sig. For desmere at tryggjøre Kjøbenhavns Indbyggere for al Frygt for Mangel, selv i en lang Vinter, vil jeg bede Dem bekjendtgjøre, at i afvigte November og Desember Maaneder har de med Provisioner her i Havnen ankomne Skibes Tal været over 360. Saa at der ikke er den glimrendste Udsigt for Blodsuerne, om der gives slige. Siden jeg dog er ifærd med at tilskrive Dem, saa tillad mig ogsaa at skrive et Ord i Anledning af de mange Klager De saa billig fører over vore forunderlige Rendebrætter. Det er virkelig den nødvendigste Sag af Verden, at heri gjøres noget tilstrækkeligt og at det ikke tillades Husejere, Kældermænd og Butikholdere ved disse Fodangler at skade deres Medmennesker. Vidste man hvor mange Fattige, der henligge i deres snevre Vraaer, af Stød og Beenskader de saaledes have faaet, og som Mangel paa Lægedom, Kuld, og usundt ulægeligt Kød hindre fra at heles, man vilde ikke betænke sig paa at ønske en stræng og overholdt Politianordning, der befalede hvert Fortog af Vedkommende at sættes inden Kl. 10 om Formiddagen i den Stand, at ingen Passerende der kunde tage Skade. Jeg er o. s. v.
Politivennen, 1799-01-01
Ball-Politi. Vals. Et Ball kan sikkert ligesaa lidt undvære en vis Orden, og Personer, der overholde samme, som enhver anden stor Forsamling af Mennesker, der for det meste ere fremmede for hinanden. Dette er saa almindeligen indseet, at de fleste Klubber endog have deres Balldirektører, der altsaa ere Ballets Politimestere; og uden for Klubber tilkommer dette Embeds Opfyldelse Entreprenørerne, og i Familieballer den indbydende Husfader og Husmoder. For alle disse ærede Politimestere og Politimesterinder angives her en Uskik, der saa almindelig har indsneget sig, at den maaskee derved undgaaer deres skarpe Øje. Den er, desuden saa yydet af dem, der begaae den som nogen Skødesynd kan være. Her vil altsaa blive en stærk Opposition, men desto større Ære for Vedkommende, naar de vise sig urokkelige i deres Pligters Opfyldelse. Denne Uskik er Valsen. Hvad, hører jeg fra alle Kanter raabe, Valsen? den rgre Vals, den søde Vals, den guddommelige Vals. Ja, Valsen er det jeg anklager. Det er en Uskik. 1) Fordi den ved sin Voldsomhed har en skadelig Virkning paa de mange Dandsende, der have et svagt Bryst. 2) Fordi den dandses, slet indtil Væm- melse, og forjager fra Ballerne mange udandsende Tilskuere, der finde Fornøielse i at see en sindrig og anstændig Dands skjønt udført, og væmmes ved et Hurlumhej, der er det Modsatte i alle Henseender. 3) Fordi den er uanstændig. Den er et Værktøj til Forførelse far Bellystlingen, en Materie til kaad Snak før Lapsen. Og i Sandhed den blide uskyldige Nø, den yndige kydske Hustru, den ømme aarvaagne Moder, kunde de ane det mindste af det usædelige Gækkeri, hvormed Balheltenes Morgendags, Samtaler krydres, de vilde sikkert alle Udraabe med mig: Valsen er uanstændig! I Engelland er Valsen afskyet., Ved adskillige tydske Hoffer er Valsen forbuden at opføres. Skulde vore danske Kvinder være mindre kræsne i deres Glæder? Sikkert ikke. Ballpolitiet vover derfor intet ved at bandlyse denne afskyelige Svingom. Det være blol standhaftigt, og Tingen vil gaae. Overalt naar man i det ringeste i Familieballer afskaffer Uskikken, saa vilde Klubballer og Subskrip;ionsballer nødes til at følge Exemplet.
Politivennen, 1799-01-01
Bekjendtgjørelser. 1) Den Afviser som (især efter Hjørneafskærelsen efter Ildebranden) stod saa farligt foran BarSt. Jørberens Hjørne af lille Kirkestræde og ( gensgade, og hvorom adskillige Gange var ankeført i disse Blade, er nu borttaget. 2) Paa Hr. Kobbertrykker Schjøts Begjæring indrykkes, at fem Rixdaler, som er blevet ham tilsendt til Understøttelse for den Kone, hvorom hans Brev i No. 89 talte, ere af ham blevne afivendte til de nyttigste Klædemon for hende, hvorom han ønskede at Tilsenderen ved Øjesyn vilde overtyde sig. 3) I Nivaa Havn ere endnu 6 Skibe blevne reddede siden Udgivelsen af No. 99.
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) Paa det søndre Hjørne aflille Kirkestræde og Torvet styrter Rendestenen fra Strædet sig ned i en stejl og dyb Kiste. Denne Aabning er ligesaa farlig, som de ofte i Politivennen omtalte Sluser nede ved Assistenshuset, dem Brolægningskommissionen endnu ikke har taget i Betragtning, saaledes som man haaber og ønsker. 2) Hvi have Søpumperne i denne Frost ikke været omvundne med Halm. Man see ved Kallebo Kanal! - Disse har man vel fra Tid til Tid nedskænket kogende Vand i, men dette er langt fra ikke saa rigtigt eller tilforladeligt, som at halmbinde Dem. 3) I forgaars Aftes var Lygten i st. Kanikestræde lige for lille Kannikestræde ikke tændt Kl. 61 uagtet det græsselige Føre.
Politivennen, 1799-01-01
Til læserne. I dette Politivennens syvende Fjerdingaar ere følgende Forbedringer af de deri paaankede Mangler komne til Udgiverens Kundskab: En stadesat Vogn borttaget af Fortoget i lille Kirkestræde. Et nyt Rendebræt lagt uden for Palæropal. En Banke Grus borttaget fra udenfor No. 86 paa Højbrotorv. Fortoget gjort ryddeligt uden for Drejers Klub i Lærstræde. En stor Steen borttaget fra Fortoget af Stenbukkens Gaard. En udveget Fortogsflise paa Hjørnet af store Kongensgade og Toldbodvejen lagt i sit rette Leje; en ligesaadan Forbedring skeet i Pilestræde lige for Silkegaden." En gammel husvild Mand anviist godi og frit Nattely. En Sandbanke borttaget fra Hyrekudskens Fortog. En dito Bapke bortført fra uden for tre Kroner i Tornebuskegaden. En Medborger bevæget til at holde sin Hund fra at skambide de forbigaaende Hunde. Nogle af de paa Vesterbro plantede Træer befriede fra den om dem opkastede Stenborg. En løs Jernskinne uden forNo. 29 i Vimmelskaftet paaslaget. Et Vejstykke ved Lundehuset forbedret. Et Bræt forbedret uden for den høje Hjørnegaard af Østergade og Pilestræde. En farlig Grund i Kattesundet noget sikkret ved henlagte Bjælker. En Tagrendepibe forlænget og forbedret paa Hjørnet af Pilestræde og Antonistræde. Nogle Stene bortskaffede af Fortoget for Hjørnehuset af Frideriksberggade og Smedebatken. K. H. Seidelin.
Politivennen, 1800-01-01
En offentlig Spadseregang anlagt af en Borgemester. I Staden Tøndern er en Borgemester ved Navn Riehtsen, der fortjener at opstilles til Exempel for alle Borgemestere i Verden. Ikke allene har han med egen Udgivt istandbragt meget til Nytte for sin Stad, hvoraf især her maa mærkes et offentligt Tørvmagasin (Naar faaer Kjøbenhavn et saadant?) men han har endog for mange kommende Slægter sørget for sine elskte Tønderers Munterhed, Sundhed og uskyldige Fornøielse. Som Borgemester havde han Brugen af et Stykke Land ved Staden, som laae bekvemt til derpaa at anlægge en offentlig Spadseregang. Riehtsen fik dette Landstykke til sin Spadseregaag, imod at mageskifte det med et rigeligen godtgjørrnde Stykke af hans egne Jorder. En Eng, som tilhørte Kongen, og som indbød til Alleens Forlængelse, udvirkede han saa meget lettere skjænket Staden til dette Brug, som Kammerpræsidenten, paa sin Rejse, selv havde seet og beundret baade Anlægget og Anlæggeren. Dette side Engstykke var aldrig saa snart erobret, førend den utrættelige Riehtsen lod paa egen Bekostning nogle tusinde Læs Jord paaføres. Alleen, som har at imodstaae den voldsomme Havvind, bestaaer af ottetil nidobbelte Rader af Træer, for hvis Vedligeholdelse der sørges med største Omhu, saa vel ved tilsatte Støtter, og i Tørke ved Vanding, som ved bekvemt anlagte Planteskoler. Hvor Spadseregangen bøjer sig er anlagt en forskjønnende Runddeel. Smukke Bænke ere oprettede i Gangene for at yde den trættede Spadserer en behagelig Hvile. Endelig har denne fortreffelige Mand Sinde at legere en Deel af sin Formue til Vedligcholdelsen af denne saa nyttige som smagfulde Borgerskjænk. O, at enhver af vore stakkels af Drækligesom belejrede Stæder, hvor man neppe tørskoet kan komme til hinanden, uden i en Fjerdedeel af Aaret, hvis Indkørseler gjerne ere bundløse Moradser, hvis Torve og Gader, ere Møddingsteder og Vedkaster, og hvis fleste Indbyggere neppe vide hvad det er at spadsere, maatte finde i en nidkjær Embedsmand, i en formuende Medborger en ædelt tænkende Richtsen. Selskabelighed, Sundhed, Munterhed som nu i det højeste søges i en Klub, den ikke engang alle Stæder have, og den Medborgerinderne ere udelukkede fra, vilde ved slige Anlæg lidt efter lidt blive Na;ionalikke vil nævne. egenskaber, og afløse hvad jeg Stæder maatte Selv Jyllands vestre Ikke maatte det man ønske slige Borgere. afskrække dem, at Egnen er skovog træløs, ikke burde de laane Øre til Vestjydens saa modløse Ord: Her kan ingen Træer vore, Tøndern ligger ligesaavel udsat for Vestvinden som Ribe, Ringkjøbing, Varde o. a. De Træarter, som Richtsen har anvendt, ere Ask, Poppel, Ell, Piil, Kastanie, Avnbøg, Røn og Løn; og det fortjener at bemærkes at Akasien, som af nogle roses saameget, og af andre lige hæftigen forkastes, her trives og holder sig fortrinlig og vel.
Politivennen, 1800-01-01
En Prøve af det Egyptiske Politi. De Bagere som have falsk Vægt, mistførste Gang det Bagte, og blive i tolv Timer naglede ved det ene eller ved begge Ører fast til deres egen Gadedør. Anden Gang, faae de Bastonade d. c. Prygl med en Stok paa Fodsaalerne, og maa tillige med et stort Bræt paa Skuldrene vandre igjennem Staden. Tredie Gang blive de halshugne. De Slagtere, som forbryde sig imod Taxten eller sælge fordærvet Kjød maae bære et Stykke ved deres Næse ophængt raadent Kjød indtil Maderne gaae i det, eller betale en svær Pengestraf. Anden Gang forhøjes Pengestraffen og tredie Gang gælder det Halsen. Man vil paastaae at Taxterne adlydes bedre i Ægypten, end mange andre Steder, og at det er meget sjældent, at man bedrages med Vægten.
Politivennen, 1800-01-01
Til Vandvæsenets og Brolægningsvæsenets Foresatte. Da dog Pomperør ere kostbare, og blive det stedse mere og mere; da de imidlertid efter ikke meget lang Tid forraadne og meddele Vandet en slem Smag; da de idelige paagaaende Bræk hvert Øjeblik fordre at Gadebroen, som dog er kostbar, skal opbrækkes; og da den paa de opbrudte Pletter aldrig (som vi daglig see) bliver saa godt lagt igjen, som den ved den hele Gades Omlægning var lagt; da vi desuden have Jernstøberier i vore egne Lande, et endog i Hovedstaden, og med det første, som jeg haaber eet til; - var det da ikke bedre for det Hele, om Vandrenderne bleve tagne af Jern istedet for af Træstokke? Uden at nævne, at Paris og andre store Stæder have Jernrender, vil jeg heller anføre et mindre stort, men desmere talende Exempel. Staden Budissin i Lausit;, som er kun en af de middelmaadelige, havde hidtil igjennem Trærender, ligesom de Kjøbenhavnske, opdrevet sit Vand af Spree Floden ved to Vandkunste, hvoraf Kjøbenhavn slet ingen har, men som den maaskee fik hvis den, forbyde Gud! tredie Gang afbrændte. Staden Budissen fandt i Aaret 1798 at de mange med Trærender forbudne Vanskeligheder, og Udgivter, som vi her finde os vel i, ikke burde taales længer, og anskaffede sig dem af Jern. Et Foretagende, som Varigheden, Besparelsen af Reparanion, og Vandets Velsmag rigeligen vil belønne.
Politivennen, 1800-01-01
Skadelig Barnedaab paa Landet. Af misforstaaet Religiositet var det før 1771 forbudet at hjemmedøbe Børn, eller at lade Kirkedaaben beroe, indtil Moderen tillige holdt sin Kirkegang. Mange Børn har dette Forbud kostet Hilsen eller Liv. Midt i den stærkeste Frost maatte det af den varme Barselstue udrevne Barn paa fremmede rme føres ind i kold trækvindig Kirke, for der at begydes med halvlunkent Vand. Fra Kirken søgte Fadderskaren ofte først ind hos en eller anden brændeviinskjænkende Bonde i Nærheden af Kirken. Halveller helberuset gav man sig endelig ud i Kulden; de utaalmodige Heste, og overgivne Kudske joge nu af i en rasende Galop, hvorved man endog har havt Exempel paa, at Barnet er fløjet ud af Vognen, og ikke savnet, før den bekymrede Moder ved første Lyd af Hestenes Trampen gjenfordrede det. Forordningen af 1771 som tillod Hjemme Daaben, kastede Skylden for sildigere Uordener af dette Slags over fra Regjeringens Skuldre paa Forældrenes; hvis ellers en Regiering ikke til evig Tid bliver ansvarlig fer de slemme Sædvaner, for denurigtige Fold i Almuens Tænkemaade den ved skadelige Love har lagt Grunden til. Endnu den Dag i Dag er, bliver mang et Barn ført paa engang til sin Daab og til sin tidlige eller sildige Bane. Kan man fortænke Ole Jeppesen, om han i Aaret 1800 ikke er videre i religiøs Oplysning, end Lovgiveren var det i 1745? Ved en Forordning, der ganske forbød al Kirkedaab, og tilholdt, hvad visere er, Præsten at søge Barnet, og ikke Barnet at søge Præsten, vilde vor oplyste Regiering; forebygge alle disse Barnemord, thi saaledes kan man vel kalde det, og derved og allene derved afsone hvad der endnu kan afsones.
Politivennen, 1800-01-01
Hvorledes man i Paris skiller Gaderne ved Snee og Is. I Paris er, paa saa Gader nær, kun een Rendesteen i Midten af Gaden. Heri sammenfejes Sneen, og her kastes alt Vand og Urenlighed. Med en Art af Skumme, som bag i er forsynet med Jernstænger, ongefær som en opstaaende Rist, bortslæbes alt de: grove og uflydende, og for det flydende aabnes ved disse Jernstængers Skraben den fornødne Passage. Skjønt vor Brolægning ikke tillader den uforandrede Anvendelse af denne Rensemaade, kunde dog noget lignende med Nytte iværksættes. Man kunde nemlig med smaae Skummer bortslæbe Sneen, strax efter at den var falden, eller hvis den var vedholdende, da fra Tid til Tid, imedens den faldt. Paa Torvene og andre Lossesteder løftedes Skummen i Vejret, og efterlod det bortslæbte. Dette maatte, forstaaer sig selv, ikke skee efter at Gaderne, saaledes som nu ved opkastet Is og Snee vare blevne ufremkommelige, men strax fra Vinterens Begyndelse af, og da vilde de neppe nogen Tid komme i denne gyselige Forfatning.
Politivennen, 1798-01-01
Til Læserne. Da jeg begyndte at udgive Politivennen, erfarede jeg det, jeg før ved nyttige Anlægs Foretagelser har fristet, at Latter, Spor, Fraraadelse, Ynk og Dadel strax løbe den i Møde, der ved at angribe Misbrug vil gavne. Udholder man dette Angreb ved Bevidstheden, af sin gode Hensigt, og vandrer ustandset sin foresatte Vej, saa forvandles gjerne Latteren til Bifald og Dadelen til Opmuntring. Saaledes er det gaaet mig. Mange agtværdige Medborgere have benyttet sig af mit Blad til at angive og paaanke Misbruge og Uordener. Bladets Afsætning er allerede stor nok til at overbevise mig om at det yydes. Og de Forbedringer det under sin korte Tilværelse har bevirket, ere mig den kraftigste Opmuntring for Fremtiden. Disse ere fornemmeligen: 1) Knippelsbroes Rekværk forbedret ved nye Kroge. S. 16. 2) Et nyt Rendebræt uden for Jndgangen til Rundekirke. S. 44. 3)Tvende dito uden for Hjørnehuset af store Kanikest. og store Købmagergade. S. 63. 4) Fortogets Forbedring uden for samme Huus ved en Trærendes Sløjfning. s. S. 5) Et Rendebræt flikket uden for Salomons Apothek. S. 62. 6) Et dito forbedret uden for Jakob Holms Urtebod i lille Torvegade. S. 174. 7) Broen fra Østerport til de elysæiske Marker istandsat. S. 101. 8) Et farligen hængende Skildt i Landemærket forbedret. S. 96. 3) En Rendesteen i Admiralgaden forbedret. 10) Paa Hjørnehuset af St. Annegaden og store Kongensgade paa Kristianshavn en brøstfældig truende Tagrende nedtaget. 11) Paa det næstliggende Huus i St. Annegaden en raaden Tagrende sat i Stand. 12) De paa Ridebanen i Solen staaende Karrer tildeels bragte i Skygge. S 155. Regnes hertil adskillige mindre Forbedringer, og tillades det at haabe, at disse 13 Nummeres Afhandlinger, Vink og Forslag ikke blive uden Frugt, er ogsaa det Haab højst grundet, at Forbedringer i den følgende Tid ville skee villigere, saa tør jeg vente, at Læserne ville ansee Politievennen for et af vore gavnende Blade, og vedblive at skjænke det deres belønnende Opmærksomhed.
Politivennen, 1800-01-01
Advarsel. Vægteren i Lærstræde ombedes at have sine Lygter bedre tændte, end de vare i Torsdags Aftes den 2Zde dennes. Den første paa højre Haand fra Torvet var saagodtsom Udgaaet, og paa adskillige andre vare Laagene ikke lukkede som de burde.