Almuevennen, 1842-08-17
Kammerherre Rosenørn-Lehn oplæste samme Dag et Andragende fra 6 Præster og 2 Godseiere paa Falster, om en nærmere Bestemmelse af den Beskaffenhed som de Vare skulde have, til hvis Salg Præsterne skulde tage Hensyn ved Prisens Opgivelse til Capitelstaxtens Bestemmelse, og om denTid til hvilken deres Jndberetninger skulle henholde sig. Disse Angivelser kunne nemlig, ved Usikkerheden, i de Regler hvorefter de skulle afgives, let blive noget afvigende fra den Priis, som adskillige af Egnens Landmænd virkelig have erholdt for deres Kornvarer; og naar denne Afvigelse er til Geistlighedens Fordeel, opstaaer heraf saa let en yderst krænkende Mistanke, imod den vedkommende Præst. Den kgl. Commissarius udviklede, at de gjeldende Bestemmelser, ere hensigtsmæssige; vel kan deres Anvendelse være forbunden med Vanskelighed, men, siger han, det er ikke muligt at treffe nogen Regel som er uden saadan Vanskelighed. Da Præsten har Jnteresse i at Capitelstaxten bliver høi, saa antager man at han er tilbøielig til at angive Priserne for høit, men Commissarius antager at den sande Grund er den, at Præsterne tage Hensyn til de bedre Varer, med hvilke de meest have at bestille, hvorimod Jndberetningerne fra den verdslige Side, der grunde sig paa Sognefogder nes Opgivelser, ofte ere byggede paa Priserne for slettere Varer; men just derved, at disse forskjellige Opgivelser tages i Betragtning, udkommer der et billigt Resultat." Brændeviinsbrænder Sidenius formeente at Anledningen til det indgivne Andragende er en Strid der for ikke ret længe siden fandt Sted i Lollands Falsters Stift, og som i Stiftsavisen førtes med megen Vitterhed, idet nogle Tiendeydere ansaae sig fornærmede ved nogle, fra de Geistlige opgivne Priser, og det kan ikke negtes, siger Hr. Sidenius, at de af 3 a 4 Geistlige opgivne Priser havde en meget paafaldende overdreven Høide, og de Vedkommende bleve under Striden opfordrede til at opgive deres Hjemmel for disse Priser, men hertil fandt de ei Anledning. Han stemte for en Committee. Flere Talere yttrede sig imod Forandring i den Maade hvorpaa Capitelstaxten sattes, hvilken Maade de fandt fyldestgjørende, og Erfaring havde bekræftet, at Taxten i en Række af Aar ikke havde afveget Meget fra den virkelige Middelpriis. Sognefoged C. Petersen troer, at den nærværende Jndretning, som den er, er saa god, at der ikke let vil kunne sættes nogen bedre i Stedet, og Cancellieraad Haastrup ansaae den paabudte Bekjendtgjørelse i de offentlige Blade af de enkelte Vota(Opgivelser) som den allerbedste Control, der allermeest bidrager til at forebygge Misbrug. Kammerherre, Neergaard yttrede om Opgivelsen af Prisen ikke rettere overdroges til Sogneforstanderskaberne, thi medens Præstestanden da ikke ville befinde sig i det særegne Tilfælde, at skulle selv sætte Priis paa den Gjenstand, hvori dens vigtigste Jndtægter bestaae, saa blev den dog ikke udelukket fra al Jndflydelse paa Prisens Ansættelse, da den selv er Medlemmer af Sogneforstanderskaberne, og da Godsforvalteren, hvor en saadan findes, ogsaa har Sæde i disse, og Herredsfogden i alt Fald kunde tilkaldes, saa vilde der haves en betryggende Sikkerhed for, at Prisen ved denne Forandring ikke vilde blive opgivet for lavt, herimod tog Proprietair Hansen, vistnok med god Grund, tilorde saaledes: "Dette Forslag maa jeg paa det Bestemteste modsætte mig. Der er vel forskjellige Elementer i Sogneforstanderskabet; men Præsten, Forvalteren og Herredsfogden have alle en særdeles Jnteresse i, at Prisen bliver sat høi, og den mindre Jntelligents (Aandskraft og Oplysning) hos Bondestanden vil bevirke, at Sogneforstanderskabets øvrige Medlemmer ei kunne afgive en tilstrækkelig Modvægt mod hiin Jndflydelse. Andragendet forkastedes med 59 Stemmer mod 7.3) Om Bidrag til Communendgifterne maa paalignes al Formue og Leilighed i Communen, om end Eieren opholder sig i en anden Commune.