Københavns Adresseavis, 1770-10-17
Vi har allerede meldt om, hvilken Styrke deres Tilbøyeligheder og Hævn har. Da de ere indsluttede i smaa Selskaber, og indbyrdes forbundne ved de sterkeste Baand, saa brænder deres venskabelige Tilbøyeligheder meget heftigt inden for deres egne Byes Mure, men strekker sin Lue sielden over samme. De føler slet ingen Tilbøyelighed for deres Nations Fiender, og deres Hævn strekker sig lettelig fra den enkelte Mand, som har fornærmet dem, til alle andre af hans Nation. Den Mand, som har gjort nogen til Fange, følger ham til sin Hytte, hvor han, efter den Repartition, som er gjort af de Ældste, bliver overleveret til at erstatte en Borgers Forliis. Dersom deres Familie, som tager ham til Fange, er bleven svekket ved Krig eller andre Tilfælde, saa bliver han optagen som et Lem i samme Familie; men naar disse Folk ikke trænger til at bruge ham, eller naar de ved deres Venners Forliis ere blevne for meget opbragte til at taale at see et Menneske, som staaer i nogen Forbindelse med Morderne, saa dømmer de ham til Døden. Naar nu alle de, som har den Ulykke, at blive dømte til Døden, ere blevne bragte til eet Sted, saa forsamler hele Nationen sig til Execution, som til en stor Fest. Der bliver oprettet et Schafant, og man binder de Fangne til Pælen. Her synger de deres Liigsang, og bereder sig med et uforfærdet Mod til den følgende Grusomheds Scene. Deres Fiender ere paa den anden Side færdige til at stille Fangen paa Prøve ved den udsøgteste Marter. De giøre Begyndelsen med de yderste Deele af Legemet, og kommer saa efterhaanden immer nærmere ind til Legemets indre Deele. En trækker Neglerne en efter anden af den Fangne med Neglerødderne, en anden tager hans Fingre i Munden og tykker alt Kiødet af dem; en anden stikker en efter anden af de saaledes lemlæstede Fingre ind i Hovedet paa en gloende Jernpibe, og røger den, som Tobak, derpaa knuser de Tæer og Fingre imellem to Stene, rykker Tandkiødet af, skierer Cirkler omkring Lederne, skierer store Skrammer ind udi de kiødfulde Dele, brænder og steger det opskaarne Kiød med gloende Jern, river det derpaa Stykkeviis af Legemet paa den Fangne, sluger det begierlig i sig, og besmører deres Ansigter med Blodet, ret som de vare legemlig besatte af Grusomheds og Raseries Aand. Naar de saaledes har afrevet Kiødet, vikler de de blotte Sener og et Jern, og slider og trekker derudi, og andre trekker og udspiller imidlertid Lederne med Magt fra hinanden. Dette varer ofte 5 til 6 Timer, og andertiden ofte hele Dage. De løser ofte den Fangne, forat optænke nye Marter, skaffe deres grumme Rasenhed Aarderum, og lade den Qvælede samle nye Kræfter; thi ved disse forskrekkelige Pinseler falder han ofte i en saa dyb Søvn, at han ved Jld maae opvækkes til nye Qvaler. Man binder ham da fast igien, og Grusomhederne bliver fornyede. De spekker ham over hele Kroppen med smaa Træepinde, som lettelig fatter Jld og brænder langsomt, de river Tænderne og Øynene ud paa ham med en Tang; og efterat de med langsom Jld har brændt alt Kiødet af hans Been, efterat de har knuset hans hele Legeme, efterat de saaledes har skiendet og lemlæstet Ansigtet, at der intet Menneskeligt er meere at finde derpaa, efterat de har aftrakt Huden af Hovedet, og lagt Gløder og slaget kogende Vand paa Hierneskallen, saa løslader de saadanne ulykkelige endnu engang, som render vildt omkring frem og tilbage uden Øyne, og saaledes lemlæstet og mishandlet i den bange Dødsfrygt, indtil en af Cheferne en ten af Medlidenhed, eller fordi han er kied og træt af at øve mere Grusomhed, gjør en Ende paa deres Liv enten med en Kølle eller med en Dolk. Ak, hvor anklager saadanne Ulykkelige det menneskelige Kiøns Grusomhed, og fordrer Medlidenhed og en Graadstaare, endog af dig, min Læser, om Du i Dag kan græde! 3. Hannover den 5 Oct. De Kongel. Storbrittaniske til den Churfyrstel. Braunschwig=Lüneborgske Regiering forordnede Geheime=Raader har under 23 September h. a. udgivet en Forordning til alle Stæderne, angaaende Kobberkars Fortinning. Hvorved er befalet, at ingen maae mere betiene sig af den gamle Fortinnings Maade med Tilsetning af Blye; men Tilsetningen skal være af Salmiace, og alle Kobbersmede ere befalede, under Tab af deres Amts=Rettigheder, allene efterdags at bruge Salmine ved deres Fortinning, samt at saadanne fortinnede Messing= eller Kobber=Kar skulle af dem stemples med et eget Stempel med Kobbersmedens Navn og Bopæl udi, paa det Publicum derved kan forvisses, at Fortinningen er ægte, og at de kan blive anseete, som ey efterlever denne Forordning. Der skal og jevnlig skee Visitationer, og Prøver desangaaende. 4. Adskilligt Nyt.