Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-09-20
Jndenlandske Efterretninger. Reikevig i Island, den 8de August 1824. Vinteren var her usædvanlig mild, paa et Par Maaneder nær, hvilke dog ei medbragte skarp Frost. Tidlig indtraadte mildt Foraar og en frugtbar yndig Sommer, i hvilken Regn og Solskin afløste hinanden, gave Flora en prægtig Paaklædning og Beboerne en riig Høeavl. En Mængde god og feed Fisk omringede de østlige og vestlige Egnes Kyster, men besøgte kun sparsomt Faxebugten i Aar. Paa Vestmannøeblev Fiskeriet meget rigt; men i Aar tabte disse Øer den ellers almindelig saare vigtige Fangst af Lunder, eller islandske Papagøier (alca arctiea), som ved viiste sig der, som sædvanlig, men forsvandt eller drog bort kort efter, maaskee ere de blevne syge, eller endog bortdøde af formegen, eller i Aar usund Sildeføde, ligesom Fernerne, (Kria sterna hirundo) som proppede sig saa fulde af denne deres Yndlingspise, at de brast deraf, og faldt i tusindviis. døde ned paa nogle Øer i Faxebugten. Sundhed blomstrer her ellers overalt i Aar; Handelen har paa de fleste Steder viist usædvanligt Liv; Folks og Creaturers Antal er betydeligt tiltaget, og Døden er i Aar nær ved at opgive Livets Beleiring. Beviis derfor finder man i Conferentsraad Dr. M. Stephensens Klosterpost for denne Maaned, hvor Folke-Antallet angives i Aaret 1823 her at have tiltaget omtrent 823, og ved sidste Nytaar 1834 at have beløbet sig til 50,092 Personer, et Antal, Jsland i 120 foregaaende Aar kun 3 Gange for har opnaaet, nemlig 1703, da det udgjorde 50,444, men snart nedsank igien 1707 til 34,000; 1750 steeg det op til 50,7000 men indsvandt strax efter betydelig: 1778 naaede det 50,212, og nu 1824 ialt 50,092, og steeg saaledes nu fierde Gang lidt over 50000, et næsten non plus ultra Maal for samme nu i 120 Aar. J Aaret 1823 fødtes her 935 Drenge og 847 Piger; deraf var 36 Drenge og 29 Piger dødfødte, eller overhoved 1 dødfødt af 27 - 28 fødte. (J 1822 var 1 død af 30 – 31, men 1821 1 af 24 – 25.) Uægte fødte 286, eller som 1822 – hver 6te og 7de overhoved. J Hunevands Syssel dog hvert 3die eller 4de født uægte; i Guldbringe Syssel hvert 7de, i Vester Skapte fields Syssel ikkun hver 15 eller 16de, men der brændte Kotlugjau samme Aar. De fleste dødfødte Børn vare i Strande Syssel, eller 1 af 9 a 10 fødte. J Norder Syssel kun 1 af 55, og i Søndre Mule Syssel kun 1 af 70 fødte. Af ialt 959 Døde Aar 1823, nemlig 395 af Mandkiøn, 464 af Qvindekiønnet, fandtes 447 at være Børn under 10 Aar, eller næsten det hrive Antal af de Døde, dog kun 97 af almindelige Børnesygdomme; 9 bleve borte paa Fieldveie, samt i Frost og Sneefog; 6 under Sneeskred, 32 druknede: 38 døde af epedemisk Catharralfeber; 1 af den Engelske Syge, af Slagflod 2, Slag 20, Galdefeber 16, Ginklof(opistotonus) 20, deraf 13 paa Vestmannøe, men 7 paa Fastlandet – et paa dette usædvanligt Antal, af hastig død 8, af Raserie 3, Spedalskhee 15, Svindsot 21, Brystsyge 68, Asthma 23, Vattersot 11, hængt sig 1, falden til døde af en Hest 1, brændt inde 1, de øvrige af forskiellige gængse Svagheder, hvoriblandt 8 Barselkoner (men 12 fødte Tvillinger). Af de i Barselseng døde var en Pige i Nordre Jsefiords Syssel Provstie, hun laae henved en Uge i Barselseng førend hun døde; men efterat hun havde ligget som Liig i 18 Dogn, fremkom Fosteret, et Pigebarn dødt. Noget før og efter Fødselen, yttrede sig en tiltagende Varme i Moderens Legemes Hulhed, men tog siden af. Det lugtede stærk af Forraadnelse; 6 Dage derefter blev det begravet efter constitueret Chirurg Hvidsteens Tilskyndelse, da han havde besigtet begge Ligene.