Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-12-10
Indenlandske Efterretninger. Med Fornøielse kan Udgiveren her levere den raske Sømand Lars Petersen Raabers egenhændige Dagbog over hans seneste Krydstog, som sikkert vil interessere enhver, der veed at sætte Priis paa ægte Sømandsdaad. Den lyder saaledes: D. 26 Nov. gik jeg til Søes fra Trekroners Batterie. D. 28de kom jeg til Helsingøer. D. 29de stod jeg i Dansk Kirketaarn i Helsingøer, og blev 5 Seilere vaer, der kom fra Kattegattet, gik dem i Møde og kom dem paa Siden, ved Svinetruerne. Benævnte Skibe vare, en Engelsk Kutterbrig, en Lettermark, 2 Coffardiebrigger og 1 Svensk Chaloup. Den armerede Brig havde de andre paa Slæbetouget; men Chaloupen gik for sig selv. Jeg besluttede herpaa at afskjære Chaloupen fra de anførte Skibe, og kom dem saa nær, at jeg kunde række ombord paa Pistolskud. Men 6 Svenske Fiskere, som i en Fiskerbaad kom fra Land, gik ombord og berettede Cutterbriggen, at mit Fartøi var en Dansk Caper. Cutterbriggen slap derpaa Bugseertouget lidt løs og satte efter mig. Jeg maatte nu flygte; men da han forgjeves seilede efter mig, vendte han tilbage. Jeg vendte nu ogsaa tilbage igjen, holdt mig paa Siden af de fiendtlige Skibe indtil Kl. 8 om Aftenen, og observerede, at een af Briggerne seilede en Fjerdingmiil forud. Jeg vilde nu vide hvad det var for en Mand, og da jeg kom ham ind i Agterenden, gav jeg ham Canon- og Riffelskud, hvorpaa jeg mærkede, at det var en Cutterbrig, og vendte tilbage. Da den blev dette vaer, gav han os det glatte Laag. Hans Tanker vare, ikke at fyre, førend han fik og paa Siden. Men da jeg saae, det ikke kunde nytte, gik jeg til Helsingøer. Den 30te om Morgenen seilede jeg op imellem Hveen og Landscrona, i den Tanke, at besøge nogle af forbemeldte Skibe, naar de kom og vilde gaae Sønden efter. Som jeg seilede blev jeg en Nordbaad vaer, og satte i Land paa Siden af den, med bevendt Seil og Svensk Flag, for at gjøre Folkene troskyldige. Mine raske Gutter sprang strax i Søen og satte begge Fartøierne af. Jeg lod Styrmanden og een af mine Folk gaae til Kjøbenhavn med vor Prise og vedblev at krydse videre. - Søndagen d. 4 Dec. faldt Vinden nordlig, og Luften var tyk Jeg besluttede, at seile over til Carlscrona, thi jeg mærkede Uraad. Kl. 12 klarede det af, og jeg blev nu de forhenmeldte Skibe vaer, som havde lettet, kom Sønden fra og lagde sig til Ankers ved Raae, ligesaa nær som Chaloupen. Denne blev ved at staae Sønden efter. Da jeg mærkede dette, krøb jeg saa meget mere ind under det Svenske Land, for at faae Manden til at troe, at vi vare den Svenske Paquetbaad. Da han kom op imellem Landscrona og Hveen, satte jeg mit Svenske Flag paa og seilede ud fra det første Sted. Jeg lod derpaa mit halve Mandskab bukke sig ned, men var dog klar til at brænde af, naar det gjordes fornødent. Da jeg kom ham nær, affyrede han to Skud, paa det vi skulde vise vore Svenske Signaler. Jeg tog min Hat og vinkede til ham saa meget jeg kunde, pegede til vort Svenske Flag, og satte af Land til Landscrona, for at gjøre Manden, troskyldig, da jeg fornam, at han var stærkt armeret, indtil jeg kunde lange ham med mine Cartætscher, Rifler og Pistoler. Jeg strøg nu mit Svenske Flag, og brændte paa af Hjertens Grund. Han var heller ikke seen, men fyrede saa godt han havde lært, saa jeg nødtes til at ende Fægtningen i en Hast, for at spare endeel Menneskers Liv. Jngen af mine Folk fik nogen Skade, men mit Fartøi led betydeligen. - Da jeg kom ombord paa det fiendtlige Fartøi vare vi omtrent en liden Fjerdingvei fra Landscrona. Fartøiet var armeret med 4 4pundige Canoner, en heel Deel Carabiner og Sabler. Kl. 1 afseilede vi med vor Prise og ankom lykkelige til Kjøbenhavn Kl. 5.