Viborger Samler, 1835-05-15
Medens Hr. Prof. David og hans Retssag her have fundet en offentlig Bedømmer i en sig saakaldende Royalist, der driver sin erasse Lidenskabelighed saa vidt, at han mener, Generalfiskalen burde have erklæret Prof. D."s Villie, hans Sind, saavelsom hans Tendents for lige nædle og forbryderske, og som ikke blues ved at gjøre Brug af de giftigste Jnvectiver, de pøbelagtigste Personligheder. ) – vedbliver hiin mærkelige Trykkefribedsaction udenlands af fremkalde offentlige Yttringer, der forstørstedelen ere affattede i en liberal Aand og i hvilke man ialtfald ikke finder Spor af forgiftede Vaaben. Saaledes læstes nylig i Hannoversche Zeitung" (og derfra sildigere i "Allgemeine Zeitung) en Artikel om den nævnte Action, dermed værdig Moderation holder sig til og reflecterer over Sagen. Vi hidsætte her et Par Uddrag af denne Artikel ikke som Modgift imod det nys berørte Smædeskrift; thi en saadan er takket være Forfatterens ublue Frækhed og latterlige Extravagance! – aldeles overflødig; men fordi det altid har Jnteresse at erfare, fra hvilke Synspuncter et vigtigt nationalt Anliggende fremstilles udenfor vort Fædreland. – Efterat have meldt, at Dommen i den Davidske Sag endnu ikke er falden og berørt det Jnconseqvente i, at Generalfiskalen har andraget paa en "passende" Straf, gjør Forf, opmærksom paa, at ogsaa det tydske Publikum nu faaer Leilighed til at danne sig en competent Dom, idet at Jndlæggene i Sagen udkomme i tydsk Oversættelse. Uden at gaae ind i Sagens Details, indskrænker han sig dernæst til deels at fremføre nogle almindelige bemærkninger, der ikke synes uvigtige med Hensyn til Sagen, deels "at meddele er kun lidet bekjendt Actstykke fra det 17de Aarhundrede, som vil sætte den danske Regjerings Ære i et endnu klarere Lys." – Prof. David," siger han, "er ingen liberal Ultra, hvilket man udenlands maaskee kunde slutte deraf, at han fremfor alle Andre er bleven sat under Action for Overtrædelse af Trykkelovgivningen. Ultraerne i Danmark, som i ethvert andet europæiske Land, fortvivle og ere tause; de Moderate tale, fordi de, i Bevidstheden af deres gode Hensigt, endnu ikke fortvivle om Talens heldbringende Virkning. Det er netop dem, som bestandig paany appellere til den aandige, ikke til den physiske Magt; det er dem, som, i Tillid til den aandige Jndflydelse, ikke frygte for den physiske Magt, og som netop derfor saameget desto lettere og hyppigere blive Offeret for denne sidste. Det være os tilladt her endnu at tilføie en bemærkning. Naar Ønsket om et herskende Systems Modification i en eller anden Stat almindeligen udtales, er det i Almindelighed for sildigt for den omtalte Stats Rolighed. Thi saaledes som Omstændighederne engang ere, udfordres der altfor Meget, inden den almindelige Stemme fatter Forsættet og finder Midlerne til at udtale sig. Kommer det endelig dertil, saa vil denne Stemme netop fordi den faa længe og unaturligen har været qvalt, kun altfor let yttre sig revolutionairt. J Danmark erkjendte Kongen i sin Viisdom Nationens Ønske endnu forinden dette yttrede sig; det viste den almindelige Jubel, hvormed de nye Jnstitutioner bleve modtagne; men ogsaa her vilde denne Erkjendelse være frugtesløs, dersom, for at bruge en nyere dansk Skribents Ord, Almeenaanden kun skulde bevæge sig i Præmisserne til For*) Vide den i disse Dage udkomne Brochure: "Professor David og hans Fædreneland, af J. B. Schick (efter al Sandsynlighed et pendonymt Navn, 1ste Hefte. ordn. af 28de Mai 1831. "Folket maa som Prof. David fuldkommen rigtigt har sagt, "lægge Kraft i sine Udvalgtes Beslutninger", og den nylig stedfundne Petition om Vedligeholdelsen af den gamle Trykkelov, er det første Exempel det danske Folk har givet paa, hvorledes en saadan Kraft kan vise sig paa en ganske lovformelig og fredelig Vei." – "Jeg kommer vedbliver han, "nu til det andet Punkt, der - som det er at forudsee, maa ligge enhver loyal dansk Undersaat paa Hjerte – den danske Regjerings Ære. Bekjendt for Verden er den Mildhed, hvormed denne Regjering, siden den store, i det 17de Aarhundrede af Folket foranledigede, Forandring i Statsforfatningen, stedse har ledet de offentlige Anliggender; men denne Mildhed, langt fra at tabe i Værdi, vinder meget mere i Betydning, naar man veed, at Fædrelandet ikke skylder Takken derfor til det Tilfældige i personlig Hjertensgodhed eller i Regenternes Svaghed, men derimod Efterfølgelsen og den conseqvente Udførelse af et bestemt Regjeringssystem. J den Henseende er det Actstykke saa betydningsfuldt, som Procurator Haagen citerer i sit Forsvarskrift for Prof. David, et Responsum, som den berømte agtværdige Jurist og Publicist Herman Conring, kort efter den fuldbyrdede store Statsforandring, sendte Christian V. paa dennes Spørgsmaal om hvorledes den nye Forfatning bedst kunde styrkes og bevares. Dette Actstykke findes allerede tidligere aftrykt i Minerva for Aaret 1792, og det hedder der blandt Andet: "Souveraine Monarkier bestaae ikkun sjelden længe, hvorfor man, for længe at vedligeholde Kongedømmet, ikke maa holde for stærkt paa den kongelige Magt; thi, som Aristoteles siger, over jo færre Sager Regenterne udøve deres Magt, desto længere varer Regimentet." Videre anbefales det Kongerne, at beflitte sig paa Humanitet, at holde de kongelige Embedsmænd, til et bøfligt Emportement, at bevare Fred og Rolighed, at vaage over Justitsens rette Administration, at fremme Handel og Haandteringer, endvidere at sørge for at de Skatteydende ikke fatte Mistanke om, at deres Afgifter og deres Sved og Blod bortødsles paa en utilladelig Maade, hvorfor ogsaa Aristoteles bevidnet, at nogle Despoter have aflagt Regnskab over Jndtægter og Udgifter; endelig at sammenkalde Stænder, for at erfare Undersaatternes Sentiments, hvorved opnaaes, at den høie Øvrighed kan opdage, hvad de particulaire Embedsmænd ellers vilde have skjult, men fremfor Alt, at Nationen vedbliver at være Regenten stærkt hengiven." – Nu spørger jeg Enhver, der føler som fand Patriot for Daniens Ære, om ikke alle Danmarks Konger siden hiin Tidsperiode samvittighedsfuldt have regieret efter dette System, Kun tvende Puncter vare endnu tilbage at opfylde: Stændernes Sammenkaldelse og Finantsernes Offentlighed; det første har Frederik Vl. allerede opfyldt, og det Andet vil fremgaae af det Første." (Kbhp.)J Kjøbenhavnsposten" ankes over, at man først tre Dage efter at Skibene ere passerede Sundet, erholder Underretning derom i den saakaldte "Øresunds-Liste", medens man (hvad der nu alt nogle Gange har været Tilfældet paa Børsen finder Berlinske Aviser fra den foregaaende Dag.