Københavns Adresseavis, 1777-08-05
(Af det hannoverske Magazin.). Jkke at kiende et Instrument, og dog at ville forlag i ethvert forekommende Tilfælde at bruge det med Tilser, ladelighed, vil enhver strax finde at være urimeligt, desuagtet skeer saadant daglig. Jeg eller her ikke om saadanne Maskiner, som ere visse Kunster og Professioner, i sær egne, og ofte saa sammensatte, at man let kan tilgive den, som benytter sig deraf, en Uvidenhed i Henseende til deres Mechanismus; jeg sigter allene til saadanne Redskaber, som næsten ere i hver Mands Haand, og ofte bruges baade af Fruentimmer og lærde Folk, af Rige og Fattige, som de dog enten slet ikke eller ikkun meget utilstrækkelig kiende. Jo almindeligere disses Bruger, des større Jndflydelse har denne Ukyndighed, og desto billigere er det Ønske at udrydde samme. Derimod kan maa med mere Ligegyldighed ansee den Ukyndighed, som har en mindre almindelig Indflydelse. Naar Kieont brændte Haarene paa Øyenlaaget, da han faldt paa det Jndfald, at betragte en Formørkelse i Solen igiennem sit Brændeglas, eller naar Aspasia skielder paa Kunstnerens slette Arbeyde. fordi Kieden i hendes Uhr springer ved en Gevalt, som hendes Steegvender dog taaler: saa er det hos begge en skadelig Ukyndighed, men Jndflydelsen paa det vele er kuns ringe; Naar derimod Kokken ey kiender Syrlighedens Virkning paa Kobber og Tin, eller de Omstændigheder, ved hvilke den virker særdeles sterkt derpaa, kan han berede os Døden; Naar en Huus=Fader ikke veed de Grunde, hvorefter Jlden brænder i hans Kakkelovn, varmer Kammeret, trækker eller dæmpes, saa ødelegger han Pengene for sig, og Brændet for Staten; eller naar en Mand har staaet ved Vægtskaalen i 50 Aar, og endnu ikke kan bedømme hvorvidt den er rigtig eller falsk, og hvorfor den er saa, da bliver hans Uvidenhed maaskee Kilden til utallige Nordener o. s. v. Saadanne Betragtninger, hvoraf maa kan giøre uendelige flere, have foranlediget mig, at forelægge Læseren Beskrivelsen over nogle almindelige Redskaber. Det er ikke uden Hensigt, at jeg giør Begyndelsen med vore sædvanlige Vægt=Instrumenter, de gaaer os som oftest igiennem Hænderne, og deres Brug, og Misbrug er vigtig. Det Væsentlige ved en Vægt, er en understøttet Balance eller Hævestang, paa hvis ene Ende man bringer Varene i Ligevægt med det paa den anden Ende befindtlige Lod. Er Understøtnings=Punkten i Midten af Hævestangen, saa at dens Arme ere paa begge Sider af lige Længde, og Varene maa være lige saa tunge, som det paa den anden Side modvirkende Lod, dersom derskal blive en Ligevægt, saa faaer den Navn af Kræmmer vægt; Findes Understøtningen ikke i Midten, men nærmere ved den ene Ende af Hævestangen end ved den anden, og forskiellige Vægter bestemmes med et og samme Lod, ved dets Fløtning eller ved Forandring af Understøt nings=Puncten, saa er det en Bismervægt. Begge har deres Ubeqvemmeligheder og Fordeele som hidrøre af deres Indretning, og som man ikke kan bedømme uden at kiende denne Indretning; Naar man noget nøye betragter, den almindelige Kræmmer=Vægt, seer man let, at den maa indes en Punet paa sammes Bielke, hvorpaa dens hele Tyngde hviler; denne Punct eller den saa kaldede Sværpunet findes i nærværende Fald lige i Midten paa Bielken, og naar Bielken ganske nøye paa denne var ophængt, og al Friction kunde forekommes, skulde samme, om den end var af mange Centners Vægt, alligevel staae i en saa omfindtlig Ligevegt, at den kunde blive forstyrret allene ved en Mygvinge. Kort sagt, denne Maskine skulde være den accurateste Vegt, man kan tænke sig, og efter første Anseende skulde man holde dens Indretning for den bedste og naturligste. Ja jeg kunde vedde, at mange Læsere, som tusinde Gange har seet en Vægt, troer nu, at den net op er gjort saaledes, og dog er jeg i Stand til at forsikre dem om det, som er tvertimod. Kræmmer=Vægtens Emfindtlighed var alt for stor til dens Øyemeed, naar den blev gjort efter ovenmeldte Grundsætninger. Thi saasnart Bielken nøye hængte i sin Sværpunet, maatte den mindste Vægt ikke allene strax bringe den dermed betyngede Side til at synke; men da dens Virkning i det andet og alle paa følgende Øyeblikke ikke fik større Modstand, end i det første, saa vilde den blive ved at synke, indtil Bielken hængte perpendiculair. Men for saadan Subtilitet takke vi med Rette. Den skulde forhindre os forud at see, hvormeget der omtrent endnu fattes til Ligevægten; og saasnart vi paalagde lidet for meget, skulde Vægten slaae over Kort sagt, vi kunde ikke veye noget, uden deri at have stor Færdighed og med den største Tidspilde. For at forekomme disse Ubeqvemmeligheder, har man betaget Jnstrumentet en Deel af sin Emfindtlighed, og derved erholdet, at den betyngede Side ikke synker ganske ned, uden af en meget anseelig Tyngde, og i Førstningen i Proportion af Størrelsen af den tillagte Vægt afviger fra Horizontallinien, og Ligevægten. Alt dette opnaaede man derved, at man anbragte Bielkens Ax ikke i Sværpuncten, men noget oven(Fortsættelsen følger.) for den. Nyheder.