Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-02-01
(Redacteuren af dette Blad tillader sig at meddeele følgende Erklæring: De Tider, vi leve i, have Udseendet af at ville blive overmaade vigtige, og at det er Forsynets Villie, at der skal udføres. et stort Værk paa Jorden; hvortil alt det, vi nu see foregaae, kun kan betragtes somen Begyndelse og en Jndledning. Han har sat sig for med et roligt og upartisk Blik at forfølge og skildre Begivenhederne, som de forefalde; paa denne Maade har han bestræbt sig for sit heele Liv igiennem at studere Livets Gang og Menneskeslægtens Begvenheder. Han tilstaaer det om sig selv, at han afskyer udvortes Krig og indvortes Uroligheder, Staterne og at han betragter med Bekymring Nutidene Uroe; men han erkiender at de ere nødvendige ved den Udviklings Periode Menneskesiælen har at giennemgaae i Jordlivet, og han bærer Ærefrygt for og holder det for en Pligt tillidsfuld at begrunde Albestyrerens Veie, hvorved det gode fremkaldes af Menneskenes Forvildelser og Menneskelivets Lidelser. Han giør sig ikke noget stort Haab om at Menneskeslægtens Vel vil befordres, i det mindste ikke for en lang Tid, ved noget SlagsFolkeregiering; thi Menneskets egen Natur er til Hinder derfor, og det er hans Overbeviisning, at Menneskene leve lykkeligst under en landfaderlig Regjering, som er blid og oplyst; Men han erkiender, at man dog bør upartisk paaskiønne det Gode hvor det findes. Efter saaledes at have aflagt sin Troesbekiendelse maae han tilføie: at da han har sat sig for med Sandhedskierlighed at skildre Begivenhedernes Gang i det heele, saavidt, som man tør og det kan være passende at udelade sig derom, og da han har mange Hielpekilder i Hænderne til at giøre det, saa ville Læserne af dette Blad undskylde, at saalænge Politiken vedbliver at være saa betydningsfuld, saa vil det ikke blive i Fremtiden mueligt tillige med samme Fuldstændighed at levere Efterretning om andre Begivenheder, som ere af et mindre vigtigt politisk Jndhold (dog skulle de saavidt som mueligt blive successive leveret i Oversigter), eller om de indenlandske, som derimod med stor Fuldstændighed og paa en særdeles god Maade fremstilles i den Hempelske Avis, hvilken han vilde ønske at Læserne vilde holde tilligemed dette Blad, saa at de giensidigen kunne understøtte hinanden).De Cortes Møde af 9de Januar var eet af de mærkværdigste og vil udentvivl ogsaa blivn en af de følgerigste. Ministeren for de udenlandske Anliggender Hr. v. San Miguel erklærede, da han fremlagte de fire Magters Noter, at deres Jndhold vel ikke egentlig angik de Cortes; men at Regieringen vilde dog meddeele disse Dokumenter ligesom Hs. Katholske Majestæts Svar, som et Beviis paa den gode Forstaaelse, som finder Sted imellem begge Authoriteter. Regieringen smigrer sig med at have valgt den Vei, som Patriotisme og Nationens Værdighed foreskriver den. Derpaa besteeg Ministeren Talestolen og oplæste først en Jnstruction, som den Franske Regiering havde udstædet til sin Gesandt i Madrid, Greven de la Garde, ligesom den Spanske Regierings Svar derpaa lød saaledes: Til Hs. Majestæts befuldmægtigede Minister i Paris. Hs. Katholske Majestæts Regiering har nyelig erholdet Meddelelsen af en Note, som Hs. aller christelige Majestæt har tilsendt sin Ambassadeur ved dette Hof, og hvoraf deres Excellence har erholdet en Afskrift til Deres Efterretning. – Hs. M. Regiering har kun faae bemærkninger at giøre over denne Note; men for dog at D. Ex, ikke skal sættes i Forlegenhed med Hensyn til de Forhold, som De maatte iagttage under disse Omstændigheder, saa har den holdet det for sin Pligt, aabenhiertig at meddeele Dem sine Meeninger og sine Beslutninger. Den Spanske Regiering har bestandig meget godt vidst, at de af Spanien frivillig antagne Jnstitutioner, have opvakt fleere Europæiske Cabinetters Jversyge, og at de have været en Gienstand for Raadslagninger i Verona; men fast i sine Grundsætninger og Beslutninger at ville forsvare sit nærværende politiske System og sin nationale Uafhængighed, i hvad det saa skal koste, har den roeligt oppebiet Resultatet af denne Congres. Spanien bliver regieret efter en Constitution, som blev i Aaret 1812 promulgeret, antaget, besværget og erkiendt af alle de Magter, som forsamlede sig paa Kongressen i Verona. Troeløse Raadgiver afholdt hans Katholske Majestæt Ferdinand VII ved sin Tilbagekomst til Spanien fra at besværge den Constitution, som heele Nationen forlangte, og den blev tilintetgjort ved Magtsprog uden at en eneste af de Magter, som havde erkiendt den, erklærede sig derimod. En sexaarig Erfaring og en almindelig Villie bevægede dog Hs. Majestæt til Aaret 1820 at beqvemme sig efter Spaniernes Øn ske. – Naturligviis maatte nogle blive utilrfedse med en Forandring af denne Natur. Det er en uundgaaelig Følge af enhver Reforme, som har til Formaal at formindske Misbrugene. Der gives bestandig nogle Enkelte iblandt Nationerne som aldrig kunne værne sig til Fornuftens og Retfærdighedens Herredømme. - Den Observations Armee, som den Franske Regiering holder ved Foden af Pyrenæerne, kan ikke standse de Uordener, hvoraf Spanien er hiemsøgt. Erfaringen har tvertimod beviist, at Tilværelsen af denne Sundhedskordon, som siden er bleven forandret til et Observationskorps, har forøget Fanatikernes Forhaabninger, som lode Rebellionens Stemme lyde i vore Provindser, da den vedligeholdt hos dem Tanken om en nær forestaaende Jnvasion i vort District. – Da de Grundsætninger, Beskuelser eller Bekymringer, som have havt Jndflydelse paa de forskiellige Kabinetters Forhold i Verona, ikke kunne tiene den Spanske Regiering til en Rettesnoer, saa afholder den sig for Øieblikket fra at besvare den Deel af Hr. Greve de la Gardes Jnstructioner, som have Hensyn til denne Kongres. De Stilheds og Roligheds Dage, som hans Aller christel. Majestæts Regiering ønsker den Spanske Nation, ønsker denne sidste sig og dens Regiering med en ligesaa stor Længsel. J den Overbeviisning, at Helbredelsen af dens Lidelser kun kan være et Værk af Tid og Vedholdenhed lader den sig være magtpaaliggende at beskynde disses nyttige og vel giørende Virkninger – Den Spanske Regiering veed at sætte Priis paa hans allerchristeligste Majestæts Tilbud, saameget som mueligt at bidrage til dens Lykke; men den holder sig overbeviist om: at de Midler og Forsigtigheds Forholdsregler, som hans Majestæt griber til, kunne kun frembringe de modsatte Resultater. – Den Hielp, som den Franske Regiering i dette Øieblik kunde forunde den Spanske Nation er blot negativ, den burde opløse sin Armee ved Pyrenæerne, vise de fiendtlige Spanske Factionister tilbage, som flygte ind i Frankerige; paa en energisk Maade erklære sig mod alle dem, som finde Behag i at sværte paa den skrækkeligste Maade Hs. Catholske Majestæts Regiering ligesom Spaniens og de Cortes Jnstitutioner. Dette udkræver Folkeretten den Ret, som overalt maae agtes hvor Civilisation hersker. -At sige at Frankerige vil Spaniens Vel og Rolighed; imedens man vedligeholder disse Tvedragtens Fakler i en uophørlig Brand, som nære de Lidelser, som nedbøie det, hedder at forfalde i en Afgrund af Modsigelser. - Hvilke Beslutninger ogsaa Hs. Aller kristelige Majestæts Regiering maatte finde passende at tage under disse Omstændigheder, saa vil dog Hs. Katholske Majestæts Regiering gaae roelig den Vei fremad, som Pligt, dens Sags Retfærdighed, dens faste Characteer og dens Vedhængenhed ved de constitutionelle Grundsætninger, hvorved Nationen, i hvis Spidse den staaer, udmærker sig i en saa høi Grad, foreskriver den og uden at indlade sig forØieblikket paa specielt at betragte de Hypothetiske og tvivlsomme Udtryk i de Jnstructioner, som ere tilsendte Grev de la Garde, fremstiller den den Slutning: at Nationens Rolighed og Velfærd ligesom alt det hvad der kan formere Elementerne til dets Vel, ikke kunne interressere nogen mere end den selv. Dens Valgsprog og Rettenor for dens nærværende og tilkommende Forhold, er dens standhaftige Vedhængenhed ved Constitutionen af 1812, Fred med Nationerne og den Beslutning at erkiende, at Jngen kan være berettiget til at blande sig i dens Anliggender. - Deres Excellence er authoriseret til at meddele denne Note til Ministeren for de udenlandske Anliggender, og paa Forlangende at meddele en Afskrift deraf. Deres Skarpsindighed og Deres Klogskab vil lære Dem hvilket fast og Spanien værdigt Forhold, De har i dette Øieblik at iagttage. – Disse ere de Meddelelser, som jeg paa Hs. Majestæts Befaling maae giøre Dem Underskrevet: Evariste San Miguel. Da Ministeren sagde i de Cortes Forsamling: at han ikke fandt det passende at svare paa de tre øvrige Magters Noter, saa raabte flere Deputerede i de Cortes Forsamling: Neil Nei, det passer ikke beller; thi de ere rettede imod alle og imod hele Nationen.