Politivennen, 1808-01-01
Et allerunderdanigst uforgribeligt Forslag til at lette Land-JndkvarteringsByrderne og paa samme Tid gavne Landet, og Kongens Krigere. (Fortsat fra No. 544 og 545). Jeg forudsætter, at efter hvad som hidtil er fremsat kun følgende to Jndvendinger torde gjøres mod det af mig gjorte Forslag. 1) At Soldaten, ved saadan Beskæftigelse i Marken, endog om han ikke var længere borte, end at han ligesaa snart, paa givet Signal, kunde være tilstede paa Samlingsstedet, som om han var bleven ubeskæftiget i sit Kvarter, vilde dog, ved at komme under Gevær fra Arbejdet, være træt eller mindre skikket til Krigsforetagender. Jeg besvarer denne Jndvending rentud benægtende. Man behøver blot at see hvad den ikke med Markarbejd sysselsatte i sit Kvarter forblivende Soldat tager sig for, og man vil tiltræde min Benægtelse. Paa meget saa Undtagelser nær, nemlig af de enkelte Soldater, der skrædre eller gjøre Sko, Trætøfler o. s. v. tilbringe de fleste den Tid, der er deres, og hvori de ikke spise, til at ligge i deres Senge, med eller uden Klæder paa. Der behøves kun liden Erfaring, for at vide, at den, som af en saadan utidig Søvn stiller sig under Gevær, er slet skikket til raske Foretagender, naar han pludselig opfordres, og til den Flinkhed og ufortrødne Anstrængelse, vor Konge og vort Land ønsker. Er end den fra Arbejdet til Vaaben kaldte Soldat lidet træt, saa er han dog munter, han er sig selv sin Arbejdsomhed og gavnlige Jd bevidst, bedre fødet ved sine større Fortjenester, og netop vant til den Brug af Legemskræfterne, der gjør Anstrængelser lette. Medens han munderer sig og gaaer til Samlingsstedet ere alle hans Kræfter fornyede. Krigsdonten er ham kun en Forandring i hans Beskæftigelse, ikke nogen Forøgelse. Hvor ganske forskjælligt fra det, som finder Sted ved den fra døsig Dagsøvn vækkede Kriger! 2) Den anden Jndvending synes vigtigere, den nemlig, at det torde skorte paa Arbejd, saa at Krigerne med den bedste Villie ikke vilde finde Bestillere, der trængte til deres Arbejd, eller derom mældte sig hos Offiseren, hvorved da de ovenmældte gode Følger af Forslaget naturligvis tildels udebleve. Hertil troer jeg dog at være ikke ilde forsynet med Svar. Hvis det passedes, at den, som bestilte Arbejdere, fik dem alle, ellers forholdsvis til sin Bestilling, hvis Offiseren viste Bilnghed og Strænghed med Skjønsomhed, hvis Daglønnen fastsattes med fornuftigt Maadehold, sikkert vilde da det Tilfælde vorde saare sjældent, og maaske allene om Vinteren indløbe, da Arbejdere ikke bestilledes. Men skulde endog dette undertiden vorde Tilfældet, da tør jeg allerunderdanigst yttre den Formening, at Hs. Maj., ved selv at benytte sig af de mange sunde raske Arme, som han, ifølge Omstændighederne, til kraftigt Forsvar af denne vigtige Provinds har samlet, til saadanne store og almeennyttige Foretagende, som vise Fyrster lyksaliggjøre deres Stater ved, vilde paa en og samme Tid kunne virke allerbedst af alle til de gode Virkningers Erholdelse, som Forslaget lover, og derhos tilføre Landet og kongelige Jndtægter den største Fordel. Jeg vover her at nævne nogle slige landgavnende Arbejder, som, foretagne af Kongen, og udførte paa foreslagne Maade af Soldater, vilde vorde ævighædrende Mindesmærker. a) En Havn ved Nivaa, hvad enten den nu frembragtes, ved at udbedre den saa beklageligen forfaldne eller ved at indrette en ny. b) En Kanal langs Søkanten fra Kobenhavn nord efter. Herligt vilde denne lønne sig, og let vilde den iverksættes. Forsvar imod Landgang, og lettet Tilførsel vilde være dens Frugter. c) En Kanal fra Kjøge langs i Strandkanten til Kbhvn, ligeledes let og ubekostelig, fordi den, som hin, behøvede aldeles ingen Sluser og kun faa Broer. De samme Frugter, som ovenfor nævntes, vare ogsaa her af sikkert Følge. d) En Kanal fra Kjøge, ført langs inden for Strandkanten sønden paa indtil Stevnsherreds Aa. Denne vilde lette Tilførselen fra en stor Del af Stevns og Tryggevælde Amter. c) En Kanal fra Kbhavn til Roeskilde og Roeskildefjord. Derved aabnedes for Kbhavn al Forraaden og Frembringelsen af de til Roeskilde, og Jssefjorden stødende vidtløftige Strækninger. Derved blev Vandfærselen til og fra Frederiksverk mulig uden Udsættelse for Fare af Sø eller Fjende igjennem Kattegattet og Sundet. 5) En Kanal i Forbindelse med nysnævnte, fra Roeskilde til Korsør. Ved denne blev den stærkeste Blokade af Sjælland næsten uden Virkning. Men altid hvad enten det var i Fejde eller Fred bleve Fordelene uberegnelige af denne Kanal. - Flere Kanaler kunde findes gjørlige og tjenlige, men jeg har alt nævnet nok, og den Sagkyndige, den der veed hvad Kanaler ere for England og Holland, vil tilstaae, at det ikke er formeget sagt, om man paastaaer, at det derpaa Anvendte ikke allene vilde bære sine Renter, men yde en ren, en varig, en af ingen Fjende forstyrrelig Kronindtægt, der langt vilde overgaae hvad Øresund i de bedste Aar kunde afkaste. - Ogaldrig vilde disse Foretagender kunne med saa liden Bekostning udføres, som paa den her foreslagne Maade, hvorved naturligen Kongen, der ikke som Privatmand selv kan holde Øjet med sine Arbejdere, maatte lade dem selv under Arbejdet staae under Militæropsyn. Her bortfaldt altsaa alt hvad som ellers kan gjøre kongeligt Arbejde kostbarere end den private Mands. Foruden det Nævnte, er der Steder, hvor Broer, Dæmninger og Veje kunne anlægges, og de, der af dem benyttede sig, maatte bestandig betale en Afgivt, der gjorde Foretagenderne herligen lønnende. Og saaledes underkastes mit Forslag med den Tillid, som Kjærlighed til Fædrelandet indgiver, min Konges allerhøjeste Bedømmelse.