Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-13
Blandede Efterretninger. Hvor meget Hoffet i Rom frygter Bibellæsning, derom vidner Pavens Bulle til Erkebispen af Gnesen, der er udstedt midt i afvigte Aar og som længe blev holdt hemmelig, men som nuer bleven kundgjort i engelske Blade. At den catholske Kirke forbyder Bibellæsning, det sees tydeligen af den Heidelbergske Catechismus. Den nærværende Bulle er et saa vigtigt Bidrag til vore Dages Culturhistorie, at det neppe vil være Skilderiets Læsere ukjert, at finde den her fuldstændig. Den lyder saaledes: Ærværdige Broder. Hil eder og apostolisk Velsignelse! vor sidste Skrivelse til eder, lovede vi korteligen at besvare eders Brev, hvori J alvorligen begjerer for eder selv og de øvrige Biskopper i Polen Anviisning af den hellige Stoel, hvorledes J have at forholde eder mod de i Almindelighed saakaldte Bibelselskaber, om hvilke J have meddeelt os nogen Underretning. Vi havde allerede længe opfyldt eders Ønske, hvis ikke en utrolig Mængde vigtige Forretninger, der fra alle Sider bestorme os, indtil denne Dag have forhindret os heri. Vi have allerede for længe siden afskyet dette skjændige Foretagende, hvorved Religionens sande Grundstøtte undergraves, og i det vi, i Betragtning af Gienstandens høie Vigtighed, have raadført os med vore ærværdige Brødre, det hellige Riges Cardinaler, have vi med yderste Omsorg og Opmærksomhed, grundet paa de Forholdsregler, der anstaae vor pavelige Værdighed, at vælge, for at opdage og udrydde denne Pest paa alle Veie. Jmidlertid lykønske vi eder, ærværdige Broder, af vort ganske Hjerte, og roser eder, som det tilkommer os, i Herrens Navn, for den udmærkede Jver, som J, under saa truende Omstændigheder for Christendommen, have viist, i det J underrettede den apostoliske Stoel om denne Troens Besmittelse og denne truende Fare for Sielene. Og endskiønt vi vel vide, hvor undvendigt det er, at opmuntre den, der allerede er paa god Vei, til end større Virksomhed, eftersom vi see at J allerede af eder selv brænder af Begjerlighed efter, at forfølge og afmaskere Nylingernes ulyksalige Forsøg, saa maa vi dog paa Embedsvegne alvorligen formane eder til, hvad J end fuldbyrder ved eders Magt, ved eders Raad, bærer Omsorg for eller ved eders Anseelse udretter, dagligen at beflitte eder paa, at stille eder som en Muur omkring Huset Jsral. Til den Ende sende vi eder et udtrykkeligt Vidnesbyrd om vort bifald for eders fortræffelige Forhold, for saaledes destosikkere at opmuntre eders præstelige Bekymring og Virksomhed. Det almene Bedste kræver det paa det ivrigste, at J anstrænger eders yderste Kræfter, for at nedslaae de Planer, som vor høihellige Religions Modstandere have beredet til dens Undergang; af hvilken Aarsag der er et bispeligt Embeds Pligt, at fremstille det Slette i dette afskyelige Anslag for de Troendes Øine, som J ogsaa har gjort saa vel, i det J. af Lydighed mod vor Kirkes Forskrifter, med al eders Lærdom og Viisdom viste, at de Bibler, som Kjetterne have ladet trykke, høre til de forbudne Bøger, i Følge Forskrifterne i Jnder(Sec. L. No. 3). Erfaringen har ogsaa virkeligen viist, at den hellige Skrift, naar den omløber i Landets Sprog, har, ved Menneskenes Letsindighed, stiftet mere Skade end Nytte (Reg. IV.) og denne Virkning er saa meget mere at befrygte af den nærværende Tids Uvæsen, hvor vor hellige Religion med saa stor Forslagenhed og Snuhed angribes, og vor Kirke bibringes de frygteligste Saar. Det er derfor nødvendigt, at fornye den gavnlige Beslutning fra 13 Juni 1757, som forbyder alle Oversættelser af den hellige Skrift i Landets Sprog, paa de nær som ere samtykkede af den apostoliske Stoel og udgivne med Anmærkninger af de hellige Fædres Anmærkninger. Vi haabe tillidsfuld, at under disse betænkelige Omstændigheder Polakkerne ville give det klareste Beviis paa Hengivenhed for deres Fædres Religion, og samme ved den Omsorg, der bæres af eder og de øvrige hiint Kongerigets Vægtere (som vi hjerteligen ønske til Lykke i Herren, at de saa beundringsværdigen have holdt Stand i den hellige Troes Bevaring) alle til Overflødighed ville retfærdiggjøre den gode Mening, vi have fattet om dem. Det vil fremdeles blive nødvendigt, at J. saa snart som mueligt oversender os den Bibel, som Jacobus Wichius har udgivet i det polske Sprog, med en Forklaring; ligeledes et Exemplar af den nye Udgave, som er trykt uden de af vor Kirkes hellige Fædres Værker eller andre lærde Catholikers tagne Anmærkninger, og tilkiendegive os eders Mening om samme, saa at vi kunne sammenligne dem, og, efter moden Overveielse, angive de Vildfarelser, der paa en skjændig Maade ere indflikkede deri. Vi ville derefter afsige vor Dom til Troens Bevaring. Vedbliver derfor, ærværdige Broder, overeenstemmende med den sande Lære, at følge den hellige Bane, J har betraadt, og at bestaae i Herrens Kampe for den sande Troes Forsvar, i det J advarer det til eders Omsorg betroede Folk, for at falde i de Snarer, der stilles det til dets evige Fordømmelse. Kirken forlanger dette af eder, som af de andre Biskopper, vor Skrivelse vedkommer, og vi vente alvorligen af eder, saaledes at den store Bekymring, vi føle over den ny Sæd, som en fiendtlig Mand nyligen har faaet, ved dette behagelige og hierte opløftende Haab nogenlunde lindres. - Vi bede, at Herren maatte forunde eder og de øvrige Biskopper flere Naadsensgaver til sin Hjords Bedste, og give eder alle vor apostoliske Velsignelse. Givet i Rom paa den hellige Marias Fest, d. 25 Jan. 1817 i vort Pontificats 17de Aar. P. P. Pius VII.