Viborger Samler, 1780-02-07
Een af Nord=Amerikanernes Advokater, som ved sine mange og nyttige Kundskaber havde kundet blive een af de skiønneste Prydelser for sit Fædreneland og den lærde Verden, naar ikke hans sære Hoved havde styrtet ham i en saa slem Sag (D. Price har, ved Begyndelsen af Rebellionen, ladet sig forlyde med følgende, for troværdige Folk Vi veed, sagde han, at stricto jure ) har Parlamentet Ret at beskatte os; vi maa bekiende, at vi har Moderlandet at takke for vor Lykke og vor Forstørrelse, men i Grunden er det ikke noget af alt det, vi taler om. Vore foregivne Besværinger er aleene Paaskud for Pøbelens Skyld; Om jeg endog tilstod Dem, at Moderlandet har, saa at sige, skabt, beskyttet, opdraget, og beriget Kolonierne, saa ville jeg dog svare Dem, at disse Kolonier ogsaa har været taknemmelige og underdanige, saa længe de behøvede Moderlandets Bistand. Men der gives en Lov, som er langt ældre, end alle Selskabers Love, en Lov, der berettiger den, der kan flyve med egne Viinger, til ikke meer at bruge andres Vinger; en Lov, som lærer, at de smaa, naar de blive store og mægtige, maa unddrage sig deres 1) Stricto jure. Nemlig: 1. ikke et eneste Kolonie, undtagen maaskee Maryland, har i sine Frihedsbreve udtrykkelig faaet Ret, ei at beskattes af Parlamentet. 2. Parlamentet har, i meer end 100 Aar, øvet sin Skatteret udtrykkelig mod alle de andre Kolonier, og Kolonierne har ei sagt et eneste Ord derimod, men betalt res Herredømme, som har opdraget dem; at det større Land skal ikke hænge af det mindre, at, naar man er blevet stærk og talriig, skal man giøre sine Fordeele gieldende; og at, efter disse Grundsætninger, bor det Brittiske Riges Sæde forflyttes til Boston), om de skal blive samlede. Der seer man deres Logik, og deres sande Grundsætninger; alt det andet er kuns for Pøbelen. De, iblandt dem, som besidde Lærdom, veed nu, at deres Sætninger ikke meer lade sig forsvare ved Ski kaner og Sofismer. Siden man har publiceret deres Frihedsbreve, og undersøgt Lovene, har Fortvivlelse styrtet deres Advokater i et metaphysisk Labyrint , som Dr. Price tilsidst har udviklet; hvis Verk, uagtet alle de Subtiliteter og Krumspring, han A.) Om et par hundrede Aar kunde det nok gaae an, naar de herlige og vidtløftige Lande Vesten for Kanada, hvor magelig 30 Millioner Mennesker kan leve lykkelige, blive befolkede; men nu at flytte gammel Engelland med sine 10 Million Borgere til Nord=Amerika, hvor knap er 3 Millioner, det er for tidlig. 12t) Det er at sige, da Nord=Amerikanernes Forsvarere er længer kan komme ud med jus positivum, som er dem aabenbar imod; saa har de overgivet den Skandse, og trukket sig bag jus naturale, og derved faaer Trætten en anden Vending. Prices Sætning er ellers rigtig, kuns med et lille Tillæg, Hvert Menneske er sin egen Lovgiver - paa hiin Side Kanada, (neml. i den naatarlige Tilstand); men da der (paa hin Side Kanada) er nogle Væsener, som ikke modtage Love af de der omvankende Enevoldsherrer (de Vilde) som Biørne, Kulde, Hunger, &c. saa har ingen fornuftig Europæer Lyst til der at bygge sig en Trone, for ogsaa at blive af Enevoldsherrerne, men bliver heller i Staten, end i Skoven, varmer sig ved Jlden, og taaler Røgen. han har forstukket sit System udi, dog i Gierningen sigter til intet andet, end at indføre den stærkeres Ret, eller Fanstretten. Hvert Menneske, siger han, er sin egen Lovgiver: Afgifter er kuns godvillige Gaver, Dons gratuits. Følgerne af dette System kaster al Orden over Ende, og fører til Anarkie. Korte Fortællinger og sindrige Jndfald. En Abbed blev begiert af visse Nonner, at han ville komme og prædike i deres Kirke paa en Ordens Fest=Dag; Abbeden lod det ikke mangle, men forrettede sit Embede saa slet, at Tieneren, som han havde medbragt, svedte den heele lange Prædiken igiennem, da han saae sin Herre forrette en Gierning, som han ikke forstod. Jmidlertid holdt Stymperen, op at tale, og løb hurtig for at vexle Skiorte, men han blev meget forskrækket, da han saae den paa sin Tienners Krop. Hvad er det, du giør, Slyngel! raabte hans Herre til ham med en heftig Rost. O min Herre, svarede Tieneren, jeg har nylig hørt Dem prædike, De have kommet mig til at svede over Deres Prædiken den heele Tiid; jeg troede altsaa, at Skiorten var mig meere fornøden end Dem, og tog den paa Da Herr de la Feuillade 1655 ved Beleiringen af Landreur var bleven blesseret paa Hovedet med en Mosquet=Kugle, sagde Wund=Lægerne, som forbandt ham første gang, at Skudet var farligt, og man saae hans Hierne. Ach, for Skam, mine Herrer, svarede han tager dog lidet deraf og skikker det i en Klud til Cardinal Mazarin, som vel hundrede gange om Dagen har sagt mig, at jeg havde ingen.