Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-26
Den første og stærkeste opvaktes ved Dr. Bastholms Skrift: "Forsøg til en forbedret Plan i den udvortes Gudstjeneste, udgivet 1786. Den anden og roligere foranledigedes ved Biskop Boisens: Plan til Forbedring ved den offentlige Gudsdyrkelse, udkommen 1806. Det er ei endnu glemt, at den første Strid var forargelig, og gjorde Mange, som blandede sig deri, liden Ære. Dette var derimod ei Tilfældet med den sidste, og jeg slutter heraf, at Gemytterne i den lange Mellemtid vare blevne bedre forberedte til at modtage en Forandring i Maaden, hvorpaa den offentlige Gudstjeneste forrettes, at flere indsaae Nytten deraf, og vidste at adskille Religionsskikkene fra Religionen selv. Jeg har imidlertid ofte forundret mig over, at alle disse Forhandlinger og Undersøgelser, der vel ofte bleve skrevne med Lidenskabelighed, men eftere med dybsindig Tænksomhed, aldeles ingen Forandring have frembragt i Indretningen af den offentlige Gudsdyrkelse. Thi at Man paa nogle Steder har adskilt Alterbordet fra Alteret, har ophøiet Præsten og forringet Symbolet af Guddommen, var vist nok et ulykkeligt Forsøg, der beviser, hvor lidet det Nye altid er det Bedste, hvor lidet det Gamle altid bør vige derfor. Ogsaa blev en Commission nedsat, efterat Biskop Boisens Plan var udkommen, som nøiere skulde overveie den vigtige Sag om Liturgiens Forandring, og giøre Forestilling derom til Regjeringen; men Man har siden Jntet erfaret om denne Commissions Virksomhed. Derimod er det af sildigere Skribentere oftere sagt, at letsindige og ureligiøse Tider ere ei passende for liturgiske Forandringer; at disse ei maa indføres uden største Overlæg og Forsigtighed. Nogle have vel endog troet, det var bedst, at Alt forblev ved det Gamle. Men dersom det tilstaaes, at de udvortes Kirkeskikke ere Midler til at befæste indvortes Fromhed og Dyd, saa maa det vel ogsaa tilstaaes, at disse Midler kunne gjøre større eller mindre Virkning, eftersom de anvendes paa denne eller hiin Maade, Ogsaa er det vel klart, at Formularer, som forfattedes for flere hundrede Aar siden, ei altid med Hensyn til Christendommens Væsen, men snarere med Hensyn til visse da herskende Meninger og Stridigheder, nu kunne modtage og behøve Forandring: De i Nitualet anordnede Formularer ved Sakramenterne og Brudevielser er ogsaa, efter mine Tanker, det, hvormed Forbedringen i Liturgien bør begynde, da mange, om ei de fleste Præster allerede ere mere eller mindre afvegne fra de givne Forskrifter, fordi de med Dr. Bastholm indsaae, at de vare heelt maadelige. Forargelse eller Modsigelse kan herved ei være at befrygte, da Præsten allene er den Handlende, og Almuen, eiblot i Hovedstaden, men paa mange flere Steder, er vant til at høre Forandringer, vel endog har givet disse sit bifald. Den forestaaende Jubelfest troer jeg kunde være en passende Tid, hvorfra de nye Formularer bleve indførte. Og efter Alt, hvad forud er arbeidet herpaa, skulde det vel ei være saa vanskeligt, at forfatte disse i Christendommens Aand, med Fattelighed og Fyndighed, især naar Formularen overalt bliver den samme ved enhver religiøs Handling af lige Art, hvilket vist nok for Misbrugs Skyld er det sikkreste. Jkke heller kan her indvendes, at Tiden nu er for kort til at iverksætte denne Forandring, naar den ei tilforn har været paatænkt, da Formularerne ved de religiøse Høitideligheder ei skulle være til Menighedernes, men kun til Præsternes Brug. Det er sandt, man skal ei overile sig i vigtige Ting; men det er ogsaa sandt, at Seendrægtighed i disse er en stor Feil, og naar en Sag over tredive Aar har været under Forhandling, saa er det dog vel paa Tiden, at den kommer til Afgjørelse? Eller er alt Nyt farligt; er alt det Gamle godt, saa lader os ogsaa igjen tilbagekalde Exorcismen, thi den mangler vist ei heller sine Forsvarere.