Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-01-26
Det Titchenske Selskab, som Ove Thomsens Avis endnu nærer Haab om at see i Odense i Vinter, er nylig bleven forøget med nogle Medlemmer fra det Ehllerske Selskab (Dhrr. Holm og Adami samt Jfr. Andersen, og giver for Tiden Forestillinger i Maribo. Nedenstaaende anseer Red. det for sin Pligt at optage, og den optager det saameget hellere som den anseer sig at staae aldeles udenfor den omhandlede Sag, hvorfor den heller ikke har troet at burde benytte den af Hr. Pastor Giessing privat givne Tilladelse til at udelade den Passus, der angaaer Redactionen. Hr. Pastoren vil sikkert selv erkjende, at ligesom der kan gives Tilfælde, som maa foranledige Red. til undertiden at optage Noget, som den hellere ønskede borte, saaledes kan der ogsaa gives Omstændigheder, som for den Jndviede viser en Artikel i et ganske andet Lys end for den Uindviede. Naar Hr. Pastoren anfører, at Red. har undskyldt, at den paaankede Artikel saa seent blev optagen, da overseer han, at denne Undskyldning alene gjaldt den anonyme Jndsender. Er der Noget, der fortjener ubetinget Misbilligelse, da maa hertil henregnes Angreb paa Medborgeres gode Navn og Rygte, der ikke sees at have nogen forsvarlig Hensigt; der ikke støtte sig paa Kjendsgierninger, der kunne bevises eller afbevises, og som gjøres under Anonymitetens her uhæderlige Maske. Et saadant Angreb paa Hr. Byfoged Buntzen har Stiftstidendens Redaction troet at burde optage i No 6. endog med Undskyldning for at det ikke strax er bleven indrykket. At Hr. Buntzen for faa Aar siden overtog et Embede, hvis Anliggender vare i stor Uorden og Forvirring; at han heri har bragt Orden; at han bestyrer sit Embede med Retsindighed, Duelighed og Nøiagtighed og er i Besiddelse af den hertil fornødne Jndsigt, og at han i sit private Liv ansees for en hæderlig og ustraffelig Mand, det er Fakta, hvis Rigtighed neppe vil modsiges af nogen navngiven Mand her paa Egnen. Den anonyme Angriber søger at stille denne Mand i et lavt og latterligt Lys, men jeg seer mig forgiæves om efter Grunde. Kun een Kjendsgjerning finder jeg i Jnseratet at B. i Sommer skal have ivret stærkt mod dem, der havde underskrevet den her i Stiftet circulerende Petition om Skattebevillingsret, men nu sige, at han havde underskrevet denne Petition, dersom han havde kjendt Noget til den." Men dette er urigtigt; jeg kan bevidne at Hr. Byfogden i Sommer sagde til mig, at han ikke indsaae, at han som Embedsmand burde afholde sig fra at underskrive en saadan Petition; men at han afholdt sig derfra, fordi han ikke i Alt billigede denne Petition og i det Hele ikke ansaae Andragendet for betimeligt. Naar Jndsenderen giver en Variation af det Yndlingsthema, at man maa vogte sig for Embedsmændene, at de ikke høre til Folket, men bør betragtes som i en naturlig Opposition mod det, da maa jeg hertil erindre, at han aabenbar ikke er den med hvem det lønner sig at indlade sig om denne Sag; denne Qvæstion hører for ham til det dunkle, om hvilket han naiv bemærker, "at det aldrig har været hans Maneer at tænke derover. Nu at udelukke Embedsstanden fra Stændersalen vilde være det Samme, som om en Mand troede at blive stærkere ved at afhugge sin høire Haand. Det Øvrige af Jnseratets Jndhold maa henregnes til de Ting, Enhver kan sige uden at frygte for Lovens Straf, naar han for sin Samvittighed kan forsvare at sige det. Jeg har Jntet derom at sige, men kun villet udtrykke den Jndignation, som jeg med mange Flere har følt over en saadan Misbrug, af Trykkefriheden og over det Feige i til et saadant Angreb at benytte Anonymiteten. Torkildstrup Præstegaard den 21de Januar 1841. Giessing.