Aalborg Stiftstidende, 1837-01-07
Skjøndt man i Portugal idelig har truet med Dø Miguel, omtrent som man forhen truede uartige Bør med Bussemanden, skjøndt man endogsaa af og til i Aarets Løb har troet at see ham paa Veien, ja endog enganat have ham i sine Kløer, har han dog ikke betraadt Portugals Territorium, men knæler endnu om Dagen for Rom Altere, morer sig om Aftenen i dets Salonner og hvile lom Natten - paa Dagens Laurbær. Jmidlertid har hans Tilhængere rørt sig hist og her, dog uden synderlig Held og uden at ængste Dronningen betydeligt. Mere ha hun maatte døie med en Militair=Opstand, der, som en Slag Efterligning af den spanske, nødte hende til at erkjende Constitutionen af 1820 for Statens nye Grundlov, dog ogsaa her med den kloge Betingelse, at den underkastes de fornødne Modificationer af Landets Cortes. Den Ro og Lykke der saaledes undviger hende paa Tronen, er maaske tyet indi hendes Pallads, hvis, som man tør haabe, hendes i Aarets Løb ægtede Gemal, har vidst at sætte sig fast i hendes i Andest; hos Folket er det ikke lykkedes ham at bevare den i Begyndelsen erhvervede Popularitet, hvortil vel især uforgtige Yttringer ved den uheldige Reaction, der atter skulde omstyrte den kort for beedigede Constitution, kunde have 3 foranlediget. Heller ikke her synes den, herved hos Folke vakte, større Tillid til Fremtiden at have havt nogen Jndtrirkning paa, at give Statstyrelsen mere Energi J Frankrig var det, Springfloden først viiste sine Virkninger. De voldsomme laae strax for Dagen og den forjagede Carl har nu allerede udstridt; han savner ikke længer nogen Trone eller Hoflivets Glands; hans Ministre er holdt i Aarets Løb deres Frihed, men hans Familie afsone endnu i Landflygtighed fra det skjønne Fødeland, de Misgielalder fremkaldte den Springflod, der bortskyllede hans Trone, Er der da nu i Frankrig paafulgt den Ebbe i Ønsker og Begjæringer, der skaffe Fred og Ro paa Tronen og Tilfredshed i Hytten? Neil ingenlunde. Det henrundne Aar var atter svangert paa Symptomer, der vel kunne friste til dette Spørgsmaal, om Statskunsten tør rose sig af i Frankrig at have tilkæmpet sig den Triumph over Revolutionen, at Folket er roligt og tilfreds, Hvo kan udsætte noget paa Ludvig Phillips Klogskab, Men, ligger han dog ikke næsten under for sin Opgave, Den var vanskelig at løse, med Hensyn til Forholdene med Udlandet, staaer han som en Fredens Napoleon, en Hæderstitel, man har tillagt ham. Men hvorledes viste Aaret os Tilstanden i det Jndre Neppe var Fieschi og hans Staldbrødre udryddede af Samfundet, for et nyt Mordforsøg paa Kongens Liv finder Sted, men som dennegang dog kun havde Forbryderens Død til Følge. Neppe har man atter fattet sig i Ængstelsernes Bolig, det yndige Neuilly, forhen den huuslige Lykkes og Tilfredsheds glade, sorgfrie Hjem, før Rygter og Jndberetninger til Ministre og Politipræffecter, paany kaste en ny piinlig Angest for Monarkens Liv ind i hans Familiekreds og blandt hans retsindige Undersaatter. Man gaaer saavidt, at man endog afbestiller de i Anledning af Julidagene berammede Festligheder og troer at maatte foretrække, at udsætte Kongen for den Miskjendelse, at han frygter Faren, for at lade ham trodse den, under Dens Varetægt, der før vidunderligt havde beskyttet ham. Under denne ængstelige Periode ere Kongens Sønner paa Reiser til flere af de absolutistiske Hoffer, hvor deres Modtagelse er deres Stilling værdig, men, har deres Hensigt været anden, end blot at gjøre ceremonielle Besøg, synes det nu at være klart, at den ei har kunnet opnaaes. Endnu kjender man ingen Brud, hverken for Hertugen af Orleans eller Hertugen af Nemours. Efterretningen om Mordforsøget paa Faderens Liv, naaer dem i Jtalien. Det mangler ikke heller paa Rygter om at de selv ere udsatte for lumske Mordere. De ile tilbage, Og ved den faderlige, af idelig Bekymring for lumske snig morderiske Overfald omspændte, Kongebolig, der nu bevogtes med samme Ængstelighed, som Orientens Despoters Harem mer, medens man dog ikke er sikker for, at maaske den lumske Dolk blinker i selve Bevogternes Hænder, overbevise, de sig paa en sørgelig Maade om, at det vel er lykkedes deres Fader, for en Deel, at svække Lidenskabernes materieller Kraft, men at den moralske, eller vel rettere, den umoralske vedbliver at yttre sig usvækket. De overbevise sig om, at Borgerkongens Trone kun er støttet paa nogle Hundrede Tusinde Bajonetter, og det dog kun svagt, skjøndt desforuden anvendes Millioner paa at vedligeholde et Politisystem, der med største Iver jager efter at opdage Sammensvorne, imedens desuagtet disses hvinende Kugler suse om Kongens Øren, og deres blinkende Dolke ængsteliggjøre hans Drømme. En grusom Erfaring og grusomme Misgreb have saaledes forfeilet 6 Aars meest anstrængte Virksomhed og fineste Politik. En sørgelig Løn, naar Fyrsten maa trække sig tilbage, i sit Pallads og i mørk Grublen, bag Jalusier, skue ned paa de bølgende Masser, i hvis Midte hans Phantasi neppe kan undgaae at tænke sig lurende Mordere, naar han i tæt lukket Vogn, omringet af en talrig Rytterskare, maa rulle i Galop igjennem Gaderne, og endda til sin Sikkerhed maa vide, at Vognen er gjort kugelfast. J Slutningen af Aars har en ny Bekymring rammet ham og det franske Folk. En militair Expedition, der var foranstaltet til Sikkerhed for den algierske Colonne, imod en fjendtligsindet Bei i Coni stantine, er total mislykket. Kongens Søn er uskadt vendt tilbage til Paris, men henved tusinde franske Familier bære Sorg. De franske Vaaben have siden Occupationen af i Algier ikke høstet betydelige Laurbær paa afrikansk Grund, hvorom en Fremstilling om kort Tid skal blive Læserne meddeelt. Endnu har Frankrigs Lykke ikke baaret noget synderligt Vidnesbyrd om den heldige Virkning af dets almere democratiske Regieringsystem. Paris vil være et Nutidens Athenen, men vi kunne ikke afholde os fra at meddele nogle Tanker herom af Frankrigs største Digter Lamartine, da han for nogle Aar siden sad paa samme Sted i det nuværende Athenen, fra hvilket Demosthenes i Oldtiden til tiltalte og beroligede det bølgende atheniensiske Folk, der ofte var endnu mere stormende i sine Bevægelser, end selve det tjægæiske Hav, hvis Bølgeslag han ligeledes hørte bag ved sig. J vore Dage, siger Digteren, troer man i Europa og fornemmelig i Frankrig, at for det nuværende Europa a vilde det være en smal Sag at danne et Athenen, saaledes som det var dengang, men - kun den udvalgte Kjerne af Europa og Frankrig kunde danne et saadant Athenen. Massen er hos os endnu Barbarer, man tænke sig en Demossthenes holde sine forrige Taler i sit klangfulde og farverige Sprog til en Folkeforsamling i en af vor Tids Stæ elder, hvem ville forstaae ham, Ulligheden i Opdragelse og i Oplysning er den store hindring for vor hele nymodens Civilisation. Folket vil spille Herre, og det er ikke istand til at være det, derfor virker det overalt forstyrrende og hindrer det i Skjønne, det Varige, det Ophøiede i at fæste Rødder. til Athenenserne forstode Alle Demossthenes, de kjendte deres Sprog, og de vidste at bedømme deres Lovgivning og deres Kunster. Det var et Folk af udsøgte Mennesker, der vel besad vore Folkemassers Uvidenhed; de begik Forbrydelser, men ingen Dumheder. Nu er det ikke meere saaledes, og derfor synes hos den nyere Tids store Folkemasser Deelmocratiet at maatte blive umuligt i dets Udførelse, skjøndt oldet attraaes med saa megen Heftighed. Tiden alene kan elgjøre Nationerne duelige til at regjere sig selv. Revolutioenerne ere Opdragelsesmidlerne." Var det muligt at gjøre i disse Sandheder indlysende hos det nuværende Frankrigs exalefterede Republikanere, da kunde der være Haab om, at en Rolighed vilde vende tilbage, der nu kun hersker paa Overfladen, men ingenlunde dyvere ned i dette bevægelige Fol hav. Men dette Haab kan kun være svagt, naar man lseer at Fanatismen endnu raser i den Grad hos Folkets lavere Classer, at Kongens Bryst atter i Aar den 27de 3 Decbr. var Maalet for en snigmorderisk Kugle, om hvilken sørgelige Begivenhed dette samme Nr. indeholder det Udførelligere. Saadanne Angreb paa hans Trone, som dem man 9 i Aarets Løb begyndte paa i Strasburg, under Ægide af en ejung Mand af den Buonapartiske Slægt, og i Vendome i ten Husar=Caserne, medføre kun liden Fare for den, men i for Monarkens Liv er der kun liden Sikkerhed, naar han ikke kan vove sig udenfor sit Pallads, uden at være Maalet for en fanatisk Franskmands Mordervaaben, og Borgerkongens Trone mangler saaledes endnu en Trones sikkreste Støtte. - Fortsættes.) Støtte. - Fortsættes.) Blik paa Fortidens Betydning for Nutiden. Ligesom det, tilsyneladende ubetydeligste, Menneske er et ligesaa nødvendigt Led i hele Menneskehedens Skjæbnes Udvilling, som de glimrende Meteorer af fremragende Aander, der rive Tiden hen med sig, skjøndt de dog selv kun er denne Tids nødvendige Product, ligesom det enkelte Jndiviaf de lavere Folkeclasser i saa Henseende maa ansees ligemed de mægtige Monarker, hvis bydende Magtsprog synes at fremman, Verdensbegivenhederne for den store Masse, medens de selv og deres indflydelsesrige Raadgivere kun altfor godt vide, at det kun er Omstændighedernes Paatrængen, Begivenhedernes uundgaaelige Gang, der leder deres Skridt, eller fører dem til ganske andre Resultater, end dem, de troede at forudsee og tilsigtede, saaledes har ogsaa hvert Aar, der randt hen uden tilsyneladende store Begivenheder, Forandringer og Rystelser i Verdenshistoriens store Gang, samme Betydning, som det Aar, hvor de saakaldte uhyre Begivenheder rystede, Folk og Riger. Saadanne store Begivenheder ere kun et nødvendigt Refultat, en moden Frugt, saavel af Fortidens allerroligste, som af dens allermeest bevægede Momenter. Men, ligesom enhver Organisme har sine critiske Perioder, i hvilke Resultatet af dens stille Udvikling aabenbarer sig paafaldende Kjendsgierninger, saaledes har ogsaa Verdenshistoriens store Gang Perioder, hvor de bundne Aander rive sig los fra Materiens Lænker, saavel i det store Menneskeliv, som i hver Enkelts Tilværelse. Under saadan voldsom Crisis er det da, at Sløret løftes, der hidtil skjulte Verdensborgeren Menneskehedens høie Bestemmelse i dens Heelhed, og jo længere Menneskeslægten er kommet frem paa Banen til sit ophøiede Maal, desto høiere løftes dette Slør, Det er vor Tid, der først lærer os at forstaae den store Betydning af den sidste, mægtige Crisis ved Enden af det femtende og ind i Begyndelsen af det sextende Aarhundrede, ogsaa dengang saae man Begivenheder sammentrængte, hvis verdenshistoriske Vigtighed vi først nu formaae at erkjende. Det gode Haabs Forbjerg opdagedes, kort derpaa Amerika og Maurernes Herredømme gik under i Granada; man lærte at kjende Søveien til Vestindien og netop til samme Tid den nye Verden, nordlige og sydlige Continent; Landefreden til Worms skaffede meere Ro i Tyskland, og banede Veien for Opmærksomheden paa Luthers og Calvins Reformation; paa Nordafrikas Kyst dannedes Røverstaterne sig og paa samme Tid forenedes Spanien til et stort Rige, det store spanskrøsterrigske Monark, der nu satte sig i Besiddelse af det guld-og sølvrige Mexico og Peru; Communicationen med Bagindien, China og Japan fulgte rask efter og allerede 1520 omseiledes Jordkuglen første Gang. Bogtrykkerkunsten udbredtes og Kjendskabet, til alle Oldtidens uskatteerlige Aandsproducter fremmedes ved de Græker, der flygtede bort fra det erobrede Constantinopel; Jtaliens Kunstperiode fremstod, Jnqvisitionen og Jesuiterordenen oprettedes, den engelske Kirke reformeredes, Sverrig rev sig løs fra den calmarske Union, dets Bondestand, fik Stemme og Sæde paa Rigsdagen, Grundvolden til Ruslands colossalske Størrelse blev lagt ved Jvan den Anden og Polen begyndte at blive Valgrige, da Jagelllonerne vare uddøde o. s. v. Hvilken af disse store Begivenheder har ikke just i vor Tids Periode viist sin hele Betydning og været Spiren netop til dens vigtigste Tildragelser. - Er ikke vor Tids Stræben efter Frihed i Staten, fremavlet af Datidens Kamp om Frihed i Kirken, Er den ikke en Følge af de aandelige Fremskridt, som Europæernes Udbredelse til de fjerneste Dele af Jordkloden, deres aandelilige Forbindelse imellem hinanden ved Bogtrykkerkunsten og Tilegnelsen af en høiere Dannelse ved Oldtidens classiske Skatte, nødvendig maatte føre med sig, Kæmpede ikke dengang den nylig fremstaaede, ligesom nu den atter til Live kaldte. Jesuitisme imod hiin Dannelse? Er det ikke nerop hiint dengang opdagede Amerika, der nu træder frem som et nyt Statsystem imod det Europæiske, Blev ikke Amerika netop, ifølge hine Troes=Kampe i England, Nutidens Vugge for Frihed og Tolerance i Troessager, Paa Ruinerne af det græske Keiserdømme grundedes dengang den tyrkiske Stat, medens den nu befinder sig paa Randen af sin Undergang, og Grækenland hæver sig igjen, som en Phønix af sin Aske; den nordafrikanske Røverstat Algier have vi seet gaae under og dens Søstre kan man ikke spaae noget langt Liv, det polske Valgriges Rystelser førte dets voldsomme Oplysning og derved dets Revolution i vore Dage med sig; det russiske Rige har ved de sidste Decemniers Begivenheder arbeidet sig op til sin nuværende Kæmpestørrelse. Saaledes laae Spirerne til alle Nutidens store Begivenheder i den oven paapegede Tidsperiodes og den er derfor det sande Udgangspunct for den nyere Historie, men i dens nu efterhaanden modnede Frugter gjemmes igjen Spirerne til ikke mindre vigtige hen i Tidernes Følge. Allerede for det roligt forskende Blik af vore Samtidige, der dog meere eller mindre blændes af vor Tids Begivenheders Virvar, vise de sig som nødvendige Resultater af Verdenshistoriens fremskridende Gang, hvormeget klarere vil dette da blive for den kommende Slægt, naar den faaer overstaaet disse skjæbnesvangte Begivenheder og modnes til en Fremtid, der fremkalder nye. Det er ikke en enkelt Kjendsgjerning, der har draget saa store Følger efter sig; den enkelte Handling har kun, som f. Ex. de Polignadske Ordonnantser, været deres nærmeste Foranledning, men ikke deres betingende Grund, den har været, lignelsesviis som den sidste Draabe, der bringer det til Randen allerede fyldte Glas til at flyde over. Da Julirevolutionen i 1830 paa een Tid eller i korte Mellemrum, i saa mange forskjellige Lande, bragte saa voldsomme Bevægelser til at udbryde, var den vel uimodsigelig nærmest det Exempel, man fulgte, og maaske tildeels foranledigende Jndvirkning af den anden franske Revolution, men ved denne blev den kun bragt til Udbrud paa den Tid; Elementerne, af hvilke den maatte fremgaae, vare allerede for Haanden, Gnisterne havde længe glimtet under Asken og der behøvedes kun et sagte Vindpust, for at bringe dem til at lue op. Det var ikke ledende Committeer, ikke Propagandister, ikke Udsendinge og Rænkesmede, ikke revolutionaire Skridt, der vare den egentlige Grund til hine Folkebevægelser, skjøndt det vel ikke er at negte, at de mere eller mindre, idet mindste tildeels, have indvirket paa deres datidige Udbrud; Begivenhederne vare i og for sig selv nødvendige Følger af en saadan Tids Gjæring; uden den vare de aldrig fremstandne; uden den havde de aldrig fremkaldt andre. Men ligger det nu i alle store Crisers Caracteer, at saadanne nødvendige Forandringer, der, overeensstemmende med den modnede Tidsaand og svarende til en myndigere Slægts Fordringer, ikke kunne gaae for sig, i det Hele taget, uden voldsomme Rystelser, saa er det dog ikke derfor en uundgaaelig Betingelse, at de overalt skulle have slige voldsomme Bevægelser i Følge med sig. Saaledes er det nylig bragt i Erindring, at Kirkereformationen i de tre nordiske Kongeriger fuldbragtes uden Uroligheder. Hvorfor er da vore Dages politiske Reformation gaaet for sig paa en saa stormende Maade, Grundene hertil, ligge ikke langt borte, de ere to Slags; de ligge deels i Nutidens trykkende Forhold for en stor Deel af Menneskeslægten, deels i den haardnakkede Modstand, som den gamle Tid giør, hvilken nødvendig maa drage en stærkere Bevægelse af den nyere Tid efter sig. Man kaste Blikket hen paa den Forarmelse, den Elendighed, den Næringsløshed, som i de senere Aar i en stor Deel af Europa har viist sig, saa fremstiller en forandret Tingenes Forfatning sig som en ubetinget Nødvendighed. Man læste for faa Aar siden sørgelige Beregninger over det stedse meere og i de rigeste Stater og rigeste Stæder netop meest tiltagende Antal af Fattige. J Frankrig regnede man, dengang, paa et Antal Jndvaanere af 32 Mill., ikke mindre end 22 1/2 Mill., som, inddeelt i 3 Classer, ikke havde meere end 5, 6 1/2 og 8 Rbs. daglig at rutte med; 5 Mill. havde nichts og maatte da være om sig paa mangehaanden Maader. I det rige Paris begravede man i Aaret 1836 25341 Personer og af disse vare ikke mindre end 15647. døde i Frihospitalerne. J Nederlandene havde man i Aaret 1827 allerede 6445 Velgiørenhedssanstalter, hvis anvendte Capitaler løbe op til 10 1/2 Mill. hollandske Gylden aarlig. Som bekjendt, er, eller var idet mindste, Nøden i England størst, og man veed, at Fattigskatten i 80 Aar, har forøget sig til det Dobbelte. J Tyskland tager Udpantninger, Concourser og Forarmelse overhaand paa en foruroligende Maade. Næsten overalt kræver Fattigskatten extraordinaire Bidrag, disses stedse stigende Beløb kan neppe mere tilveiebringes, fordi Antallet af de Velhavende med hver Dag er i Aftagende. Og i hvilken trøstesløs Forfatning befinder ikke det sydlige Europa sig, især den pyrenæiske, Halve, om hvilken, under dens nærværende høist særegner, Forhold, Talen neppe engang kan være i denne mørke Skildring, der idet mindste for nogle Aar siden var troe og vel neppe nu vilde blive meget lysere, om man besad de fornødne Dato om Nutiden (man lægge vel Mærke til, at Talen her er om det europæiske Samfund i det Hele og ikkel om enkelte større eller mindre Pletter, hvor lidt mere Lys ligesaalidet er istand til at forage Skyggerne af Maleriet, som een Svale er istand til at forjage Vinterens Rester) - Capitalformuen sammendynges hos nogle fra Jndivider til tidligere uhørte Masser og unddrages immer meer og merelHandelen og Jndustrien; Midler til Erhverv negtes stedse olmeer og mere, selv den meest utrættelige Jver, den meest nanstrængte Virksomhed i at søge dem; paa raae Producter, saavelsom paa Fabrikater, bliver Afsætningen immer knappere, medens Handelen geraader i Staae. Paa Jordklodens jyderste Puncter, paa det stille Havs amerikanske Kyster, saadevelsom i Ny=Holland og Van Diemens Land, ere den euSropæiske Kunstflids Frembringelser saa sammendyngede, at niman ogsaa der i hele Aar kunde undvære ny Tilførsel; Jngidustrien gjøre ængstelige Anstrængelser, for at udfinde stedse nye, hidtil ubenyttede Kunder, for at skille sig ved sine Failbrikater og seer sig dog ofte nødt til at afhænde dem un rider deres Værdi. I de fleste Stater synker Grundeiendom mes Værdi stedse dybere, Byrderne tage til, fordi de Constribuerendes Antal tager af og alle Erhvervarene, Handelen, Jndustri og Landbrug frembyde stedse mindre trøstelige Udi sigter. Saa synderlig det ogsaa klinger, saa er det dog vist, lat det er Overflod, der frembringer denne sørgelige og forueroligende Tilstand; - Overflødighed af Mennesker - der viser sig ved Armod og Forbrydelser; Overflødighed af Varer - der er synlig i deres relativ lave Priser, og Banskerotter; - Overflødighed af Penge eller snarere Pengerepræsentativer - der viser sig ved den store Luxus, og den tillave Rentefod; - Overflødighed af Korn- synlig ved de i Almindelighed lave Priser og Landmandens Tilbagegang og Ødelæggelse paa mange Steder; - endelig Overflødighed paa Producenter og Sælgere i alle optænkelige Erhvervarene. Mangel vilde være, at afhjælpe, men den Kunst, at finde Afløb for Overflødigheden, har man endnu elikke lært. Grunden til denne lidet beroligende Tilstand i europa ligger, foruden de særegne Grunde, der komme i Betragtning paa den pyrenæiske Halve, i to almindelige Omstændigheder, af hvilke den ene maa søges i Statsindretningerne og Statsforvaltningen selv, den anden, som ligger udenfor Regjeringens Sphære, beroer paa mangehaande samvirkende Mommenter, der tildeels betinge hinanden, saasom Overbefolkningen paa forskjellige Puncter af vor Veri densdeel, det til det Utrolige formerede og stedse forbedrede Maskinvæsen, den uafladelig tiltagende Opdyrkning af Jord, saavel i som udenfor Europa, den nye Verdens Emancipalition med alle dens uberegnelige Følger, kort, paa alle hine Momenter, som netop ere bevirkede og stedse meere ville bevirkes af en høiere Cultur. Men, er dennes Opsving den nærmeste Aarsag til de her opregnede Onder, saa vil den ogsaa kunne fremkalde de nødvendige Hjælpemidler derimod, thi den umaadelige Virkekreds, som Culturen kan tilegne sig i de nye amerikanske Staters, Grækenlands, Ægyptens, den hele nordafricanske Kysts, Australiens, det sydlige europæiske og asiatiske Ruslands, stedse voxende Befolkning og Civilisation og Ostindiens maaske nær forestaaende Emancipation, er uberegnelig. (Fortsættes.) momaataarnanaacapaapanananopaa S.