Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-06-11
En Privatskrivelse fra Angers anslaaer Chouanernes Stridskræfter til i Alt 20,000 Md. Det skal ikke være Hr. v. Bourmont selv, men en af hans Sønner, som har viist sig paa hans Slot Freigne. Endnu kan af de utallige Beretninger, som hver Time indtraf fra alle Egne i Vesten, bemærkes følgende: 1500 Chouanere have kastet sig ind i et Slot ved Chateau-Gontier, tilhørende deres Anfører Hr. v. Charnare, hvor de bleve omringede og forlangte at kapitulere. Dette blev afslaaet og Man nedskjød dem uden Skaansel (?), da Soldaterne vare rasende over, nu i halvandet Aar at have udholdt denne besværlige Tjeneste - en Følge af, at Man ikke lod General Lamarque beholde Overbefalingen i Vendeen, hvor han saa lykkelig dæmpede de første Uroligheder. Brevposten imellem Paris og Brest maa for Tiden gaae under Eskorte. Fra Nantes skriver Man at endeel Adelige i Bretagne havde forladt deres Slotte, for at stille sig i Spidsen for Banderne. Chouanhøvdingen Pontfare havde af Præfekten i Mayenne Departementet anholdt om sikkert Geleide, imod at han med sine Folk underkastede sig; men Præfekten afslog Tilbudet, da han var i Besiddelse af flere Trudselsbreve fra bemeldte Oprører til adskillige Mairer. Paa alvorlig Forestilling af Mairen har Erkebiskoppen i Rouen, Kardinal Fyrst v. Croi, tilbagetagebefalingen til en offentlig Procession, som udentvivl vilde have havt et Opløb til Følge. J Bordeaux blev ogsaa den 27 f. M. plantet en hvis Fane og opslaaet carlistiske Proklamationer paa Gadehjørnerne. Selv i Paris havde Rebellionen slaaet saa dybe Rødder, at Politiet den 31 Mai har paagrebet omtrent 30 carlistiske Chefer, deriblandt flere Grever og Baroner, som her vilde organisere en Opstand. Huussøgninger ere anstilte hos Hr. v. Conny, Berryer og Hertugen af Fitzjames, som dog vare fraværende. Man skal derved have fundet Dokumenter af høieste Vigtighed, ligesom og opdaget et hemmelig Krudtfabrik og et Magazin, hvori forfærdigedes Patroner. Planen var lagt saa listigt, at 7 til 800 kjøbte Arbeidere skulde samles ved Palais-Royal, og for desbedre at vind Pøbelen, vilde Man give det Hele et republikansk Anstrøg, proklamere Napoleon II og vælge den treefarvede Fane med en Ørn over. Ved denne List haabede Man at lokke endeel unge Mennesker i Komplottet, der skulde udbrede sig til hele Omegnen. Over 150 Arrestbefalinger ere udstædte og endnu den 2 Juni blev i Nærheden af Børsen anholdt Carlister, som uddeelte Penge. Disses Plan har ei allene udstrakt sig til Spanien, hvor Man paa den franske Ambassadeurs Reqvisition har opdaget Vaaben Depots, tilhørende de franske Flygtlinge, i Valladolid og Barcellona, ligesom han og skal have forlangt Hr. Calomardes og Grev Aleudias Afsættelse; men selv i Algier drive de deres Spil, rimeligviis er Virkning af Marskal Bourmonts tidligere Ophold sammesteds. Underskrifterne paa de Oppositions=Deputeredes Regnskabs=Beretning er voxet til 45, hvoriblandt Marskal Clauzel og General Lamarque med Tilsætning: "døende. Hr. Pages har ogsaa uagtet sin Jndsigelse, underskrevet med de Andre. Beretningen selv er af følgende væsentlige Jndhold. Først vises Faren af det System, hvorved Regjeringen mere og meere har fjernet sig fra Juli=Revolutionen, paa Grund af den Vildfarelse, at samme kuns var en Motifikation af Restaurationen, medens Oppositionen i den saae den endelige Triumph af Revolutionens Grundsætninger fra 1789. Dette understøttes med Exempler af Forhandlingerne i Kammerets sidste Møde, saasom om Pairs=Arvelighedens Afskafselse, Ærestegnet for de 100 Dage, Nationalgardens Sammensmeltning med Hæren, det Bricquevilleske Forslag om den forjagede Kongefamilie, Alt farligt for Frankerigs indre Rolighed, da de Ængstelige derved bragtes til at tvivle om en Regjering, som syntes at tvivle om sig selv m.m. Derpaa siges om den udenlandske Politik: "Jngen Krig af Ærgjerrighed eller Erobringsyge, men ubetinget Uafhængighed af enhver fremmed Jndflydelse paa vore indre Anliggender var Oppositionens Paastand. Med Skamfuldhed have vi meere end een Gang hørt Regjeringens Agentere tale og Frygten for at mishage de fremmede Kabinetter. Uagtet Frankerigs gamle og nye Jnteresser har den givet Jtalien til Priis for Østerrigs Herredømme og ladet Pohlen gaae under. Jkke troe Man, at et fast og kraftigt Sprog, vilde have paaført Os Krig, snarere vilde det have været det eneste og sikreste Middel til Fredens Opretholdelse, Langt fra at ville ligne vore Modstandere i deres Lidenskabelighed og Bagvaskelse, ville Vi blot spørge Mændene af 13 Marts, om eet af deres Løvter er gaaet i Opfyldelse? De vilde forene Alle om Tronen, og de have vakt usalig Splid imellem ædle og frihedelskende Mænd; de vilde befæste Revolutionen, og ved Nationalgardens Opløsning i de første Stæder have de berøvet den sin naturlige Støtte; de vilde begunstige Pressefriheden, og have lammet den ved deres Forfølgelser; de lovede os indvortes Sikkerhed, medens den vedvarende forstyrres ved Opløb og voldsomme Rivninger; de bebudede os en almindelig Afvæbning, og have indviklet os i et sligt Labyrinth af diplomatiske Jntriguer, at det er blevet dem selv umuligt at sætte et Maal for den spændte Tilstand, der hverken kan kaldes Krig eller Fred. J hvilken Forfatning er Frankerig ikke bragt ved Qvasi=Legitimitetens System, er ikke udenfra Kongernes Forbund mere truende end nogensinde, Blusser Borgerkrigen ikke i det Jndre, Med smertelig Følelse sige vi det: skal dette System vedvare, da vil Juli=Revolutionen og Frankerig blive givet til Priis for sine Fiender. Restaurationen og Revolutionen staae lige imod hverandre; den gamle Kamp, som vi troede endt, begynder paany. Regjeringen maa selv vælge. Dens nuværende tvetydige Stilling kan ikke holde sig. Frankerig fra 1830 var som Frankerig fra 1789 af den Formening: at et arveligt Kongedømme, omgivet af Grundlove svarende til Folkets Tarv, intet indeholder, som er uforeneligt med Frihedens Grundsætninger. J fælleds Hengivenhed for den store og ædle Sag, for hvilken Frankerig kjæmpede i 40 Aar, ville vi hverken i Lykke eller Ulykke vorde den utroe; vi have viet den vort hele Liv og leve i stadig Troe paa dens Seier."De underskrevne Navne ere anførte i alphabetisk Orden. Som Man kan tænke sig, staae Journalerne ikke tilbage med deres Kritiker over bemeldte Beretning. Temps beklager, at Man har udeladt en Sætning angaaende Nødvendigheden i at forene sig om Tronen og Chartet. Journal des Debats havde ventet noget langt bedre og kraftfuldere; Tribunen finder Hr. Barrot for rojalistisk, og næsten alle mistvivle de om, at den vil virke der, hvor den egentlig skulde. Kongemødet i Complegne er alt forbi, og den 1 dennes afreiste begge Monarker igjen hver til Sit. Ved Ankomsten var Hertugen af Remours redet Kong Leopold imøde og bad ham betjene sig af en medfulgt Vogn, hvori Kongen ogsaa tog Plads med sin fordums Rival. J Slottet modtog de Franskes Konge sin høie Gjæst ved den store Trappe, hvor begge Monarker omfavnede hinanden. Om Aftenen var Staden oplyst. Den 30 Mai holdtes Mynstring over nogle Troppeafdelinger og Nationalgarden. Allerede den 2den om Aftenen var Kong Leopold igjen i Brussel, og har ved denne Leilighed Æreslegionens Jnsignier. Den belgiske Moniteur melder ogsaa allerede, at Prindsesse Louises Formæling med Kong Leopold er bleven besluttet og vil om kort Tid blive fuldbyrdet. Efter Moniteuren har Kronprindsens Jndtog, i Lyon været meget glimrende, og i en af sine Taler har han givet Nationalgarden Haab om at faae dens Faner til bage. J den almindelige Jubel gjorde det dog et Skaar, at nogle Jndivider og Aftenen lod høre en Pibe uden for Prindsens Qvarteer, og 3 af dem bleve annammede af Politiet. Efter et Lyonner Blad var Modtagelsen ganske ligegyldig.