JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-17
Den 18de November. Min Barm i Dag i hellig Andagt luer, Din Fødselsdag, o Evald, rører mig Med Sorg jeg ei ved Graven mindes Dig, For Sangerhavens Død jeg ikke gruer. Den Skye, som Havens hulde Blomster truer, For Evalds Fødselsblik adspreder sig; Thi over Haven, Fredens Engel lig, Hans høje Aand igjennem Skyen skuer. O, hellig være os Din Fødselstund, Du Sangens Konge i vor Sangerlund, Du ædle Evald, Havens hulde Stifter, Dig ene hædrer værdige Bedrifter: Kun ædle Toner skal i Haven klinge, Og Du beskjærme Skialden med Din Vinge L. Fischer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-17
(Jndsendt.) Navnforandrings-Ønske. O, gid det store Skidenstræde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-17
J Æsthetikens Kjøbenhavn Maa ogsaa snart forandre Navn, Til alle Reenheds Venners Glæde! Om ei saa lige til Kristal, Som giør for megen Skryd og Skrald; Saa dog til noget, som ei støder Decorum til den næsebløder. End er et Skidentorv tilbage, Hvor de, som gide, kunne rage J critisk Mudder, Æsthetisk Pludder. Og attisk Sludder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-17
J vilde Musers Rendestene, Og i forgjorte Hippokrene!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-17
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 2000 Hos Femtende Aargang. No. 93. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Loverdagen den 21 November 1818. Om Skifter og Skifteforvaltere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
Jndsendt i Anledning af Grundtvigs og Andres Forsvar for Baggesen i Skilderiet. Pr. Grundtvig har fundet det uforsvarligt, at vi, som unge Mænd, udæskede Just. Baggesen, og mener, at ingen gammel Mand saaledes kunde vide sig sikker. Det være langt fra os at troe os berettigede til at udæske hverken nogen gammel eller ung Mand i Almindelighed. Med Just. Baggesen, var det en anden Sag, han havde vitterlig paa Prent sagt beviste Usandheder; han gjendrev aldeles ikke dem, som sagde ham dette; han svarede dem kun ved at udskielde dem og fordreie deres Navne. Vi troede, denne Maade at recensere paa ved Skieldsord, ved Fordreielser, ved falske Citater og dokumenterte Usandheder uværdig for vor Litteratur. Da nu Baggesen ved alle Leiligheder pralede af sine latinske Kundskaber, da han udtrykkeligen havde henvendt sig til Studenterne, da han forsætligen, eller af logisk Ukyndighed havde begaaet de største Sofisterier, troede vi, at vi vel turde være bekjendt, paa en streng, logisk Maade, der kunde forhindre disse, paa et Sprog, han selv sagde sig vel at forstaae, foran en Samling af Studenter, som han selv paa en Maade havde valgt til sine Dommere, at udæske ham, for ved Hielp af visse for den Tabende fastsatte Conditioner, at tilintetgjøre hvad vi ansaae skadeligt for det Gode.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
Hvad den Ungdom angaaer, Grundtvig omtaler, da agtede vi Publikum nok til at troe, at man ei vilde tælle vore Aar, men vore Grunde; at ikke Alder, men redelig Villie, samt vor ved Jnteresse for Sagen erhvervede Jndsigt i Baggesens uforsvarlige Fremfærd, her vilde gjøre Udslaget, ikke at tale om, at vi, siden vi endeligen skulle forsvare hvad der ei er Sagen vedkommende, ikke ere saa unge, at de fleste af os ei til Universitetet ei skulde have dimitteret Studentere, der i det mindste forstaae deres Latin saagodt, at de ei kunne begaae Buk, som Baggesen, naar han angriber Ciceros Talemaader for Ulatinitet. Forresten vil jeg overlade det til Publikums Dom, om Grundtvigs Benævnelser af Pog, Gabflab, Mundflab og Kiødhoved, samt Baggesens lignende af Ondskabsfuld og Dum, af Pebling, Paddehat, Stodderkonge, Niding og Slyngel, kunne ansees at være en grundig Giendrivelse af beviste og med Steder af Bs. Skrifter dokumenterte Beskyldninger, som følgende: 1) At Baggesen har erklæret Oehlenschlager, for et ublu, samt alt i sin Ungdom fordærvet Menneske, formedelst de Ord Laharpe har skreven. Disse Ankeposter indrykkes her, at ogsaa de der i denne Strid ene læse Skilderiet, kunne see, hvordan det staaer til med Baggesens Kundskaber og critiske Redelighed. Forresten er det ikke blot disse Enkeltheder, men netop Aanden (forsaavidt det er tilladt at omtale Aand i disse aandløse Produkter) man i hans Critiker har recenseret, saa at man af de anførre Steder analogisk og sikkert kan slutte, hvorledes han bærer sig ad paa de faa Steder, der ei ere anførte. Dette kan man dog kalde at criticere Aanden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
2) At Baggesen har erklæret et af Bibelen ordret udskrevet Sprog for mageløs fordreiet, samt i hele Christenhedens Navn sagt at maatte optræde mod Ochlenschlager formedelst Christi, efter Evangelisten anførte, egne Ord. 3) At Baggesen har erklæret, aldrig at angribe det borgerlige eller private Livs Jndividualitet, uagtet han angriber Oehlenschlager, fordi han er Ridder, og fordi han selv forlægger sine Værker. 4) At Baggesen har paastaaet aldrig at henrives af Modestrømmen, da han dog, eftersom Modetonen bød, snart har nedrevet Christendommen og ophøiet Voltaire, snart nedrevet denne, samt erklæret Naturphilosophien for den eneste Kilde til en ny Digterreligion. 5) At Baggesen har erklæret sig at være Gratiernes Sanger, og at vaage over Sprogets Reenhed, og dog brugt de ureneste Skieldsord, f. Ex. vindtørre Peer, Hesterumpetyv, Stodderkonge, Peer Michelsen, Finkeridder, Sinke, Klafferbroder, Fæ, Bæst, Svin, Slyngel, Mæhæ, &c., &c., &c. 6) At B. har fordreiet Oehlenschlagers Ord, forandret Jnterpunktionen i hans Bog, for at faae Leilighed at udskielde ham for Feil, han ei har begaaet. 7) At B., der dog har paastaaet at ville indføre en grundig og streng æsthetisk Critik, har viist sig aldeles ubekiendt med de simpleste Konstord i Æsthetiken, f. Ex. med Charakterernes Enhed, hvilken dog Lessing selv udtrykkeligen dennerer. 8) Kort at Baggesens Critiker, uagtet han har kaldt sig Sandheds Tolk, og i sit seneste Brev sagt, at han plantede den lyse Sandheds Fane, heelt igjennem vrimle af Usandheder; at han ikke blot har viist Mangel paa Evne til at critisere, men og ved sine eensidige Domme, ved sine Modsigelser, Fordreielser, Sofisterier, ved sine fornærmelige ubeviste Beskyldninger, Mangel paa Villie. Mon nu ikke disse Grunde blive lige vægtige, uden Hensyn til om den Person, der fremsætter dem, har et stort eller lille Navn i Literaturen, Og mon det nytter Baggesen og Andre at føre Krig med Personen og med hans Navn, at erklære Navnet for Makulatur, og Personen for ondskabsfuld og dum, naar han ikke kan bevise dette, og naar han lader alle hine Grunde staae uantastede? Hvad Grundtvigs Beskyldning angaaer, at Oehlenschlagers Reise er et jammerligt Værk, da skulde Grundtvig heller istedetfor at postulere, have beviist dette. Saa ung som han holder mig for, saa havde jeg aldrig vovet at fremsætte noget lignende angaaende Just. Baggesens Critik, hvis jeg ei kunde støtte mig paa strenge og vægtige Beviser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
Hvad Grundtvigs ligeledes ubeviste Udladelser om P. Wegner angaaer, da er det naturligt, at den Mand, som erklærer Holberg for et udvortes grønt Bierg, der inden i er huult, og der troer at Dannemark har mistet sin Flode fordi Folket elskede Peer Paars, ikke er competent til at dømme om noget komiske eller vittigt Talent, altsaa heller ikke om P. Wegners. Ligesaalidet kan den, der i eet vær taler og Forstanden som om en foragtelig Naturgave, være competent til at dømme om saa forstandigt og sindigt skrevne Critiker, som de, hvormed hiin Skribent har beriget vor Litteratur. Hvad Grundtvig derimod mere synes at maatte tage sig til Hjerte er, at han, der stedse roser sig af sin Stand som Præst, og af sin Christendom, ikke har taget i Betænkning at forene sig med den Mand, der i Oden til Riquetti aaben har siger, at Jorden ikke bliver lykkelig, før baade Præsternes Lærdomme og Troen paa Christi Opstandelse er forsvunden. Med Hensyn paa den Haan forresten, som her og andensteds i Skilderiet er bleven viist den ochlenschlagerske Sags Forsvarere, hvorved man søger at udelukke dem fra den bedre Deel af Publikum, da kunne vi roligen lade det komme an paa vor Sags Reenhed. Udentvivl har Jndsenderen ingen af de Bøger læst, der ere udkomne mod Baggesen, og kiender altsaa knapt Fierde delen af Akterne i den Sag, han omtaler. Jeg opfordrer enhver til i hvad jeg i Særdeleshed har sagt, at opvise en eneste Usandhed, et eneste Sted, hvor jeg har brugt Udtryk, der ei vare Sagen værdige, og da vil jeg tilstaae at have fraskrevet mig Ret til at regnes til den bedre Deel af Publikum. Jeg opfordrer endvidere den ubillige Jndsender at vise, at de øvrige af de Tolv, der allesammen høre til de erkiendt dueligste Studerende, skulde have skrevet eller sagt Noget, hvorved de have tabt deres Ret at regnes til den bedre Deel af Publikum. Saalænge til han gjør dette, tør vi vel være vor Adfærd bekiendt, vi tør vel sige, at kun Kierlighed til det Skiønne og billig Harm mod det Slette har bragt os tilde Skridt, vi have gjort, at vi aldrig have brugt Chikaner og Omsvøb, men ere gangne ærlig til værk, at vi aldrig have ført en uanstændig personlig Pennefeide, men i alle Maader paa videnskabelige eller moralske Grundsætninger have støttet os, og at altsaa denne Kamp fra vor Side vel ikke er den, hvorved den danske Litteratur meest har at skamme sig. C. Hauch.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
(Jndsendt.) ønsker lyde: Leve I. Herlige blandt Danmarks Skjalde Længe end ved Beltet som ved Rhinen Eders feire Laurbærkrandse grönnes! Nutid seer forbauset Styxes Ga Sig at aabne mellem Eder – A. Lethe selv opsluge mangen Bog Avlet frem af Mørkets Aand som dro Eder til den sörgelige Feide; Gamle Danmarks elskte Sønner, mindes Eders fordum Venskab, sande Ærk Raser ei i Had, men hylder Freden! Strøtanker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
Det Ord critisk betyder, som bekjendt, baade dømmende, drøftende, mønstrende, og betænkelig, farlig, mislig. Der gives i vore Dage kun faa Critiker, som jo kunne kaldes critiske i denne dobbelte Forstand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
J de fleste Familier gives der Venner af Huset, som man kunde kalde Trækfugle. Ligesom disse komme de med Sommeren, og trække bort med Sommeren, ligesom disse yndede kun Solskin, og deres Flugt er altid et Tegn paa, at den ublide Aarstid nærmer sig. Man siger: Døden skal have en Aarsag. Dette Ordsprog vilde være aldeles intetsigende, dersom det skulde tages i bogstavelig Betydning; thi ingen Virkning er uden Aarsag. Men det er egentlig en Satire over den gjængse Skik, altid at ville opsøge Aarsagen til Døden. Den ene paastaaer, man har levet for overdaadigt, den Anden for tarveligt; hiin for meget efter Diætetiken, denne for lidet. Naar man altid vidste hvad man skulde vogte sig for, saa kunde man opnaae Methusalems Alder. Rigtig nok hedder det: hold dig til den gyldne Middelvei, men denne Vei synes at ligne Viinland, som alle tale om, og ingen veed, hvor er.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
Engellænderne, som i denne Tid søge at omseile Nordpolen, forekomme mig som Alexander den Store, der græder over, at Jorden er forliden til hans Erobringer og ønsker sig en Bre til at komme op i Maanen. Man kan sige om Britten med Schiller: Zu des Syd Nordpols nie erblikte Sternen Dringt sein rastlos ungehemmter Lauf, Alle Jnseln spurt er, alle fernen Küsten - nur das Paradies nicht auf, Gives der virkeligen bag hine Jisøer beboede Lande, saa Held deres Beboere, at Naturen saaledes har forskandset dem! Det, vi ødsle meest med, er Ord. Vor Ødselhed med disse er næsten uden Grændser. At man ei bør kaste Perler for Sviin, er et gammelt Ordsprog, men hvor ofte handles ikke imod denne Advarsel? Hvor mange ægte Perler henslænges ikke til Unytte? Hvor mange GlasPerler opsnappes derimod som ubetalelige Kostbarheder,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
Jndenlandske Efterretninger. Nyborg. Den 28 Octbr. blev ogsaa her, som en sand Høitidsdag for Dannerfolket, i erkjendtligt Minde om den milde Landets Moder Maria, festligholdt med Udmærkelse, saavel offentlig som i huuslige Kredse. - Torsdag Nat til den 13 dennes, var det paa Sprogøe anbragte skjønne nye Fyr første Gang tændt til Prøve og Veiledning for den Hamborger Brevpost, som med Postsagten Merkurius afgik herfra om Aftenen Kl. 6, og landede ved Korsøer samme Aften Kl. 10 1/2. (Hempels Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
Odense. Den 10 Novbr. døde paa Fredensborg Kammerraad og forhenværende Amtsforvalter over Odense og Ruggaards Amter, Christen Willemes, i sit 83de Aar. Den Afdøde var Fader til vor forud tabte unge Søehelt, og mindes endnu med Agtelse af Mange fra sin Embedstilling her i Provindsen, som den virksomme, retskafne, velvillige og deeltagende Ven og Velgiører. - Hans Høihed Prinds Christian Frederik med Gemalinde og Søn ventedes paa Tilbagereisen til Altona i Søndags. (S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
Aarhuus, d. 17 Nov. J forrige Uge fandtes paa Landeveien tæt her udenfor en død Mand; Ved det anstilte Forhør blev det oplyst, at hans Navn var Hans Olesen Gali, var norsk af Fødsel, og 99 Aar gammel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
Viborg, d. 16 Novbr. Det usædvanlige blide Efteraar, hvorved Marker og Haver atter bar Blomster, ophørte i Mandags den 9de Novbr. da det om Natten og til i Lordags Morges frøs meget stærkt med Norden- og Østen Vind. Nu have vi atter lidet Regn og mild Luft. - En Ko her i Byen fik i Gaar 3 levende Kalve. Samme Ko fik i Fjor 2. Handels-Tractat mellem Hans Majestæt Kongen af Dannemark og Hans Majestæt Kongen af Preussen. Sluttet i Kjøbenhavn, den 17de Junii 1818. (Fortsættelse; søe forr. No. 12te Artikel. Jntet af disse Skibe skal tvinges til at tjene i Krig eller til noget Slags Transport imod sin frie Villie. 13de Artikel. Enhver af de tvende Nationer skal have Ret til at indføre sine egne Producter og Varer saavelsom fremmede Producter og Varer, ombord paa sine egne Skibe, i den anden contraherende Magts Stater og at drive en lige Handel ombord paa fremmede Skibe. Dog skulle de respective Undersaatter stedse være forbundne til at underkaste sig de Reglementer og Anordninger, hvorved Jnførselen eller Udførselen af noget Gods eller Varer er enten aldeles forbuden i den Stat hvor Handelen drives, eller fortrinsviis tilstaaet noget Handels=Selskab eller nogen Commune.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
De respective handlende Undersaatter skulle ligeledes rette sig efter de Stæders gamle Love og Sædvaner, hvor de drive deres Handel, og ved hvilke en Green af Handelen er meer eller mindre forbeholden Jndvaanerne i disse Stæder, saaledes som Tilfældet er med Königsberg, Elbing og Danzig i Henseende til Handelen med de Polske og Russiske Varer. 14de Artikel. Kjøbmænd, Capitainer og Skibs=Commandeurer, og andre Undersaatter af begge Nationer skulle i de giensidige Havne hverken tvinges til at udlosse noget Slags Varer i andre Skibe, eller at vente paa deres Ladning længer, end de finde for godt. 15de Artikel. Bliver en af de tvende contraherende Magter indvikler i Krig med en tredie Magt, da skal den ikke desmindre paa sin Side give den anden Prøver paa sit vedblivende Venskab, uden at fordre af den nogen Forkjærlighed, der kunde være skadelig for den Magts egen Jnteresse og Rolighed, som er forbleven neutral, og som skal nyde, især af den, som er bleven krigførende, en fuldkommen og uindskrænket Erkjendelse af alle de Rettigheder, Neutraliteten sikkrer den, imod at den paa sin Side ligesaa nøiagtigen opfylder alle dermed forbundne Forpligtelser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
16de Artikel. Jfølge foregaaende Artikel kunne alle, de contraherende Magter tilhørende Skibe seile frit fra Havn til Havn, og paa de i Krig værende Nationers Kyster.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
17de Artikel. Da de høie contraherende Magter have besluttet at sætte deres Undersaatters Han deels og Skibsfarts Frihed under en tilstrækkelig Beskyttelse i Tilfælde, at den ene af dem skulde være i Krig, medens den anden forblev neutral ere de komne overeens om, at de i neutrale Skibe ladede Varer skulle være frie, med Undtagelse af Krigs-Contrabande. - De neutrale Undersaatter, skulle saaledes have Frihed til for deres Regning at transportere de af de krigførende Landes Naturproducter og Manufactur=Varer, som af de neutrale Undersaatter ere blevne erhvervede. Samme Frihed skal udstrække sig til de Personer, som ere ombord paa et neutralt Skib, om de end vare Fjender af den anden Part, dog med Undtagelse af Krigsfolk i Fjendens Tieneste. - Forat forekomme alle Uleiligheder, der kunne reise sig af begaaet Svig ved at betjene sig af en Nations Flag, hvortil Skibet ikke henhører, er man kommet overeens om at fastsætte som ufravigelig Regel, at paa ethvert Skib bør, naar det skal ansees som det Lands Eiendom, hvis Flag det fører. Capitainen og Halvdelen af Mandskabet være Jndfødte, og Papirer og Passer være i god og behørig Orden, i Overeensstemmelse med den Regjerings Anordninger, det paaberaaber sig at tilhøre; men hvert Skib, som ikke iagttager denne Regel og som handler imod de desangaaende bekjendtgjorte. Anordninger, skal tabe al Ret til de contraherende Magters Beskyttelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
18de Artikel. Den neutrale Magts Skibe skulle dog ikke drive Handel i bloquerede Havne. Man er kommet overeens om ikke at ansee et Sted som beleiret eller bloqueret, med mindre det er saaledes spærret fra Søesiden ved tvende Skibe, eller fra Landsiden ved et Batterie Kanoner, at man ei kan vove at løbe derind, uden at udsætte sig for at beskydes. 19de Artikel. Naar de respective Undersaatters Coffardieskibe seile alene, og enten paa Kysterne eller i rum Søe møde Orlogskibe eller particuliere Kapere, tilhørende den ene eller anden af begge contraherende Magter, der er indviklet i Krig med nogen anden Stat, skulle de lade sig visitere. J dette Tilfælde skal det være bemeldte Coffardieskibes Capitainer og Førere forbudt at kaste Papirer over Borde. Bemeldte Orlogskibe eller Kapere skulle stedse holde sig i et Kanon Skuds Afstand fra Coffardieskibene, og for aldeles at forekomme al Uorden og Voldsomhed er man kommen overeens om, at de aldrig maae sende over 2 eller 3 Maand, i deres Sluppe om Bord paa Coffardieskibene for at lade undersøge Passerne og Skibsdocumenterne, der skulle beviisliggjøre disse Skibes Eiendom og Ladninger; men saa ofte slige Coffardieskibe befindes at være convoierede af det eller flere Orlogskibe, bør den blotte Erklæring fra Officeren der commanderer Convoien, at disse Skibe ikke have nogen Contrabande inden Borde, ansees som fuldkommen tilstrækkelig, og ingen Visitering mere finde Sted. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
Blandede Efterretninger. Ved den franske Revolutions Udbrud gjorde Marquis d'Etourville, den Gang en Yngling, en Reise til Africa, i hvis Jndere han i 20 Aar skal have vandret omkring som Slave. J Aare 1815 vendte han tilbage, men da han fandt Frankrig i nye Uroligheder, saa reiste han igjen til Africa, og foresatte sig, i bedre Tider, af ordne sin Samling. J Pariser Blade berettes nu, at d'Etourvilles Haandskrift bearbeides af en Lærd til Trykken, og at det snart kan ventes færdigt. Af ubekiendte eller endnu ikke beskrevne Dyr medbringer d'etourville 26 Pattedyr, hvoriblandt 9 Aber, over 200 Fugle, henved 5000 Jnsecter, 50 Fiske, nogle Skjældyt og Slanger, og over 1000 Planter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
Hr. v. Chamisso, der har fulgt med det af Lieuten. Kotzebue førte Skib paa den bekjendte Opdagelsesreise, som Naturforsker, er nu kommen tilbage til Berlin. Han havde allerede i Forveien hjemsendt fra Californien en Deel Frøsorter. Han vil levere anthropologiske og naturhistoriske Bidrag til den Beskrivelse over denne Reise, som mankan vente fra Len. Kotzebues Haand. Ogsaa vil han meddele Oplysninger angaaende de paa Sydhavets Øer boende Folkeslags Sprog. I Henseende til Folkene Radak og Caroliner-Øerne kan man vente fra ham interessante Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
Som bekjendt er det Saturnus, der i Aar fører Verdensregimente. Den genialske Jean Paul lader denne gamle Gud i Morgenblatt forordne følgende: "Vi have forordnet og forordne at i Aaret 1818 skal omkring Statskibe ingen Livegenskabs Slave=Baad svømme, og Fyrste og Adel skulle ikke meertræde med Fødderne paa det guddommelige Billede Menneske, som fordum Romerne paa de med Gudebilleder indlagte mussiviske Gulve." - Vi have forordnet og forordne, at det ved den overstandne Blodsyndeflod ikke skal tilgaae som ved den noachitiske, at efterat man neppe var kommet ud af Arken, af de syv Parrene Dyr endnu Offerdyr bleve slagtede." – Vi have forordnet og forordne, at mod Censurens og Politiets Brandværk ingen Brandtromme skal røres, og at ingen Allarmcanoner skulle opstilles mod Raquetter." – "Vi have forordnet og forordne, at der ikke skal gives nogen halv eller indskrænket, men en heel Trykkefrihed, ligesom Menneskene have faaet af Himlen en uindskrænket moralsk Frihed, og at Sandhederne, disse Gudebørn, ikke skulle opsluges af en Tidende- og Tidsskriftscensor; thi de komme tilsidst dog ud igjen, naar en Metis giver dem et Brækmiddel, og de da, mere voxne, herske.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
Den vittige Baron.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
En rig Baron paa tyve Aar, Som havde al den Vidskab inde En saadan Fyr i Fødslen faaer, fik engang. artigt nok - sinde At age i sin Gig paa Landet ud, (Bort fra sin Fader, Maitresse, Moler og Brud;) Da han dog meget gjerne vide gade Om Bønder ogsaa spise Mad, Som andre Folk, thi, Jammer, ingen Bog End ikke Rafns og Justs - ham der gjorde klog. Det gik nu raskt, hos, hop, hop, hop Til Jeppe Mortens Vangeled, Hvor Herren holdt, og let sprang ned, Og havde gjerne i Galop Til en Conditor fløiet op, Men - der var ingen saadan derKun Hytter mellem grønne Trær, Kun Armod hist og Armod her. Han saae sig om, han grundet lidt, "Den friske Luft gier Apetit Det blev den store Middelpunkt, Hvorom hans Hjernes Tankekloder Sig svingede, - og det var tungt; Thi, fjerned fra den ømme Moder, Der maded ham med Sukkergodt, Med Chocolade og alt andet, Der Hjernen gjør en Smule vandet, Og Faders Pung en Smule flot; Han stod der med sin sulte Mave Og glode i Naturens Have, Høit bandende det grønne Træ, Hver Fugl og hvert et andet Kræ Thi Træerne bar friske Blade, Og ei Makroner - Jammerskade! Og ingen Kramsfugl, Lærkelil Ham stegt i Munden flyve vil. Han stod en Time, stod halvanden Med bittre Taarer paa sin Kind, Og med et saa nedbøiet Sind, At Jngen vist vil nagte Manden, Medlidenhed, der, stolt som han, For sulte vil end krænke Standen, Før leve fornem uden Mad. End spise af en Bondes Fad. Men nei det lader sig ikke gjørelSmukt er det i en Gig at kjøre, At kaldes fornem, kaldes rig, At vaage over Standens Ære, Og lade det Gemene være, Som Peer og Poul tilegner sig; Men - over Maven Jntet byder, Naar Hungrens Tordenstemme lyder; En Don Ranudo selv maa tage Lidt Ost og Brød af Bondens Haand, Og deele det med sulte Mage Trods vinket af den høje Aand. Ja, Hungrens Magt er størst paa Jorden, Den gaaer fra Syden op til Norden, Den overalt sin Throne reiser Og bliver aldrig - en Ex Keiser. Det maatte vor Baron erfare Han kunde sig ei længer bare, Slog Titlen moxen ud af SindOg tøflede til Morten ind, Og spiste - trods hans fine Væsen, Hvad Bonden Herren sat for Næsen. Jeg springe vil un rap forbi Hvad vistnok ikke morer dig; Vil ei et Ord om alt det melde Hvad Herr Baronen tegned ned Om Bondelivets Salighed, Og hvad alt mere - jeg ei veed Og derfor ikke vil fortælle.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-21
Et Træk Baronen kan afmale Saagodt som hundred, om ei fleer, Og vise - jeg vil ikke prale Han var en Stump kun af den Hale Hvis hele Slæng du daglig seer. Med Morten Jeppes lille Peer Baronen rundt spadseerte, Og saae, hvad man paa Landet seer; Den Herre spekulerte: Han Kundskab fik om Stort og Smaat, Selv om en Møddings Nytte, Og at det svinske tidt er godt Og bringer stort Udbytte.