Berlingske Tidende, 1752-01-07
Vi Adolph Frederich a. giøre vitterligt, at siden baade udi ældere og nyere Tider af fremfarne Konger i Sverrig, har været brugelig, ved deres Kronninger at benaade og pardennere dem, som for visse Forbrydelser og Misgierningers skyld have taget Flugten, eller sidde i Fængsel; Saa have ogsaa Vi ved denne Vores og Vor Høyelskelige Gemahls, Dronningens, Kronnings=Fest, hvilken den høyeste Gud velsigne og lyksaliggiøre, ligeledes med Naade og Tilgivelse villet glæde og ihukomme dem, der saaledes have forseet sig. Saaledes og i Kraft af dette Vort aabne Brev, forunde Vi dem, som udaf Vort Rige og dets underliggende Lande ere undvigte, Frihed og Tilladelse, at komme igien i Riget og dets underliggende Provinzer, hver og een til sit Huus, Hiem og Næring; dog at de ved Tilbagekomsten, om Forbrydelsen er saa beskaffen, skulle tilfredsstille Sagsøgeren, samt staae Kirke Pligten. Og ville Vi under denne Tilgivelse og Pardon ligeledes have dem begrebne, som ere rømte fra Admiralitetet eller Regimenterne i Stæder og paa Landet; dog saa, at de, som derfore ere i Arrest, eller og ellers inden Rigs holde sig i Skiul, skulle som snarest indfinde sig ved det Regiment eller Compagnie, hvorunder de henhøre; og det, hvad disse sidste angaaer, saa kjært dem er, at undgaae den Straf, som de ellers ved Paagribelse burde udstaae, men de derimod, som ere uden Rigs, blive fra deres forrige Krigs-Tieneste frikiendte. Skulde ogsaa nogen ellers, for bedre Næring eller andre Aarsagers skyld være undviget til fremmede Steder, eller i Vort Rige, til at undgaae Krigs Tieneste, holde sig i Skiul, og saaledes, efter Vore Forordninger, ved Tilbagekomsten dertil var forfalden; da vil Vi ligeledes have dem derfra befriede, naar de inden et Aar fra denne Dag, enten selv i Riget indfinde sig, eller, saa fremt det ikke kand skee, melde sig hos Vo te ved fremmede Hoffer værende Ministrer. Fremdeeles skulle de, hvilke for andre Misgierninger, som her neden for ikke undtages, paa visse Aar ere dømte til Fængsel, Fæstnings= eller andet Arbeyde, derfra løsgives, naar be have udstaaet Halvparten af den tildømte Fængsels= eller Arbeyds-Tid. Ligesom ogsaa de, som nu for nogen Misgierning ere i Arrest, og efter denne Vor Kronnings Dag af nogen Ober Ret derfore, tillige med anden Straf paa Kroppen, blive dømte til Fængsel, Fæstnings eller andet Arbeyde paa visse Aar, skulle forskaanes fra den halve Fængsels eller Arbeyds Tiid, hvortil de ellers have gjort sig skyldige. Men fra denne Tilgivelse og Pardon skulle de, saasom uværdige til Vor Kongelige Naade og Miskundhed, være udelukte, der have begaaet Bespottelse imod Gud, og Affald fra den reene Evangeliske Lære, eller for Vildfarelse derudi ere blevne Landet forviiste; Forræderie og Forbrydelse imod Rigets Sikkerhed, eller de, der ere dømte til ey at nyde Pardon, eller have søgt Vort Leyde og derpaa faaet Afslag; de, som have talt usømmeligen imod Os og Regieringen; gjort Mytterie og Oprør, Mordbrand, Sodomiterie, Mord og Nidingsverk, Drab eller Slag paa Forældre, Barne=Mord, Ran og Røverie, Blodskam, Svig og Bedragerie imod Kronen eller Banqven. Og som Tyverie udi disse seenere Aaringer, uagtet Straffen derfor er bleven skiærpet, har meget tiltaget; saa ville Vi ey heller have nogen Tyv, af hvad Beskaffenhed Tyveriet maatte være, under denne Pardon begreben. Jligemaade skulle ikke heller de nyde Tilgivelse, som ere dømte til Fængsel eller Arbeyd paa Livs Tid, for hvad Misgierning det end være maa, ey heller saadanne, som, imens de ved nogen Fæstning eller andensteds have siddet i Fængsel, have ovet ny Forbrydelse; og endelig ey heller de, som overbevises at have været saa formastelige, at de, i Forventning af Kongel. Naade ved Kronnings-Tiden, have begaaet nogen Misgierning. Hvilket alle og enhver Vedkommende, i sær Vore General Gouverneurer, Ober=Statholderen i Stokholm, og Lands-Høfdingerne i Riget, og dets underliggende Provinzer, have at holde sig underdanigen efterrettelige. Til ydermeere Stadfæstelse have Vi med egen Haand underskrevet dette, og ladet det med vor Kongel. Sigill bekræfte. Stokholm udi Raads=Cammeret den 26 Nov. 1751. (L. S.) Adolph Friderich.