Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1827-08-17
Storbrittannien. Canninger ikke mere. - Dette rystende Budskab opveier tilfulde Dagens øvrige Nyheder; thi som en af vor Tids største Statsmænd, der havde saa megen Jndflydelse, paa Nationernes Skjebne, var hans Liv i nærværende Øieblik af Vigtighed, ikke for Engelland allene, men for Enropa og (Man kan sige) for den hele kultiverede Verden. Efter nogle Dages smertelige Sygeleie indtrahans Død i Chiswick den 8 dennes om Morgenen, i hans 57de Aar. Uagtet han allerede befandt sig ilde, da Statssager i de foregaaende Dage kaldte ham til Windsor og London, anede hverken han eller Familie nogen Fare, før er Læge af hans Venner, efterat han var vendt tilbage til Chiswick, tilfældigviis den 2 d. besøgde ham og fandt hans Tilstand saa betænkelig, at flere Læger strax bleve hentede. Forgiæves opbøde disse al deres Kunst, for at redde et saa kostbart Liv. Med hver Time tiltog Sygdommen, som var en Betændelse i alle de indvortes Dele, forenet med Lendepine, saa at Lægerne ikke kunde udfinde, enten Lungen, Brysthinden, Leveren, Nyren eller Tarmene vare meest angrebne. Men selv under de frygteligste Smerter, der vare saa voldsomme, at hans Skrig kunde høres langt bort og han kun sjelden kom til sin Samling, tilkjendegav enkelte afbrudte Ord, at hans Siel var opfyldt af Tanken paa Engellands Vel. Fra den 7de aftog Smerten og han faldt af og til i Søvn; men da der al havde indfundet sig Koldbrand, bleve Kræfterne stedse svar gere, indtil Lægernes Tierneys, Farres og Hollands Bullettin meldte, at han var hensovet uden Smerter 10 Minuter for Kl. 4 bemeldte Morgen. Endnu den sidste Dada han levede, skal han have sagt, naar først denne Dag er overstaaet, haaber jeg det bliver bedre." Natten mellem den 9 og 10de blev Hr. Cannings Liig bragt til hans Bopæl i Downingstræde i London, for at bisættes i Westminster=Abbediet, saa tæt som muligt ved hans store Mønster og Forgjænger Hr. Pitt. Hans sørgende Enke, som ikke forlod hans Sygeseng før det sidste Øieblik, da hun maatte bæres besvimet bort, er ogsaa indtruffet til i London, hos sin Søster, Hertuginden af Portland. Det er i flere Henseender et mærkeligt Tilfælde, at Hr. Canning opgav Aanden i samme Værelse som den berømte For Han efterlader sig to Sønner, hvoraf den Ældste er Søe Kapitain, og en Datter, som er givt med Marquis v. Clauricarde. J en Tid af 22 Aar var han af 5 Premierministre den sidste, som, med Undtagelse af Perceval, har bukket under paa deres Poster for Arbeide og dermed forbundne Bekymringer. Navnene Pitt, For, Liver pol og Canning staae som advarende Mindemærker for den politiske Ærgierrighed her tillands. Den almindelige Sorg over hiint Dødsfald vidner om, i hvilken Grad den Forevigede nød Kongens og Nationens Tillid. Paa Stockbørsen herskede en almindelig Forvirring og Statspapirerne steeg og faldt med Haabet om hans Opkomst. Allerede Times skildrede forud de sørgelige Virkninger af Cannings Død saaledes: derved vil Kampen imellem de store Grundsætninger, som han understøttede, og det skadelige Partie, han først nylig styrtede, fornyes. Enhver Plet af Jorden vilde lide, hvis de engelske Torys atter kom i Velten; istedetfor at formindskes maatte da den staaende Hær nødvendig fordobles, Udgivterne stige, Handel og Mannfakturer atter trykkes med Prohibitivlove &c. De gamle Tory-Jntriguantere ere alt komne til Staden; neppe En af dem savnes. Men Kongen lever endnu, for at beskjerme den brittiske Nation med sin Viisdom. Hs. Majestæt har lidt Krænkelser nok, at han ikke skulde laane Øre til sit Folks Bønner og Sukke i Valget mellem et Landsdownsk og et Eldonsk Ministerium. Ogsaa Koureren, et Blad, som eller har heldet til Tory=Partiet, antager, at al den Kummer og Fortræd, Hr. Canning døiede i de sidste 4 Maaneder, har kastet ham paa Sygeleiet; thi - siger den - han havde at kjempe mod en uædel, nederdrægtig Forfølgelse, der var snildt beregnet paa at knuse et Hjerte som hans Skamløse Angreb, Forhaanelser, oprørende Bagvaskelser, hvis Skive han var, ere mageløse i Partieraseriets Historie. Dog vi ville ikke blande Forbittrelse i vor Kummer; men bede Alstyreren, at han vil bevare Fædrelandet for en Jammer, der under nærværende Omstændigheder maatte betragtes for den tungeste, der kunde ramme. - (Det i Anslag af den spanske Munkeyngel, hvorom ymtedes for nogle Maaneder siden, skulde dog vel aldrig være iværksat. At Ministeren var den største Torn i dens Øine, er bekjendt, og Man har jo igjen Jesuiter, som ere tjenlige til Alt.) Som et Tegn paa sin Agtelse for Hr. Cannings Mindes har Hs. Majestæt strax givet hans Privatsekretair, Hr. Stapleton, et indbringende Embede ved Toldvæsenet. Hyppige Kabinetsraad og Ministersamlinger ere afholdte i de sidste Dage, og det er overdraget Lord Goderich at sørge for det nye Ministeriums Jndretning. Men der holdes endnu et andet Slags Kabinet, hvori Hertugen af Wellington og Peel ere virksomme. Det synes Kongens Hensigt at faae et blandet Ministerium af Whigs og Torys.