Viborger Samler, 1839-07-18
Storbritannien og Jrland. Den Parlamenter af Ministeriet forelagte Plan og Jndførelse af et nyt, paa meere liberale Grundlag hvilende Opdragelsesystem slap kun i Stumper og Stykker igjennem Underhuuset. Ministrene selv opgave Hovedplanen – Oprettelsen af en Normalskole, og tilsidst bevilgedes kun en Sum Penge 30,000 L. der skulde anvises to Comiteer, af hvilke den ene hørte til den herskende Kirke, den anden til the dissenters." Overopsynet angaaende Summens Anvendelse, der skal overdrages en Comitee af Geheimeraadet, frelste Ministrene, rigtig nok kun ved Hjælp af en svag Majoritet af 5 Stemmer. Underhuset modsatte sig saaledes Lord Stanleys Andragende, om at fremsætte i en Adresse til Dronningen den Begjering, at Geheimeraadet maatte fratages den det betroede Overopsyn. Naturligviis vilde Tilhængerne af den herskende Kirke ikke lade sig berolige ved en saa precair Seier, saameget mindre, da de vare visse paa deres Overmagt, naar kun Valpladsen, blev forandret. Erkehertugen af Canterbury, Rigets Primas, blev udseet til at føre Kirkens Sag i Overhuset, og allerede den 1ste Juli androg han paa Fremlæggelsen, af Sagens Documenter, i det han tillige forkyndte en Motion angaaende denne Gjenstand til den 5te d. M. Med denne Motion fremtraadte han nu, og androg paa Resolutioner, der skulde udtale sig imod Ministrenes System, isærdeleshed imod Overopsynet ved en Comiti af Geheimeraadet. Endvidere foreslog han at overrække Dronningen en Adresse, indeholdende disse Resolutioner, Den Tale, hvormed han motiverede dette Andragende, er ganske passende med Cleresiets herskesyge Aand, og indeholder ikke faa Naiviteter. Et Begreb om sammes Beskaffenhed giver Jndledningen. Erkebiskoppen, der stemmer næsten bestandig med Torverne, beklager meget, at hans Pligt sætter ham i en for ham saa sørgelig Stil ling (Opposition til Hs. Majestæts Ministre); men da det var overdraget ham at vise Omhu for Kirken, samt at beklædes med Overformynderskabet for den opvoxende Slægt, kunde han ikke trække sig tilbage, og ikke alene Clerus, men alle Kirkens Venner, ja end- og en stor Deel af "the dissenters" vilde billige hans Forhold. Man forekaster Geistligheden, at den af Egennytte optræder mod den ministerielle Plan; men hvorledes kan man fremkomme med en saadan Bebreidelse imod en Corporation, der er saa agtværdig ved sine Medlemmers Antal, disses Fromhed og Frihed for politisk Fordom, Man har paastaaet, at Clerus vil holde Folket i Uvidenhed. Men til en saadan Beskyldning er der ingen Grund, de Geistlige ere tvertimod Venner af Opdragelsesvæsenet. Skolevæsenet, der i Reformationstiden og endnu senere var meget forsømt, havde først hævet sig i Begyndelsen af det forrige Aarhundrede ved Selskabet til Befordring af christelig Lærdom", og var med dette Aarhundredes Begyndelse ved Jndførelsen af det Bell-Lancasterske System bragt til dets nuværende høie Trin, saa at der nu, under den herskende Kirkes Auspicier, underholdtes ene og alene, eller tildeels ved velgjørende Gaver, 17,341 Folkeskoler med 1,000,087 Børn. Desuagtet maatte Erkebiskoppen indrømme, at Underviisningsvæsenet endnu led af betydelige Mangler; han maatte anerkjende Nødvendigheden af en gjennemgribende Reform, men maatte ikke desmindre bekæmpe den ministerielle Plan. Hans Jndvendinger indskrænkede sig kun til hans tidligere fremførte Sætning: at Staten aldeles ingen Ret har til at indblande sig i Folkeunderviisningen, der er Kirkens Sag; – og Staten skal skienke Kirken Tillid. For ret at vinde Lorderne anførte han end videre, hvor hadefuld Ministrenes Plan var, da de indskrænkede Parlementets Deeltagelse til en simpel Pengebevilling, der udgaaer, som bekjendt, fra Underhuset, saa at enhver Deeltagelse, ethvert Opsyn fra Overhusets Side maa bortfalde.