Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-29
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. udo GaargossaFjortende Aargang. No. 60. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 29 Juli 1817. I Anledning af den i Skilderiet No. 22. og 23 d. A. indrykkede Afhandling om Pengelaan i faste Eiendomme. (Slutning; see forr. No.) adeg haaber tillidsfuldt, at en upartiske, at hvad som foran er anført, vil indsee, at Aarsagerne til den nu herskende Pengemangel reiser sig af Landets svækkede Formuestilstand saavelsom af vore Banksedlers nærværende ringere Værdie, og ikke, som Forfatteren urigtigen angiver, fordi de Rige af Aagrelyst have trukken deres Penge ud af faste Eiendomme og reel Handel. For at vise, hvor ugrundet denne Beskyldning er, vil jeg drøfte denne Sag lidt nøiere. Hvor ere disse Rige, – iblandt Adelen, Neppe; de af denne Stand, som have Formue, have den i faste Eiendomme, og maa altsaa selv være i Pengeforlegenhed. - Embedsmænd, - Denne Stand befinder sig, for Øieblikket, neppe i den heldigste Stilling. - Handelstanden, – Man kunde deele denne i to Afdelinger, gamle Handelshuse, og de nyere. - De Førstes disponible Formue er, paa faa Undtagelser nær, ved Krigen og dens Følger næsten tilintegjort, de Fleste have intet mere tilovers end deres faste Eiendomme og deres Bancofordringer hos Regjeringen; den Smule Han deel, de for Tiden drive, skeer med Levningerne og ved deres Credit i Udlandet. De Sidste handle over deres Evne, og bruge, som ovenfor er viist, fremmede Penge imod høi Disconto. Jngen af Parterne have havt deres Formue staaende i Prioriteter, ligesom det er imod denne Næringsgreens Natur, at have sin Formue staaende fast. - Fabrikantere og Haandværkere. - Disse laane, som almindelig bekjendt, for en Deel, Penge imod høi Disconto. Mange af de Sidste have endog indviklet sig i Kjøb af faste Eiendomme, saavel i Byen som paa Landet. Forfatteren anfører jo selv et Exempel derpaa i Kobbersmed Petersen. - Capitalister, som en Brock, en Ladiges, en Wilder o. s. v., har Danmark ingen flere af; gamle Supercargoer, Ost og Vestindiske Capitainer og andre Private, som forhen havde slaaet sig til Rolighed og levede af deres Renter, have for Tiden enten forladt Scenen, og deres Formue er adsplittet, eller og, de have endnu i levende Live seet deres Formue, ved Pengevæsenets Omveltning, indsvunden til 1/5, 10 a 12 Deel af hvad den var før, mange af dem have endog i Forvirringens sidste Periode, i Tanke at redde Resten, indladt sig i ufordeelagtige Kjøb af Eiendomme. Denne Classe kan det altsaa heller ikke være, der er Aarsag til Pengemangelen. - Hvor ere da disse Rige? – ingen andensteds, end i Forfatterens Jdeer. - Endvidere, have hidtil ingen andre, med Fordeel, kunne drage deres Penge ud af faste Eiendomme end de, hvis Prioriteter vare omskrevne til 20 og 25 PC., altsaa fra Kjøbslutninger, gjorte i 1812 og disse Kjøberes Sag er det jo ikke, Forfatteren gjør til Gienstand for sin Afhandling. Forfatteren siger selv længere hen: "At det kan ikke nytte at A. er ædelmodig og vil lade sine Penge staae til B. trænger ham. Han veed altsaa meget godt, hvorledes det hænger sammen: at det ikke er af Aagrelyst, at Alle opsige deres Prioriteter, Hvorfor har han ikke taget dette i bedre Overveielse? Det eneste, der undskylder ham, er Tidens Aand, der hellere holder sig til Virkningerne, og skjælder paa dem, isteden for at give sig den Uleilighed at undersøge Aarsagerne. - Det øvrige af Afhandlingens Jndhold, Sentencerne undtagne, er eens dige Raisonnements, og tildeels urigtig fremsatte Fortællinger, f. Ex. de anførte Beviser for Eiendommenes lave Priis. Sophiehøi i Nærum blev overtaget af den første Prioritets Eier, som deri havde 30,000 Rbdlr. S. V. Jngen vilde overbyde ham, og derfor beholdt han den for det gjorte Bud; 15,000 Rbdlr. Efter Sigende staaer han nu i Begreb med at sælge den for Prioritetens Beløb; 30,000 Rbdlr. S. V. J Lolland er der et Grevskab Knuthenborg, som aldrig har været til Auction; et Baronie af dette Navn existerer der ikke; men der er for nylig solgt et Gods der, Rudbjerggaard kaldet, som tilhørte en afdød Baron Knuth, hvilket kjøbtes af et Jnteressentskab; om det, naar Pengene blive bedre, har gjort et godt eller slet Kjøbmandskab, vil Tiden lære. Hvad Kobbersmed Petersens Gaard angaaer, da kunde det jo være mueligt, at han, der byggede paa den allerurimeligste Tid, da Materialier og Arbeidsfolk vare ikkun til overordentlige Priser at erholde, og som oven i Kjøbet laante Capitaler dertil, kan sige, den har kostet 100,000 Rbdlr., hvorved han, der ellers er en brav og skikkelig Mand, blev ruineret; men ikke skulde jeg troe, at en saa uoverlagt Adfærd skulde være et Exempel paa, hvad en Bygning nu koster, for den halve Sum vilde den vel for Tiden godt kunne opføres, saaledes som den staaer der. De øvrige paaberaabte Eiendomme kjender jeg intet til; men undre burde det ikke Forfatteren, at der nu for Tiden ikke gives Capitalister til at kjøbe store Herregaarde. En Mangel paa Sagkundskab er det og, naar han anpriser Sophiehøi og Eenrum i Henseende til Værdie, fordi de ere Lyststeder, med store Anlæg. Jngen Eiendomme vil være saadan Værdieforandring, underkastet, som just Lyststeder. Jo større og kostbarere Lystanlægget er, jo værre; thi dette æder, som oftest, ikke allene Eiendommens Jndtrader op, men udkræver endog et aarligt Tilskud af flere Tusinde, efter dets Beskaffenhed, det er altsaa ikkun meget velhavende Folk, som kunne kjøbe slige Eiendomme.