Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-10-14
Stænderforsamlingen i Roeskilde. Committee Betænkning over det af Prof. Larsen til den roeskildske Stænderforsamling indgivne Andragende ang, den danske Nationalitets Opretholdelse og Betryggelse i Sammenstødet med den tydske (Forts.; see sidste Mandagsavis!) "Den grundede Frygt, der saaledes allerede efter de ovenmeldte Forhold kunde næres for, at de danske Skolelærerembeder mere og meere ville blive besatte med tydskdannede Seminarister, er i en betydelig Grad bleven forøget ved Bestemmelserne i Reskr. af 14 Mai 1840. Ved dette er det nemlig foreskrevet, at ingen Seminarist skal kunne erholde Ansættelse ved de danske Skoler i Hertugdømmet, uden at være i Stand til at undervise i Tydsk, og uden at have godtgjort denne Dygtighed for vedkommende, i Almindelighed tydskfødte og tydskdannede Øvrighed, en Fordring, som den Tønderske Seminarist netop uddannes til at kunne opfylde, medens den som oftest vil udelukke de danske Seminarister. Denne Forskrift staaer atter i Forbindelse med en i de danske Almueskoler allerede indført Underviisning i Tydsk. Ved det samme Reskript blev det nemlig paabudet, at de Skolelærere, som dertil vare istand, skulde være pligtige til, at give de Børn, hvis Forældre ønskede Saadant, Underviisning i Tydsk i tre Privattimer ugentlig, udenfor de lovbefalede Skoletider, hvorimod de i Fremtiden ansatte Skolelærere, skulde være pligtige til at give en saadan Underviisning uden Betaling; men senere er der ved Reskr. af 25 Febr. 1842 blevet tilstaaet de for Reskr. af 1840 ansatte Skolelærere en aarlig Godtgjørelse herfor af den kgl. Kasse, og Privatunderviisningen er saaledes gaaet over til at blive en af det Offentlige betalt Underviisning. Jfølge Meddelelser, som Committeens Medlemmer fra flere Sider have indhentet, og som de have al Grund til at ansee for paalidelige, holder Committeen sig for overbeviist om, at der, hvad ogsaa flere Gange offentligen har været paatalt, allerede, under tydsksindede Geistliges Connivens eller Medvirkning, finder store Misbrug Sted med den ovenmeldte Underviisning i Tydsk, deels ved til Afbræk for den danske Underviisning at henlægge de tre ugentlige Underviisningstimer i den befalede Skoletid, deels ved at gjøre Deeltagelsen i den tydske Underviisning til en tvungen Sag for alle Børnene, deels ved endog i og udenfor den befalede Skoletid at benytte dertil et meget større Antal Timer, end Reskriptet bestemmer. Hvad dernæst den høiere Underviisning angaaer, da er der ved sammes Organisation aldeles intet Hensyn taget til Hertugdømmets danske Befolkning. De fire lærde Skoler i Slesvig ere alle tydske, og de danske Forældre i Landet, som ville lade deres Sønner gaae den studerende Vei eller overhovedet give dem en høiere Dannelse, men ikke ønske at udsætte dem for en Paavirkning, der er rettet paa at tilintetgjøre deres danske Nationalitet og fjerne de unge Menneskers Sind og Tænkemaade fra alt Dansk, maae saaledes tye enten til Skoler i Kongeriget eller til privat Underviisning. Heraf er det atter en nødvendig Følge, at det kun er undtagelsesviis, naar danskfødte og danskopdragne Slesvigere dimitteres til det danske Universitet. Dette gjælder endog om det theologiske Fag, og da det er naturligt, at de indfødte slesvigske Theologer, som ere dannede ved den tydske Skole og det tydske Universitet, søge og erholde Ansættelse i deres Fødeegne, saa have de Menigheder, hvis Kirke- og Skolesprog er Dansk, meget ofte erholdt Geistlige, der havde en saa utilstrækkelig Kundskab og Øvelse i Dansk, at Saadant maatte være dem til største Hinder for værdigen og med Lethed at udføre deres Functioner for den danske Menighed. Det er slige tydskdannede Præster, der deels have begunstiget Ungdommens Fortydskning, deels selv i mange Sogne indført tydsk Gudstjeneste, først afvexlende med den danske, men efterhaanden i saadant Omfang, at den danske Gudstjeneste tilsidst aldeles er faldet bort. Hvad den juridiske Universitetsdannelse for tilkommende juridiske Embedsmænd i Slesvig angaaer, da meddeles den alene ved Statens tydske Universitet, medens enhver dertil sigtende Foranstaltning mangler ved sammes danske Universitet, saa at de danske Slesvigere, som ville studere Lovkyndighed, ere ligefrem henviste til det tydske Universitet i Holsteen. Den Maade, hvorpaa det hele høiere Underviisningsvæsen er ordnet, kan saaledes ikke andet end tjene til at danne en geistlig og verdslig Embedstand, der er fremmed for dansk Nationalitet og dens Jnteresser, og der som oftest endog staaer i fjendtlig Stilling til den under dens Sammenstød med den tydske. Den nærmeste Følge af en saa unaturlig Modsætning mellem de mere Dannede og det egentlige Folk, er, at dettes Nationalitet og Sprog er berøvet sine nærmeste Ledere for en høiere og ædlere Udvikling; men endnu fordærveligere i sine Virkninger er det, at denne unationale Minoritet er i Besiddelse af den hele locale Regieringsmyndighed. Embedsclassen udøver overalt en overveiende Jndflydelse paa de offentlige Anliggenders Styrelse og selv paa den offentlige Menings Dannelse; men hvilken Overvægt den under de forviklede Forhold, der saa lang Tid have fundet Sted i Slesvig, har vidst at forskaffe sig i dette Land, derom vidner den haardnakkede, hidtil seirrige Modstand, hvorpaa alle Regjeringens Foranstaltninger til den danske Nationalitets Beskjærmelse ere strandede, og mod hvilken den i Nordslesvig vaagnede danske Folkeaand nu maa føre en saa ulige Kamp. - Næst efter den uafviselige Fordring, et Folk har paa, at dets Sprog skal benyttes ved Gudstjenesten og Skoleunderviisningen, har det ikke mindre et naturligt og retfærdigt Krav paa, at dets Sprog skal bruges ved Retspleien, ved Forvaltningen og i andre offentlige Forhold. J Hertugdømmet Slesvig har derimod Tydsk fra ældre Tider været paatvunget de danske Distrikter som det judicielle og administrative Sprog, saa at den danske Befolkning maatte søge sin Ret ved Domstolene og modtage Dom af disse i et fremmed Sprog, og ligeledes i dette Sprog lade sig befale af Øvrighederne. Vel blev det allerede ved den ovenmeldte kgl. Resolution af 15 Decbr. 1810 bestemt, at det danske Sprog snarest muligt skulde indføres ved Retterne og i alle andre offentlige Anliggender i de danske Distrikter; men dette blev aldeles ikke efterlevet, og en virkelig Begyndelse med at forandre de ovenmeldte Forhold er saaledes først skeet derved, at Hs. Maj., vor nuregjerende Konge, ved Reskriptet af 14 Mai 1840 paabød, at det danske Sprog herefter skulde bruges i Regjerings og Rettergangssager i de Districter, hvor det er Kirke- og Skolesprog, og at de Embedsmænd i bemeldte Distrikter, som vare det danske Sprog tilstrækkelig mægtige, fra 1 Januar næstkommende skulde begynde dermed.