Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-06
Det er temmelig afgjort, at Censuren i Almindelighed, over Skrifter og periodiske Blade, i intet Land haandhæves lemfældigere, end hertillands, da vor humane Regjering ikke blot tillader, men endog gjerne seer enhver beskeden Meningsyttring at fremtræde for Dagens Lys. Jkke desto mindre var det at ønske, at Anordningerne om Censuren maatte vorde noget nøiere bestemte end de findes i Trykkeforordningen, for at forebygge enhver vilkaarlig Behandling af Censurautoritæterne. Hvor let kan det ikke tænkes, at Een eller Anden af disse har eensidige Anskuelser, og lader dem undgielde Udgiveren af Skrifter og periodiske Blade. I det Tilfælde, hvor denne ubeskedent eller fornærmeligen yttrer sig imod Kongens Person og Kongehuset, eller imod Religion, Stat og bestaaende Love, ligeledes der, hvor Udgiveren af periodiske Blade handler imod det ham meddeelte Privilegium, der vil neppe saa let opstaae Spørgsmaale, hvad Censor har at gjøre; men hvor mange andre Tilfælde kunne er indtræffe, hvor det blot beroer paa Censors individuelle Anskuelse eller endog stundom paa hans øieblikkelige Lune, i hvorvidt een eller anden Kundgjørelse maa staae eller ikke staae i de til Censur forelagte Skrifter. Der altsaa, hvor Tilfældene ere tvivlsomme, hvor ingen skarp Grændselinie er trukket, der var det ønskeligt, om man eiede saa bestemte Love, at ingen skjæve Anskuelser, ingen Vilkaarlighed kunde qvæle i Fødselen, hvad Bogstavet bestræbte sig for at levendegjøre. At klage paa høiere Steder over Enkeltheder, er deels altfor omstændeligt, deels kunne disse Enkeltheder i sig selv være altfor uvigtige til at paaankes hos Collegier, der have vigtigere Ting at tænke paa, men ikke destomindre kan, ved Censurens misbrugte Myndighed i Enkeltheder, Forfatterens Følelse saares ligestærkt. Og da vor liberale Regjering vil, at end ikke dens ringeste Undersaat skal forurettes, var det da ei atter og atter at ønske, at Magten dertil betoges Vedkommende ved faste og tydelige Lovbestemmelser og saaledes a priori at forebygge Misbrug, Ved at yttre dette Ønske i Almindelighed, indenfor den Beskedenheds Grændse, indenfor hvilken ethert Ønske bør fremsættes, der sigter til at gjøre det Offentlige opmærksom paa noget formentlig Almeennyttigt, tillader jeg mig, at bede mine Herrer Colleger i Særdeleshed (hvem af Dem der maatte føle Lyst dertil) ved Leilghed at besvare mig følgende Spørgsmaale, idet jeg forudsætter, at deres længere Praxis har sat dem istand til at give mig den fornødne Kundskab derom: 1) Naar en Bladeensor stryger et Stykke, hvortil han ikke indsees at være berettiget, hvad er da det Rigtigste og Fornuftigste for Redacteuren eller Udgiveren at gjøre: 2) Naar en Bladeensor lader et Stykke staae, som han ikke burde ladet staae, hvis skadelige eller lovstridige Tenden, maaskee øieblikkeligt er undgaaet Redacteuren, paa hvem hviler da det nærmeste Ansvar 3) Hvem kan og bør en Bladeensor i Tilfælde af Forfald eller Fraværelse retlig og passeligst constituere, som Jnterimscensor, Behøver en Redacteur at være tilfreds med, at Skriverkarle paatage sig denne Forretning 4) Hvorlænge maa en Bladeensor beholde det ham til Censur forelagte Blad, Julin Fabricius. Redacteur af Skanderborg Amtstidende. Sang for ægte Venner. (Efter det Tydske.)¬