Berlingske Tidende, 1836-05-24
Naar der ved en Toldanordning tænkes paa at tage Hensyn til Jndustri- og Fabrikflids-Forholdene, da er Meningen deraf ikke saa meget at bortrydde Hindringer for disse Gjenstandes Udvikling, hvilket vistnok af Enhver maa ansees for ønskeligt, som, ved høie Toldsatser paa Jndførselen af udenlandske Jndustri-Frembringelser, at befrie enten ganske eller tildeels de indenlandske Fabriker fra en for dem ugunstig Concurrence med Udlændingerne. Men et saadant Princip kan Forsamlingen hverken ansee for gavnligt for Statssamfundet eller retfærdigt. Det er ikke gavnligt, thi i en Stat kan Jndustrien aldrig overstige Beløbet af den Kapital, som Statssamfundet derpaa kan anvende, efterdi ligesom Antallet af de Arbeidere, hver enkelt Mand kan holde, maa staae i Forhold til den Kapital, hvorover han er Herre, saaledes maa ogsaa Antallet af de Arbeidere, Alle kunne sætte i Virksomhed, staae i Forhold til den Kapital, der staaer til Alles Disposition. Over det, som Samfundets Kapital vedholdende kan anvende, kan saaledes ingen Handelslove i nogetsomhelst Statssamfund hæve Jndustrien; den kan kun lede en Deel af den i en Retning, som den ellers ikke vilde have taget, men det er ingenlunde beviist, at denne Retning er den rigtigste. at Enhver Enkelt sætter uafladeligen sin Tænkekraft i Bevægelse for at udfinde den fordeelagtigste Maade, hvorpaa han kan beskjæftige sin Kapital. Vel er det hans egen Fordeel ikke Statens Fordeel, han har i Sigte, men da det Hele udgjør en Samling af alle dets Dele, er det klart, at naar hver enkelt Statsborger stræber at befordre sin Jnteresse, hele Statens Fordeel derved befordres. Ethvert Jndivid kan fra det enkelte Standpunkt, hvorpaa han staaer, langt bedre end nogen Statsmand bedømme, ved hvilken Jndustri green han bedst kan beskjæftige sin Kapital, og ved hvilken det er rimeligt, at han kan tilveiebringe det største og meest værdifulde Product, og den Statsmand, som tillader sig at foreskrive Private, paa hvilken Maade de bør anvende deres Kapitaler, tilegner sig derfor en Myndighed, der bliver allerfarligst i en Mands Haand, som har Selvtillid nok til at troe, at han kan sætte sin Villie igjennem. Men at foreskrive paa en meere eller mindre bestemt Maade, at Handelen med Gjenstande, af en vis Art skal indskrænke sig til de Gjenstande af denne Art, som frembringes i Landet, er at bestemme, hvorledes Private skulle beskjæftige deres Kapitaler og maa i alle Tilfælde være enten unyttigt eller skadeligt. Kan Gjenstanden, naar den frembringes i Landet, bringes til Markedet for ligesaa godt Kjøb som naar den indføres fra Udlandet, er det unyttigt, men kan den ikke dette, er det skadeligt; thi Jndustrien beskjæftiges sikkerligen ikke paa den fordeelagtigste Maade, naar den anvendes paa Gjenstande, som den lettere kan kjøbe end selv frembringe. Det er imidlertid heller ikke retfærdigt saaledes at befrie de indenlandske Fabriker fra en dem ugunstig Concurrence med Udlændingene, thi dette kan ikke skee, uden at Varerne fordyres for Consumenterne, og der kan ikke letteligen opstilles nogen Retsgrund for, at hele Folket skal betale de Gjenstande, det behøver til sine Nydelser, dyrere, blot for at vedligeholde Enkeltes Existents eller befordre Eneltes Velvære. Vi sige med Overlæg: Enseltes Existents og Enkeltes Velvære; thi det er ikke alle indenlandske Jndustri-Frembringelser, som behøve at frygte for Concurrence med Udlandet. Nogle ere ved naturlige Forhold saa begunstigede, at de her kunne frembringes af ligesaa god Beskaffenhed og med ligesaa ringe Bekostning som i Udlandet, og andre have allerede en tilstrækkelig Beskyttelse i den længere Afstand fra Markedet, hvori de udenlandske Producenter befinde sig og de med saadanne for det meste volumineuse Varers Transport forbundne Omkostninger, til hvilken sidste Classe en stor Deel af de saakaldte Haandværksvarer hører. Men Aarsagen, hvorfor de indenlandske Jndustrifrembringelser ikkun ved Hielp af høie Toldsatser kunne paa det herværende Marked concurrere med de udenlandske, ligger enten i Mangler ved den indenlandske Jndustri eller i udvortes ugunstige Omstændigheder. det første Tilfælde er det neppe hensigtsmæssigt at vanskeliggjøre den frie Jndførsel af udenlandske Frembringelser, da det just er ved denne frie Jndførsel, at den indenlandske Producent anspores til at sætte alle sine Kræfter i Bevægelse for at kunne concurrere med Udlændingen. Borttages denne Drivefjær, vil han i sikker Overbeviisning om, under alle Omstændigheder at faae sine Varer afsatte paa det indenlandske Marked, vedblive paa den sædvanlige mangelfulde Maade at drive sin Haandtering, og Folket, der nødes til forhøie Priser at afkjøbe ham de ringere Varer, vil blive Offeret for den Foranstaltning, der indskrænker den frie Concurrence. Men ligesaa uhensigtsmæssigt er det vistnok ved høie Toldafgifter at holde de udenlandske Jndustrifrembringelser ude, fordi Udlændingen i Henseende til disses Production lettes ved særegne Omstændigheder, hvad enten disse nu bestaae i naturlige Fordele, som den indenlandske Producent ei er istand til at tilegne sig, eller i visse hemmelige Opfindelser, som Jndlændingen er formaaer at udgrandske, eller i en Overflødighed af Kapitaler, ved hvis Hielp Productionen kan tilveiebringes for bedre Kjøb. Naturens Kræfter ere ei underkastede Told love; det er ei ved Toldlove, at Fabrikantens Hemmeligheder udfindes, og Toldlove tjene snarere til at hæmme end til at befordre Kapitalernes Omløb. Men de enkelte Producenters Fordele kunne ved den frie Concurrence komme til at tilhøre hele Verden, og det Folk handler saaledes ikke i sin egen Jnteresse, som, for at begunstige Enkelte, støder disse Fordele fra sk. Skjøndt imidlertid Forsamlingen maa ansee en saadan Toldbeskyttelse for at være skadelig for det hele Borgersamfund, vilde den dog aldrig kunne tilraade, at et saadant kunstigt System, hvor det eengang er blevet indført og har fæstet dybe Rødder, samt saaledes har grebet ind i den hele Statshuusholdning, paa eengang og uden meget lang Forberedelse skulde hæves, især saalænge det, saaledes som endnu i det Mindste for en Deel er Tilfældet, i mange andre Lande vedligeholdes, thi Nationens Virksomhed kan ei pludseligt afledes fra den Retning, den ved et saadant Forvaltningssystem har taget, uden at mange Enkeltes Velstand, der stolede paa Varigheden af saadanne Foranstaltninger, aldeles forstyrres, og mangen høist vigtig Green af Værdiproduceringen tilintetgjøres. Den har ikke destomindre troet, da Saadant vil tjene til at begrunde og oplyse flere af de Forslag den siden vil tillade sig at fremsætte, strax at burde udtale denne sin Anskuelse og derhos allerunderdanigst at maatte frembære sit eenstemmige Ønske om, at Deres Majestæt allernaadigst vil i Fremtiden ved Toldsatsernes Regulering hertil tage Hensyn, for at en saa fri Concurrence som muligt efterhaanden kan vorde tilveiebragt. Forsamlingen har ovenfor yttret, at det af Enhver maa ansees for ønskeligt, at ved Regjeringens Foranstaltninger de Hindringer, der frembyde sig for Jndustriens Udvikling, saa vidt muligt maae vorde bortryddede, og dette giver den Anledning til at omtale det Prinintet andet tilbage for Kamret, der hvert 5. cip, der gaaer igjennem det hele fremlagte Udkast, og som synes, saavidt Omstændighederne have tilladt det, med Conseqvents deri at være udført, nemlig at fritage for Told samtlige de raae Materialier, hvilke den her allerede udviklede Jndustri behøver som Gjenstande for Forarbeidning, eller dog kun at beskatte disse Gjenstande ved et ringe Paalæg, et Princip, som Forsamlingen ikke kan andet end af sin fuldeste Overbeviisning vide. Dette er vist nok den rigtigste og retfærdigste Maade, paa hvilken den indenlandske Fabrikant kan sættes paa lige Fod med Udlændingen, og naar der derhos aabnes ham Leilighed til uden Afgift at kunne indføre de Redskaber og Maskiner af særegen Opfindelse, som han behøver, og som ei af lignende Beskaffenhed for en passende Priis her kunne frembringes, synes enhver Fordring, han med Ret og tillighed kan jøre, fra Statens Side. at være opfyldt. Endnu en Maade, paa hvilken man ofte søger at yde Jndustrien den Beskyttelse, den vist nok fejlagtigen antages at trænge til, er ved høie Paalæg at hindre Udførselen af raae Materialier, og denne antager Forsamlingen at være den skadeligste af alle, thi ligesom Staten, ved at paalægge Jndførselen af Jndustrifrembringelser en høiere Afgift, end der til Bestridelse af Statsfornødenhederne uundgaaeligen udkræves, paa en ikke retfærdig Maade griber ind i Consumenternes Rettigheder, saaledes hindres ved denne Forholdsregel Producenterne fra at drage den Nytte af de høiere Priser, de kunne vente sig, naar deres Frembringelser frit kunne udføres tilde Steder, hvor man meest trænger til dem, og de kunne saaledes ikke høste den Nytte af deres Arbeide og Kapitaler, paa hvilken de i fuldeste Maade maatte kunne gjøre Fordring. Og hvorpaa grunder sig vel den Fordring, Fabrikanterne gjøre paa at gribe saaledes forstyrrende ind i Producenternes Virksomhed, Naar Prisen paa de raae Stoffer er høiere her end i Udlandet, kunne de ei have Noget af fremmed Rivalisering at befrygte; thi ingen Udlænding vil trænge sig ind paa det herværende Marked, naar han paa andre Steder erholder de Gjenstande, han attraaer, for bedre Kjøb. Det er altsaa kun naar Prisen paa saadanne Stoffer her staaer enten lige med eller under Prisen paa andre Steder, hvilken maa ansees for den Priis, hvortil Producenten ved den almindelige Gevinst af sin Kapital kan frembringe samme, at noget Øiemed kan ved saadanne Paalæg opnaaes. Men hvad berettiger Fabrikanten til i det første Tilfælde at vægre sig ved for den Gjenstand, han trænger til, at betale den naturlige Priis, og hvor uklogt af ham i det sidste Tilfælde at ville forhindre, at Prisen bringes op til dens naturlige Standpunkt, thi enten maa Producenten derved aldeles ødelægges og saaledes ei alene Productionen ganske ophøre, men endog Afsætningen af de færdige Fabrikater, til denne Classe af Kjøbere, der er den talrigste, standses, eller Productionen, om det staaer i Frembringerens Magt deri at foretage Forandring, ophøre, indtil Prisen paa denne Maade er bragt op til dens naturlige Standpunkt, og hvor er da Fordelen, som for Fabrikanten er opnaaet ved den forstyrrende Maade, paa hvilken han har grebet ind i saa mange 2 Virkningen har været, at Frem Forhold. bringelsen af en betydelig Deel Værdier er bleven standset, men hverken Fabrikanten eller Søen Tidere gebeten.