Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1833-07-30
J det badenske andet Kammer vover Man endnu at re servere de Deputeredes Rettigheder imod Ministerial-Reskripterne og ethvert Jndgreb i Forfatningen. Den 12 Julii havdes endog et saa stormende Møde, som dette Lands parlamentariske Annaler neppe opviser Magen til, da den Deputerede Welker beklagede sig over, at en Amtmand i offentlige Blade havde erklæret hans Andragende for den fængslede Joseph Garniers Moder for "Løgn." Han beviste, hvad han havde sagt, og da Statsraad Winter, som tog Amtmanden i Forsvar, greb til den gamle Udflugt: at skildre Welker som en Oprørsven, bad denne Vicepræsidenten at kalde Ministeren, til Orden. Dette vilde den Deputerede ved Navn Schaaf have anvendt paa Welker, selv, og tilsidst gjorde Raabet om "Dagens Orden fra alle Sider Ende paa denne opbyggelige Scene. Nysnævnte Forhandlinger i det badenske Kammer (S. 474) fortjene endnu, at Man dvæler noget længere ved dem. Efterat den Deputerede Mordes i Mødet den 13de havde givet Beretning om det forudgaaende Forbud imod at lade v. Rottecks Motion trykke, begiærede denne Ordet og erklærede hiint Reskripts Jndhold for næsten uhørt, samt protesterede imod enhver Bebreidelse eller Jrettesættelse af en Regjeringskommissair. "J denne Sal - vedblev han hersker fuldkommen Lighed og blot Fyrstens Authoritet, er over Regjeringskommissionen og Kammeret. Den Deputerede er ved Forfatningen berettiget, opfordret, ja forpligtet til at tale efter sin Overbeviisning. De Bebreidelser, som det omhandlede Reskript indeholdt, vare for mig høist krænkende, da jeg derved ligesom gives til Priis for hiint Reaktions=Partie som Menneske og Borger, efterat Man allerede har hengivet mig som Skribent, som offentlig Lærer, og som udvalgt Borgemester af min Fødebye. Reskriptet søger at røve mig det, som er den samvittighedsfulde Deputeredes eneste Løn. Folkets Tillid, Agtelse og Kjerlighed. Hvo veed - Frygten er tilladelig - om ikke Magten med alle sine Rædsler vil gjenvinde sit Herredømme. Naar Strømmen overstiger sine Bredder, da er det ikke meere Tid for Landmanden at besørge de nærmeste materielle Jnteresser: at pløie og saae; men han maa da være betænkt paa at opkaste en dæmning for Floden, og naar Jlden har antændt Huset, handles der ikke meere om at arbeide i Værkstedet, for at besørge de nærmeste materielle Jnteresser; men Man maa søge at slukke Branden" o. s. v. Statsraad Winter forsvarede Regjeringens Skridt fra det praktiske Standpunkt dermed, at da Forbundsforsamlingen ikke tilstode enkelte tydske stænderske Forsamlinger Ret til at underkaste dens Beslutninger deres Bedømmelse og Kontrol, men blot at befatte sig med deres egne Regjeringers Handlinger, saa kunde alle Forhandlinger og hine Beslutninger i Kamrene lignes ved Sæbebobler. Ministeren roste derhos det hannoverske Kammers Beslutning: at ForbundsbeslutninSle. gerne ingen Gjenstand vare for dets Forhandlinger; men at enhver Minister som overtraadte Forfatningen, af hvad Grund det end maatte være, skulde sættes under Anklage. Derpaa forsvarede han Forbundsforsamlingens Ret, naar den ikke vil taale, at Stænderne blande sig i Forbundets indre Indretning, eller naar Man tillægger den farlige Motiver og Hensigter for den borgerlige Frihed. Den vil meget mere kuns beskytte imod Frihedens Misbrug og bevare Tydsklands Fred og Rolighed. Dette er Hensigten af Forbundsbeslutningerne af 28 Juni f. A., hvilke blot maae betragtes som Hortatorier, (Fraraadelser). Videre gjendrev han den Jndvending, at det er Gravens Roe, som Forbundsdagen vil. "Jeg gad - sagde han - seet den, der var istand til at berigtige alle de politiske Jdeer, som i nogle og 40 Aar har leiret sig i Hovederne, snart i Gas= og snart i phantasmagoriske Skikkelser; den maatte have fundet Archimedes's Punkt. Forbundsforsamlingerne ere med eet Ord stillede imod Hambacherne, hvorunder jeg forstaaer alle Revolutions= og Bevægelsesmænd." Sluttelig viste han, at de badenske Ministre vare i en langt piinligere Stilling, end selv Ministrene i Frankerig og Storbrittannien. Vi have ikke blot Ansvarligheden imod Regenten, eller imod Stænderne, men ogsaa middelbar imod Forbundsforsamlingen, og denne sidste Ansvarlighed er tungere at opfylde end begge de andre tilsammentagne." Denne hans Tale blev ikke ubesvaret, blandt Andre af Hr. Wel ker, som bemærkede, at naar Ministrene bebreide Frihedens, Sandhedens og Rettens Forsvarere for at ægge til Oprør, da gjeldte dette langt mere dem, som undertrykke Sandhed og Ret. Jkke heller vilde Hr. v. Rotteck lade Lignelsen mellem Forbundsbeslutningerne og en Fraraadelse" gjelde; thi paa denne Maade kunde Man ogsaa sige om dem, som Hovedet afhuggedes, at det er et Dehortatorium, og naar Man undertrykker de meest læste Blade og Aviser, er det vistnok et Afskrækkelses=Middel for Andre, men ingenlunde en Fraraadelse, for dem, som det rammer. Senere har Kammeret endnu den 14de med stor Stemmefleerhed antaget Kommissionens Betænkning, hvorefter: 1) de udgaaede Reskripter, angaaende en Jndskrænkning i Tankens frie Yttring for de Deputerede af Embedsklassen, ansees ugyldig, og 2) Regjeringens Ret til at forlange, at en Embedsmand, som er valgt til Deputeret, skal søge om Tilladelse at tiltræde Stændernes Forsamling, ikke erkjendes. J begge Henseender blev taget de fornødne Reservationer.