Viborger Samler, 1848-01-28
J Mandags Formiddag Kl. 10 blev Kjøbenhavns Magistrat i Anledning af Thronskiftet i en Audients forestillet Hs. Maj. Kongen, ved hvilken Leilighed Overpræsident Lange holdt følgende Tale: Allernaadigste Konge! Det er med en levende Følelse af det Tabs Storhed, der har rammet Fædrelandet ved Deres Kongelige Faders dødelige Bortgang, at Kjøbenhavns Magistrat fremstiller sig for Deres Majestæt for at bevidne Dem vor inderlige Deeltagelse i Deres dybe Sorg. Det er denne Følelse, der gjennemtrænger hele Folket; thi i alle Klasser og Stænder erkiendes det med Taknemlighed, hvor høi en Grad det maa tilskrives den høisalige Konges lyse og høibegavede Aand, hans utrættelige Virksomhed og Hans faderlige Omsorg for at fremme Alt hvad der kunde befordre Hans Undersaatters Velvære og aandige Udvikling, at ikke blot Videnskaber og Kunster have blomstret, og at Agerbrug, Jndustri og Handel frodigen ere skredne frem under Hans Regjering, men at ogsaa Almeenaand og borgerlig Selvfølelse, i Ly af de Jnstitutioner, som Han med varm Jnteresse deels havde medvirket til, deels Selv havde grundlagt, mere og meere have uddannet sig i Folket, der i samme Grad, som det er bleven sig sin større Modenhed bevidst, med forøget Tillid imødesaae den friere Udvikling af Samfundsforholdene, som Han Selv paa saa mange Maader har forberedt. Dog, Livets og Dødens Herre levnede Ham ikke Tid til at fuldende dette store Værk, ligesaalidt som til at udjevne de beklagelige Spændinger, som i de senere Aar have fundet Sted imellem Beboerne i de forskjellige Landsdele, uden hvilke Forviklinger Christian den Ottendes Regjeringstid vilde have været en af de lykkeligste Perioder i Statens Historie. Det er disse Opgaver, hvis Løsning Forsynet har overantvordet til Deres Majestæt. Hovedstadens Jndvaanere, der med undersaatlig Troskab og Hengivenhed have sluttet sig til Deres Majestæt, idet De besteeg Deres Kongelige Forfædres Throne, maae derfor ogsaa med fuld Tillid og Fortrøstning, af det Kongelige aabne Brev af 20de De, have erfaret, at Deres Majestæt, tilfulde bekjendt med Folkets Haab og Forventninger, er findet, ikke alene at fortsætte de af Deres høisalige Fader paabegyndte Forbedringer i Forvaltningen, men ogsaa at tilendebringe den af Deres forevigede Forgjænger, paatænkte Ordning af Statens offentlige Forhold. Det uforgjængelige Krav paa Fædrelandets Erkjendtlighed, som Deres Majestæt vil vinde, ved paa en fast Grundvold at betrygge Folkets Rettigheder, og ved urokkeligen at befæste Enigheden, mellem Landsdelene igjennem Ordningen af Statens offentlige Forhold, er et værdigt Maal for en høihjertet Konges Bestræbelser. Til fuldeligen at naae dette Maal, til at grundfæste Enigheden i vort elskede Fædreland og til at deelagtiggjøre Folket i den Frihed og de Rettigheder, i hvilke et frisindet, oplyst og sin Konge tro hengivent Folk seer sin største Hæder og den sikkreste Borgen for sin Fremtid, dertil skjænke Kongernes Konge Deres Majestæt Kraft og Viisdom. Dette er Folkets Bøn og Haab, dette er dets Fortrøstning i den dybe Sorg over en elsket hedengangen Konge. Jdet vi med undersaatlig Ærefrygt og Hengivenhed udtale disse Følelser for Deres Kongelige Majestæt anbefale vi os og Hovedstadens Jndvaanere til Deres Majestæts Huld og Naade."