Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-11-18
De Forventninger, vi have næret om vore Landsmænd paa hiin Side Kattegat (hedder det i Khvnsp. No. 313) ere hidtil gaaede i Opfyldelse. Vi vare overbeviste om, at Jyderne ikke paa nogen Maade vilde staae tilbage for Øboerne i Bestræbelser for at sikkre Danmark en kraftfuld og selvstændig Fremtid. Erfaringen har gjort vore Forhaabninger til Vished. Allerede er det Viborgske Stænderbord bedækket med Petitioner om besluttende Andeel i Lovgivningen, navnlig om Skattebevillingsret, for Folkets Repræsentanter. Petitionerne ere indkomne fra forskjellige Kanter af Halvøen, og fra adskillige Steder endog med en forhausende Samdrægtighed. Saaledes er den Aalborgske Petition undertegnet af 406 blandt Aalborgs 432 Borgere. I frisindet Sprog og concisKlarhed fortjene flere af Petitionerne maaskee endog Fortrinet for de bedst affattede blandt dem der ind gaves til den roeskildske Forsamling. Have Petitionairerne overgaaet deres Brødre paa Øerne, saa har det ikke mindre været Tilfældet med de Deputerede. Jkke har i Viborg som i Roeskilde været vidtløftige juridiske Debatter om Competence, Embedseed og andre Allotria. Med Fædrelandets Vel for Øie have de jydske Deputerede fulgt deres sunde Sands og practiske Tact under Forhandlingerne om en Comitees Nedsættelse. Derfor vare ogsaa i Viborg 45 St. for og kun 1 imod en Comitee, medens i Roeskilde 46 St. vare for og 23 derimod. Dette heldige Resultat maa fornemmelig tilskrives den jydske Forsamlings democratiske Elementer og Tendentser i Sammenligning med den roeskildske. Fra Vorned skabets for Adelen saa gunstige Periode har denne Stand endnu især sit Sæde paa Øernes Sædegaarde. Derfor udgik i Roeskilde Modstanden mod Konstitutionssagen i Særdeleshed fra Sædegaardseierne. J Jylland have Omstændighederne aldrig været saa gunstige for Adelen. Fik den end Stavnsbaandet lagt ogsaa paa Jyderne, saa bleve dog de jydske Bønder ikke i den Grad forkuede, og den jydske Adel ei i den Grad mægtig, som Øernes; thi Vornedskabet havde aldrig havt sit Hjem i Jylland. Adelen har aldrig fundet sig ret hjemlig stemt i Jylland; derfor ere ogsaa Sædegaarden for største Deelen komne i intelligente Borgerliges Besiddelse. Denne Omstændighed er det, der gjør det forklarligt, hvorledes Konstitutionsspørgsmaalet i Viborg, tvertimod at finde nøgen Antagonist blandt Sædegaardseierne, endogsaa har søgt sine kraftigste Talsmænd i Nyegaard og Roulund. Hæder og Held med de jydske Stænder, (hedder det i et Brev fra en Dame, indført i den Frisindede, No. 132) Jeg kunde kysse de brave Mænd, Brock, Bruun, Jensen, Nygaard, Schouw, ja endog Commissariussen - nei, holdt ham vilde jeg dog nok ikke kysse; men jeg vilde bage ham en lækker Pandekage (ifald han forresten er en Liebhaver deraf), fordi han, der nu altid har den Orm at sige imod, dog dennegang var med, og kaldte den Forskjel, Lovgivningen gjør imellem Mandkjønnets og Qvindekjønnets Arveret: en Ubillighed, hvortil man i de fleste andre civiliserede Stater intet kjende." – Nuer dog Jsen brudt, og jeg haaber, det snart vil falde som Skjæl fra Mandfolkenes Øine, at de aldrig blive Mænd, førend Fruentimmerne gjøres til Qvinder. Hvor træffende ere ikke Oberst Brocks Ord: "Alle Tiders Erfaring har lært, at den Mægtige misbruger sin Indflydelse; men aldrig har Nogen i den Grad misbrugt sin Vælde, som det stærke Kjøn: Manden, ligeover for det svage Kjøn, Qvinden!" Justitsraad Nygaard, der tager Sagen fra den galante franske Side, siger med Ancillon: "at Qvinden behøver aldeles ingen Arv, idet hendes personlige Elskværdighed burde (ja vist, burdel) skaffe hende den Stilling, hvori hun kan opfylde det hende af Naturen anviste, Formaal. Præsident Schouw slog, som sædvanligt, Hovedet paa Sømmet, ved sine smukke og hjertelige Ord, f. Ex. det vilde være paafaldende, om vi skulde være de Sidste som inddrømme Qvindekjønnet en Ret, der efter al naturlig billighed tilkommer det. Saaledes talte den brave Schouw, og saa blev der en Committee nedsat, med 44 mod 3. Gid jeg blot maatte bestyre Huusholdningen for disse 3 Fruentimmerhadere i 8 Dage, De skulde faae en Broderpart af Saltkarret og Edikeflasken, og et saa partisk Arvelod, i Peberbøssen, at de nok ved en anden Leilighed skulde huske: til hvad Kjøn deres Moder hører."