Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-11-03
J en Forsamling af Slesvigere i Kbhvn. d. 26. Octbr. blev vedtagen følgende Adresse, Danske Rigsdagsmænd, "Den Tid, i hvilken J efter Kongens Bud ere sammentraadte, er vistnok en af de farefuldeste for det danske Rige. Vi undertegnede Slesvigere bringe Eder vor broderlige Hilsen, vi see i Eder vor og Landets Frelse. - Vaabenstilstanden i Malme, hvis Bestemmelser, hvor ugunstige de endogsaa vare, ikke have fundet Fuldbyrdelse, har bevirket, at alle troe danske Undersaatter i Hertugdømmet Slesvig ere underkastede Oprørernes Vold og Forhaanelser. Enhver ny Efterretning fra Slesvig bringer nye Forhaanelser, og enhver Morgen bringer nye Flygtninge, som have maattet forlade Familie og Arne for at undgaae Uret og Overlast. Forgjeves have de undertrykte Slesvigere haabet paa Frelse fra den danske Regering, Diplomatikens hemmelighedsfulde Væv har saaledes indsnøret den, at den kun kan formane Slesvigerne til at taale og lide, taale og lide blodig Forhaanelse i Kongen af Danmarks Land, medens den danske kamplystne Armee rolig maae staae i Nærheden uden at hjælpe. Den danske Regering har ikke ydet Slesvigs troe Beboere den Beskyttelse, den er dem som Statens Undersaatter skyldig, den er Skyld i, at kun den tydsksindede Deel af Befolkningen har kunnet udtale sig og bringe Verden til at troe, at Slesvig ønsker en Forbindelse med Tydskland, og den bærer Skylden for, at en saadan Udtalelse fra dansk slesvigsk Side ogsaa i den nuværende Tilstand er umulig. Ligesaa umulig er det for de dansksindede Undersaatter i Slesvig at gjøre Modstand, den vilde kun bringe deres Person og Familie i Fare, og have deres Undergang til Følge; thi Sværdet svæver over deres Hoveder, og ingen Hjælp have de at vente. Altsaa rolig taale og lide skulde være Løsnet i de forestaaende Vintermaaneder, Vi see op til Eder efter Frelse. – "Men vi øine heller ikke i Fremtiden nogen Frelse fra den nuværende Regerings Side, naar J, danske Rigsdagsmænd, ikke fatte en kraftig Beslutning, thi vi befrygte, at ved Vaabenstilstandens Udløb Krigen atter vil blive ført ved diplomatiske Ro ter og ikke ved Sværdet; vi frygte, at man ligesom i Aar vil tælle Fienderne i vort eget Land og ikke benytte den Begeistring, Folket og Hæren vise for at befri deres slesvigske Brødre; vi frygte, at man vil holde Fjendens Styrke for overlegen, om den danske Armee nok saa let kan forjage den, vi frygte, at man atter vil søge at undgaae Sammenstød med Fjenden og føre Krigen med Pennen, og da ville Slesvigerne opgive det sidste Haab og Frelse, da ville de see sig opgivne af Danmark. - "Derfor, danske Rigsdagsmænd, vende vi os tillidsfuldt til Eder, og haabe, at J ikke ville taale, at Vaabenstilstanden i de for de dansk slesvigske Undersaatters Rettigheders Beskyttelse væsentlige Bestemmelser blive tilintetgjorte, eller at Vaabenstilstanden kun varer een Dag længere end dens konventionelle Termin er, den 26. Marts, naar ikke forinden en Fred opnaaes, hvorved hele Slesvig bliver i Forening med de øvrige Dele af Kongeriget Danmark, vi haabe, at J vil formaae Regeringen til at føre Krigen til Lands som til Vands med den Energie, der kræves overfor en saa mægtig Fiende, og den danske Armee vil ved sin Jndmarsch i Slesvig blive modtaget med Jubel og understøttet af Slesvigs tro Befolkning med alt, hvad der staaer til dens Raadighed. J det Haab ville vi formaae vore slesvigske Brødre til Udholdenhed i denne haarde Kamp. - Danske Rigsdagsmænd, J ville indsee, at Slesvigs fremtige Forbindelse med Danmark er et Livspørgsmaal for Danmark selv, at en Opgivelse af den gamle Grændse kun er Begyndelse til vedvarende Forviklinger, og at en Opgivelse af Hertugdømmet Slesvig er en Opgivelse af Jylland, thi Fortydskningen respektere ingen Grændse. J vil indsee, at en Opgivelse af en Deel af Slesvig er en Opgivelse af hele Slesvig, dette Slesvig, som i Aartusinder har staaet som Danmarks Grændsevogter og afholdt det første Stød i enhver Kamp imod Tydskland, dette Slesvig, hvortil Jylland ved utallige Jnteresser stedse har været knyttet; J vil indsee, at dette vil være en himmelskrigende Uret imod de troe Undersaatter i Slesvig, og J vil ikke taale en saadan Opgivelse, hvortil den danske Regering ingen Ret har, J vil ikke lade Eders troe Brødre i Slesvig komme til at fortvivle og i deres Fortvivlelse at forbande Danmark. Det slesvigske tro Folk og det danske Folk vare eet, det staae eller falde tilhobe. Bliver denne Beslutning, som vist vil finde Gjenklang i det danske Folks Hjerte, tagen, da vil Seiren og Æren blive Danmark; da kan Danmark vente en lys Morgen efter denne mørke Nat! - Og dertil give Gud sin Velsingnelse."Et Cirkulære af 18, de til Søtold-Embederne i Hertugdømmerne Slesvig og Holsten fra den provisoriske Regering siger: "Det er kommet til den provisoriske Regerings Kundskab, at de danske Autoriteter have frataget de slesvigholstenske Skippere deres herværende Maalebrev, og at det Fartøierne indbrændte Landsvaaben er blevet udhugget. Med Hensyn hertil overdrages Toldkammerne at meddele et nyt Maalebrev gratis, atter at indebrænde Landsvaabnet og at udhugge det danske Mærke "Dansk Eiendom."