Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-12-15
Ribe. Det har undret os, at der, saavidt os bekjendt, hidtil ikke har hævet sig nogen offentlig Stemme imod Nationalbankens Bestemmelse, at Udbyttet af Bankaktierne ikkun skal kunne hæves ved Banken i Kjøbenhavn eller ved Filialbankerne, thi det synes aabenbart, at Provindsaktionærernes Jnteresse ved denne Bestemmelse i høi Grad er bleven tilsidesat. Vistnok er den største Masse af Aktier i de kjøbenhavnske Kapitalisters Hænder og hverken disse eller Bankdirektionens Medlemmer eller Bankens Repræsentanter i deres Egenskab som Actionærer føle sig i mindste Maade besværede ved en Forholdsregel, som naturligviis ikke mangler Anbefaling ved den Simplisikation i Regnskabsføringen, som den medfører. Men naar man, som man bør, gaaer ud fra den Forudsætning, at Eierne af de til Banken for hæftede Eiendomme tillige for en stor Deel ere Actionærer for deres indløste Hæftelser, at altsaa de enkelte Aktier for en stor Deel ere i vedkommende Provinds-Eiendomsbesidderes Hænder, er det dog indlysende, hvor bebyrdede den store Masse af Provindsernes Grundeiere, der netop nu kunne nyde Fordelen af mange Aars Opoffrelser til Begrundelse af den offentlige Kredit, ere fremfor de store kjøbenhavnske Aktiespekulanter, der for en stor Deel høste hvad Provindsernes Grundbesiddere have saaet. Jntet forekommer dog mere ubilligt end at Provindsaktionæren, for at erholde sit Udbytte af sin enkelte Aktie, skal i de allerfleste Tilfælde være nødtvungen til pr. Post at lade sin Aktie, hvis Tilstedeværelse Banken fordrer ved Udbyttets Udbetaling, sende frem og tilbage til Kjøbenhavn eller Aarhuus, hvor han derhos er nødsaget til at antage og sala rere en Kommissionær, hvortil kommer den altid store Risiko, hvorfor han udsætter sig ved at maatte overlade et sligt, som oftest paa Jhændehaveren lydende, Pengeeffelt, i fremmed Mands Haand. Uden at kunne bringe denne Risiko i Beregning, maa altsaaProvindsactionæren, for at kunne erholde Udbyttet af sin enkelte Aktie anvende Omkostninger, som uden nogensomhelst Overdrivelse i Gjennemsnit kan ansættes til c. 2 Rbd. Medens saaledes den kjøbenhavnske Aktiematador faaer hele sit Udbytte ubeskaaret, maa den enkelte Provindsaktionær renoncere paa omtrent 1/2 Deel af sit Udbytte; med andre Ord, Bankens anførte Bestemmelse forringer Udbyttets Værdi for Provindserne med omtrent 1/2 Deel. Det er en simpel Retfærdighedsfordring, at Nationalbankens Direction søger at raade Bod paa denne iøinefaldende Ulighed. Statskassen viser som Debitor den største Liberalitet ved at anvise Renterne af deres udstedte Obligationer efter Kreditorernes Beqvemmelighed, og det er neppe troeligt, at Nationalbanken i denne Henseende skulde ville staae tilbage. Den attraaede Lighed synes simplest at kunne opnaaes derved, at det tillige blev overdraget Amtstuerne at udbetale Udbyttet imod en moderat Godtgjørelse, som Aktionæren her i Provindserne vistnok gjerne vilde overtage sig. Det oversees ikke, at der hermed kan være forbunden adskillige Vanskeligheder, men man maa stole paa, at Nationalbankens Direktion vil vide at overvinde disse, eller i al Fald vil finde paa andre Midler til at afhielpe en utaalelig Ulighed, hvorpaa der bør raades Bod.