Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-07-27
England har ikke underskrevet den hellige Alliance, da det ikke trænger til den Beskyttelse, som den lover nogle, og den Jndflydelse, hvorom den giver andre Stater Haab, det har ikke noget mere at gjøre med Fastlandet, da det har opnaaet det Formaal, som det havde fastsat sig ved den forrige Coalition, nemlig at tilintetgiøre det øvrige Europas Marine og at bemægtige sig dets Colonier. England er saaledes blevet fremmet for Europa; det har beviist det ved sit Forhold ved Revolutionerne i Spanien og Jtalien. At det synes at udvise en større Jnterresse ved Grækenlands Anliggender kommer deraf, at den holder det for mueligt, at de kunne give en Anledning til et Jndgreb fra Ruslands Side i dets maritime Herredømme, som det selv har forbeholdet sig. England har uden denne Alliances Hielp gjort en stor politisk Erfaring; nemlig den: at dens defensive Kræfter ere mægtige nok til at modstaae dens offensive, thi den Aristokratiske Deel af Folket har uden Vanskelighed giort det Democratiske, eller den store Folkemasse, som vilde kuldkaste de Jnstitutioner, som stode under hiines Beskyttelse, Modstand. En stor Sikkerhed er fulgt ovenpaa en stor Folkebevægelse, og England har efterat denne Crisis er overstaaet opnaaet sit Marimum af politisk Kraft. Denne Stilling er vel ikke uforanderlig, thi der kunne foregaae Forandringer i de Elementer, hvoraf det borgerlige Selskab bestaaer, som kunne tilintetgjøre de Combinationer, hvorpaa dets System er grundet. Der kunne bevirkes andre Forandringer ved de udenlandske Begivenheders Gang, nye industrielle og maritime Rivaler kunne opstaae for England (f. Ex. de Nordamerikanske Friestater), som kunne bringe Ligevægten af dens Magt ud af sin Bane; men Tingenes nærværende Tilstand bebuder, intet, hvorover det har nødigt saasnart at foruroelige sig (altsaa ikke heller over de Forenede Staters Occupation af Floriderne, Colonie Anlæg ved Columbiafloden, Oprettelse af en Marine og Bestræbelse for at blive en Fabrikstat?) Det seer meget meere et nyt Continent aabne sig for det, hvis Host lover at ville blive rigere for det end for Spanien. De store Amerikanske Stater, som nu ere blevne uafhængige love Englands Handel en langvarig Velfærd, da de forstaffe den en stor Omsætning (meget rigtigt, naar ikke et nyt England havde opslaget sit Sæde i Amerika. Englands Forfatning synes altsaa et langvarigt Tidsrum at ville blive uforandret, saa at Uroelighederne paa Fastlandet kunne dæmpes, uden at det har nødigt at deeltage deri Denne Stilling, hvori enhver Jndflydelse paa Fastlandet bliver det uvedkommende bringer det ind et Forhold, som er ligesaa nyt for det selv, som for hiint. Det har ophørt at blive fiendtlig findet mod Fastlandet, fordi det har frataget det alt det, som behagede det, Fastlandet kan ikke vise sig fiendtligt mod det, fordi det har ingen Midler til at fratage det, det som det engang er kommet i Besiddelse af. Nødvendigheden vedligeholder Freden imellem dem, og de Forhold, hvori de staae med hinanden som Naboer kunne blot være velvillige; dette har endnu ikke tilforn været Tilfældet, Nationerne have endnu ikke gjort sig dette Forhold forklarligt, som strider imod deres Fordomme; men det Engelske Ministerium har allene begrebet det, og dets Politik har nu i et Aar taget denne Retning. (Kundsman ikke opstille herved en Modbetragtning: Fastlandet maae frie villig opgive sit Ønske om Colonier, fordi Coloniernes Tidsalder er evident forbie; og fordi det er delæggende for enhver Stat at soutinere sig i Besiddelsen af dem (enhver Stat, som endnu har Colonier skulde derfore skynde sig i en Hast at sælge dem, ligesom man iler med at sælge de Ting, som snart ville til at gaae af Moden) men destomere maae det giøre det til sit Formaal at vedligeholde en frie Handel paa de Stater, som tilforn have været Colonier, der lover de største Fordeele uden at være forbundet med store Opoffrelser; til dette Formaal ville Fastlandets Stater især rette de Opmuntringer, som de ville give deres Jndustrie; men vil netop ikke deraf fremkomme de farligste industrielle og maritime Rivaler for England seer man ikke allerede Forbudene derpaa, hvorfor krydse vel Franske Flaader paa Brasiliens Kyster og i Sydhavet? til hvilket Formaal er det Rhinske Vestindiske Compagnie blevet oprettet, Ville Fastlandets Magter nogensinde frievillig opgive dette Formaal, og ville disse Rivaler nogensinde kunne forhindres uden uophørlige Krige, og hvortil kunne disse ikke føre? England kan ikke sikkre sit maritime Herredømme, naar det ikke først kan sikkre sit industrielle, og dette kan det ikke sikkre uden ved at nedsætte sin Nationalgield og formindske Folkets Byrder, at gaae den modsatte Vei bliver det umuligt, thi hver Krig vil forøge Folkets Byrder, og i hver paafølgende Fred vil derfore dets Jndustrie altid komme til at ligge under. Skal derfore Englands nærværende Stilling blive sikker, saa beroer det paa, at den defensive eller aristoratiske Deel af Nationen eller for at tale tydeligere, at Rigmændene, de store Godseiere og Statscreditorerne begribe deres egen Jnterresse, og opgive en Deel af deres Fordringer til Staten, eller komme den til Hielv for at afvælte sine Byrder, thi ellers vil de selv give det offensive eller democratiske Parthie nye Vaaben i Hænderne til at omstyrte den nærværende sociale Orden. Den Engelske National-Aand har endnu ikke grebet dette Punkt, men paa en anden Maade kan det nærværende System ikke holdes opret. Var man Englænder, saa burde Patriotismen daglig lægge os denne Tale i Munden, nu kan man kun føre den, som Fredens Ven, og af cosmopolitiske Bevæggrunde, thi sandt er det, at dette Ønskes Opfyldelse maae være en af de første Artikler ved Oprettelsen af den evige Fred paa Jorden.)(Fortsættes.)