Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-03-20
Godseierne ville ikke berøre de trykkende Korn love, fordi de ikke ville give Slip paa deres høie Forpagtninger, uagtet Handelens og Jndustriens Flor kan ingenlunde bestaae ved Siden af en overdreven Priis paa Livets første Fornødenheder. Besidderne af Stoks vogte sig for at omtale den store Skade, som de tilføie Staten ved at fortære Renterne af Nationalgielder i fremmede Lande hvor de kunne leve lettere. De Handlende og Fabrikeerne tage sig i Agt for at modsætte sig de overdrevne Bekostninger, som en uhyre Marine og en talrig Armee foraarsage, da de erkiende at de ere nødvendige for at soutinere de store Colonier, hvorpaa alt deres Haab om Haan delens og Jndustriens Flor beroer. Alle Statens Folkeklasser indsee vel at Repræsentationen i Underhuset er forældet, og at den er en mere tilsyneladende end virkelig Folkerepræsentation, men alle Folk af Formue ere bange for at røre ved denne Gienstand, fordi de tillige indsee, at ved en sand Folkerepræsentation ville alle de forskielligeFolkeklassers Jnterresser udvikle sig til en indbyrdes Kamp, som vil blive farlig for Statens Rolighed og deres Velfærd. De gaar, som sagt, derfor bestandig udenom, skildre Folkets Nød undertiden i overdrevne Udtryk, og holde sig til at mindelige Betragtninger om at afhielpe den, hvorved intet udrettes. Hertugen af Vellington allene behandler Sagen paa en alvorlig Maade, og giør alt hvad en retskaffen Mand kan giøre under saa vanskelige Omstændigheder, nemlig ved at indføre saa mange Besparelser i den offentlige Bestyrelse som mueligt, uagtet at heller ikke han tør vove paa at behandle Statens Sygdom fra Grunden af, deels formedelst Tory=Partiets mægtige Jndflydelse, og deels fordi han føler Vanskelighed ved at foretage Hovedforandringer i en saa indviklet Statsbestyrelses Forhold. Ministeriet indskrænker sig derfor til Besparelser og Parlamentet til at vise en Deeltagelse i Folkets Nød. - For et saadant Skuespil kan ogsaa en anseelig Forsamling antages at have været, som d. 22 Febr. blev holdet i Lordmajorens Huus, af anseelige Kiøbmænd, Skibsredere, Manufakturister og Detailhandlere i City angaaende den herskende Nød, og hvoraf der ikke heller kom noget ud, uden almindelige Klager over denne herskende Nød blandt Folket. Derfor sagde ogsaa Bladet Times meget vittigt om den: at denne Forsamling i City lykkedes ikke synderligt, og at de Resolutioner som den fattede vare omtrent i den Tone, som Komponisterne pleie at kalde con Strepito (paa Dansk: Qvalm). Det samme Blad vil ikke engang giøre meget af den Besparelse af 1,032,000 Pd. St. som Ministeriet har foreslaget i Aar; thi, siger det, denne hele Besparelse udgiør ikke en Shilling mere end hvad Statsudgifterne ere stegne til siden Aaret 1822; ja den dækker ikke engang Deficitet i Jndtægten af 1829 imod 1828. Det naaer ikke engang den Sum, som Sir Par nel, i et Skrift, som han nylig har udgivet, har bemonstreret at burde spares i Omkostningerne paa at hæve Statsindtægterne. Det tilføier at et Budget paa Statsudgifter af 55 Mill. Pd. Sterling aarlig vil i Tilfælde af en Krig være det sikkre Forbud paa en national Bankerot. Det er umueligt, siger det, for England at kunne existere under det nærværende Tryk af de Skatter, som det aarlig maae udrede; (men hvorledes kunne de formindskes naar Renterne af en Statsgield paa henimod 900 Mill. Pd. Sterling skulle betales, og hvorledes kan det haabe at de kunne nedsættes, naar England skal beholde sin Stats credit, som ved sin hele udvortes Stilling er saa aldeles nødvendigt for det). Den af Ministeriet foreslagne Besparelsesplan, hvorved 268,000 Pd. Sterling decorteres paa Udgifterne til Armeen, og 270,000 Pd. St. paa Udgifterne til Marinen, kan ikke andet end forskaffe det Nationens Agtelse, da den beviser, at det er Ministeriets alvorlige Hensigt at ville lette Folkets Byrder. Det Onde afhielpes vel ikke derved fra Grunden af, men, skriver man med megen Føie fra London: Ministeriet kan ikke giøre mere, saalænge det dependerer af et overmægtigt Aristokratie, som nu eengang har at sig for, at dets yngre Sønner og Fættere skulle underholdes paa Statens Bekostning. Det er derfor altid at befrygte, at Enden paa denne Kamp imllem de forskjellige Jnterresser paa de Brittiske Øer, vil tilsidst lede til en radical Reformation; ogsaa tales der om, at Planen circulerer til at oprette en Forening imellem Folket, som skal have til Formaal at tilveiebringe et Parlament, hvis Medlemmer kun vælges paa 3 Aar, og ved een almindelig Ret hos Folket til at give sin Stemme til Valgene (hvilket kun vilde styrte England ned i en Afgrund af Ulykker). Ved en Valgforsamling som nyelig blev holdet i Vaterford i Jrland, fandt Pøbelen endog paa at plante et Frihedstræe, som Politiet, maatte lade omhugge, og Oprørsakten maatte forelæses. Den bekiendte BirminghammerUnion har Hr. O'Connel, Sir Francis Burdet og nogle andre Parlamentslemmer, som ere Venner af en Parlamentsre form tiltraadt. Den første har end- og udarbeidet en Deduktion for denne Unions Legalitet. - Vicekongen af Jrland, Hertugen af Northumberland, har søgt at træde frem som et Exempel paa hvorledes de Store bør bidrage til at formindske Statsudgifterne, da han har fore slaget at hans Gage som Lord-Lieutenant af Jrland bør nedsættes fra 27,000 til 20,000 Pund Sterling. Hans Patriotisme vilde dog endnu have været større, dersom han han havde tilbud, sig at ville tiene Staten for Intet. Man maae antage, at han kunde være istand til at giøre det, da han skal være den rigeste Mand i England, og han dagligen skal have over 1000 Rigsdaler at leve af.