Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-11-13
(Corresp.) Kjøbenhavn den 11te Novbr. Den slesvigske Deputation, Hans Nissen, Laurits Skau og Nis Steffensen, har da nu forladt os. Den iblandt dem, som tildrog sig meest Opmærksomhed, var naturligviis den unge, 26-aarige, opvakte Folketaler Laurits Skau, og han bekræftede ganske den gode Mening man havde om ham, som en aaben, frimodig og af Naturen særdeles velbegavet Mand. Men de to andre Deputerede, ældre Mænd, fortjente ikke mindre Opmærksomhed som forstandige og kraftfulde Personligheder. Om de for dem foranstaltede festlige Maaltidei Ballerup Kro og paa Skydebanen skulle vi Jntevidere meddele, da de offentlige Blade derom indeholde fyldestgjørende Beretninger. Om Deputationens Øie med vide vi intet bestemt, men hvis det har været at andrage paa den slesvigske Stænderforsamlings Forlæggelse til Flensborg, og de i Haderslev Amt dansktalende Sognes Henlæggelse under dansk Kirkehøihed, da turde det vel være tvivlsomt, hvorvidt disse Ønske ville blive opfyldte. For begge Deele er der tilvisse stærkttalende Grunde. Byen Slesvig har altid været Slesvig=Holstenernes Hovedleir, og Erfaringen har viist at det til den Grad er lykkedes dem at fanatisere Befolkningen, at de dansk-slesvigske Deputerede ikke engang ere sikkre paa Liv og Lemmer. Vi skjønne heller ikke, hvad væsentlig Hindring, der skulde være iveien; thi Hovedargumentet maatte da vel være, at alle Regjeringsautoriteterne ere forsamlede i Byen Slesvig; men kan Østifternes Forsamling være i Roeskilde, skjøndt Regjeringens Sæde er i Kjøbenhavn, saa kan vel ogsaa den slesvigste Forsamling holdes i Flensborg, skjøndt Regjeringen er i Byen Slesvig, og lægger man dertil de for Flensborg meget talende Grunde, at denne By ligger midt i Hertugdømmet, altsaa meest beqvem for alle Deputerede, og at befolkningen er moderat stemt, hverken overveiende tydsk eller overveiende danske saa skulde man vente, at alle disse Omstændigheder tilsammentagne maatte bestemme Valget af Flensborg til Stændernes Forsamling. Men det er begribeligt, at Slesvig=Holstenerne ville modsætte sig denne Forlæg gelse med Hænder og Fødder, og der gives endnu Folk som mene at kunne vinde disse statsfarlige Partigængere ved Eftergivelser. Derfor vil Nordslesvigernes Ønske og Stændernes Forlæggelse til Flensborg neppe blive opfyldt. – At henlægge de dansktalende Sogne i Slesvig under dansk Kirkehøihed, vilde vistnok være det simpleste Middel til at sikkre Befolkningen mod alle Germaniserings-Forsøg, og til at befrie den for de mange ubehagelige Sammenstød, hvori den nu jevnlig kommer med sine tydskegeistlige Øvrigheder; men saaledes som Forholdene ere, under Hertugdommets ubestemte statsretlige Forhold, er der kun liden Sandsynlighed for, at det vil kunne opnaaes, og der vilde allerede være, hvad for har været foreslaaet, meget vundet, om det blot kunde sættes igjennem, at alle dansktalende Sogne i Hertugdømmet bleve forenede under en dansk Biskop, der jo lige saavel kunde staae under det slesv. holst. lauenb. Cancellie, som nu danske Præster og Skolelærere maae det. Fornylig blev Huusmand Hans Rasmussen, Gramboe i Tømmerup. Odense Herred, der af Nød havde stiaalet en Fjerding Smør, vurderet til 10 Rbd. og noget røget Flæsk, vurderet til 1 Rbd. 14 s., ved Høiesteretsdom dømt til 7 Aars Fæstningsarbeide.