Viborger Samler, 1840-05-22
Efter hvad vi have erfaret, har Regjeringen nu taget den Bestemmelse med Hensyn til Jernbanespørgsmaalet, at der skal være fuldkommen fri Concurrence, saa Enhverkan faae Tilladelse til at anlægge Jernbaner, hvor han lyster, uden at Regjeringen vil indlade sig paa at begunstige nogen enkelt Bane, hvorimod den har forbeholdt sig Ret til at forbyde Anlægget i en enkelt bestemt Retning, om saadant skulde gjøres fornødent. (Da.) Den 17de Mai, udbryder Kjøbenhavnsposten, - Norges Constitution – Danmarks Kongelov - i Sandhed Stof nok til Betragtninger. Jdag for 26 Aar siden vedtog et lidet Antal fædrelandssindede Mænd paa Eidsvold den Grundlov, for hvis velsignende Tilværelse vort norske Broderfolk idag jubler høit. Thi i 26 Aar har nu Norge gjennem sine folkekaarne Mænd nedlagt en herlig Udsæd, som tildeels allerede har bragt og fremdeles vil bringe en herlig Host. Thi i Norge har Folket den lovgivende Myndighed, Folket kan drage Kongens første Raadgivere og Landets øverste Dommere til Regnskab og Ansvar, Folket beskatter sig selv; den norske Borger nyder Yttringsfrihed, thi i Norge bør Trykkefrihed finde Sted og frimodige Yttringer og Statstyrelse og hvilkensomhelst anden Gjenstand, ere Enhver tilladte den norske Borger frygter ikke Huusundersøgelser, thi de kunne ikkun tilstedes i criminelle Sager; Norge er befriet for Adel, Grevskaber, Baronier, Stamhuse og andet med Fødselen nedarvet Privilegievæsen. En Forfatning, hvori disse Grundlinier ere Hovedtrækkene, foretrak det norske Folk for Kongeloven, der er "korteligen begrebet i disse saa men fyndige Ord: At Danmarks og Norges Konge er en fri Høiest fuldmægtig Enevolds ArveKonge, saa at alt hvis om en absolut Souverain Christen Arve=Konge kan til Bedste siges eller skrives, det skal tilsammen ogsaa om Danmark og Norges Enevolds Arve-Konge udi den bedste yndeligste Mening forklares og udtydes."Men - vedbliver Kbhpst. - hvo var den Mand, der først u besvoer Norges Grundlov, Christian Frederik var den første, som bragte Europas frieste Forfatning sin Hyldest. Mon Christian den Ottende vil være den første til med sit Kongeord at besegle en dansk Grundlov, dicteret i samme frie Aand Tiden vil vise det. Thi den Time er ikke længere fjern, i hvilken vore Stænderborde ville bedækkes med Bønskrifter om, at den danske Borger ogsaa maa vinde retlige Garantier, maa hæve sig fra Borger og Undersaat til selvstændig Statsborger. Den oplyste Deel af det danske Folk ønsker en garanterende Forfatning, det ønsker af den rolige og retlige Vei at opnaae, hvad der andetsteds er tilkæmpet ved Baricader og Borgerblod; men just fordi det gaaer frem paa den retlige Vei, vil det ikke uagtet alle Regjeringens retrogade Bevægelser – lægge Dølgsmaal paa sine Følelser; thi Petitionsretten er i Danmark endnu ubestaaDet kan ikke, siger Kbhposten, forekomme uventet at see, at en stor Mængde Begjæringer og Tilskuer-Billetter til Galleriet i Riddersalen paa Christiansborg Slot til Balpareet, ere indkomne til Hofmarskallatet, især naar man betænker, at Forestillingen om et saadant Pragtbal maa være saa godt som uddød blandt den nulevende Generation i Danmark, eftersom der i den forrige Konges hele lange Regjeringstid sjelden eller aldrig gaves Leilighed til at erhverve sig Forestillinger og slige kostbare glimrende Hoffestiviteter. – J Anledning af de 70,000 Rbd., som L. F. St. T. anslaaer Udgifterne ved Sølvbrylluppet til, siger Kbhvnsposten: "Man anslaaer Udgifterne ved Sølvbryllupet til 70,000 Rbd.; men ifølge Velunderrettedes Yttringer om denne Sag maa man antage, at denne Sum ikke vil forslaae." Det skulde gjøre os meget ondt paa Statskassens Vegne, hvis det forholdt sig saaledes; imidlertid nære vi dog nogen Tvivl om, at en saa høist betydelig Sum, som den nævnte, virkelig skulde blive anvendt paa en saadan Maade. Vi høre rigtignok til dem, som muligviis endnu ikke kunde gjøre sig nogen rigtig Forestilling om et saadant BalsPragt og Kostbarhed; men vi formene dog, at selv om man til at forherlige denne Fest maatte ønske at anvende langt større Glands og Pragt end der har fundet Sted ved andre ikke mindre høitidelige Leiligheder, saa ligger der dog for Regeringen i Tidens og Omstændighedernes Medfør saa stærk en Spore til ogsaa i denne Henseende at tage finantsielle Hensyn, at vi umuligen kunde forestille os, at man vil lade Udgifterne for det Offentlige, alene i denne Anledning, stige til den enorme Høide af 70,000 Rbd., eller vel endog derover. Hvormeget vil da ikke den forestaaende Kroning komme til at koste i Forhold dertil Angaaende Politiets Virksomhed i Løverdags Aftes paa Nørregade have vi modtaget følgende udførligere Beretning: Omtrent Kl. 10 var Nørregade i Nærheden af Krystalgaden besøgt af et større Antal Mennesker end sædvanligt. En ikke ubetydelig Mængde stokkebevæbnede Politibetjente havde til samme Tid indfundet sig og betydede Publikum, at det ikke var Nogen tilladt at staae stille, men Enhver kunde passere Gaden gaaende." Jmidlertid standsede dog omtrent en Snees Mennesker, udenfor Huset paa Hjørnet af Nørregade og Krystalgade og begyndte at udbringe et Vivat for Procurator Balthazar Christensen. Neppe havde Opinionen begyndt, at give sig Luft, førend ikke blot de staaende, men ogsaa de gaaende Personer, uden Advarsel, bleve af hine Politibetjente bortdrevne i største Hast med alvorlige vel rettede Stokkeslag. Jblandt de Stokkeslag uddelende Politiofficianter bemærkedes navnligen Hr. Politiadjutant Leerbech. Endnu Kl. omtrent 11 formeentes det 2 Personer at standse paa det omtalte Hjørne, uagtet der den Gang næsten ikke besandt sig andre end Politibetjente i den omhandlede Deel af Nørregade. Ogsaa denne lille Affaire, der udførtes mod velklædte Personer, kan afgive et Bidrag til Yttringsfrihedens Historie i Danmark i den allernyeste Tid. (Kbhp)