Politivennen, 1808-01-01
Farligt Fiskeri uden for Østerport. (efter Jndsendt). Uden Østerport, førend man kommer til Bommen, havde nogle smaae Drenge i Søndags otte Dage ved Vindebroen hensat sig for at fiske. Endskjøndt denne Beskæftigelse altid, som oftest, er forbunden med Fare for Børn, saa er Anm. dog langt fra at ønske i Almindelighed, at Hinder maatte lægges for denne Fornøjelse; men kun at denne Farlighed maatte her i Særdeleshed opvække Opmærksomhed, saameget mere, da imellem bemeldte Drenge vare endog meget smaae, hvilke overmaade farligt havde sat sig paa Udkanter med Benene nedhængende udenfor Broen ud til Vandet og tillige Hovedet uden for Jernrækværket eller Tverstangen som er nederst uden at holde sig, saa at den ubetydeligste Overvægt eller Bevægelse kunne forvoldet Nedfald i Stadsgraven, hvilket for enhver Tænkende, naar man betragter den øjensynlige Livsfare disse tankeløse Smaae ere udsatte for, ikke kunde andet end opvække en Slags Gysen og det ønske, at saadanne ulykkelige Tilfælde paa en god Maade maatte forebygges. De Drenge som her tales om ere af den Klasse, at de i deres Skoler have lært, at holde Ligevægt og at svømme; Faren er derfor efter Udgiverens Mening ikke saa stor. Hvorledes der af Ondt kan virkes Godt, og Ønsker til Politimesterne i de norske Stæder og paa Landet i Norge. Efter Jndsendt.) Uagtet Norge ligger saa belejlig til Handel og Søfart, og dets Beboere virkelig ikke lade denne Fordel aldeles benyttet, men unægtelig have Paastand paa Navnet Søfarende Nation, er det dog langt fra, at de i den rette eller fulde Grad have været enten Handlende eller Søfarende. Skjøndt Nordmændene næsten altid gaae indtil Ubeskedenhed i deres egen Ros, ja i den Grad, at det endog gjennemtrængte den udødelige Vessels stærke Partiskhed for sine Landsmænd, ere de dog i det mindste ligesaa store Beundrere af det Fremmede, som de Danske. Skulde nogen Forskiel have Sted, da have Kyndige troet, at det var den, at de Danske beundrede alle fremmede Nationer indtil Hottentotter, i Norskes Beundring derimod har afverlendevætet Slave nu af denne, nu af hin enkelte frimede Nation. Hanseaterne, Hollænderne og Englænderne have skiftet til at behærske Nordmændenes Beundring og Henrykkelse. Norske kunne være saa forgabede i Englænderne, at de glemme ikke blot deres eget Sprog, og sige og skrive Kaalplænter istedet for Planter, at de køre med Punyheste, forkaste deres gode Døbenavne for at bruge hin indbildske Nations højst uvelklingende Navne, men mange anvende store Summer paa at lade deres Børn opdrage i Justituter og Kostskoler i England, hvor da al Nationalitet, indtil Sprog og Fædrelandskjærlighed, nødvendig maae lide. Vel sandt dette rammer ikke den store Del af den herlige norske Nation, men destomere Handelsstanden i norske Stæder, og det var jodennes Fritænksomhed og nationale Virkeiver, der skulde udbrede Norges Handel og Søfart, forsmaaende at være hin indtil Ækkelhed opblæste Nations Høkere eller Kommissionærer. Foruden denne Hindring for norsk Handel og Søfarts Udvidelse kommeer Mangel paa Færgefarts Forbindelse med Jylland, og derved erholdet Nærmelse til Hamborg, Lybek, Amsterdam og andre Handelstæder: videre Mangel paa een, end sige paa, hvad Norge kunde have og hvorved Norge vilde trives, 40 Privatbanker. Mangel paa en Myntfod og et Bank Jndvexlings-Væsen, som det kun een eneste af alle Dannerkongens Provindser endnu er bleven saa lykkelig at nyde de herlige Frugter af. - Alle disse Aarsager have længe arbejdet imod, at Norge naaede den hædrende, selvstændige, nationalle Velfærd, det har Fordring paa. England blev paa engang Røverland. Englænderne have opnaaet, at som det danske saa ethvert norsk Hjerte harmes og brænder ved Tanken paa dem, og at norsk som dansk Glavind er vendt mod dem. England, der hidtil havde brugt Norge for endel ligesom Portugal, og ved Opkøb og Forskud anmasset sig den bedste Bordhandel, Hummerhandel, Jernhandel o. s. v. vendte nu det Lodne ud, og haabede, ved at blokere Norge, at udsvelte det, og derved at gjøre det til et let Bytte, for den fjendtlige svenske Kriger, der nu synes at udmærke sig ligesaameget ved Plyndrelyst og Skadefrohed, som fordum ved Tapperhed. Hæld, at det ej gik som den ævig brændemærkede Canning ønskede! Kongen, da Kronprinds, fik en betydelig Forsynelse opsendt, og, om end enkelte Egne synes i Trang for en eller anden Fornødenhed, da opfinder Trangen Udveje, som hidtil ikke kjendtes, og det dærve Folk viser, at det kan kæmpe hældig mod Undværelse som imod Fjender. Hæld Rorge! siger den, som skriver dette, at det har faaet Krig med England. Alle engelske i Norge nedsatte Kiøbmænd bleve aldrig Nordmænd; nej! der som i Helsingborg, som i Petersborg, som i Boulogne, som i Amsterdam, som i Hamborg, ævig Englændere. Det have de viist overalt. At overfare Norge, Danmark, Rusland o. s. v. med engelske Kunstvare, dertil ere disse Lande gode nok, men Englændere kunne aldrig have Pligter imod dem, om de end der vare bosatte, givte, gjorte til Borgere, naturaliserede og overvældede med Landets Fedme. Nej! en Engelsk Borger af et fremmed Land har Ret, i sin Jndbildning, og den Engelske Konge har ved sin Proklamation viist, at dette ogsaa er hans Mening, at ansee sig endnu som Englænder, og altsaa at gjøre det Land, der optog ham i sit Skjød, al den Fortræd som muligt. - Er det da ikke et Hæld, især for Norge, som var saa forgabet i og forpestet af Engelskheder, at det er nu bleven ryddeligt for dem, og at de ventelig aldrig ville saaledes faae Jndpas der tillands herefter, som forhen. Vist nok vil enhver Nation herefter tage sig i Agt for at unde Englændere Borgerret, end sige Jndfødsret. Kongen af England har høitidelig erklæret, at en Englænder aldrig kan afangliseres. Vist nok tør man haabe, at aldrig faaer Englænder Lov at sætte sig ned i Norge herefter at aldrig vil Norsk Kiøbmand være saa upatriotisk at sende sine Børn over, for i engelsk Skole at afnorskes, eller i det mindste at vorde en norskengelsk Tvetulle. Vist nok vil man da holde et vaaget Øje mod alle de Kneb, hvormed de før Krigen søgte at optrække Nordmændene. Skulde man troe, at disse opblæste Havtrolde ikke forsmaaede, at trykke daarligt Dansk, ligesom daarligt Portugisisk, i England? Udgiveren besidder en Regning paa hvad en norsk Skipper har købt i Nemcastle. Man seer, at den er skreven paa en Blanket, der i Overkanten førte følgende Ord: Nereastle upon Tønn 180 Kjøbt af Pompson et Kobinson. men selvsamme Blanket er paa Bagsiden fuldtrykt saaledes; (heap Slotskats, Stoelings etc. R. Tompson et Kobinson Dean street Nejeastle Klæde Uandler; etc. delser i store og smaae partier til laveste priser, beste Supersiin dobbelt bredt Klæde af alle coleurer Lubelt bredt Klæde Casiner til Buxer at alle Slags Sog. o. s. v., og man maae tilstaae, at dette er virkelig en nem Maade til at faae sine Priskuranter udbredt hos en fremmed i Beundring lænkebunden Nation. (Fortsættes).