Viborger Samler, 1828-11-24
Udenlandsk. De franske Ministre synes nu at være blevne kjede af de bestandige anonyme Angreb paa deres Bestyrelse, og Bladet Messager des chambres, der maa ansees som deres Organ, og som hidtil har indskrænket sig til at forsvare dem imod Grovhederne og Jnvectiverne i Gaaette de brance, nævner nu uden Skye de skjulte Forfattere. I den Anledning siger Courier Jranguis: "Hidtil har Ministeriet ikke villet indsee den øiensynlige Sandhed; ved at bekjæmpe de Modstandere, som vi utrætteligen betegnede det, indhyllede det sig i Præcautioner, Skaansel, Restrictioner og tjenstfærdige Forverlinger; det syntes, at frygte for at blive Fjenden vaer og fremfor Alt ikke at ville vise hen paa ham. Naar det tilbageviste Gaaettes grove Skjældsord, vovede det ikke at kaste sit Blik længere end til dette jesuitiBlads ansvarlige Udgiver, og at byde Anstifterne af hine larmende Bagvaskelser og skjændige Nænker Spid sin, der siden dets Embedes Tiltrædelse og især siden Kamrenes Slutning gjøre dets Vei trang, ja selv lamme dets Villie. Men endelig have dog dets Modstandere ved deres Overmaal af Fræthed og Uforskammenhed trættet dets forsigtige Tilbageholdenhed; det sidste Udfald i Gazette har udtømt dets Langmodighed, der ikke var Andet end Svaghed. Ministeriet har besluttet sig til at nævne Tingene og Menneskene ved det rette Navn; det anstiller sig ikke længere, som om det var i Uvished som de hemmelige Bevæggrunde og de anonyme Ophavsmænd til de i Gazette i en Rædselstone udtalte Denunciationer; det veed, og siger, at det veed, hvad man vil sige med hiine skrækkende Symptomer, som i de sidste Dage give sig tilkjende midt i Hovedstaden, hiin hemmelige Jndvirkning paa Masserne, hine Ophidsninger til Thronens Omstyrtelse, hine oprørske Emblemer, som findes paa alle Gadehjørner saasom Seler og smaae Knive til 25 Centimes med Usurpatorens billede og andre deslige i Congreganisternes Hjerner udrugede Usselheder. "Messager har oplyst os om alle disse Løgne, der ere blevne udspredte for at vække Ængstelighed omkring Thronen; den nævner Personerne og angiver tydeligt af hvem og til hvis Fordeel disse odiøse Midler ere blevne anvendte. "Det er klart, siger den, at Monarchiet maa være i Fare, da Kongen har fjernet Dhrr. de Villele, Corbiere og de Peyronnet fra sit Raad; det maa være i Fare, da man taler og at bortfjerne Dhrr. De lavau- og Franchet." Det er første Gang, at Ministrene betegne Medlemmerne af det gamle Triumpirat og Hovedmændene for det gamle Politie ved Navn. De rykke endelig frem fra de Almeensætninger, bag hvilke de, for at skjule deres Frygt, søgte at forskandse sig, og søge ikke meere at skjule for sig selv, hvorfra Faren kommer. De begribe at de ikke længere have nok i deres egne Kræfter for at modstaae en Fjende, der ustraffet opfører alle sine Batterier i Mørket, og, stærk ved at være taalt saa længe, nu fordobler sin Driftighed og sit Raserie. De kalde Publiciteten til Hjælp, og ville omsider kjæmpe i Solens Lys, for at kunne gjøre det med større Haab om Held og at kunne støtte sig paa den offentlige Mening. Vi have Aarsag til at troe, at det Onde er større, end Ministeriet foregiver at troe. Den ved de sidste Valg beseirede Fjende har vidst at benytte Tiden til at organisere alle sine Angrebsmidler; han har sin skjulte Administration, og denne er saa meget mægtigere, da den offentlige Administration tæller faa høiere Agenter, som ere tilbøielige til at contraminere hine underjordiske Jndflydelser. Efter Ministeriets egen Tilstaaelse bevæger den af Dhrr. de Villele, Cor biere og de Peyronnet og underordnet af Dhrr. Deelavau og Franch et ledede jesuitiske Faction sig i alle Retninger, og betjener sig af de strafværdigste Midler for igjen at faae en Magt i Hænderne, i Henseende til hvilken Medlemmerne af Ex=Triumpiratet smigre sig, at de endnu bestandig, i det Mindste ved deres Underordnede, og selv staaende bag Forhænget, udøve den. Messager har fuldkommen begrebet Værdien og Jndholdet af de Ord i Cadette Hvad der endnu forøger det Onde, er Synet af de Mennesker, af hvilke Thronen er omgiven." Vi lægge Mærke til den ministerielle Erklæring og Navngivelserne i Messager, i Fremtiden have Ministrene ikke engang et Paaskud mere til at bemykke deres uendelige Langsomhed; de have nævnt Planerne. deres Øiemeed og Hovedanstifterne; Selvbevarelsens Jnstinet og Omsorgen for deres Ære foreskrive dem bydende at give den offentlige Mening den Fyldestgjørelse, som den hidtil forgiæves fordrede af dem; det er deres Sag, om de, drivende deres Modløshed indtil Svaghed ville blive til Spot endog for dem, som stræbe at stille sig i deres Sted.