Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1775-04-03
Alle offentliche Sonne und Fest-Tages Ge bete mit beygefugte Litanei in St. Maria Kirche so von der Cantzeln abgelesen werden nach der ZeitOrdnung for 14 s. Hr. Hattings PassionsPrædikkener, 2 Mk. 4 s. Samtale mellem en gammel Præst og en gammel Bonde, 2 Mk. 8 s. Anmærkninger over samme, 6 sk. Alle Menneskers endelige Opreisning ved Christum, 12 sk. Anmærkninger over samme, 20 sk. Apologie over Aften-Tankerne, 6 sk. Tobaks Discourserne, 20 sk. Hr. J. Withes Forklaringer over det hele Aars Epistler for 7 Mk. 12 s., er at bekomme i raae Materie hos Bogtrykker H. Dedechen. Slutningen, om Vinterens Nytte og Merk værdigheder, afbrudt i No. 12. Hvo har betænkt dette Spørsmaal: Er du kommen til Sneens Forraads Kamre, Eller kand du see Hagelens Forraads-Kamre, Af hvis Liver, Frost udgangen, og hvo fødde Riim-Frost under Himmelen, Joh. 38, 22. 29. Hvad Regnen er om Sommeren, er Sneen om Vinteren. Sneen bestaar af frosne Damper, der blødes ved en mild Luft, at de blive flydende og fugtige, og, naar de falde stærk sammen, giøre de store Flokker. Og nu J ypperlige Snee-Flokker, hvor kunstige ere J skikkede, hvor herlig dannede, Hvilken Malers eller Skildrers Haand er i Stand til at skildre eders rette Skiønhed. O! hvad er her ikke for Stierner, for Roser, for ulignelige Figurer, der synes vel for et flygtigt Øie uordentlige, men alle dog saa ordenlige og regelmæsige, som de med en Cirkel vare afmalede, Alle komme de deri overeens med hinanden, at de har 6 Kanter, at disse 6 Deele ere hinanden fuldkommen lige, alle Vinkler, alle Hiørner, som findes om Middelpuncten, lige store: Hvorfore de ellers alle ere 6 kantede og har ei anden Skikkelse, det hører til Naturens Hemmeligheder, der lade sig see, men ei forklare. O! at enhver og denne Vinter vilde aabne engang sine Øine, og betragte med Agtsomhed disse smaa Vidner om den forunderlige Gud, der er stor, endog i det Mindste. Millioner deraf flyve os om Ørene og for Øinene, de falde paa vore Hænder, de tale til os: "Saa liden jeg end er, saa ringe jeg end "agtes, saa er jeg dog et Under fra Skaberens "Haand, et Beviis paa hans Viisdoms StorThed. De største Konst-Stykker ere intet modmig. Dog betænkes det af den mindste Deel. Sandeligen det var en Skam for et fornuftigt Menneske, end sige for den, der bekiender, at han troer en almægtig Gud, Himlens og Jordens Skabere, om han derved blev blind og døv. End meere: Lad os engang besee vore frosne Vindue Ruder og see, hvilke Spyd og Sværd, hvilke Træer med Greene, hvilket et næt og ziirligt Løvværk derpaa forestilles os. Det er ei nok, at vi sige: Det giør den Saltpeter, der er i Luften. Kand jeg dog ved en varm Kakkelovn giøre Jis, naar jeg sætter et Fad med Vand i et andet fuldt af Snee, der er blandet med Salt og Saltpeter, Men hvem har da lagt i Naturen saadanne Kunster, og givet Saltpeter saadan Egenskab, Virkning og Kraft, Lad os betænke, hvad Jis er, og hvad Magt den har. Den giør Floder og Strømme saa haarde som Steen. Hvor man før saae de brusende Bølger, der ligger nu den stærkeste Broe, der har tvinget Bølgernes brusende Magt. Hvor man før paa de stærkeste Skibe kunde frygte for, at lide Skibbrud, der kiører og rider man nu, uden mindste Frygt for at drukne. Det Element, der før var i bestandig Bevægelse, staaer nu, uagtet de stærkeste Storm Vinde, stille og ubevægeligt. Hvor for den mindste Steen sank, der kand nu ligge Jern-Læs, og de bevæges ikke. Hvorledes bliver det bløde Vand saa fast og sammenholdende, at det kand bære de største Byrder, saa ubevægelig, at det trodser de rasende Vinde, Hvilke mørke Spørsmaal, Hvad Ydmygelse for vor Forstand, Jkke at tale om hine umaadelige store svømmende Jis-Bierge ved Nova Zembla, hvor mange har 96 Fod i Høiden, mange gaaer 400 Favne dybt under Vandet, og over Vandet 2de Gange høiere en den høieste Mast. Hvo derover ei henrykkes i Forundring og siger: Store og underlige ere dine Gierninger, og Gud, det kjender min Siel vel. Hvo der ei tilbeder den Skaber, der er saa herlig i sine Skabninger, maa have et Hierte haardere end Jis, og koldere end Snee. Heraf udkommer hver Mandag et Blad fra det bergenske Adresse-Contoir hos O. Brose.