Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1784-10-04
Det er den sidste af de 14 Dage, som man har bestemt til Bønner for de hellige Altere i alle Hovedstadens Kirker. Og efterdi denne Dag er den sidste, maa man ogsaa tage sin Tilflugt til det eneste og sidste Middel. De evangeliske Talere have forgieves tragtet efter at bringe eder til Omvendelse. Men da J have været døve, da J ikke have ladet eder omvende, saa vil jeg omvende Dig, o Herre, og omendskiønt vi have været Syndere, saa skal Du dog fortryde det. Da Jfraels Børn havde syndet i Ørken, i det de tilbade Guldkalven, agbenbarede du deres Forbrydelse for Moses, og lagde i Din Vrede til, at Du vilde tilintetgiøre disse Utaknemmelige. Men Moses sagde: Hvorfor skal Din Vrede optændes mod Dit Folk, Førend Du fuldbyrder Dommen, betænk hvad der er best at giøre. Skulde Ægypterne beskylde Dig, at Du havde udført os af Slaveriet for at ihielslaae os paa Biergene, Betænk Dit Navns Ære. Dette var Mosis Logik, og dette skal ogsaa være min Du fortrød den Beslutning, som Du havde fattet, Du er endnu den samme. Mine Grunde ere endnu langt stærkere end den hebræiske Lovgivers. De skulle have den samme Virkning paa Dig, og om Du har fattet det Forsæt at udslette os, skal det fortryde Dig. Veed Du ikke, at Kietterne, formedelst den Seier, som Du har givet dem, ere opblæste, allerede have sagt, at vor falske Gudstieneste har forhvervet dem Din Beskyttelse og deres Seier, Og hvad skulle Hedningene, som ere omkring os, tænke derom, Telapoinerne, som endnu ikke kiende Dig, de ubestandige Jndianer, de uvidende og dumme Ægypter, som neppe ere besprengte med Daabens Vand, Ere disse Folk i Stand til at udgrunde og tilbede Dine Raadslutningers Dybhed, Vaagne altsaa op, og dersom Du bekymrer Dig noget om Dit Navns Ære, saa tillad det ikke, at man af den Seier, som er indlagt over os, øsen Grunde imod vor Troe. Vaagne op og lad de Stormvinde, som adspredte vore Flaader, adsprede vor fælles Fiendes Skibe. Lad Pest og Sygdomme, som have fortæret vore Armeer, bortrive Fiendens Folk. Og da Du kan forderve Menneskenes Raadslutninger, naar det behager Dig, saa giør deres Raadslutninger mørke og fulde af Forvirrelse. Josua var helligere og taalmodigere end vi, og dog førte han det samme Sprog som jeg, ved Omstændigheder af langt ringere Vigtighed. Han gaaer over Jordan, angriber Staden Al, og hans Tropper bleve adspredte. Hans Tab var ikke stort, og dog sønderreev han sine Klæder, kastede sig paa Jorden, udøste bittre Klager og sagde: Hvorfor lod Du os gaae over Jordan, Siig Herre, var det for at overgive os i Amoriternes Hænder, Og nu det kommer an paa et talrigt Folk i et uhyre stort Land, skulle jeg da ikke udraabe: Har Du kun givet os dette store Land, for igien at tage det fra os Dersom Du har bestemt det for Hollænderne, hvorfor kaldte Du dem da ikke herhid, da det endnu var øde? Have da Kietterne beviist Dig saa store Tienester, og ere vi i Dine Øine saa foragtede, at Duhar draget os ud af vor Land, for at være Arbeidere for dem, for at bygge dem Byer, og at berige dem ved vor Sveed, Dette er altsaa Lønnen, som Du i Hiertet bestemte os, efterat saamange af vore Folk ere blevne slagtede i Landet, eller omkomne i Havet. Det vil skee, ligesom Du har villet det. Men jeg siger Dig, de, hvilke Du nu forkaster, hvilke Du nu udsletter, i Morgen skal Du søge og ikke finde dem. Hob, nedtrykt i Elendighed, streed med Dig. Du vil visselig ikke, at vi skulde være mindre før lesløse, end han var, og han siger til Dige da Duhar besluttet min Fordervelse, saa fuldend den; dræb mig, udslet mig; lad mig begraves og forvandles til Støv, jeg underkaster mig, men i Morgen vil Du søge mig og ikke meere finde. Du vil have Sabæer og Kaldæer, Dit Navns Foragtere, men Hob, Din troe Tiener, som tilbeder Dig, vil Du ikke meere have. Vel Herre, jeg siger til Dig med Hob: tilintetgiør, forstyrre og fortære, os alle, men eengang eller i Morgen vil Du søge efter Portugiserne og ikke meere finde dem. Du meener, Holland ville give Dig apostoliske Erobrere, som med deres Livs Fare ville bære Korsets Fane i alle Lande? Hollænderne ville oprette Dig en Planteskole af apostoliske Lærere, som skulle ille, at udrydde deres Blod i de Vildes Lande for at udbrede Din Troe, Holland skal opreise Dig Templer, som skulle behage Dig, skal opbygge Dig Altere, paa hvilke Du ville nedkomme, skal indvi Dig sande Præster, som skulle ofre det store Offen og bevise Dig den Tieneste, som er Dig værdig: Ja, ja, den Tieneste, som Du skal faae af dem, vil blive den, med hvilken de daglig tiene Dig i Amsterdam, Middelburg og Vliessingen, og i de øvrige Provinzer af dette kolde fugtige Helvede. Jeg veed vel, o Gud, at Din Troes Udbredelse og Dit Navns Ære ikke beroer paa os, og at om der end- og ikke vare Mennesker til, Din Almagt kunde meddeele Steenene Liv og opvække Abraham Børn. Men jeg veed ogsaa, at Du siden Adam ikke har skabt andre Menneskeer; Du betiener Dig af den som der ere, og til Dine Hensigter bruger kun de ringere, naar det mangler paa de bedre. Dette beviser Lignelsen om den store Nadvere, Lad de Blinde og Halte komme hid. Dette er Dit Forsyns Gang. Forandrer Du denne i Dag, Vi have været Giæsterne, vi have ikke vegret os for at komme til Din Nadvere, og Du foretrækker for os Blinde og Halte, Lutheraner og Kalviner, Blinde i Troen og Halte i Gierninger. Dersom vi ere saa eelendige, at det lykkes for Hollænderne, at giøre sig til Herrer over Brasilien, forestiller jeg Dig med al Ydmyghed men meget alvorligen: Giv vel Agt, førend Du udfører, Din Raadslutning. Undersøg omhyggeligen, hvad Fordeel Du vil have deraf. Betænk det, da det endnu er Tid. Dersom det maae fortryde Dig, er det bedre, at det nu skeer, end naar det Onde ikke meere kan hielpes. Du seer, hvorhen jeg sigter, og at jeg har taget de Grunde, som jeg foreholder Dig, af Dit eget Forhold. Før Syndfloden var Du ogsaa vreed paa det menneskelige Kiøn. Forgieves bad Noah i et heelt Aarhundrede til Dig. Du blev ved i Din Vrede. Himmelens Sluser aabnede sig endelig. Vandet gik over de høieste Bierge. Heele Jorden blev oversvømmet, og Din Retfærdighed, blev tilfredstillet. Men tre Dage derefter, da de døde Legemer svømmede paa Vandets Overflade, da Dine Øine saae Mængden af de forfulede Liig; da Havets Overflade viiste Dig det skrækkeligste, det sørgeligste Syn, som endog maatte bedrøve Engles Øiekast. Hvad giorde Du da, Rørt af dette Skuespil, bevægedes Dine Jndvolle af Smerte, som om Du ikke forud havde seet det. Det fortrød Dig, at Du havde skabt Verden. Du følte Fortrydelse over det Forbigangne; Du tog Beslutninger i Henseende til den tilkommende Tid. Sce saaledes er Dul Og da dette er Din Karakter, hvorfor skaaner Du Dig ikke selv, i det Du skaaner os; hvorfor er Du nu vreed, da Dit Hierte siden vil kuurre derover, da det siden vil bedrøve Din Godhed, naar Du nu fuldbringer Din Retfærdigheds befalinger, Betænk det, førend Du begynder, og overlæg Følgerne af den nye Flod, som Duhar besluttet. Jeg vil udkaste Dig Skilderiet deraf. Jeg forestiller mig, at Bahia og det øvrige af Brasilien er faldet i Hollændernes Hænder, Betragt dem nu, hvorledes de med en Erobrers Rasenhed, med Kietternes Forstyrrelses Aand styrte ind i Staden. See, hvorledes hverken Kiøn eller Alder bliver skaanet. See, hvorledes Bladet flyder. De Skyldige og de Uskyldige, Qvinder og Børn blive dræbte med skarpe Sværd. See, Jomfruernes Taarer, som begræde den Skam, der er dem overgaaet. See de Graahærdede slæbte ved Haarene. Høer det forvirrede Skrig af Munker og Præster, som holde sig fast ved deres Altere, og opløfte Hænderne til Dig. Du selv, o Gud, vil ikke undgaae deres vilde Raserie. Ja, Du vil faae Din Deel deraf. Kietterne vil sønderbryde Portene for Din Tempel. Hostiet, Dit eget Legeme vil blive trædt med Fødder. Karrene, som Dit Blod har opfyldt, ville blive brugte til Fylderie. Dine Altere blive omkastede, Dit billede slaget i Stykker. Vanhellige Hænder vilde angribe Din Moder. Jeg vilde ikke forfærdes, dersom Du selv ledde Fornærmelser, som blive anrettede imod Dig; thi Du har tilforn taalet dem endnu blodigere. -Men Din Moder, Hvor bliver Din sønlige Pligt? Hvorledes! Du dræbte Hoseas, fordi han rørte ved Pagtens Ark, Du lod Jeroboams Haand visne, da han opløftede den imod en Propheete, og Du lader Kietterne beholde tusinde Arme, for at udøve langt afskyeligere Forbrydelser, Du stødte Belsazar fra Thronen, Du betog ham Livet, fordi han havde drukket af Kar, i hvilke ikke engang Dit Blod var bleven indviet; og Du skaaner Kietteren, og der lader sig ei endnu tilsyne et Haandblad for at skrive hans Dødsdom, Endelig o Herre, naar man har plyndret Dine Templer, omkastet Dine Altere, udryddet Din Religion i Brasilien, naar der voxer Græs i Forgaardene af Dine Kirker, saa vil Julefesten komme, uden at nogen tænker paa Din Fødselsdag. Fastetiden, den hellige Uge vil komme, uden at man helligholder Din Lidelses Hemmeligheder. Steenene i vore Gader skulle sukke, ligesom de sukkede i Jerusalems forladte Gader. Jngen Præster, ingen Offere, ingen Sakrammenter meere. Kietteriet skal indtage Sandhedens Prædikestole. Falske Læresætninger skulle befænge Portugisernes Børn. Eengang vil man spørge Børnene af dem, som nu leve: J smaae Drenge, hvad for en Religion have J og de skulle svare: vi ere Kalviner. Og J smaae Piger, og de skulle svare: vi ere Lutherske. Da vil Du blive bevæget, da skal Du fortryde det; men da Fortrydelsen nu venter paa Dig, hvorfor forekommer Du den da ikke? Men sig mig, hvilken Ære søger Du deri at forstyrre en Nation, og lade den uddrive af en anden, Det er en Magt, som Du fordum betroede til en ringe Indbygger i Anathoht. J det Du straffer os, triumpherer Du over de Svage. Men naar Du tilgiver os, triumpherer Du over Dig selv. Vær barmhiertig for Din egen Roes's Skyld, for Dit Navns Æres Skyld. Lad Din Vrede ikke vare alle Dage, ikke en Dag. Du vil ikke, at Solen maae gaae ned over vor Vrede; hvorman, ge Gange er den ikke opgaaet over Din? Kræver Du en Dyd af os, som Du selv ikke udøver, Kan Du kuns give Lærdomme, og ikke ogsaa Exempler, Tilgiv altsaa, o Herre, lad vor Elendighed tage en Ende. Hellige Jomfrue, hed for os. Bed Din Søn, befal ham. Naar han vredes over vore Synder, saa sig ham, han skal forlade os, ligesom det befales os i hans Love, at vi skulle forlade vore Skyldnere. - - Jeg veed ikke, om Herren blev bevæget ved disse Præstens Viciras Forestillinger; men kort Tid derefter bleve Hollændernes Erobringer afbrudte ved et Oprør, hvilket alle Nationer ønskte, uden at nogen forud kunde have seet det.