Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1771-03-29
Fortsættelse af No. 11. om Et lykkeligt og ulykkeligt Ægteskab. Or, elskeligste Jacintha, spot mig dog ikke i min Ulykke! J seer udi mig den elendigste blant alle Koner. Vores Moders Klogskab, som hun kaldte det, har forenet to Personer, førend Kiærlighed havde rørt deres Hierte; men den bedrøbelige Udgang har nu desværre og alt for tydelig lært os, hvor daarlig og ufornuftig det er, at see ved Giftermaal blot hen paa Rigdom, og at drive Handel med Ægteskabet; Det er sandt Alonzo besidder anseelige Midler, og har store Jndkomster, men jeg nyder ligesaa lidet Glæde af ham, som af hans Jndkomster. Han lukker sine Penge for mig, og jeg haver ikke meere Rytte deraf, end den Gang de laae forborgen i den Peruaniske Guldgrube. Vel dækker Odselhed mit Bord men at, Jacintha, hvor megen meere Fornøyelse gav mig ikke den sletteste Ret, som vi saa ofte tillavede os, og hvor er den Fornøyelse bleven af, som ellers pleyede at herske ved hver Maal. tid, som vi holdt med hverandre, Mine Oren bliver martret af den af sindige Latter, og af Drukkenholtenes utugtige og dristige Tale; det er de mun muntre Venner, som J har betragtet; Saadanne slette Mennesker maae jeg taale om mig. De mange Betientere, som J har seet, ere ikke mine Betientere; det er ligesaa mange Forrædere, og Fiender, som holder det for en Forseelse at være høflig imod mig. Jeg er deres Spot og Eventyr, og jeg vil bekræfte det med min Eed, at ingen i det gandske Huus vilde bytte deres Tilstand med min. De byder mig alle Trods, og giør det saa grovt, at jeg fast umuelig kand taale det længere. En anden regiærer med uomskrænket Magt, og med hende og andre hendes Lige tilbringer min Ægtefælle alle Rætter. Den uforskammede Karl. som har ført Eder her ind, understod sig nyelig at stille min Dyd paa Prøve og det af hans Herres Jndgivelse. Dømmer nu, hvor lykkelig min Tilstand er. Dette Palladses store Pragt giør mig mat og syg. En fattig Kone, som staaer herved Porten og seer den, har meere Glæde deraf end jeg, omendskiønt hun kan være saa daarlig at misunde mig min Lykke. Jacintha blev ved denne Tale saa bestyrtet og veemodig, at hun ikke kunde frembringe et Ord. Carlos, som søgte at afbrække denne bedrøvelige Samtale, spurgte efter Lovise og den liden Søn. Deres Selskab, sagde han, vil dog komme hende til Trøst, i hendes Elændighed. Af, Don Carlos, svarede Elvire, der maae ingen Trøst blive tilovers for mig. Himmelen forfølger mig, for at jeg uden dens Tilskikkelse har giftet mig. Det er meget sielden at jeg seer min Søn. Han har alt lært at foragte sin Moder: Han træder i sin lastværdige Faders Fodspor. Lovisa, som J troede ranskee at finde her, har min Ægtefælles galne Opførsel fordreven herfra for nogle Dage. siden. Hun har begivet sig i Eenligheden og vil nu have sær forrigfulde Tanker, at hun formedelst hendes ærgierrige Hensigt har bragt mig i saa megen Nød og Elændighed. Den eeneste Aarsag, hvorfor Don Alonzo giftede sig med mig, var denne, at han med mine Penge kunde afdrage, nogen Giæld, som hæftede paa hans Gods. Han har opnaaet denne Hensigt, og nu er jeg ham gandske overflødig. Han betragter mig, som en Kone, der ligesom har solgt sig til Ægtestanden, og holder mig ikke anderiedes end hans Slavinde. Don Carlos og Jacintha gav den ulykkelige Elvire tilkiende, hvor nær hendes Tilstand gik dem til Hierte. De tog herpaa, eftersom Aftenen ankom, deres Afskeed, og logerede Natten over i et lidet Huus, som de havde fæstet nær ved Byen. Slutningen skal følge. Maadelighed og Overdaadighed. Naadelighed havde reyset igiennem mange Landsbyer. Hun havde allevegne forbædret Sæderne. Alles Hierter havde hun opfyldt med Kiærlighed til sig. Tilsidst, da Reysen var fuldendet, vilde hun boesætte sig i en Stad. Hendes Attraa var, at giøre Jndbyggerne lykkelige, ved det at hun gjorde dem ædrue og maadelige. Hun kom ind i Staden. Hun udvalgte sig et tarvetarveligt Tilholdsted. Hendes Huusgeraad, hendes Klædedragt, hendes Væsen, var alt enfoldigt og ligefrem. Ligeover dette Boepæl havde Overdaadighed. i lang Tiid boet: Hendes Værelser være zirede med prægtigt Huusgeraad. Hos hende var daglig Høytid og Giæstebud.