JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1798-01-01
Om Skarnet paa Blegdammene. For nylig er man blevet nogenledes fri for den Rakkerkulestank, fom man maatte døje hver Gang man kom forbi Blaagaard. For nylig og efter utallige frugtesløse Klager. Men Blegdamsvejen fra Nørre til Østerport synes der ikke saa snart at ville tænkes paa, da Stanken dog ikke meget eftergiver hiin. Aarsagen er for alles Øjne, den samme, som overalt hindrer Reenligheden hos os, Mangel paa Afløb. J store, dybe og brede Diger stagnerer Skarnet unden mindste Træk. Ja det fynes endog, at man er bange for at det skulde flytte sig til Trods for den slette Nivellation, og for Tyngdens Lovr, da man ved hver Jndgang seer Diget stoppet med et Skot af Bredder. J Sandhed, dersom Beboerne ikke klage, idersom de foruden den utaalelige Støv, som Vognene jage ind til dem, endnu taalmodigen ville drage den stinkende Luft til sig, saa fortjene de ikke at at ynkes, da jeg, som blot eengang om Dagen gaaer denne Vej, ikke kan bare mig for at lade dette indrykke i Politievennen, maaskee blot for at udlees af Vedkommende. Kræsennæse. Hr. Kræsennæse viser en alt for svag Tro, naar han formoder, at de Anker, som dette Blad fremlægger for Almeenheden, blot tjene til Latterstof, og ingen virkelig Gavn medbringe. Dersom Udgiveren ikke havde en stærkere Tro, skulde han for lang Tid siden have kvalt det i Fødselen. Sikkert møder Politievennen, som enhver anden Forbedrer, ofte Latter og Haan. Den som ikke kan taale disse, bør aldrig yttre et Muk imod de meest plagende Misbrug. Mange derimod dømme den, som billigt, efter Hensigten. Noget er dog udrettet til det bedre ved den. Der er mange Mennesker som gjerne ville rette, hvad der er kroget, naar de først blive overtydet om, at det ikke er lige. Ved Enden af Qvartalet skal Listen paa de skeete Forbedringer vise Læserne, at Bladet har ikke været unyttigt. Og af Kjærlighed til mine Medborgere vil jeg haabe, at denne Forbedringsliste ved hvert Fjerdingaar vil blive større, indtil den blot maae tage af, fordi Aarsagerne til Anke blive færre. Udgiveren. Af dette Blad udgaaer ugentlig et Nummer, som betales med fire Skilling. Hvo som ønsker sig det tilbragt i Huset, behøver blot at opgive sit Navn og Bopæl. De tilbragte Nummere betales ligeledes hvergang til Budet. Til samme Priis kunne ogsaa enkelte Nummere faaes. Bidrag saavel her af Byen, som fra Provindserne, ønskes, og de indrykkes ufortøvet, naar Materien angaaer Politie, og naar Foredraget er anstændigt og tydeligt. For den, som ikke have Øvekse i at føre i Pennen, tilbyder man sig at ordne deres Bidrag. Bidrag fra Provindserne indsendes portofrie.
Politivennen, 1799-01-01
Ønske til Kons. R. E. Kolbjørnsen. Færgestedet, som besørger Transporten over Guldborg Sund fra Falster til Lolland, ligger paa Falsters Side. Reisende, som komme fra Lolland og vil over til alster, maa derfor raabe ovee Vandet en ren Haad eller Færge. Men Opvartringen ved denne Falsters Færgeggard er som i Alt saa og i dette Stykke, saa slet, at man kan serige og skrige sig hæs i to tre ja flere Timer, inden Færgefolkene komme. Dette arriverede mig for nylig, saa jeg, uagtet det var mig meget Derom at gjøre, ikke allene ej den Dag naaede Vordingborg, men maalte endog med Falsters Færgemands hel maadelige Befordring i Mulm og Mørke kjøre til Gaabense; thi at ligge i Falsters Færgegaard skjøttede jeg ikke om. Hr. Konferentseraad Edvard Colbjørnsen som Ejer af Vennerslunds Geds, hvorunder Færgegaarden ligger, vil vist sørge for de Rejsendes større Begvemmelighed ved en bedre Jndretning heri for Fremtiden! Men skulle end Hr. Conferentseraadens Jndflydelse paa Færgegaardens Forpagter eller Fæster ikke kunde række til at virke denne højst nødvendige Forbedring, maa Amtmandens og Birkedommerens Embedsindflydelse ufejlbarlig kunne virke den. Nestved den 8 Juni 1799.
Politivennen, 1799-01-01
Ugudelige Stenbroer paa Godsejernes Grev Knuths, Kapt. Viehfelds, Ritmester Flindts og paa Saxkøbings Vejparter i Lolland. Vist nok er det, at Lollands Jordbund, forenet med dens naturlige Mangel paa Sten og Grus, noget undskylder denne Provindses slette Veje. Men vist er det og, at Landets baade høje og lave Øvrighed gjør sit til heri at følge Naturen. Thi endog hvor der ligger Stenebroer og hvor der i Nærheden af disse ligge paa Markerne og i Skovene Stene nok til Reparasion, gjøres dog intet ved Dem. Saaledes er paa den almindelige Landevej fra Stokkemark til Saxkjøbing flere Stenebroer, men alle saa forfaldne, at de passeres med Livet i Hænderne. Nylig har en Passager væltet og brukket en Arm, men takker Gud hun endda slap med det. - Hvad tænke dog Vedkommende?
Politivennen, 1799-01-01
To farlige Møller paa Landevejen imellem Nykøbing og Saxkøbing. Paa Thoreby Marker, hvorover den almindelige Landevej gaaer fra Nykøbings eller Sundby Færgested til Sarkøbing, staae tvende Vindmøller saa nær - især den ene -  ved Vejen, at den Rejsende især med sky Hest ikke uden Angest og Bævelse forbipasserer den. Skal end af den offentlige Vejkasse Møllernes Ejere gives noget til Understøttelse ved deres Forflyttelse, saa var dog disse Penge nyttig anvendte; thi vist er det de Rejsendes Sikkerhed raaber højt om, at Møllerne maa komme bort. Ej skal dog denne Forandring udsættes til en eller anden Stormand eller Stormands Yndling kommer til Ulykke?
Politivennen, 1799-01-01
Efterretning om Professen imellem Hr. Raadmand Baadh og Udgiveren af Politivennen. (Fortsat fra No. 59.) Vi slap sidste Gang ved de Forslag til Forligelse, jeg gjorde Hr. Raadmanden, og som han afslog. Jeg kan ikke modstaae den Fristelse her højtidelig at erklære, at skulde jeg nogen Tid faae (som Gud bevare mig fra, en Sag i Forligelses-Kommissionen, som den Hr. Raadmanden havde troet sig beføjet at have med mig; og min Modpart forgæves gjorde mig Tilbud, som Dem jeg gjorde ham, vilde jeg tillade enhver, at ansee mig for en trættesyg Mand; var jeg derhos Raadmand, (som Gud sikkert bevarer enhver Bogtrykker fra) da vilde jeg desuden raade mig selv, at foretrække Fred for Strid, Fortigelse for en Proses, og især ikke at lade min Modpart overgaae mig i Forligelighed; havde jeg end ydermere havt det Tilfælde (som jeg sikkert skal bevare mig selv fra) at min Handel med Brænde var i Flyvevjeser omtalt paa en udelikat Maade - jeg svær ved Merkurius, der bedst maae vide hvordan Brænde sælges fordelagtigst, jeg vilde aldrig ladet nogen indkalde i en ForligelsesKomission, for en Sag hvori det Ord Brænde, endog i Sammensættelse med Skur, maatte forefalde; thi sandt nok, at vare slige Styverfængerpjeser usandfærdige - kunde - og vare de det ike- vilde jeg foragte dem, men bedre er dog bedre, vilde jeg tænke, lad sligt døe af sig selv. Ligeledes maae jeg oprigtigen tilstaae, at om jeg nogentid blev nævnt i et Blad, som Ejer af et Brændeskur, NB. som jeg ikke havde med at bestille, vilde jeg for at retfærdiggjøre mig, blot ladet indrykke i Byens Addressavis, at jeg ikke ejede dette Skur, men at det tilhørte en anden, og Derved vilde jeg sove rolig; jeg skulde lade en andens Brændeskur syne? faae den Skam den gjør, vilde jeg tænke; thi hvor let kunde ikke slig ivrig Deeltagelse i et mig aldeles uvedkommende Brændeskur mistydes! Man veed hvorledes Verden er! Dette er nu min individnelle Tænkemaade, som jeg blot fremsætter for at give Læserne, der maaske ikke alle have samme Tænkemaade som jeg, en fornøden Nøgle til at begribe hvorledes det var muligt at jeg, endog efter at Forligelsen var afslaaet, kunde have det smigrende Haab, at min Modpart, der baade var Olaus Baadh og Raadmand og havde havt, som han selv beklagede sig over, de andre snavs Ubehageligheder, endnu vilde betænke sig og ikke opfordre Rettens Arm mod den stakkels Jndsender der, blot havde troet et Rygte. Og hvo kan sige sig fri for at have troet Rygter. J Sandhed, Hr. Raadmand, det var godt om aldrig værre Rygter troedes om en Mand, end det at hans Brændeskur stod en Smedde for nær! (Fortsættes.)
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) Huset No. 25 paa st. Købmagergade har to tre Pæle staaende i sin Rendesten, som ikke allene hindre tildeels Løbet, men endog kunde gjøre Skade naar en Fodgænger af en Hændelse kom til at træde lidt uden for Fliserne. 2) Ved Omlægningen af et Stykke Bro af Pilestræde saae Jndsenderen at Folkene, for ikke, medens Rendestenen et Korters Tid omtrent maatte stoppes ved den ene Side, at opbrække en Rende tvers over Broen til RenDestenen paa den anden Side, med Skuffer øste Vandet tvers over Gaden, hvorved ikke allene Fortoget og Vinduerne paa den modsatte Side bleve gandske overstænkede, men ogsaa Gaaende deels bleve gjorte forlegne deels overøste. Han gjør Brolægningens Vedkommende det Forslag i slige Tilfælde at have Blikrender der kunne sættes sammen og lægges fra den Rendesten hvor der østes ned til den anden. Disse vilde være magelige at flytte og forebygge al slig Uorden.
Politivennen, 1799-01-01
Om Vejen ved Jægersborg. Kildetiden er nu forhaanden. Efter det ubehagelige Foraar, som har holdt de fleste Mennesker inde, har man Grund til at troe, at Fregveneen af Folk i Dyrehaven vil blive endnu større end sædvanlig. Heraf vil følge at flere Vogne om Aftenen ville samles med hinanden, eller fare hinanden forbi. J de Øjeblikke, da maaskee baade Kudsk og Herskab ere i for godt Humeur til at bekymre sig om hvorledes Farten vil endes, ere de alligevel udsatte for at bryde Arme og Been saavel ved at styrte ned i den dybe Kanal strax uden for Jægersborgs Led, som ved at velte midtspaa den hulrede Vej imellem Jndkørselen til Bernstorffs Skov og Gjentofte. Man anmoder herved den vedkommende Øvrighed om at lade et fast Rækværk opsætte imellem Træerne paa begge Sider langs med de dybe Grøfter lige for Husarernes Ridebane, hvilke under en saa stærk Færsel, true Helbred og Liv.
Politivennen, 1799-01-01
Om Betlerie i Amaliegade og uden for Østerport Saa inderlig glad, som Anmælderen af dette, blev ved at læse Collegial Tidenden No. 23, hvori staaer indført den ypperlige Jndretning med Fattigvæsenet og sammes Bestyrelse, saa nedslaaet maae han og enhver ædel dansk Mand blive, hver Gang Turen falder igjennem Amaliegaden og ud af Østerport, ved øjensynlig at være Vidne til de mange Betlere af alle Slags, som der forefindes - især er det ethvert fornuftigt og retskaffent Menneske højst ubehageligt at see smaae Børn, friske og sunde, opmuntrede af deres lumpne Forældre eller Tilhørende uden Ophør at forfølge de Forbigaaende med deres Tryglen. Ogsaa findes der bestandig Krøblinger og syge Mennesker, hvoriblandt en Apoplektikus med et Fruentimmer opvækker yderste Medlidenhed. Uden for Østerport ligger bestandig et Fruentimmer, som foregiver at have et daarligt Been, hvad enten det er Sandhed eller ikke, iligemaade en heel Hoben nøgne Rollinger, som stedse have de Udsøgteste Overtalelsee i Munden, hvoraf Hjertet vist intet føler, for at opvække Daarernes Medlidenhed til at bestyrke og underholde dem i deres skammelige og Menneskeslægten forned rende Næringsvej; hvorledes sligt lige under Øjene af den Militaire Vagt kan taales, og den ovenmeldte Betlen i Amaligaden efter Fattigvæsenets saa ypperlige nye Jndretning endnu kan finde Sted, er Jndsenderen heraf ubegribeligt, dette veed han blot, at det er den største Skam, fer Vedkommende ikke bedre at vaage over de bedste Jndretninger og at det var lige saa godt slet ingen Lov i den Henseende at have, som at den ikke overholdes. Den 19de Junij 1799. Betlerriehader.
Politivennen, 1799-01-01
Til det militære Politi. Som et Bevis paa Krigstugten hos de Soldater, som i Flokkeviis igaar gik igjennem Lyngby med Hujen og Skrigen, mældes: En af dem havde et stykke gammel Maatte paa sin Stok, som skulde forestille en Fane med denne viskede han en gammel skrøbelig Kone om Øjnene som stod med Ledet aabent for ham, der gaaer ud til Sorgenfrigrund, og tilsidst gav han hende et par Rap af Stokken. En skikkelig Mand som saae dette, tiltalte ham derfor, men han besvarede ham blot ved en af Fiskerkonernes Haandgeberder. Sligt er Følge af den Besparelse, ej at følge dem til Districtet med en Offieer og Underofficer, som forhen har været Brug. Kongens Lyngbye d. 17 Juni 1799.
Politivennen, 1799-01-01
Svar paa Spørgsmaalet i Politivennen No. 60 i Anledning af Helten paa Nørrebro den 9de Juni. Da jeg omtrent Klokken 10 om Aftenen kom paa Broen over Peblingesøen hørte jeg et Nødskrig, og da jeg tydelig kunde skælne at det var et Fruentimmerskrig, sprang jeg ilende til for om det var muligt at afværge Uorden. Da jeg kom for Enden af den østre Farigmagsvei, fandt jeg et Fruentimmer, vel klædt, opsvulnet i Panden, som beklagede sig grædende ovre at være mishandlet af en Underofficer, iklædt det sjællandske Jufantteri-Regiments Mundur, der stod hos hende med dragen Sabel; hvorpaa man fratog ham den og leverede den til Politirettens Undersøgelse; hvilken foretoges den 17de Junii hvor Sagen under Lovens Eed blev forklaret af de Civile, og efter Formodning henvist til Krigsretten for der at paadømmes. Bliver jeg underrettet om Sagens Udfald, skal jeg med Fornøielse igjen underrette mine Medborgere derom. Møller.
Politivennen, 1798-01-01
Forslag til Færselens Lettelse ved Nybørs. Da Passagen forbi saa kaldte Nybørs og over Knippelsbroe til og fra Cristianshavn er saa besværlig og tildeels farlig, naar der ved Bolverkerne og Broen ligge endeel Skibe for at losse Steenkul, Kornvare, Finlappervare m. m. og desformedelst i denne desuden for saa megen Færsel udsadte Gade holde to og flere Rader Vogne for at læsse og vente paa Læs; men meest besværlig, trang og farlig, naar Knippelsbro undertiden længe har været optrukken for derigjennem at lade passere Skibe; formedelst den da imidlertid paa begge Sider af Broen sig fra Nyhavns Hoved til det Grønlandske Kompagnies Plads. Herved fik den nordre Deel af Kjøbenhavn en Gjenvej til Christianshavn; Kørselen over Høibro, Holmensbro og Knippelsbro blev mindre, og Skibe der halede igjennem til Christianshavn kom ikke til næsten paa eengang at gjøre begge Broer unyttige for Fodgængere og Kørende, hvilket vilde skee hvis nysnævnte Forslag om en Bro ved Rafinaderiet, fulgtes. De Skibsverfter paa Kristianshavn som derved blev forvandlede til Bye og Gade, kunde forlægges bag ved Bodenhofs Plads, hvor der er et overmaade stort med 7 til 8 Fod dybt Søevand bedækket Areal, som kunde deels fyldes deels opmuddres. At forresten Gaden ved Nybørs, endog om dette Blads Forslag opfyldes er for snever da den tillige er Losseplads, og at man kunde, ønske at Havnekommissionen maatte finde Midler til at indlæmme en ny Brede fra det, udgaaende, Hjørne af Cisebodens, Bulværk ned til Kuippelsbroe, troer jeg enhver med mig er enig i helst da Farvandets Brede taaler det.
Politivennen, 1799-01-01
Ulovlig Snighandel ved Bispevisitager i Lolland. J denne Tiid læser man ofte i Aviserne at Borgere blive ved Handel og andre ulovlige Trækker fornærmede i deres Næring og borgerlige Rettigheder, men hvad skal man kalde det, naar Deres Højærværdigheds Hr. Biskop Bloks Tjener nu i 6 a 7 Aar, ikke allene i de første Aar i Præste- og Herregaarde haver ved hver Visitats i Lolland handlet med hvide Allunds-Handsker; men ogsaa i sidste Aarene hos Bønderne med brune Mandsog Fruentimmer Handsker, da dog allene i Nalskou 7 Borgere og Handskemager-Mestere derved blive højligen fornærmede, og samme Vahre ikke engang blive angivne for Consumptions-Betjenten ved Porten? Kan man ikke kalde dette Snighandel, eller mon en biskopelig Betjent haver Rettighed, dertil? Dette ønskedes af en veltænkende og kyndig Mand besvaret, da Gjerningen lovlig kan bevises af Nakskou d. 4 Juni 1799. Gabriel Lundberg, Handskemager- Mester i Lolland.
Politivennen, 1799-01-01
Uhumskheder i Fredriksberggade. Da min Vej hver Aften er forbi Farvegaden langs ad Volden til Fredriksberggade, har jeg adskillige Gange bemærket en afskyelig Lugt na Rendestenen som løber forbi ovenanførte Gader. Jeg har ofte tænkt paa at spørge en eller anden i Nabolauget fra hvem slig Uhumsehed kom, der foraarsagede saadan Stank men stedse er det trusset sig, at jeg ingen har seet, indtil sidstafvigte Torsdags Aften da traf jeg en Mand paa Hjørnet af Fredriksberggaden, som paa mit Spørgsmaal herom gav til Svar; at denne Lugt var Beboerne der i Nobolauget næsten hver Aften paa forhen anførte Tid incommoderet af, den skyldige hertil, sagde han at være en Brændevinsbrænder Niels Christensen som boer i Huset No. 152 imellem Fredriksberggade og Lavendelstræde, samt at han havde Kjør staaende i Kælderen, og disses Urenlighed udskyllede han med Vand i Rendestenen. Dette beder jeg maae vorde indført i deres Blad, paa det Vedkommende om slig Uorden kan blive bekjendt, og underlig nok er det, at den i det Distrikt værende Vægter eller Nattepatrol Kommissaren ikke for lang Tid siden har indgivet Rapport herom til Politiretten, at skadeligere Følger i Tiden kunde forebygges. Kbhavn d. 21de Junii 1799. Ole Ordenselsker.
Politivennen, 1799-01-01
Uforsvarlig Brolægning. En Vandrendes Jstandsættelse i Amaliegaden lige for Toldbod-Porten gjorde det nødvendigt, at man for nogle Aar siden maatte optage et langt Stykke i Midten af Gaden. Efter fuldendt Arbejde blev Hullet igjen tilfyldt og brolagt, men saa slet, at kort derefter var dette Sted fuldt af Huller og Ujævnheder, som samlede Skarn og sidde fulde af Vand ved den mindste Regn. Man har siden den Tid nogle gange ladet dette Stykke optage og brolægge paa nye, men altid paa samme skødesløse Maade. Efter at det nu i lang Tid havde seet ud som en Møddingpøl blev atter foretaget en Reparation herpaa den 30 og 31 Maj sidstleden. Man rev Stenene op, der blev kjørt slere Læs leerblandet Grus, otte Mennesker gik og drev i 2de Dage og - anden Dagen derefter var Gaden ligesaa nedkjørt og ligesaa fuld af Huller som den altid har været, siden det første anmeldte Tilfælde. Hvo der vil overbevise sig om Rigtigheden heraf, behøver kun i disse regnfulde Dage at umage sig derforbi. Anmelderen lader dette indrykke for at underrette vedkommende om, at de som oftest faae slet Arbejde for deres (eller rettere Borgerens) Penge. Ofte har han med Ærgrelse betragtet Brolægnings Arbejdet paa Kjøbenhavns Gader. Arbejderne fandt han som oftest beskæftigede med at æde, sove, røge Tobak og sladdre. Den tredobbelt Betragtning er herved faldet ham ind: enten blive disse Folk betalte for deres Arbejde dagvis, og da er det skammeligt, at de bortstjele Dagen med Lediggang, uden ved en paapasselig Opsynsmand at holdes til Arbejde; eller de betales alenvis, og da er det urigtigt, at tilstaae dem saa meget, at de kunne have nok fortjent til at leve vel af, og endda tilbringe den største Deel af Dagen i Magelighed: eller hele Arbejdet er liciteret bort, og da bør Vedkommende lade eftersee, at Licitnanten lader gjøre forsvarligt Arbejde, hvilket i det mindste ikke er Tilfældet ved det anmeldte Exempel.
Politivennen, 1799-01-01
Lidt om Elefanten. Addresseavisen fortælter os at Elefantejeren ansætter Seetaxten til 4 Mk., 2 Mk., 1 Mk., mon ikke Vedkommende kunde sætte Brøk til hans Regning og nedsætte det til Halvparten, da han uden Tvivl vil faae Mængde af Tilskuere, og de soi betragter den naturforskende vil formodentlig besee den saa nær som muligt. Lad os tænke en Mand, der har flere Sønner, som har læst de gamle tapre Romeres Krige med Pyrrhus, som formedelst sine Elefanter i Førstningen var sejerrig, indtil en Romer hændelseviis dræbte en af dem ved at afhugge Snabelen, og paa den Maade overbeviste de andre om, at og disse Dyr kunde døe, hvilket de forhen ikke troede, sæt at Sønnerne gjentog det for Faderen, bad om Tilladelse at see den, mon han ikke vilde unde dem den Fornøielse at besee den saa nær som muelig efter Naturhistoriens Anvisning; men og mon ikke mange Fædre ville trykke sig ved at give 4 Mk. for Personen, som, naar de vare 3, strar var 2 Rdlr. allene til det. Muligt kan der og komme en Deel simple Tilskuere som, sædvanligt skeer paa St. Hs. og Frue Dag, hvis Nysgjerrighed overvinder deres Uformuenhed, og uden at bryde sig om Vagten, med Magt kunne tiltvinge sig at see den, og saaledes give Anledning til Uorden.
Politivennen, 1799-01-01
Efterretning om Prosessen imellem Hr. Raadmand Baadh og Udgiveren af Politivennen. (Fortsat fra No. 50). Jeg blev altsaa stævnet for Hof- og Stadsretten af Hr. Raadmanden, for ovenmældte i No. 35, begyndende saaledes: Raadmand Baadh - Hans Paastand var, en Tilbagekaldelse af ovenmeldte Bidrag i Politivennen, og en Pengemulkt isølge Lovens 6. 24. 1. Hvoraf det nu kom sig eller ikke Sandhed er det, at denne hele Baadhaffaire gjorde et saa overmaade usselt Jndtryk paa mig, at jeg fra det Øjeblik Stævningsmændene havde lukket min Dør indtil et par Uger derefter ikke havde mindste ubetydelige Tanke tilovers for den. Men nu fortalte man mig at jeg havde forsømt at mode eller møde lade, og at Sagen ifølge var optagen til Doms. En øvet Jurist sagde mig at Retten (ifølge Praxis) ansaae Udeblivelse som en Halsstarrighed, og dømte efter de af den Mødende fremlagre Dokumenter, uden at lægge Mærke til endog de meeft notoriske Forsvarsmidler den Udeblivende kunde have, og altsaa spaaede han mig et slet Udfald med mindre Sagen kunde ved Modpartens Jndvilligelse foretages paa ny, for at jeg kunde lægge mit Forsvar i Retten. Hr. Advokat Klingberg troede vel ovenmeldte Resonnement urigtigt, men lovede mig dog at tilskrive min Modparts Sagfører desangaaende. Dette Skridt var forgæves. jeg tilskrev altsaa Hr. Raadmanden sels og begjærede Reassumering, føjende til: at da Sagen vilde blive offentlig bekjendt, vilde det fornøje mig, endog om jeg tabte Sagen, at erkjende for Publikum, at han ikke havde villet høfte Frugt af sin Modparts Forsømmelse. Hr. Raadmanden afslog vel først min Begjæring, ved at vise til Prokuratoren, der paa sin Side viste til ham. Midlertid var Hr. Raadmandens billigheds Følelse ikke ørkesløs, fordi den i den første Hede laae under. Dagen efter sendte han mig Bud, at jeg paa Raadstuen kunde faae hans Jndvilligelse i Sagens Gjenoptagelse, som jeg da ogsaa fik. (Fortsættes.)
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) Paa Ladegaardsvejen, ligger en Samling af Kreatures Jndvolde, Lammehoveder og flere deslige Uhumskheder, som foraarsage en giftig og Sundheden højst skadelig Stank, da de allerede formedelst Solens Hede ere gaaet i en stærk Forraadnelse. Vedkommende vilde gjøre sig mange som passere denne Vej forbundne, naar de besørgede disse vederstyggelige Sager bortførte, og i Fremtiden havde et vagtsomt Øje med, at ikke en Slagter, eller nogen anden, skulde bruge en offentlig Landevej som et Lossested for sit slagtede Qvægs Uhumskheder. 2) De saa kaldede Skarnkister for Enden af Gaderne renses saa ligegyldig af de gamle Jnvalider, at der findes nok Sager i dem, som have lagt der siden Kisten blev gjort eller repareret; og hvorfor bruges ikke Huulskovler til dette Arbejde istedet for flade? Hvorfor ere Jernstængerne saa tætte sammen i Skarnkisten, at Skovlen ikke til Fordel kan bruges? Trykfeil. Ved en Feiltagelse er i sidste Nummer indrykket en urigtig Rubrik sagledes Ugudelige Stenbroer paa Gedsejernes Grev Knuths, Kapt. Vichfelds, Ritmester Flindts og paa Saxkjøbings Vejparter i Lolland: Rubriken skulde været saaledes: Ugudelige Stenbroer paa Godsejernes Knuths, Hardenbergs og paa Saxkjøbings Vejvarter i Lolland.