Den Vest-Sjællandske Avis, 1839-01-10
Indenlandske Efterretninger. Kjøbenhavn. Vi have i Nr. 3 S. 11 anført det af Justitsr. Skibsted i Stænderforsamlingen stillede Amendement, ifølge hvilket Haandværksmestrenes Antal i hver By skulde bestemmes til et vist Antal. Dette Amendement tilligemed de Motiver, hvorpaa det er bygget, har givet Anledning til en moersom Artikel i Kbhvnsposten Nr. 5 under følgende Titel: "En splinterny Opfindelse om 100000 nye Levebrød i Danmark, opfunden af Justitsraad, dog ikke Raadmand, Skibsted, og her paany fremstillet til Opbyggelse for Grosserer Nathanson, til Fornøielse for alle Andre og til behagelig Advarsel for Kjøbenhavns Vælgere." Af denne Artikel kunne vi ikke afholde os fra at anføre nogle Stykker: "Vi ville spørge Enhver, om man ikke med Sandhed kan sige, at det er moersomt, og om vi ikke have Ret i vor Paastand, at Justitsr. Skibsted har opfundet i det mindste 100000 nye Levebrød i Danmark. Ved Levebrød forstaaer man nemlig i Danmark som bekjendt Embeder, hvilket kommer deraf, at man ved Embeder forstaaer Levebrød, og medens man hidtil kun kjendte saadanne Levebrød som Bisper og Staldmestre, Kammerherrer og Toldbetjente, Hoskjøkkenskrivere og Varedepotforvaltere osv. osv., saa ville vi i den Skibstedske Statskalender finde opførte af Staten beskikkede Skomagere og Skrædere, Tømmermænd og Glarmestere, og i Tidens Løb vil dette vel ogsaa udvides selv til de frie Kunster, Hr. Skibsted endnu har ladt deres Frihed, som Digtere, Fugleskrigeroggrisegryntere, Billedhuggere, Kjedelslikkere, Svinesnidere og Hestegildere. Det vil rigtignok see noget curiøst ud blandt vacante Embeder at finde opslaaet en Skomagerpost i Nibe, et Slagterembede i Svanike, eller en Kukkenbagerbetjening i Rødby, men det vænte man sig snart til, naar man derved opnaaede, at ligesom hvert særskilt Lem er givet os til særskilt Brug, saaledes ogsaa Enhver fulgte den fastsatte Orden og gik ad den foreskrevne Vei, at ligesom Jngen sætter flere Arbeidsdyr paa sin Mark, end den passende kan føde, der saaledes heller ikke af Regjeringen blev beskikket flere Bagere, Skomagere og Skrædere i hver By, end som der med Familie kunde finde et godt Udkomme. - Jntet i Verden er imidlertid fuldkomment, ikke engang Justitsr. Skibsteds Forslag; thi om end Regjeringen faderlig drog Omsorg for, at der ikke var flere Arbeidsdyr paa nogen Mark, end der var Græs til, ikke flere Haandværkere i hver By, end dervar Kunder til, saa var derveddog ikke afskaaret Muligheden af, at den Ene kunde rive Brødet ud af Munden paa den Anden." Hvad gjør man derfor ved Arbeidsdyrene? Svar, man tørrer dem. Hvad skulde man derfor gjøre ved Haandværkerne? Svar: man anviser dem hver et bestemt Antal Kunder. Dette kunde skee paa en dobbelt Maade, enten derved, at man indskrev Enhver, der blev født i en By, helst ved Daaben, i en bestemt Bager, Skomager, Skræderrulle osv., og da tildeelte hver enkelt Haandværker sit Mandskab, som han skulde arbeide for og som skulde tilholdes at lade arbeide hos ham; eller ogsaa derved, at man i hver Gade eller hvert Qvarteer for offentlig RegAmaning kjøbte eller opbyggede et vist Antal Embedsboliger, og i dem hensatte det fornødne Antal Haandværkere, hos hvilke da Gadens eller Qvarterets Beboere under Livs- eller anden passende Straf efter Omstændighederne tilpligtedes at søge. Skjøndt der ved disse Boligers Jndretning vilde være en Deel at fortjene for Haandværkerne, skulle vi dog give det første Forslag Fortrinet, efterdi man saa ikkun behøvede at forbyde Folk at forlade den By, hvori de vare fødte, hvorimod det efter det sidste Forslag ikke kunde tillades dem at flytte fra den ene Gade til den anden, da saadant vilde forstyrre den indførte Orden, og det, som bekjendt, er om Orden Hovedspørgsmaalet dreier sig." – Naar man rigtig eftertænker Sagen, saa er det for Resten ganske utroligt, hvor ypperligt dette Forslag er. Der er nu f. Ex. en Fordeel, som ikke engang Hr. Skibsted synes at have tænkt paa, at naar saaledes alle Haandværkere bleve til Embedsmænd, kunde man meget godt gjøre alle deres Koner til Fruer, hvilket sikkert vilde bidrage, overmaade til at forsøde dem Livet, saa at de ikke blot med Familie havde deres gode Udkomme, men at de ogsaa nøde den saa meget efterspurgte "qvalificerede Agtelse. Alt dette vilde endnu fuldkomnere opnaaes, naar deres Mænd efter Ancienneteten erholdt stedse høiere Rang med tilsvarende Titel, Uniform og Jndkomster *). En anden Fordeel var, at de Fornemme, som skulde bortgive disse Haandværkerater, kunde faae alle deres Fornødenheder gratis; thi naar f.Ex. En, der et Par Aar tjente hos en Geheimeraad, kunde være vis paa at erholde et net lille Embede i en eller anden Profession paa en circa 400 Rbd., saa vilde han vist gjøre sig en Fornøielse af at tjene Geheimeraaden uden Løn, og naar Oprykningen i høiere Classe var afhængig af den nævnte Geheimeraad, saa vilde det være dem en stor Glæde uden Betaling at forsyne hans Excellence med de fornødne Støvler og hendes Naade med de fornødne Tøfler osv. Hvilket Gode det vilde være for de menige Fol mod at tjene et Par Aar uden Løn at kunne sikkre dem selv med Familieset anstændigt Udkomme, hele deres øvrige Liv, behøver ingen Udvikling og det sees altsaa, at Alle vilde staae sig godt, da Enhver maa høre hen til de to store Classer: Fornemme og Pøbel." Den i dette Stykke anbragte Spot forekommer os at være vel anbragt; men hvorfor Grosserer Nathanson skulde trækkes ind i en ham uvedkommende Sag, indsee vi ikke.