Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-01-24
Ved Malagridas Mægling kom Hertugen af Aveiro i Forbindelse med Familien Tavora; de bleve nu snart enige om fælles Udførelse af deres grusomme Forehavende, og da Aftalen var gjort, hvorledes Planen skulde udføres, indviede man i Hemmeligheden Tavoras to Sønner, fyrige Ynglinger, som høiligen følede Krænkelsen af deres Forældres Tilsidesættelse, samt tre Tienere, hvis Hielp de ikke kunde undvære. Baade for at det tilsigtede Mord paa Kongen ej skulde være for paafaldende for Folket, og tillige for større Sikkerheds Skyld, kjøbte man nogle Personer til at faae udspredt det Rygte, at det var spaaet, at Kongen en vilde leve længere end til September Maaned, ja man gjorde sig endog Umage for at udbrede denne selv opspundne Spaadom i fremmede Lande. Efter saaledes at have forberedt Publicum til i Mordet at skue en høiere Beslutning, skulde man endeligen skride til dets Udførelse, og bestemte den tredie September til Kongens Dødsdag. Sildig om Aftenen samledes de Sammensvorne, som havde erfaret at Kongen var incognito kommen fra Lystslottet Belem til Lissabon, for der at tilbringe et Par Timer hos en Familie, som stod i stor Gunst hos ham. Dette gjorde han ofte, og derefter pleiede han ved Midnatstider, ledsaget af en eneste Tjener, at kjøre tilbage til Belem. Man udstillede derfor adskillige Poster paa den Vei, han skulde kjøre, hvilke, med Geværer ladte med hakket Bly, skulde skyde paa ham i det han kjørte dem forbi. De bleve fordeelte, saaledes, at dersom Kongen undgik den første Trop skulde han dog falde som Offer for den anden, saa at han ikkun syntes at maatte undgaae Faren ved et Underværk. Kudskens Aandsnærværelse bevirkede dette Underværk, og derved reddedes Kongens Liv. J det Vognen kjørte omkring Hjørnet af Slottet Meio, kom Hertugen af Aveiro, som i en forfalden Buegang havde med to Tjenere ventet Kongens Ankomst, frem. Han vilde først skyde paa Kudsken; men Geværet klikkede, blot Fængkrudtet tændtes. Kudsken, som saae Glmtet, sluttede deraf at der maatte være et farligt Anslag mod Kongen; og istedetfor at kjøre desto raskere til, hvilket vel tusinde andre vilde have gjort i hans Sted, vendte han hurtigt om, og kjørte i største Hast tilbage til Lissabon, for at undgaae videre Efterstræbelser, og bringe sin Herre, til hvem han ikke talede et Ord derom, i Sikkerhed. Havde han, som man troede, kjørt ligefrem til Belem, skulde Kongens Undergang have været uundgaaelig, thi han maatte da have faldet i Hænderne paa den anden Trop af de Sammensvorne, uden at kunne undflye enten fremad eller imellem dem. Dog, uagtet Kongens Liv reddedes ved denne raske Beslutning af Kudsken, var dog ej Faren forbi; thi saasnart begge Tjenerne, forklædte og med Masker paa ligesom deres Anfører, Hertugen af Aveiro, bleve vaer at Kudsken vendte, sprængte de i fuld Gallop efter samme. Jmidlertid stræbte de forgjeves at komme Vognen forbi; de maatte nøjes med at affyre deres Geværer bagfra eller fra Siden ind i Kareten, paa Tref. Kongen blev og saa ved et af disse morderiske Skud saaret i den høire Skulder; et andet Skud, som traf ham i Siden, gik vel ikke saa dybt, men forvoldte dog Kongen et stærkt Tab af Blod. i Sluttes i næste No.) Bidrag til Hirschholms Byes Historie. Vi Sophie Magdalena, af Guds Naade Dronning til Danmark, Norge, de Venders og Gothers, fød Margrevinde til Brandenburg, i Preutzen til Magdeburg, Stettin, Pommern, Cassuben, og Wenden, til Mechlenburg, saa og til Schlesien, til Crossen, Hertuginde, Burggrevinde til Nyrnberg, Førstinde til Halverstadt, Minden, Camin, Wenden, Schwerin og Ratzeburg, Hertuginde til Schleswig, Holsteen, Stormarn og Ditmarschen, Grevinde til Oldenburg, Delmenhorst, Hohenzollern og Schwerin, Frue til de Lande Rosstock og Stargardt p. p. Gjøre hermed vitterlig, at som Vi gjerne saae en Kjøbsted ved vores Slott Hirschholm blev opbygt, og derfor til den Ende have først kjerligst formaaet Hans Kongelige Majestæt, Vores høistelskelige kjære Gemahl, at udstæde sit allernaadigste Diploma under Dato 27de November 1739, lydende saaledes: Vi Christian den Sjette, af Guds Naade, Konge til Danmark og Norge, de Venders og Gothers, Hertug i Slesvig, Holsteen, Stormarn, og Ditmarschen, Greve udi Oldenburg og Delmenhorst, Gjøre alle vitterligt: At eftersom Hendes Majestæt, Vores høistelskelige, kjære Gemahl Dronningen, haver allernaadigst fundet for godt, at tillade alle og enhver, baade af Haandværksfolk og andre, som kunne have Lyst til ved Hendes Majestæts Slot Hirschholm at ville boe og sig nedsætte, at det skal være dem tilladt, der at maae bygge og sig opholde: Saa have Vi til den Ende, og hermed at encouragere dem allernaadigst bevilget og tilladt, saa og hermed bevilger og tillader, at alle de, som af ovenbemeldte hendes Majestæts allernaadigst gjorte Tilbud søger at profitere, og der ved Slottet Hirschholm ville bygge og boe, skal nyde og have alle de Privilegier, som andre vore Kjøbstæder er tillagt, saasom vi og samme Sted hermed til en Kjøbstæd, allernaadigst ville have udnævnt, og dets Indbyggere at skal nyde alle de Friheder og Privilegier, som andre vore Kjøbstæder, som forhen meldt, nyder og haver, ligesom Vi og derforuden allernaadigst bevilger, at dette Stæds Indbyggere paa 20 Aar maae nyde Frihed for Consumtion, Accise, Folke= og Familie-Skat, Jndqvartering af Militaire og flere saadanne Onera. Hvorefter de vedkommende sig allerunderdanigst kan vide at rette. Givet paa Vort Slot Frederiksberg den 2de November Ad Under Vor Kongelige Haand og Signet. Christian R. (L. S.) I. C. Holstein. Hvornæst Vi for det andet til dette Værk og vores allernaadigste Intention desmere at facili tere, saavel som ogsaa til at animere dennem, som kunde have Lyst og Attraae til at bygge og boe ved bemeldte vores Slot Hirschholm, foruden forestaaende allernaadigste Privilegium, have for godt befunden, efterfølgende Poster allernaadigst at accordere og bevilge, nemlig: 1) Ville Vi allernaadigst, at enhver efter eget Behag maae bygge enten med Grundmuur eller Bindingsværk, dog skal derhos agtes, at hvis som af Stok eller Bindingsværk opbygges, med Tagsteene maae belægges, samt murede Tavl, saasom Vi ikke ville at Bygningerne med Halm eller Straaetage, heller ei med klinede Leervægge skal forsees, hvorfore enhver som bygge vil, først til Vores Ober-Hofmester haver at indlevere den Tegning, hvorefter han tænker sin Gaard eller Huus at lade opbygge, som derpaa udviser Pladsen, hvor Gaarden eller Huset sættes skal, med fornøden Haugerum og hvad dertil i saa Maade behøves. Samme Grunde og Byggepladser med tilhørende Haugerum vil Vi dennem allernaadigst have givet og skienket til evindelig Arv og Eiendom, for dennem og Arvinger, saa at de samme maae pantsætte, afhænde, eller bortsælge efter eget Behag, til hvem dennem lyster, uden nogen Vores Paaanke eller Tiltale i nogen Maade, udi hvilken Henseende enhver denne Kjøbsteds Indbyggere ogsaa for ald Grundskab aldeles skal være befriet. 2) Naar saadanne Gaarde eller Huse efter forommeldte Tegning, og saaledes som udi foregaaende 1 Post allernaadigst er forklaret, ere opbygte og istandsatte, maae Eierne derefter til Vores Ober-Hofmester indlevere sin derover formerede Bygningsregning, den han Os allerunderdanigst haver at forestille, hvilken Vi, tilligemed Bygningen i sig selv vil lade besigtige og revidere ved en, som Vi dertil allernaadigst beskikker, og naar alting dermed rigtig befindes, samt Regningerne med behørige Attester belagde, skal enhver udi Bygningsomkostninger af Vores Cassa vorde gotgjort, og betalt, saasom forde Bygninger, som efter rigtige attesterede Regninger bevises at have kostet til 1000 Rdl. Tyve pro Cento, men de Bygninger, som overgaae 1000 Rdl., derfor vil Vi lade gotgjøre først forde 1000 Rdl. 20 pro Cento, og hvad som derover er 25 pro Cento. - 3) Denne Kjøbsteds Indbyggere bliver, som forhen i hans Kongelige Majestets allernaadigste Diploma er meldet, allernaadigst bevilget ald borgerlig Handel og Næring, saavidt Loven og Forordningerne tillader, undtagen at ingen maae sælge nogen Slags drikkende Vahre enten i smaat eller stort Partie uden Huset, være sig Øll, Brændeviin eller Miød, efterdi saadanne Privilegier endnu til Roested og Holtug Gaarder allernaadigst ere forundte. - 4) Saalænge ingen Kirke sammesteds er anlagt og opbygt, ville Vi, Indbyggerne imidlertid skal holde sig til Birkerød Sogns Kirke, indtil Vi anden Anstalt allernaadigst forføier. - 5) Hvad Privilegier som enten forhen, eller af Os allernaadigst kan være forundt eller meddeelt nogen af Hirschholms Amts Indbyggere, i Henseende ingen Kjøbstæd den Tid har været saa nær, som nu bliver, der kunde hindre Lovens og Forordningernes Bydende om Kjøbstædernes Rettigheder, dermed skal det have sit Forblivende, ligesom samme allernaadigste Privilegier eller Resolutionen formælder. Hvilke forbemeldte Poster Vores Ober-Hofmester von Plessen hermed allernaadigst befales saaledes efter Vores allernaadigste Intention i alle Maader, at observere. Saa og dette til alles Efterretning betimeligen at lade bekjendtgjøre. Givet paa Frederichsberg Slot den 8de Februarii 1740. Sophia Magdalen. (Fortsættes.) Hvorledes en stor Mand lever. (Af Berl. C. Bl. Nr. 171. f. A.)¬