Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1834-04-08
Ved Høiesteretsdom af 17de Januar d. A. bleve Søren Olsen, Hans Hansen og Sidstnævntes Hustru Karen Andersdatter, den Første for at have begaaet en Mordbrand, hvorved 2 Gaarde og 3 Huse med en Deel Kreature i Hyllested By, Sors Amt, Søndag Aften den 21de April f. A. bleve et Rov for Luerne, og de tvende Sidste for at have raadet og tilskyndet samt deeltaget i Foranstaltningen til Jldspaasættelsen, dømte til at have deres Hals forgjort og derefter at henlægges paa Steile. Om Sagen er i Collegial=Tidenden meddeelt en udførlig Beretning, hvoraf sees, at Søren Olsen var ubrudt af Slagelse Arrest, (hvor han var indsat som greben i anden Gang begaaet Tyveri) og havde i flere Dage vanket om i Landet, da han ankom til Hans Hansens Huus i Hyllested, hvor han af Denne blev givet Anviisning paa at for ove et Tyveri hos en Mand, ved Navn Schiøtt, der skulde eie omtrent 200 Rbd., til hvilken Ende Konen Karen Andersdatter endvidere raadede ham at sætte Jld paa deres Naboes Gaard, hvilket de alligevel selv havde i Sinde, for at de kunde faae deres Huus, som stødte tæt derop til, udflyttet, eftersom det ikke duede, og kunde Søren Olsen saaledes, medens Alle begave sig til Brandstedet, faae Leilighed til at udføre Tyveriet. Han blev til den Ende forsynet med et Huggejern, samt en i Svovl dyppet Fyrrepind og et 4 til 5 Tommer langt Stykke Svamp, som Hans Hansen antændte paa Skorstenen førend han leverede ham det. Jldspaasættelsen blev iværksat, men Tyveriet ikke, da Søren Olsen forgiæves søgde at opbryde et Chatol ved Hjælp af Huggejernet, og tog Flugten, da Nogen kom tilbage. To Dage efter blev han anholdt og ført til Slagelse Arrest, hvor han tilstod Forbryde sen. Da Hans Hansen og Kone bleve arresterede, bekræftede de i det Væsentlige hans Udsagn; dog tilføiede de, at de ikke havde tænkt sig, at noget Menneske kunde komme til Skade ved Jlden, da Folkene i Byen nylig vare gaaede til Hvile. Jmidlertid var det næppe, at Beboerne i den første Gaard fik Livet reddet, da det brændende Loft alt begyndte at falde ned. Ogsaa Søren Olsen forklarede, at han, saasnart han saae Jlden blusse op, ligesom ogsaa senere, havde fortrudt Gierningen, men dog anseet den som den eneste Maade, hvorpaa han kunde stiæle Schiøtts Penge, for hvilke han vilde anskaffe sig Klæder i Kjøbenhavn, hvor han ventede at faae Tjeneste; thi i Mellemtiden, fra han udbrød af Arresten og til den 20de April havde han været der, og af en Ubekjendt faaet en falsk Skudsmaalsbog skrevet for 11 Mk. 8 s. – Efter at den ovennævnte Dom var falden over de Tiltalte, indstillede samtlige Tilforordnede i Høiesteret, saavelsom Cancelliet, Karen Andersdatter til at fritages for Dødsstraf, imod at hensættes til Arbeide i Kjøbenhavns Tugthuus for Livstid, hvilket Hs. Majestæt ved allerh. Resolution bifaldt. Hvorvidt ogsaa hendes Mand Hans Hansen, kunde være at anbefale til Benaadning, var deelte Meninger underkastet; men det fandtes dog, at Sagen frembød Omstændigheder, som talede for at ansee hans Forbrydelse for ringere end Søren Olsens, hvorfor han ved allerh. Resolution blev fritaget for Dødsstraffen, imod at kagstryges og hensættes til Fæstningsarbeide for Livstid under stræng Bevogtning. Paa Søren Olsen befalede Hs. Majestæt at Straffen skulde fuldbyrdes, dog at hans Legeme ei skulde lægges paa Steile. Den 26de Februar udstode Delinqventerne deres Straf paa Retterstedet ved Slotsbjergby ved Slagelse.