Ribe Stifts Adresseaviser, 1812-12-29
Da den reformeerte Meenighed i Aaret 1720 boesatte sig i Fridericia, bestod samme af 16 til 18 Familier, og nu udgjør den 100 Familier, ligesom og de Fødtes Antal fra 1722 til 1812 beløber sig 1062 og de Dødes til 541. Endeel Familier ere uddøde. Som en Sieldenhed anføres, at een blandt Familierne der i Aaret 1720. boesatte sig der, hvis Stammefader var Pierre Honore, er voxet til 28 Familier og indeholder 120 Personer. Jsmaal Abulfeda, eller Misbrugen bør ikke tilintetgiøre Brugen. Jsmael Abulfeda, en ligesaa viis som ædel Fyrste, eiede i Hamah en Hauge, der ansaaes for den største og skiønneste i hele Asien, og som Syriens berømteste Skialde hver paa sin Viis havde besiunget. Enhver havde fri Adgang til Haugen, hvad enten han saa var indfødt eller fremmed; enhver kunde saae og plante der, hvad han fandt nyttigt og passende; enhver kunde svale sig i de skyggefulde Lystgange og indaande den balsammiske Duft, som de sieldneste og kostbareste Blomster aandede her Haugen var stor nok til at rumme alle muelige Vexter, og da det var enhver tilladt at luge det Ukrudt, han stødte paa, saa vare Bedene bestandig temmelig rene Vel lykkedes det stundom et enkelt Ukrudt at komme op, vel tillod sig ofte kaad Ørkesløshed at beskadige unge Planter, men disse Misbrug vare i det Hele høist ubetydelige i Forhold til det uberegnelige Gavn, Abulfedas Undersaattere høstede af denne herlige Hauge. Achmed, Fyrstens ypperste Minister, hegnede ogsaa ved sin Indflydelse om den store Naade, der ved den fri Adgang til dette Paradis, var Hamahs Jndbyggere forundt. Men ulykkeligviis opstod en Misforstaaelse imellem Achmed og en vis Beda, der, af Hevngierrighed, sneg sig i Skumringen hen til Achmeds Blomsterbed, og søndertraadte med Fødderne adskillige af de Planter, som Ministeren med uberegnelig Bekostning havde ladet komme fra Asiens og Afrikas fierneste Egne. Achmed var færdig at gaae i Graven af Harme, da han saae sit skiønne Anlæg saaledes ødelagt. Hans første Vei var nu til Abulfeda" Stormægtigste Monark, sagde Ministeren, "Din Naade bliver skiændig misbrugt. Kaadheden ødelægger Din deilige Hauge. Mit kostbare Blomsterhed er i Aftes blevet paa det uforsvarligste søndertraadt. Det kan Du upaatvivlelig tilskrive Din Avindsmand Beda, min gode Achmed, sagde Abulfeda. Men det bliver ikke derved, store Monark, svarede Achmed, naar derikke ufortøvet sættes Skranker for saadan mageløs Frækhed. Giør, hvad Du vil, svarede Abulfeda; Din Villie er min. Dette lod Achmed sig ikke sige to Gange. Han gav strax befaling, at Haugen skulde lukkes, og lod paa alle Kanter sætte Vagt, hvis dragne Sværd og drabelige Udseende skræmmede enhver fra at nærme sig Haugen. Abulfeda gjorde imidlertid en Reise, for at giøre sig bekiendt med sine forskiellige Provindsers Tarv. Ved sin Tilbagekomst lod han sig af Achmed igien føre ind i Haugen. Men hvilken Forandring! En melancholsk Taushed havde ganske fortrængt den forrige Munterhed. Man saae og hørte her ingen andre levende Væsener, end de stygge Gildinger, der bevogtede Haugen, og de fæle Snoge som hvislede omkring Monarkens Fødder, alle Blomsterbedene vare begroede med Ukrudt og Gifttyde, og omkring de skiønneste Frugttræer snoede sig Snylteplanten som Slangen omkring den ulykkelige Vandrer i Afrikas brændende Ørkener. Achmed! Achmed raabte Fyrsten, er det den Hauge, som for min Afreise var i saa herlig Tilstand, Store Abulfeda, sagde Achmed, i Misbrugen - Deres skiønne Hauges Sikkerhed fordrede denne, strænge Forsigtighed. Glem ikke hvad min uforsonlige Fiende Beda gjordechmed sagde Abulfeda, jeg mærker nu alt for vel, at Du med al Din Viisdom kun er et Menneske. For at betrygge Dit Blomsterhed, lukker Du min Hauge. Veed Du da ikke, at Misbrugen aldrig bør hæve Brugen; Ved Avisens Slutning manglede Kbhvns Post.