Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1835-07-16
Jndsenderen, der med Beundring har læst det pr. Cancellieraad Hempels Bidrag til Tidsstorien Nr. 18 indsendte Stykke, undertegnet, V. Cimbria den 16de Juni 1835, har af høi Grad af Taknemmelighed paa Cimbrias egne, ikke villet undlade, at tilkjendegive Foratteren sin Erkjendtlighed derfor. Stakkels Sectair Ussing, alt hvad Du har gjort for at rkke Almeenaanden, alt hvad Du skrev, for aaer ikke at opveie mod den skrækkelige Forsese Du har begaaet, Du har vovet at rose en Cimbrias fortjente Embedsmænd, du har vo et paa de Andres Bekostning at hæve ham over en almindelige Slendrian, - og glæd Eder, J vitsborgere og enhver, der bidrager til Comme-Afgifterne, J behøve nu ikke længere at ske noget Regnskab, for de offentlige Afgifter an paabyrder Eder, nei, kjøb Pontoppidans ske Atlas, Riises større og mindre Geogralie og Munthes Verdenshistorie, saa ville J holde al den Kundskab J behøve, og J ville lige see, hvad der jo maae være Eder særdevigtigt, at Overauditeur Ræder i Horsens, er den Første, der ved Trykken har offentgjort et Regnskab over en Kjøbstæd-CommuTilstand. Desuden er det jo et upaatvivgt Beviis paa, at en saadan trykt Beskriveler til ingen Nytte, at det ikke endnu er anallet af Regjeringen selv, vel har vores æd Konge og Regjering, gjort alt for at læg deres Handlemaade for Nationens Øine, og ledes seer man i No. 25 af Collegial=Tiden et bekjendtgjort Forsvar for Bestyrelsen af indsteensbrudet paa Bornholm; den har selv givet sine Embedsmænd al mulig Anledning til ved gavnlige Forslag og Jndberetninger, at oplyse den om det almindelige Bedste, men Forfatteren har Ret: "Embedsmanden skal aldrig gjøre mere end hvad der er ham befalet" – han stal være en reen Automat, en Maskine, der blot sættes i Bevægelse ved fremmed Paavirkning. Det er hvad han siger farligt, at begynde med saadanne ikke befalede Offentliggjørelser, som kunne give Nyhedssygen yderligere Næring, og tjene til unyttigt Stof for Døgnbladene", ja vist er det farligt, at mange (som dog ofte byrdefuldt nok maae yde deres Bidrag, til Communen) derved faae Leilighed til at løfte Sløret for Ting, der ofte ingen Belyselse taale, og vise at Bestyrerne af Commune=Anliggenderne ikke ere ufeilbare Væsener; rigtig nok tilstaaer Forfatteren, at Lovgiveren har tilkjendegivet sin bestemte Villie, at Almeenaanden skal oplives, hvilket synes hensigtsmæssigst at kunne tage sin Begyndelse med at oplyse Borgerne om den Communes Tilstand, hvoraf de selv ere Medlemmer; men saa gives der igjen flere, der ere dristige nok til at paastaae, at da en stor Deel af en Communes Medlemmer, ere kun lidet øvede i at læse Skrift, saa ville de kun have liden Nytte af at Kjøbstædernes Hovedregnskaber, der henlægges i 3 Uger til Eftersyn paa Byens Raadstue, uden det saa var, at det tillige paalagdes een af de eligerede Mænd bestandig i de 3 Uger at maatte være der tilstæde, for at udtyde samme; hvor de derimod have et trykket Exemplar hjemme, kunne de lettere sætte sig indi Sagen, og selv undersøge Tingen – men det er jo, som sagt, kun urolige Hoveder, der paastaae saadant Noget, og hvorfor skulle Kjøbstæds Magistraterne afbryde deres gode Roe, ved at overtage dem et Arbeide, som Lovgivningen ikke paalægger dem, blot for at stoppe Munden paa et tilfældigt Oppositions=Partie", nei, det var paa min Ære Synd! "hvem der desuden vil læse Beskrivelser over samtlige danske Kjøbstæder (som efter Jndsenderens Mening, maae kunne træde istædet for aarlige Communalregnskaber) han kan kun spadsere ind til Caucelliet, og læse smukke og udførlige Beskrivelser, over enhver Bye, og Forfatteren forventer, at see alle disse Beskrivelser indrykkede i Dagen" hvilken hældig men dog rigtig nok noget forvoven Jdee, at Bladet "Dagens Redaction", der desuden har nok med at besvare de hyppige Angreb af Kjøbenhavnspostens Udgiver, endnu ovenikjøbet skulle udelade alle dens andre Artikler, hvilket ville blive Tilfældet, for at spare vedkommende Magistraters Rolighed, og indrykke alle hine smukke Beskrivelser - dog Forfatteren har jo heri, som i alt andet Ret, og det ville dog føre det Gode med sig, at Magistraten og de eligerede Borgere ikke behøvede, at foranstalte slige Regnskaber over Kjøbstædernes Jndtægter og Udgifter trykte", der efter Forfatterens Mening ikke ville fore anden Nytte med sig, end at udsætte Byens Magistrater og eligerede Borgere for Critik i Dagbladene, og hvad der er endnu værre for Bifaldsraab paa Kjøbenhavns Skydebane, see det, kan man kalde Vittighed, der kan jo heller ikke existere noget ærgerligere, end at see sig rost af Mænd, som Justitsraad Høegh Guldberg, Overretsprocurator Haagen, Algreen=Ussing, Justitsraad Sali cath, Kammerraad Drevsen, Pastor Gad, og flere af Danmarks agtede og kundskabsrige Mænd, Det sublimeste af hvad Forfatteren har anført, er det nydelige Udtryk om en ulykkelig Revne, hvilken ved noget han kalder fordærvelige Corporationer, som i den senere Til skulle have dannet sig i Kjøbenhavn, kunne opstaae i Nationen", gid det blot ikke maae gaae ham som Frøen, der ville blæse sig op som en Oxe og ynkelig revnede Forfatteren taler ogsaa om et farligt Mouvements, Oppositions og intolerant Partie, der skal existere i Hovedstaden, og som skal have faaet ny Næring ved Hr. Algreen-Ussings (hvad han i sin ædle Forbittrelse kalder) chimæriske Skaal skjøndt han nu synes at ville repræsentere hele Cimbria og endnu tilføier, at hiint intolerante Partie misbilliges overalt i Provindserne, saa maae dog Jndsenderen aabenhiertig tilstaae, at han ikke her i Jylland har hørt tale om, at noget saadant Partie for Tiden skulle existere i Hovedstaden, desuden ville et saadant her hvor man tør vove selv at have en Mening, aldeles ikke komme i Betragtning eller have mindste Fare; men det gjør ham ondt at han heri maae være af forskjellig Mening med Forfatteren, og tilkjendegive at Hr. Secretair Algreen=Ussings Toast: "den størst mulige Offentlighed i vore Kjøbstæders Communalvæsen", er kun et her i Jylland overalt almindelig yttret Ønske, Jeg er for øvrigt aldeles enig med Forfatteren, hvor skrækkelig den Ulykke", maae være, hvorvi see vor egen Jndividualitet angreben, der hvor vor Bestyrelse af et offentlig Anliggende ikke var aldeles fuldkommen, og det af Underordnede som aldrig burde begribe saadant; men hvoraf reiser sig denne Mangel paa Subordination, fordi at Magistratspersonerne ikke længere forstaae at imponere Mængden, hvad var ikke i Fortiden en Alongeparyk for en ærværdig Prydelse, for en Magistrats person, der alene bør være vidende om Alt!! Morsøe, i Juli 1835. En Jyde.