Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-08-12
J 1820 udbrød Revolutionen i Oporto, som gav det Portugisiske Monarkke en anden Retning i begge Jordens Deele. Efterretningen blev modtaget i Rio Janeiro med Henrykkelse, og Juan d. Vl. da han nu var bleven Konge efter sin Moders Død, gav efter nogen Betænkning, som hans naturlige Frygtsomhed indgiød ham, sit Samtykke dertil. Dronningen affecterede en stor Hengivenhed for Constitutionen, ligesom hun tilforn havde lydelig billiget de Reformer, som de Cortes der vare forsamlede i Cadix, indførte. Hun forudsatte nemlig, at Kongen paa de allierede Magters Raad ikke vilde give sit Samtykke til Constitutionen. Man siger, at hun da vilde have hemmelig forladt Brasilien og lade sig i Lissabon af de Cortes tilkiende den øverste Magt, som hun hidindtil forgiæves havde stræbt efter i begge Jordens Deele. Den 3die Juli 1821 ankom den hele Kongelige Familie, paa Don Pedro nær, under Folkets Bifaldsraab paa Tajofloden; hun havde erfaret at Kongen havde paa Overfarten forhandlet en Plan med sine Statsraader til at kuldkaste Constitutionen; hun besluttede nu at forskaffe sig Venner iblandt Tilhængerne af den nye Regiering; hun tilkiendegav for dem sin Jver for Constitutionen og talte med dem underhaanden om de onde Raad, som man gav hendes Gemaal. Da Kongen fik Kundskab om hans Gemalindes Kabaler, saa tiltoge hans sædvanlige Bekymringer og han forkastede nu aldeles den Plan man havde indgydet ham, og erklærede at han oprigtig vilde holde fast ved den nye Tingenes Orden; han holdt sit Ord som en retskaffen Mand, og blev fast dermed indtil det sidste. Da han landede blev han modtaget med megen Enthusiasme og Dronningen derimod med megen Kulde; da hun nu saae sine Planer og sit Haab hun havde bygget paa den constitutionelle Regiering tilintetgjorte, besluttede hun at forsøge alt paa at styrte den. Da hun erfarede at en Deel af Adelen og den høie Geistlighed vare imod den nye Tingenes Orden, saa forenede hun sig med dem og blev deres Chef. Da Publikum mærkede hendes Cabaler, saa blev hun almindelig forhadt; imedens hendes Gemal loyale Forhold forskaffede ham hver Dag en større Popularitet. Det Had, som hun indgiød og de Ydmygelser, som hun maatte døie af nogle af de nye Magthavere, opbragte hende paa det høieste og hun beskiæftigede sig kun med Midlerne for at tilfredsstille sin Hævn. Med et Mod, som man kun sielden finder hos hendes Kiøn, og uden at bryde sig om de Farer hvorfor hun udsatte sig, vægrede hun sig ved at følge de øvrige Medlemmers af den Kongelige Families Exempel og at aflægge Troeskabseed paa Constitutionen. Et Brev, som hun derpaa skrev til Kongen for at forklare ham Bevæggrundene til hendes Vægring, bærer Præget af hendes dristige Stolthed. Efter dette forvovne Skridt forfulgte hun sine Hensigter med fordobblet Virksomhed; det lykkedes hende at drage Greven af Amarante, siden Marqvien af Chaves ind i sin Jnterresse, og hun gav ham Penge for at organisere en Jnsurrection i hans Fødebye Villa Real. Greven kaldte nu i en Proclamation alle troe Portugisere til Vaaben, for at befrie Fædrenelandet fra de Cortes Aag, og Revolutionens Rædsler, for at sætte Kongen i Friehed og s. v. Denne Jnsurrection udbredte sig hurtigt i de nordlige Provinser; men de Cortes energiske Forholdsregler og de Constitutionelle Troppers Troeskab undertrykkede den. Greven blev nødt til at tage med sine Tilhængere, Flugten til Spanien hvor han tilbød Hertugen af Angouleme sin Tieneste, men blev afviist. Dronningen lod sig dog desuagtet ikke afskrække; hun troede at finde i Don Miguel et bedre Redskab for sine Hensigter, over hvilken hun udøvede den samme Magt som Catharina af Medecis fordum over sin Søn Carl d. 9de. Betydelige Pengesummer bleve uddeelte og flere Oberster toge Deel i Complottet; om Natten til den 27de Mai forlod Don Miguel Lissabon, og begav sig med et Følge som for det meeste bestod af Officere til Villa Franca hvor det 23de Linieregiment laae i Qvarteer; der stødte Gen. Pamplona, siden Greve af Subserra til ham; han forkyndte i en Proclamation at han ikke havde andet Formaal end at befrie Kongen for de Cortes Tyrannie. Nu brød snart en Jnsurrektion ud blandt Hovedstadens Tropper og i Nabolauget; for at undgaae en Borgerkrigs Afskyeligheder opløste de Cortes sig den 2den Juni 1823, efterat de først havde høitidelig protesteret i den mod dem udøvede Vold. Marqvien af Guarani havde især været virksom ved disse Cabaler, han vilde have taget Plads iblandt de Spanske Cortes, som Deputeret fra Paraguai; men da det ikke lykkedes ham, saa begav han sig til Portugal og tog sin Tilflugt til sin gamle Beskytterinde.