JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-24
En reisende Landepranger fra Thyholm, som medbragte endeel Penge til de Handlende, han stod i Connection med i Ringkjøbing, blev omtrent for et Aar siden dræbt om Natten paa samme Sted. Man fandt i Dagbrækningen hans Hest løbende paa Landeveien imellem Ringkjøbing og Heebroe, hvor dens Eier sidst havde været inde om Aftenen Kl. 11. - Denne Mand er heller ikke bleven funden. - En Bondemand der i Nærheden har været sigtet som Morder. og arresteret, men da man hverken kunde overbevise ham eller bringe ham til Bekjendelse, blev han løsladt igjen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-24
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
Nyeste derie
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
Kjøbenhavn. No. 22. Den 28 December, 1804. Udgivet og forlagt af J. Werfel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
(Jndsendt).¬ J denne Tid er der en Proces for ved første Jnstance, hvorved et ungt Menneske, hvis Fader ansees for een af de meest formuende Mænd her i Staden, sigtes for, at han, tre Maaneder efter at have havt Bryllup med et ungt og tækkeligt Fruentimmer paa 16 Aar, har besovet en fattig Mands Datter her i Staden. Det besovede Fruentimmer skal i sin Barnsnød have udlagt den unge Ægtemand som Barnefader, hvilket denne derimod negter. Adskillige af hans nærmeste Paarørende ere blevne krævede til Vidne, og det er det besovede Fruentimmers Fader, som nu lovlig forfølger Sagen. Dens Udfald maa interessere enhver Menneskeven. Det synes som den udlagte Barnefader ikke kan være den virkelige, thi det vilde være vanærende for vor Tidsalders Moralitet, om et Menneske, der nyligen var bleven givt med et ungt og tækkeligt Fruentimmer, kunde, henreven af en dyrisk Vellyst, beqvemme sig til at berøve en fattig Pige det eneste, hun eiede - hendes Uskyldighed og gode Rygte, og, som en foranuende Mand, ikke allene forstøde det Barn, der maa takke ham for sin ulykkelige Tilværelse, men endog negte det og dets fattige Forældre al muelig Hielp til dets Pleie og Opdragelse. Parterret.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
En vis Mand har engang sammenlignet Skuespilhuset med en menneskelig Figur. Parteerret, sagde han, er Hovedet, Parqvettet Hjertet, første og anden Etage Livet, og Galleriet Fødderne. Naar Hjertet hopper af Glæde, leer Hovedet, og naar dette leer, danse Fødderne, men kun meget sjelden staae disse enkelte Legemsdele i ret synderlig Harmonie sammen. Hvorvidt denne Lignelse er truffen eller ikke, vil jeg ikke undersøge, men at Parterret er en meget besynderlig Skabning, det ved enhver.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
Det er en Cameleon, som næsten hver Spille aften antager en ny Farve. Det leer stundom, hvor det burde græde, og græder, hvor det burde lee, det hysser af den største Mester, og applanderer den største Fusker; kort, enhver maa prise sig lykkelig, der hverken som Digter eller Konstner behøver at underkaste sig denne Domstol. Parterret, som i det høieste kun bestaaer af 4 til 500 Mennesker, og altsaa kun udgjør en Tohundrededeel af det Kjøbenhavnske Publicum, er det Tribunal, med hvis Dom enhver Skuespildigter og theatralsk Konstner staaer eller falder. Parquettet har her, uagtet dets Medlemmer i Almindelighed baade ere fornemmere og rigere Folk end Parterrets, kun en meget svag Stemme. Det kan vel angive Tonen, men det kommer dog an paa, om Parterret vil istemme den eller qvæle den i Fødselen. Logerne ligne Raadet i mangen en fordum Republik, - de have vel Lov til at sauctionere, men aldrig til at yttre bifald paa egen Haand. Vover nogen Logedommer at klappe, saa søger man strax ved en vældig Hyssen at stoppe Munden paa ham. Parterret er altsaa Enevoldsdommer i Smagens Rige. Men naar man nu anatomerer en saadan Parterreskabning, og subtraherer alt Vraggods fra de competente Dommere, alle partiske og lønnede Klappere fra de upartiske, saa bliver Facit meget lidet. Dersom man, efter et Paabud hver Gang kunde lade optage et Forhør over de competente og incompetente Dommere, og mulcterede de sidste anseeligen, saa er jeg overbeviist om, at Klappernes Antal kun vilde blive meget ringe. Men da dette nu ikke er Tilfældet, klapper enhver, som kun har et Par sunde Hænder og et Par Hjortelæders Handsker. Til at hysse behøves der ikke engang saa meget; thi man kan baade være stum, døv og blind, og alligevel hysse saa godt som den bedste. To gode øvede Klappere kunne, naar de have placeret sig paa det rette Sted, regjere det hele Parterre efter deres Hoved. Kort, Parterret, ligner en østerlandsk Despot, der regjeres af nogle Gildinger, og kapper Hovedet af Folk uden Lov og Dom. Jmidlertid kalder hiin sig dog Regent, og denne ogsaa Regent. Obsceniteter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
J Anledning af et Stykke, som stod i forrige Aargang af dette Skilderie, har engang Redatteuren af et vist Blad gjort det Forslag, at de, der anbefale eller befordre Qvaksalverie, burde straffes paa samme Maade som de, der gjøre sig skyldige i at skrive Obsceniteter. Da samme Redacteur i et Anstød af en moralsk Feber ligeledes engang paa Moralitetens Vegne har anklaget Skilderiets Udgiver for Publicums Domstol, fordi han i en, skjønt alvorlig og anstændig Tone, havde talet om privilegerede Bordeller. Udgiveren tager sig derfor den Frihed, at spørge velbemeldte Redacteur, hvorledes man med en saa superfiin moralsk Følelse og et saa vaaget Øie med andres Moralitet, kan beqvemme sig til at indrykke et saa obscent Vers som det, der begynder med: "De Amagerske Buxer &c." i et Blad, som endog læses af Fruentimmer og Børn? Et saadant Blad burde dog i det mindste ikke indeholde Uanstændigheder, der maae betragtes som sørgelige Frugter af uprivilegerede Bordeller. Endnu er Sædeligheden ikke sjunken saa dybt, at Mennesker, der have mindste Følelse for Blufærdighed, ikke skulde føle inderlig Indignation ved saadanne moralske Uhumskheder. Jeg frygter ikke de Amagerske Buxers Forfatter, han være hvo han være vil. Hans satiriske Vaaben ere maaskee hvasse, men jeg haaber i ethvert Tilfælde at kunne afdøde dem. Er han fornuftig, saa vil han ved modnere Overlæg ønske, at disse hans æsthetiske Buxer maatte blive det sidste Par af dette Slags. Det er heller ikke ham, som dette Stykke egentlig er bestemt for. Det er kun Redacteuren med den superfine moralske Følelse, som jeg har villet vise : at kloge Høns ogsaa gjøre i Nælder. unkeren og Tjeneren. Der var en ret moderne Junker, Som havde faaet mange Grunker, Om ei ved egen Flid, Saa dog ved sin Hr. Faders Jd, Der fra den simple Tjenand Var bleven Herremand. Den Junker brugte sine Penge, Som mange andre slemme Drenge, Til Masquerader, Jis og Tøse, Og Sviir og Spil med vilde Knøse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
Foruden mange gode Venner Han havde og en snurrig Tjener, Der var Adjunct i hvert Spilop Og ret en gudsforgaaen Krop. Vi denne Fyr For Rimets Skyld vil kalde TyrEn Nat det hændte sig, En Ting, som og kan hænde mig At Junkeren kom hjem, Da Klokken den var fem, Med Efterslæt af Sus og Dus en Rus.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
J Søvnens krølhaarsbløde Favn Vor Tyr just glemte hvert et Savn, Og drømte om de mange Løier, Hvormed hans Herre sig fornøier. Men ved et vældigt PuHan i den største Ruf Sig reiste op og saae Sin Herre for sig staae, "Hvi har Din Stud. Ladt Jlden reent gaae ud? "Jeg Dig, par Dien, til Helvede henjager, Hvis Du ei bedre passer Dine Sager!" Saa raabte Junker Grib med Tordenrøst; Men Tyr ham svarte: "Tyst! Til Helvede De mig, par Dien, ei jager; Thi hvis jeg eengang kommer der, "Hvor Deres salig Fader er, "Og De som gammel Ven Mig ønsker hen, Han flux skal faae at vide, "Hvad De vel ei saa godt kan lide, Hvorlunde Herrens Grunker. "Forødes af vor Junker."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
Blandede Nyheder. At det ikke er Hr. Justitsraad O. Lange, som bygger den store Gaard paa Kongens Nytorv og deri agter at anlægge et Sukkerraffinaderie, som i dette Blad tilforn er meldt, men hans Broder, Hr. Justitsraad Christian Lange, den samme, som med egen Formue har anlagt et Garverie, der holdes for det bedste i Dannemark, og nu ved sin Gaard, Nørre=Alleenlyst, har anlagt et Berlinerblaafabrique og oprettet et Teglværk, som sikkerligen ikke vil blive blandt de ringeste, er mig en Glæde her at kunne berigtige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
Den ved Kongel. Resolution af 2 Nov. befalede ugentlige Post igjennem Jndherredet og Nummedalen til det Nordlandske Postcomptoir paa Gaarden Trenak i Bindalen, afgaaer første Gang fra Trondhjem d. 1 Januarii næstkommende Aar om Aftenen Klokken til og derefter hver Tirsdag Aften paa samme Tid.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
Ogsaa i Trondhjem har man nu faaet Lyst til at glimre - paa Lunds Theater, efterat man næsten er kjed deraf i Kjøbenhavn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
J Norge sælges nu Gedschrøe Eiendom i Romsdals Amt, hvortil der hører tre Øer, og et grundmuret Capel, hvori der dog kun holdes sex Gange Gudstieneste hele Aaret igjennem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
Hr. Knop, Bjergraad og administrerende Directeur ved Roraas Værk, lader bekjendtgjøre, at han i Begyndelsen af Martii Maaned 1803 lod ved bemeldte Værks Kobbergruber prøve den i Molls Annaler beskrevne Opfindelse, at sprænge Miner paa en meere krudsparende Maade af Hr. Overbergmester Baaden. Resultatet af de nøiagtigste Forsøg var altid, at der stedse ved denne Methode virkedes om ei mere, saa dog aldrig mindre end med 8 Lod efter den almindelige. Men endnu mødte den Uleilighed, at Forladningen ikke med Styrke kunde anbringes, uden ofte at knuse den lille Trærulle, der danner Luftrummet mellem Krudet og Forladningen, og at Fæng hullet undertiden tilstoppedes naar Rennaalen, der danner samme, blev taget ud af Minen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
Hr. Grubecontrolleur Aas udtænkte nu en Ladningsmaade, som havde de samme Fordeele som Baadens, uden at have dens Mangler. Den blev indført ved alle Gruber, og Gevær skabet skiænkede Opfinderen som en Belønning 200 Rdlr. Da denne betydelige Forbedring. blev bekjendt, indførte man den og i Nabo værkerne: Selbo Kobberværk og Liusnedals Jernværk i Sverrig, samt Jemtlands Kobbervær5 Juriks Tidende No. 40, hvoraf Handelstiker. denden nok har taget sin Efterretning desangaaende, findes den beskreven, uden Tvivl af Hr. Berghauptmand Polheim, som en udenrigsk Opfindelse, hvilken den og er for Sverrig, men ikke for Røraas.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
Den 27 d. M. mistede vi i Professor Martin Vahl, vor Danske Linnee. Han var uden Tvivl blandt alle vore Lærde den, som udenlands er meest bekjendt og yndet. Han bliver jordet paa en høitidelig Maade, ledsaget af et frivilligt Følge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
Det naturhistoriske Nationalmuseum i Paris, er for nærværende Tid den eneste og vigtigste videnskabelige Jndretning i sit Slags. J den dertil hørende botaniske Hauge spadsere næsten bestandig, naar det er godt Veir, en stor Mængde Mennesker, der fordeele sig i Menageriet og Cabinetterne, som om Torsdagen og Fredagen staae aabne for enhver, og om Mandagen, Onsdagen og Løverdagen for de Studerende. Hvad der i andre Lande gjemmes under Laas og Lukke, og kun aabnes for klingende Mynt, har man her uden mindste Betaling fri Adgang til, og møder desuagtet overalt den meest forekommende Høflighed. Den Orden, der hersker i Samlingen, udmærker den endnu mere end Gienstandenes Mængde, hvorved selv. den Ukyndige finder alting meget forstaaeligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
Man har i Sinde, at indrette i Haugen konstige Klipper med Huler til de glubende Dyr. Den hvide Bjørn skal have et Bassin ved sin Hule. Men dette udkræver en langt større Summa end man hidtil har havt at raade over. Man besøger Menageriet med saa meget større Jnteresse, som Dyrenes Opvarter, Felix, tildeels har været med at fange dem i de Africanske Ørkener, og veed at fortælle meget om deres naturlige Levemaade.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-28
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-31
Nyeste. Filderie
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-31
Kjøbenhavn. No. 23. Den 31 December, 1804. Udgivet og forlagt af J. Werfel. Det nye og det gamle Aar. En Allegorie. Det nye og det gamle Aar mødte hinanden. Det første var klædt som en Yngling, med Fremtidens Slør over sit Ansigt, det sidste, som en Olding, der, ligesaa mæt af Glæder som af Sorg, vandrede ved sin Stav hen til sine talløse Forfædre. De rakte hinanden Haanden, og det nye Aar sagde til det gamle: "Fader "siig, hvad har Du prøvet og oplevet i den Tid, Du har opholdt Dig i Dannerigets Kongestad? - Meget, min Søn, saare meget. Anden Aargang. - Glæde og Sorg, ædle og nædle Handlinger!""Jeg har ikke flettet faa Blomster i den Krands, som pryder Dannekongens Jsse. Længe vil man med Taknemmelighed erindre mit Navn i Fædrenelandets Aarbøger. J min Tid var det, at Livegenskabets *) Jernlænker bleve sønderbrudte; at det diende Barn i Vuggen, for første Gang ikke mere bestemtes til at være Træl; at Ordet Frihed ogsaa kunde velsignes af stavnsbundne Bønder!""J min Tid var det, at Landets høieste Domstoel hørte den krænkede Menneskeheds Stemme fra America's fjerne Kyster; at man viste vore sorte Brødre, at ogsaa de have Rettigheder, der beskyttes, af retfærdige Love, at ethvert Menneske, der lever under Tvillingrigets Scepter, ogsaa kan stole paa dets Varetægt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-31
J min Tid var det, at den Danske Regjering henvendte sin Opmærksomhed paa Fængslerne og deres ulykkelige Beboere, at man følte, at Fængsler, som skjule den Udømte, den Skyldige og Uskyldige, ingensinde bør være saaledes Livegenskabet i Hertugdømmet Holsteen blev ved et Kongebud ophævet i Aaret 1804. beskafne, at de kunne betragtes som en Straf. Kort, jeg har oplevet mange herlige, mange menneskekjerlige Jdrætter. Langt hen i Tiden, naar Hykleriet, Partiskheden og Dadlesygen ikke finder nogen Fordeel mere ved at rose, hvad der bør lastes, og laste, hvad der bør roses, da vil Historien udfolde disse Handlinger, og fremstille dem som efterlignelsesværdige Exempler for hvert Land og hver Tidsalder. Men disse Roser have heller ikke været frie for Torne. Min Bane har ogsaa stundom været ublid. Jeg har seet, hvorledes Døden, ligesom Stød paa Stød, berøvede Fædrenelandet sine lærdeste og agtværdigste Mænd. Jeg har seet Baden, Vahl og Ryberg døe. Jeg har seet Mørke og Fanatisme atter reise deres afmægtige Hoved, og begynde at ville fortrænge den fremspirende Oplysning. Men, Himmelen være lovet, endnu har jeg ikke seet dem seire. - Du, min Søn som er bestemt til at følge mine Fodspor og beklæde mit Sted, – min inderlige Velsignelse ledsage Dig - Fuldend, hvad jeg har begyndt. Fremtidens Slør skjuler Dit Ansigt. Men Himlen give, at Du maatte bringe Fædrenelandet dobbelt saa mange Velsignelser, som jeg har bragt det. Kongens, Dydens og Folkets Fiender forsvinde for Dit Aasyn, Knyt ogsaa Du ved et uopløseligt Baand Folket til Kongen, Borger til Borger indbyrdes. Lad hverken Skinhellighed eller Ringeagtelse for Religionen i Din Tid seire over den fornuftige og fordomsfrie Gudstilbedelse! Jngen politisk eller aandelig Forfølgelse vanhellige Din Tidsalder, Jngen physisk eller moralsk Syge fra andre Lande hjemsøge Dannemark lykkelige og fredelige Kyster. Man lære at indsee, at der ikke gives nogen større Gudsbespotter end den, der haaner Dyd og Sædelighed; at Ringeagtelse for Lovene, at Retfærdighedens Krænkelse er den frygteligste af alle Fiender, den største af alle Landeplager; – at kun det Land er mægtigt, hvor Regjeringen og Folket føle, at Borgersind og Borgerdaad ere Grundstøtterne til deres fælles Held, Jntet Tab er saa stort, at det ikke ved Vindskibelighed kan erstattes; intet Uheld saa mægtigt, at Regjeringens og Folkets forenede Kraft ikke skulde kunne afværge det. - Der kan og der vil endnu virkes meget i Din Tid. Fædrenelandet vil, ved bestandig at gaae fremad i Aandsdannelse og Oplysning, maaskee endnu i Din og faa af Dine Efterfølgeres Levealder blive, om ikke et mægtigt, saa dog det meest oplyste Land under Solen. Som et af de ældste Kongeriger vil det ogsaa blive et af de efterlignelsesværdigste. Fremmede ville da besøge det, ikke for at finde Guld, som Naturen med Forsæt synes at have negtet endog Fjeldenes Fødeland *), for des mere at opflamme dets Jndbyggeres selvvirkende Kraft og Vindskibelighed, – men for at finde et Folk og en Regjering, som kunne tjene andre til Mønster."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-31
Ungdommens Underviisning. og Opdragelse. Ungdommens Underviisning og Dannelse er og bliver altid een af de Gienstande, der fortjene Statens og Grandskerens største Opmærksomhed. Jntet har mægtigere Jndflydelse paa Menneskets tilkommende Vandel end de Grundsætninger, man bibringer det i Ungdommen. Stor er vor Tilbøielighed til at hænge ved disse. Der udkræves ofte en ikke liden Grad Forstand, *) Norge. og Dommekraft, eller og en ikke liden Grad Letsindighed til at løsrive sig fra de Fordomme og urigtige Meninger, man har indpræntet os med den første Underviisning. At forlade en Tanke, som vi fra vor tidligste Alder have næret hos os, er det samme, som at forstode en Ungdomsven, om hvem vor Fornuft siger os, at han er falsk, men som vort Hjerte endnu dog altid bærer Godhed for Historien opviser flere end eet Exempel af den Natur.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-31
Om de i mangt et Jnstitut indførte gymnastiske Øvelser har jeg allerede tilforn i dette Blad sagt mine Tanker, ikke for at bevæge nogen til at give Slip derpaa, - thi det vilde være det samme som at ville bevæge vore Damer til ikke at klæde sig saa tyndt og blottet, – men for ikke at tie der, hvor jeg troede det var Pligt at tale. At kjæmpe med Modefordomme er at kjæmpe med Skyggen, Man har nu eengang sat sig i Hovedet, at man for at styrke Børns Muskler og for at gjøre dem stærke, maa vænne dem til Haardforhed. Man anfører Exempler paa de Vilde, som kunne svømme, taale Hunger og Tørst, Kulde og Mangel paa Søvn, uden at det har nogen skadelig Virkning paa deres Constitution; man beviser endog, at det styrker deres Natur i saa høi en Grad, at de i Sygdomstilfælde ikke trænge til noget Lægemiddel. Locke og Roussean, Campe og Salzmann have derfor faaet os til at troe, at man maa efterligne de Vilde heri, for at blive saa stærk, haardfør og smidig som de. Men man har ikke betænkt, at det langt fra ikke er disse Øvelser og denne Haardforhed allene, men den Vildes maadelige og tarvelige Levemaade, hans Ubekjendtskab med de Lidenskaber og Laster, der svække det civiliserede Menneske fra den tidligste Alder af, som gjør ham stærk og som giver hans Legeme en Sundhedskraft, der afdøder de fleste Sygdomme og Svagheder. Dette fraregnet have disse store Mænd nok heller ikke holdt nøiagtig Bog over, hvor mange Vilde der blive et Offer for deres Anstrængelse og dristige Legemsøvelser; hvor mange der begraves i de Floder, de ville svømme over; hvormange der styrte ned fra de Klipper, som de med saa meget Behændighed klavre omkring paa. Det, som Lægerne kalde Stamina vitæ vinder neppe noget ved overdreven Anstrængelse, og Folkeformerelsen endnu mindre. Peter den Store vilde vænne sine Sømænds Børn til Haardførhed, og befalede derfor, at de ikke skulde drikke andet end Søvand, men dette Forsøg dræbte dem ogsaa alle. (Fortsættes.) Testamenter angaaende Umyndige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-31
(Jndsendt.)¬ Man kan ikke andet end bifalde de Yttringer, der forhen have været fremsatte i dette Skilderie, angaaende Vigtigheden af, at en Testator efter nøie Overveielse indrettede sin sidste Villie. Saa nyttigt det endog er, at en Mand, i sit Testamente, lægger saa at sige Baand paa de Umyndige i Henseende til Anvendelsen af det, de ved hans Død erhverve sig, ere dog som oftest de i dette Øiemed gjorte Bestemmelser enten tildeels, eller maaskee aldeles uhensigtsmæssige. Saaledes f. Ex. naar en Mand i sit Testamente, som har faaet allernaadigst Stadfæstelse, bestemmer: "At de indsatte umyndige Arvinger ei forinden en vis bestemt Alder kunne faae noget udbetalt." Man har endog Exempel paa, at en Testator har fastsat en Alder, i hvilken Arven udbetales, der langt har oversteget den Alder, i hvilken Lovene have erklæret en Person for myndig, nemlig 25 Aar. Der burde ved et Testamentes Oprettelse tages nøie Hensyn til Arvingernes Tarv. Særdeleshed er dette saare vigtigt, naar det gielder om at ophielpe de Umyndige, hvis Lod er Fattigdom, og hvis Stilling er af den Natur, at de uden Understøttelse ville være tabte for det borgerlige Selskab. Saaledes høre de Umyndige, som føle Kald. til Studeringer, men mangle den fornødne Understøttelse dertil, især blandt dem, der kunne trænge meest til øieblikkelig Hielp! Man har Grund til at haabe, at Regjeringen efter Ansøgning vil forunde saadanne Umyndige, en efter Omstændighederne passende Dispensation i en Testators Bestemmelser, og det saameget mere, som Regjeringen ved hensigtsmæssige, gode og vise Love har værnet om de Umyndiges Rettigheder, og derved lagt den landsfaderligste Omhu for Dagen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-31
Blandede Nyheder. Jder Freymuthige findes en Bedømmelse over Prof. Schulzes Tydske Oversættelse af Prof. Engelstofts Skrivt: Philip August, Konge af Frankrige, og Jngeborg, Prindsesse af Dannemark.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-31
Recensenten anfører Skrivtets Hovedindhold, som er følgende: Kong Philip August blev, efter sin første Gemalindes Død, 1193 forlovet med Prindsesse Jngeborg. J Førstningen yttrede han megen Kjerlighed til hende, men siden fattede han saa stor Utilbøielighed til hende, at han endog Morgenen efter Brylluppet ordentlig fik et Feberanstød, da han sad paa Tronen lige over for hende Philip vilde, at Paven skulde tillade ham at skille sig fra hende; men denne og Kong Knud af Dannemark vilde derimod tvinge ham til at behandle hende som Dronning. Efterat Philip først havde sendt hende i et Kloster, holdt han hende i tyve Aar i Arrest, snart i eet, snart i et andet Slot. Knuds og Pavens Forestillinger vare frugtesløse. Sagen stod derpaa saaledes hen til 1213, da Underhandlingerne atter begyndte. Men omsider tog Philip i Aaret 1214 sin Dronning frivillig til sig igjen. - Dersom dette var en Privatmands Tildragelse, siger Recensenten, saa henhørte den til Chronique scandaleuse, som en Konges Historie fortjente den vel en historisk Behandling; men da den ikke har havt nogen væsentlig Jndflydelse paa Dannemarks eller Frankriges Skjebne, eller den Europæiske Histories Gang i Almindelighed, saa Fo fortjente den ikke at behandles saa vidtløftig. redraget roses, men Oversætteren lastes, fordi han ved bekjendte og uvedkommende Tilsætninger, end mere har forøget Bogens Vidtløftighed, da den er bleven større end Originalen, som han, efter Recensentens Mening, burde have indknebet til 34 Ark.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-31
Sørgespillet Dyveke er i Wien blevet opført paa Hoftheatret under Titel af Seelengröse undRache; men, efter en Anmeldelse i der Freymüthige, faldt det igjennem. Den Tydske Anmelder siger: "at denne Hofintrigue er udarbeidet uden Konst, Aand og Varme. Tilfældet spiller her Hovedrollen, thi det sørger for, at Dyveke netop maa spise de forgiftede Kirsebær i det meest afgjørende Øieblik. Christian II. faaer ikke engang at vide hvem den egentlige Skyldige er, og den Uskyldige (Torben Oxe) faaer Skyld for den skjændige Handling. Men er det samme ikke Tilfældet med Marinelli i Emilie Galotti, Dersom Publicum i disse Dage er ligesaa gavmild mod Forfatterne og Oversætterne, som disse mod Publicum, saa kan man sige, at Forlæggerne virkelig have et glædeligt Nytaar. Hele Adresseavisen vrimler af alskens Nytaarsgaver, nye og gamle, store og smaa, gode og slette. De skrydende Avertissementer erindre os om, hvorledes man om Sommeren udbasuner Reier &c. Een af vore Oversættere har ikke leveret mindre end fire nye Nytaarsgaver i Aar. En Forlægger anbefaler Dannemarks Revolutionshistorie tilligemed Kjøbenhavns Privilegier som en passende Nytaarsgave for Ungdommen.