Aalborg Stiftstidende, 1833-06-26
Hr. Grant har den 13de Juni holdt en udførlig Talle i Underhuset, for at anbefale samme den med det ostindiske Compagnie trufne Overeenskomst. En af de vigtigste Anstødstene for denne menes at være Frygten for, at ved Ophævelsen af Compagniets Monopol paa den chinesiske Handel hele denne Handel kunde geraade i Forfald formedelst Chinesernes bekjendte mistænkelige og prøvlevorne Caracteer. For at gjendrive denne Frygt, søgte Ministeren nu først at godtgjøre, at Chineserne sætte megen Priis ikke blot paa Vedligeholdelsen, men selv paa Udvidelsen af denne Handelen med England. Herpaa anførte han som Beviis, at et engelsk Skib for nogen Tid siden var seilet ud fra Canton, for at forsøge, hvorvidt det maatte være muligt at aabne en Handelsforbindelse med de tilgrændsende Kystdistricter. Local=Autoriterne lagde vel nogle, dog ikke uovervindelige, Hindringer i Veien for et sligt Foretagende, og overalt sporedes den største Lyst hos Jndvaanerne til en slig Negotie. Fremdeles anførte han nogle Exempler paa, at Chineserne selv begyndte at blive tilgængelige for sundere Handelsprinciper, hvorpaa kan anføres som Beviis, at Vicekongen og Raadet i Canton, som af Keiseren selv var bleven opfordret til at afgive en Betænkning angaaende Opiumhandelen, preent ud havde erklæret, at det ansaae det for umuligt at forebygge den uhyre Smughandel, som drives med denne Gienstand, hvorfor de raadede Keiseren at tillade samme mod en passende Told. Endelig - for at godt gjøre, at Chineserne selv vare belavede paa en Forandring i Handelens Tilstand - meddeelte han Huset et chinesisk Document, nemlig en Promemoria fra Hong=Kjøbmændene til Vicekongen af Canton, som tillige kan tjene til et Exempel paa Chinesernes Forretningsstiil, og lyder saaaledes: Den sidste Afdeling af det engelske Compagnies Skibe staaer i dette Øieblik i Begreb med at forlade Havnen og seile Hjem. Jdet vi kysse Støvet, bede vi, at Du vil udstæde et Edict, hvorved det kan paalægges bemeldte Nations Agent at sende en Skrivelse hjem, som kan forelægges samme Nations Konge, for at erfare, om - hvis Compagniet skulde opløses - en Forstander, ligesom hidtil vil blive udnævnet, som her i Canton kan have Opsigt med de fremmede Skibe og Kjøbmænd, og besørge deres Forretninger: Skulde ingen saadan Forstander komme til Canton, saa vil der heller ingen Ansvarlighed være, og hvis det nu ved de mange Skibe og Mennesker, der ankomme til Canton, skulde af Taabelighed eller Uvidenhed forefalde nogen Overtrædelse af Regjeringens Forordninger eller nogen Opsætsighed mod samme, hvem skulde man da gjøre ansvarlig derfor, Det himmelske Riges Love ere frygtelig strænge og tillade ikke den mindste Overtrædelse. Bemeldte Nation bør derfor træffe sikkre Foranstaltninger, thi da have Anliggenderne atter et Hoved, til hvilket man kan holde sig og Ansvaret falder ikke paa Underordnede og Uvedkommende, Handelen med de fremmede Kjøbmænd vil da have sin rolige Gang og Undskyldninger kunne ikke finde Sted. Om disse vore enfoldige Meninger maatte være rigtige ville vi, kyssende Støvet, oppebie, indtil de ere undersøgte og befalinger givne. Skulde vi have at takke for Opfyldelsens Gunst, saa ville vi, Kjøbmændene, efter at have modtagen de vigtige befalinger, ufortøvet afskrive disse og meddeele Compagniets Agent samme." Hertil svarede Vicekongen, at Efterretningen og Compagniets Oplysning endnu var at betragte som et blot Rygte, som dog for sin Vigtigheds Skyld fortjente Opmærksomhed; men skulde Compagniets Tid virkelig være omme, saa tvivlede han (Vicekongen) slet ikke paa, at jo bemeldte Nation vilde, ligesom hidtil, sende en Forstander for Handelen, til Canton. Jmidlertid befalede han tillige Hong=Kjøbmændenne at tilkjendegive Hr. Majoribank, (Compagniets Agent; at han i Tide maatte gjøre den Anmeldelse hjemme, at den - hvis Compagniet virkelig skulde opløses - kan blive sendt en duelig Forstander til Canton, som forstaaer sig paa Handelsforretninger og kan forebygge, at ikke Alt geraader Forvirring.