Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-14
Erindringer ved Hr. Pastor Grundtvigs Oversættelse af Saxo Gramaticus. (Fortsættelse; see forr. No.)Men hvad jeg allermindst kan tilgive vor Oversætter, er hans om Kong Harald Blaaetand, gandske uden al Anledning i Originalen, brugte uhøviske Udtryk og Skieldsord. Saxe siger: Ipse vero suspectam Haraldi præsentiam reputans, qvod virtuti suæ præmiorum loco periculæ proponi cognosceret, studiorum suorum exercitia ad fillinejus Svenois militiom contulit, om Palnatoke. Hvor staaer nu her i Saxes Text, at Harald Blaaetand belønnede Fortjenester som en Skjelm, De to ældre Oversættere have ikke heller kunne fundet dette Skjeldsord, som man da vel og borde varetage sig for, at give en af vore forevigede udmærkede Konger, om ikke ved andet saa ved det at Christendommen under ham blev Statsreligion. Men Haralds mange andre Bedrivter, i sit langvarige 50 Aars Regimente, vidne og om denne Konges Virksomhed, Mod, Tapperhed og Krigserfaring. Ei vil jeg herfor anføre denne Konges af vore Historieskrivere saa ophøiede Tog til Austervig, og hans foregivne holsteenske Love. Thi som jeg troer, ere mange vore oldnordiske Heltes Bedrivter overdrevne, grundede paa Pral af dem, der fulgte den Old Søhaner. Naar de overvintrede og fordreve de lange Vinteraftener i Røgstuen om Jlden, skulle noget fortælles til Landsmændene, der havde siddet hjemme. Enhver roeste da sin Anfører, enhver sit Folk. Alt gik ud paa Nordboens Ophøielse, men oftest ophøiedes og den ene Anfører, det ene Folk, paa den Andens Bekostning. Haralds holsteenske Lovgivning tør jeg ikke anføre som Beviis paa hans Virksomhed. Det var da ikke at give Love, som det nu er. Nordalbingerne følte sig saa frie, som noget andet nordisk Folk, der neppe af egne Konger, mindre af fremmede Erobrere, lode sig foreskrive nye, fra ældgamle Sæder afvigende Love. De stode til Harald Blaatands Tid nok paa samme Culturtrin, som da Lokrenserne, med Strikken om Halsen truede den, der gav dem Forslag til en nye Lov. Med mange Holsteens udmærkede Lov- og Historiegrandskere, er jeg derfor nær ved at troe, at denne saa meget omtalte haraldske Lovgivning er en Legende. Men Beviis for Harald Blaaetands Virksomhed, og Mod er hans nordmanniske Bedrivter, Understøttelsen han gav Norges Kong Erik Blodøres, Sønner og Jarlen Hagen, og det at Tydsklands mægtige Keiser ikke trængte i Danmark videre ind end han trængte, og endelig at Harald nok var den Konge, som ved gandske at tilintetgjøre de endnu ved hans Regjeringstiltrædelse ikke saa faa danske Underkonger, bragte alt, hvad der ligetil den sørgelige roeskildske Fred regnedes til Danmark, under een Regjering. - Døg jeg kan i den hele Oversættelse af Kong Harald BlaaetandsHistorie spore vor Oversætters om denne Konge, ringe Tanker. Derfor vel og at Saxes udtryksfulde ingrata patria, som dog baade Vedel og Schousbølle have fulgt og oversat, gandske oversees i vor nye Oversættelse. Thi skiønt i en Oversættelse vel ikke bør spores Oversætterens egne, med Originalen kontrasterende Meninger, saa gaaer dette dog her saavidt, at jeg endog kunne i denne splinternye Oversættelse paavise de umiskjendeligste Henegnelser, eller Stiklerier paa senere Dages Begivenheder, ja Oversætteren udpeger den rettroende Præst, der dog synes at være et hundrede Aar gammel, at denne af hvad her læses om den kongelige Gudsbespotter, der satte Vor Herre Stolen for Døren, som om en allerhøieste Gud ikke ligesaavel ligger i Oldnordboens Thor eller Odin, som i Jødernes Jehova. (Fortsættes.)