Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-19
Nyeste. Orderitaboenhavn. Tyvende Aargang. No. 66. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 19 August 1823. I Anledning af bemærkningerne mod; "Nogle Forslag til Pengemangelens Afhielpning i No. 59. (Slutning; see forr. No.) Dernæst tilstaaer den ærede Hr. Forf.:"at Gaarde og Huse, saavel paa Landet som i Kjøbstæderne, idelig maa sælges, og at derved Eiendommens Priis nedsættes mere og mere, er en bedrøvelig Sandhed, men Grunden dertil maa søges i ganske andre Omstændigheder, end i Pengemangel." Jeg maa dog tilstaae, at jeg efter hvad allerede er anført, ikke kan see anden Aarsag dertil, end Pengemangel; thi hvis Pengemangel ikke var, da maatte, som forhen før Krigen, Penge dog et eller andet Sted være at faae, saavel i Prioriteter, som til fornødent Privatlaan; thi Husenes og Gaardenes Værd er jo i Grunden, naar de vedligeholdes, slet ikke forringet, men Sedlernes Værd er det, som er formeret. At Debitor skulde betale den kjøbte Eiendom med mere, end han havde contraheret, kunde han nok ikke vente, og at han, da han kjøbte Eiendommen, kunde have forudseet, at han ved Kjøbet vilde komme i stor Forlegenhed, naar han blev meget skyldig paa Eiendommen, som min ærede Modstander Pag. 931 siger, vil samme ærede Herre finde af Alle benægtet, og man kan vel ikke forudsætte dette, uden at fradømme Kjøberne af saadanne Eiendomme af sund Forstand. Jeg formener, at de maatte forudsee det Modsatte, og af den Aarsag heller bleve skyldig paa Eiendommen, end at udbetale; thi da Sedlernes Værd sank dybere og dybere ned hver Uge, der gik, saa maatte jo Enhver indsee, at jo længere han kunde udsætte Betalingen, desto mindre gav han for Eiendommen; men jo før han betalte, desto dyrere blev den ham; thi han contraherede jo til den Værd, som Sedlerne havde ved Kjøbslutningen, og som han, efter alle daværende Conjuncturer, maatte troe, at de vilde faae, nemlig, at Sedlernes Værd endnu vilde blive ringere, i det mindste ikke stige, og allermindst pludselig. Og saaledes sank ogsaa Sedlerne, ligge fra Krigens Begyndelse indtil i Aaret 1816, da begyndte de at forbedre sig, og nu gik Forbedringen saa hastig for sig at de i Aaret 1819 vare al pari. Dette kunde Jngen forudsee i de foregaaende Aar, ellers vilde de mange indsigtsfulde Mænd, og de mange store Huse og Jordegodseiere, der faldt ved denne Operation, ingenlunde have contraheret. Og endnu mindre kunde de indsee, at hvad de kjøbte efter Repræsentativets Værd, i den Stund, de contraherede, det skulde de komme til at betale i samme Repræsentativer, da disses Værd var steget mere end tredobbelt. Det Høieste, de kunde formode, var at betale Sedlen efter det Værd, den havde, da der contraheredes, og derom maatte de end mere forsikkres ved Forordn. af 5 Jan. 1813, der udtrykkelig er bygget paa denne rigtige og billige Grundsætning. Forlegenheden, hvori de, som den Tid kjøbte Eiendomme, nu ere komne, reiser sig, som min ærede Modstander P. 931 formener, ingenlunde af vedkommende Contrahenteres Uforstandighed eller Uforsigtighed, men af den formindskede Penge masse, og af Sedlernes hastigen formerede Værd. Var der nu for hver Bancoseddel, som siden den Tid da 18 Mill. Rdl. - 284/2 Mill. Rbdlr. er inddraget, sat en Sølvdaler, eller andet Repræsentativ af samme Værd, i Omløb, saa maatte Eiendommen ansees som virkelig forringet, naar den nu kunde kjøbes for 1/2 Deel af Kjøbesummen; men man vil behagelig erindre, at dette, saavidt jeg veed, ikke er skeet, men at Banco sedlernes Værd er for det meste forøget, ved at formindske deres Antal.