JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
Følgende er en bogstavelig Oversættelse af den Tidende, der udkommer i Peking. Man vil deraf see de besynderlige Omstændigheder; ved Gesandtens Modtagelse. I det øvrige maaman mærke, at Keiserens venstre Side, eller, som den sedvanlig kaldes, vestlige Side, er den egentlige Æreside. I Henseende til Foræringerne maa man vide, at det er Skik i China, at enhver Gesandt sender aarlig til Keiseren nogle Foræringer, som altid opregnes i Tidenderne. Den ottende Dag i den syvende Maaned, Julius, anmeldte Hock=Sue, een af de fornemste Mandariner, til Keiseren, at en meget anseelig Mandarin var ankommen Kl. 9 i Keiserens Pallads; at Kongen i England havde sendt samme som sin Gesandt til det Pekingske Hof og at denne ønskede at blive Keiseren forestillet. Keiseren gav herpaa strax befaling, at hans heele Hof og hans Beslægtede skulde iføre sig deres beste Klæder, holde sig færdige til Gesandtens Modtagelse, og vente, indtil Keiseren salv var færdig. Keiseren ankom strax derpaa, og, efterat have sat sig paa sin Throne, befalede Hock=Sue, at han skulde bede den store engelske Mandariin, Lord Macartney, at komme ind. Lorden gik ind, holdende sit Creditiv forsig, for at overlevere det til Keiseren. Keiseren forlangde, at en meget gammel Mandarin ved hans Hof, navnlig Hock-Chune=Un skulde modtage Lordens Papiir, og læse det. Mandarinen læsede herpaa, at Kongen af England sendte til Keiseren i China 19 forskiellige Artikler af engelsk Manufaktur Arbeide til Foræring. Lorden vendte sig derpaa mod Keiseren, imedens han efter chinesisk Skik bøiede sig ni Gange med Hovedet til Jorden. Keiseren befalede da at sætte en Stoel til ham ved den venstre Side, den største Ære som man kan bevise Gesandtere ved det Pekingske Hof. Keiseren lod ham og byde en Kop Thee, og drak selv een med. Efter nogen Tid begav Keiseren sig til sit Middags=Maaltid, og besaalede 4 af sine fornemste Mandariner at spise med Lorden. Efter Middagsmaaltidet kom Keiseren, igien. Lorden kom ligeledes med 4 Mandarii. ner tilbage, og takkede Keiseren for Maaltidet. Keiseren bad ham sætte sig paa sin forrige Plads, og tiltalede ham saaledes:
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
Kongen af England har ved Dem tilsendt mig 19 forskiellige Artikler til Foræring; jeg beder, at De lader samme henbringe i mit Pallads. Derpaa forføiede Keiseren sig bort.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
Her er Fortegnelsen paa Foræringerne. Et Planetarium. Et Par Globi. Et Thermometer. Et Par mechaniske Stole. To store Metalcanoner. En Bouteille Phosphous. Et Prospect af Windfor. Et Fodtæppe af Guldtraad.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
To store skiønne uldne Fodtæpper. Et Par med Guld brødeerte Sadler. En Sommer=Karet. En Vinter=Karet. Ti brede Sværd. Et Par kostbare Lysekroner.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
En riig udpyntet Model til et Skib paa 100 Canoner.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
En Balle med særdeles fine Cammelotter og andre Tøier. Fra et Land ved Navn Simlo. Et Par Elephanter. En Fugl, som daglig æder 50 Pund Korn. Et Stykke Tøi, som man kan giøre reent, naar det er skident, ved at legge det i Jlden. Fra Bengalen. Fire overmaade smaa delige Hunde. En Fugl. Tre arabiske Heste, som kan svømme. To store Speile. Tive meget smukke engelske Knive. Fra Cochin=China.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
Tolv chinesiske Afgudebilleder af Sandeltræe, Et meget prægtigt Sengested. En meget liden 14 Tommer høi Elephant. To hundrede Stykker grovt Klæde. Fra Goa. Et meget smukt Uhr, der spiller. To hundrede smaa Figurer med Uhrværker. En stor fortreffelig Marmorplade. Et Par meget smukke Fugle. Fra Japan. Tolv meget delige Fruentimmer, alle Jomfruer. Tre meget smukke Heste.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
En stor Snor med Coralier. Et Stykke af en Corall-Green.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
Fra Portugal. Et smukt chinesisk Beltespænde. Et Par ikke meget store Perler. En chinesisk Trøie af Fiær. Ti store Stridslantzer. Fra Landet Foyee.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
To Dverge, en Mandsperson og et Fruentimmer. En Tiger. Et Billede, der forestiller en Gudinde. Et Par Perler. En Æske med Lægedom for Blinde. Fragment af et Brev fra Canton dateret den 28de Januar. 1794.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
Fortsættelse af det i No. 41 afbrudte Stykke om Folkene ved Orenoko. Alle disse Folk gaae ganske nogne, som ikke er underligt, formedelst deres varme Klima. Hr. Gilii gjorde Forsøg med at give dem Klæder; men de aflagde dem strax, og da han derfor satte dem til Rette, svarede de ham med Heftighed; at det kunde ikke gaae an, og at de skammede sig ved at gaae paaklædte. De allene, som antage Christendommen, bleve efterhaanden vante til Klæder; de øvrige havde til at bedækkede sig ikke andet end et Belte, som hos Fruentimmerne var i det høieste et Spand breed, men hos Mandfolkene noget Større. Hvor lidet de end agte Brugen af Klæder, saa ere dog Fruentimrene i Henseende til Pynt ikke ligegyldige, men de opsøge Alt, for at glimre i Mandfolkenes Øine. De sætte en stor Priis paa deres lange Haar, komme det flittig, og salve det idelig med Salve af Palme= eller Skildpadde=Olie, for at give det en smuk Glands. J Ørene bære de smaa langagtige Sølvplader, som mestendeels ere forfærdigede af spanske Penge; de mindre rige lade sig nøie med fingerlange Stykker Træe eller Rør. Slige Zirater bære de og i Næsen. De have og alle uden Undtagelse en liden Aabning i Underlæben, hvori de pleie at gjemme Syenaale- og andet saadant Smaatøi. Qvinderne bære en Mængde Snore med Glaskoraller, ja og langagtige Stykker Kride, eller vellugtende smaa Rødder om Halsen. Deres Belte eller Skiørt, er heller ikke uden Zirater. Nogle have det af smukt Tøi, andre af slettere, men alle ere de usyete med Traad af alle Slags Farve. Næsten alle disse Folk, men især de krigerske iblandt dem, afklippe Haaret paa Hovedet, dog saaledes, at de stedse lade et Par Buske, undertiden og tre eller fire enkelte Haar blive tilbade til Zirater. Af Hatte eller andet sligt Hoveddække vide de intet. Fiære ere deres eneste Hovedprydelse. Nogle bære dem ligesom en Krands omkring Panden; andre giøre en Art Hue deraf. J Barndommen pleie de at stikke Hul i Ørene. Paa nogle ere disse Huller meget smaa, paa andre derimod meget store Mænd og Qvinder bemale heele Legemet med visse Farver, hvilke de betragte som deres egentlige Klædning. Naar man treffer dem ubemalede, saa staae de ligesaa skamfulde, som vi, naar nogen treffer os upaaklædte. De have to Maader, hvorpaa de bemale sig; den ene er den almindelige, hvortil bruges ikkun een Farve, og hvormed de uden alle Zirater bemale heele Legemet; den anden skeer ved Fester og andre Høitideligheder, da de male det halve Ansigt rød, men det andet guul, Kroppen og Fødderne ogsaa røde, men Skindbenene sorte, eller lige tvertimod. Nogle have visse Stempler, brændte i Leer, hvormed de indtrykke paa Brystet og Lænderne besynderlige Figurer. Dog er dette egentlig en Mode hos Kariberne, som ikke lagttages af alle de andre Folkeslag. J Almindelighed ere Kariberne Mynsteret for disse Folks Moder. Om Knæerne bære de et Slags snevre Strømper, fire til fem Finger brede, som virkes meget stærke af den indre Bark paa Palmetræet.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
Af det som forhen er sagt om disse Nationers Skrøbelighed, er det let at formode, at de ere underkastede mange og forskiellige Slags Sygdomme, især da Klimaret og en stor Mængde flyvende og krybende Jnsekter virke med forenet Kraft paa disse Landes Beboere. Feber, Blodgang, Brækning, Flod i Øinene, som ofte bliver til blindhed, Udslet, veneriske Anstød og især Kopperne, som disse fredelige Folk have for deres Guld tilhandlet sig af Europæerne (thi at de til Vederlag derfor have givet os den veneriske Syge, kan efter de nyeste Undersøgelser over denne Materie ikke bevises) ere de Morderengle, som i disse Egne bortrive Menneskeer saa meget meere uimodstaaelig, da man har Mangel paa erfarne Læger, og da disse formedelst Fordomme hindres i mange Tilfælde fra at nærme sig til den Syge med Raad og Hielp. Vel ere der iblandt dem visse Personer, som give sig af med at helbrede Syge, og derfor staae i stor Anseelse hos deres Landsmænd. De kalde sig Piaci, og besidde virkelig nogen Kundskab og Planter og Urter, vide deres Navne, og kiende nogenledes deres Egenskaber. Men ulykkeligviis ere de heller ikke uvidende om sammes skadelige Virkninger, og benytte sig ikke sielden af denne Videnskab til at udføre deres Had og Hevngierrighed, og skade deres lettroende Landsmænd. Deraf kommer det, at naar disse blive syge, give de Lægerne Skylden derfor. Naar almindelige Sygdomme rase, saa sige de: at Piaci have med deres Aande forgiftet Luften eller de Kilder, hvoraf de øse Vand, eller at de have nedgravet giftige Urter paa Fodstierne, og derved gjort alle dem syge, som ere gangne derover. Det er til Fordeel for disse Piaci at ved ligeholde denne Frygt og Agtelse hos deres Nation, og ikke at lade deres Stamme uddøe. De udvælge derfor Tid efter anden Lærlinge, som de fra den tidligste Ungdom afsondre fra alle andre, og undervise og opdrage i de tykkeste Skove. Gemeenlig tages de meest listige og skielmske Drenge, hvilke derpaa efter nogle Aars Forløb komme tilbage som duelige og erfarne Læger til deres Landsmand. Forresten udmærke disse Personer sig ikke ved noget udvortes Tegn eller Dragt fra de øvrige Vilde. Allene ved et mørkt Udseende, et eensomt Levnet, lange Haar og en streng Levemaade, kiendes de fra andre.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
J Folkets Forsamlinger og ved andre Høitideligheder sidde de øverst. Ved saadanne Leilighed er kiendes de allene paa en Græskarskal, som de ryste uophørlig. Jngen vover at sætte sig imod en Piacis Meening, og denne kan, saa ofte han behager, dreie den heele Nation efter sin Villie. J Sygdomme pleie de i Stedet for alle andre Lægemidler at klappe med deres hule Græskarskaller den Syge Ørene fulde, og derved fremsige visse Vers, som ingen, dem selv undtagne forstaaer. Desuden berøre de med deres Mund, Hoved, Bryst, Arm og øvrige smertende Deele paa den Syge, og foregive, at de af disse Deele udtrække Steene, Torne o. s. v., hvilke Ting de iforveien have lagt ind i Munden. Baden, Aareladen og Fasten ere de Hovedmidler, hvoraf de betiene sig i at behandle deres Syge; dog pleie de ikke at tillægge disse den store Virkning, som de tilskrive deres Paablæsning, deres Klappen og deres uforstaaelige Abracadabra.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
J Almindelighed gaae Pralerierne om deres Magt over Naturen i det Store. Saaledes sige de: at de have saaret Maanen til Straf for dens Forbrydelse, og derfor har den en rød, blodig Farve, at de kunne lade Regn, komme, og forhindre den. For at iværksætte det sidste, stille de sig, saasnart mørke Skyer trække sammen paa en Side af Himmelen, li ligeoverfor denne Side, og blæse af alle Kræfter Skyerne tilbage. De betiene sig dertil af en Pung, som de bære om Halsen, og hvori giennem de puste imod Skyerne.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
For Missionairerne ere de meget tilbage holdne med deres Kunster, efterdi de frygte, at man kunde komme paa Spor efter dem. De nægte derfor stedse, at de ere Piaci, naar man spørger dem derom. Jkkun en eneste var oprigtig nok til at bekiende for Hr. Gilii, at han var en Piaci. Jeg opløfter mig hver Dag til Himmelen, sagde denne Æskulap, og seer til, hvorledes Gud giver Tigerne deres Foder. Jeg har seet Indgangen til Helvede, den er saa snever, at Menneskerne ikke kunne komme derigiennem. Men Piaci, lagde han til, springe under Sang og Bøn, just ligesom du, naar du læser Messe, bort over Helvede, og lande paa hiin Side af samme.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
Hr. Gilii, som paa mange Steder i sin Bog viser sig som en stærktroende Catholik, skulde ikke have taget denne Piacis Pralerie saa ilde op. Han var endog meget beskeden. Den ærværdige Pater Cochem har jo ikke allene see Jndgangen til Helvede, men Helvede selv, ja endog udførlig beskrevet det. Forresten ere Fruentimmerne Hovedformaalet for alle Kunstgreb og Renker af Piaci. Deres egne Koner ere altid de smukkeste af alle; dog tabe de derfor ikke andre Mænds Koner af Sigte, og de Leiligheder, hvilke deres Pro session som Læger giver dem, vide de mesterlig at benytte.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
Hr. Gilii modsiger nogle Skribenteres Beretning, at disse Placi ere de Vildes Præster Disse tilbede ikke noget høieste Væsen; de behøve altsaa ingen Præster. Om de ellers have noget Begreb om et høiere Væsen, skal siden blive undersøgt. Vist er det at de lidet bekymre sig om et tilkommende Liv, og at de derfor ved Æden, Drikken og Sammenleie desto gladere nyde det nærværende.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
(Fortsættelsen følger.)
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
Bekiendtgiørelser. J følge Skifteretten i afgangne Madame T Sünkenbergs Stervboe heri Staden, dens Begiering, bliver Stervboens ejende Gaard, beliggende paa den østre Side af Wendersgade heri Byen, under No. 480, som beboes til Leie af Hr. Jnspecteur Jaunsen, der bestaaer af 8 Fag Huus til Gaden, to Etager høit, med 3 Jern Vindovne, samt et Baghuus i Gaarden, stillet til en eneste offentlig Auction for at bortsælges, Onsdagen den 29de October næstkommende, om Formiddagen Kl. 9, paa den Condition at Kiøberen kan modtage samme til Beboelse næstkommende Fløttetid; Thi ville de Lysthavende behage at møde paa Raadstuen bemeldte Dag og Tid, hvor Auctionen holdes og Conditionerne bekiendtgiøres. Fridericia, den 21de October 1794. H. Buhl.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
Toldberg Hovedgaard i Hee Sogn, tre sierdendeel Miil fra Ringkiøbing, stilles til Auction paa Ringkiøbing Raadstue, Løverdagen d. 24 November næstkommende, Kl. 10 Formiddag. Den er 24 Tdr. 7 Skp. 2 Fkr. Hartkorn, frie Hovedgaards=Taxt. Eiendommene af A. ger og Eng er særdeles gode og beqvemme til Hollænderie, og ligge tæt omkring, Gaarden. Der kan avles aarlig 120 til 140 Læs Mærsk og Geest Høe. Saaes 8 a 10 Tdr. Byg, 24 til 30 Tdr. Rug, og 16 til 20 Tdr. Havre, den har overflødig Heede og Mose, med den følger Hee Sogns Konge Korn=Tiende, hvis Tiende ydende Hartkorn er circa 400 Tdr. Vaaningshuset er af Grundmuur nye opbygt, og Ladegaardsbygningerne ere ogsaa for det meeste nye, og ellers meget gode. Skulle Gaarden forinden Auctionen blive solgt underhaanden, hvorom Lysthavende behager at henvende dem til Præsten i Sognet Hr. Høier og Birkedommer, Grønlund i Ringkiøbing, skal Auctionen blive aflyst. Ringkiøbing, den 20 October 1794. Fuglsang.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
Da jeg underskrevne har besluttet at bortleie, - den ene Side af den Gaard i Wenders Gade som jeg selv beboer, bestaaende af en Stue med Sove=Kammer, og et lidet Værelse, til, samt Kiøkken, det halve af Kielderen, og en Brende=Stald, og oven paa et Qvistkammer, tilligemed flere Værelser og forlanges. Liebhaberne behager at henvende sig til Jørael Carl Wulff. Fridericia d. 20de October 1794. fgangne Kammerraad Søren Foghs fradøde 1 Gaard her i Byen, bliver ved offentlig Auction, som holdes i Gaarden, bortsolgt Mandagen den 3die November førstkommende, om Formiddagen Kl. 10; den ligger ved Byens store Gade, næsten midt i Byen og har et anseeligt Gaardsrum med en god Frugt= og Urtehave. Dens Bygninger ere alle af af Muur og Bindingsværk, forsikkrede i Brandkassen for2800 Rdlr. og bestaaer af Gadehuus, med Portrummet iberegnet 11 Fag, 2 Etager høit, 12 Fag Sidehuus, ligeledes 2 Etager høit, 16 Fag Stald og Ladehuus, 7 Fag til Træchuus og Vognport samt 7 Fag Halvtag til Tørve Hønsehuus og videre, foruden 2de andre smaa Stykker gammelt Halvtag og et Vandhuus. Samme Tid vorder og bortsolgt Stervboets tvende Tofte og 2de Enghauger; og saa snart Gaarden og disse Eiendomme ere bortsolgte, begynder Auctionen paa Løsøre, Guld, Sølv, Medailler, endeel gode Bøger, Skilderier, Sengeklæder, Linnet, Gangklæder, Speile, Borde, Stole, Chatouller, Dragkister, og andre Kister, Kobber, Messing, Tin, Jerntøi, Porcelain og Steentøi, torsken og utorsken Korn, Høe, tørt Brænde, Køer, Faarehøvder, Sviin, Træekar m.v. Weile, den 22de September 1794.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
Som Executores Testammenti, Schiøth, Meden, Provst og Sognepræst. Birkedommer.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
en i Nyborg paa Kongensgade beliggende anT seelig Gaard, vel indrettet til Beboelse, af en honet Familie, men fortrinlig beqvem til Kiøbmandsbrug, agter Eieren Hr. Oberstlieutenant Walterstorff underhaanden at bortsælge paa særdeles billige Vilkaar. Gaarden bestaaer af 21 Fag, 3 Etager høit Ege=Bindingsverk til Gaden, hvorudi findes 6 betrukne Værelser, i underste Etage m.v.; J Gaarden et 2 Etage Ege Bindingsverks Huus af 18 Fag, indrettet til Bryggerhuus, Melkestue, Pakhuus og Løem.v.; endvidere et 2 Etage Halvtag=Huus, indrettet til Heste og Koestald, Vognremisse m.v.; nok et 2 Etage Halvtag=Huus til Brænde og Remisse paa 12 Fag; alt af nyt opbygget i Aarene 1756 og 1757 af beste Ege og pommerske Fyrtømmer saavel til Bielker som Spær, samt alle Lofte og Gulve for største Deelen af skaaren, pommersk Tømmer. Saavel i Bryggerhuus som Gaarden haves fersk Pompevand; ved Gaarden en liden Hauge med Lysthuus. Til Gaarden hører end videre de imod Mellemgaden beliggende Leievaaninger, i alt 26 Fag 2 Etage, Ege Bindingsværk, tilligemed Gaarden af Ny opbyggede, og indrettede til 7 Familier, hvoraf o. t. svares i Leie 76 Rdlr. aarlig. Til Gaard og Leievaaninger hører 13 og tretten Sextendedeel Høveders Græsnings Ret i Byens Græsmarker. Med Gaarden kan, om forlanges, følge et complet Brændeviinsredskab paa 3 Tønder, og et Dito mindre paa halvanden Tønde, med alt Tilbehør af Støbe= og Mæskekar m.v. Paa Hovedbygningens 3die Loft en vel indrettet Kiølle til 10 Tønder. Ligeledes er en i Nyenstad beliggende Baraque paa 6 Fag, med et Fierdedeel Hoveds Græsnings=Ret, enten med Gaarden eller særskilt til Kiøbs at bekomme. Skulle ingen Liebhabere indfinde sig inden October Maaneds Udgang, bliver fornævnte Eiendomme stillede til offentlig Auction den 14de November førstkommende udi bemeldte Gaard i Nyborg. Skulle Gaarden forinden vorde bortsolgt, skal det betids i de Odense Aviser, blive bekiendtgjort. Liebhaberne behage at henvende sig til Eieren i Nyborg.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
Da jeg underskrevne har tilkjøbt mig Sr. Sunkenbergs Huus beliggende i Strandgaden, og har besluttet at bortleie i den 2den Etage et eller to Værelser, med eller uden Møbler, til førstkommende Paaske, saa bekiendtgiøres samme, med tienstlig Begjæring, at de Lysthavende behageligst vilde melde dem hos mig, for nærmere at aftale det. Fridericia, den 8de October 1794. Jochim Detlev Wittmack.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-31
Efterretninger og Congressen i Philladelphia af 8de Junii 1794 *).¬
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-31
J een af Congressens sidste Forsamlinger i Philladelphia gjorde Hr. Gilles et Forslag, som gik ud paa at give Præsidenten Fuldmagt til at trække fra det i Holland gjorte Laan af 3 Millioner Gylden, en saa stor Summa, som Statens Fornødenheder kunde taale, for dermed at betale en Deel af det, som man var skyldig til Frankerig, al anden Bestemmelse uagtet. *) Taget af historischipolitisches Magazin for September 1794. Adskillige Medlemmer talede i denne Anledning. Hr. Holhønse sagde, at førend denne Summe blev udbetalt, maatte man der af korte den Skadesløsholdelse, som tilkom de amerikanske Skibscapitainer for deres Skibes Anholdelse i de franske Havne; desuden var Betalingsterminen endnu ikke udløben. Var den udløben, saa vilde han være den første til at stemme, at Betalingen uden Ophold burde skee, om endog Frankerig, istedet for at anholde disse Skibe i sine Havne, havde opbrændt dem samtligen; dog med Forbeholdenhed, at fordre Erstatning siden paa den sedvanlige Maade. Hr. Nicolas samtykkede Forslaget. Som Americaner, lagde han, var han overbeviist, at Americas Sag er undskillelig forbunden med Frankerig, til hvem de forenede Stater skylde Forbindtligheder, og hvis Erindring aldrig maa udslukkes i deres Siele. Den franske Republik befinder sig i den samme Tilstand, hvori vi befandt os, da den ædelmodig kom os til Hielp. Menneskelighed, Ære, Taknemmelighed og Retfærdighed fordre, at vi til denne Nations Fordeel, giør alt, hvad der staaer i vor Magt. Hr. Finsimons. De amerikanske Kiøbmænd have henvendt sig til Hr. Fauchet (Conventens Resident hos de forenede Stater i Hr. Genets Sted) for at erholde af ham den Skadesløsholdelse, som de forlange. Han har svaret dem, at det ikke staaer i hans Magt at give dem samme; men han vilde skrive, for at give Regieringen Efterretning om deres Fordringer; og de fandt sig villige til at oppebie det Svar, som denne Minister erholder. Hr. Ames. De tre Millioner Gylden er laante i Holland for at sætte vore Stater i Forsvarstand. Det vilde fra vor Side røbe meere end Ubesindighed, naar vi anvendte disse Penge til noget andet Brug. Frankerigs Sag beroer ikke paa en Million Plastre meere eller mindre. Det er snarere i Stand til at give os denne Summe, end vi til at forstrække det samme, Hr. Gillon. Jeg er af lige Meening med Hr. Figsimons. Naar de ameritanske Kiøbmænd ere Tilfreds med et oppebie et Svar paa deres Fordringer fra Frankerig; saa indseer jeg ikke, hvorfor andre ville tage deres Fordeel, meere til Hierte, end de selv. Frankerig har laanet og sine Penge i vore meest trængende Omstændigheder; nu behøver det dem til sit eget Forsvat; det har, for at giøre og sig forbundne, udsat den første bestemte BetalingsTermin af denne Summa, og om det paa nærværende Tid befinder sig i den Nødvendighed, at fordre Betalingen før denne Termins Udløb, saa vilde det fra vores Side hverken være og vereenstemmende med Ære, eller ædelmodigt, at vegre sig derved.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-31
Hr. Wadsworth. Man har talet meget om den Erkiendtlighed, som vi skylde Fran berig. Vi have været alt formeget erkiendtlige i Henseende til dette, da vi, uden at klage, tillade det at plyndre vore Skibe, bemægtige sig amerikanisk Eiendom for meere end en Million Piaster i Europa, og for meere end 4 Millioner i Vestindien. Hvo vil troe, at Ejermændene have ikke paa den Deel af de ammerikanske Vahre, som man har foregivet at ville betale, modtaget 25 Procent af disse Vahres oprindelige Værdie, Efter den Tid, da den franske Minister krævede Betaling af de forenede Stater, ere visse Begivenheder i hans Land indtrukne, som meget formindske den da værende Pengetrang. Den største Deel af de americanske Penge anvises for nærværende Tid efter Ordre af Hr. Fauchet. Han anfører altsaa med Uret Nødvendigheden til at fordre den Million Piastre, hvorom her tales. Kan man troe Rygtet, saa har den franske Republik i sine Kister fleere reede Penge, end alle Konger i Europa tilsammen. Jeg troer vel, at dette Foregivende er overdrevent; men man trække endog Halvdeelen derfra, saa bliver det dog stedse sandt, at den franske Republik er overordentlig riig. Pengemangel kan man ikke angive som Aarsag til dens Ulykstilfælde. Hr. Bourue. Hensigten, hvorfor man forlange denne Summa, var, at man skulde bringe de Udvandrede fra St. Domingo til Frankerig. Men disse Udvandrede ere allerede for lang Tid siden bortreste. Den nærværende Paakiendelse er altsaa overflødig.