Corsaren, 1842-09-16
Giver Agt: "Nu skal I høre, hvordan Hankatten, ført ved Rævens List, Den Kone, der var ham passeligst, dog sik tilsidst." Kommer nu Allesammen her og hører til, saa skulle J høre noget særdeles Jnteressant. J have i den sidste Tid havt flere udmærkede Leiligheder til at gjøre Eder bekjendte med, hvorledes Folk paa to Aar ere komne til at sige sig selv stik imod; men Kunsten stiger, vor Tid udvikler sig med en forbausende Hurtighed: Man har nu seet sig istand til at gjøre det Samme paa den korte Tid af to Uger. Vi ile med at nævne dem, hvem Æren for denne Opfindelse tilkommer, det er saamæn "Fædrelandet". J kunne i det Følgende selv undersøge, med hvormegen Virtuositet det har udført Forsøget, og derefter bestemme de Æresbeviisninger, det derfor maatte tilkomme. Da imidlertid det, som man vil faae at see, for dem, der ikke selv have lagt Mærke til det, maa synes utroligt, bede vi alle Tvivlere selv eftersee de paapegede Nr. af "Fædrelandet", hvoraf man vil see, at alt af os med Citationstegn Anført er aldeles ordret. Alt dette Mærkelige er fremkommet i de Sætninger, "Fædrelandet" har ført frem i sin Strid med "Kjøbenhavnsposten". Voici: "Fædrelandet" af 25de August (om de stænderske Comiteer): "Man (her tales om den i Stændercomitee-Sagen nedsatte Comitee, bestaaende af Bang, Ussing, David, Hvidt, Neergaard, Mynster, Scavenius og Lehmann, Man har for Noget, som Jngen veed, hvad det bliver til, hvad Betydning det faaer, eller hvorledes det organiseres, for en lang og ubestemt Tid opgivet en begyndt og i god Fremgang værende constitutionel Stræben". "Fædrelandet" af 5te Septbr.: "Det er herefter ikke vanskeligt at afgjøre, hvorvidt Kjøbenhenhavnsposten har havt mindste Ret eller Grund til med udhævede Typer at beskylde Lehmann for at have opgivet den constitutionelle Sag, en beskyldning, der fuldkommen faaer Characteren af en plump Bagvadskelse." (Vi maae imidlerid være retfærdige og gjøre opmærksom paa, at, støndt vel det at opgive sin Stræben efter et Sag er omtrent i Samme som at opgive Sagen selv, saadan "Fædrelandet" dog endnu forsures. Stræber bliver nemlig stavet. S. t. r. æ. * e. n., redens Sag staves: S. a. g. Det er jo strax en forskjel). "Fædrelandet" af 2de August: Tierne maae vistnok have følt bittert nok, hvoedes deres Foredrag vare Skud i Luften, som Jnen tog Notice af, der betragtedes som Sagn uvekommende og saaledes ingen Virkning kunde gjøre. "Fædrelandet" af 5te Septbr.: "Lehnann har dog saa tydelig udtalt, at han ingenlunde føler nogen Tilfredsstillelse ved de stænderse Comiteer", at - han i det Væsentlige bliver brødefri. (Her kan nu rigtignok den Jntvending træde imode, at "Fædrelandet" den 25de Acgust sagde: Talerne", og d. 5te Septbr.. Lehmann Men, naar man vil eftersee Fædrelandet" af 25de August, saa vil man opdage, at det uheldigviis med Ordet Talerne" ikke har eller kan have sigtet til Andre end Lehmann, saasom han paa den Tivar den eneste Taler, der havde underskrevet Comiteebetænkningen og derefter holdt et quasi-constitutionelt Foredrag. Der staaer altsaa i "Fdrl." af 25de Aug.: "Lehmann maa vistnok have følt bittert nok, hvorledes hans Foredrag var Skud i Luften o. s. v., og af 5te Septbr.: Lehmanns Forredrag var dog saa tilfredsstillende, saa kraftigt og saa herligt i sine Virkninger, at han maa blive at ansee som brødefri). Men det er ikke Alt. Lehmann maa ikke alene staae brodefri for sin Handling. Det maa endogsaa bevises, at den bor tilregnes ham som Fortjenefte. Vi tænkte allerede i Forveien, da vi havde seet Fædrelandet" saa haardt angribe Comiteen, at det nok tilsidst vilde søge en Maade, hvorpaa Lehmann passeligst kunde undtages. Af Comiteens otte Medlemmer, der have antaget et "Project", som ikke kan "holde os skades- løse for de constitutionelle Bestræbelser" ("Forl." af 25de August), overgiver det de syv til Fordømmelsen; men den ottende, Lehmann, roses (vide "Fædrelandet" af 8de Septbr.) som den, der har udført et Mesterstykke af Snildhed og politisk Kløgt, ja ret taget de Conservative ved NæHurtig og uden Svi aflægger han sin Landse og Rustning, drager en pyntelig stændersk Slaaprok paa, og i Sedet for Staalhandsken kaster han, mildt smilade, Nathuen midt ind i Forsamlingn, habende ved en uskyldig Bomuldsstøi at vekk Stænderfolket lidt af den politiske Dvale, um dog at forstyrre deres Hvile. Var det ikk et herligt Krigspuds? især yderst pudseengt." - Vi skamme os næsten ved at referere enne flaae Tirade. Jo, det var en stor Heltegjerning af Lehmann, at han aflagde sin Landse og Rustling og tog en Slaaprok paa istedetfor. Den Helteyierning skal man ikke saa let gjøre ham efter! Men han har tillige viist sand politisk Klogskab, og Beregning; thi: Hvad havde det vel nyttet*), at Lehvann havde raabt og støiet i Constitutionens Navn?" "Lehmann har i denne Sag indtaget den klogeste Stilling" - siger "Fædrelandet" af 8de Septbr. om det ottende Medlem og glemmer kun, at det den 25de August havde agt om ham: "Man har stillet sin Jndvirken paa Folkets politiske Dannelse, dets befæstelse i Frihedsideerne og Hæven af dets moralske Værdighed for lang Tid i Bero, uden at vide, hvad Vederlag man faaer. Bort med den Tale, at Majoritet ei denne Gang kunde faaes, og at constitutionel Discussion ligesaa godt kunde finde Sted under Stændercomiteesagen!" Der maa imidlertid lægges Mærke til, at Fædrelandets" Ord af 25de August, de haarde, angribende, fordømmende Ord, gjaldt ComiteeMedlemmerne in pleno, hvorimod de undskyldende, forsvarende, rosende Ord af 8de Septbr. gjaldt en Undtagelse fra dette Plenum. Og spørges der nu, hvorfor Lehmann skal være denne Undtagelse, hvorfor det ene skal tilgives ham at have underskrevet Comitee-Betænkningen, da besvarer Fædrelander af 10de Sepibr. dette Spørgsmaal *) "Hvad kan det hjæple"! næsten altfor naivt: Man maa gjøre Forskiel paa Personerne. For at man ikke skal troe, at vi, ved saa saa stærkt at fremhæve de Angreb, "Fædrelandet" den 25de August gjorde paa Lehmann, aldeles istemme disse, skulle vi tillade os i al Korthed og det i virkelig Korthed, ikke i Stænderforedrags dito - at fremsætte vor Anskuelse om hans Færd. Som Mand, som enkelt Repræsentant, det vil sige: hvis han kun havde staaet i Stænderne som saadan, havde der Jntet været at bebreide ham. Han kunde da have sagt. "Hvad nytter det, at jeg støier i Constitutionssagens Navn?" Han kunde have "incorporeret sig" i Stænderne, indtraadt som Jorganisk Led af det Hele, han kunde have fulgt Jndskydelsen fra sin øiebliklige Sindstilstand og Forsamlingens Charakteer". Men Lehmann var Partifører. Hans Skridt vare ikke en enkelt Mands Skridt, naar han sluttede sig til Andre, saa gik han ikke blot selv, men han førte en Hærafdeling med, og som Anfører paalaa det ham som Pligt at betænke, om han ikke i Sagens Jnteresse kunde anvende dem bedre paa en anden Maade. Han burde dog have tænkt sig denne Combination. Naar jeg forener mig med Christensen, og vi To da i Spidsen for vort Parti danne en stærk Minoritet*), saa vil det nok have en saadan Jndflydelse paa den jydske Forsamling, efter dens Aand, at det hele Forslag falder igjennem der. Dette i Forening med de holsteenske Stænders Afslag vil gjøre Stænder-Comiteerne umulige. Men Regjeringen, som proclamerer, at den vil føre Folket gradeviis fremad, maa nødvendigviis, for at blive sig selv tro, tilbyde en Jnstitution, som bedre tilfredsstiller; hvis ikke, saa bliver dog selv Roskildske Stænder for Skams Skyld nødte til at fornye Constitutions-Andragendet. Og i denne Mellemtid vugges Folket da ikke i Søvn af et falsk Haab, Spændingen vil holde det vaagent - var end dette den hele Gevinst, det var *) Lehmann forte, som Udfaldet viste, 27 Stemmer med sig. dog er Gevinst. Thi et vaagent Folk staaer ikke stille. Det skulde ikke være saa. Lehmann kom til at sidde i Comitee med David og Ussing - "Siig mig, hvem Du sidder i Comitee med, og jeg skal sige 3dig, hvorledes Du vil stemme."