Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1833-10-14
J London var Dødsfaldet, ogsaa bekjendt den 5 Octbr. Et Regentskabs-Raad er strax oprettet, hvis Medlemmer foregives at være: Hertugen af Jnfantado, Jnfanten Don Francisco, Hr. Zea, Erkebiskoppen af Sevilla og General Castannos - Alle Navne, som ere alt for bekjendte for deres Absolutisme, til at Man af dem tør love sig et liberalere System. Jmidlertid trøster Man sig med, at det kan være nødvendig Klogskab af Dronningen, for ikke strax at optræde ganske aabenlyst. paa Følgerne af denne vigtige Begivenhed er Forventningen almindelig spændt. Jsær er det franske Kabinet, derved overordentlig interesseret, og den gamle Talleyrand skal strax have raadet til, ei at afvige fra Systemet af 1823, ikke fordi det er det bedste, men fordi der er meest Sandsynlighed for, at det vil vinde Fleerhedens af Nationens bifald. Nogle ville vide, at Man har gjort det til en Betingelse for Dronning Maria Jsabelles Erkjendelse: at den spanske Regjering igjen erkjender Donna Maria som Dronning af Portugal, Andre, at den franske Regjering vil benytte denne Leilighed til at betage de absolutistiske Magter Frygten for, at den skulde ville indføre en konstitutionel Regjeringsform i Spanien. J al Fald kommer Legitimiteten her i en underlig Strid med sig selv; thi bestiger Don Carlos Tronen, vil det vorde alle de stygge Lidenskabers Seier, som sønderslide Europa, og baade en religiøs, og politisk Jnqvisition blive Resultatet. Skulde desuden de franske Emigrantere under Bourmont ville tilbyde Don Carlos deres Tjeneste, turde Frankerig og Engelland neppe blive uvirksomme Tilskuere til en Kamp, hvis Udfald kunde blive saa vigtig for dem selv. At de Konstitutionelle aande noget lettere i første Øieblik, er naturligt. Træffende karakteriserer Temps Ferdinands Regjering i disse Ord: "at ligesom hans Helbredstilstand, ere alle Landets Anliggender forblevne vakiende og uafgjorte. Aldrig har vel nogen Nation gjort og liidt saaMeget for sin Fyrste, som den spanske for Ferdinand, og aldrig ere en Nations Anstrængelser blevne mindre lønnede." Nu følger en sammentrængt Skildring af, hvorledes Ferdinand først som Prinds af Asturien konspirerede imod sin Fader, blev siden selv styrtet fra Tronen af Napoleon og holdt i 6 Aars Fangenskab i Valencai; hvorledes han strax efter sin Tilbagekomst kuldkastede den af Cortes givne Konstitution, som selv Keiser Alexander i den bekjendte Traktat af Weliki=Luki (20 Juli 1812) havde erkjendt for bindende; hvorledes han, uagtet sin edelige Forsikring, at Spaniens Haab ikke skulde blive skuffet, thi – lød det – jeg afskyer Despotismen, som uforenelig med Europas nærværende Oplysning og Civilisation, atter begavede Spanien, med Klostere, Jesuiter og Jnqvisition; hvorledes det saae sine ædleste Sønner falde for Sværdet eller paa Skaffottet, det Blod og de Taarer, som udøstes, efterat den absolute Magt, ved Cadix's Kapitulation - og ene ved Frankerigs Bistand, atter var kommet i hans Hænder - Alt dette er desværre, endnu i for frisk Minde, til at det behøver at gjentages. Verdenshistorien - slutter Temps hiin Artikel- vil øve en stræng Ret over ham. Maatte han finde den Barmhiertighed for en høiere Dommers Trone, hvorom saa mange Tusinde anraabte ham forgiæves!"