Berlingske Tidende, 1834-12-10
Spanien. (Over London, den 2den December.) Merino viiste sig nylig med 200 Ryttere henimod Cavacena, sydlig for Duero, hvor han vilde opsnappe nogle Recruter; men Commandanten af Quadaljara overfaldt ham og drev ham paa Flugt. Ligeledes blev en Bande i Mancha, der havde plyndret tvende Landsbyer, aldeles adsplittet af Dronningens Tropper. Caragols Vande i Catalonien, 200 Mand stærk, havde samme Skjæbne. General Llander opholdt sig endnu bestandig der. Et bitter udfald er kommet for Dagen i et halvt officielt Blad mod hele den spanske Geistlighed, der beskyldes for at være deelagtig i en Sammensværgelse, til Bedste for Prætendenten. Der udtales den Nødvendighed, at anvende Kirkens Jndkomster til bedre Øjemed, denne Artikkel betragtes i Almindelighed som en Forløber til alvorligere Forholdsregler. - Det lader til, at den egentlige Revolution, det vil sige, de saakaldte liberale Jdeers fuldstændige Udvikling og Anvendelse, i Grunden ej behager Fleertallet af Nationen; Spanierne have endnu Skrækken i Blodet fra de udligere Forsøg. Hvis man under Benævnelsen Nation forstaaer den active Deel af Folket, der ejer Besiddelser, der har Aandsdannelse, der driver Jndustrie, og endelig den Deel, der er be havet med Jntelligents, saa kan man være overbeviist om, at i Spanien er Fleertallet liberalt, i en høiere Grad end i noget andet Land i Europa, selv Frankrig og England ei undtagne. blandt 110 spanske Grander tæller man neppe tolv, der ej med Oprigtighed slutte sig til Dronningens Sag. De betragte i Almindelighed Jsabelle den anden som den offentlige Friheds danner og Garantie. Denne Classe har siden 1808 bevaret det samme Sindelag. De vare de eneste, der ved Jnvasionen 1823 havde Mod til at gjøre Hertugen af Angouleme en forestilling, hvori de rigtignok aflagde en monarkisk Troesbekjenrelse, men tillige tilstode, at de vare Tilhængere af Nationalbrihederne. Spaniens øvrige Adel, de titulerede Adelsmænd, Hidalgos), have samme Sindelag. Det Samme er Tilfældet med Kjøbmændene, lige ned til Kræmmerne, Advocaterne, Rotarierne, Procuratorerne ofv., og med omtrent en Sjettedeel af Geistlige heden. Skulde der gives nogen Classe, hvori Forholdet, med Hensyn til Liberalismen, var ringere, da maatte det være de gamle Magistratspersoner, hvis Antal dog daglig formindskes ved Døden, og yngre Mænd med nyere Principer erstatte dem. Hærens Rækker skiule sig vel adskillige Carlister, dog i ringe Antal. Derimod have de her opregnede Classer en formelig Afskye for Carlisterne, og dersom det – skjøndt Sandsynligheden endnu er fjern - virkelig skulde skee, at Prætendenten tilfægtede sig afgjorte Fordele hiinsides Ebro, da vilde de Liberale af alle Farver sikkert forene sig, for at gjøre Modstand, og i saa Fald vege de vistnok først i Døden; thi de nære den Overbeviisning, at en Udsoning aldrig kan finde Sted mellem de tvende Partier. Dette er Spaniens sande Tilstand. Den var ikke anderledes under Ferdinand den Vilde; hans Magt hævede sig kun over Meningen, og med ham døde den kongelige Magt. Havde Juli-Revolutionen ikke fundet Sted, da havde Don Carlos fulgt sin Broder ganske fredeligt paa den spanske Trone; men kort efter Ferdinands, Død vilde dog en Revolution være brudt ud. De 250,000 bevæbnede Royalister, der syntes at sikkre de retrograde Jdeers Sejr i Spanien, forsvandt som et Aandedræt for en Ministers Ord – og det endda en illiberal Minister, Hr. Zea. Hvad er der blevet tilbage? Nogle Bander, der i Carl den Vies Navn plyndre, ødelægge og - for Tronens og Alterets Ære – skjæle af alle Kræfter. Disse Bander ville sikkerligt gjøre det samme i Jsabelles den Udens og i Frihedens Navn, dersom Prætendenten skulde vinde nogle øjenblikkelige Fordeele. Her er Talen ikke om de egentlige insurgeerte Provindser; i den vedligeholdes Oprøret af ganske andre Grunde, end man i Almindelighed troer. Er Dronning Christines Regjering den meest passende under de nærværende Omstændigheder, Ja med Hensyn til Systemet. Det bliver noget ganske Andet, hvis man vil tale om Personerne. Det System, som Regjeringen følger, er en oprigtig Anerkjendelse af Gjenfødselens Grundsætninger : atten blandt tyve af Nationen tænke ligesom Ministeriet. De saakaldte Overspændte tælle i det højeste tredive Medlemmer i ProcuradoresKamret, i Proceres=Kamret er der ikke en eneste, og i Nationen kan deres Antal maaskee beløbe sig til et Procent. Der kunde dog indtræffe et Tilfælde, for Exempel store Fremskridt af Don Carlos, der vilde samle de liberale Masser, og trænge dem ud i en revolutionair Fanatisme. J den nærværende Tingenes Tilstand ere de Herrer Torreno og Martinez de la Rosa de eneste nødvendige Personer. Deres Colleger ere meer i Vejen end til Gavn, og det er paa høje Tid at erstatte dem med Andre, hvis Talenter og Popularitet kunne indgyde Agtelse. Grev Torreno vilde overalt være en fortreflig Statsmand, og Martine; de la Rosa er en udmærket Taler. - Hvorledes vil det see ud i Spanien om nogle Maaneder, Dette bliver en vovelig Spaadom; dersom Mina er heldig, da vil vel Regjeringen, efter at have snublet nogle Gange, omsider naae sit Maal. Dersom det Modsatte bliver Tilfældet, da maa der interveneres - skeer dette ej, vil Revolutionen først endes med et af Partiernes totale Odelæggelse.