Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-09-16
Anthropologiske Nyeheder. Hr. Dureau de la Malle har forelagt det Kongelige Videnskabers Selskab i Paris en Tabel over det Menneskelige Livs Varighed beregnet af Ulpianus den Romerske Keisers Alexander Severi Minister, som var grundet paa de Fortegnelser, som Censorerne havde holdet over Dødeligheden i det Romerske Folk fra Servius Tullius og til Alexanders Severi Regiering; ifølge disse beregner han Mellemtallet af Menneskets Levealder til 30 Aar. Døer et Menneske inden sit 30te Aar, saa døer han hurtigere end han havde Grund til at vente sig det: lever han længere saa er det modsatte Tilfældet. De samme Love for Menneskelivets Varighed gielde endnu ligesom Aartusinder tilbage i Tiden og hvert 30te eller 33te Aar fornyes Menneskeslægten i det hele taget. Det menneskelige Liv er saaledes kort og flygtigt, Prøvelsens Dage ere snart omme og de Dødelige tile deres høiere Bestemmelse i Møde. Menneskene ligge derfor altid i Kamp med Døden, for hvilken de ikke vilde være saa bange, naar man kun ikke aftegnede den som et Skelet, men som en velgiørende Aand, som vinkede kiærlig og blidt af de Dødelige, lukkede den mørke Dør op for dem og sagde til dem, nu skal jeg hielpe Eder. Men man har nu engang vant sig til at tænke sig Døden som en Fiende, og fører en uafbrudt Krig med den; Lægerne stilles ud paa Forpost som Tirailleurs for at scharmusere mod den; men som dog altid maae trække sig tilbage, naar den for Alvor falder paa at giøre et Angreb. Jmidlertid udvise de en usvækket Sindrighed i at udtænke nye Vaaben imod den, hvorved de kunne confundere den, saaledes vil en Læge nu have opfundet Brugen af Belladonne imod Skarlagensfeber, en anden Brugen af Urna imod Vattersot, en ganske nye Recept er opfundet imod Bændelorm, som læses i Frorieps Notizer 13de Bd. Pag. 320. Hr. Robiqvet foreslaaer bicarbonatet af Natron som et Opløsningsmiddel af Blæresteen, og Doct. Reid Clanny har forelagt Videnskabernes Selskab i Edinburg et af ham opfundet Jnstrument kaldet Zoopyron, hvorved Respirationen skal kunne vedligeholdes ved alle Tilfælde af Skindøde; nærmere kan man nu ikke gaae Døden paa Klingen. – Jmellem kan Hr. Mors ganske artig blive pudset, og en Person, som han troer at have ganske sikkert i sine Hænder kan pludselig blive ham frarevet, saaledes melder Chirurgen Glover i Medical Advertiser hvorledes han har bragt Liv i en Mand, som havde hængt sig, og havde hængt i 29 Minuter. Han aabnede paa ham arterrig temporalis og ven jugularis externa, gneed Ryggen og Halsen med Spiritus frotterede stærkt Arme og Been og gav ham Tobakselystere. Da det var fortsat i 4 Timer, blev der gjort en Aabning ind i Luftrøret og pustet ham Luft ind i Lungen. 20 Minuter derefter begyndte Blodet at løbe ned afArterien over Ansigtet, og man bemærkede et svagt Pulslag ved Haandleddet. Man blev ved at frottere ham og efterat man havde derpaa freiteret Mund og Næse med Salmiakspiritus lukkede han Øinene op. Man gav ham derpaa hiertestyrkende Ting og efter 3 Dages Forløb var han istand til at gaae en Miilsvei. Mennesket kan imellem forsættes i en Tilstand, hvori Livet meget nærmer sig til Døden. Saaledes berettes om en Pige ved Navn Rosine Exner i Stør ligt ved Greiffenberg i Schlesien nu 28 Aar og af et smukt Udseende, at hun har siden den 28de October 1823 i alt i 2 Aar og 4 Maaneder lagt i en uafbrudt Sovesyge. J denne hele lange Tid har man næsten ikke bemærket nogen Forandring hos hende Tilforn aabnede hun, naar hun ogsaa imellem vaagnede op af sin Søvn aldrig Øinene (uagtet de som vare omkring hende bade hende indstændig derom) eller besvarede de Spørgsmaal man giorde hende; men udgiød i det høieste nogle Taarer, hvorved hun syntes at give tilkiende at hun nok forstod hvad de sagde til hende; men at hun ikke formaaede at opfylde deres Anmodning og at det bedrøvede hende. Saasnart hun vil til at vaagne, saa giver hun det tilkiende ved en sagte Bevægelse med Fingeren; har man da strax Melk og Brød ved Haanden, saa nyder hun noget deraf; men sover strax derpaa ind igien, eller hielper sig endog uden Føde, naar man enten ikke mærker at hun er vaagen, eller man ikke har Maden strax ved Haanden; thi hun har endnu aldrig forlangt den, og overhovedet aldrig talt et Ord førend den 2den Januar 1825. da hun forlangde noget Melk og at man skulde komme noget Brød deri. Siden den Tid vaagner hun vel oftere, men dog i uregelmæssige Tidsrum f. Ex. hver 2den, 4de eller 6te Dag; at hun paagner mærker man paa svage Bevægelser paa Hænder eller Fødder, sielden aabner hun Øinene og da kun lidt, hun taler da imellem med en svag og mat Stemme og næsten uforstaaeligt, sielden er hun længere vaagen end i den Tid, hvori hun spiser. Hendes Kræfter tage stedse mere af og det er rimeligt, at hun ikke lever længe. – Dokt. Chapman har meddeelt en Beretning om et besynderligt Sygdoms Tilfælde, nemlig om Blodmasser, som brød ud af en Piges Ansigt; hun var 13 Aar gammel, liden af Væxt, godt skabt og af et godt Gemyt, og født af fattige Forældre. J Foraaret af 1823 viiste sig noget Blod i hendes Øine og Ansigt, men i den paafølgende November brød pludselig omtrent et Pund Blod ud af Ansigtet; man lagde Plaster paa Saarene, men Blodet fortrængte Plastret og nu kom smaae Beenstykker frem; disse Phoenomener varede meget længe og Sagen fortiener en omstændelig Efterlæsning. Den bekiendte Stribent bent Heinrich Aschokke har i sine samlede Værker, meddeelt en Afhandling om Crerinismen i Schweiz; han vil af sine talrige Erfaringer og Jagttagelser der i Landet udlede, at denne Sygdom er en Følge af Boepælet paa Nord eller Skyggesiden af Biergene.