Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-01-15
De undertegnede have dernæst forhandlet skriftlig om Sagen med de Mænd, som i Forening med den forestaae, i de forskjellige Dele af Kongeriget, Subskriptionen til dansk Underviisnings Fremme i Slesvig. Disse Mænd nære med os og vi med dem, den tidligere udtalte Overbeviis*) Det hører til de sælsomme Forviklinger, som Forholdene i det Slesvigske frembyde, at i Thorninglehn Kirke og Skole ere saaledes adskilte, at Kirkevæsenet staaer under Ribe Biskop, Skolevæsenet derimod under Skoledirectionen i Amtet Haderslev. ning: at den danske Nationalitet i Slesvig savner sit rette Støttepunct og sit tilbørlige Værn, saalænge som den hele høiere Underviisning - Dannelsen af Skolelærere og af samtlige tilkommende, geistlige og civile, Embedsmænd skeer udelukkende i det tydske Sprog; saalænge som det juridiske Universitets Cursus for de slesvigske Studenter alene kan gjennemgaaes ved Universitetet i Kiel, og vi føie endnu til: saalænge som der ikke ved de administrative Forhold er sørget for, at danskdannede Slesvigere erholde den naturlige Adgang til Embederne i de danske Districter af Hertugdømmet. Herom hersker neppe meere end een Mening iblandt dem, hvem Danskhedens Forkuelse i Slesvig ligger tungt og trykkende paa Sindet, og uden Tvivl er derfor Jnteressen hos os fortrinligen henvendt paa Oprettelsen af en dansk lærd Skole og et dansk Skolelærer-Seminarium inden Slesvigs Grændse, og af de fornødne juridiske Læreposter ved Kjøbenhavns Universitet. Men paa den anden Side er i et Land, hvor meere end den halve Deel af Jndvaanerne er dansktalende – Berettigelsen til at erholde Jnstituter, uden hvilke Jntelligensen i den danske Befolkning maa tabe sig meere og meere, og den oprindelige Nationalitet som Følge heraf omsider maa gaae tilgrunde, saa indlysende, Statens Forpligtelse til at komme den fortrykte Deel til Hjælp og give den det naturlige Værn imod Jndtrængen og Omsiggriben af den fremmede Nationalitet saa utvivlsom, at her de første Skridt maae forventes gjorte fra Regjeringens Side. Hvor høit man end troer at maatte anslaae det schlesvigholsteinske Elements Jndflydelse, saa maa det dog ansees umuligt, at der, under en danskfødt og dansksindet Konges Scepter, skulde behøves mere end et klart og bestemt Udtryk af Nationens Stemning paa Nationalitetens Vegne, naturligst vistnok udgaaede fra de danske Slesvigere, og gjentaget og understøttet af deres Landsmænd i Kongeriget –, for at forhjælpe den i aandelig Henseende haardt trængende Deel af Nationen til Dannelses-Anstalter, som ikke savnes i noget oplyst, for Dannelse modtageligt og paa Dannelse skjønnende, Folk, og som, anlagte i Grændselandet mellem Dansk og Tydsk, ville vorde et aandelig Dannevirke mod Overlast fra Tydskhedens Side. Enhver dansk Mand vil her gjentage de samme Tillidens Ord til vor Konge, som Nationalitetens Forsvarer, der ere udtalte af de slesvigske Bønder. Og at Regjeringens retfærdige Forsorg for at forskaffe den danske Befolkning i Slesvig de Dannelses=Anstalter, paa hvilke den har naturligt Krav, vil finde virksom Understøttelse af patriotiske Borgere, saavel til at begrunde disse Jnstituter som til at søge deres Virksomhed og Jndflydelse forøget ved rigeligere Udstyring med Lærer=Kræfter og Lærdoms=Apparater, ved Stipendier osv. Dette tør ikke drages i Tvivl. J Betragtning af det her Anførte, have Undertegnede, og med dem de øvrige Medindbydere til den nationale Subskription, troet at handle i Overeensstemmelse med de Bidragendes Stemning, ved at komme den slesvigske Forenings Ønsker imøde, og bestemme en Deel af de tegnede Bidrag til at fremme Oprettelsen af et saadant Jnstitut, som det i alle Tilfælde ligger nærmest at bringe tilveie ved Borgeres egne Kræfter. Den store Vigtighed af en Folkeskole i Nordslesvig, bestemt til at fortsætte den tidligere Ungdoms-Underviisning, udvide Kundskaben og udvikle Evnen til at tænke og at føre Ord og Pen, vil Jngen negte, som betænker den store betydning af den nordslesvigske Landbostand for den danske Nationalitet, der i den har sin egentlige Repræsentant. Ogsaa er det ved Jnstituter af denne Art, at der vil kunne virkes strax og umiddelbart til at bevare den danske Nationalitet i Slesvig i dens nuværende Omfang; og uden Tvil vil det almindelig erkjendes for ønskeligt og vigtigt, at det nærværende Tidspunct ikke gaaer hen, uden at den første Haand er lagt paa Værket. Der er saaledes givet den slesvigske Forening det Tilsagn, at, naar en passende Landeiendom erhverves til Anlæg og Jndretning af en høiere Folkeskole, herfra vil blive udbetalt 5000 Rbd. som Bidrag til Kjøbesummen, saaledes at denne Sum, for det første i fem Aar, skal blive indestaaende i Eiendommen, uden Renters Erlæggelse, paa anden Prioritet, og fremdeles, i de første fem Aar efter Jnstitutets Oprettelse, 600 Rbd. aarlig til Lønning af den ene Lærer. - Ved den nærmere personlige Forbindelse og mundtlige Forhandling med de ovennævnte Medlemmer af den slesvigske Forening have vi erholdt et fuldstændigere og meere levende billede end forhen af de Forhold, under og imod hvilke det gjælder at opretholde den danske Nationalitet ved den sydlige Grændse, at ikke tydsk Tunge og antidansk Stemning skal trænge sig høiere mod Nord, end det allerede er skeet, som Følge af Forholdsregler og Foranstaltninger, der synes ligesom anlagte paa at begunstige denne Fremtrængen. Det er en Række af beklagelige Misgreb i Fortiden, for hvilke Nutiden, maa bøde. Men det største og beklageligste Misgreb vilde endnu være forbeholdt Danmark og Slesvigs fremtidige Historie, dersom det engang skulde berettes, at den danske Nationalaand i Slesvig efter omsider at være vakt af sin Dvale, og med Klarhed og Kraft at have sat sig til Modværge mod et System, der lige fjendtligt truer den danske Nationalitet og den danske Stats-Eenhed var bukket under i en ulige Kamp, fordi den ikke i Danmark selv havde fundet den nationale Bevidsthed vaagen til at erkjende, hvorom det gjaldt, og rede til at komme den til Hjælp imod den fælleds Modstander. Det er en Tale, som kun passer i denne Modstanders Mund: at den danske Nationalitet i Slesvig skal agtes de Danske i Kongeriget uvedkommende, at den, i sin Kamp for Liv og Ære, helst bør overlades til sig selv, for at dens Sandhed og Oprigtighed kan blive stillet paa Prøve, og det danske slesvigske Elements Udvikling kan foregaae paa naturlig Maade. Thi hvad der under naturlige Forhold er det Naturlige, er det ikke længer, hvor de unaturligste Forviklinger ere indtraadte: hvor Embeds- og Lærer-Stand i Almindelighed, ved fortydskende Underviisningsanstalter, og tydsk Øvrighedsmagt, er løsreven fra den oprindelige Nationalitets Rod, hvor en dansk Bondestand staaer, med en Deel af Borgerstanden, alene tilbage, med Klarhed i Forstanden, Varme i Hjertet og Fasthed i Tanke og Handling, men uden Ledere og Ordførere af høiere Dannelse, uden Beskyttere med Pengekraft og Embedsindflydelse, og hvor de Classer, som andetsteds udgjøre Støttepunctet for enhver national Stræben og Virken, danne en overmægtig Opposition, der hidtil er vant til at sætte sin Villie igjennem uden Modstand, og nu er rede til at opbyde alle Kræfter og bringe alle Offere, for i et Øieblik, hvis afgjørende Betydning ikke er det skjult, at undertrykke den Modstand, der uventet har reist sig. Under saadanne Forhold at ville have en Bonde= og Borgerstand henviist til sig selv, for at værne og sin Nationalitet, er en indirecte Opoffrelse af denne; thi - for at bruge en med de slesvigske Forhold nøie bekjendt Forfatters Ord - Folket blev dermed ikke overladt til sig selv, men overantvordet til den allerede i Landet funderede Aristokratisme, og Embedsmagt, samt til de fastgroede holsteenske Jnteresser. (Christanson "Danmark statsretlige Forhold til Slesvig og Holsteen, S. 43.) - Det er det første Skridt – et, som vi haabe, ikke virkningsløst, men dog altid et ringe og forberedende Skridt, som hermed vil være gjort i en Sag, der vistnok kræver andre og meere omfattende Foranstaltninger, for at den danske Nationa, litet i Slesvig skal kunne reise sig, og engang i Tiden blive i Stand til at værge for sig og væbne om sig selv. Vi Undertegnede skulle ikke trættes ved at virke for en Sag, der viser sig for os som en Sag af national betydning; og vi tør troe, at Begivenhedernes Gang vil føre vore Medborgere, i altid større Antal og med altid større Alvor, tilden samme Erkjendelse. – Det siden vor sidste Bekjendtgjørelse anmeldte Bidrag give et Beløb af omtrent 3,300 Rbd. Men da de indkomne Anmeldelser ikke alle ere tilstrækkelig detaillerede, foretrække vi, indtil Videre, at udsætte Specificationen over Antallet af de Bidragydende og over Bidragenes Beløb i de enkelte Byer og Landdistricter.