Corsaren, 1843-06-23
En Konges Drøm. Det er afgjort, at Kongen af - Prri nei, vi ville hellere spænde vore Læseres Nysgjerrighed og ikke sige, hvem det er - at denne Konge er en meget stor Monark. - Maaskee existerer han slet ikke. Men denne Monark har dog sine Svagheder. Han læser engang imellem Et og Andet, og saaledes erfarede han engang ved Leilighed, at den store Frederik og Buonaparte snuste Tobak uden Tobaksdaase; hurtig fylder han sine Lommer med Nysepulver. Det var det simpleste Middel for Kongen at faae sit Land til at sige: "Gud velsigne". En anden Gang var Statsconseilet forsamlet for at deliberere over det Spørgsmaal, om Hovedstaden, der ligger midt i Landet ved en lille Flod, muligen kunde blive en Søhavn, eller skulde vedblive at være Fastland. For at Spørgsmaalet kunde afgjøres, ventede man kun paa Hs. Majestæts Mening. Da traadte Hs. Majestæt pludselig ind, klædt som Guden Neptun, med en Vest á bouillon, med et tofarvet Halstørklæde og en Tritonfløite. Fra dette Øieblik var det afgjort, at Hovedstaden var en Søhavn, og at der existerede en kongelig Flaade, bestaaende af 3 Jagter. Atter er der noget Nyt. Læs Augsb. Allg. Zeitung. Man seer deraf, at Kongen drømte forleden Nat. Kongerne have ingen synderlige rolig Søvn, de drømme ofte. J sin Drøm forekom det Hans Majestæt, at alle Børnene i hans Monarchi, med og uden Blusekjole, havde forsamlet sig, for at discutere Statsaffairerne og controllere Kongemagten. I dette Land blive Alle kaldte Kongens Børn. Derved bliver Kongen sine Undersaatters Fader. "Bort med Despoti, bort med vort Aag!" streg Hoben. "Lad os være Brutusser!" Ja, saavidt gik Børnene i deres Jver; de tilsidesatte aldeles den Respect, de skyldte Scepteret. Og man skylder dog Scepteret stor Respect. Man spillede ikke meere Top, Skolen var bleven et Deputeret-Kammer. Bolte og Korkpropper var blevne Stemmekugler. Af Ordbøger, Ciceroer og andre Qvarter havde man gjort Talerstole. Den ene Taler afløste den Anden. Den venstre Side, som var i Majoriteten, proclamerede Menneskeslægtens Lighed og FeudalAristocratiets Fald. Den drømmende Monark følte en kold Sved bryde frem af alle sine Porer, da han under Alt dette ikke saae en eneste Politistok i sin Nærhed. Og alt som han var ifærd med at drømme, havde han en gyselig Vision; Den hellige Johannes Vision var Jntet derimod. Denne Børneverden var klædt i Bluser, i Trøier og Buxer og med Kaskjet paa Hovedet; men des- uden vare de alle bevæbnede og eqviperede som et Folk, der drager ud for at gjøre en Nevolution. Alt flokkede sig sammen, fra alle Skoler, fra alle Collegier, ja fra Vuggen kom de Alle tilløbende. Man sang en Hymne; men til Hs. Maj. store Overraskelse var den ikke accompagneret af Piccolofløite, men af Kanoner. Det var endnu Intet. Børnene marscherede snart i sammentrængte Masser, som en Armees Batailloner, snart opflammede og rasende som en Folkeemeute eller som et Ocean, Stormen har bragt i Oprør. Arsenalet toges i Storm, Citadellet ligesaa; Børnehoveder og Bajonnetter viste sig paa alle Muurtinder og Bastioner. Ogsaa Slottet aabnedes. J Audientssalen legede Seirherrerne Skjul Ved dette Skue gav Kongen et Spring i sin Seng. Han kaldte sin Kammertjener. "En Minister skal øieblikkelig komme". To Ministre bleve tilkaldte. Der kom tre. Kongen var staaet op; han gik med store Skridt frem og tilbage i sit Gemak, klædt i en simpel Nattrøie og coifferet med en Bomulds-Nathue. "Det er godt, mine Herrer, at De komme. Vid, det gjælder at tage en høist nødvendig Forholdsregel, hvis Udførelse jeg for Jntet i Verden vilde udsætte." "Sire, vi ere til Deres Ordre." "Saa skriv da!" Lov. Art. 1. Det skal være forbudt at tale Politik i Skolerne, selv naar man forklarer Aristoteles's Politik, Plutarchs berømte Mænds Levnetsløb og Virgils Æneide, hvori man fortæller, paa hvilken Maneer Tritonerne blæste Piccolofløite. Art. 2. De Bøger, man giver Børnene ihænde, og de Forskrifter, man betjener sig af for at lære dem at skrive, maae ikke indeholde den mindste Hentydning, hverken directe eller indirecte, til Politiken. Dersom et af de fire og tyve af Cadmus opfundne Bogstaver tilbyder en Allusion, hvordan den end er, til Statsbegivenhederne, fordømmes det til at skjæres itu og udslettes af Alphabetet. Axt. 3. Det Forbud mod at blande sig i Politiken udstrækker sig til Promenader, hvor Børnene føres hen i Ledebaand, og til de Huse, hvor Børnene afvænnes fra Dien. "Er det skrevet færdigt?" spurgte Kongen. "Ja, D. M." "Nu vel! Publiceer dette Reskript saasnart det bliver Dag, og sørg vel for, at det bliver i overholdt. Derefter - fortæller ovennævnte Tidning - gik Kongen igjen til Sengs og sov noget roligere ind. Han troer at have dræbt den diende Constitution og Jnsurrectionen i Fødselen. Men den lille Fisk bliver en stor Fisk, naar Gud skjænker den Livet.