Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1737-04-01
Ungarn. Endskiønt dette skiønne og store Kongerige er bleven reenset fra de Saraceniske Blood-Jler, og de 2 stærke Hoved-Fæstninger Belgrad og Temeswar, som de rette Nøgle til Ungarn, 1710 og 1717 under den Høysalig Prinz Eugenii Anførsel ere revne udaf deres Hænder; Saa give de u-sædvanlige og alvorlig Krigs-Præparatorier udi samme Rige dog tydelig tilkiende, at Hans Kæyserl. Majestæt ved nærværende Omstændigheder har i Sinde, endnu videre at drive disse grumme ArvesenderAar 1777. Christenheden tilbage; Thi Erfarenhed har lært, at saa længe Tyrkerne ere nær ved Haanden, kand man ikke være forvisset om nogen fuldkommen Sikkerhed, hvorfore det beste Middel at holde dem i Ave, uden Tvivl derudi bestaaer, naar disse troløse Fiender ved Vaabenes Force ere satte udi den Tilstand, at de ikke kand skade meere, eller og formedelst stærke Barrierer blive tvunne til at leve i Roe, og at efterleve de hellig sluttede Freds-Tractater. Hans Kæyserl. Majestæt er i den Henseende i Begreb med at oprette 2 store Kriigs Leire; Den eene og fornemste under Hertugen af Lotthringen ved Passarowitz, ikke langt fra Belgrad ved de Tyrkiske Grændser beliggende, og den anden udi Croatien. Hvad sig den første angaaer, da torde samme nok efter all Anseende søge at udjage Tyrkerne af det Kongerige Servien og det Tyrkiske Wallachie, og fornemmer man, at i slig Henseende Felt-Toget mod Tyrkerne med den Serviske Fæstning Widins Beleiring skal aabnes, Fyrsten af Wallachiet har iligemaade holdet for raadeligt, i Tide, endskiønt med Tyrkernes største Forbittrelse, at tage sin Retirade hen til Siebenburgen, saa man noksom kand mærke, at det fornemmeligen skal gielde bemeldte 2 Provintzer, og at Hans Kæyserl. Majestæt, som siden den Passarowitziske Fred 1718 besidder Hoved-Staden Belgrad udi Servien samt et Stykke af Wallachiet indtil Floden Aluta ved nærværende Conjuncturer vil hente Resten efter. Men om den Kæyserl. Hoved-Armee paa denne Side har i Sinde, at sammensætte sine Kræfter med Russernes Seierrige Vaaben, staaer til at forvente. Hvad sig hernest den anden Kæyserl. Leier udi Croatien betreffer, skal samme commanderes af den tappre Prins af Sachsen Hildburghausen, og ville de fleeste vilde, at Høybemeldte Hans Durchl. med dette sit særdeeles Corpo paa denne Side, har i Sinde at bemægtige sig den farlige og skadelige Grændse- og Hoved-Fæstning Wihatz; Thi det er en afgjort Sag, at saa længe Muselmændene ere Mestere af samme vigtige Stad hverken det Kæyserl. Croatien eller de Kæyserlige Arve-Lande selv kand være udi Sikkerhed. Ved disse de Christnes store og De usæd For April Maaned. er igiensigt hos dette Tyrkerne hersen. ge og derfore vilde begynde at give noget efter, og at staae fra deres Fordring om Fæstningen Azoffs Restitution; Men man skulde troe, at det nu dermed var for silde, efterdi Omkostningerne nu ere for store, og Sagen er kommen saa vidt, at den efter al Anseende ikke anderledes end med Sværdet kand afgiøres: med mindre den Ottomanniske Port skulde strax, imod all Formodning, beqvemme sig til, at fornøye de Christelige Magters Fordringer, hvortil Janitscharernes Uroelighed og Jnclination til Kriigen dog ikkun giver slett Forhaabning.