Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-10-30
De nyere Theorier, som have fuldkastet den gamle overtraiske Mening, at Cometer ere Forbud paa Ulykker, have derimod foranlediget den Frugt, at disse Himmellegemer ved at komme Jorden for nær, enten kunne løbe lige paa den eller ved den tiltrækkende Kraft foraarsage Oversvømmelser. Engellænderen histon har troer, at Jorden tilforn har været en Comet: at Cometen 1690, saae fort aarsaget Syndskaden, ved det at Jorden 1650 Aar efter Verdens Skabelse er gaaet ind i denne Comets Hale, som han antager at have været opfyldt med Vand=Dampe, og endelig, at denne Cornernaar den kommer fra Solen og er beed, skal sætte Forden i Brand. Men det Hele er kun Gierning Jngen veed med Vished at Comerens Hele indeholder Vanddampe eller at Cometen kan modtage en saa betydelig Hede, at den kan antænde Jorden. Delglande forsikkrer, at han kjender adskillige blandt de bekjendte Cometer, som kunne nærme sig Jorden saa meget, at de kunne frembringe der mærkelige Virkninger, og at der blandt de mange ubekjendte ligeledes maa gives adskillige, som kunne frembringe store Revolutioner. Han mener endog, det er mueligt, at hele Jordkloden engang kan bleve over lagt ved en saadan Revolution, uagtet Tiden umuelig lader sig bestemme. En Dansk Mands uforgribelige Tau ker, opvakte i billig Harme over Engellændernes lumske og voldsomme Overfald mod hans fredelige og neurrale Færdreneland. - Længe nok har Engelland blæst blind Allarm, opfordret Europas Magter til et Kerstog mod Frankrige, og søgt, at indbilde dem at deres eget Bedste, deres Uafhængighed og Vedblivelse gjorde saadant uomgjængelig nødvendigt; men nu skulde man dog troe, at Engelland ved sin Opførsel mod Venner saavelsom Fiender har lagt tydelig for Dagen, at sammes Hensigt ikkun har været og er at forsvare og forstørre sin med Overtrædelse af al Folkeret usurperte Despotisme over Søen og sit Handels-Monopolium." Hvoraf følger, at hele Fastlandet, især Søemagterne, maae ansee Engelland som en fælleds Fiende, der ved alle muelige Midler, Rænker, Cabaler og Vold, vil forstørre og berige sig paa alle de øvrige Magters Bekostning, Tab og Undertrykkelse. Uberegnelige ere de Ulykker, som Engelland, siden den Franske Revolutions Begyndelse, har afstedkommet paa Fastlandet. J disse urimelige, af Engellænderne til deres egen private Fordeel, ved Penge og Rænker opvakte Krige, er nogle Hundrede Tusinde uskyldige Menneskers Blod bleven udøst; flere endnu bragte til Bettelstaven; mægtige Stater svækkede, og mange Førster skilte ganske ved Lande og Eiendomme. Med Gysen finder hver den, som har nogen Følelse for Menneskeligheden, alt dette destoværre beviist og betræftet ved Nutidens Historie. Men hvorledes have Engellænderne behandlet de Magter, som de have forledet til, at opoffre sig og Undersaatter, og sætte sine Lande paa Spil allene for Engellands Jnteresse, Saa trofast og bestandig som Keiser Alexander har viist sig i sin Alliance med Engelland og Preussen, og forhen med Østerrige, saa troløs har Engellændernes Forhold været. Hvorledes vil man ellers kunne forstaae og forklare deres Harleqvingde i Expeditionen mod Constantinopel og da Kampen i Østpreussen var paa det allersværeste og farligste, kom de ei efter Løvte deres Allierede til Hielp, men overlode dem til sig selv, og forbleve i en skammelig Uvirksomhed. Da Rusland og Preussen, efter mange haarde og ødelæggende Feldtslag, havde sluttet endelig Fred med Frankrige, saae Europa med glad Forventning den længe ønskede almindelige Fred imøde, især da den Retferd elskende Keiser Alexander, Engellændernes trofasteste Allierede, tilbød sig som Mægler i Freden mellem dem og Frankrige. Men Fred er ikke Engellændernes Ønske. Jstedet for at indlade sig i Freds afhandlinger, have de uformodentlig og uden mindste gyldige Aarsag eller Anledning - som bekjendt - paa en skjændig Maade med en stor Magt til Lands og Vands overfaldet det fredelige og i Venskab med dem værende Dannemark. Vist vil enhver brav Dansk, som elsker Kongen, vor ypperlige Kronprinds og sit Fædreneland, med Fornøielse opoffre Liv og Blod til mandigt Forsvar i en saa retfærdig Sag, men skulde Dannemark maatte underligge for Overmagten, er det vist at formode, at de overmodige Beboere vil derefter vove, ligeledes med Vold og Ran at angribe deres forhen troe Bundsforvandte Rusland, og Preussen, og forelægge dem hidindtil blandt diviliserte Stater uhørte Fordringer. Efter det nu værende Engelske Ministeriums Machlavellistiske Grundsætninger, vil i Europa neppe blive en almindelig Fred at opnaae, med mindre Engellænderne først blive tvungne til at respektere Folkeretten, og dette vil vist vor Tids store Helt og Statsmand omsider lære dem. Men skulle det er være mueligt, at den Persiske Regent, veledet og understøttet af Franske Officierer og Artillerister, kunde uddrive Engellænderne fra deres ved Rænker og Vold Tid efter anden tilvendte Besiddelser i Jndostan og paa den Jndiske store Halvøe, især da de Undertrykte og mishandlede smaae Potentater vist ville af alle Kræfter hjelpe til, naar det blev proclameret, at Perserne ei kom som Fiender, men allene, for at befrie Landet for det Engelske Tyranie. Naar dette blev udført, vilde jo Kilden til Engellændernes Rigdom, Overmod og Vold blive stoppet! Og hvorfor skulde det ikke kunne lykkes, Enropas store Helt er udentvivl istand til at bestemme den Persiske Regent til dette Foretagende Persen grændser umiddelbar til Jndstan mod Østen; tilforn have Perserne indtaget den store Moguls Rige; det er i frisk Minde, hvorledes en Franskmand for faa Aar siden satte det Engelsk Ostindiske Compagnie i Frygt og Fare for dets Besiddelser i Ostindien, indtil det fik ham ved sædvanlige Rænker derfra uddreven, og Omkostningernes Erstatning kunne erholdes i Engellændernes uhyre Eiendomme i Ostindien. Til Slutning ønskes, at hele Fastlandets Løsen maae være Delenda et Carthage! de. Britterne maae enten ræmmes eller ødelægges. - Skrevet i Fyen i Begyndelsen af September Maaned 1807.