Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-08-13
En Priismester, John Duk, der ligeledes har underskrevet den udstædte Æresforsikkring, har været Capit. Person behielpelig i at udvirke disse Fangers Undvigelse, som formodes at være skeet paa den Maade, at disse to Personer have laant de andre deres Passer, indtil de ere komne de paa Torvet ansatte Vagter forbi. John Duk er bleven arresteret, men de øvrige ere endnu ikke paagrebne. Jmidlertid er der blevet udsat Vedetter omkring Kongsberg, og de der værende Krigsfanger tilkjendegivet, at Skildvagterne have Ordre, paa Stedet at skyde enhver, der søger at undvige og ei vil lade sig tilbagevise. Pearson var anseet for een af de agtværdigste blandt de paa Kongsberg værende Engelske Krigsfanger, og man havde ikke formodet, at han saa skjændigen vilde bryde sit Løvte. Ved den udstædte Forsikkring erklære Underskriverne at ville ansees som Personer, uden Tro og Love og som infame i det Fald at de misbruge den dem givne Frihed at logere i Byen. 11) Skrivelse fra Prinds Christian til SlesvigHolsteen, dat. Hovedqvarteret Hafslund d. 6 Julii, hvori Hs. D. melder følgende: "Ved min sidste Nærværelse paa Frederichshald, besaae jeg det af denne Bye indrettede militaire Sygehuus Ebeneser kaldet. Med særdeles Fornøielse lagde jeg Mærke til den Reenlighed, Orden og Beqvemmelighed, som der herskede, samt den gode Pleie, de Syge nød, og med ubeskrivelig Glæde tænkte jeg mig de mange Menneskers Liv, som derved reddes, og altsaa istedet for at blive et Offer for Sygdom, vorde frelste til at føre Vaaben for elsket Konge og Fødeland. Da denne fortreffelige Jndretning er fremvirket ved meget betydelige Bidrag af Frederichshalds Jndbyggere, der desuden ved saamange andre Leiligheder have lagt deres patriotiske Sindelav for Dagen, saa anseer Undertegnede det for en hellig Pligt, herved offentlig at bevidne disse hans brave og retskafne Medborgere sin inderligste Taknemmelighed og meest udmærkede Høiagtelse. Russiske i Finland opsnappede Depecher (sluttet, see No. 84, 85, 86.). No. 5. Min Herre! Nogle Personer ere af den Mening, at General Armfeldt, lidet tilfreds med Kongen af Sverrigs Behandlingsmaade, er tilbøielig til, aldeles af forlade det Stockholmske Hof. Da han virkelig ikke er nogen Svensk, men en Finsk Adelsmand, saa vilde det maaskee ikke være umueligt at vinde ham, hvilket under nærværende Omstændigheder kunde være af stor Vigtighed for os. De vil altsaa min Herre, førend Deres Afreise fra Sverrig søge at udforske Hr. Armfeldts sande Sindelav i den Henseende. Naar han er villig at udlade sig for Dem, saa vil De ikke undlade, at handle med ham om denne Gjenstand efter dens hele Omfang, og uden at paatage Dem nogen bestemt Forpligtelse vil De indskrænke Dem til, at gjøre ham opmærksom paa alle de Fordele, som fortrinlig kunne smigre hans Ærgjerrighed. De vil forbinde mig meget, m. H., naar De ufortøvet vil meddele mig Udfaldet af det Skridt, De i den Henseende har gjort 1). Da jeg kjender Deres Erfaring *) i Forretningerne, saa behøver jeg vel ikke at anmærke, hvor væsentlig nødvendigt det vilde være, at De driver dette Slags Underhandling saaledes, at De 1) Alt dette er et Mesterstykke af Impertinence. Baron v. Armfeldt havde kunne været utaalmodig over, at han i denne critiske Tid har seet sit Fædreneland et Øieblik i Uvirksomhed. Han er hverken mishandlet eller utilfreds. Han er ingen Undersaat af Kongen, fordi han er fra Svensk Finland, hvilken Slutning endog førend Krigen! Hans Acquisition vilde være af stor Vigtighed Søg at smigre hans Ærgjerrighed." – Sprengportener, Knorringer, Hagelstrømmer, alskens Forrædere, Siger, Stod det nogensinde i eders Keisers Magt, at undertrykke eders Samvittigheds Magt med Embeder og Penge? Har han kunnet beskytte eder mod hver Retskaffens Foragt og Afsky, selve Rusland, J Netop denne Erfaring retfærdiggjør Kongens Fremfærd mod Hr. v. Mopæus. ikke selv compromitteres, og jeg skoler derved gan skee paa Deres Klogskab. - Jeg har den Ære &c. St. Petersborg d. 6 Febr. 1808. (undertegnet Grev v. Romanzoff.) No. 6. Jeg har i sin Tid tilstillet Dem de to Noter, som jeg d. 24 Sept. og 16 Nov. har overleveret den Svenske Ambassadeur. De modtager her vedlagte den mig den 9de tilstillede Note, og et Svarpaa den anden. De vil see deraf, min Herre, at Jndholdet af denne Note ingenlunde svarer til de Fordringer, som vor høie Monark har gjort for at opfordre Kongen til fælles Forholdsregler mellem de tre nordiske Magter, paa det Østersøen kan sikkres mod Engellands Angreb 1)