Viborger Samler, 1789-04-06
Følgende er indsendt. 9 Fældig brusende, som en henrivende Strøm, fremvælder i Samleren Nr. 13, tvende af Bitterhed skummende Stykker mod det i No. 11. Jndrykkede i Anledning af Bekiendtgiørelsen i No. 10. Skal det da være en saa skrækkelig Formastelse, at sige, enten paa en skiemtefuld eller alvorlig Maade, at en Bekiendtgiørelse, som skrives ei alene for Lærde men og for Almuen, bør være ret Dansk og forstaaelig for enhver, Thi hvo læser Aviser, for at opløse mørke Taler. - Meget vel kunde Hr. Herredsfoged Kiær have spart sin Uleilighed med hans Bekiendtgiørelse, da man vel maatte troe, at en Mand, der som Jurist er vandt til rette og bestemte Udtryk, er fører saadan Stiil. Høit larmer Hr. Herredsfogden i sin stærke Nidkierhed ved Slutningen af Stykket og sort Ondskab; men den kan ligesaa lidet tilskrives mig, som ham selv, da jeg ei har den Ære at kiende ham. (Hvo skulle hade den, han ikke kiender,) og jeg af foranførte Overbeviisning ei skrev mod ham; ei heller har jeg skrevet saa fornærmeligt mod nogen andens Person, at man derover, som Hr. G. melder, skulle have Aarsag, at beklage mit Hierte. Det var kuns Sproget der blev handlet om. Hr. J. troede maaskee at vise beundringsværdig Vittighed, men han fremviste den sorte Galde, da han skrev han havde havt den Glæde, at nogle hans Landsmænd havde beklaget mit Hierte, eller min Jndskrænkning. Skrækkelig udvidet maae Hr. C. J. Forstand være i det mindste i hans egne Tanker. Han opløser og forsvarer strax enhver merk Tale; det kommer ham paa eet ud, enten der siges en Gaard paa Køer, eller en Gaard, hvorpaa de kan holdes, enten der siges en gipset Borgergaard, eller en Borgergaard med gipsede Værelser; han kalder det lige tydeligt, enten Nominativus eller Dativus staaer foran i en Mening. Alt maae gielde for Hr. G. efter hans Rbetorik, saa det gaaer ham næsten, som Horatius fordum sagde: Diruit, ædificat, mutat qvadrata rotundis. 5. Han river ned og bygger op, giør Firkandtet til Rundt, og Rundt til Firkandter, II. Sallig Hr. Stiftamtmand Friderich Hauchs Levnetsløb og Ærestrin. Han blev fød i Kiøbenhavn den 17 Julii 1715 af Faderen Etatsraad Barthold Hauch, deputeret i Krigs-Commissariatet og Moderen Elisabeth Westengaard, 1733 blev han efter offentlig Exammen Academisk Borger, og ved den Leilighed holdt en latinsk Tale. Blev Fændrik 1734, Capitaine 1738, gift 30te April 1751 med Nicoline Dorothea Wind, en Datter, af Capitain Niels Wind i Søe-Etaten og Fr. Christiane Ulrich Lützov; udgik 1753 af Militair-Etaten som Premier-Major, med Oberstlieutenants Caracteer, blev virkelig Etatsraad og Amtmand over Dueholm, Ørum og Westervig Amter 1755, Conferenceraad 8 Novb. 1766, Ridder af Dannebroge den 29 Jan. 1774, og endelig Stiftamtmand over Viborg Stift, og Amtmand over Halds Amt den 1 Maji 1780. Hans salig Frue døde. i Viborg den 31 Maji 1788, selv endte han sit Levnetsløb efter faa Dages Sygdom den 29 Martii 1789. Af 13 Børn, 8 Sønner og 5 Døttre, efterladet 4 Sønner og 5 Døttre, som begræde Tabet af den ømme og omhyggeligste Fader - Vist tabte Staten i ham den uegenyttigste og redeligste Embedsmand, de Trængende en sand Velgiører, og alle Retsindige, som ret kiendte ham, den ædelste Menneske Ven. Hvis pudor sit, qvisve modus doloriErgo tam corum caput atqve grande Jam sopor lentus, male jugis, ehen! Tristior urget! Præsidem dico Pudor Hdic Fidesqve, Adsecla Astrææ pia, Veritasqve Nuda via ullum similem paremqve inVenerit unqvam. venter perit, Qvid ajam: Vox mihi nulla est, nisi qvæ dolores Ore pertristi ciet oc qverelas! Satrapa nullus! Flebilis multis cecidit, gemuntqve Pauperes, dites, juvenes senesqve, Flent boni cuncti, gemet & molesta Turba malorum, Luget inprimis domus orba, plorant Liberi plures sobolesqve pulera; Ante plorata Genitrice, plangunt Nunc Genitorem. Hvid tamen fletus jurat at ve planctus, Poscimus coelumqve fatumqve frustra, Qvem Deus prudens ita credidisse Nolvit unqvam. Tars minor tristi tegitur sepulero; Vivit in coelo melior betaVins æternum decus at ve nomen Laude perenni. Voesta sam credat Generosa proles, Providum nunqvam sibi defuturum Numen; orborum Pater at ve Tutor Qvippe vocatur. Culmen hos unum cecidit Wiburgo: Durum, at est semper modice ferendum, Corrigi qvicqvid neqveat; levamen Inde dolorum. Alterum sospes Columen supersit Longius sacram gerat ille mitram! Sie erit nobis aliud relictisDulce levamen. am vale, Præses, neqved referreGratias dignas Tibi; Præses orbisAtyve coelorum retulit foretyvePræmia digna! Hoc epicedio funus Generosissimi, cujus vitam & virtutem immortalitas jam excepit, FRIDERICI oc HAUCH. mortalibus dum annumerabatur, Eqvestri Ordinis Dannebrogici splendore Insignis. Sacræ Reg. Majest a Consiliis Conferentiæ, Diocceseos Viburgensis nee noon, Eck 109 8.