Københavns Adresseavis, 1780-05-31
5) Den bekiendte Lods i Dieppe i Frankrige, som 1777 med største Livsfare reddede 8 Menneskeer fra et strandet Skib. See Adresse=Contoirets Efterretninger for 1778 No. 15. Jeg talede med ham om den Belønning som han havde faaet, om hans Børn og om alt hvad jeg tænkte vilde være ham kjært at tale om. Hans ældste Søn kom i det samme, han er omtrent 12 Aar gammel, og har snart gjort saa mange Søe=Reiser, som han har levet Aar. Boussard sagde, det kiæreste af al den Godhed man havde beviist ham, var det Løfte at bygge ham et lidet Huus; om det var nok saa lidet, lagde han til, naar det ikkun var paa Dammen. Aarsagen var følgende: "i det sletteste Veir, sagde han, bør jeg mindst være fra Dammen, for at see om noget Skib skulde komme i Fare, jeg har vel en liden Hytte, men det er meget besværligt for mig at sidde der, Vi vare nær ved den, jeg gik derind og saae at det virkelig maatte være overmaade besværligt at være der, siden der var et Huul i Taget, hvorigiennem Flagget. blev ophidset om Dagen, og Fyren om Natten. Jeg fik at vide, at han, da han kom tilbage fra Versailles og fandt at det stormede, ikke vilde tillade, at den derhavde forestaaet hans Post i hans Fraværelse, maatte blive der en eneste Dag længere, endskiønt han var gandske stiv af Kiørselen, som han aldrig havde forsøgt undtagen paa denne Reise, og længtes at see sin Kone, og sine Børn igien, som han elsker inderlig. De see altsaa, mine Herrer, at Roes og Belønning ikke havde fordærvet denne ædeltænkende Siæl. Han fortalte mig, hvad den største Bekymring var, som han havde havt i sin Fattigdom: Jeg kunde ikke kiøbe Tovel, sagde han, til at bruge naar Skibe kom i Fare, naar jeg laante dem, tabte jeg nogle, nogle gik i Stykker, og jeg turde ey meere komme til dem, som havde laant mig dem, da jeg ikke kunde give dem tilbage." Alt hvad han nu ønsker, er Tilladelse at faae endnu en Mast, at hans Fyr kan komme til at staae høiere. Jeg blev meere og meere indtaget af denne Mand. Jeg vilde endelig see det, hvad han kaldte sine nu værende lykkelige Omstændigheder, og gik med ham i hans Huus. Jeg saae hans Kone og Børn. Han viiste mig Matrasser som han havde kjøbt, et Skab, og et Slags Buur hvori hans Børn laae, og jeg saae med Forundring, hvor lidet der behøves til at giøre en redelig og dydig Mand lykkelig. Da han fortalte mig, hvortil han havde brugt sine Penge, sagde han tillige, at han gjemte noget deraf, til Klæder for sine Børn, og kynde dem tillige i min Nærværelse. Alt hvad han gjorde, gik ham saa af Hiertet og var saa naturligt, at jeg ikke kunde for Ade ham. Jeg vilde give ham Penge, men han tog ikke imod dem. Han viiste mig Hr. Neckers Brev *), hvilket 5) Den franske Finanzminister Necker berettede ham i et egenhændigt Brev, at Kongen havde belønnet hans gode Gierning med en aarlig Pension. han ombyggeligen gjemmer i en Daase, og hvor ingen maae røre ved, at det ei maae komme til Skade. Han fulgte mig ud, da jeg gik bort. Jeg talte med ham om adskilligt som var mødt ham, paa engang holdt han op at tale, jeg vidste ikke hvorfor, indtil jeg saae en kiøn ung Pige som i sit Væsen var meget ærbar, komme til os. Da hun kom nærmere, satte hun en Træespand ned, hvori grønne Havevexter vare, og faldt Boussard om Halsen, som kyste hende ret kiærlig. De talte sagte med hverandre, jeg gik derfor lidt længere frem, da han kom til mig igien, sagde han: "Denne unge Pige er min Slægt, og jeg har opfødt hende. Jeg kom fra en Søe=Reise da jeg endnu var gandske ung, hendes Forældre vare begge, " for kort siden døde, hun og en anden liden Søster havde ingen der kunde tage sig af dem uden mig, jeg var fattig, men jeg vilde dog ikke forlade dem. Jeg hentede dem fra en Landsbye som er 2 Miil herfra, jeg maatte ride paa et Æsel, siden jeg paa Skibet. var bleven blesseret ved et Flinteskud, og ey endnu " kunde gaae. Jeg veed ikke hvor jeg har havt Raad dertil, men jeg har opdraget dem; jeg har havt Glæde af dem, de ere skikkelige Piger, og fortiene deres Brød ærlig og vel."De see, mine Herrer, at denne Mand som ikke kiendte mig, som ikke ventede noget af mig, og ikke engang vilde tage imod nogen Foræring af mig, mindre end 2 Timer har viist mig meere Dyd, Uegennyttighed, Ædelmodighed og Redelighed, end mange Menneskeer kunde vise i deres heele Livstid. Efterretning om Landvæsenets Forbedringer og nærværende Tilstand i Jylland.