Københavns Adresseavis, 1788-07-07
Samtlige Skolens Velgiørere takkes ærbødigst for Deres vedvarende Godhed, og tilbedes den Allerhøyestes Vacetægt og Belsignelse over Dem og Deres Familier, af P. Hersleb Abildgaard. Viisd. V. Cap. 17 V. De Retskafne skal faae et meget herligt Rige og en deylig Krone af Herrens Haand. Visseligen blev denne herlige Forsættelse opfyldt paa Velædle nu salige Madame Karen Sangstrup, fød den 27 Julii Aaret 1709, indlod sig i Egteskab med sal. Sangstrup, kongl. mathematisk Hof=Jnstrumentmager, der efterlod Hende som Enke med 3 Børn, af hvilke den yngste har modtaget Hende i Evigheden, de tvende sidste begræde en elsket Moders Tab. Hun døde den 1 Junii 1788 i sin Alders 79 Aar. Skiønt, Sallige! - jeg en formaaer at sætte Et Æreminde, som Dig værdigt er; Skiønt værdig Hæders=Krands jeg ikke Dig kan slette, Vil jeg dog, som jeg kan, omtale her dit Værd. Fra Ungdoms Morgen indtil graaned Alders Aften Dit Liv en Kiæde var af reen, ustrømtet Dyd, Og han, som værdig er, at tage Priis og Kraften, Var i dit Vee og Vei, din Lyst, dit Haab, din Fryd. Hvo kiendte Dig i blide Ungdoms Dage, Og maa ey give Dig den velfortiente Roes: At Du i Dyder da og søgte at tiltage? Gudsfrygt indtog dit Sind, men aldrig Verdens Gods. Hvor kiendte Dig, som om og elsket Egtemage, Og siger ey Du for dit Kiøn et Mønster var Kan om Fortrolighed her Paradiser skabe, Ol Held Dig! Sallige! - Du disse stiftet har Hvor kiende Dig, som god, ja som en værdig Moder, Og maa ey tilstaae, Du en sielden Moder var Hvor trolig sørgede Du ey for dine Poder, Stor var den Omhu Du for disse baaret har. Oprigtig, venlig Du i Omgang med din Næste Dig viste, og Din Lyst var kun at stifte Held; Øm tog Du Deel i Næstens Vel og Bedste, Og førged, naar som helst det gik ham ikke vel. Hvor trængte Bad? – Og Du hans Bøn ey hørte, Naar først Du kiendte, at han Hielpen værdig var Naar Undertrykte og Trøstløse sig raadførte Med Dig, det bedste Raad Du dem da givet gar Med faa Ord: Du her søgte riig at blive I gode Gierninger, og Gudsfrygt var Din Lyst; J Vee, i Vel, i Med= og Modgans Time Var det den rige Flod, hvoraf Du øste Trøst. Derfore, Sallige! Du her en æret Alder Opnaaede, derfor Din sidste Time fød; Og den, som ey forgaaer, naar Verdener henfalder, Med Troens Arme Du omfavned i din Død. Du nyder nu den Fred, som Himlen har i Eie, Som Dødelige her kun ønske kan; Al Verdens Herlighed kan ey den Fryd opveye, Du evig nyder i Udødeliges Land. Lad da ey trøstos Sorg, Forladte Dennem qvæle, Trøst nok! - De veed, Hun lever evig vel; Lad Hendes skumle Grav ey Deres Gienstand være, Eil Støvet skiuler den udødelige Siæll. Kast heller Øyet hist, hvor Hun førklaret svæver! Og dette vil forføde bitter Qval; Trøst nok, at De, som Hendes Urne væder, Engang en evig Fryd med Hende nyde skaal! Patriotisk Betragtning. i Anledning af den allerhøyst Kongelige og allernaadigste Forsorg. som Hs. Majestæt i disse Dage har beviset det danske og norske Folk: Imo. Ved at sønderrive det Danmark qvælende Fødestavns Baand. 200. Ved at tilbagegive enhver dansk Jordeyer den betagede Naturret, selv at fede sit Qvæg, og 3tio. Ved at igien give Danmark og Norge den naturlige Rettighed, at søge Brødet hvor det helst er at faae. Hil være Kongen, hil, hil være Hans Søn, og bil, bil være de Mænd ved Statsroret, som have kæmpet og jeyret under Hans Anførsel, hil være ogsaa Vaabensmedene a) og Vaabendragerne ved Kampen, Vigtig var den, og trefold var Seyeren, Stavnsbaandets, Slavelænkernes, eller den politiske Skufkarres Sønderbrydelse, som man havde paasmedet sine Brødre, den danske Landalmue - fri Staldforing for hver dansk Jordeyer - og fri Kornhandel for Danmark og Norge, Store, merkelige Handlinger, høyst vigtige for Staten! Sandt nok, borgerlige Rettigheder, Thi ellers burde de ikke været, vare og heller ikke blevne tilstaaede; men hvor ædelt handler ikke den, som sønderbryder de Lænker, man uskyldig af andre er paalagt, og som man selv ikke formaaer at afløse sig, Saaledes handlede Guddommen med Menneskeslægten! Saaledes har og Kong Christian den Syvende, Hans fore Søn, det gandske Kongelige Huus, det hele Kongeblod handlet i disse Dage, Thi jeg veed, de have alle i denne store Sag tænkt eens! Saaledes have og Danmark oplyste og over alle befæstede Fordomme sig hævende Statsmænd tænkt Jeg vil overlade til danske Patrioter, at glæde sig ved at anmerke Vigtigheden af de tvende Stykker af denne allerhøyst Kongelige Naade, som falder paa Danmarks Lod, og alene med nogle faa Ord betragte den Deel af samme, som tilfalder og glæder mit Fæderneland. I en af mig i Aaret 1761 i en vis Hensigt udarbeydet Orconom Geographie over Norge, er Norges Agerdyrkning, efter a) De Patrioter og Mænd, som ved Skrifter, Taller, Samtaler og Handlinger have understøttet og bidraget til disse for Staten vigtige Formaal. meget gode og paalidelige Dato, beregnet til 3 og en Trediedel, Million Tønder af alle Slags Sæd, efter fradraget Sædetorn og adskillig anden Afgang for Landbruget og Landocconomien, manglede Norge til sit Folkes Underholdning, efter en paa Landets forskiellige Næringsveie sig passende classificeret gjort Fortærings=Balance, efter Middeltal 430, a 450,000 Tdr. fremmed Jndførsel - Regner jeg nu, at heraf fragaaer for Bergens og Tronhiems Stifter, som have fri Jndførsel, det ene Aar i det andet omtrent 185,000 Tdr.; saa kommer igien for det syndenfieldske Norge 265000 Tdr.: Regner jeg nu, at denne Deel af Norge vinder i Priser og andre Commers=Fordeele ved denne allernaadigst forundte fri Jndførsel blot 2 Mk. 8 s. paa Td.,(det meget længere bortliggende Bergen har formedelst sin fri Korn=Jndførsel altid havt lettere Priser end det søndenfieldske Norge; saa vinder denne Deel af Norge ved denne allerhøyst Kongelige Forsorg aarlig circa 110,000 Rd., foruden den i sine Følger fast utaxerlige Fordeel, at faae bedre og nærsommere Vare, og foruden den Herlighed igiennem Handelspeculationens Vey aldrig at lide overdreven Mangel, som det betydeligste af alt; efterdi Norge nu ikke meere behøver at staae i Forhold blot alene til Danmarks Korncours, men til hele Europas Korn cours: Det samme kan og siges om Danmark, som nu heller ikke meere, som hidindtil, behøver at indskrænke sig til fine egne mislige eller frugthare Aaringer; men kan ligesom Norge, kiøbende eller sælgende tage Deel i hele Europas, om ikke Africas og Americas Kornvext og Priser. Sætter jeg nu blot for at bestemme noget, at denne det søndenfieldske Norge allernaadigst meddeelte Kornhandels Frihed vedvarer saalænge, som den nu sidste Gang har været forbuden, nemlig siden 1735 til 1788, i 53 Aar; med Himmelens bistand vil og maa den vedvare evig, eller i det mindste saalænge Jorden og Solen have det Forhold til hinanden, som de nu have; thi saalænge fordrer Norges Natur og Leye paa Jordkloden dens Bestandighed; Jntet uden Ringeagtelse for sine Medmennesker, forenet med urigtig Politik, graadig og utøylet Vindesyge, har derfor saalænge kunnet modsætte sig denne, ikke politiske eller periodiske, men Naturens sande evige Fordring: Sætter jeg derfor, siger jeg, at Friheden varer saalænge, som den har ophørt, det er i 53. Aar, saa har det sondenfieldske Norge ved denne allerhøyst Kongelige Forsorg sparet 5830000 Rd. Hvilken Kongelig Vil gierning, men hvoraf og tillige følger, at denne Deel af Norge, har siden 1735, i denne Post staaet i en Underbalance mod Danmark af circa 5 og fire Femtedele Millioner; en Sag, som mange ikke engang have agtet paa og hvor megen Tak har vel Proprietairerne herfor ydet Monarken, eller hvad Æqvivalent kunde de vel have givet Nordmændene, om deres bekiendte Troskab og Ære for deres Skyld, om kort eller langt, havde lidt Skibbrud, Her var en viid Mark; men jeg vil ikke trætte Læseren, kun sige, velsignede Handling, hil være Kongen, At Normændene vove Gods, Liv og Blod for deres danske Medbrødre, det har Pligt og et fire hundred aarig Selskab og Fællesskab paa Verdens og Tidens Løbevane, nu gjort til en glindsende Natur hos dem; brændte ikke Frederichshald i sidste Krig, b. hvilket Europas Zepter, uden det Kongelig danske, kan opvise saa heroiske Undersaattere, og hvad der brændte synlig i Friderichshald, brændte usynlig i hver Nordmands Hierte over det hele Rige, brænder endog i Dag og Skam, om det ikke nu brændte, Men at Nordmændene skulde sulte ihiel for den danske Proprietairstand, thi det øvrige Danmark har vist ikke baadet b) Frederichshalds Jndbyggere tændte selv i sidste Krig (under Anførsel af Norges uforglemmelige Colbiørnsen) Jld i deres egne Huse og Eiendomme, for at giøre Hs. Majestæts Fiender desko betydeligere Afbræk og Skade. Hvilket Offer af Borgere. ved Forbudet; det er unaturlige Fordringer i ikke heller kan jeg sige nogensinde at have hørt det bifalde af nogen dansk Mand, som var uden for Jnteressen. Hil derfor være Kongen, hil, hil være Hans Son, og hil være de Mænd ved Statsroret, som have kæmpet og seyret under Hans Anførsel, kort, hil være alle! som i større og mindre Grad, efter Evne og Omstændigheder, have bidraget til disse for Kongen, Staten og Menneskeligheden, ærefulde, og for Nationernes Consistence saa nødvendige og Wolff, uadskillelige Handlinger. Kummersecretair, og Bogholder ved Tallotteriet. Sic erat in fatig.