Berlingske Tidende, 1808-04-25
Rom, den 17de Marts. Den 24de Februar ankom 2 franske Courerer hertil, hvorpaa de pavelige Soldater, som hidtil havde gjort Tieneste som Politievægt, nu heller ikke meere brugtes hertil, men alt blev forrettet af de franske Tropper. Den 25de blevt de Artikler, Paven skulde amage, atter forlagte ham til Underskrift, men han afslog det atter med den Er klaring, at han fra det Øieblik, han ikke meere kund handle frit, ikke længer var Pave, men en simpel Munk Heraf fulgte, at man syntes at ville ansee Pavens af Cardinalerne allerede længe bestemte Eftermand for den karholske Christenheds Overhoved. Man forukkrede, det var Erkebiskoppen af Palerio, men der blev intet paalidelig bekiendt derom. Den 26de som to Officierer til Gouverneuren, som kiørte til Paven med dem. Man siger, Gouverneuren har søgt at oringe Paven til at underskrive, men han har svaret: Hvad jeg har sagt, det har jeg sagt, Nu fordødledes Vagterne. Kanoner plantedes ved Engelsborg og ingen Vogn maatte forlade Staden uden Tilladelse; men alle forbleve rolige. Alle, som vare flygtede hertil fra det Genuesiske og andre Egne, for at undgaaConskriptionen, havde allerede forud faaet befaling, at vende tilbage til deres Hiem. De fleste havde Tieneste som Arbeidsfolk. Den 27de bleve de pavelige Troppers sæd, vanlige Vagtposter befatte af det franske Militair, de paa velige Soldater bleve sammenkaldte og det blev dem tilkiendegivet, at de vare afskedigede af deres hidtilværende Tieneste og at det stod dem frit, at tage fransk Tieneste eller gaae tilbage til deres Hiem. De fleste toge frann Tieneste formedelst den høie Sold. Jkkun Commandeuren, for det pavelige Cavallerie, Bracet, og hans Adjutanter afsloge, at adlyde den franske Ordre uden befaling fra Paven, hvorpaa de førtes som Arrestanter til Engelsborg, Alle de øvrige pavelige Officierer havde intet at indvende derimod og gjorde allerede næste Dag deres Opvartning hos den franske Generalcommissair. Dog var den pavelige Schweizergarde ikke indbefattet i denne Opfordring, men den vedblev sin sædvanlige Tieneste. Den 28de reiste den franske Gesandt Alquier tilbage til Paris og nu blev Genetal Miollis formelig anseet som Gouverneur i Staden og i Kirkestaten. Samme Dag førtes de neapolitanske Cardinaler Pignatelli, Saluzzo, Caraccoli og Ruffetti til deres Hiem, eller de, der ere biskopper, til deres Bispe dømmer. Ogsaa Cardinal Ruffe, der i 1 1/2 Aar have levet i Stilhed i den lille Stad Ameli, fik Ordre, at begive sig bort, han kom hertil, gjorde sin Opvartning hos Paven og tog derpaa Veien til Neapel under militair Bedækning. Alle øvrige neapolitanske Prælater maatte ligele3des reise herfra. Paven fordlev aldeles uforstyrret i sit Pallads. Jngen tvivlede nu mere om en Statsforandring. men efter 8 Dages Forløb blev det pavelige Militair igien tilbudet Paven, og Bracci sat i Frihed. Han fik siden Ordre, at begive sig til Bologna, hvilket han ogsaa gjorde. De pavelige Soldater have igien deres forrige Qvarterer og faae deres forrige Sold, men ikke af Paven. Det synes, at Tingene have taget en anden Gang efter en Samtale mellem Paven og Generalsecretair Leievre, der forestaaer Gesandtskabsporten. Det er sikkert, at Paven atter har sendt en Coureer til Paris.