Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-12-22
De Reisende i det forrige Aarhundrede maae have overordentligt overdrevet deres Beretning om Algiers Folkemængde; thi det er umueligt at 80,000, eller endog 100,000 Mennesker kunne nogensinde have boet indenfor dens Mure. De Franske foretoge en Folketælling i 1853 og forefandt kun 25,755 Personer (med de udvandrede Tyrker har Folkemængden, vel beløbet sig til 30,000) og deriblandt 11,830 Maurer, 1874. Negere, 5949 Jøder, og 2185 Franske foruden Militairen; desuden opholdt sig 1895 Udlændinge i Staden. - Algier har kun en katholsk Kirke, hvilken fordum var en Moschee, og 14 Synagoger. Muselmændenes Templer ere de meest imponerende af alle offentlige Bygninger; før de Franskes Ankomst vare der 10 store Moscheer og 50 Marabuts eller Kapeller. Næsten alle Moscheer ligne hinanden, ved Indgangen er et Springvand, hvori enhver Muselmand vadsker sig inden han holder sin Bøn. Enhver Moschee har en ottekantet Kuppel, en liden Minaret, som ligner vore Klokketaarne; den bærer en Halvmaane paa Spidsen, som er fastgiort til et Stykke Træe, hvorpaa Muesin, naar han opfordrer de Troende til Bønnen, planter en Fane, forat de, som ikke kunne høre hans Stemme, dog kunne have dette Tegn for Øinene. Nogle Mina rets ere tækkede med polerede Teglsteen af forskiellige Farver, hvilke frembringe et prægtigt skinnende Udseende. Den største Moschee i Algier staaer ved Indgangen til den Gade, som gaaer ud fra Havnen Den er en lang retvinklet Bygning, som afdeles indvendigen ved to Søilerader i tre Rum; desuden gives to andre Søilerader, som overskiære disse. Paa hver Side af det største indvortes Rum ere Gallerier, som hvile paa Søiler, hvoraf det nærmest ved Døren er bestemt for det store Publikum men det som er bag ved Kuppelen, for de FornemmeMoscheen bliver oplyst af 5 til 6 Lysekroner af Glas og af nogle Lamper, som hænge i Lænker, langs med det store Rum og paa begge Søilerader af Kuppelen. Lamperne blive tændte ved hver Aftenbønholdning; men Lysekronerne kun vedstore Høitideligheder, som ved Bairamsfesten. Man seer en særskilt Stol for Jmanerne, og en Prækestol for Præsten. Over Flisegulvet ere kostbare røde Tæpper udbredte. Der gives en stor Mængde Svedebade eller Damp bade i Algier. Man gaaer ind i dem igiennem et hvelvet Værelse med Mamorgulv, og ovenfor oplyst af smaae Glasvinduer. Dampen frembringes ved at gyde hedt Vand i et Bækken, som staaer ved Væggen; en ung Maurer, som ikke har andet paa sig end en Lærreds Skiorte, fører den Badende, ind i Værelset, afklæder ham og ifører ham derpaa samme tynde Dragt som den han selv bærer; Nr. sætter den, som vil bruge Badet sig ned paa en Bænk, aander Dampen ind i nogle Minuter, indtil han kommer til at svede. Derpaa helder man ham varmt Vand over Hovedet, gnider, eller rettere børster hans Hud, og befoler hans hele Krop, saa vidt den ikke er bedækket, ligesom det var en Deig, man vilde ælte, hvorved den unge Maurer synger en arabisk Sang, og tilsidst tørrer han den Badende med et Haandklæde. Jeg har læst i en gamme Beretning af en Englænder, som havde været i Algier, at disse Manipulationer i Badene falde en Udlænding meget besværlige og selv forekomme ham frygtelige; da man dengang aned de Badende med Pimpesteen, og saaledes trak i hans Lemmer, at det knagede og bragede i dem. Men i vore Dage har man ingen Aarsag til at besvære sig over Ba denne i Algier; dog følte jeg mig mindre styrket ved dette Bad end ved et sædvanligt koldt eller lunkent varmt Bad. - Barbeerstuerne i Algier ere rummeligere end de øvrige Boder, de ere undertiden 7. Fod høie og brede i Forhold dertil, de ere ogsaa forsynede med Bænke, hvor Lediggængere pleie at tage Sæde. Paa Væggene sees Malerier som forestille Søefægtninger, hvori Algierene have seiret over de Kristne; de skulle være malede af kristne Konstnere, som have levet i denne Stad som Slaver, Den algierske Barbeer, er ligesom Barberene paa andre Steder, en stor Nyehedskræmmer. De franske Spioner skulle her have opdaget Sammenrottelser. og Planer til Opstand, som dog ikke har været andet end løs Snak. En moderat Blanding af Brændeviin og Vander ei usund i dette Klima; men den gemene Soldat tænker sielden paa at holde Maade. De Franske have hidtil aarligen mistet omtrent 3000 Soldater i Algier, og som een af deres Læger har forsikkret mig, var Drukkenskab Aarsagen til, at i det mindste Siettedelen af dem omkom.