Viborger Samler, 1841-09-02
Den 12te Aug. holdtes paa Kornbørsen i Dublin, under Hertugen af Leinsters Forsæde, en talrig Forsamling af den liberale irske Nobility og Gentry, for at tolke den hidtilværende Generalsecretair for Jrrland, Lord Morpeth, deres Tak for de Tjenester, han har beviist den irske Friheds Sag. En Adresse til Lord Morpeth, antoges eenstemmigen. Daniel O'Connell foreslog at lade den circulere i hele Jrland, og derefter at overrække Lorden det med Hundredetusinder af Underskrifter forsynede hædrende Vidnesbyrd. "Jrland, udbrød O'Connell, tæller kun faa Venner; men jo mindre deres Antal er, desto inderligere maa vor Kjærlighed være til vort Fædrelands ægte Venner. Lord M. har i nogle Aar beklædt Statssecretairtjenesten for Jrland. Det samme Embede er i mere end 600 Aar bestyret af mange af hans Landsmænd, men i det lange uheldsvangre Tidsrum er det første Gang, at et talrigt Møde af DublinerBorgere og irske Reformers er sammentraadt, for at yde en fratrædende Generalsecretair en saadan Hylding. Deri staaer Lord Morpeth alene; thi lige indtil ham bleve Generalsecretairerne for denne Øe betragtede som Jrlands Fiender. J Underhuset har jeg tillagt disse Embedsmænd Navnet af Barberer for Tiggere (shavebeggars); disse Herrer vare nemlig, i Overeensstemmelse med den Grundsætning: "siat experimentum in vili anima, anviste til at anvende deres keitede Haand paa Jrrland, saaledes som Mesteren for en Barbeerstue danner sine Disciple derved, at han først giver dem Tiggerpakat rage, hos hvem det ikke kommer saa nøie an, naar der med Skægget følger den halve Kind. Jngen Statssecretair har i sit Venskab for os lagt for Dagen saastor Nidkjærhed, Virksomhed, Oprigtighed og kraftfuld, mandig Jntelligents som denne sande Adelsmand – dette værdige Skud af Howardernes Slægt. . . ."Aftonbladets af 24de f. M. indeholder en udførlig Beretning om den afskyelige Mishandling, som en Artillerist Hellgren paa Fæstningen Warholm har ladet vederfares en ulykkelig 9 Aars gammel fader og moderløs Dreng, der af Fattigvæsenet var sat i Kost hos ham. Helleren var forfalden til Drukkenskab, og i denne Tilstand mishandlede han Drengen paa det Umenneskeligste, saaledes rev han ofte Haaret med Roden ud af hans Hoved, og tvang ham til at bære en tung Jernstang, saa Blodet sprang ham ud af Fingrene. En anden Gang havde han paa det nærmeste med begge sine Hænder i Ordets egentlige Forstand dreiet Halsen om paa ham. J sidste Februar Maaned drev han ham i den strengeste Kulde barbenet ud i Sneen for at kløve et stort Stykke Brænde, og da Drengen ikke formaaede det, styrtede Helleren ud imod ham i det frygteligste Raseri, stillede ham paa Hovedet i Sneen, trampede Sneen fast om ham, og truede med opløftet Øxe at kløve hans Hoved, en Trusel, fra hvis Udførelse kun en Nabokones Tililen reddede ham. Oftere kom Drengen løbende til Nabofolkene, paa det frygteligste skamslaaet. Endelig foraarsagede Helleren, hans Død ved, for at bringe ham til at bekiende en ubetydelig Forseelse, han ikke havde begaaet, at tvinge ham tiltil og Brød. at drikke en stor Mængde koldt Vand uden at aande. Ved Raadstueretten blev Hellgren dømt til Døden, men ved Overretten slap han med 100 Rbd. Bco. eller 28 Dages Vand