Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-31
To af denne Slags Kunstnere, som have gjort stor Opsigt, og, i sin Tid, ogsaa viist deres Konster i Kjøbenhavn, vare Pinetti og Jonas: begge udmærkede i deres Fag, og den første ligesaa meget ved sin Vindighed, som den sidste ved sin Beskedenhed. For at imponere og blænde Høben, som i mange Henseender, ansaae ham forden Ubegribelige, indgik han engang med en god Billardspiller her i Staden et Væddemaal om, at ville spille Billard med Fødderne, formodentligen i den Tanke, at ingen vilde indlade sig deri med en Hexemester, som han gjaldt for, men, da hans Modpart ikke lod sig forbløffe og opfordrede ham til, at udføre sin Hexekonst, trak han sig tilbage med Undskyldninger. En Følge af denne Rodomontade var, at han, for ikke at blive stenet, over Hals og Hoved maatte forlade Kjøbenhavn, men, som man let kan formode, med en vel spækket Pung. Berlin maatte han forlade, efter Frederik den Stores Befaling, og man paastaaer, at han ved denne Leilighed var passeret igjennem fire af Stadens Porte paa een og samme Tid. Jonas var især Mester i Kortkonster. Hans Behændighed skal have overgaaet al Forestilling. Men da intet, som giver Penge af sig, længe kan blive en Hemmelighed, saa lærte Andre ogsaa at efterligne Pinettis og Jonas's Konster, og det, som eengang ansaaes for reen Troldom, blev omsider ganske almindeligt Taskenspillerie, som forevistes af ganske underordnede Personer i Konsten, og nu kun ved Udpyntning kunde finde Interesse. Taskenspillerie udgjør en Deel af den saakaldte naturlige Magte. Hos Perserne tilskreves Oprindelsen til Magien Zoroaster, hvis Tilnavn, efter Salmasius's, Forsikkring, var Mog, og derfra altsaa Magus. Ordet Magie havde i Begyndelsen en uskyldig, ja rosværdig bemærkelse, da det brugtes om Visdoms og de høiere Kundskabsgrenes Studium; men da de gamle Magi gave sig af med Astrologie, Spaaen, Troldom etc., fik Ordet magisk med Tiden en forhadt Betydning og blev ene brugt til at betegne en ulovlig og djævelsk Videnskab, der beroer paa Diævelens og hedengangne Sieles Bistand. Udtrykket naturlig Magte er i sig selv Nonsens, da Ordet Magie allerede ophæver al Naturlighed, og er omtrent det samme, som naturlig Unaturlighed; men Meningen skjønnes let at være Anvendelsen af naturlige Kræfter til at frembringe overraskende, og dog heel naturlige, Virkninger. Grækerne havde ligesom Romerne deres Taskenspillere. Hos Romerne kaldtes en saadan Konstner Præstigitor, af Præstiga, Blændværk Gjøglerie. Ved de sæculariske Lege morede Præstigiatorerne Folket med deres Gjøglerier, som bestode i at lade afrettede Hunde dandse og desl. Hunkjønsordet Præstigiatris viser, at ogsaa Fruentimmer gave sig af med saadanne Konster. I Hovedsagen ligne alle Taskenspillerkonster, hverandre, som den ene Draabe Vand den anden. Man troer at see noget ganske Nyt, og man seer i Grunden kun noget Gammelt. Ved en ringe Forandring kan Blændværket faae Skin af Nyhed. At saadanne Konstnere overalt have stort Tilløb; at deres Konster lønnes med Guld, medens en Forfatters Arbeide neppe betales med Bly, er meget naturligt. Det Vidunderlige og Ubegribelige ønske alle at see. En Mand i London, fortæller Mercier, bekjendtgjorde engang, at han paa en vis Dag og til et vist Klokkeslæt, agtede i Alles Paasyn, at putte sig ind i en Flaske.