Almuevennen, 1843-12-20
Onsdagen den 20. December 1843. Et Blik paa Danmarks Forfatnings=Historie. (Sluttet.) Vi tillode os sidst at mene, at af Danmark sex første Enevoldskonger havde ingen tilfulde fattet Enevældets Betydning, altsaa ei heller den dem paahvilende Forpligtelse, og at Enevældets Opgave endnu stod ulyst, da sjette Frederik 1784 greb Regjeringens Roer. Vi meente dog tillige, at han begreb sin Magts Omfang og Øiemed, og at han i henved 56 Aar, med mere og mindre Kraft, men stedse med ærlig, rastlos Jver arbeidede paa at afbetale Enevældets Skyld til Folket, arbeidede paa at tilveiebringe den naturlige Lighed i Pligter og Rettigheder, at værne om denne ved Udbredelsen af en større og almindeligere Dannelse, og at lede den, i Sandhed et godt Stykke, paa Vei til dens eneste fornuftige Endemaal, borgerlig Frihed, thi Lighed for Loven, hvor Loven er Trældom, kan kun være Opgaven for en diævelsk Bestræbelse, og ikke foren saa reen-menneskelig som sjette Frederiks; hans Maal. maatte nødvendigviis være Lighed for Loven, hvor Loven er Friled. – Han var en alvorlig Hersker det er sagt ti Gange; men han var en mild, en faderlig Hersker; det er sagt tusinde Gange, og skal siges titusinde Gange til. Ham var Enevældet ikke et Rov, at han skulde hovmode sig af det, og lod det end en eneste Gang ved en forunderlig Misforstaaelse fra hans Pen: "Vi alene vide hvad der er Statens og Folket sande Gavn og Bedste, saa vidnede hans Tale og hans Bedrift det baade for og siden, at Admyghed var langt meer end Hovmod den uindskrænkede Enevolds berres Særkjende, at hans hele Væsen var en uudtømmelig, en uforanderlig Kjerlighed til Folket, en mild og dog ubøielig og aldrig slumrende Retfærdsfølelse, en jevne og borgerlig Agtelse for Hvermand, selv for den ringeste Enkeltmands, Personlighed, for hans personlige og borgerlige Jndividualitet, – sjelden hos Hvermand, sjeldnest hos de Store og Mægtige, men saa sjelden hos Selvherskere som den Fugl Phonix. Og hvad gjorde da Frederik den 6te til Løsningen af Enevældets Opgave, hvorved han gjorde det muligt, at det i Fred og Ro kunde langsomt men sikkert udvikle sig hos os, som saa mange andre Steder kjøbtes med Sved og Blods og hvorved han gjorde det muligt, at Enevældet hos os endnu kan have ærlige Venner og varme Forkjæmpere, disses Antal være saa end saa lidet, som det være vil – Vi skulle kortelig opregne hans fredelig store Bedrifter, i hvilke vi forresten skulle lade enhver lægge, hvad Betydning han selv vil; – hans Misgreb, thi ogsaa saadanne gives der, ville vi derimod overspringe. Paa de kgl. Godser udskiftes Bønderjorderne (178. o. fl.), Gaardene udflyttes, Markerne indhegnes, Hoveriet hæves, Tienden gaaer over til en fast, bestemt, taalelig Pengeafgift, Gaardene overdrages lidt efter lidt til Selveiendom; – Selveiendom fremmes i hele Landet ved at gjøre det muligt for Sædegaardseierne uden Tab at afhænde Bøndergods (1784 o. fl.); - Gaard fæsternes og Jorddrotternes gjensidige Pligter og Rettigheder ordnes (1787), og Halsjern, Træhest, spansk Kappe og Hundehul o. s. v., afskaffes; – Salg af staldfødrede Oxne gives frit for enhver, ogsaa for Bonden (1788); – ogsaa Kornhandlen frigives (1788 – Stavnsbaandet brydes (1788: "for at baandt hæve de Rettigheder, især den personlige Frihed, som ikke mindre tilkommer Bondestanden end de øvrige Stænder"), og det trods de adelige Jorddrotters egennyttige Kamp for indbildte Rettigheder paa deres Brødres Friheds Bekostning; – den fortydskede Hær bliver lidt efter lidt dansk; – Jøderne faae Adgang til alleslags Haandværker og Laug (1788); – der sørges for Almueunderviisningen ved Oprettelsen af Skoler og Skolelærerseminarier (1789 flg.); – det ubestemte Hoveri ordnes og bestemmes (1791 sig.); – den afskyelige Negerhandel ophæves (1792), og der gribes forskjellige Forholdsregler til at forbedre Negerlavernes Kaar; – Sædegaardseierne maae deeltage i Hovedlandeveienes Anlæg og Vedligeholdelse (1793) – det store kgl. Bibliothek aabnes til Brug for Hvermand (1793); – Forligelsescommissioner oprettes (1795) til at formindske Antallet af de unødvendige Retstrætter, og der sørges for "Rettens vedbørlige og hurtige Pleie (1796); – det bagvendte Princip, at fremme Handel, Fabrikker og Manufacturer ved høie Toldpaalæg, opgives (1797); – Adelens Skattefrihed, faaer nogen Begrændsning (1802); – en ny Matrikkel udarbeides (1806 fig.); – til Lettelsen af Studie af Fædrelandets Historie stiftes et Museum for nordisk Oldsager (1807); – Jødernes Stavnsbaand hæves (1809); – Adelens Ret til at beskikke Præster og Dommere indskrænkes noget (1809); – det lærde Skolevæsen omordnes (1809); – Tiendeforholdene ordnes, og der arbeides paa Naturaltiendens Afløsning (1810) - Kongen tager sig af Modersmaalet i Slesvig (1811), men trodses af Autoriteterne; – Jøderne skulle nyde lige Adgang med Statens øvrige Borgere, til at ernære sig paa enhver lovlig Maade (1814) saavel Landsby som Kjøbstadskolevæsenet ordnes (1814); Adelens Forstrandsret indskrænkes (1815); – Sædegaardseiernes Skattefrihed faaer en ny Begrændsning (1818). - Kunstsandsen vækkes og næres ved nye Kunstudstillinger (1818); – Modersmaalets Anseelse hævdes ved selve Universitet: – en militair Høiskole og en polytechnisk Læreanstalt oprettes; – Kongen lover uopfordret at indføre raadgivende Stænder (28 Mai 1831) og indfører den (15 Mai 1834); – ved Jndustrindstillinger søges Kunster og Haandværker fremmede (1834); – forskjellige Kjøbstæder faae den Toldstedret, de hidtil have savnet (1836 – 37); – Sorv Academi faaer en Udvidelse i Folkelighedens Jnteresse (1837); – Provindskjøbstæderne faaer en noget friere Communalforfatning end hidtil (1837), og Kjøbenhavn og Landcommunerne faae Løfter og lignende, ny Bestemmelser til Gunst for Hoveriets fuldstændige Afløsning og Opbør (1838); – Toldvæsenet ordnes paa en billigere og naturligere Maade (1838); – en Realskole oprettes i Aarhuus (1838).