Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1842-04-02
Odense. Tvende Anliggender have i den senere Tid beskjæftiget en Deel af Nationen og Pressen, tvende Spørgsmaal af sær Betydning for enhver Dansk og drøftede med Varme, ja stundom endog med megen Lidenskabelighed i de offentlige Blade. A. Det første Spørgsmaal er senest omtalt i "Fædrelandet og lyder: "Skal Danmark ind under det tydske Forbund, Efterat der nemlig i et anseet tydsk Tidsskrift i en Afhandling, betitlet: "Deutschland, das Meer und Dannemark er fremsat den Paastand, at den nævnte Jndlemmelse er billig, naturlig, sandsynlig, ja endog nødvendig, og at det er hartad utænkeligt, at et Land som Dannemark skulde kunde modstaae den Attractionskraft, der hviler i et Statsforbund, der efterhaanden vil komme til at omfatte 40 Millioner Mennesker af homogene Folkestammer, - har "Fædrelandet paa en kjernefuld Maade protesteret imod en saadan Paastand og i Nationens Navn erklæret:"vi ville ikke. "Fædrelandet gjør dernæst opmærksom paa, at der i den senere Tid paa forskjellige Maader og fra forskjellige Kanter er prædiket Danmarks Undergang, saa at det vel kunde være paa Tide at møde dette stedse voxende Skrig med alvorlig Jndsigelse. Og vel - hedder det videre ere disse Yttringer, saavidt os bekjendt, hidtil kun fremkomne som private Meninger, men der gives dog Fingerpeg som gjør det ikke ganske usandsynligt, at de i deres sidste Oprindelse ikke ere saa aldeles private endda. Det bæres os for, at vi have hørt dem hviske i visse høiloftede Sale, som var det en Parole der blev udgiven, og var hine Artikler lig de Halmstraa, der kastes i Veiret for at see, hvorhen Vinden bærer, da turde det neppe være ganske overflødigt at blæse dem tilbage derhen, hvorfra de kom. Spørgsmaalet i den omtalte tydske Afhandling er om Tydskland kan bruge Danmark, om Danmark vil eller ikke, er en ligegyldig Sag. Det er - siger Fædrelandet. – den Tankegang, der ligger i eller i alt Fald til Grund for vor Modstanders Betragtning Vi have krystet den Draabe for Draabe ind i det bittre Bæger, som J kjære Landsmænd, skulle tømme, for at det ret skal blive Eder klart og tydeligt, hvorom Talen er. Vi have trykket Braaden langsomt og dybt ind i Saaret, for at dette ret skal smerte og bløde. Thi denne Smerte er det Tøbrud, hvorigjennem vor Stolthed skal reise sig af den lange Vintersovn, og dette Blod er det Fornyelsens Bad, hvoraf den skal opstaae til nyt og frisk og kraftigt Liv. Thi denne Smerte er den Sjælens Fødselsvee, hvorigjennem en levende og stærk Selvbevidsthed, skal komme til Verden, og dette Blod er det Daabens Sacramente, hvori vi skulle indvies til med vort Blod at besegle den Sandhed, Danmark vil ikke. Og hvorfor vil Danmark ikke, Først og fremmest fordi dette vilde være dets Tilintetgjørelse som Nation. Og nu Kongen og Regjeringen, De kunne - hedder det videre - ikke have anden Tanke, end den, der besjæler hele Nationen; thi de ere ikke blot en Deel af samme, men de ere dens Repræsentanter - navnlig i enhver Berøring med Udlandet. Nationens Selvstændighed og Ære er deres, dens Underkuelse og Skam er deres - de ere eet med Folket. Træder Kongen indi det tydske Forbund, selv saaledes som det nu er, saa bliver dette hans Herre, saa bliver han nødt til at lystre dets Villie. Hvad blev saa Kongen af Danmark En Strandbaron i det nordlige Tydskland. Hvad blev saa den danske Regjering? En Kredsregjering med en vis foreskreven Myndighed i visse den anviste Sager. Hvad blev Danmarks Høiesteret? En Kredsret med Appel maaskee til Wetzlar. Kun Een vilde vinde, og det blev Professor Scheel; thi saa fik han fuldt Huus paa sine Romerretscollegier – at sige, hvis han vilde holde dem paa Tydsk. Dog, der behøves ingen Detail, for at levendegjøre den Erkjendelse, at Danmark ikke kan komme ind under det tydske Forbund, og at hvad enten vi ved Danmark forstaae det danske Folk, eller den danske Konge og hans Regjering, bliver det ligge sandt, Danmark vil ikke - Det andet Spørgsmaal dreftes især i det vidtudbredte Jtzeboer Wochbl. (der endog skal have 7000 Abonnenter) og lyder B. Skulle Hertugdommene vorde danske, eller med andre Ord: Er det Danmark Hensigt at danisere hvad der er tydsk, men ogsaa dette Spørgsmaal tør vistnok besvares, ligesom det første, med Danmark vil det ikke. Vel yttres der, jo længere Man kommer sydpaa i Hertugdommet Slesvig, Frygt for Noget, som kaldes den danske Propaganda, men undersøger Man dette mystiske Væsens Natur, da opdager Man snart, at det er den stakkels Forening, der uddeler danske Bøger til de af Nordslesvigs Beboere, der ønske at læse dem, der har foranlediget denne Frygt: men at imødekomme et reent videnskabeligt Ønske, er dog virkelig ikke eenstydigt med at forsøge paa at gjøre politiske Proselytter. Man har fremdeles sagt, at det Müllerske Skuespillerselskabs Reise i Hertugdommene havde et politisk Øiemeed, og dog er det en gammel Sætning, at Kunsten enten intet Hjem har eller ogsaa har sit Hjem allevegne. Det er vist ikke faldet nogen Fyenbo ind at have gamle Papa Huber mistænkt for at være kommen herover i den Hensigt, at sammensmelte Fyen med Hertugdom merne. Af en enkelt ung Students æsthetisk-politiske Forsøg i Acrostichon=Faget tør Man ikke udlede, at Pluraliteten i Hertugdømmerne skulde bære noget Nationalhad til de Danske, ligesom Man heller ikke berettiges til at ke formene, at den beedske Strid, som føres i "Dannevirke, billiges af Pluraliteten af de Danske eller at Man her finder særdeles Velbehag i den Tone, som føres af hiint i andre Henseender velfortjente Blad. Dette er nu hvad Nationen angaaer, men nu Kongen og Regjeringen, da har den øverste Statsmagt formeentligen netop i disse Dage klarligen viist, at det ikke er dens Hensigt, at ville danisere Hertugdommerne, thi i saa Tilfælde vilde den neppe til Statholder have udnævnt en Fyrste, der af den offentlige Stemme utvetydigen benævnes En af det saakaldte schleswig-holsteinische Parties Fanebærere. At en enkelt Regjeringshandling kommer til at støde an imod Hertugdom menes Ønsker og Forhaabninger, kan let hænde sig, men denne Skjæbne dele de med alle Lande og alle Provindser; men er en saadan Foranstaltning virkeligen uhensigtsmæssig og bebyrdende, da tager en klog Regjering den tilbage, og det vil vistnok ogsaa den danske Regjering gjøre med Hensyn til Rigsbankskillemønten, saafremt denne Mønt i Virkeligheden er saa ubeqvem og ubrugbar i Hertugdømmerne, som Jtzeh. Wochbl. forsikkrer Pag. 360 af Nr. for 25 Marts d. A. J. Henhold til Ovenanførte trøster Man sig da til roligen at forsikkre, ogsaa med Hensyn til Spørgsmaalet B. Danmark vil det ikke.