JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1800-01-01
Uordener. 1) Paa Hjørnet af Regnegaden og Gammelmynt har et par Dragere taget Stade til deres Bør, uagtet derved Fortoget, der her er smalt, gaaer i Løbet. Deres Anmasselse er endog gaaet saavidt at de ved Kæde ogLaas have gjort den saa fast, at Forsøget nu er deres. 2) Paa Hjørnet af Sværtegaden og Pilestræde, item paa Hjørnet af Silkegaden og Pilestrædet, have Dragere ligeledes taget Fortoget fra de Gaaende, ikke allene med at opstille deres Børe endog med de skidne Been vendteudad, men tillige ved at staae og sælge Hovedkød paa det af Børn levnede Rum af Fortoget. 3) I store Regnegade er paa Fortoget tæt ved Hjørnet af lille Regnegade et Hul i Fliserækken. Uagtet der ofte endnu er større Meen paa Fliserækkerne baade med Huller og Skævhed, og at man kunde synes at man ikke burde klage over det Smaae førend det Store var ændret, maae jeg dog underrette Brolægningens Foresatte, at en Person af sygelig Helbred i fire Dage maatte holde Sengen og lide meget, for uforvarende at have traadt ned deri. 4) Paa Gaarden No. 102 paa Rosengaarden er opsat af nyt et Kælderskur, men dette er af Træ, som nok ikke er tilladt. *) I Toldbogaden tæt om Hjørnet paa højre Haand naar man kommer fra Anneplads er en Aabning paa Muren, hvoraf, som det synes, Staldureenligheder fremkomme. Da sligt paa ingen Maade er tilladt haaber man at Ejeren raader Bod. 6) Inderlig maae det ønskes at den slette Tilstand Fliserækken uden for No. 91 i Pilestræde især op til No. 92 befindes i, maatte opvække Brolægningens Foresattes Opmærksomhed. Ved Knippelsbroes Flikning for to Aar siden blev en Mængde Tømmer henført ligeover for Holmens Kirke og lige ud for Enden af Børsen. Man forundrer sig over endnu at see dette ligge der til ingen Nytte, tvertimod til Skade for Skipperne og den som skulle have Læs fra dem.
Politivennen, 1800-01-01
Smaabitte Hvedeknopper i Lyngby. Hr. Politiven. Der tales meget om Politimangler i Hovedstaden; men kjendte De noget til slige Anstalter paa Landet, skulde de finde dem ubeskrivelig mangelagtige: Enhver gjør som han lyster; den Fattige og den Fredelskende maae taale meget. Hvad synes dem om vedjølgende Hvedeknop, som er bagt i Lyngby, og vejede da den kom, frisk fra Bageren 2 Lod 1 Qv. Bagernes Udgivter paa Landet, er dog langt fra ikke saa stere som de ere i Staden; Borgerskatte, Husleje, Ildebrand, Accise, ja Sædens Indkøb ere ulige lettere, og dog gjør de som dem lyster og ere dertil ofte grove. d. 12 Juni 1800.
Politivennen, 1800-01-01
Advarsel i Raadhusstræde. Da jeg Løverdagen d. 7 Juni kom igjennem Raadhusstræde Kl. 9, slet, tænkte paa ingenting, og gik i mine Forretninger, blev jeg overfaldet af 2 bidske Hunde, en stor Sort, og en større Hvid med brune Øren, den Hvide var som en stor Slagterhund, denne var værst og søgte at bide mig i Benene, jeg ned i en Auctionskælder baglens; havde en Mand ikke kommet og hjulpet mig, havde Hunden forfulgt mig ned i Kælderen. Hundene kom ud af den Gaard, som er paa Hjørnet af Raadhusstræde og Brolæggerstræde, hvor de og siden gik ind igjen R. A. Thonning.
Politivennen, 1800-01-01
Renovations-Betragtning. Nyttig og aldeles uundværlig er denne Indretning, men den har, som saa meget andet, sine Fejl. Iugen kan undres over, at den ved Vinterens Strænghed ofte i mere end 6 Maaneder indspærrede Kjøbenhavner, søger at gande den fri Luft, saasnart Vaarens blide Vejrligt tillader det; mange hindres ved Næringssysler, eller huslige Forretninger fra at gjøre det imedens det endnu er Dag, og derfor opsætte det indtil Aftenen som vel passende hertil; men han forsejler ofte sit ønske, især dersom han boer i en af de Alfare Gader, hver Renovationskarrerne hver Aften skal passere; thi set, en Mand med Familie havde Lyst at gjøre sig en Me;ion i de offentlige Græseller Spadseregange fra Kl. 81 til Kl. 10 om Aftenen, hvor modbydeligt er det da ikke, naar hans Nerver udfyldte med søde Dunster, af Markens Lilier, skal bestormes med de langt stærkere Dunster, som Renova;ionskarrerne saa eftertrykkelig udspreder omkring fra Kl. lidet over 9 og saa fremdeles. At aabne et Vindue, har sine Ubehageligheder, især i de ovenmeldte Gader, og at undflye dem, er næsten ikke muligt, især dersom man kommer dem i Nøde ved Børsen. Paafaldende er Fremgangen af de saa kaldte Nat Renova;ions Karrer og DagRenova;ions-Vognene; thi naar hine om Aftenen lidet over Kl. 9 fare frem som Kaklakker, komme disse om Morgenen kry, bende som Snegle; om det er Lysten som driver Værket hos de første, og om de sidste gaae saa langsomt frem, paa det at Skarndyngerne kan adspredes og derved formindskes, veed Forfatteren ikke, men han tillige med mange andre ønsker, at Renovations Karrerne ikke maatte lade sig see om Aftenen førend Kl. idetmindste var over 10 slet, og at Pagteren af Dag Renova;ionen paa Kristianshavn ikke havde saa yykværdige Bester. Træ-Altanerne paa Charlottenborg Slot. Naar jeg vandrer over Kongens Nytorv, kaster jeg ofte, et betænksomt Øje til de rker der staae paa Midten og
Politivennen, 1800-01-01
Træetralv- Fløjene af dette Slot, og ønsker hver Gang, de snart maatte blive borttagne. Da jeg meget yyder denne Bygning, hvis udvendige Arkitektur, endog af udenlandske Rejsende, man see f. Ex. Ramdohrs, Reise nach Dannemark 1 Theil pag. 151, fremfer andre i København, er udmærket, saa skulde det gjøre mig meget ondt, om dette gamle vindtørrede, fængende Trætøj, der staaer deroppe, i Tilfælde af uhældig indtræffende Ildfunker fra Nærheden deromkring, kunde give en skjult og hastig Næring for samme, og være Anlednigg til videre om sig gribende Ulykke. Efterhaanden maae man beflitte sig paa, at pille alt det gamle Træværk bort, vore Forfædre med rund Haand have udstaferet vore Bygninger med, og især ønskede jeg, at disse gamle vindtørrede Træemerkurinsser og Neptunusser, der saa mange Stæder sidde højt til Vejrs, kom paa deres Hals herunter; i paakommende Tilfælde formaae de ej med deres Trefork, at kommandere en eneste Draabe Vand op til sig, overalt hvor jeg øjner disse Herrer, seer jeg surt til dem, maaske den Misfornøielse, jeg her yttrer mod dem, kan være en Anledning til, at nogle, særdeles de af dem, der mere sidde til Hirat end Nytte, eller findes, at være raadne og forfaldne, ved indfaldende Husreparationer, kan blive aldeles borttagne.
Politivennen, 1798-01-01
En Tanke i Anledning af Branden i Prinsensgade. Som Øjenvidne erfarede jeg ved denne Brand to meget slemme Bræk ved Slukkemidlerne; det ene at Slangerne ikke holdes i den Stand de burde,t siden Vandet, sprøjter ud af Sømmene. Det andet at Lærredsanbringerne ved Vandposterne kun daarligen gjøre deres Tjeneste. Den Tid det optog at fylde et lille Sluffeanker var umaadelig, og det halve Vand løb igjennem Andringeren. Skulde det ikke være tjenligt at ved hver Post havdes en aaben af to tynde Brætter sammenslagen eller af Blik forfærdiget Rende, som ved en Krog kunde kastes paa Postens Tud og den anden Ende, der skulde have en kort Holk eller Tud sættes i Spundset. Denne Rende kunde enten være laaset og fastgjort paa Posten selv, og den næstboende Husejer have Nøglerne i Forvar, eller Renden selv kunde forvares hos ham, en Ting. som vist ingen vilde findes uvillig til. T. Brændtbarn.
Politivennen, 1800-01-01
Svar paa det i Politivennen No. 108 pag. 1723 gjorte Spørgsmaal til en Casuist i det Gejstlige. Den omflakkende Uhrmager, hvorom meldes, var af den rommersk katolske Religion, følgelig var Præsten efter Kirke Ritualet ej forbunden til at kaste Jord paa ham, ja det var ham ej engang tilladt at gjøre det, uagtet den her herskende Tolerance og Menneskekjerlighed, neppe vil lægge en Præst til Last, at han viste denne Høflighed imod en Afdød af en anden Sect. Bemeldte Uhrmager var og død Natten imellem Onsdag og Torsdag, eller Torsdag Morgen tidlig, her var altsaa Tid nok til at besørge ham begravet næste Søndag (thi at han først skulde være død om Fredagen er urigtigt. Det var og først om Søndagen ved Annexlirken, at Mølleren forlangede, at jeg Mandagen derpaa vilde komme ned til Anneret son at kaste Jord paa dette Lig, og da jeg spurgte Mølleren, hvorfor han ej havde sørget før, at Liget samme Søndag var bragt til Kirken, sparede han mig, at det havde og blevet begrave. samme Dag, dersom det ei havde været ham til Ulejlighed, da han og Ihans Hnstroe just nu communicerede, jeg skulde altsaa for Møllerens Bekvemmeligheds Skyld en anden Dag i Ugen giøre en Rejse og en Forretning, som jeg kunde gjort om Søndagen, da jeg var ved Kirken, men dette var i ondt Vejr og igjennem en ond Vej en stor Besværlighed for en gammel Mand, jeg sagde derfor Mølleren, at jeg ejkom ned til Annexet om Mandagen og bad ham at lade Liget nedsætte i den dertil kastede Grav da Jords Paakastelsen kunde skee følgende Søndag; -thi i vore oplyste Tider ville det være upassende med Kundskabens Fremgang, at nægte denne Fremmede Jords Paakastelse, da denne Nægtelse var en Frugt af Secterisk Had, som hørte til de mindre oplyste Tider. Ligbærerne kunde altsaa ikke være satte i nogen Forlægenhed ved min Udeblivelse, da de forud vidste at jeg ikke kom, ikke heller lugse de være uvidende om hvor Liget skulle sættes, da jeg havde anviist det sin Plads i Graven. Da det ej allene er Brug i Norge men og i Danmark, at Lig, som uden Ceremonie begraves en Søgnedag i Ugen først faae Jords Paakastelse følgende Søndag, saa kan det ej ansees som en Misgjerning af mig, at jeg lod det henstaae disse saa Dage, allerhelst da Loven ikke forbinder mig til at kaste Jord paa bemeldte Afdøde. Man kan ikke heller sætte paa min, men vel paa Ligbærernes Regning, alle mulige sørgelige Følger, som kunde foraarsages af slig skadelig Uddunstning, som for visse Aarsagers Skyld, dog aldrig kunde ramme Godsejerens Person; for hans Bønder vil det være noget uventet at see dette Beviis paa hans Omsorg for deres Sundhed. At jeg paa Godsejerens Anmødning ikke strax foretog denne Jords Paakastelse, bør ikke sætte ham i Forundring, som bedst veed, hvor ofte jeg har anmodet ham om, at sørge for, at Vejen til Annerkirken maatte sættes i Stand, men veed tillige, at denne Vej i afvigte Vinter har været saa slet, at en af hans egne Vogne forspændt med fire Heste er der kørt i sænk og med Vanskelighed er kommen af Sølen ved Hielp af en Deel Lettetræer m. m. (Fortsættes.)
Politivennen, 1800-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) De Bret, der som en Fodangel saa længe laae opkastet paa Fortoget foran sidste Hus i Pilestræde, højre Haand fra Østergade af, er endelig borttaget. 2) De i forrige Aargang af Politivennen omklagede glubske Hunde paa Marienberg (eller som det almindeligen kaldes Vintappergaarden,) ere strax af Ejeren bortskaffede. Man ønsker at alle vilde i denne Henseende være lige villige. Det skulde ufortøvet have været indrykket, hvis det før havde været Udgiveren anmeldt.
Politivennen, 1800-01-01
Uordener. 1) Paa den nordre Side af Charlottenborgs Bygning, ikke langt fra Hjørnet mod Kongens Nytorv, er paa Taget en Blytnd, hvorfra der, i en Højde af nogle og tyve Alen, i Regnvejr, nedstyrter en saa stor Mængde Vand, at Gaaende ej kan nærme sig Bygningen paa nogle Alen. At komme i Regnvejr fra Nyhavn paa Charlottenborg Side, til Kongens Nytorv eller denne Vej tilbage, er, formedelst denne Kaskade, ikke gjørligt, men Fodgængeren maae udad paa Torvet gjøre desformedelst en Omvej, for at naae sit Maal. Man gaae engang hen ved stærk indfaldende Regn, og see denne Sluse. 2) De Vognmandskarle, hvis Vo ne holde om Dagen, mellem store Strandsynes mig kunstræde og Charlottenberg, de med Rette tilholdes inden de forlade denne Plads om Aftenen, at gjøre samme, i Særdeleshed Løverdag Aften, tilbørlig reen efter dem. Man beskue den hvorledes den seer ud de fleste Søndage, fulde af Dynger Havre, Hakkelse og Møg over alt, om hinanden, og nødver dig maae denne Beholdning i vaadt Vejrligt danne her et Morads. 3) Beboerne i det saa kaldte Raadmand Langes Hus pan St. Anneplads, kan ej træde ud af deres Gadedør, uden over en stor Dynge Renovationsskarn, der lader til at være en Beholdning fra gamle Tider og sender Stank ind i samme HusDet var godt om nogle Renovationsvogne, førend Sommerheden ret begynder, ville nærme sig denne Skarnbunke.
Politivennen, 1800-01-01
Spørgsmaal i Anledning af Revnen. Den bedste Borger jeg kan Presigen give, Og derfor lige iet jeg sette tør min Hat; Hver sige vil: han der lod see, ban var Soldat. Heder Paars 4 B. 3 S. Ukyndig i de Rettigheder, Militære i Fredstider maatte have eller ikke have, spørger jeg: hvorved berettigedes Lieutenant Tønder Adjutant ved Kongens Regiment, til sin Adfærd mod Civile ved Indmarschen efter Revnen sidste Løverdag? Jeg opkaster ikke dette Spørgsnaal saameget for hans Tiltales Skyld til mig: han skal blive der - uagtet det sagt af en ikke Militær, vilde ansees for uhøfligt - som for et stakkels Menneskes Skyld, der, maaskee døv, maaskee ukyndig i Sproget, blev standset ved Stokkeprygl i Ansigtet. I. J. Volff. Skud. Pharm. Ulkegaden No. 3o.
Politivennen, 1800-01-01
Svar paa det i Politivennen No. 108 pag. 1723 gjorte, Spørgsmaal til en Casuist i det Gejstlige. (Sluttet.) Det er og noksom bekjendt her i Egnen, at den gode Kirkevej, som mine Formænd efter en Højesteretsdom havde over Godsejerens Marker er forlagt paa et andet Stæd, og siden atter forandret, men altiid til det værste, da jeg med alle Sognefolkene kan bevise, at der i afvigte Vinter har været et Uføre over den ny Hovmart, hvor Godsejeren har ladet oppløje den gamle maadelige Vej og anlagt en ny, som vel behøvede 2 a 3 Steenkister, men endnu har ingen, saa at Vandet fra den højere Deel af Marken flyder ued paa Vejen og gjør der et Morads, hvorigjennem man ej kan komme uden Fare for at brække Hals og Been, og hvor Bønderne i Vinter ikke fjælden have kørt i Sænk, uagtet denne Vej er en Bilandevej, Kirkevej og Hovvej. Til Beviis paa hvorledes Godsejerens Veje ere istandholdte, maae jeg endnu anføre, at jeg i afvigte Vinter saalænge Søleføret varede, maaite krybe op paa Gjerdet ved Ledet fra anførte Vejs Hovmark, og med Besværlighed føre min Hest igjennem et lidet Gab ind paa en af Godsejerens Græsmarker, fordi den rette Vej var ufremkommelig, og naar jeg nu naaede Nørrebjergshusene og skulde derigjennen Ledet, var jeg nær ved at sætte Hesten i det Morads soi de fra de høje Marker nedstyrtende Vande havde gjort i Ledestedet, hvor ingen Stenkiste eller ordentligt Afløb for Vandet gives. Denne Nanskelighed at fremkomme paa Kirkevejen var Aarsag, at jeg ei fandt det raadeligt, at komme oftere til Annexet, end jeg var højligen nødt til; om travl Tid veed jeg ikke at have talt med Forvalteren, som frembragte Godsejerens Anmodning, jeg sagde kuns paa denne Tid, nemlig da Vejen var ufremkommelig. Da jeg hverken begjerede eller modtog noget for Jordsaakastelse paa anførte Uhrmggers Liig, og derfor et kan henbøre til den som begjere slem Baade, saa veed jeg ikke hvorfor Vedkommende har villet anføre i offentlige Blade det, som jeg under 4 Øjne sagde hans Forvalter, nemlig, at jeg kjendte ingen Lov, som forpligtede mig dertil paa en Søgndag, medmindre jeg betaltes derfor, uagtet det har sin gode Rigtighed, at jeg hverken en Søgneller Helligdag var ved Landets Love forpligted til denne Forretning. Jeg maae derfor udlede anførte Anmeldelse fra vore Tiders herskende Modetone eller Modesyge at slaae sig til Riddere paa Præster. Præsten.
Politivennen, 1800-01-01
Yttring om vort Generalpostamt i Altonaer-Merkur. I Altonaer Merkur fortaltes forleden fra Kopenhagen, at Generalpostamtet her var sindet at gjøre Hs. Majestæt en allerunderdanigst Forestilling om Brevportos Forhøielse. Ligesom vi ofte desværre i fremmede Aviser maae finde de Efterretninger om Indretninger, Hensigter o. s. v. hjemme hos os, som vi tidligere end alle andre burde vide, sagledes finde vi ogsaa ofte i samme usande og forvendte Fortællinger om vore Tildragelser. Skjøndt Indsenderen er tilbøjelig til at troe hin Yttring om Generalpostamtet at henhøre til de sidste - har dens Læsning dog været ham alt for paafaldende til ikke at fremsætte et Par af de derved hos ham fremkomne Tanker. Det ligger ikke i et Postvæsens Natur, at det skal drives af Landets Regiering. Driver Regjeringen Postvæsenet, saa gjør den det for at fremme dets Hurtighed, og Gavnlighed; ikke for deslettere at kunne dripe dets Indkomster til det Højeste, men for at befordre Brevene for den mindste mulige Porto. En saadan Regiering indseer at den Bekvemhed og Sikkerhed en ved udyr Porto befordret og formeret Brevvexling giver til Handel og Vandel i et Land, er af ulige større Værd, og yder ti Gange mere i andre Indtægtskasser, end en ussel Forhøjelse af Brevporto kan tilvejebringe. Men i et Land hvor Brevvexling endnu er overmaade meget for liden, der er det den skadeligste Statskonst, ved endog blot een Skillings forhøjede Porto at befordre dens Aftagelse. Mon man ikke med Grund kan troe, at denne pludselige og stærke Stigen af Priser i enkelt Egn eller enkelt Stad, medens andre i samme Land have Overflod paa den savnede Vare, og de mange uberegnelige Følger af et unaturligt Vareomløb, aldrig Krigstid uomtalt) vilde finde Sted, hvis Varenes Frembringere, men især deres Omsættere, alle og allevegne ved Breve meddelte og meddeltes den fornødne eds Frugtbarhed Kundskab om hvert eller Ufrugtbarhed, overflødige eller manglende Frembringelse, dyre eller lave Priser paa Vare o. s. v. En viis Regiering, der driver Postvæsenet i sit Land vil derfor ikke indføre eller, hvis indført er, strax afskaffe al Posttvang. At forbnde Nejsende at medtage Breve er unyttigt, ihe det skeer de for ikke mindre.
Politivennen, 1800-01-01
Tiggere i Kongens Have. Med Misfornøielse maae man næsten hvergang man spadserer i Kongens Have see sig overhængt af Tiggere, der ret gjøre Lykke her ved at henvende sig til Damerne. Mandfolkene ere dog nu til Lykke, deels ved Fattigbestyrelsens Bekjendtgjørelser, deels ved virkelig Kundskab og Overbevisning om, at med de Anstalter, der nu ere trufne, ingen uden den Dovne harnødi? at tigge, blevne døve imod disse Mennesker, men det bløde Kvindehjerte raadspørger sædvarlig kun sin Følelse. Denne mange Tilfælde saa elskværdige Svaghed, giør imidlertid virkelig Skade, da den opmuntrer og forhærder disse dovne Kroppe i deres Lediggang og løgnagtige Beskyldninger mod Fattigbestyrelsens Foranstaltninger. Hvad om hver Fader eller Mand førte sin Datter eller Kone engang paa en Spadserecour hen i Pustervig eller paa de andre Arbejdshuse, for at væbne dem mod kunstig udtænkte Bagvaskelser.
Politivennen, 1800-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Amagerport hvis yderst usle Tilstand lastedes i disse Blade, er nu oppudset, og givet al den Anseelse, en uanseelig Bygning kan modtage. Ogsaa Portfløjene selv ere flikkede, men langt fra ikke saa godt forsynede med Jernbolte, som de før havde været. 2) De manglende Gadenavne paa Hjørnerne af Amiralgaden, Størrestræde og Stranden ere nu paamalede, og det som Ejerne vides Tak for, i en saadan Højde, at de mageligt og tydeligt falde i Øjet.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1786-01-06
Tanker. ved Aarets Begyndelse. Betragt det gamle Aar og Tidens hurtig Viinge, Med hvilken det gik bort til Evigheden hen. i lad os Landsmænd da ret tillidsfulde bringe Vor Tak til Himmelen; vor saa troefaste Ven. Lyksaligt for det Folk, lyksaligt for det Land, Hvis Aar gaar om ikiendt for Nød, for Angst og Plaget, Men svøbt i Fred og Roe, ey veed, ey høre kan Det Raab, som Krigens Gud med skræksom Røst ledsager. Fra vore Grændser alt saa naadelig Han vendte, Enhver Ulykke, og hvert Tab, og hver Fortræd, Men derimod til os ret faderligen sendte Velsignelser og Trøst fra Godheds Himmel ned. En saae vi Landsmænds Blod ved Sverdet at henrinde, Ved Ødeleggelse, ved Nød, ved Jld, ved Krig, Hver Mand har udi Fred ved Arbeid kundet vinde Det Nødige for Huus, for Sine og for sig. Saa vor og bliv aldtid, vor Gud og Skabere, Vor Klippe, og vor Trøst, vor Skærm, vor Muur og Skjold, Vi daglig maae tilstaae Din Magt, Din Kraft, Din Lære, At vi kun sikre er hos Dig og i Din Vold. Lyksaliggiør enhver udi sit Kald og Stand; Hør Faderløses Raab og Enkers Klagelyd; Udbred o Gud! Din Haand til alle og hver Mand, Husval hver Sørgende med Sallighedens Fryd. Høystæred Publicum Tinad Erindringen, - - - jeg nyelig Afsked tog, Og meget rørt fra Fyhn Farvel, Farvel, har taget, Da Kongens Naade mig til Jydske Kyst hendrog, Skiønt Brød paa Fødestavn mig altid vel har smaget.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1786-01-06
Jeg vover nu paa nye min forhen brugte Pen Fra Ribe store Stift, og tegne vil til Nytte, Alt, hvad jeg veed og kan for hver retsindig Ven, Og er til Tieneste endog for mindste Hytte.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1786-01-06
Da Publicum forhen tilfreds har rakt mig Haand, Min Pen her nu igien til lige Venskab bydes; Velan, Vi sluttes da i et tet knyttet Baand; Venskab og Ærlighed før Livets Baand ei brydes. En uforandret Lyst den kaager i mit Blod, Da jeg ei andet kan, end jeg maa flittig skrive; Jeg glemmer aldrig, at hver Stand mig før var god, Ja haaber ogsaa, at den her det vil forblive. Høystæred Publicum, Forbliv min troefast Ven Jeg med Tienstfærdighed vil paa dets Godhed skiønne; Tilbydende mig selv, mit Hierte, Mund og Pen, Med andet jeg et kan dets Venskabs Gunst belønne. Ribe Stifts Adresse Contoir i Fridericia. Peter von Westen. den 6 Januar. 1786. Plan, Ribe Stifts.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1786-01-06
J den Henseende giver jeg mig den Ære altsaa at invitere de Herrer Proprietairer, Geistlige, Embedsmænd, ja Borgeren og Bonden, kort alle Medborgere af alle Stænder til at tage Deel i disse Adresse=Contoirs Efterretninger, som ugentlig hver Fredag udgives fra mit allernaadigst allene privilegerede Adresse=Contoir i Fridericia for Ribe Stift. Til hvilken Ende jeg paa det hengivenste og tienstskyldigste udbeder mig, at de, som maatte finde Behag i at holde disse Blade, og allerede ikke har antegnet sig for samme, vilde derom anmelde sig enten paa det dem nærmest beliggende Post=Contoir eller her paa Adresse=Contoiret i Fridericia, med Underretning, paa hvilket Posthuus, eller andet Sted, de skulle aflægges, eller om de behage selv at lade dem afhente herfra Contoiret.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1786-01-06
Vel er dette Blad egentlig for Ribe Stift, men for at giøre det saa almeennyttig og behageligt, som mueligt, endog uden for samme, skal følgende især lagttages: Vexelviis skal korte lærerige Stykker af Sædelæren, Theologien, Løvkyndigheden, Lægekunsteen, Naturvidenskaben, Huusholdingsskunsten, Mechaniquen m.v. indføres, samt Poester af beste Smag, Fortientes Æreminder, ligesom og nyttige Spørgsmaale og besvarelser modtages, saavelsom muntre, Jndfald og klygtige Tanker, til Jndrykkelse; Og da her i Fridericia ere, foruden de Danske Jndvaanere, en tydsk og fransk Colonie, saa skal og af fligt imellem i et af disse Sprog sees til deres og Ungdoms Læsning for Sprogenes Skyld og i Haab derved tillige at befordre Bladenes Afgang.