Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-02-01
Paa Halvøen Cassandra have i lang Tid ingen Grækere ladet sig see. De Tyrkiske Tropper ere gaaede i Vinterqvarteer og Krigen er der bragt til Ende. – Jfølge Breve fra Zante af 12te September var der intet betydelig forefaldet; de Græske Stridskræfter ere der for den største Deel concentrerede i Nærheden af Corinth og Napoli di Romanig, og Grækerne haabe at skulle kunne bemægtige sig disse 2 Pladser i Vinterens Forløb. Paschaen af Regropont har mod Enden af November gjort et nyt Forsøg og var ogsaa efter nogle lykkelige Fægtninger trængt dybt ind i Livadien. (disse Fægtninger have maaskee givet Anledning til de falske Rygter om Seieren over Odysseus) men et Nederlag, som han har lidt af Grækerne ved Megarre (hvilken Stad ligger ikke langt fra Athen) har nødet ham til at trække sig tilbage, Zeitun var igien besat af Grækerne; men som derfra ikke kunne foretage sig noget imod Thessalien, da de i hine Egne kun ere organiserede til en saakaldet Gerillakrig. Messolongi bliver i denne Vinter befæstet, der opholde sig nogle Europæiske Jngenieure, som lede Arbeidet; der var Mangel paa Penge og Artillerie; men man haaber at faae begg Dele af Englænderne. Der opholder sig en Engelsk Agent hos Fyrste Maurocordatos. Ogsaa var Handelen mellem Messolongi og Corfu meget livfuld. Englænderne staae ogsaa i Forbindelse med den provisoriske Regiering paa Morea. De Grækere, som komme fra Morea, Akarnanien og Ætolien blive uden Vanskelighed optagne paa de Joniske Øer. (Denne Efterretning er udentvivl ligesaa paalidelig, som den er vigtig og er formodentlig meddeelt af en af de udenlandske Officerer i Messolongi, den giver os den bedste Oplysning om Tingenes nærværende Tilstand i Grækenland; man seer deraf, at Grækerne ere i Besiddelse af de Bierge, som dække Tilgangen til Grækenland; og at de ere saavel i Besiddelse af det egentlige Grækenland som af Morea; men at Tyrkerne endnu have de gamle Fæstninger i deres Magt og at de desuden med Resten af deres slagne Armee holde Corinth besat, hvorfra de søge at komme de øvrige Fæstninger til Hielp, Man har i Triest faaet Efterretninger fra Morea som naae til den 17de December og melde, at man der i alle Byer synger et Te Deum i Anledning af, at Napoli di Romania har overgivet sig. Der meldes fra Gens, at de Personer, som ville gaae i Græsk Tieneste kunne ikke længere faae Tilladelse til at passere igiennem Marseille eller at komme over de Franske Grændser; det er utroeligt hvilke Forhindringer der blive lagte dem i Veien af det Franske Politie, man troer, at Aarsagen dertil er, at man frygter for i Frankerige, at de skulle støde til den constitutionelle Armee i Spanien. Den Expedition af Philhellener, som er afgaaet fra Marseille, er ifølge de nyelig indløbne, Efterretninger ankommen til Corfu, hvor den er bleven modtaget paa det bedste af de Storbrittanniske Authoriteter. – De Grækere, som ere forviiste fra Rusland og som for det meeste ere Levninger af Alerander Ypsilantis og Jorgalis Hære, vandre nu tilbage til deres Fædreneland, men af en lang Omvei. Reisen igiennem de Østerrigske Arvestater vilde være bleven langt kortere for dem, naar det ikke var dem forbudt, at indskibe sig i Triest; men nu ere de nødte til at søge til Marseille, som er saa langt borte, mange af disse ulykkelige Grækere ere ankomne til Frankfort, hvor de bleve paa det bedste understøttede; de vandre igiennem Byerne i Afdelinger paa 12 til 16 Mand. Man beskriver dem som en meget kraftfuld Menneske Slags, for det meeste af en meget stor Legemsbygning og hvad deres Phystognomie angaaer saakan man ikke andet end bemærke at deres Ansigts dannelse er endnu ganske den samme, som man finder den paa gamle Stater. Det Document, som Greve Andreas Metaxa. der, som bekiendt, ikke kunde faae Passer for at afgaae til Verona, har indsendt til Ministerne hos de fem allierede Magter lyder saaledes: Til dechristelige Monarker, som ere foreenede paa Congressen i Verona, Atten Maaneder ere hengaaede, hvori Grækenland har lagt i Kamp med det christelige Navns Fiende. Alle Mahomedanismens Stridskræfter ere rettede imod os. Europa, Africa og Asia udruste sig i Veddekamp med hinanden for at understøtte den Jernarm, som saalænge har undertrykket den Græske Nation, og som kun søger at give den det sidste dødelige Slag. To Gange har Grækenland siden Kampen er begyndt ved sine Repræsentanteres lovmæssige Organ hævet sin Stemme for at erholde Hielp eller i det mindste at erholde en streng Neutralitet fra de christelige Magter i Europa. For nærværende Tid, da en Forening af de fornemmeste Souverginer høitidelig raadslaae paa Jtaliens Halvøe over Menneskehedens største Jnterresser, hvoraf alle Nationer forventer. Fredens Vedligeholdelse og en sikker Borgen for Ret og Retfærdighed, vilde Grækenlands provisoriske Regiering troe at forsømme sin Pligt, naar den ikke endnu engang vilde foredragt for de ophøiede allierede Monarker den Nations Tilstand, som den repræsenterer, deres Rettigheder og legitime Ønsker, ligesom ogsaa den faste Beslutning, som alle Grækere have fattet at erholde Retfærdighed af de menneskelige Magter ligesom de have fundet Naade for ham, som er alle Rigers Herre, eller ogsaa alle at døe som Christne og frie Mennesker, Strømme af Blod ere allerede udgydte; men Korsets overalt seierrige Fane vaier fra Voldene i Peloponnes, Attica, Enbord, Bøgtien, Akarnanien, Ætolien, i den største Deel af Toesalien og Epirus, paa Creta og paa Øerne i det Ægærske Hav. Saadanne Fremskridt har det Græske Folk gjort, dette er dets Forfatning; enhver som kiender Tyrkerne indseer tydeligt, at Grækerne ikke under disse Omstændigheder kunne nedlægge deres Vaaben førend de have erobret eller erholdet en Sikkerhed for en afsøndret uafhængig National Existence, som er den eneste Betryggelse for deres Culturs, Jntegritet, for Borgernes Liv, deres Eiendom og deres Ære. Skulde Europa bekymret for Freden nedlade sig til at underhandle med den Ottomanniske Port i den Hensigt at lade den Græske Nation tage Deel i et og det samme almindelige Fredsystem, saa iler den provisoriske Regiering i Grækenland med at erklære ved nærværende Hocument: at den ikke vil tiltræde nogen Overeenskomst, saa fordeelagtig som den end kunde blive, førend man har tilladt de Deputerede at forsvare deres Sag, at fremstille deres Erklæringer og at at forklare deres Rettigheder, deres Fornødenheder og offentlige Jnteresser. De fromme menneskekiærlige og retfærdige Følelser, hvoraf de foreenede Souverginer ere bestælede, lade omtalte Regiering forhaabe, at deres retfærdige Forlangende vil finde en Modtagelse, som svarer dertil; men bliver den Græske Regierings Forslag mod al Forventning forkastet, saa skal den nærværende Declaration liene til en høitidelig Protestation, som hele Grækenland i Dag nedlægger for Foden af den guddommelige Retfærdigheds Throne, som en Protesiation, hvilken et Christelig Folk tillidsfuld udtaler for Europa og Christenhedens store Familie. Svage og forladte ville da Grækerne sætte deres Tillid allene til Gud, understøttede af hans almægtige Haand ville de ikke underkaste sig Tyranniet. Som Christne, der i 400 Aar have været forfulgte fordi vi ere blevne vor Frelser, og den almægrige Gud troe, ville vi til det sidste Øieblik forsvare vort Liv, vor Kirke, vort Arnested og vor Grave, og nedslige i dem som Christne og som fri Mennesker, eller ogsaa seire, ligesom vi ved vor Frelser Jesu Christi Kraft allene og ved hans guddommelige Bistand hidintil have seiret. Argos den 29de August 1822.