Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-08-13
(Fortsat) Det danske Riges udenlandske Handel kan henføres til tre Poster. Kornhandelen og Udførselen af Landets Frembringelser Fragthandelen og Koloniehandelen. Kornhandelen tog den besynderlige Vending, at Speculationerne i det Hele taget sloge Feil ved Søehandelens Aabning efterat Foraaret var begyndt, disse vare efter Handelens almindelige Gang rettede paa Norge; ogsaa bleve Kiøbmændene opmuntrede dertil, da der i Januar blev skrevet fra Bergen, at Forraadet af Kornvare, ke var betydeligt, og at der kunde giøres Regning paa at det vilde blive godt betalt, men Priserne sank snart betydeligt i de norske Havne, da man der stopper strax med at give noget for Kornet, saasnart man faaer noget Forraad, fordi man i disse Fredstider altid haaber at kunde faae det lettere. Denne Fremgangsmaade af de norske Kiøbmænd kan vel ofte bringe Landet i Forlegenhed, men tillige tiene til at ophielpe den norske Skibsfart, da Nordmændene vil derved blive nødte til at hente med deres egne Skibe de Kornvare de bruge. Den danske Kornhandel paa Norge vil desuden ikke blive saa fordeelagtig som den har været i forrige Tider, baade fordi Norge ved Landets Opdyrkelse og ved Kartoffelavlens Udbredelse ikke nær kiøber saameget Korn, som tilforn, og tillige fordi Regieringen, maaskee med Hensyn til at befordre Agerdyrkningen og Fiskerierne, lægger meget høie Afgivter paa Jndførselen af udenlandsk Korn. Nyeligen er ogsaa udenlandsk Kornbrændeviin og Genever bleven forbudt at indføres i Norge. J almindelige Aaringer vil derfore Danmark lide i Henseende til sin Kornhandel ved Adskillelsen fra Norge. Længere ud paa Foraaret tog den danske Kornhandel en anden Vending. En almindelig Misvært havde i Fior fundet Sted i den sydlige Deel af Enropa; Speculationen paa Middelhavet oplivedes, og mangfoldige Ladninger med Kornvarer bleve afsendte til Jtalien, Spanien, Portugal, det sydlige Frankerige, og selv til Nederlandene, hvor de opkiøbtes paa Speculation; dog ankom de danske Skibe vel sildigt paa Aaret til disse Lande, efterat megen Jndførsel allerede var skeet fra andre Lande, og den nærmende Høst lod Priserne dale. Det synes af udvise en Frygtsomhed i vore Handlendes. Speculation, da de ikke, med Hensyn til Høstens Udfald i disse Lande tidligen gjorde Jndkiøb af Kornvarer, og strax ved Skibsfartens Begyndelse gjorde Udførsler dertil. Vore mindre Søestæders Skibe passe i det Hele ikke heller til en saa bortstærnet Fart, da de ere saa smaae og kun indrettede paa Kystfarten Men da det tegner til at Handelen paa Norge og Sverrig ikke vil blive saa fordeelagtig i Fremtiden, som tilforn, saa er det en Fordeel, Kornhandelen tog i Aar denne Gang, det vil opmuntre vore Kiøbmænd i Provindserne til at lægge Vind paa at forskaffe sig større Handelskibe, som igien vil foranledige meere udbredte og fordeelagtigere Handelspeculationer. – Udførelsen af et Lands egne Produkter med egne Skibe og Afhentelsen af fremmede Landes, er vistnok det sikkerste og varigste Handelsystem, inden hvis Grændser et handlende Folk maaskee burde forblive; thi at lægge an paa Fragthandelen, saa at et Lands Skibe paatage sig for et fremmed Land at overføre dets Produkter til udenlandske Handelspladser; eller handlende Folk opkiøber et fremmed Lands Pro paa den egentlige Speculationshandel, saa at et dukter for at afsætte dem i andre Lande, kan vel afgive betydelige Fordeele og hæve et Folk til en stor Rigdom, saalænge Omstændighederne ere gunstige, men den kan ligesaa snart igien nedstyrte et Folk i stor Forlegenhed og Armod, naar Omstændighederne ophøre at være gunstige og andre Nationer ogsaa begynde at indstaae samme Vei; et stort Handelsfolk forestaaende Skjebne vil i Fremtiden. og maaskee snarere end man troer overbevise os om Rigtigheden af denne Paastand. Det duer ikke at lægge an paa en Rigdom, som man kan forudsee ikke at vilde have nogen Varighed. Hvad vil f.Ex. blive af Fragthandelen paa Middelhavet, dersom alle derved beliggende Stater selv ville lægge. an paa at drive Søehandel, hvad af Speculationshandelen; dersom en Navigationsakt blev indført i alle Lande, som i England, hvorved det forbydes fremmede at indføre med deres egne Ski sel af egne Produkter og Afhentelsen af udenlandske til eget Forbrug, paa egne Skibe, synes at være den Grundsætning, hvorpaa at fornuftig, solid og be, andre end deres eget Lands Produkter, Udfør billig Handel bør være bygget og som enhver Nation burde forskaffe sig selv og tillade andre Nationer. Nogle Betragtninger om den danske Fragt handels Gienoplivelse og dens Fordeele findes i Kiøbenhavns Skilderie f. d. A. No. 3, hvoraf dog ikke noget læres. Den gunstigste Omstændighed for den danske Handel vil dog altid blive foruden den, at de danske Provindser overalt grændse til Havet, især Hovedstadens fortreffelige Beliggenhed ved Forbindelses Veien ved to Have, som indbyder til Spekulationer og giør den beqvem til et stort Vareoplagssted for Handelsvare. Dog seer man at Grosserer Nathansons Beskrivelse af Hofraad Meyers Levnet, at denne erfarne Kiøbmand stedse fulgte den Grundsætning, at en Kiøbmand aldrig maae holde et for stort Varelager, hvorved den handlende ofte kommer i Forlegenhed og hvorved der foranlediges Pengemangel og en høi Disconto. (Fortsættes.)