Aalborg Stiftstidende, 1834-11-29
Den 18de Nybr. indeholdt et Aften Nummer af Jour. de Paris, at Hr. Humann havde antaget det ham gjorte Tilbud om, atter at beklæde sin Ministerpost, og Dagen, derpaa kundgjorde Moniteuren de angaaende det nye Ministeriums Sammensætning fornødne Ordonantser, 8 i Tallet, den første contrasigneret af Hr. Persil, samtlige øvrige af Marskal Mortier (Hertug af Treviso). Jfølge de deri indeholdte Bestemmelser, er Hertugen Krigsminister og tillige Conseil=Præsident, hvorhos Ordonantsen tillige bestemmer, at han vedbliver sin Function som Æreslegions=Ordenens Storkantsler. Endvidere er Admiral Rigny Udenrigsminister, Duchtel Handelsminister, Humann Finantsminister, Thiers Indenrigsmister og Hr. Guizot faaer Portefeuillen for Underviisningsde partementet. Admiral Rigny staaer af interim i Spidsen for Marinedepartementet, ligesom Hr. Duchtel indtil HumannsTilbagekomst ligeledes leder Finantsdepartement. Som man seer, bliver altsaa Hr. Persil i Ministeriet, i Spidsen forJustitsdepartementet, og den hele Forandring med Cabinettet, saaledes som det var den 10de Novbr., bestaaer altsaa deri, at det har en ny Præsident og faaer en ny Marinemister. Som Understatssecretair i Krigsdepartementet, hvilken Post ere creeret, fordi Mortier kun under denne betingelse vilde indtræde, nævner man en Divisionsgeneral Dode de la Brunerie. Efter Courier har Bassand slet ikke indsendt sin Demission, ligesaalidt som General Bernard, men begge have holdt fast ved deres Portefeuiller, indtil Kongen selv affordrede dem. At Hr. Bresson i Ordonantserne hverken nævnes som Minister i Berlin, eller dog idet mindste faaer en anden hædrende Bestemmelse, forklarer man deraf, at man vel vanskelig vil kunne lade ham blive paa hiin Post, efterat man, uden hans Vidende, har udnævnt ham til Minister, og atter uden hans Vidende afsat ham fra denne Post, længe førend man kunde have hans Svar, ja rimelig endog førend han selv aned sin Udnævnelse. At Hertugen vil beholde sin Post som Storkantsler for Æreslegionen, ved Siden af sin nye Værdighed, behager ikke Publicum. Jmidlertid skal ogsaa denne høre til de Puncter han har gjort til Betingelse førend sin Indtrædelse. Formodentlig har han ikke villet give Sli paa dette Sinecure, fordi han aner, at denne nye Værdighed, vel ikke vil vare længe. Er det hans Mening, at forenet den betydelige Jndkomst af hiin Post, med sin Gehalt som Minister, vil Kammeret rimeligviis gjøre ham en Streg i Regningen. J Oppositions=Bladene maa naturligviis hans (tidligere offentlige Liv udholde en Prøve. Man bringer Publicum i Erindring, at han i Novbr. 1805 ved Diernstein, i det Østerrigske, leed et Nederlag i Spidsen af et Corps af den keiserlige Armee, ved dennes første Sammenstød med Russerne under Kutusow, og at hans Corps kun skyldte en tilfældig Forening med et andet under Gen. Dupont, sin Frelse fra fuldkommen Undergang. Hans Forhold kort før Slaget ved Waterloo synes at være mere graverende. J en af Napoleons Dagsbefalinger, faa Dage efter at dette korte Feldttog var aabnet, omtales Marskallen just ikke paa nogen smiggrende Maade; det heed nemlig deri blandt Andet: General Letort er død Heltedøden for Fædrenelandet. Derimod har Marskal Mortier af en Forkjølelse ladet sig foranledige til at blive rolig i sin Seng bag ved Armeen, og General Bourmont er bleven til Fædrenelandsforræder og gaaet overtil Fjenden." Marskallen er født 1768, altsaa 66 Aar gl. Saa utroligt det skulde synes, saa vist er det imidlertid, at hele denne Ministercatastrophe i Frankrig selv langt fra ikke i den Grad her tildrager sig Publicums Opmærksomhed der, som den, der er ifærd med at udvikle sig paa den anden Side Canalen. Mod England ere alle Blikke henvendte. Hvad der foregaaer, synes at maatte have en saa fuldkommen Omvæltning af alle hidtil bestaaende politiske Forhold til følge, at ethvert andet Spørgsmaal, ved Siden af denne Begivenhed, maa blive af underordnet Natur. Den 18de Nybr. var man officiel bekjendt med det Melbournske Ministeriums Afgang, og dets Afløsning ved et Wellingtonske var kun en Formodning, men allerede denne satte Hoffet i en saadan Forlegenhed, at man endogsaa begyndte at ansee det tvivlsomt, om det Mortierske Ministerium vilde kunne holde sig. Journalerne have naturligviis ligesaa mange forskjellige Meninger og Følgerne af en Wellingtonsk Administration, som de have politiske Farver, men ihvor uventet denne Begivenhed end kom, har den dog allerede bragt dem til at skimte, at der uden Tvivl i det doctrinaire Cabinets Jgjenfødelse og i Kundgjørelsen af Forbundsdagens Beslutninger til samme Tid, i Forbindelse med et Wellingtonsk Ministerium i England, ligger noget Aftalt, der hentyder paa en Planktil at tilintetgjøre Alt, hvad der endnu maatte være tilbagaf Julirevolutionen. Et engelsk Cabinet under en Welling, ton kan man kun møde med et fransk Cabinet, som en Juli=Revolutionen oprigtig hengiven; mod Hertugen af Welington, Seierherren ved Waterloo, maa man idet mindste sætte en Marschal Grad, hvis Raad, om de vare blevne fulgte dengang, vilde have forhindret hiint Nederlag. Det vilde være Forræderi mod Juli=Revolutionen og mod Fædrelandet, om man ligeoverfor et Wellingtonsk Ministerium i England vilde sætte Overløberen fra Gent, Hr. Guizot, og Marschal Mortier, der paa hiin Tid tede sig idet mindste heelt tvetydigt. Saaledes raisonere Nogle. Men