Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-11-11
Naar man tager en Bygning som Frederiksborgslot i Øiesyn saa overbevises man ret om, at hver Tidsalder har sine særegne Skiønheder i sine Konstproductioner hvorved den udmærket sig, ligesom sit særegne Fordeelagtige og Anbefalende ved sin Characteer i det Hele og naar man betragter alle Danmarks øvrige Slotte og Pragtbygninger, som ere opførte i den nyere Tid, og som man antager det i den fuldkomnere Stil, saa er man dog inderlig glad ved, at Tiden har sparet et saadant udmærket Architectur Værk fra Fortiden som dette Slot. Stod det til os, naar alle Danmark Slotte skulde ødelægges at undtage et eneste fra den almindelige Undergang, saa vilde vi bede at Frederiksborgslot maatte blive sparet; thi et saadant vilde Danmark aldrig mere faae at see. Hvor imponerende er ikke dets collosalske Form, hvor ærværdigt dets hele antike Udseende. Hvor det er fornuftigt at man ikke har betaget det sin gamle melancholske rødbrune Farve og overtrukket det med en nye og livfuld. Vi ville ikke beskrive dets Udseende; men reiser derhen J Danmarks Beboere og tager det selv i Øiesyn for at giøre Eder et Begreb om Fortidens Pragt og Sæder; ved at see det udvortes og indvortes faaer man en Forestilling om hvorledes det saae udi vort Fødeland i anden Frederiks og fierde Christians Dage. Man maae tilstaae at Slottet har udvortes et melancholsk Udseende, at det er indvortes mere stort og pragtfuldt end lyst og livfuldt; men det svarer ganske til de Følelser, hvormed man betræder dette ærværdige Sted, som er rigt paa saa store Erindringer. Hvor er nu hiin samvittighedsfulde gudfrygtige anden Frederik vandret hen, som lagde den første Grund til dette Slot; hiin store Konge Fierde Christian som opførte det af nyt og hiin femte Christian hiin vort Fødelands glimrende Tidsalders Konge, som forsynede det med nye Tilbygninger, og alle de Dannemark ædle Konger og Dronninger, som bleve kronede i dets Kirke og alle de vort Fødelands store og berømte Personer, som ved saamange festlige Leiligheder vare forsamlede i den pragtfulde Kirke og glimrende Riddersal: imedens Sølvlysekronerne skinnede over deres Hoveder med deres 1000 Lys og Sølv Statuerne, som nu Øresundets Bølger overskylle, stode i deres Pragt ved hiin store Sals Camin; ligesom disse saaledes henrinde alle Menneskers Levedage, og kun deres Værker bringe Mindet om dem til Efterslægten. Vil du Danske Borger overlade Dig til Melancholiens veemodsfulde Følelser, saa gaae ind i det Gemak hvor Du seer fierde Christian afmalet som Barn, som Mand og som Døende og erindrer Dig om det Menneskelige Livs Forgængelighed under al dets Storhed Man mindes ogsaa her om at Danmarks nuværende ædle Konge og Dronning have opholdet sig i deres Fædres Boelig; thi Thronen staaer fra den sidste Kronning endnu i Kirken, og Hs. Majestæt har i det pragtfulde Sovegemak indskrevet paa en Rude i hine festlige Dage følsomme Ord om Dannemarks Vel, som en kierlighedsfuld Hengivenhed vil grave dybere i Undersaatternes Hierter end Demanten i Glasset; man har omgivet denne Rude med et beskiærmende Gitter. Den 75 Alen lange Riddersal er for lav, Kirken for smaal, Gemakkerne ikke lyse nok; men overalt sees en imponerende Pragt, en uhyre Konstflid og majestætisk Former. Alle Gemakker ere fulde af Malerier og endskiøndt mange historiske Stykker ere bragte bort til det nye Museum i Kiøbenhavn, saa opfylde dog Malerier alle Sale, især er der en stor Overflødighed af berømte Personers Portraiter, hvoraf nogle gaae dybt tilbage i Danmarks og andre Landes Historie. Frederiksborg er i alle Henseender Mindernes Slot, og det udviser en høimodig Aand, at et Portrait af Carl Gustav, som dog har skadet Landet og dette Slot saameget, taales iblandt de øvrige. Et Gallerie, som omgiver Kirken er prydet med bibelske Stykker; paa den ene Side ere de malede af en Dansk Maler som Christian den 4de lod danne i Jtalien; han er ikke bleven sit Fødeland utroe og Figurernes Ansigter paa hans Malerier røbe hans Herkomst; Dronningens Have omgiver Slottet; Kongens udbreder sig paa hiin Side af Søen; hiin er meere yndig, denne mere Majestætisk, herlige Alleer ere anlagte rundt omkring. Hvor det er hæderligt at Danmarks Beherskere vedblive at holde denne mindefulde Kongeboelig i Agtelse, og at de vedligeholde den Sædvane, at bestige Thronen i Frederiksborg og nedstige af den i Roeskilde; saaledes forglemmes ikke Forfædrenes store Daad, saaledes bliver Nutidens og Fortidens Forbindelse uafbrudt holdet vedlige. Tor Taarerne af dine Øine Du Dannemark Ven, sæt dig paa Vognen og forlad det af veemodsfulde Minder opfyldte Fortidens Slot forat begive Dig til det muntre og lyse Fredensborg. Selv hele Veien dertil er munter og oplivende; munter da den gaaer igiennem lutter Skov, oplivende da man passerer forbie mange Lyststæder. Man bemærker her den Besynderlighed, at der er Brug i denne Egn at anvende Grantræer til Hækker, som bestandig holdes lave af Kniven, Skoven paa denne Vei bestaaer meest af Underskov og udmærker sig ikke ved Maleriske Partier, men saasnart man nærmer sig til Fredensborg og skuer hen over Esrom Søe til Slottet og til den Skov, hvori den ligger, saa aabner sig en fortryllende Udsigt; og man forundrer sig ikke over ved Synet af en saa delig Egn, at man nærmer sig til en Bye, som næsten blot bestaaer af Lyststæder. Byen er anlagt i en Skov og Skovpartier staae imellem Husene i dens faae Gader.