Ribe Stifts Adresseaviser, 1836-08-19
Saalænge denne hindring for Handelens Opkomst i Ribe ikke kan bortryddes vilde efter den Tilforordnedes Formening de af Byen nu ansøgte Bestemmelser neppe dertil være tienlige, naar man ikke vilde forstaae det indgivne undragende om at Toldvæsenet maa i Et og Alt sættes paa lige Fod med dets Opland saaledes, at ogsaa Toldopsynet i Byen maa, blandt Andet ved at Portopsynet ophæves, gjøres ligesaa facilt som det ifølge de locale Forhold er med Handelsvarerne i det aabne Landdistrikt. Hvis dette mod Formodning skulde være paa tænkt ved Andragendet fra Borgerne i Ribe, antog den Tilforordnede, at det forsaavidt ikke kunde egne sig til Forsamlingens Anbefaling, da det maa være et Øiemed med Organisationen af Toldvæsenet saavel i Hertugdommene som i Danmark at søge at afhielpe de stedfindende Mangler ved Opsynet og ikke forsætligen at slippe det hvor det for Tiden findes bedre organiseret. Da nu dette Sidste ogsaa efter Committeens Yttring er Tilfældet i Kjøbstaden Ribe fremfor i dens Opland, maatte Opsynet i dette sidste søges skiærvet, hvortil ogsaa nogle af Hans Majestæt for kort Tid siden approberede Foranstaltninger sigtede. En saadan Formindskelse af Opsynscontrollen i Ribe som den, der vilde fremstaae af at ophæve Portopsynet, maatte ogsaa ansees meget betænkelig med Hensyn til ufortoldede Varers Jndsnigelse over Grændsen til Nørrejylland, da det neppe kunde være Tvivl underkastet, at den vilde fremkalde i Byen Opsamling af Varer, bestemte til saadan Forsendelse; og at dette vilde være endnu betænkeligere end hos de adspredte Høiere i Landdistriktet, laae deri, at Opsamlingen af de fleste Slags Varer vilde hos disse være lovstridig og altsaa ved Anvendelse af de lovmæssige Midler enten kunne forhindres eller indskrænkes, medens de i den handelsberettigede By upaatalt kunde opnaae enhver Storrelse. Men naar Ribe Kjøbstad ikke ved den attraaede Forandring maatte opnaae at faae en forøget Afsætning til dens nærmeste Opland, hvilket neppe kunde antages, da det allerede nu stod dens Handlende frit for at for tolde de Varer, som de afsatte til det Slesvigske, efter Hertugdømmenes Toldtarii, da vilde Forandringen let være skadelig for Byens Handel, idet denne rimelig viis vilde tabe Afsætningen til Oplandet Norden for Toldgrændsen, paa hvilket sidste Sted Vareindførslerne fra Ribe vilde blive undergivne den samme Afgiftsklarering som de Varer, der indførtes fra Hertugdømmene, medens de nu indgik frit, naar de befandtes at stemme med de dem ledsagende følgesedler. De Misbrug, som i de senene Tider vare indtraadte med disse Følgesedler saavel til Tab for den lovlige Handel i andre af Jyllands Kjøbstæder, som for den kongelige Kasse, vilde paa anden mindre indgribende Maade kunne forebygges. - Den Anke, som Andragendet indeholdt om at Ribe Handlende ikke kunde concurtere med de slesvigske Handlende i Afsætningen til Altona af Huder, Skind og Uld, da disse kunde indføre dem toldfrit til benævnte By mod derfra at tilveiebringe de saakaldte Consumtionsattester, hvorimod Udførselen til samme By fra Ribe var, som fra andre danske Toldsteder, ubetinget belagt med Udførselstold, maatte den Tilforordnede erkjende som vel grundet, og han bemærkede derhos, at der i 1828 ikke androges om saadan Rettighed for Ribe allene af den Grund, at det antoges at denne Begunstigelse formedelst de Misbrug, hvortil den ledede, vilde bortfalde for Hertugdømmene, og at i alt Fald det øvrige Danmark maatte gjøres deelagtig i samme Begunstigelse som Ribe, hvis denne ikke kunde ophæves for Hertugdømmene. - Naar fremdeles det omhandlede Andragende gik ud paa at see saavel Jndførsels, som Brødformalingsconsumtionen ophævet mod en aarlig paa Borgerne lignet Afgift til den Kongelige Kasse af 1800 Rbd, da antog den Tilforordnede, at Borgerne neppe vilde finde den formodede Lettelse heri, saasnart Portorsynet fremdeles maatte føres med alle Vareindførsler til Byen, altsaa ogsaa med de consumtionsbare Varer, for at Opsynet kunde forvisse sig om at ikke uberigtigede toldbare Varer indførtes. Den tilbudte Erstatningssum kunde den Tilforordnede ingenlunde ansee tilstrækkelig til Jndemnisation for Finantserne, da deels Bruttobeløbet var efter det enkelte Aar 1835 ikkun opgivet til 3057 Rbdr., medens det efter Middeltallet af Aarene 1829-1834, hvor de nu bestaaende Consumtions Afgiftsforhold havde fundet Sted, maatte ansættes til 3516 Rbdr., og deels Lønningsudgifter, som baade fremdeles maatte vedblive og derhos end ikke havde været afholdte af Consumtionskassen, vare bragte til Afgang i Consumtionens Bruttobeløb. Efter den Tilforordnedes Formening kunde der, hvad Opsynsomkostningerne angik, ikke bringes Videre til Afdrag end hvad et fremtidiat Toldopsyn vilde koste mindre end det nærværende forenede Told- og Consumtionsopsyn, og dette vilde da lede til følgende Beregning: Opsynet havde hidtil efter et Middeltal kostet, 492 Rbd.