Berlingske Tidende, 1836-04-14
Den Afgift, der erlægges ved Jndførselen af Kornvare, i paa eller forædlet Tilstand, ligesom Formalingsafgiften bæres udelukkende af Consumenten. Sædpriserne, altsaa ogsaa Gryn- og Meelpriserne, rette sig aldeles efter de udenlandske Markeder, og den indenlandske Consument maa give den samme Priis, som kan erholdes ved at udføre Varene. Giver f. Ex. 1 Td. Ærter, ved at udføres, 4 Rbd. i Behold, og Consumtionen er 24, Skilling, saa vil den ei blive indført til Forbrug i Byen, med mindre Producenten erholder de samme 4 Rbd. i Behold. Det er saaledes klart, at Consumenten maa betale foruden de 4 Rbd. endnu de af den Jnd førende udlagte 24 skilling, og Consumtionen falder da Consumenten udelukkende til Last. Paa samme Maade forholder det sig med Hensyn til alle de Varer, der ere Gjen Ol stand for Udførsel, og det er vel Tilfældet med de fleste af Landmandens Producter. Hertil kommer endnu, at dersom Toldlinien, mellem Hertugdommene og Kongeriget hæves, da ville Hertugdommets Producenter ved Ophævelsen af Consumtionen vorde begunstigede paa Kongerigets Bekostning, da de, uden at tage nogensomhelst Andeel i den nye Skats Udredelse, vilde befries for at erlægge Consumtion; men særligen at beskatte dem, vil vel have sine Vanskeligheder. Med Hensyn til flere Gjenstande, for hvilke Consumtionsafgiften vistnok for en Deel bæres af Producenterne, da ere Hartkornsbrugerne netop ei Producenterne. Ved Kjøbenhavn er dette Tilfældet med Hensyn til en stor Deel af Havevexterne, men i endnu høiere Grad er dette Tilfældet i de mindre Kjøbstæder, hvor ei alene Haveproducter, men ogsaa flere andre Gjenstande, som Ho Halm, Melk o. s. v. frembringes paa Kjøbstædgrunden, saaledes at Kjøbstædindvaanerne Consumenter. baade ere Producenter og Adskillige Varer af hvilke Consumtion svares, produceres aldeles ei af Hartkornsbrugerne, saaledes Fisk, Kalk, Muursteen, Tagsteen, Østers. Af nogle andre Vare, Skildpadder, maatte Consumtionen vedblive, fordi denne Afgift er henlagt til et særlig Formaal, saaledes af Brænde i Kjøbenhavn. Naar det nu er uimodsigeligt, at Consumtionsafgiftens Ophævelse med Hensyn til alle de omtalte Gjenstande, som dog vel ere Hovedgjenstandene for Afgiften, ei kommer Hartkornsbrugeren til Gode, saa vil det dog vel være uretfærdigt at paalægge denne 1/3 af den nye Skat eller en saa svær Last, som 3 Mark pr. Td. Hartkorn. De Gjenstande, med Hensyn til hvilke Producenten bærer sin Andeel i Afgiften, ere fornemmelig saadanne, som ei taale nogen lang FjeTransport, saasom fersk Kjød, Fede ogderkreature, men disse Vare produceres ingenlunde lige over hele Landet, men ere fornemmelig enkelte Provindsers særlige Production. Oc oc For alle øvrige Provindser vil Consumtionsafgiftens Ophævelse aldeles ikke blive nogen Lettelse. Pluraliteten har ogsaa følt dette og desaarsag foreslaaet at lade Kjøbenhavns Amt, bære noget mere, og nogle af de mindre Øer, noget mindre, end de øvrige Provindser, men hvor vilkaarlig en saadan Ansættelse er, behøver jeg ei videre at udvikle. Efter at have veiet de her opstillede Betragtninger imod hvad der i Pluralitetens Betænkning er anført til Fordeel for Consumtionsafgiftens Ophævelse, forekommer det at det ei er Tiden at ville bevirke mig. en saadan Forandring. Vel gaaer Pluralitetens Jndstilling egentlig kun ud paa, at Sagen gjennem Collegierne bør forberedes, men ogsaa med Hensyn hertil forekommer det mig bedre at lade Sagen beroe. Saavel Forsamlingen som Collegierne have for Tiden saa mange Sager af en paatrængende Nødvendighed, at det synes bedre et for Tiden at forøge Forretningerne med Forberedelser til som dog sikkerligen ei for det første Ting. lade sig udføre., Allerede strax efterat Proprietær Tutein havde oplæst sit Votum, gjorde Committeens Referent, Professor Bang, Forsamlingen bekjendt med en Modification i Pluralitetens Jndstilling, fremkaldt ved det dissentierende, senere end Pluralitetens Betænkning afleverede, Votum. Pluraliteten var nemlig gaaet ud fra den Forudsætning, at Landet kunde bære 1/3 Deel af den Skat, som maatte blive en Følge af Consumtionens Ophævelse, men den fandt det nu rigtigere, at Forsamlingen blot androg paa, at der gjennem vedkommende Autoriteter maatte indhentes Oplysning om, hvad Landet i denne Anledning kunde bidrage, og at man forøvrigt ikke gjorde noget bestemt Andragende i denne Henseende.