Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1817-02-04
(Negerriget paa Øen Hayti er saa mærkværdigt, at en Udsigt over dets Historie og Forfatning vil nære ikke uinteressant Den er laant fra Tidsbladet Ernst und Schetz oder det alte Freymüthige.) Hayti er omgivet af steile Klipper, hvor Havet i uophørlige Brændinger bruser, men er selv En af de frugtbareste Øer i det vestindiske Archipelagus. Jgjennem de vidtløftige Dale, hvor de tropiske Landes den overflødigste Plantevert altid ungdommelig blomstrer, strømme herlige Floder; Ozama, Jsabella o. fl. Pomerantsen vinker fra det bunkle Løv – som Digteren siger – og den høie Palme kaster sin Skygge nød paa Banandsplantens lislige Grønt. Caffetræet aag ter med utrolig Fylde; Jndigoplanten trives og bærer rige Renter; Bomuldsbudsken har hjemme her og Sukkeret yder en velsignet Høst. Bjergene indslutte rige Murer med Guld og Sølv Jern og Qvægsolv; og ypperligt Marmor ventet Kunstnerens dannende Haand. Hvad Livet behover og Overdaad ønsker, yder Jorden i fuld Maade. Mere end een Million fredelige, sagtmodige, lykkelige Mennesker levede paa denne frugtbare De, da, den 6te December 1402, Europæeres Fod første Gang betraadte den Som Spangemadrages af de den er, frie Beboere Christopher Columbus og hans Reise brødre, og Hielp og Medlidenhedstaarer skjænkede den gode Cazik dem, da Admiralskibet strandede paa de steile Klipper. Colombus vendte tilbage til Spanien, fulgt af de frosindede godhiertige Haytiers Roes, og hentede de Mordere, som med Tigergrumhed udryddede en Million lykkelige Mennesker, af hvilke de vare blevne modtagne med Ærefryge og Kjærlighed. Navnløse ere de Rædsler, hvormed de dannede, christelige Europæere slagtede disse saakaldede Vilde! Ved Slutningen af det attende Aarhundrede bragtes endelig deres henfarne Aander et skrækkeligt Soneoffer. Hayti, af dets europæiske Opdager kaldet Hispaniola og i Førstningen spansk Eiendom, var paa den Tid, under Navn af St. Domingo, den franske Krones rigeste Colonie. Her herskede brittisk orientalsk Overdaad, forenet med fransk Smag; her fandtes Europas samtlige Kunster og hele Cultur under Vendekredsens varme, alt Liv fordoblende, Himmelegn, i rige blomstrende Sletter adspredt overraskede Landhusenes fyrstelige Pragt og den prægtige Kapstod hævede sig brammende som Foreningspunct for al Virksomhed, al Nydelse og alle Udsvævelser. Her var et afvexlende, evig nyt Liv, en uophørlig Kommen og Gagen; thi Europæeren, her bestandigen Fremmed, blev her kun saalænge til han havde samlet Skatte, dem han da fortærede i Hjemmers Skjød. Over en halv Million Negerslaver arbeidede i de Blankes Plantninger, og Producindførselen beløb sig i den gammelstanske Deel til 130 Millioner Livreer. Endnu havde den bemidlede Øe ikke naaet den høieste Grad af Velstand; Høsten kunde have været tre Gange rigere og ernæret, istedenfor 660,000 Mennesker, tre fire Millioner. Men af al Domingos Pragt er nu Jntet mere tilbage. Nationalconventets Oecret over Friehed og Lighed blev ved Misbrug Anledning til Optør og blodige Krige, som, førte med gyselig Rasenhed, hele Aar ogsaa i denne Braae af Jorden udbredede Mord og Brand; Kap staden, Portsau-Prince, Leogane, Cairs o. s. v. ere Gruus. De stolte Mindemærket, som prydede Doming, Frugterne af 2 Aarhundreders Flid ere nedbrudte, alle Plantninger ligge øde. Men under en alt hærende Revolutions Rædsler, udviklede adskillige Regre og Mulatter ualmindelige Talenter. En af de Første, som udmærkede sig, var Toussant-Louverture. Denne Mulat tjente, 1796, som Brigadegeneral og Gouverneur i Vesten, under Rochambeau. Med Mod og Lykke i Vaabenkampen havde han vunden Agtelse, ved Jndsigter og Smidighed Tilhængere og Jndflydelse. Rochambenu blev afsat fra sin Post og sendt tilbage til Europa. J de Øvriges Kamp om Rangen vidste Toussant at hævde den øverste Plads. Hans Sejer over Engellænderne i April 1797 belønnedes af Directoriet med Lovtaler og Gaver. Allerede dengang nærede han den Plan at befrie Domingo fra det fremmede Lands Jndflydelse og danne det til en uafhængig Stat; dog ansaae han det endnu ikke for Tid at rive sig løs fra Directoriet; han sendte endog begge sine Børn til Frankrige for der at opdrages. Da fremtraadte imod ham General Rigaud, som commanderede i Syden og som gjennemskuede hans Plan, men Vaabenlykken afgjorde Sagen snart. Rigaud blev overvunden og 1799 som Fange sendt tilbage til Frankrige. Nu besluttede Toussaint Afsondringen fra Frankrige og Øens Forening under hans befaling. (Fortsættes.)