Viborger Samler, 1786-06-05
Af disse og andre Udtrykke vrimler Forfatteren, dette kalder han at salte sit Mad=Offer med Salt, til hvis Bestyrkelse han anfører 3 Mos. 2, 13. Men han glemmer 5 Mos. 25. 1. Der skal den Ugudelige ene dømmes og den Retfærdige vederfares Ret. Man skal ei heller dømme i blinde uden mindste Adgang og Ret, dette kan Hr. Etatsraaden, som ellers gjerne fægter for sig med et Stykke af Bibelen efter det andet, finde anført Luc, 6, 37. J Hr. Etatsraadens 1774 trykte Korn-Handels Plan har han med megen Kundskab under sit Navn anført dette Sted af Luc. 11, 35, See til, at det Lys, som er i dig, ikke er Mørkhed, og dertil svarer jeg Amen, Gid Hr. Etatsraaden saaledes ville prøve sig selv. Havde han dette villet, havde han aldrig faaet det Jndfald, at lade indføre det bratsbergske Sælskabs Promemoria, for derved paa nye at forsvare hans af 30 Octobr. som Selskabet umuelig kan finde god i sin heele Sammenhæng. Selskabet har ene hængt ved de Ord: At der skulle være Oplag af Korn paa adskillige Stæder, for at afværge de høie KornPriser, dette er unægtelig got, naar det kan skee, men dette Raad er tillige saa gammelt, at Hr. Etatsraadens aldrig kan ansees for det første, Hans Prætentioner gaaer og ventelig ei heller saa vidt, thi saa handlede han som Zigeunerne, der stiæle andres Børn, og sværte dem, for at giøre dem til deres egne. Et Forslag er intet Forslag, naar Udførelsen er enten umuelig, formedelst visse Omstændigheder, eller og af den Beskaffenhed, at Tabet langt overgaaer den forventede Nytte. Og saaledes kan man med den største Apartiskhed ansee Hr. Etatsraadens Korn=Handels Plan, i hvilken han pag. 318 siger at Proprietærerne ved Skingrunde vil søge at asvende dens Udførelse. Nei, Udførelsen forbyder sig selv, og ligger i Tingens Natur, ligesom og de høie og lave Korn-Priser maa søges i Afgrødens Beskaffenhed, og ikke i Proprietærernes Egennyttighed. Landmanden vinder mere, naar en Tønde Rug kan sælges for 2 Rdl., end naar den koster 26 Mk., som i Aar. Den som da kan sælge 5 til 600 og flere Tønder, kan i Aar neppe sælge 180 Tdr. Regningen er snart gjort, hvad ham er tienligst og han meest ønsker. Paa. 324, siger han Landmanden i Dannemark kan ikke tabe Modet i sin Avl, naar han faaer 18 a 19 Mk. for en tønde Rug da den Østersøiskee ikke kan beregnes høiere end til 9 Mk. Kan Statsraaden skaffe Fuldmagt, at slutte Handel med alle Proprietærerne paa 10 a 12 Aar, for anførte Priis, bliver der vist ikke en eneste, der jo viser sig saa uegennyttig, at entrere med ham, og om de andre Kornsorter i Proportion; men saa meget kan jeg dog med Vished have ham sagt i al Stilhed, at naar den Danske Landmand faaer 19 Mk. for en Tønde Rug, faaer han langt mindre, end naar den Østersøiske sælger sit for 4 Mk. Her i Landet kan man i Almindelighed ikke beregne høiere end 5 Fold. J Polen derimod ansees 20 Fold for maadelig, og i Podolien er 20 Fold Misvært, da 36 til 40 Fold er som det almindelige. Hvem sælger da nu sine Vahre, best? Da Hr. Etatsraaden modtogdet bratsbergske Selskabs Promemoria, maae denne have truffet ham fordybet i at læse Müllers Huus=Postills Prædiken til den følgende Dag, som var en Søndag, siden han med en saa andægtig Tone klager over at, hans beste Bestræbelser for det almindelige Vel antages med Koldfindighed, Følesløshed, Ondskab og Forfølgelse her neden og s. v. De 2 sidste Udtrykke er da en Sein Diener til mig og Tak for sidst. Der var jeg da J saadanne Udtrykke er Hr. Etatsraaden stærk, jeg tilstaaer ham det offentlig baade for Mennesker og Qvæg, at jeg aldrig vil anfalde ham fra denne Side, da han der har sin rette Stykke. Men at jeg af Ondskab, eller for at forfølge ham, har besvaret hans Søndags Promemoria, dette nægter jeg J dette, som et trykt Blad, træder han jo offentlig frem som en anden Goliath, og opfordrer enhver til at stride med sig, siger om 700 Proprietærer de ere egennyttige, egensindige og Majestæts Foragtere, og foruden dette ligner han de vigtigste Mænd ved Rebellerne Horjah og Kloska, og s. v. Dette er da ei Ondskab og Forfølgelsee, fordi det kommer fra ham. Om dette gider jeg vidst, om Forfatteren meere fortiener Medynk end Vrede. Dog hvem vil vredes over Ordspil, Usømmelig Snak og ubeviislig Paasagn, som alene rammer sin Ordrige Autor. J sit Forslag er han saa forgabet, som en Moder i sit eneste Barn, og som dette er igien i en nye Klædning. Han berømmer dette sit Fosters store Jndsigt og siger, at ingen har havt noget paa det at ud udsætte i 11 Aar. Da jeg seer og hører dette, faaer jeg Glutten ved Kardusen, bærer det paa Anatomie=Kammeret og beviser, at det er Embryon. Der er min heele Forbrydelse om den saa skal kaldes. Hr. Etatsraadens Opposita jurta se posita blive nu ventelig til Opposita injusta og vores Penne=Krig dermed endt, da jeg hverken har Lysteller Tid til dette Arbeide, som i ingen Henseende kan befordre vores sande Fornøielse og d. 5te April 1786. Lykke.