Adresseavis for Børn, 1780-08-02
Efter de første broderlige og kjerlige Udladelser, paa begge Sider, kom de til at tale om den unge Nervan, og i den Anledning skede følgende Samtale imellem begge Brødrene: Belider. Du tier, Broder, og svarer mig intet, naar jeg spørger om min Søn, Han er dog vel levende, Jernin. Jo, Broder, Belider. Nu, det er den Glæde, som jeg stedse har ønsket mig. Men hvorfor qvæler du mig da uden Aarsag : Zernin, Ach, min kjere Broder, Jeg vilde ikke gjerne afmale din Søn for dig, saaledes som han er. Belider. Min kjere Broder, gjør ingen Hemmelighed deraf for mig. Jeg forlanger intet heller, end at see hans naturlige billede. Det er meget fornødent, og jeg beder dig, dølg intet for mig Zernin. For det første er han en virkelig PhanBelider. Ja han er først atten Aar gammelJernin. Nu hvad gjør det til Sagen, Og dernæst, Broder, er han et forfængeligt, skjødesløst og efterladent Menneske, og uden alle Grundsætninger. Belider. Det tænkde jeg nok. Hernin. Hvad, Tænkde du det: Belider. Du falder i Forundring, jeg merker det nok; men vil du kun male hans billede udfor mig. Jernin. Han gaaer hver Dag i Selskab med de allerfarligste Folk, med Spillere, Gavtyve, liderlige Mennesker, Aagerkarle, kort sagt, han er den afskyeligste Forøder paa Jorden, og er i Stand til at tilsætte den allerstørste Rigdom, om han havde den. Nu da er du nu fornøyet, Belider. Det er et Skilderie, som mestendeel passer sig paa alle unge Mennesker i Hovedstaden; og jeg har ikke kundet vente andet, end at min Søn med sit muntre og føelsomme Hjerte ey skulde kunne undgaae den almindelige Syge. Men er det Alt: Jernin, Først for to Timer siden gik han gandske trøstesløs fra mig, fordi jeg nægtede ham 25 Louisdorer, som han sagde, at han i Dag skulde absolut have. Formodentlig har han ingen meere Credit, og jeg maae tilstaae, at jeg har ført mig Avis. din to Aars Cavshed til Nytte, saavel for at giøre ham selv uroelig i Henseende til dig, som og forat afskrekke Aagerkarlene, for at borge ham mere Belider. Det var meget fortreffeligt gjort af dig, Broder. Det var just min Hensigt, at gjøre eder alle, og især min Søn, urolige, da jeg net op ventede saadan en Beskrivelse over ham, som du har givet mig. Jernin. Men din Koldsindighed, Broder, forekommer mig Belidor, Ubegribelig. – Jkke sandt, Hav Taalmodighed til Slutningen. Hernin. Saa rolig kunde jeg ikke være ved hans Udskeyelse. Jeg var fortredelig over, at alle mine Forestillinger frugtede slet intet, og derfor har jeg udvirket en befaling, at han skal sættes ind i Tugthuset, og jeg venter den hvert Øyeblik. Belider. Det skader ikke, min kjere Broder, thi nu, efter at jeg er kommen hjem, kan denne befaling ikke blive iverksat. Det skulde være mig meget ubehageligt, om jeg ikke ved noget andet Middel kunde vente min Søns Forbedring. Tugthuset, hvori alle liderlige Folk samles, kan ret fuldkommen fuldføre et Menneskes Fordervelse, som mildere Midler skulde ellers have bragt paa rette Ven. Man sætte to skaarne Mennesker sammen, og de skulle begge To i Fremtiden endnu blive verre end de vare. Du har i denne Post ikke tænkt som Fader; tag mig det ikke ilde opJernin Men hvad er da din Hensigt, og hvad vil du gjøre, for at bringe din Søn til at erkjende, at han har opført sig galt, og at skamme sig derover, Belider. Det skal jeg sige dig. Du kjendte mig i Førstningen neppe igjen, da jeg kom, og det er et Tegn til, at mine Lineamenter maae me det have forandret sig. Jernin. Enhver anden skulde endnu mindre have kjendt dig igjen, end jeg, som er din Broder, Belider. Altsaa vil min Søn slet ikke kunne kjende mig, da han ikkun var syv Aar gammel ved min Bortreyse herfra. Jernin. Deri har du Ret. Men hvad er saa dine Tanker. Belider. Høer engang, Du erindrer dig dog endnu den gamle Tiener, som jeg vilde have ladet blive hos min Søn, men som endelig vilde følge med mig, for Børn. Jernin. Den gode Kobbert, O jeg erindrer ham meget godt. Belider. Ham har jeg mistet, han er allerede død for to Aar siden. Det er just saa længe siden, som J ikke har faaet nogen Efterretning fra mig. Zernin. Endnu forstaaer jeg dig ikke. Belider. Fra den Tid af fattede jeg det Forsæt, som jeg har udført, og holdt for meget nødvendigt. Jernin. Og hvad har du da nu i SindeBelider. Robert skal ikke være død; men din Broder. Fra dette Øyeblik af er jeg den gamle Robert; det er den gamle Robert, som er i Huset hos dig; og paa denne Fod maae du omgaaes mig. gernin. Ach, min kjere Broder, er det mueBelidor, Hvad vil du sige. Jernin. At de Besværligheder, du har udstaaet paa saadan en lang Reyse - Belider. Har gjort mig forrykt i Hovedet, ikke sandt, Ney, Broder, vil du kun legge Merke til følgende: Din Broder var paa Hjemreysen fra Jndien med en stor Formue og Rigdom. - Det er Sandhed. – Hans Skib er forulykket i en forskrekkelig Storm. - Det er Fabel og Digt Jeg, den gamle Robert, har havt den Lykke at rædde mig, og har hidbragt den sørgelige Tidende om Skibbruddet, om Beliders Død og om hans hele Formues Undergang. Lad du Robert i øvrigt gjøre hvad han vil, anstil dig bedrøvet, læg endog Sorg an. Dette er alt, hvad jeg forlanger af dig, det øvrige er min Sag. Forgjeves satte Zernin sig herimod; han maatte love, at gjøre alt, hvad hans Broder forlangede, og strax var hele Huset, ja endog den halve Bye opfyldt af den sørgelige Tidende, som Robert havde medbragt. Han fortælde hundrede gange om den forskrekkelige Storm, i hvilken Belidor omkom, og spillede sin Rolle saa godt, at alle Naboerne, som omringede ham, uden at kjende ham, fældede Taarer derved.