Berlingske Tidende, 1835-03-09
Da Lord Melbourne havde endt, traadte Hertugen af Wellington frem og søgte fremfor Alt at lægge Ansvaret for det forrige Ministeriums Afskedigelse fra sig; Grunden hertil havde egentlig været Lord Althorps Bortgang fra Underhuset og Jndtrædelse i Overhuset; selv Grev Grev havde dengang erklæret, at han ved denne Forandring mistede sin høire Haand og at han derfor ej længer med Rytte kunde tjene Staten. Hans Majestæt havde været overtydet om, at Lord Althorps Jndflydelse i Underhuset var den Grundvold, hvorpaa det forrige Ministerium, støttede, og da Grundvolden var borte, kunde dette ei længer holde sig; det maatte forandres, og Hs. Majestæt kaldte ham, Hertugen af Wellington. Dernæst forsikkrede han, at han selv, ligesaa lidet som Sir Sutton, havde intrigeret for Ministeriets Fald; Lord Melbournes Afskedigelse havde overrasket ham meget; han havde været tvivlraadig om, hvad han skulde gjøre, indtil han endelig besluttede, at tilbyde Robert Peel Posten som Premier-Minister, og hvis Melbourne nu dadlede ham, fordi han havde befordret et nyt Ministeriums Dannelse, saa skeete det med Uret, da netop han (Melbourne) var den, der bragde ham Jndbydelsen, at komme til Kongen (Latter). Var det en saa slem Forbrydelse – vedblev han – at adlyde Kongens Befalinger, saa var det vistnok ligesaa slemt, at overbringe Brevet, hvori de indeholdtes; hvad Parlamentets Opløsning angik, saa burde Ministrene jo rigtignok angive en Grund herfor, men det var dog upassende, strax den første Dag at Husenes Sammenkomst at bringe sligt paa Bane. Da Hertugen havde udtalt, erklærede Lord Melbourne sig over det berørte Brev. Efter en Audients i Brighton den 14de Decbr., var han traadt ind i Kongens General-Adjutants, Sir H. Taplors Værelse, og denne havde bedet ham om, at tage et Brev med til London til Lord Wellington, skjøndt han (Lord Melbourne) vel vidste, hvad der stod i Brevet, saa havde han dog umuligt kundet være saa uhsslig og sige: "Send De Deres egen Tjener; min har ingen Tid. – Derefter talde Lord Brougham; men hans Foredrag, der var ligesaa dristigt, som heftigt, er af et saa mægtigt Jndhold, at Pladsen ikke tillader dets Meddelelse i alle Details. Uden Skaansel angreb han den nuværende Lord-Cantsler, Lord Lyndhurst, som, opbragt herover, atter forekastede ham fra sin Side, at hans Sprog var frækt og letsindigt, at han løi, og at han med Villie fordreiede Ordene, naar han paastod, at Hertugen af Wellington vilde vælte Ansvaret fra sig. Nu reiste sig Lord Brougham og raabte: "Vil den ædle og lærde Lord gjøre dette Huus til en Kampplads for Grovheder, saa vil jeg ogsaa han har ingen Ret. - Opfordringen til Orden afbrød ham fra alle Sider. Lord-Cantsleren søgte derpaa i en lang Tale at retfærdiggjøre Ministeriet og sig selv for Dadlen af Jnconseqvents, endelig afbrød Lord Brougham ham saaledes paany. J denne Henseende har jeg ikke forekastet den ædle Lord nogen Jnconseqvents, men jeg har kun sagt, at Tron-Talen ikke stemmede med de Anskuelser, Ministrene yttrede førend de fik Magten i Hænde. Lord Lyndhurst svarede: For at modlægge denne Daddel, gjennemgaaer jeg Tron-Talens enkelte Sætninger. Saaledes fortsatte begge Lorderne Striden. Lord Brougham yttrede blandt Andet, at han forhen kun hos pobelagtige Skjændegjæster havde hørt et Sprog, som det, den ædle Lord førte (Til Orden til Orden!). Lord Lyndhurst sagde senere, at da Lord Brougham tog sine beskyldninger og Jn conseqvents tilbage, saa vilde han (Lord Lyndhurst) ogsaa bede om Tilgivelse, fordi han havde talt med saa megen Varme. Flere Medlemmer yttrede højt deres Uvillie, Andre loe. Lord Brougham traadte frem igien, skjøndt man raabte, at han havde talt, og nægtede ham Ordet. Han vilde endnu forsvare sig mod de, af Lord Ripon gjorde Beskyldninger, med Hensyn til hans Embeds-Forvaltning. Lorderne Ripon og Richmond, forhenværende Medlemmer af den Greyske Administration, erklærede, at de rigtignok ingen Tiltro havde til den nærværende Forvaltning, men at de dog ikke vilde stemme for Amendementet. Dette sidste blev da ogsaa forkastet uden Afstemning og Adressen antaget. Næste Aften skete Jndberetning herom, og i Gaar overgaves Adressen til Kongen.