Berlingske Tidende, 1805-08-05
Den 28de Junii blev Busnah ved Deyens Pallads dræbt med et Pistolskud af en Tyrk ved Navm Yahia. Nogle af Deyens Garde ilede til og vilde arrestere Morderen, men denne afholdt dem ved sin Standhaftighed. Han holdt i den ene Haand en ladt Pistol og i den anden sin Sabel og raabte: Jeg har dræbt den elendige Jøde, der saa længe har tyraniseret Eder; J ere Jøder, som han, dersom J lægge Haand paa min Person. Vagten trak sig tilbage og Morderen naaede sin Kaserne. Busnah blev bragt til sit Huus, hvor han døde 3 Timer derefter. Morderen tilstod sine Kammerater sin Gierning og spurgte, om de vilde forsvare ham, da han ellers vilde flygte til Biergene. Alle svore, at de heller vilde døe, end udlevere ham. Fra de andre Kaserner kom Deputationer og aflagde samme Eed. Mange af Jndbyggerne fulgte dette Exempel, ja vilde endog kysse Morderens Haand, der, som de sagde, var valgt af Forsynet til at befrie deres Fædreland fra det Uhyre, der havde undertrykket det. Om Aftenen fik Morderen Pardon af Deyen paa den sædvanlige Maade. Busnahs Liig maatte ledsages af en talrig Vagt, fordi Folket vilde brænde det og stene Bærerne. Den 29de Junii stormede Milicen ud af Kasernerne, myrdede alle Jøder, som fandtes paa Gaderne og opbrød derpaa og plyndrede alle Busnahs Huse og Magasiner. Mohrerne og de vilde Priskis og Cabailer forenede sig med Milicen, alle Jødernes Huse bleve opbrækkede og Plyndringen var almindelig. Fruentimmernes Frydeskrig paa Gaderne og Terrasserne opmuntrede dertil. Efter nogle Timers Forløb sendte Deyen, hvis Garde forblev rolig i Palladset, nogle Medlemmer af Divanet til Kasernerne, for at erklære, at Deyen elskede Jøderne lige faa lidet, som Milicen, og dersom Milicen forlangte det, vilde han ikkun beholde de Jøder i Algier, som ere Hasrudværkere, hvis Antal er bestemt i Tractaten, som Bar grosse. har sluttet med den ebræiske Nation. Dette Skrive bero gede Milien, som efterhaanden trak sig tilbage til Kasernerne, hvorpaa Deyens Garde standsede Plyndringen. Regieringen lod Livene, der laae paa Gaderne, slæbe bort af Slaverne og opbrænde under Folkets Frydeskrig. Den 30te Junii blev alt roligt. Jkkun Busnahs Morder lod sig see i Vaaben ved Deyens Pallads og sagde, han havde hørt, man vilde straffe ham og han var beredt til at udholde sin Straf. Deyen lod ham svare, at Deyens Ord var helligt og han havde intet at frygte. Jøderne bragde under Bedækning Ligene af deres Huse til Kirkegaardene. Jmidlertid gjorde man i Kasernerne Complotter, som gik ud paa at bestorme Palladset og myrde nogle af de Store. Men Uenigheden og hvem man skulde overdrage, Regieringen og især Guldet, som blev uddeelt i utrolig sto Mængde, tilintetgjorde disse Complotter. Den 1ste Julii bleve saa mange Jøder indskibede, som et fransk Skib, der laae i Havnen, kunde rumme. Den 2den og 3die Julii var alt roligt. Milicen stial ikkun lidet og fandt sig meget fornærmet over, at man troede, Rovsyge var Aarsag i de udøvede Excesser. Milicen aav alt det Rov, der var bragt til Kasernerne, tilbage. Jødernes Skatte vare i Mohrernes Huse og i Cabailernes og Priskis Hænder, som have bragt dem til Biergene. De Dødes Antal er ikke saa stort, som man i Begyndelsen troede; men de Saaredes Antal et betydeligt. Man regner, at 14 til 15000 Jøder leve Algier. Deres Rigdomme bestode især af Guld, Perle og Demanter. Det fattigste Jødefruentimmers Hovedpynt var i det mindste af 300 Piastres Værdi. Alt dette er plyndret, og Jødernes Tab er uberegneligt. Agaen er bleven slaget nogle Marschaer fra Algier; den ny Bey har ikke kunnet trænge igiennem og den gamle er endnu indsluttet i Oran. Munition bortsendes til Vands og til Lands. Over 200 Mennesker, Mænd, Qvinder og Børn, er flygtede, for meste nøgne, til den franske Generalcommissairs Huus, hvor det franske Flag har reddet dem.