Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-08-19
Det er den bekjendte Advocat Dr. Heiberg, der i "Eckernforder Wochenblatt har afgivet en, i sort Rand indfattet, Erklæring imod det kongl. Fane forbud. Først beviser han, naturligviis paa Schleswigholsteinisk, at Schleswig=Holsteins Folk har en Ret til at bruge denne (nu af Kongen forbudte) Fane, og udbryder da: Derfor beklag Dig ikke, Duschleswigholsteiniske Folk. Dine Fjender hiinsides Kongeaaen, der i den Berlingske Tidende med haanende Jubel forkyndte denne Ordonants (!), førCancellipatentet var udkommet, skulle dog blive til Skamme; thi Din Ret og Din Villie ere Hjørnestene for Din statslige Tilværelse. For dybt blev i det schleswig-holsteiniske Folks troe, tydske, for Ret slaaende Hjerte Følelsen for det uadskillelige Fædreland indgravet, til at det nogensinde skulde tage et Kors paa sig, – (det skrækkelige Dannebroge!) –, tilat det nogensinde skulde lade sig fratage sine Faner og sit forenede Vaabenskjold o. s. v. Til hans Yttring, at Danmark aldrig har havt et Hjerte for hans Land (Nordalbingien?), skulle vi kun bemærke, at man i Danmark agter og elsker alle ærlige Slesvigere og Holstenere som trofaste Brødre, og alt hvad Ædelt, Godt og Stort er i det hele tydske Folk, men at man med Had og Foragt tænker paa schleswigholsteiniske Forrædere, og med Haan beleer schleswigholsteiniske Abekatte. Dog – vi ville høre lidt Mere af Hr. Doctoren. Efter at have skildret, hvorledes de schleswigholsteiniske Farver ere blevne Schleswigholsteinerne saa dyrebare, at selv deres Drenge(Gadedrenge?), opfyldte af Kjærlighed til Fædrelandet (Nordalbingien?), alt smykke sig med dem, udstæder han en høitidelig Protest imod at disse Farver skulde (som Patentet har kaldt dem – være Kiendetegn for et politisk Parti, og vedbliver: "Vi ere Schleswigholsteinere, kaldte efter vort Land, vore Vaaben og vore Farver ere vort Lands uberøvelige Eiendom, og aldrig og ingensinde kunne og ville vi blive Danske. Naar i Europas Sydost to kloge Øine briste, da bryder maaskee Stormen løs, hvis dunkle Rullen mærkes i det Fjerne, og dens brusende Bølger ville skylle langt, langt over." – Det er endda en Trøst at Landet dog maa have Fred saalænge! – Bare vi stakkels Danske ikke forinden faae en Ulykke af de wirzburgske Sympathier. Ved den store Sangerfest har man ogsaa funget Væddesange", og naturligviis opvartede die Wachter unserer Nordmarken ogsaa med deres meerumschlungne Schleswigholstein, der gjorde skrækkelig Furore, og hvorom "Wurtzburger Zeitung melder, at da man havde fuldendt denne Vises: "Wanke nicht, mein Vaterland, hvis Forfatter, Hr. Chemnitz, var tilstede, tordnede Kanonerne, en uhyre Bifaldsstorm reiste sig, Hattene svingedes, og man saae det tydeligt, af Alles Hjerter talede Sympathierne for de dyrebare Brødre i Norden!" (Ths. Av.) Flensburger Zeitung" siger medrette om denne Erklæring: at den afgiver et eclatant Exempel paa schleswigholsteinisk Pressefrækhed. Jfølge samme Blad af 14de de har Faneforbudet bragt Schleswigholsteinerne ganske ualmindeligt i Harnisk. I deres Fanatismus og i deres jesuitiske Frækhed" – siger den - demonstrere de nu ogsaa selv imod det kongelige Patent af 31te Juli. Nær og fjern skal det være paatænkt af dem, dog med det første offentligen at trodse med de forbudne Faner. Men i paakommende Tilfælde ville vedk. Embedsmænd, der nu kjende den kongelige Villie derimod, ikke forsømme at holde Styr paa deres Uvæsen!" Strængest bør vel Straffen ramme, den Embedsmand, som maatte forsømme denne sin Embedspligt.