Jyske Efterretninger, 1768-07-29
Patriotisk Forslag til Landhuusholdingens Forbedring. et fattes nu omstunder aldeles ikke paa occonomiske Forslag, ey heller paa Skrifter, hvori samme blive afhandlede, omstændigen forklarede og berømmede. Men, der spørges endnu stedse, hvorledes disse Forbedringer og de dertil hørende Indretninger paa den letteste Maade kunde bringes i Gang og Øvelse. Den gemeene Mand har, som bekiendt, ikkuns liden Lyst- og Tilbøyelighed til at legge Haand paa den almindelige Forbedring. Han arbeyder heller den heele Dag, naar han kun for sig allene kan fortiene nogle faa Skillinger, end een Times Tid for det almindelige Beste, om han end og der. derved kunde vinde hundrede Daler. Han giør sig slet intet Begreb om det almindelige Beste, og derfor burde de Unge undervises derom i Skolerne og de Gamle af Prædikestolene, det skulde indprentes dem som en Følge af Kierlighed til Næsten og Fædernelandet. Til Landhuusholdingens Forbedring i et Land kommer det fornemmeligen an paa at beskikke en Patriotisk Mand, som har en tilstrækkelig Jndsigt og Erfarenhed, han burde og tillige forsynes med en anseelig Værdighed, som Huusholdings Jnspector (5. Denne skulde reyse fra en Landsbye til en anden, og paa det omstændeligste og nøyeste erkyndige sig om ethvert Steds Indbyggere, deres Agerdyrkning, deres Qvæg=Avling, deres øvrige Haandtering, deres Sæder, Jordens eller Grundens Beskaffenhed m.v. - En fælles Casses Oprettelse er et Hoved=Øyemærke, thi dersom et Land ikke befries fra Gield, saa kan Landmanden umuelig komme sig. Naar Misvæxt, Qvæg=Syge eller Krig paakommer, saa maae han gaae derfra med Betle=Staven i Haanden. Man kan finde adskillige Udveye til at forskaffe en fælles Casse Tilskud, naar den ikkuns bliver ordentlig indretted og retteligen forvalted. Dertil henhører at anlegge et Korn- og Brænde Magazin, en Laane=Banke og deslige - Landmanden kan ved en og anden Haandgierning om Vinteren ofte skaffe Penge ind i Landet. J det Fyrstenbergiske og Schwartzwaldene giøre Folket der og Vinteren Træe=Uhrværker, som blive førte til Frankrige, Tydskland, igiennem heele Europa, ja ind til Ost= og Vestindien, hvilke skal aarlig indbringe dette Land næsten 40000 Gylden. Her i Jylland, besynderlig i Hamrum=Herred, strikke Bønderfolket baade Gamle og Unge om Vinteren, og paa Herningsholms Gods forarbeydes fra en Aarsdag til en anden, saa vidt der. kan c) De, som ved Stand og Fødsel fritages fra at arbeyde med Haanden paa Fædernelandets Dyrkelse, forpligtes derimod saa meget desto meere til at arbeyde med Hovedet og Hiertet paa noget saadant, som sigter til samme Øyemærkes Befordring, alt efter deres Kald og Vilkaar, ellers ere de ikke gode Borgere, følgeligen deres Fortrin i at nyde Landets Gode ingen sand Ære. kan giøres Regning, fra 16 til 20000 par Strømper, og maaskee derover (!) - Vorned Rettigheden er en Pest for Folke=Mængden. Dersom de store Hovedgaards Jorde bleve fordeelte, og der blev sat Folk til at beboe samme, da vilde slige Steder snart blive opbygte, og langt bedre dyrkede, ja da skulde man i en kort Tid see mange Landsbyer ligesom opvoxe af Jorden. At lade komme Colonister fra langt bortliggende Stæder er kostbart, og de due sielden noget. Man skulde vælge fattige hiemmefødte unge Folk, som ere vante til Arbeyde, saa og dygtige Tienestefolk, saa bleve Landets Børn, som billigt er, forsørgede. Man maae og mage det saa, at Folkene kunde bygge meere og meere, saa vilde de snart formeere sig, og forbedre alting. Dette var for store Herrer de allermeest berømmelige, og meest velsignede, Erobringer uden Blod og Ødeleggelse. Her er den aaben Plads, hvor det Lands faderlige Hierte paa det frugtbareste kan udbrede sig - Man skal bære Omsorg for, at Landmanden kan blive forsyned med det beste Sæde=Korn En Würtenbergsk Soldat bragte i sidste Krig Havre hiem med sig fra Bøhmen i sin Rantzel. Dette Slags bær 2de Korn ved Siden af hinanden, da ellers den gemeene Havre ikkun har eet, og nu avles der af det første Slags i Landsbyen Leinfelden ved Stutgart - Jligemaade maae Landsbyerne forsynes med de beste Hingste, Tyre, Vædre og Orner. - Man skulde lade unge Bønderfolk reyse, for at lære Agerdyrkningen. - Skole Anstalterne paa Landet burde sættes paa en bedre Fod og gaae for Skatterne, efterdi de ere Grunden til Indbyggernes timelige og ævige Velfærd. Nærings Standens Undertrykkelse er uopløselig forbunden med en falsk Christendom, Lasters Udbredelse, Drukkenskab og Lediggang. Gud har lagt en stor Velsignelse paa Sabbatens Helligholdelse, ikke desto mindre bliver dog den Dag skammelig vanhelliget, og af de fleste i Landsbyerne meere henbragt i Kroerne end i Kirkerne. Vel skal Biskoppen i et hvert Kirke=Sogn erkyndige sig om hvad der hører til Kirke=Disciplinen, hvorledes den i agttages, Men det skaffer dog liden Nyt() See Occonomiske Magazin 3 Bind p. 343. Nytte, men derimod, dersom en Verdslig Embedsmand med alvorlig Nidkierhed driver paa Gudsfrygt og Fromhed, saabye være en fælles Bagerovn; thi en Ovn, som ofte bliver gjør dette langt meere Jndtryk. Der burde udi hver Lands ildet, og sielden ret kold, kan med halv saa megen Jlding giøres varm igien, og naar derved holdtes en forstandig Bager, blev Brodet ikke fordervet. En fælles Bagerovn, et Vaskehuus og en Malt-Kiølle vilde afværge mange opkommende Ildsvaader, og en for heele Byen anskaffen og ind muured Vaske=Kiedel kunde ligeledes spare megen Omkostning. Brøndes Vedligeholdelse er ikke at forkaste. -J Henseende til Anstalter for de Fattige er OpfostringsHuuset i Kiøbenhavn et priseligt Mønster. - Frugt=Træers Plantning paa øde Pladse er af stor Vigtighed. De Frugter, som ikke ere tienlige at spise eller tørre, give ofte den beste og varigste Most af sig. -J en vis Bye vilde de engang afskaffe deres gamle Hyrde, fordi han ofte om Morgenen drev Qvæget sildig ud Han spurgte dem. Om de, saalænge han havde været deres Hyrde, havde nogensinde havt Qvæg-Sygdom, De svarede: Ney see, sagde han videre, denne Stok er Aarsagen dertil, saa ofte jeg drev Qvæget ind om Aftenen, lagde jeg Stokken i Gaarden under aaben Himmel, om Morgenen tog jeg den op, løb da Dugens Draaber hastig ned af den, saa samlede jeg strax min Hiord tilsammen, men dersom Vædskerne paa Stokken vare derimod seye og klæbrige, saa lod jeg Fæet blive staaende en Tid lang endnu Stalden, indtil enten Solen havde borttørret denne seye Vædske, eller og Regnen havde afskyllet den. -