Den Vest-Sjællandske Avis, 1815-08-19
Oversigt af Dagens Nyheder. Bonaparte er nu afreist til St. Helen den 4de August. Det Linieskib som han først havde besteget, Bellerophon, førte ham ogsaa bort fra Engelland; men naar han kommer ud i rum Søe skal han bestige Linieskibet Northumberland, i Admiral Keiths Nærværelse, der paa Linieskibet Tonnant fører Commanden over Canalfloden; først i den aabne Søe lader man ham gaae ombord paa det Skib, som skal føre ham til sin Bestemmelse, for at undgaae at Folk ikke skal trænge for meget til for at see ham, thi Begjærligheden for at see dette overordentlige Menneske er overmaade stor blandt Engellænderne. Nysgjerrigheden var saaledes taget til, at i de sidste Dage vare over tusinde Baade, med i det mindste ti tusinde Menneskeer paa, i Bevægelse paa Rheden, i Plymouth, for at see ham. Han lod sig see af dem Dagen før sin Afreise, og Tilskuerne bilste ham ved at tage Hatten af og ved Hurrah=Raab. Hvilken Beundring Engellænderne føle for ham kan sees af det Træk: at da noget Lintøi som hørte ham til blev bragt i Land, saa toge mange Folk strax een af hans Skjorter eller Vester paa, eller bandt eet af hans Halstørklæder om deres Hals, for at kunde sige, at de havde baaret noget, som havde børt Bonaparte til. (Det er komisk nok, at nogle af disse Skjorter vist har været Konge Ludvig d. 18des, og ere blevne tilbage paa Slottet ved hans Flugt, thi der stod et L. paa dem; paa andre var syet med rødt Silke et N. med en Keiserkrone oven over) Efterretningerne om hvorledes Bonaparte har forholdet sig ved sin Skjebne, ere naturligviis usikkre, og grunder sig meest paa Rygter, som ofte kunne bedrage (saaaledes var det ikke sandt, at hans Venner ere bragte i Land eller overleverede til den Franske Regjering) imidlertid maa man dog høre hvad der fortælles, saaledes siges der: at da Bonaparte første Gang hørte hvad man havde besluttet at gjøre med ham, blev han dødbleg, men at han Dagen derpaa dog skal have fattet sig, nogle sige at han skal have raadt: mit Legeme kan de bortføre til St. Helena, men ikke min Siæl, og at han idelig skal have talt om at dræbe sig selv; at han har sagt, at man kunde spærre ham ind i Tower, men at han ikke vilde lade sig bringe derhen, han skal derpaa have forlangt en Samtale med den øverste Admiral Lord Keith, og faaet den; i to Dage derpaa skal han hverken have spiist eller drukket, men skrevet et Brev til PrindsRegenten, for at formaae ham til at tage Ordren til hans Bortførelse tilbage; ogsaa General l'Allemand har skrevet er Brev til Prindsen, og beraabt sig paa, at han før har sat mange Engellændere i Frihed. Ogsaa skal Bonaparte have sagt, at hans Hensigt var at etablere sig i Engelland og leve derunder Opsigt; men at han, som frivillig havde overgivet sig selv, aldrig havde formodet en saadan Behandling af den brittiske Ædelmodighed. Jngen tog sig hans Skjebne nærmere end som Mad. Bertrand, Morgenen efter at Efterretningen om Bonapartes Deportation var kommen, gik hun med sin Mand frem og tilbage paa Dækket i den heftigste Sindsbevægelse, pludselig løb hun hen til Bonapartes Værelse, kastede sig for hans Fødder, sprang hurtig op igien, tilte til sit eget Kammer og vilde kastet sig ud af Vinduet, men General Montholon greb i hende og holdt hende tilbage; man siger at hun og hendes Mand nu vil følge med Bonaparte til St. Helena. - En fremmed Spion, som ikke havde Pas, og vilde bringe Breve om Bord til Bonaparte paa Bellerophon, er bleven hæftet.