JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1806-01-01
Spørgsmaal til Københavns Prædikantere. (Efter Jndsendt.) Skulde det vel være upassende om D Her. Geistligge her i Hovedstaden, ved Anmældelsen af hvem der prædiker, ogsaa hver især anmærkede det Æmne, hvorover de vilde tale. Det vilde vist bidrage til mere sand Nytte for de Kirkesøgende, naar hver ifølge saadan en Anmældelse, kunde udvælge sig den Kirke, hvori et Æmne, der netop havde D ltagelighed for ham, i hans Omstændigheder og Sindsstemning, blev afhandlet.
Politivennen, 1806-01-01
Om alt for stærk Kørsel i Kongens Have. (Efter Jndsendt.) Forslag til det kgl. Admiralitets Kollegium, samt det kgl. Gen. Land, Oekonom og Komerse Kollegium. (Fortsat fra No. 415.)
Politivennen, 1806-01-01
Bekjendtgjørelse. J Anledning af den Anke, der fandtes i No. 418 af Politivennen, bør det mældes, at Hr. Direktør Schuls senere har bekjendtgjort, at han aldrig har glemt, at Ejerne af prosaiske Forsøg ved Rabbek havde Adkomst til at vente, at de Fortsættelser og Slutninger, der hørte til de tre i Forsøgene afbrudte Fortællinger, skulde leveres dem i disses Format, og at de derfor allerede ere under Trykken.
Politivennen, 1806-01-01
Uorden. 1) Den Afviser, som staaer paa Hjørnet af Antonistræde og Pilestræde, paa Kammagerens Side, og som et Par Gange, paa Paaanke i dette Blad, er bleven rejst, naar den var blevet for meget hældende, er nu atter saa indhængende mod Fortoget, som her er yderst smalt, at det gjør Fare for de Gaaendes Knæ. Denne Uorden er saameget slemmere, som Vognfærselen i dette Kryds af Pilestræde, Silkegaden og Antonistræde ofte aldeles afspærrer Gaden, og gjør Varsomhed højlig nødvendig for Fodgængeren.
Politivennen, 1806-01-01
Bøn til Fattigvæsenet. Jeg har i flere Aar været nærvesvækket, og efter at have brugt mange Medikamenter, har min Doktor raadet mig at bruge aabent Saltvandsbad, jeg har i den Anledning søgt til Bommand Kjær, der af Hr. Maj. Kirkerup er overladt de ved Aurion købte Badehuse, jeg blev vred over hvorfor Badehusene endnu ikke vare udlagte. - Han undskyldte sig som fattig Mand, at han ikke turde udlægge dem saa tidlig, fordi at han skulde betale 25 Rdlr. maanedlig, i den Tid de ere udlagte. Hvis det er overenstemmende med en god Jndretning til Sundheds Vedligeholdelse, saa troer jeg ikke at en Fordel til Jndtrade for Fattigvæsenet bør komme i Betragtning, naar det gælder en stor Del af Stadens Menneskers Helsen og Helbred. - Bommand Kjær har sagt mig, at han har indgivet en Forestilling i den Anledning til Fattigvæsenets Direxion, men han skal, efter hans Sigende, faaet et Svar som siger: at han skal betale, de efter Konditionerne paalagte 25 Rdlr. maanedlig. Det er vist ikke overenstemmende med Fattigvæsenets Plan, at jo ikke enhver bør kunne finde de Lægemidler, som kan være enhver bedst tjenlig, og det kan derfor heller ikke være dem ligegyldig, at disse kunne søges paa de Steder Naturen frembyder. Jeg troer endog, at det er overenstemmende med Fattigvæsenets Tarv, at ikke Mennesker blive af Mangel paa Lægemidler end værre, og da af Sygdom i Almindelighed følger Fattigdom, Tab for Fattigvæsenet og Tab for Staden, og videre. Blandt de høje Herrer Direktører for Fattigvæsenet er vist Lægen Hr. Justitsraad Bang, der vist indseer Nytten af Badehusene, og derfor vist vil tilraade, at ikke Badetvang, for en lille Ford i vil komme i Betragtning, naar den bevirker i en anden Henseende mere Skade end Gavn, til Fordeel for Fattigvæsenet.
Politivennen, 1806-01-01
Et Par Ord, angaaende den første Gaard i Frederiksberg By paa Hjørnet af gamle Kongevej. Jeg har i nogle Sommere, for mit Helbreds Skyld, næsten daglig gjort en Promenade igjennem Frederiksberg, enten Udefter ad gamle Kongevej, og hjem til København ad Alleen, eller og omvendt, og ofte, for sine Aarsagers Skyld, passeret tæt forbi de østen for Alleen liggende Gaarde; jeg har her anmærket følgende Uorden, som jeg har forundret mig meget over at den ene Naboe saalænge har taalt af den anden, da de ere i mine Tanker højst fornærmende baade for Naboer og Gjenboer for dem, som for deres Helbreds Skyld, leje sig kostbare Sommerværelser ude i Frederiksberg, og for enhver, der ved Promenade i Frederiksberg søger at forfriske sig ved formentlig der at bente frisk Luft. Den første Gaard, nemlig Hjørnegaarden, har et Lillehus ud til Gaden, tæt ved Naboens Hus, hvor det slet ikke burde være; dette Lillehus er temmelig ramport, Bræderne borte, der skulde skjule Indholdet af denne Kloak, der er til væmmelig Stank og Skue for enhver, som anger der forbi, og, som det lader til, aldrig bliver oprenset, da der er etslags Grøft derved, hvori alt bliver staaende; tæt derved er Kostalden, hvorfra og formodentlig endel Urenlighed tyer til denne Kloak, alt dette sammentaget, maae nødvendig, alt ligesom Vinden blæser lidet eller meget til, og ligesom det er mindre eller mere varmt til, parfumere Luften paa en skammelig Maade, og saaledes var det iftor og værre seer det ud iaar. Man tager vist ikke fejl i at formode Politiets Bistand til en saadan Uordens Hæmmelse, naar det herpaa er gjort opmærksomt, og vil der da maaskee ved Reko os ring forefindes fl re saadanne stinkende Uordener i samme Bye, som formentlig burde hemmes alle, af ovenanførte Aarsager.
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) Er det tilladt at skuffe sin Heste- eller Komødding tillige med Jsen ud af sin Gaard og at lægge samme paa Gaden? Dette skede i Amaliegaden den 22 Dec. fra Gaarden næst Hjørnet af Blankogaden. 2) J Amaliegaden seer man mange Steder at de Jsklamper, som ophugges af Rendestenen opkastes paa Gaden, ikke i Hobe tæt ved Renden, men vidt og bredt omkring over hele Gadens Brede, og hvor ubehageligt og farligt det er at støde an ved Dag eller Nat paa disse haarde Vandstumper er dog temmelig let at indsee. 3) Hjørnehuset af Trompetergangen og Skindergaden har mange Fejl forenede a) et Stolemagerskildt som er skrækkelig brøstfældigt, da allerede det ene Been er nedfaldet og alt det øvrige deraf dingler og truer med Fald. b) Trappen optager hele Fortoget, og burde afløses af en bedre indrettet. c) Rendestensbrættet er for højt, desuden forsynet med en skraas opad strammet Lænke, som Foden endog kan komme ind under. d) endelig optager Kælderskuret Passagen paa Fortoget. 4) Kunde det ikke paalægges Vægterne gt eftersee hver Morgen alle de publike Gadebrætter, om Skinnerne ere tilbørlige faste. J Dag den 28 Dec. stod en løs Skinne paa Brættet imellem Pilestræde og Sværtegade meer end en Alen i Vejret; samme Bræt har et farligt Hul. 1) Er det tilladt at skuffe sin Heste- eller Komødding tillige med Jsen ud af sin Gaard og at lægge samme paa Gaden? Dette skede i Amaliegaden den 22 Dec. fra Gaarden næst Hjørnet af Blankogaden. 2) J Amaliegaden seer man mange Steder at de Jsklamper, som ophugges af Rendestenen opkastes paa Gaden, ikke i Hobe tæt ved Renden, men vidt og bredt omkring over hele Gadens Brede, og hvor ubehageligt og farligt det er at støde an ved Dag eller Nat paa disse haarde Vandstumper er dog temmelig let at indsee. 3) Hjørnehuset af Trompetergangen og Skindergaden har mange Fejl forenede a) et Stolemagerskildt som er skrækkelig brøstfældigt, da allerede det ene Been er nedfaldet og alt det øvrige deraf dingler og truer med Fald. b) Trappen optager hele Fortoget, og burde afløses af en bedre indrettet. c) Rendestensbrættet er for højt, desuden forsynet med en skraas opad strammet Lænke, som Foden endog kan komme ind under. d) endelig optager Kælderskuret Passagen paa Fortoget. 4) Kunde det ikke paalægges Vægterne gt eftersee hver Morgen alle de publike Gadebrætter, om Skinnerne ere tilbørlige faste. J Dag den 28 Dec. stod en løs Skinne paa Brættet imellem Pilestræde og Sværtegade meer end en Alen i Vejret; samme Bræt har et farligt Hul.
Politivennen, 1806-01-01
Et par nye Grene af Tiggeri. Man har næsten daglig Lejlighed til at erfare, at halvvorne Tofor løbe om paa Gaden og falbyde Almanakker, og naar de ove hængte Gaaende ikke ville købe disse, da ligefrem tigge af dem. Der er Tøser og Smaadrenge, som sinde det fordelagtigt, at rage grædende og jamrende i Rendestenen efter Penge, som de foregive der at have tabt, indtil en eller anden Forbigaaende finder sit Hjerte saa rørt, at han oprejs dem Skaden. Nogen Opmærksomhed af Fattigfogderne maatte man ønske henvendt paa disse Slags Personer. Vel bleve disse ligesom alle andre Slags Tiggerier ikke til, hvis Nationen ej var saa blidtænkende, som den er. Men tør man vel dadle dette Nationaltræk, endog i dets Misbrug, uden at frygte for at skade den sande Ned!
Politivennen, 1806-01-01
Ønske om Jødedrengene paa Amagertorv. (Efter Jndsendt). Man opgiver for Selskabet, til den jødiske Ungdoms Anbringelse til Handverker og nyttige Kunster, at betænke, om de mange halvvorne og trekvartvorne Jødedrenge, der paa Amagertorv drive deres Væsen, Handel bør det dog neppe kaldes, ikke vare at anbringe til noget bedre. Det er ærgerligt, at see disse Skabningers Adfærd. Deres hele Dags Jd indefattes korteligen i følgende 4 Poster: sælge Hovedkød, paanøde eller paaprange de Forbigaaende nogle saa Vare, slaaes med hinanden og med Kunderne, og - være næsvise, overgabende, endog kaadmunde de mod Stadeholderne og mod dem, der søge dem, for at købe hvad de behøve af Gønt o. s. v. Maaskee kommer endog undertiden det femte Slags Jdræt til. At denne Handel gjør Staden Nytte, eller er nødvendig for de, vil man vel neppe paastaae. Den har ikke engang Stadepenge af dem. At disse opvoxende Mennesker love at vorde nyttige Borgere i Tiden, eller bekvemgjøres dertil ved slig Daggjerning, kan vel ligesaalidet siges. At en handlende Mand af den jødiske Bekjendelse, kan være en god Undersaat, nyttig Borger og sand Patriot, det er alle Oplystes, det er vor Regjerings Mening, og det er bevist ved Erfaring, men en Ungdom af fattige, dagdrivende Skakrere, er vist ikke en Fordel for noget Land. Af en saadan Planteskole fremspirer snue, bedragerske og tyvagtige Bissejøder, som, uagtet Regjeringens Forbud, vel ville finde Lejlighed at skade Almuen hist og ber paa Landet, hvor de kunne komme til at skuffe Øvrighedernes Opmærksomhed. Af den fremspirer Hælere, denne Pest, der er værre end Tyvene, fordi disse ikke kunne trives uden hine. At disse Unge behøve at føre saadant et Liv, for at nære fattige Forældre, tør ikke siges i Kbhvn, hvis Jøder saa rundelig sørge for deres Fattige. Anbringe derimod Forældrene den dertil, af Fordomme mod alle andre Erhvervgrene end Handel, da er dette en Misbrug af Fadermagten; og vælge Drengene denne Næringsvej, fordi den er magelig, da bør en saadan Drengevillie bøjes og ikke føjes. Saalænge der endnu sees skakrende Jødedrenge, kan Jndsenderen ikke andet end troe, at det hæderfulde Selskab, til hvem dette egnes, maae finde nogle store Hindringer i at opnaae sit Maal. Men kunne disse Hindringer ikke bortryddes? Den jødiske Nation har rige og vakre Mænd nok, til at vente den Hielp, som Penge kan give. Den har ogsaa fordomsfrie Mænd. Var det da vel ugjørligt, at sætte enhver Dreng paa 8. 10 eller 12 Aar, der ikke var anbragt paa en Handelsmands Kontor, ligefrem til en Lære, og paa samme Tid, som hertil gjordes Udvej, at faae al Gade- og Torvskakren af Jødedrenge forbuden?
Politivennen, 1806-01-01
En Tigger ved Østerport. Ved Østerport seer man næsten hver Dag en Dreng, som vist fortjener, at Vedkommende ville tage sig af ham, at anmode Forbigaaende om Almisse. Paa hans venstre Haand er een, om ikke flere Fingre, halv borte, hans Hals er fuld af Geværter og Saar. Saavidt man kan dømme af hans Klæder er han fra Nyboder. Som oftest gaaer han enten uden for Porten, eller i den Ende af Kongensgade, som vender mod Porten.
Politivennen, 1806-01-01
Bekjendtgjørelse. J Anledning af det i foregaaende Nummer fremsatte Spørgsmaal til S. T. Hr. Boghandler Stadthagen, er det Bladets Pligt at bekjendtgjøre, at Hr. Stadtbagen strax har offentlig anmældt, at Prænumeranterne paa det omrørte Skrivt Urnen i den ensomme Dal, nu kunne afhente uden Betaling de af dem forhen betalte to sidste Dele af samme Bog.
Politivennen, 1806-01-01
Uorden. 1) Uden for Hjørnet af Vandmøllestræde og Nybrogaden, er atter skeet Nedsynkning i Fortoget, paa samme Sted, hvorover saa tit er ført Anke, og hvor nogle Gange er skeet Forbedringer. 3-4 Stene ligge nu 1/2 Kvarter dybere end Resten, hvilket foraarsager et meget farligt Hul, for den Fodgænger, som uforvarende faaer Foden deri. 2) Paa Hjørnet af Vandkunsten og den Gade, der løber ned til Kanalen, staaer malet: Frederiksholmskanal, og ligeover for paa Hjørnet af Magstræde er selvsamme Gade kaldet: Vandmøllestræde. Et af Navnene maae være galt, og dette burde altsaa borttages, og det rettepaamales. 3) J Magstræde have Husene No. 36 og No. 37 Tagrender, der skorte netop i Mandshøjde fra Jorden, hvorved Skyllet af samme, i Regnvejr og ved andre Lejligheder, netop strømmer lige løs paa de paa Fortoget Gaaende. 4) No. 38 i samme Gade har to allerede ofte i dette Blad p aankede Tagspøjter. Det vilde være skjønt handlet, om Ejeren forlængede dem ved Tagrendepiber ned til Jorden. Saameget mere bør man ønske dette som Magstræde har saa smalle Fortoge. 5) J Krydset af Dronningensgade og Sofiegaden, mangler det ene Hjørnehus Gadenavne paamalede. 6) Paa Hjørnet af st. Grønnegade og Permadsens Gang er Gadenavnet paamalet med Bogstaver, der knap er 1/2 Tomme store, og altsaa saagodtsom ulæselige. Paa det ene Hjørne af Borgergade og Helsingørsgade, mangler Gadenavne, og paa det andet ere de saa smaae, at de næsten ikke kunne læses. 8) J lille Købmagergade har Gaarden næst til Hjørnet af Skidenstræde to slemme langt udstaaende Tagspøjter, hvorover allerede flere Gange forgæves er anket.
Politivennen, 1806-01-01
Om Forsigtighed ved militære Øvelser. Da jeg Torsdag Aften d. 22de d. M. i Selskab med en god Ven var spadseret ud til Fælleden, for dels at nyde Naturen dels at betragte de Herrer Jægeres flinke Manøvrer, men ved denne Lejlighed nær havde blevet gjennemboret af en udskudt Ladestok, saa anseer jeg denne Bekjendtgjørelse billig mod Vedkommende; at saadan Uforsigtighed og den deraf mulig fremkommende Ulykke for Eftertiden kan blive hævet ved at paalægge de Herrer at skyde skraa og ikke borisontal, naar de efter Manøvren afskyder Geværene.
Politivennen, 1806-01-01
Træernes Mishandling i Filosofgangen. Det synes Pligt, at gjøre Vedkommende opmærksomme paa, at det er aldeles umuligt, at de hist og ber fra Prindsensgade til Vesterport plantede unge Træer kunne naae Fremvext, saalænge det uhindret tillades, at behænge dem med Klædesnorer og svært Linned, hvorved Rødderne daglig løsnes. Saaledes er der ikke langt fra Vesterports Vagt, nylig plantet 2 Ster., der ved denne daglige Mishandling begge ere løse. Det synes rigtigst, at det paalagdes Vagterne, at hæmme denne Uorden; ligesom og at Skildvagterne afværgede den Skade Voldene lide, ved at Drengene mores med at glide ned af dem; da nok ingen af Delene bør være Tilfældet.
Politivennen, 1806-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) De saa ofte paaankede Tagspøjter paa Gaarden i l. Købmagergade, tæt op til Hjørnet af Skidenstræde, ere nu ikke mere til, men Bygningen siret med helt nedløbende Tagrendepiber, hvorfor Ejeren takkes. 2) Paa Postgaardens Hjørne til store Helliggejststræde, hvor hidtil Gadenavne manglede, ere disse nu paamalede, og paa en ny særdeles hensigtsmæssig Maade, nemlig med sorte Bogstaver paa lysgul Grund. Dette maatte man ønske allevegne efterlignet, hvor Gadenavne herefter paamales eller opfriskes, hvorved det maae ønskes, at man allevegne vil iagttage de to Væsentligheder, at gjøre Skrivten brav stor, og ikke sætte den i get over Øjets Højde. 3) Den tilsendte Klage over Stank paa Vesterbro, af at nogle Slagtere fede Svin med raadne Tarme, samt Spørgsmaal, om Svinhold er tilladeligt i Forstæderne mere end inden for Voldene, kan ikke indrykkes, for Udgiveren har talt med Jndsenderen. 4) Uden for No. 115 paa Ulfeldtsplads ere nogle Jernstænger borttagne, som forhen styttede imellem de uden for Huset staaende Træers Futteraler og Husets Forside, og hvorover for lang Tid siden anledes, fordi en Person skammelig havde forstodt sig derpaa, ere siden borttagne. Skjøndt Udgiveren ikke veed, naar dette er skeet, finder han det dog Pligt at erkjende dette som ethvert andet Bevis for Agtelse for Godorden hos Husejere, naar de komme til hans Kundskab. Han ønsker, et enhver, som afbedrer nogen i Politivennen fremsat Anke, vilde underrette ham derom; hvilket, formodentlig af Beskedenhed, sjælden skeer, at de Forbedringer, dette Blad har virk t til, vist nok ere mange flere, end der er mældet ved Enden af hvert af de 32 Fje dingaar Bladet har staaet, skjøndt disse beløbe sig til berimod 600. 5) Den tilsendte Anke om Plankeværket i Dronningens Tvergade næst op til No. 66 kan, af Mangel paa Rum, ikke indrykkes før næste Gang.
Politivennen, 1799-01-01
Forslag til et nyt Gevær for Soldaterne. Man tænke ikke at jeg her vil forsyne Soldaterne med et nyt Mordgevær. Man har Ødelæggelsesmidler nok. Det Gevær som jeg foreslaaer, er fire Strikkepinde, et ligesaa fredeligt som nyttigt Vaaben. Jeg har nemlig tit følt baade Ærgrelse og Medlidenhed, naar jeg har seet Soldaten staae hele Timer paa sin Post som et Hængetræ uden at gjøre noget, eller sidde paa Vagten og fordrive den kjedsommelige Tid med liderlige Viser og Eventyr. Hvad taber ikke baade Staten og han selv derved. Staten mister de Vindskibeligheds Produkter, som Soldaterne i deres Ørkesløsheds Tid kunde have frembragt, og faaer slettere Borgere, som Leddiggang og ond Snak har fordærvet. Soldaten savner det, som han ved Flid kunde have erhvervet sig, og som ved hans ringe Løn er saare nødvendigt til hans Underholdning, især hvis han har Kone og Børn, som vel hver Landets Borger, der vil arbejde burde i det mindste naar han havde opnaaet tredive Aar, være i Stand til at ernære med Tarvelighed. Jeg foreslaaer altsaa, at Soldaterne skulde lære at strikke, og at det maatte være dem tilladt i Vagten og paa Posterne at fordrive den ørkesløse Tid dermed. Udgiveren indrykker dette Forslag med sand Fornøielse. Saa ofte oprørtes hans Følelse ved at see ved hver Stadsport, paa Stadens Hovedplads, ja ved Landsfaderens eget Hus saa mange friske raske Ynglinger misbruge Tiden, deres Tilværelse og de dem lønnende Borgeres Sved! Saa ofte harmedes han over den falske Ære en Stærblind Politik den hele Verden over tillægger en Klasse af lediggaaende Mænd! Ja det er ærefuldt, at være den, der vil opofre Sundhed og Liv og alt hvad kjært er, for at tilbagedrive den fnysende fremmede Voldsmand fra Flidens rolige Bolig, der vil sætte sit Glavind imellem den raa vedystvrinskende Kriger og den blide Fredens og Frydens Mø, den hulde mandlønnende Kvinde, den solvgraae tilbedede Olding - der kæk vil laane den smilende Dieling, den legende Glut, den springende Knøs sin stærke senefulde Arm. Ja, ved Fædrelandet, siger jeg, ham hædrer jeg villig! Men kan denne Jver ventes af den, der selv forsømmer, ringeagter Fredens de nærende Sysler, af den der staguerende i et Skilderhus eller henstrakt paa en Hovedvagts ufrugtbare Bænke spotter den forbiilende virksomme Borger. O Regenter! O Krigsøverster! afholder, afvænner ikke Krigeren fra fredelig Jd, lad ham ikke forlade Eders Tjeneste med den fordærvelige Erhvervelse, Udilighed og Væmmelse for Arbejd! og han selv, vi alle, en taknemmelig Eftertid skulle takkende signe Eder!!
Politivennen, 1806-01-01
Ønsker mod Krudts Misbrug af Ungdommen Anden Pinsedags Eftermiddag Kl. 3 1/2 bleve mange hundrede Mennesker satte i Forskrækkelse paa Vandkunsten, Gaase- og Farvegaden, for tvende halvvoxne Drenges Uforsigtighed med Krudt, hvoraf den ene blev forbrændt i Hovedet, Ansigt og Hænder, og blev indlagt paa Hospitalet. Det skede saaledes, i Kælderen i Gaasegaden boer en Enke, hvis Søn i Selskab med en mindre Dreng i samme Hus, har efter Sigende samlet saa meget som en Hattepul fuld Krudt paa Grønningen, (hvor veed jeg ikke. Efter Moderens Sigende skal en Vogn have spildt det af et Fad Krudt som er gaaet i Stykker paa Vognen, hvor disse Drenge haver opsamlet samme, og forvart til Lejlighed gaves at være allene, og medens Moderen var gaaet ud af Køkkenet, lagt Hattepullen med Krudtet paa Skorstenen for at gjøre sig Toldhætter af samme og afbrænde. De tændte et Lys med en Svovlpind, men af Uforsigtighed tabtes den brændende Svovlpind i Hattepullen, hvorved skede et voldsomt Smæld, saa Nabohusene rystede som ved et Jordskælv, og nkelte Vinduer sprang op, men i samme Kælder gik de fleste Vinduer i Stykker til Gaden og Gaarden, Skillerummet af Bræder gik i Stykker og Jernbillæggerovnen skildtes og Endestykket faldt ud, foruden anden Skade paa den fattige Jndbo. Til Lykke antændtes ingen Jld, som lett lig kunde skeet; ifald der havde været Halm eller deslige, da kunde l tielig hele Kvarteret afbrænds. Men hvor farligere kunde det ikke blevet, da de mindre Dreng, som undgik Far nog kom ud paa Gaden, havde sine Trøjelommer fulde af Krudt, som han udtømte i Rendestenen af Frygt. Dette, sagde han, skulde og være brugt til samme Experiment, men da det ikke kunde rummes hos det andet, havde han forvart det i sine Lommer, sæt nu, at denne Mængde var kommet sammen med det afbrændte, hvo Skade kunde det da ikke have gort, til mange Menneskers Ulykke. Burde det ikke strængeligen forbydes Drenge, at opsamle paa Fælleden de Krudtpatroner som der spildes i Exersertid n, for at afværge lignende Ulykker? thi da den ene Dreng kober af den anden for Knappe og andet Rageri, kan jo et par Drenge gjerne have et betydeligt Forraad og dermed afstedkomme store Ulykker. Heller ikke burde nogen, som handler med Krudt, sælge det til Børn eller halvvorne Drenge, da man veed hvor skødesles Ungdommen er.
Politivennen, 1806-01-01
Bøn til Urtekræmmerlauget. Naar en Dreng kommer i Lære hos en Urtekræmmer, skal han staae som D eng Aar, naar disse 7 Aar er forbi, bliver han Svend; da de fleste Urtekræmmere holde Drenge, er det ikke godt for en Svend at faae Tjeneste; mangen har 4 Drenge og ikkun een Svend, mangen 3 Drenge og ingen Svend; altsaa kunne de mange, som blive Svende hvert Aar, ikke elle faae Tjeneste. Derfor bedes Oldermanden og Bestyrerne for Luget, at de vilde paalægge enhver Kræmmer, som holder to Personer i Boden, at den ene skal være en Svend; boldt han 4, skulde de to være Svende. Ogsaa var det godt om alle Handelssvende fra Købstæderne bleve forbudne Tjeneste i København, hos Urtekræmmere.
Politivennen, 1806-01-01
Kirkefred. At en og anden Lediggænger betragter Kirken som et Sted, hvorhen han tyer, for at faae Ende paa den ham besværlige Tid, er gammelt. Men at man der opfører sig uanstændigt, forargerligt; at man der under Gudstjenesten og Religionslærerens Foredrag fra Prædikestolen taler højt bander, og gjør lydelige Anmærkninger over Prædiken og Prædikanten er - Held være Tidernes Tegn. - endnu hidtildags splinternyt hos os. Dog var dette Tilfældet anden Pinsedag under Aftensang i Holmens Kirke, hvor 2de unge uvorne Lapser havde indfundet sig. Man advarede dem gjentagne Gange ved Blik og ved Ord om deres utilbørlige Forhold; men disse Superlativisk Uforskammede havde Dumdristighed nok, til at trodse den offentlige Dom, forstyrre de Tilhøreres Ro, der i ædlere Hensigt vare komne did, og fortsætte Samtalen uden Sky. Ja, efter at Gudstjenesten var til Ende, og nogle af de Tilstædeværende uden for Kirken foreholdt dem deres skændige Forhold, vovede de endog at gjentage en Opfordring til saadanne haandgribelige Argumenter, dem saadanne Folk altid hav. i Munden. Den ene af dem var især et Non plus ultra af Uforskammethed. Jndsende en blev for sildig gjort opmærksom p a dette Uvæsen til, at han kunde lade Roligheds orstyrrerne der dog vare ferge eller snilde nok til at fortie deres Navne, faae den fortjente Plads et Sted ikke langt fra Kirken, paa gammel Holm, hvorvel de efter Paaklædningen ikke henhørte til den lavere Klasse. Men han troer, at denne fjeldne Pøbelopførsel ikke kan faae Offentlighed nok. Den karakteriserer sig selv, skjøndt de Paagældendes Navne ere, ligesom Alt hvad der ikke duer stort, indtil nu, skjult i Mørket. Tildragelsen er ellers vidnesfast.