Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-12-20
og de deri anførte Undskyldninger, viste tydeligen, at denne Prælat følte det Overdrevne og Urimelige i disse Ungdommen foreskrevne Religionspligter, mod Napoleon. Undersaatternes Pligter mod Fyrsterne, sagde han, ere der udførligere satte fra hinanden end sædvanligt, fordi de nærværende Tidsomstændigheder ikke i ringeste Maade ligne de forbigangne, høist tvetydige Ord i een af Frankrigs første Geistliges Mund, At Erkebispen fremdeles meente, "at Napoleon ogsaa i Religionens Aarbøger burde anføres ved Siden af Keiser Constantin, var eet af de sædvanlige Hykler udtryk, man var vant til at bruge om Napoleon, i de Dage, men, som i Grunden dog ikke betydede meget, naar man huskede paa denne Constantins Characteer. – Jmidlertid gjorde man nu alt, forat bringe Kirkevæsenet paa en sømmelig Fod. Allene i Aaret 1806 oprettedes i hele Frankrig 46,000 Sognekald, 80 Consistorialkirker og 31,800 Sukkursalkirker. Af Erkebisper kaldtes 10 og af Bisper 60. Men Geistlighedens Anliggender vare i saadant Forfald, at man klagede lydeligen over den store Mangel paa Subjecter til Præster: en Følge af 15 blodige Krigsaar og de Geistliges slette Jndkomster. Biskoppen i St. Brieux klagede især i et Hyndebrev, at der istedet for 200 Grist lige, som hans Stift behøvede, kun fandtes 500, og Cardinal Erkebispen af Rouen forsikkrede, at i hans Stift, hvor ellers 50 til 60 Ynglinger opdroges til Præstestanden, var i 15 Aar ikke en eneste bleven viet. Fra Regjeringens Side gjordes alt for at gjengive den catholske Religion sin udvortes Glands og hævde dens Rettigheder. End- og Forbudet at Geistlige, overeenstemmende med Concordatet, ikke maatte gifte sig, blev paa det strængeste indskjærpet i en Skrivelse fra Ministeren for de geistlige Anliggender til Erkebispen af Bordeaux. Han tilkjendegav deri Bispen, at Keiseren havde forbudet alle civile Embedsmænd, at antage en vis Præsts Ægteskabscontract, og at Keiseren betragtede denne Geistliges Forehavende som en Forbrydelse mod Moral og Religion. Denne Napoleons Nidkierhed for den catholske Religion, der nu engang var antaget som den herskende, fortjente saa meget mindre at dadles, som ved Siden af den alle andre Troesbekjendelser taaltes, og der paa adskillige Maader var sat Skranker for Klerkeskabets overdrevne Myndighed. Napoleon udslettede med egen Haand den Paragraph i en Plan til Protestanternes Forhold, hvori det paalagdes dem, at behænge, under Langfredagsfesten, Murene af deres Huse med Tapeter, Selv fattede han den Jdre, at give Protestanter, ne en luthersk Kirke i Paris, og befalede den værdige Religions Minister Portalis at opsætte et Forslag dertil. De catholske Geistliges Vægring, at ægtevie Folk af forskjellig Religion, naar de ikke vilde lade deres Børn opdrage i den catholske, modsatte Portalis sig med Eftertryk Men disse heldspaaende Foranstaltninger hur de ikke adskillige Skribentere, i Mercure de France. De Bonald angreb med udømmelig Heftighed Villers bekiendte Prisskrift; Chateaubriand forfærdigede i Tonen af Geme du Christianisme, en blidere Melødie dertil. – Malthe Conrad Bruun, der i en Tid af ti Aar havde opholdt sig i Paris, bragte Jdeer om en større, til Phantasien mere talende Pragt i den protestantiske Gudstjeneste i Omløb – ret som om det aandelige Rige ogsaa trængte til Luxus! Jmidlertid saae ogsaa hine Jvrere deres Ønske tildeels opfyldt, og nøde et for dem kosteligt Skuespil, da den 10 Aug. 1806 den hellige Tornekrone, som Keiser Balduin, efter Sigende, skal have skjænket Kong Ludvig den Hellige, bragtes til Metropolitankirken i Paris, og Cardinal Spina ved denne Leilighed tildeelde alle troende Tilskuere et fuldkomment Aflad. Ogsaa Undervisnings og Opdragelsesvæsenet, som under Revolutionen var kommet i stort Forfald, søgte Regjeringen, saa godt som mueligt, at ophielpe, skjønt Manglerne vare meget store. De anordnede Skoler havdes kun paa de færreste Steder; mange Lyceer vare kun til af Navn, og i ingen af den lærtes engang Historie. Vel gjendrev Foureroy i en Tale i Senatet den Paastand, at der i Lycterne kun lærtes Mathematik, med ganske ugrundet har Paastanden neppe været, og det er naturligt, at man i en Stat, hvor man vil, at hver Mand skal være Soldat, ogsaa ønsker at hver Mand skal kjende noget til den Videnskab, der staaer i saa nøie en Forbindelse med Krigsvasenet. For ogsaa at anvende de monarkiske Jdee i den offentlige Undervisning, gjordes Forslag til, at indføre i hele Riget et eneste Undervisnings corps, et Keiserligt Over-Universitet, i Spidsen for hvilket der skulde staae en af Keiseren udnævnt Stormester. Det skulde bestaae af 28 Academier, hvert med 4 Faculteter, og Professorerne skulde være ugifte. Vi komme siden til at omtale dette Forslags Udførelse. - Ved et Keiserligt Decret blev det forbudet, at lade sine Børn opdrage udenlands, en Jndretning, der uden Tvivl ogsaa havde et politisk Formaal. – Foruden Konst og Haandværks=Skolen i Compiegne, oprettedes en lignende i St. Maximin ved Trier, hvor 400 Elever skulde oplæres i fire Aar, og blandt hvis Underviisningsgrene vare Jnfanteriemanøvrer. Endnu en tredie saadan Skole anlagdes i Beaupreau. For fortjente Mænds Døttre oprettides tre Opdragelseshuse.