Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1837-05-11
Til Deres Høiærværdighed Hr. Provst Sørensen, Deres Høiærværdighed har i Thisted Avis No. 50 omtalt de saakaldte hellige Forsamlinger, der holdes i Deres Pastorat, paa en Maade der synes at opfordre til offentlig Gjendrivelse, da et offentligt Forsvar fra Dem, som forblev ubesvaret, aabenbart vilde bidrage til Forsamlingernes Forøgelse. De siger at Forsamlingerne beviislig ei afholdes om Natten; det kommer an paa hvad de forstaaer ved Nat, men det tør man paastaae at for Bonden, saavelsom for hele den arbeidende Classe, bør den juridiske Nat og være virkelig Nat, og efter Kl. 10 er det vel beviisligt at Forsamlingerne have vedvaret, og saaledes vel kunne kaldes Natteforsamlinger. De siger at der i disse Forsamlinger gjøres nogle Bønner; De opfordres herved til offentlig at besvare, om det er trykte Bønner der læses, eller om een eller flere af Forsamlingen, som Aanden kommer over dem, gjør en Bøn, og er det sidste Tilfældet, da kan jo aabenbart enhver, under Form af Bon, holde en Præken; og da vil Forsamlingerne neppe i Tidens Længde blive uskyldige og fremme christelig Aand, men snarere fremme Forkjættrelser af Mennesker, der ei have Begreb om de forskjellige theologiske Anskuelser, skjøndt det der hidtil er talet har været, som De forsikkrer, overeensstemmende med de Christnes Troe og Bekjendelse. De vil retfærdiggjøre Seminaristen, der besøger enkelte Familier i Deres Pastorat, og erklærer at De ikke tvivler om, at man der taler om Christendommens Sandheder; men er da han, der ikke engang har Begreb om hvad Theologie er, og kun har faaet saa megen Underviisning som er nødhendig for at tale med Børn om Religionens og Christendommens almindelige Sandheder efter befalede Lærrebøger, er han moden til at tale med Vorne derom, enten det nu skeer under Form af at lære eller disputere, eller vil han ikke forvirre Begreberne, thi fordi han, som De troer, er en oprigtig Christen, kan han gjerne være en saare skadelig Lærer, der udbreder Sectaand, og bidrager til at sætte Christendommens Væsen blot i Fotilse, og ikke tillige i Erkjendelse og Villie. ErDe overbeviist om at han ikke søger at fremme den af Loven misbilligede Sectaand formoder Deikke at, naar han besøger enkelte Familier, da er det kun for at drive Gjæk med Loven, der forbyder ham at lære i Forsamlingen, og maaskee dog de enkelte Familier han besøger, have Besøg af andre Troesforvante naar han kommer. Gaaer han ikke omkring for at trøste og qvæge, hvilket ikke er hans Kald, og som kun han, i aandelig Hofmod, kan indbilde sig at være dygtig til, og som neppe ved Loven er ham tilladt. De siger at De ikke har hørt at saadanne Forsamlinger i andre Provinser have haft nogen for Hædeligheden fordærvelige Følger; ja Gud forlyde at de skulde have de beviislige Følger som antales i Thisted Avis No. 42, og som, for en deel Aar siden, fandt Sted i Egnen om Veile og som Paulus har kjendt 2 Tim. 3, 5 6; hvilke Følger altsaa synes ikke at være fremmede fordem der sætte Christendommen allene i Følelse, og ved utidige Andagtsovelser ophidse deres Fantasie; men skulde disse Følger ikke advare Dem fra at overdrage Lærcembedet til Mennesker, som ikke er det voxen, og det i en Egn, hvor tilforn det samme Træe har baaren saa raadne Frugter. De erklærer at der i disse Forsamlinger findes dem der have hjertelig Lyst til Guds Ord og leve som oprigtige Christne; men de glemmer at give en Oplysning, der for alle vilde have haft stor Værd, nemlig om f. Er, en Drukkenholdt, ved disse Forsamlinger var ledet til sand Forbedring, eller han der kun har søgt en falsk Trøst. Endelig synes De selv at formene at den fynske Opvaktes og de Helliges Besøg fra Salling kunde komme i Strid med den sidste Cancellieskrivelse; men troer dog at de kunne beraabe sig paa at de ere bosiddende i Landet og besøge Venner. Hvad angaaer at de ere bosiddende, da ere de neppe derfor retfærdiggjorte, thi Canc. Skriv, har slet ikke haft til Hensigt at opsøge dem der drive om uden Hjem, thi mod saadanne have vi ganske andre Lovbestemmelser; nei den vil viselig hindre Folk fra at reise omkring for at styrke og opvække, og have saadanne intet Hjem blive de desuden straffede for Løsgængerie. Men hvad vilde Salling boerne og især Fyenboen her paa Mors, jeg tør, indtil jeg anderledes overbevises, antage at han ikke personlig kjendte een i Deres Menighed; og med denne Forudsætning maa man jo let antage at han kom for at inspicere eller instruere en Sect, i Deres Menighed, og sætte den i Forbindelse, med Secterererne i andre Provindser, og da var hans Nærværelse her neppe ulastelig. Ja den første Forsamling der holdtes her paa Landet, holdtes jo i Fyenboens og Sallingboens Nærværelse, ja maaskee beviisliggen under Fyenboens og en Sallingboes Præsidium; er det da ikke meer end rimeligt at de dengang begrundede en Sect, der mener ikke at behøve Lærere der have nydt Underviisning i Theologien, og som kun ønske Præstens Nærværelse for at undgaae Lovens Straf, thi ved hiin første Samling, der beviislig var en Natteforsamling, var De jo ikke tilstæde, og De tilstaaer selv at flere Samlinger siden ere holdte uden Deres Nærværelse; heraf seer man jo at hine fanatiske Mennesker, fuld af aandelig Hofmod, anseer Lærrestanden for unødvendig, men derimod indbilder sig af det Aanden indgiver dem, og saaledes Lærrestanden maa hos dem tabe i den nødvendige Anseelse. Enhver Præst er vistnok af Gud og Kongen forpligtet til at komme sin Menigheds Ønske i Møde og Veiledning i deres aandelige Anliggender, men her indtræffer den slemme Omstændighed, at de saakaldte Hellige i Deres Menighed, først tyede til fremmede selvgjorte Præster, og ikke til deres rette Sjælesørger, hvilket neppe vidner omden bedste Aand iblandt dem, og just derfor vilde jeg troe bedst at sørge for deres aandelige Anliggender, ved at modarbeide Sectaanden; thi her vil jeg ikke tale om at man let kunde lade sig lønne af Staten, og dog staae i Sectererernes Tjeneste.