Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1766-12-01
De melder i Deres sidste høistærede, at De, ved igientagen Jgiennemlæsning, ei i de Bergenske Addresse-Efterretninger finder mere indsendt fra Landet i Bergens Stift end i No. 41 for 1765 noget og Frugt-Træer i Kingservigs Præstegield i Hardanger og i dette Aars Nr. 45 en Efterretning om Fiolmagerie i det næst hos værende Vigøers Præstegield. De forundrer Dem herover. De begierer, i Anledning deraf, mit Svar til nogle Spørsmaale. De vil nemlig vide mine Tanker; Om dette skulde komme deraf, at der ei paa Landet var noget, hvis Kundskab kunde være Patrioterne til Fornøielse og Nytte, Om der ingen var, som forstod at berette det? Om Forretningerne for dem, som forstod det, vare saa mange, at de hindrede dem derfra, Om man enten skulde være for magelig til at paatage sig den Umage, eller for misundelige til at vilde unde sine Lands-Mænd slige Efterretninger, Vel er der neppe noget Distrikt i hele Bergens Stift, der giver saa rig Materie til at skrive om Bøndernes Hændighed, som det lidet Vigøers Præstegield i Hardangers Provstie. Men det er dog sandt, at der allevegne falder noget fornøieligt og nyttigt at skrive om, naar kun de, som kunde, ogsaa vilde. De, som paa Landet forestaae deels Mandagen, den 1ste Decembris, geistlige, deels verdslige Æmbeder, maatte dog meget mere kunde forstaae at berette slige nyttige og mærkelige Ting. Man maatte have overmaade mange og vigtige Forretninger, naar de ei hver Uge, ja i det ringeste hver Maaned skulde levne nogle Timer, som hertil kunde anvendes. Jeg maatte have alt for slette Tanker og mine LandsMænd, om jeg vilde skylde Magelighed eller Misundelse for slige Efterretningers Udeblivelse, Kortsagt: Min Herre, Jeg seer slige Efterretninger blive ude. Men Aarsagerne dertil veed jeg ei. De kiender dog nogen paa Landet. Behag at spørge dem derom, og give mig siden Underretning derom. De begierer og nærmere Underretning om den i No. 45 omskrevne Didrik Muus og hans smukke Altar-Tavle. De burde aldrig spørge mig. Jeg veed intet og kand derfor ei svare Dem, som jeg vilde. Alt hvad jeg herom veed er dette: Denne Didrik Muus var Sogne-Præst til Stor sens Præstegield i Syndhordlehn. Han forrettede sit geistlige Æmbede upaaklagelig. De frie Timer, han havde, anvendte han ei paa unyttig Besøg i de Huse, hvor han kunde blive vel tractered. Han drev ingen Handel, som var den privilegerede Giæstgiver der paa Stedet eller andre til Jndgreb i deres Rettigheder. Men, i sine frie Timer arbeidede han hiemme adskillig Slags kunstigt Arbeide, hvor iblandt og var den smukke Altar-Tavle. Hans Skilderie, findes her i Byen hos een i hans Afkom, Sr. Jonas Haugs, Skoleholder i Nykirkens dan ske Skole, Betlehem kaldet."Dette er kun lidet og denne nyttige Mand. Gid andre, som vide meere, vilde udførligere underrette baade omham og hans Arbeide, sær den bemeldte smukke, Altar-Tavle. Er jeg ikke saa lykkelig, min Herre, At kunde besvare Deres Spørsmaale og give Dem de forlangte Efterretninger; Saa er jeg dog af lige Mening med Dem deri, at den ubenævnte Forfatter af den i Addresse-Efterretningernes No. 45 indførte Efterretning fortiener saa meget mere Tak af sine velsindede Lands=Mænd, som han er næsten den eneste, der har vildet tiene Landet; paa den Maade med sin Kundskab. Havde jeg den Lykke at vide hans Navn, som han har været saa beskeden at skiule, betænkede jeg mig ei eet Øieblik, førend jeg tilskrev ham med Begiær at han vilde vedblive at meddele flere slige Efterretninger, hvorved han vilde fornøie andre Patrioter, men ingen mere end den, som holder sig det for størst Min Herres. Ære at kaldes Bergen i Norge. oprigtige Compatriot, Philaletha. den 28de Nov. 1766.