Berlingske Tidende, 1786-04-10
Østerrige, den 25de Martii. Riis=Plantagerne i Bannatet ligge Hs. Majestæt Keiseren meget paa Hiertet. Allerede for 10 Aar siden bleve de anlagte, men kom uagtet Egnens og Climatets gode Beskaffenhed, ikke til nogen Fuldkommenhed, af Mangel paa Penge og Jndsigt hos de Dyrkende. Dette er Aarsagen hvorfor Keiseren har forskrevet en i den Jtalienske Agerdyrkning kyndig Mand derhen, givet ham 500 Maal Ager til Riisavl, og gjort ham et Forskud af 20000 Gyld. paa 10 Aar uden Renter. Man siger, at dersom kun 3de gode Aaringer faldt ind, skulde Riis=Jndførselen fra Tyrkiet have Ende. Slutningen af Grev Cagliostros Memoire. (See disse Tidender No. 28). Spørgsmaal, Har Prindsen aldrig nogensinde givet enten Dem eller Deres Gemahlinde Diamanter, Svar: Jeg veed kun følgende: Da jeg var i Strasborg, havde jeg en ra Stokkeknap, som indeholdt et Repeteeruhr, og var besat med Diamanter. Jeg gav Prindsen den. Han vilde igien giøre mig en anden Foræring derfor, men jeg tog ikke derimod. da jeg bestandig har fundet større Fornøielse i at give end at tage. Naar min Kones Fødselsdag indfaldt, gjorde Prindsen hende nogle Foræringer, - mit med Perler omfattede Potrait, i hvis Sted Prindsen lod sætte smaae Diamanter, et lidet Uhr med Kiæde og smaae Diamanter, hvoraf 5 vare noget større end de andre. Hvad i øvrigt mine egne Diamanter angaaer, da ere de bekiendte ved alle fremmede Hoffer, hvor jeg har opholdt mig. Prøven er og let at giøre. Jeg min Kone og vor hele Formue ere i Bastillen. De behøver kun at undersøge, for at overbevises om Sandheden. Sp. Men De giver meget ud, og tager intet imod, De betale enhver, paa hvad Maade faaer De da Penge, Sv. Dette Spørgsmaal er den foreliggende Sag gandske uvedkommende, men dog vil jeg svare Dem - og aabenbare for Dem, hvad jeg aldrig forhen har sagt nogen. De maae altsaa vide, at de Hielpekilder jeg har, bestaae deri, at, saasnart jeg kommer til et Land, har jeg en Bankør, som leverer mig alt hvad jeg behøver, og som siden igien bliver betalt derfor. Saaledes har jeg f. Ex. i Frankrige Sarrasin af Basel, som skulde giv mig sin hele Formue, dersom jeg vilde have den, ligesom Lyon Hr. Sancostar. Men jeg har bestandig bedet disse Herrer, ikke at udlade sig med, at de vare mine Bankører; desuden har jeg og endnu andre Hielpekilder i adskillige mig bekiendte Ting. Sp. Har Prindsen viist Dem en Billet med den Underskrift: Marie Antoinette de France? Sv. Fiorten eller 20 Dage før hans Arrest viste han mig Billetten. Sp. Hvad sagde De derom, Sv. Jeg sagde, at jeg ikke troede andet, end at Madame la Motte var en listig Person, som bedrog Prindsen. Jeg bad ham og stedse at tage sig i Agt for hende, som et rænkefuldt Menneske; men Prindsen vilde aldrig troe mig, og jeg har bestandig tænkt, at billetten var falsk. Sp. See engang paa denne Billet, og stig, om det er den samme, Referenten viste mig herpaa en Billet, hvori jeg saae Navnet Marie A d. F., men da jeg bemærkte at den var fuld af Chiffrer, svarede jeg: Sv. Jeg kan ikke bevidne, at det er den samme, da jeg finder Chiffter deri, som jeg ikke har seet. Sp. Men veed De, at vi have gjort disse Chiffrer, Sv. Det er mig ligemeget, jeg siger, at jeg i min Samvittighed ikke kan bevidne, at det er den samme; desuden har jeg kun lidet undersøgt den, da den angik en Sag, som ikke vedkom mig. - Sp. Er det sandt, at De, førend De kom i Bastillen, vilde kiøbe et Huus for 150000 Livres. Sv. Det er usandfærdigt.