Aalborg Stiftstidende, 1841-12-07
Jndsendt. Fra Viborg. Directionen for Universitetet og de lærde Skoler har efter allerhøieste Bemyndigelse constitueret ved Viborg Cathedralskole Magister Wesenberg til Overlærer ved bemeldte Skole. J hvor megen Agtelse vi end maae have for Hr. Wesenbergs Dygtighed og Lærdom, og hvor meget vi end paaskjønne hans Værd, kunne vi dog ei andet end istemme den almindelige Beklagelse over, at Hr. Reise er forbigaaet. Hr. Reis har nu 126 Aar været Adjunct, ved Cathedralskolen her i Byen, og i dette lange Tidsrum erhvervet sig et hædret Navn, som udmærket Lærer i Hilstorie og Geographie og de levende Sprog, ei alene her i Byen, men næsten over hele Landet, hvilket han sikkerligen ogsaa fortjener ved sine grundige Kundskaber og en ualmindelig Tydelighed og Klarhed i Fremstillingen. De aarlige Lister over Udfaldet af examen artium vise ogsaa, hvor hæderlig de herfra Skolen Dimitterede ialmindelighed have staaet sig i de Doctriner, hvori han havde undervist. Hver Gang afdøde Kong Frederik den Sjette gjæstede vor By og besøgte dens lærde Skole, tilkjendegav han Hr. Reitz i de meest smigrende Udtryk sin allerhøieste Tilfredshed med hans Dygtighed som Lærer, navnlig med hans fortrinlige Underviisningsmaade, og med de Fremskridt, Disciplene ved Examinationen viste i hans Jag: han gav ham endog ved sinsidste Nærværelse en Gratification af 100 Rbd. her paa Stedet. Det er bekjendt, at Hr. R. alt for længe siden kunde have været Overlærer ved andre Skoler, dersom en deels Overtalelse af Skolens høie Foresatte, deels egen Ly havde formaaet ham til at forblive her. Og nu efter i saa lang Tid med den tarvelige Adjunct=Gage at have anstræng sig ved Extratimer og private Jnformationer, næsten meer end man skulde synes, et Menneske kan udholde, for at skaffe sig og en talrig Familie et nogenlunde anstændigt Udkomme, nu, da de fremrykkende Aar maatte gjøre ham det ønskeligt at komme i en Stilling, hvor han bedre kunde undvære privat Fortjeneste, og en saadan Udsigt aabner sig for ham heri Byen, - nu maa han opleve den Krænkelse, at see sig tilsidesat for sin forrige Elev, og være Vidne til sin Families dybe Sorg over det feilslagne Haab. Vel vide vi at de saakaldte Store Philologer skulle have Fortrin ved Besættelsen af Overlærerpladse, men Hr. Reiz er Adjunchfra en Tid, der er ældre end den Anordning, der gav dem der havde unkerkastet sig den store philologiske Exammen udelukkende Adgang til Overlærer-Embeder, og har efter denne Anordnings udtrykkelige Bestemmelse lige saa meget Adgang til disse Embeder som Store Philologer. Hr. Wesenberg har desuden ei engang taget den store philologiske Exammen, men efter at have disputeret for Magistergraden blot erholdt speciel Tilladelse til at attraae Overlærerposter, hvortil Hr. R. alt forud var berettiget. Dette anføres dog ei for at nedsætte Magister W., for hvis Værd som Videnskabs- og Skolemand vi have den største Høiagtelse. Hvorvidt iøvrigt Jndsigt i de gamle Sprog fortjener den Seir, de her synes at have vundet over Kyndighed i de saakaldte reale Videnskaber, hvis Studium af saa Mange betragtes som det sikkreste Dannelsesmiddel, ville vi her lade være uafgjort. Derimod ville vi ønske og haabe, at Directionen for Universitetet og de lærde Skoler vil gjøre Alt for at godt, gjøre Hr. Reist den Tilsidesættelse, som vi neppe feile ved at sige, her eenstemmigen antages at være vederfaret ham, og at denne maa besidde Aandskraft til at finde sig med Ro i sin tunge Skjæbne, og vedblive i sin Virksomhed som Lærer med samme ufortrødne Jver som før.