Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-06-28
Den af det skandinaviske Selskab arrangerede Skovtour fandt Sted i Onsdags. Fra Frueplads kjørte man i en lang Vognrække gjennem Byens Hovedgader ud af Østerport af Østerallee til Frederiksdal, hvor man indtog en lille Dejenner paa Frederiksdal Slot, derfra kjørte man til Sorgenfri, hvor man spadserede i Haven, og hvor den svenske Sangforening sang flere smukke svenske Sange. Derfra gik Touren over Fortunen til Exemitagen, hvor man samlede sig, for senere i Procession at drage med alle Sangerne i Spidsen til den i selve Skoven arrangerede Diner. Til Venstre for Exemitagen ved Jndkjørselen til Skoven var der paa en stor Plaine mellem Træerne opslaaet et stort Telt, som kunde rumme de 1200 Deeltagere, og hvor de tre Nationers Flag varede. Da Processionen nærmede sig modtoges den med Kanonsalut, og efter hver Skaal af fyredes der ligeledes Kanonskud. Da Selskabet var kommet til Sæde spillede Orchestret Frolichs Festmarsch, og senere holdt Prof. Clausen fra Talerstolen et Foredrag, hvori han med megen Varme, og under meget bifald udviklede det Glædelige i denne de Studerendes Sammenkomst, og endte med at udbringe en Skaal for den skandinaviske Nationalitets Eenhed og frie Udvikling. Pastor Grundtvig besteg derpaa med bifald Talerstolen, og i et længere Foredrag udviklede han paa den ham egne characteristiske Maade, under idelige bifaldsyttringer, Betydningen af den skandinaviske Nationalitet. Forud for denne Tale havde man afsunget en Velkomstsang af Pastor Grundtvig. Raadmand H. P. Hansen havde derpaa Ordet og udbragte under meget bifald en Skaal for Sverrigs Land. Mag. Monrad, der efter ham besteg Talerstolen, hilsedes med Acclamation og udbragte en Skaal for gamle Norge. Derpaa istemmede man et Leve for Grundtvig. Cand. M. Nissen fra Christiania erklærede derpaa, at alle de hadefulde Jnsinuationer i de norske Blade mod Danmark og det danske Folk udgik ikke fra det norske Folk, og opfordrede de tilstedeværende Normænd til at stadfæste hans Ord, hvilket de ogsaa høit og lydeligt gjorde. Han endte med det Ønske, at ingen hadefulde Jnsinuationer fra nogensomhelst Side maatte forstyrre den Broderaand, som burde herske mellem det danske og norske Folk. Docent Tham fra Upsala udbragte derpaa en Skaal for, at Sverrig maatte kaldes Danmark og Danmark Sverrig, og Dr. Sturzenbecker efter ham en for Kjøbenhavns Borgere. Provst Afzelius besteg nu Talerstolen og talte i et smukt, billedrigt Foredrag, idelig afbrudt af Bifald, om det nedlagte skandinaviske Frø, hvorover han nedbad Himlens Velsignelse. Ved sin Bortgang hilsede Forsamlingen ham med et Leve. Capitain Tscherning udbragte derpaa en Skaal for Troens og Haabets Skandinavien. Hilset af Mængdens Bifald besteg L. Skau Talerstolen, og bragte paa sin djerve og ligefremme Maade de Fremmede en Hilsen, fra Slesvigs Bønder. Ogsaa for ham udbragtes et Hurra. Endnu engang beste Pastor Grundtvig Talerstolen og holdt et Foredrag, hvori han bad de Unge om ikke at ringeagte de Gamle. Efter Jndbydelse fra Bestyrelsen for Vandcuuranstalten paa Klampenborg begav man sig nu i Procession under Sang til denne Anstalt, og blev ved Indgangen til Concertsalen, som i Onsdags Aftes første Gang toges i Brug, modtaget af Dr. Hjaltelin med nogle faa Velkomstord, hvori han udtalte det Haab, at det maatte være under gunstige Auspicier, at Concertsalen indviedes i Overværelst af saa talrige Repræsentanter fra de tre nordiske Riger. – Derfra tog en Deel til Bellevue og hjem med Dampskibene, men mange toge først til Charlottenlund og derfra hjem. En talrig Menneskemasse havde indfundet sig i Dyrehaven, trods det mindre gunstige Veir. Ligefra Byen til Frederiksdal, og under Opholdet der, regnede det, men dette havde ingen Jndflydelse paa Stemningen; Glæde og Munterhed herskede og steeg især, da man i Frederiksdal fik fat paa et lille Musikcorps.