Jyllandsposten, 1841-07-20
Denne Dags Carousel varede fra om Morgenen tidlig og til om Aftenen sildig, hvorefter alle Deeltagerne bleve beværtede i Kongens Have. Den næste Dag saae man igjen Hertugerne af Sachsen begive sig indenfor Skrankerne, klædte i Bjergmandsdragt. Paa deres Vogn blev et heelt Bjergværk bearbeidet. Man saa saaledes Bjergfolk, der paalæssede og bortførte de afhugne Stykker, imedens andre Skarer bevægede sig fremad under en liflig Musik. Endnu den fjerde Dag blev dette Ridderspil fortsat indtil Midnat. Derefter blev der dandset i en stor Sal, og senere bleve Præmierne uddeelte til de bedste Carousel-Riddere. Dette skete med megen Høitidelighed og blev udført ved de fire Marskalker, der udvalgte den Dame, som skulde give enhver enkelt Seiervinder sin Belønning. Kongens andens Datter, Eleonora, blev først udvalgt til at overrække den første Seierskrands. De, som ikke toge Deel i denne Handling, drak imidlertid tæt, som der fortælles. Omendskjøndt det nu allerede var mørk Nat, blev der dog opført et meget krigersk Skuespil. Midt i Slotsgaarden vare opførte Træskranker, tre Fod høie. Ved disse stode tyve med Pantser væbnede Adelsmænd, tilfods med Landser, ligeoverfor hinanden. Det første Par var Prinds Frederik og Kongens naturlige Søn, Christian Ulrich. Først strede de med Landser og siden med Sværdet. Efterat de havde fægtet enkeltviis, gik begge Skarer tilhobe løs paa hinanden, dog saaledes, at Skrankerne vare imellem dem. Jmidlertid blev der givet en stærk Salve af Soldaterne, som vare trukne op paa Slotsgaarden. Alt dette havde Udseende af et virkeligt Feldtslag; thi selv i Skrankerne var der paa en meget kunstig Maade anbragt Krudt, som pludseligt foer op, og begyndte at sprude og lyne. Prinds Frederik blev uforsagt staaende i denne Jld ved Skrankerne til allersidst, hvorfor han ogsaa eenstemmig blev erklæret som Seierherre; imidlertid var dog Seieren ikke saa let vunden, thi hans Støvle blev brændt og hans Haar begyndte at geraade i Lue. Festlighederne endte den efterfølgende Dag med et Ride=Carousel. Baade Kongen, Prindserne og den hele Adel mødte her i fuld Rustning. Alle tilkiendte Kongen eenstemmig Prisen, men han lod den overrække til sin Søn Christian, der næst efter ham havde kæmpet tapprest. Efter Taffelet blev der dandset og drukket en Deel Skaaler. Ret characteristisk for den Tid fortælles der nu videre. Kongen, som ei ansaae det for fyldest, hvad han hidtil havde drukket, lod et stort Guldkar bære op, hvilket var ganske fyldt med Viin. Dette blev sat paa en Træskammel, hvorover der laae en linned Dug. Derpaa lod han sig give 9 Guldbægere, af hvilke ethvert rigelig kunde slukke den stærkeste Tørst. Han udvalgte sig derpaa otte af de Tilstedeværende til at drikke med og gav et Bæger til hver; men selv øste han af det store Guldkar og dyppede end- og Fingrene deri. Da de Alle havde drukket, lod han sig give Bægerne igjen og fyldte dem uafladelig paany. Det fortjener vistnok endnu at erindres, at uagret hele den Sværm af Fremmede, som i denne Tid opholdt sig her i Byen, baade af Høie og Lave forefaldt der dog ikke den mindste Uorden iblandt dem. Endog midt om Natten mærkede man ikke til den mindste Rolighedsforstyrrelse, hvortil det vel ogsaa meget bidrog, at Christian den Fjerde havde sat forskjellige Vagter omkring paa flere Steder i Byen, hvilke han end- og selv personligen ofte besøgte og gjorde endog flere Gange midt om Natten Ronden med. Jøvrigt kan det synes i høi Grad paafaldende, at en saa sparsom melig Konge, som Christian isandhed var, har kunnet lade sig forlede til en saadan Overdaadighed og Ødselhed. Maaskee gjør man derfor rettest i at forklare det af politiske Grunde, saaledes at han derved tillige har viller imponere de fremmede Magter ved at vise dem Danmarks Forfatning, som særdeles glimrende. Dette bliver endog saameget sandsynligere, naar man seer hen til den Stilling, han i denne Tid indtog som Fredsmægler i den tydske Krig.