Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1812-11-16
Til de sidstmeldte ældre Officialberetninger, som findes i Monitøren, hører endnu Prindsen af Eckmühle Beretning af 30 August om den hæderlige Andeel, Stor armeens 1ste Korps tog i Fægtningen ved Smolensk; ligeledes Hertugen af Elchingens om Overgangen over Onieper den 19 August og den paafølgende Fægtning ved Valontina, der efter Hertugens Forsikring kan betragtet som et af de blødigste Slag. Efterat han havde slaaet Baggehuswudts Korps paa Flugten, blev ogsaa Barclay de Tollys store Armeekorps fortrængt fra sin faste Stilling. Baade Angrebet og Fiendens Forsvar var skrækkelig, og endskiønt den fjendtlige General, som kommanderede i egen Person, havde Halvdelen af sin Armee i Fægtningen, var dog, selv i den hidsigste Kamp, ingentid mere end to franske Divisioner i Jlden. Endelig haves af Kongen af Neapel tvende Beretninger og Fægtningerne den 4de og 5te samt det paafølgende Slag ved Moskwden 7 Septbr. Saasnart Hs. Maj. Natten forud havde faaet de almindelige Dispositioner til Slaget, skreed han til Udførelsen, hvorefter den 1ste Reserve var bestemt til at understøtte den 1ste og den anden Reserve det 3die Armekorps. Det 4de Reservekorps opstiltes i Centro, for i Nødsfald at kunne understøtte det ene eller andet Korps, Det 3die Reservekorps havde Hs. Maj. overdraget til Vicekongens Disposition. Paa Efterretningen om at Prindsen af Eckmühl var saaret, befalede Keiseren, Hs. Majestæt at paatage sig Kommanden over det 1ste Korps; men Prindsen svarede: "det var kun en Kontusion; han kunde nok vedblive Kommandoen. Da Keiseren nogle Øieblik efter overdrog Hs. Maj. at see, hvorledes den gik til ved Redouterne, began kan sig i Galop derhen. Paa denne Tid var det, at de iske lette Tropper rykkede ind i den anden Redoute, hvorfra de igjen bleve tilbagedrevne. Et vurtembergsk Regiment angreb imidlertid med Held det russiske Jnfanterie, som marscherede imod den første Rodoute, og ganske nedsabledes. Den 2den Redoute blev nu i Stormskridt taget, og saaledes det ene Batterie efter det andet, og en Løbe-Jld fra 80 Kanoner tilintetgjorde alle Fiendens Forsøg paa at erobre Byen tilbage; men efterat hele Sletten var renset og Fjenden havde trukket sig bort til Skovene med sit Artillerie, havde Hs. Maj. den Lykke at møde Keiseren. Med Berømmelse nævner han en stor Deel Generaler og Officerer, der som overhovedet alle Soldater paa denne Dag kappedes i Jver, Mod og Hengivenhed for Keiserens Tjeneste, og anfører iblant andet en Lieutenant Perignon, som leed af Feberen; men desuagtet, da vilde skikke ham bort fra Valpladsen, svarede: Sike! jeg beder om Tilladelse at blive hos Deres Majestæt; paa den Dag et Slag holdes, kan man ikke være syge Den 28 Detbr. har Admiral Tichitschagoss tiltraadt sit Tilbagetog, næste Dag gik det 7de Korps og den 30te det østerrigske Korps over Bugfløden, og fra alle Kanter var Man opbrudt for at forfølge Fjenden. Nadrids Besættelse er endnu ei officiel bekræftet. Blot dette veed man, at Hs. katholske Majestæt i Spidsen for Centrum, og Sydarmeen under Hertugen af Dalmatien var den 16 Dettr. fra Valencia brudt op imod hiin Hovedstad. Ved deres Jndtog i Vurgos blev Kammandanten, Dubreton, som saa kjækt havde forsvaret Slottet imod Wellington, til Belønning haaret i Triumf af de franske Soldater. General Souham agtede strax den følgende Morgen (23 Octbr.) at sætte efter den engelske Armee, som havde taget Veien til Palencia og Valladolid. Den har levnet en Deel Syge i Burgos's Hospitaler.