Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1772-11-27
Magister Peder Bering Sogne Præst for Werninge og Kiøng Meenigheder samt Provst over Baag Herred her i Fyen, er fød 1648 den 28 Febr. hvis Fader var Hr. Peder Jørgensen Bering, Sognepræst for Kaabberup og Fellingberg Meenigheder i Fiend Herred i Nørre=Jylland, og Moderen Mette Jens Datter Hee. Han blev fra hans Alders 6 indtil 16 Aar holdt under privat Jnformation i sine Forældres Huus, da han derefter blev forflyt til den Latinske Skole i Wiborg, under Rector Mag. Niels Jensen Aars og freqventerede samme Skole i 3de Aar, hvorfra han deponerede i Aaret 1667. Fortsatte imidlertid sine Studia Academica indtil 1668, da han attesterede under Matthias Foss og Doct. Jens Bang, og var den første som prædikede for Demiss under Doct. Witzleben. Her efter blev han inviteret af sin Fætter den berømmelige og Lærde Vitus Bering at komme i hans Huus, hvorhan fandt den beste Leilighed baade til at forfremmes i sine Studeringer, saa og til at erhverve sig adskillige Patroner, hvor iblant Stor Cantzler Griffenfeldt (som ofte kom til Vitus Bering) særdeles yndede ham formedelst de gode Qvaliteter han fandt hos ham, og i Besynderlighed hørte, han ham gjerne at spille for sig paa Harpe, som det Jnstrument han med besynderlig Grace forstoed at tractere. Cantzleren havde ogsaa, formedelst den nøie Kundskab han havde til ham, adskillige Gange forsikkret ham om Emploi, hvilket upaatvivlelig og havde gaaet for sig, dersom ikke Cantzlerens eget Fald imidlertid havde indtroffet. Hvorover Mag. Bering øgte andre Patroner, fandt og at Doctor Hans Leth var ham saa gunstig, at recommendere ham til Rigens Admiral Hendrich Bielke som 1676 kaldede ham til Sogne Præst for Werninge Meenighed i Fyhn. Derhen han strax begav sig og blev ordineret til Præst for bemeldte Meenighed af biskopen D. Niels Bang. J samme Aar neml. 1676 den 26 Septbr. holdt han Bryllup med Elisabeth Sophia Biener, som var Ober=Renteskriver Sammel Bieners Datter, med hende levede han i et kierligt og langvarigt Ægteskab i 51 Aar, og aulede 18 Børn, hvor af de 9 førend hans Død vare hensovede, og de andre 9 efterlevende, blandt disse hans Børn maatte han, til sin store Sorrig erfare, at een af Vaade druknede i en Bæk som løber forbi Præstegaarden, en anden ved Navn Hr. Peder, Præst til Factrup og Actrup Meenigheder i Jylland, blev uforvarendes ombragt med Rotte=Krud i stæden for Salvolatile, 1687 fik han Kiøng Sogn, som ligger i Baag Herred, annecteret med Werninge, som ligger i Odense Herred, og nogle Aar derefter blev han tillige Provst over Baag=Herred, saa at han med rette har ladet sette i sit Epitaphiv i Werninge Kirke, at han var den første og sidste Præst for Werninge og Kiøng Meenigheder, saavelsom den første og sidste Provst over Baag=Herred, som boede i Werninge. Ellers maatte han og for at redde sin Ære, udstaae en meget farlig, vidtløftig og bekostelig Proces, som han vandt med Honeur. Anledningen til samme var, at 2de omløbende Betler=Qvinder kom og begierede Natteleie hos en BondeNavnl. Hans Larsen i Werninge Bye, den ene døde samme Nat, hvorpaa den anden om Morgenen begierede af Bonden, at han vilde kiøre hendes afdøde Søster bort til en Bondebye, kaldet Jordløse, hvor hun berettede at have en anden Søster, der med hende kunde besørge den Afdødes Begravelse, Bonden føiede Begieringen, og kiørte bort med det døde Legeme, men da han var kommen uden for Jordløse, bad Qvinden ham at holde lidet stille med hendes Søster, indtil hun kom igien, men hun, som nu berettede for Søsteren, i Jordløse om deres Søsters Død og Nærværelse, blev overskiendet, fordi hun ikke lod hende blive i Werninge, at de der kunde have begravet hende, hvorover hun gik bort og ikke meere kom tilbage til Bonden, denne, som han dette formærkede, afveltede det døde Legeme i en Grav, og kastede Forder oven paa det, hvor det formedelst indfaldende Snee, blev liggende indtil om Foraaret, da det først blev funden af en Skiøtte som reed paa Jagt. Jmidlertid kom en anden Qvinde, der gik med Bissekram, og falskelig angav og foregav, at den Afdøde var hendes Søster, som ventelig maatte være ihielslaget af ovenmeldte Bonde, hvilken af Øvrigheden blev tiltalt og ved Arrest forvaret, tillige med hans Søn, som tillige blev beskyldt, som Medvidere i det Mord Faderen blev beskyldt for. Sagen mod Bonden gik derpaa for sig med største Alvorlighed og yderste Strenghed, og der fandtes ingen som vilde tage ham i Forsvar, end ikke hans eget Herskab, hvorover hans Kone og Venner med Graad og Taare tillig og sildig overhængede Hr. Mag. Bering, at han dog for Guds og Sandheds Skyld, vilde antage sig den fortrængte og forurettede Mand, han lod sig og hertil overtale, endskiøndt han nær her over havde mist sit Embede, som han og virkelig tilsatte alle sine Midler, dog kunde han af Begyndelsen lidet eller intet udrette, saasom Øvrigheden ikke vilde fæste Troe til Bondens Bekiendelse, allerhelst de tvende Søstre i Jordløse vandt for Retten med oprakte Fingre, at de ingen saadan Søster havde havt som Bonden foregav i det som oven er meldt, Meget meere blev Øvrigheden bestyrket i Bissekræmmer Qvinden Angivelse, at den Afdøde var hendes Søster og at Bonden forsætlig viis havde ihielslaget hende, som han dog ingenlunde vilde eller kunde tilstaae, førend de omsider lagde ham paa Piinebænken, da de fik ham til at bekiende, hvad de vilde, følgelig tilstod han, at han havde ihielslaget den omtvistede Qvindes Person, saa og, da de spurgte ham, om han ikke havde givet Mag. Bering et Stykke Groffenbrad Kiød (saasom Bonden imellem pleiede at slagte) item et smukt stykke Tøy til en Hue a. fordi han skulle tage sig ham an og forsvare hans Sag, beaede han det altsammen. Herpaa gik Dommen, at Bonden skulle miste sit Liv og hans Søn forvises Landet. Strax efter at denne Dom var exeqveret, blev Mag. Bering tiltalt af General Fiscalen, hvorover han af yderste Kræfter saae sig nødt til at forsvare sin Ære og Embede, og til den Ende klarlig beviste for Under= og Ober=Retter, at den aflivede Bonde uskyldig var henrettet, i det han paa den ene Side overbeviiste de 2de Søstre af Jordløse, at den Afdøde virkelig var deres Søster, endog af deres egen godvillige Bekiendelse tillige med Sagens rette Sammenhæng, som af Begyndelsen er meldt, hvor over disse tvende som Meeneedere bleve dømte til at miste deres 2 Fingre og at forvises Landet Og paa den anden Side beviste han med mangfoldige Vidner at Bissekræmmer=Qvinden aldrig havde havt nogen Søster, saavelsom at hun selv tillige med en Halvbroder, var født i Hoer, hvilket nemlig Halvbroderen tillige med de andre, bevidnede det samme, saa at hun blev tildømt at pidskes til Kagen og for sin Livs Tid at arbeide i Spindhuuset. For det øvrige blev Magister Bering i alle Maader friekiendt og dermed endtes denne Proces. Hvad ellers i Vidtløftighed kunde anføres om ham, maae være indbefattet derudi, at han var nidkier og alvorlig i sit Embede, exemplarisk i sin Levemaade, elsket og æret af Høie, og Lave, fra den Tid han begyndte og nu tilsidst fuldend re sit Præste= og Provste=Embede 1727 i hans Alders 80, Aar.