Viborger Samler, 1834-03-15
Portugal. Efterretninger ere indløbne fra Lissabon af 24de Febr. Den 18de kom det ved Almoster til en Træfning, hvori Miguelisterne bleve slagne. Af General Saldanhas Beretning til Krigsministeren Freire sees, at Fienden, efter at have sammendraget sine Stridskræfter i Santarem, hvorhen saavel General Lemos var indtruffen med Divisionen fra Alenteio, som Brigadeer Rebocho med Tropperne fra Oporto, troed at kunne fortrænge Pedroisterne fra deres Stilling ved Cartaxo. General Lemos skulde med 4 Escadroner, 10 Kanoner, den første Bataillon Cagadores, Regimenterne No. 1, 7, 14, 22 og 24, et nyt lissabonsk Jnfanterieregiment og to Batailloner Frivillige ved Dagens Anbrud bryde frem mod Azambujeira og derfra mod Høiene ved Almoster, medens en anseelig Division skulde beskjæftige Pedroisternes venstre Fløi. General Saldanha besluttede, ikke at gjøre dem Passagen stridig, men at lade dem rykke fremover Broen ved Santa Maria mellem Villanova og Alforgeme. Ved Ankomsten til Broen lod han Fjenden roligt opstille sig, men derpaa befalede han det 3die og 6te Jnfanterieregiment at angribe hans Front medens tvende Batailloner Cagadores toge ham i Flanterne; det første Jnfanterieregiment var opstillet som Reserve. En Tidlang var Kampen frygtelig; endelig blev Fjenden trangt ud i Floden, Høiderne ved Villanova tagne, og Miguelisternes Flugt blev almindelig. Først om Natten ophørte Forfølgelsen. Et Forsøg paa at passere Broen ved Celeiro og et alvorligt Angreb paa Broen ved Almoster bleve ligeledes afslagne. Generalen taler om 162 Fanger og anangaarsagensgangangensgangenengaaer – 2 tagne Faner, hvilke Major Saavedra skulde overbringe Don Pedro. Pedroisternes Tab er ifølge hine Beretninger meget betydeligt. Oberstlieutenant Miranda og Major Guillet, en Franskmand og Saldanhas Adjutant, ere dødeligt saarede (sener døde. – En anden meget omstændelig Beretning af General Saldanha fra Hovedqvarteret Cartaxo af 22de Febr. er rettet til Don Pedro selv. Allerede Kl. 6 om Morgenen havde Miguelisterne med 4 Kanoner og en Haubits aabnet Jlden fra Celeirobroen, og deres Bevægelser vedvarede til Kl. 3 1/2 om Eftermiddagen, da de omtrent havde opstillet 3500 Mand i Fronten. General Saldanda indskrænkede sig til at lade de truede Puncter forstærke med Kanoner og Mandskab. Pludseligt hørte man et lydeligt Vida fra Miguelisterne, en Proclamation var bleven dem forelæst, hvori det hed, at Marschroulen gil over Cartaxo og Villafranca, og at de den 22de Febr. vilde indtræffe i Hovedstaden, Kampen førtes med stor Forbittrelse, og Generalen indrømmer, at han i alle sine Feldttoge ikke har oplevet noget værre Slagteri undtagen i Brechen ved S. Sebastian. Tilsidst angrebe de Constitutionelle med Bayonnetten, og Scenen var saa meget frygteligere, som de Nedsablede siger Saldanha ogsaa vare Portugisere. Ogsaa paa begge Fløie gik det varmt til, og Skarpskytterne anrettede stor Skade paa begge Sider. Generaleny der sine Officierer og Soldater den største Roes og betegner Flere af dem ved Navn. Oberstlieutenant Miranda forblev endnu en Tidlang efter Modtagelsen af det dødelige Saar paa Valpladsen. Som en mærkelig Omstændighed anføres, at der blandt de fjendtlige Tropper befandt sig en fuldstændig udrustet Bataillon Spaniere, der staaer, Jnfantens Don Carlos's – kaldet Kong Carl – Tjeneste. Blandt de fjendtlige Døde befandt sig Brigadererne Santa Clara, Brassaget, Grev Dubreuil og Oberstlieutenant Ricardo af det 8de Regiment Cacadores. Fangerne angives i denne (senere og nøiagtigere) Beretning til 230 Mand; en Oberstlieutenant A. J. Ferreira er senere død af sine Saar. – Andre Beretninger i Cronica angive de Constitutionelles Tab kun til 150 a 200 Mand; men det maa være meget større. Miguelisterne kunne omtrent have været 5000 Mand stærke og skulle have mistet 6 a 800 Mand Døde og Saarede. Telegraphen berettede, at en stor Mængde Deserteurs indfandt sig i Hovedqvarteret. General Saldanhas Mod roses meget; han var stedse i Spidsen. Efter nogle Beretninger torde Miguelisterne ikke vove nye Offensivoperationer, hvorimod Andre yttre deres Frygt for, at Portugals nærværende sørgelige Tilstand endnu vil vedvare længe. J det Hele synes denne sidste Træfning ikke at have afgjort Noget, og da Santarem endnu stedse befinder sig i Don Miguels Besiddelse, og der heller intet Angreb er gjort herpaa, saa ere de portugisiske Obligationer faldne betydeligt i London. Jmidlertid lyde Privatbreve fra Lissabon ingenlunde ugunstigt. Hertugen af Terceira skulde ufortøvet bryde op til Alentejo med 4000 Mand. Garnisonen i Leiria er betydeligt forstærket. En Mængde, Bønder fra Aldeia da Cruz ere flygtede til Leiria. Et Forsøg af Admiral Napier paa, med nogle Kanonbaade og 200 Mand at besætte Salvaterra, synes at være mislykket, da der i Stedet befandt sig en Garnison af 1500 Mand. Dumpe Rygter vare i Omløb om en i Lissabon opdaget Sammensværgelse, der skal have staaet i Forbindelse med Angrebet, fra Santarem. Som det synes vilde man i Lissabon proclamere Don Miguel den 22de Febr., paa hvilken Dag han for flere Aar siden har holdt sit Jndtog i denne Stad; imidlertid har Regjeringen ikke fundet for godt at lade denne Sag blive bekjendt.