Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1837-10-12
(Forlangt Jndrykkelse.) Om Jndbyrdes Underviisning! Mor omtrent 10-12 Aar siden dreiede alle Samtaler sig om den indbyrdes Underviisning, og om de Fordele, Skolevæsenet ville hoste af denne Methode. Præster og Skolelærere, Geistlige og Verdslige, Sagkyndige og Uindviede, Bønder og Soldater: Alle ydede Methoden Lov og Priis, Alle vare nær ved at kalde Abrahamson Landets Velgiører, om ikke i Bordtaler saa dog i Rapporter. Foranderlige Verden, Efter et saa kort Tidsrum har Bladet vendt sig saaledes, at de fleste af disse Lovtalere, ere færdige at synge Methodens Liigsang, og at troe Abrahamson har gjort en Ulykke - hvorledes gaaer dette til Han staaer nu ene tilbage af Methodens dristige Skabere, og er udtraadt fra den Skueplads, hvor han en Tid glimrede, som Capello en October Aften; thi man maae tilstaae til sildig Tid, at de 2de Mænd gjorde for Skolevæsenet og hiin Underviisningsmaade Alt, hvad derkan forlanges af Mennesker, og hvad kunne de Andet, Alle Rapporter og Jndberetninger fra Geistligheden og Andre vidnede for dem, at de netop havde truffet den Methode, der skulle bringe Menneskeslægten paa den høieste intellectuelle Standpunct: "J Skolen" hed det fra Syd til Nord den største Orden, den høieste Kappelyst, den raskeste Fremgang, den bedste Disciplin og - hvad dervar det Allerskjønneste – en Lærer kunne undervise saamange Børn det skulle være, ligesaa godt som 10. Hvilken Lettelse ved det stedse tiltagende Børneantal, Hvor kunne de nu Andet, end give Methoden den muligste Udstrækning og faae den befalet indført i alle Landets Skoler, Disses Foresatte fulgte den vorende Strøm og indgav Beretninger om Skoler, der ei vare bygte og om Tabeller, der aldrig existerede uden paa Papiret; thi Jngen ville staae tilbage. Der ere nu Mange der maaskee kunne synes, at Meget blev anordnet, der syntes overflødigt, f. Ex. at ingen Præst kunne kaldes til Embede, for han paa Normalskolen havde hørt Forelæsning over Pegestokke, Bihjælperskilter o. s. v., men mon Sligt ikke var Nødvendighed, naar den Nimbus der omgav Methoden ei skulle tabe sin Reenhed, jo visselig, thi Alle taug og underkastede sig endog enhver af Abrahamson foreslaaet Forholdsregel, thi de havde nok lært min Søn om Du vil i Verden frem saa buk Som ethvert Menneske=Værk maatte Methoden, skjøndt modificeret efter vore Localiteter og andre Forhold, have sine Ufuldkommenheder, og disse har den unægtelig; men saa ganske at handlyse den, som nylig læstes i Tidsskrift for Skolevæsenet, stikker dog i Sandhed altfor grelt af mod dens første Lovprisning; thi enhver Fordomsfri maa dog tilstaae, at dersom Methoden dengang fortjente Lovtale, saa maae den endnu være uforkastelig, og er den i dette Tidsrum bleven uanvendelig, saa har man ei bort Mage til Smiger, der førte baade Abrahamson og hans bæderværdige Medarbeider, ja selv Regjeringen bag Lyset. Den inhumane Maade hvorpaa Abrahamson i den senere Tid er behandlet af skjæggede Mænd, som af Knose, kan næsten synes mig afskrække enhver dristig Mand fra at kæmpe for en og anden stor Jdees Udførelse. Lad Abrahamson endog have feilet hist og her, hvem i al Verden kan ikke dette, saa var det dog ham, der, med Hensyn til vort Skolevæsen, opvakte Sovnen og blæste Livi Døden, og man persiflere saa længe man vil han er dog en af de dristigste Mænd i den første Deel af Danmarks 19de Aarhundrede.