Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1837-09-07
En (sig i det Mindste saakaldende) Blikkenslager, har angaaende den printzlauske Sag tilskrevet Fædrelandets Redaction et Brev, som denne har lovet at besvare i næste No. Vi have ogsaa her i Byen særdeles duelige Blikarbeidere; men det er dog nok Kjøbenhavn forbeholdt, at fremvise Blikkenslagere, der kunde skrive saa godt for sig. Efter først at have berørt, hvorledes det er ubegribeligt, at de, hvem det paalaae at have Tilsyn med Printzlau, have troet ham saa godt og ikke bedre passet paa ham, især da han strax havde viist, at han var en Person, der skulde passes paa, raisonnerer Brevskriveren: "det veed jeg, at havde jeg ikke bedre passet paa mine Svende og Drenge, end der er passet paa ham, saa havde jeg længe været ruineret." Herfra gaaes over til alvorlige Betragtninger over, at det var i Begyndelsen af 1835 at Printzlaus Bedragerie blev opdaget og Hof= og Stadsrettens Dom afsagdes først den 15de Juli 1831, (endda er Høiesteretsdommen tilbage.) For tre Fjerdingaar siden siger Forf. i Brevet – stial en Karl, der ude paa Landet tjente hos min Moders Nabo, en Hest af knap 30 Rbdlr Værdie og ham har jeg alt seet arbeide som Slave med Bolt og Jern, medens den Anden, der for over 2 1/2 Aar siden bedrog Landet for 20,000 Rbd., i det mindste endnu har det meget bedre. Bestemmes skal Tabet accurat, det kan jeg nok indsee; men da Accuratessen ikke saa synderligt kan gavne her i dette Tilfælde, saasom Landet dog ikke faaer en Skilling af Pengene at see, synes mig, at man ligesaa godt kunde dømme gesvindt. En Bekjendt af mig meente, at der er Noget, som de galante Folk, naar de gjøre Kieltringstreger, have forud for gemeene Kieltringer, at det varer længer inden de blive dømte og at Retfærdigheden ikke er saa expedit med dem: i de høieste holde de Qvarantaine, hjemme eller i et Arresthuus, som da bliver møbleret for dem, og de blive fodrede paa Landets Bekostning. (H. Av. Hr. Christeineckes Hydro-Oxygen-Cas-Mikroskop, der for Øieblikket forevises i Kjøbenhavn, er – efter den Frisindedes" Dom – det bedste Forstørringsinstrument, som endnu er seet hertillands. Hvad der meest - hedder det – synes at tiltale Publikum er: Salmiak-Chrystalisationen, der foregaaer for Alles Øine, og henrev ved første Forestilling til lydeligt bifald. Der paatrænger sig uvilkaarligen derved den Tanke, at vor store Jord selv engang kun har været en saadan lille Draabe i Almagtens Hav, og først efter en lang Tids Forløb, der dog kun er et Minus imod en Evighed, har udviklet sig til en beboelig Klode for Væsner, som vel troe sig store, men dog blot ere myldrende Jnfusorier for det ophøiede Blik. – Hr. Christeinickes bemærkning: at smaae Gjenstande, fremvirkede ved Kunsten, næsten altid blive stygge, naar de forstørres meget, og Naturens derimod stedse skjønne i saa Tilfælde, bekræftes paa en pudsig Maade ved et Stykke fine brabandske Kniplinger, der ligner det groveste Touværk, hvorimod Støvet, paa Sommerfuglens Vinger fremtræder i de meest regelmæssige Fjerformer og de yndigste Farver." Til den den 23de f. M. ifølge Regl. for Khyns. Borgervæbning afholdte practiske Exammen havde 3 Underofficerer indstillet sig, hvilke Alle erholdt Caracteren. Godt. Ved Exammen præsiderede: Stadshauptmand Conradt; Assessorer vare: Corpscommandeur Oberstl. Friedenreich, Bataillonscommandeur Dahl og Major Mossin. Examinator var Manuducteuren, Exerceerinspecteuren og Bataillons commandeuren. Oberstl. v. Hellesen. (D. Fris.)