Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-01-16
J Anledning af en ubekiendt Autors første Skridt til Locummers Forbidring, har et Selskab forenet sig til mere vidtløftigen og mangfoldig at afhandle denne Sag. Skamme maatte vi os, dersom vi paa en Tid, da Opklaring idelig kjemper sig frem, dog i dette Stykke vilde være uforbedrede. Hvor langt staae vi ikke tildage i denne Sag, Alting forandres og drives sin PersiktibiUtet møde, og med alt dette staae dog vore Locumsurokkelige. Almeenvel og vore Næser til Troes, see vi dog dagligen disse Fabrikker oprettede imellem os. Under saa mange Forandringer til Tingenes Forædling, beholde disse deres gamle Tilværelse, og som ubehagelige entia necesiaria saave over hele Staten. Til disses store Forandring, eller og gandske Nidbrydelse, er det derfor at dette Selskab af syv Mand have forenet sig. Det virker efter Tidernes Aand med Forslag, Skrivter og mulige Forbedringer i hver en Kreds, hvor det formaaer. Dets Medlemmer ere ikke unge Neophilister og Forslags Kræmmer, men fatte og aldrende Mænd, der med en forskende Aand har beseet utallige Priveter, og med et vedholdende philosophisk Blik trængt der til Bunds. Først og fornemmelig bestræber man sig derhen, at omvelte alle Locum, og om muligt i deres Sted at anbefale en nye og med Menneskeværd mere passende Stolegangsmaade. Man agter ikke at gaae frem uden Grund; praktisk Philosophie, Historie, Physik og Privar=Kundskab blive, saa at sige, Stolperne til vores nye Bygning. Hebræiske græske og latinske Lokums blive undersøgte, og hvad godt man finder der, bliver smaaeligen opsanket. Baadr Nytten og Skaden af disse Steder veies mod hinanden. NaturMennesket og Statsborgeren tages under Betragtning, og derfra giøres Overgang til Kundskab om begge stolegangelige Maximer; ved disses Sammenligning høres de evige Natursandheders Stemme, der viser hen til Menneskets eneste, uforanderlige Stolegang. Heraf bevises, at den efter Konsten organiseerte Stolegang er naturstridig, som altsaa bør undværes; men at den, realiseret efter det rene Netur=Jdeol, bør bringes sin Bester melse værmere; af alle disse Pramisser sammentrer giør Selskabet sin nye Locunt-Theorle, og den lægges da til Grund for dets hele nye RenevatienSystem. Summen af alt bliver altsaa denne: at er Revolution mod Locummerne bliver uundgaaelig, og et vore Samtidige, dersom de vil holde Skridt med det selv og det attende Seculi bageste Opklaring, kan umulig blive ved at gaae til Stoel paa gammel Maade Denne bliver da Selskabets Plan og Maalet for det Bestræbelser. Det formoder at stifte meget godt, er ei hos alle, saa dog hos den fordomsfrie og klarøiede Verden, og det fryder sig ved hine skiønne Udsigter da endog Apartementerne snart vil vise Forskjel mellem den raae og forfinede Statsborger, bære Aftryat Tidens Cultur, og udbrede Menneskeheld ved mange monge, gode Sæder. Nu i Aarhundrede have i Danske været underviste af vores tydske og fransk Næste, hvor vilde ikke Selskabet alæde sig, naar det denne Sag kunne sætte en nye Epoke i Verden, saa af Efterslægten maatte nævne danske Locum som det fulkomneste Jdral man kunde tanke sig af det Slage Hvor nyt, at see en originol Ting fra Jylland, og hvor stalt en Tanke! for hver af dets Patrioter, at Dannemand først have lært Verden at kiende den Naturens Stemme, som lyder fra disse Stæder. Mere sig Selskabet ikke til sin Anbefaling; Eftertiden og det Bestræbelser maae udvikle Resten. Det ville allen med denne Anmeldelse giøre Publikum opmærksomt og i Forvelen underrette det om, hvad det havde at vente At enhver kan see hvad i Selskabet forhandles, blive dets After udgivne og alting lægges den tænkende Venden for Øine. Det fordrer ingen Subscription; de bestaaer ved sig liv, og haaber at være nok saa grundfæstet ved sine Maximer, som Sekretterne det vil om styrte. Et allene udbeder det sig af Publiko, dette nemlig at erhvert Locum maatte forsynes med et Exempla af Selskabets Hæfter først for der et udbrede gavnlig Læ ning, saa og for at Selskabets Bevisgrunde kunde virke paa de rette Stæder, og Tingenes Synspunct tages fra den rette Ende. Ligesom man seer sig at fremme sand Borger=Lyksalighed ved sine Arbeider, udbredes Virkkredsen immer mere og mere. Foruden utallige andre forslag tager sig Selskabet især meget af Natskolmene og lader sig Stikbakknet med sammes Tilbehør ligge paa Hiertet, da det især af mange Aarsager anbefaler disse, allene i en meere forædlet form. De nogle af os ere halv om halv Potter, saa ønske og samme at virke til den gode Smags Befordring ved denne Leilighed. Maaske kunde smukke moralske Jnskriptioner virke i det som aldrig er skeet, at nemlig Sædelighedens rene og usmurte Muse lod sig begremme til at gaae paa LocumsVi ere aldeles uegennyttige, vi forlange intet andet ea en renset Smag udbredet i det, hvori vi arbeid Kulle vist ikke blive staaende ved Vilien esene, vi haabe ogsaa ved at forene fælles Endemaal at kunne giøre meget. Man er en Samling af blandede Folk, havde. Læg og Lært mellem hinanden; dog er enhver sit Kald roren; og besidder grundige Jndsigter i de bormester Uge Videnskaber. Man holder sig gandske skiult og det vil blive vanskelig et opdage os der, som phiesofiske Natmand, holde vere Navne bestande i Priveternes Skumling og alkaliske Armosphære. Dog, da vi med noget skulle benævnes, stoe vi, da vi nærmest ofgivos med Sekretter, at kunne derfor egenligst fortiene Navn af Sekretærer. Nu være vores Skjebne som den blive kan. Vore Landsmænd anklage sig selv dersom de forbyde Opklarinen ved dette at trone imellem os, og misunde sig selv saa mange Ærminder, som der i Efterved nen kan blive illuminate Locums. Jylland den 20de May 1797. . . 6 - d. I Bet 8-. P. T.......J B. (Jndsendt.)