Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1825-12-13
Høistærede Hr. Udgiver I Deres Aviser, den 54 Aargang, No. 172 indeværende Aar, findes et Udtog af Dr. S. L. Badens Afhandling om 12 Agtelse for Eiendoms=Retten, hvor, som jeg erfarer, Deres Velædelhed ei ugjerne tillige gad seet en kort Oversigt af Tildragelsen angaaende den nye Landeveis Anlæg igjennem Kaarsebjerg Gaardens Marker. Her maa jeg verklære, at alle de mangfoldige Oplysninger og Ansøgninger fra min Værge paa mine Vegne (da jeg var mindreaarig), saavelsom fra min Side, da jeg blev myndig under Kurator, ydenne Sag betræffende, vilde blive for vidtløftig, og desuden tilbageholdes, for ei at ansees at have Lyst at kjempe mod den, der er afvæbnet for den verdslige Domstoel; men hvis han endnu havde været i Live, ellers med Fornøielse fra min Side skulde have hørt Sandheden i sit fulde Omfang. Paa halle de omtalte indsendte Oplysninger og Ansøgninger, tilligemed optaget Kort over Gaardens Marker, kunde ei eengang i Række af flere Aar værdiges noget Svar. Den daværende Oberst Rosenberg, der iøvrigt fra Ambitionens Side, ef ster mit Skjøn, saa let kunde fornærmes, var, saavidt mig bekjendt, uden grundig Aarsag fortørnet paa mine Fædre. Sjelden tænker jeg derpaa, uden at mindes Spatier i Komme3dien. Endelig, efter al forgiæves Umage og Anstrængelse for den gode Sag, traf det sig, at vores høitelskede Kronprinds og nuværende allernaadigste Konge, Frederik den Sjette, foretog sig en Reise fra Kjøbenhavn til Holsteen. Der fik jeg Leilighed, allerunderdanigst ved Skoven og Steengjerdets Be- ogyndelse at fremvise samme, saavelsom de for dets Opførselse meddeelte Belønninger. Hs. Kongelige Majestæt, der med sædvanlig egen Blidhed nedlader sig allernaadigst at høre end- og den simpleste af sine Undersaatters Bønner og Foredrag, gav sig god Tid at høre og see Sandheden. Ganske kort derefter kom Oberst Rosenberg ned til mig, og frie paa den Tid for alt Brumlen, tiltalte mig med tilsyneladende Venlighed, fortalte mig alt det Passerede, og var forgiæves beggjerplig for at vide, om der var talt mere om denne Sag, end Johan allerede vidste. Faa Dage derefter fik jeg en Resolution ofra Veivæsenet, der bestemte Stridens Udfald, førend voykes daværende allernaadigste Kronprinds, der nu selv høigunostigst havde seet Alt, kom tilbage, hvilket ei allene havde til følge, at jeg maatte bortflytte 555 Favne dobbelt, Steengjerde fra den gamle til den nye Vei, men tillige bortflytte og forandre det Meste af det øvrige Steengjerde, for med det samme at faae Gaardens Jorder, saavidt mueligt, magelagt med mine Naboer - et Arbeide, hvortil jeg følte mindst Trang paa en Tid, da jeg foruden dette med mere lod opføre af nye flere tusinde Favne Steengjerde. - Det ærede Publikum vil heraf tildeels salet gjette sig til Resten. Hvad Overeensstemmelse samme iøvprigt har, i Analogie af Veiforordningens 128, naar Man ved at ødelægge en Mands kostbare indhegnede: Eiendom, tillige har paadraget sig et langt større Arbeide, gend der vilde have blevet uden om Gaardens Løkker, overlaydes til enhver Tænkende. "Hvad den omtalte Halv=Cirkel tæt hinside Vissenberg, Kroe angaaer, der for mig mere ligner Maanens første Qvaryteer, end en ny Hoved=Landevei, kan maaskee saa nær Kroen, være et nyt Bidrag til Kulturen, da ingen Philosoph, i hvornupaatvivlelig en Sandhed det end er, bedre troer Jordens Gang, end en drukken Mand. Hvad Forskjel, der ellers i saa mange Dele har været paa det ældre, imod det nyere udførte Veiarbeide, derpaa kan iblandt Mere tjene til Beviis den skjønne og faste Broe lægning, saavelsom de smukke og faste Fortogsstene, hvor Hohvedlandeveien passerer Odense Gader, der i flere Henseender har saa meget Fortrin for hiint Kaarsebjerg den 9 Decbr. 1825. Ærbødigst Jørgen Christian Olsen.