Politivennen, 1801-01-01
Spørgsmaal om det borgerlige Enkeog Brudegave-Selskab. Til Udgiveren! En Mand, som gjerne ønskede at gaae ind i det saakaldte borgerlige Enkeog Brudegave-Selskab for alle Stænder, hvis Indretning i Addressavisen No. 256 d. A. kaldes fordelagtig, og synes tillokkende - har ved at læse det sidste Nummeraf Deres Politiven faaet en lille Tvivl, om nemlig ogsaa 2746 de, der indtræde i dette Selskab, ikke paalægge sig en større Byrde, end Mængden, er istand til at bæret og om ikke denne Omstændighed kunde give Anledning til at Selskabet, endog uden Mangel paa Bestyrernes Side, vil tidlig eller sildig hæve sig selv. Efter Planen skal Selskabet bestaae af 400 Par Ægtefolk, hvis Nummer ved dødelig Afgang strax igjen besættes, saa at man kan anfee hint runde Tal som beslandig fyldt. Ethvert Par skal betale til hver Enke aarlig 2 Mk., foruden 1 Mk. kvartaliter (som Udgjør 233 Rd. 2 Mk. aarlig) til Bogholderen. Antager maa nu som et Middeltal, at deraf 100, døe aarlig 4, saa følger, at Antallet af Enker maae vore i følgende Gradation, og at hvert Pars aarlige Bidrag maa blive som det nedenfor er fastsat. Naar der af 100 døer 4, saa har Selskabet efter Jeg har troet at kunde forbigaae de 20 overkomplette Par, da disse her intet gjøre til Sagen, siden Mortaliteten, naar disse medberegnes, nødvendig maae blive større. Ikke heller ere de Enker bragte med i Anslag, som maatte æske Brudegave af Selskabet, fordi den Lettelse denne lover Selskabets kontribuerende Medlemmer i Forhold til det Hele er at ansee som ubetydelig, og gjør intet Skaar i denne anførte Beregning. Jeg veed ogsaa vel, at man i den politiske Arithmetik fastsætter Menneskeslægtens almindelige Mortalitet til een der døer aarlig af hver 30 Levendet men da de fleste af Selskabets Medlemmer turde være til Alders, og jeg, for at være tydelig, vilde undgaae Brøk i Regningen, det endeligen ogsaa er ligegyldigt, om Bidraget stiger lidet langsommere eller hastigere, naar det dog nødvendigt maae stige forholdsmæssigt efter den fremsatte Tabel, saa har jeg heller i den anstillede Beregning bundet mig til det anførte runde Tal, og fastsat Forholdet af de Døende til de Levende, som 4 til 100. Er det rimeligt, at dette Selskab vil faae kontribuerende Medlemmer nok til at fylde de Afdødes Pladser, f. Ex. efter 20 Aars Forløb, naar det aarlige Bidrag for ethvert Par er 74 Rdl. siger fireoghalvfjerdsindstyve Rigsdaler? Sæt nu at det da ikke kompletteres hvad bliver da Følgen? Er ikke Bogholderen nødt til strax at nedsætte Enkepensionen i Forhold til Selskabets synkende Antal? Vilde ikke denne Omstændighed end ydermere svække Medborgernes Tillid til Selskabet, og have til Følge, at end den Formuende som kunde udrede Kontingentet, ikke tiltræder Selskabet, og at det saaledes inden føje Tid opløser sig selv. Enkerne overlades da til deres Skæbne, og de kontribuerende Medlemmer have tabt deres Bidrag, som med det 20 Aars Udløb maae beløbe sig til henimod 900 Rdlr. Man ønsker sig disse Tvivl igjendrevne, om muligt, af Direxionen. De Tvivl, der kunne opkomme om de øvrige Selskabers Varighed, skulle hereftet fremsættes i disse Blade, hvorved man troer at gavne ikke mindre de Selskaber, der kunne tilintetgjøre alle Tvivl, end det Publikum, der ikke har Lejlighed eller Evne til at undersøge.