Jyllandsposten, 1838-04-09
J denne Anledning bemærkes: at enhver Bygning af denne Art egentlig burde henføres til en tredobbelt Classification, nemlig: revnefærdig, synkefærdig og faldefærdig, alt eftersom denne viser Jnklination til at ville revne, synke eller falde; men ligesaalidet, som nu den Bygning kan kaldes faldefærdig, som er faldet, kan den kaldes synkefærdig som er sunket, ergo maa Randers Toldbodbygning, som baade er revnet og sunket, hverken kunne benævnes revne eller synkefærdig, men som staaende for Fald, uvis om den kan synke meere – alene betilles, faldefærdig." Endvidere formener Jndsenderen, at ingen Anden end Architecten fra Kjøbenhavn har havt Tilsyn med Bygningens Opførelse, og at ingen Embedsmænd dermed har havt at gjøre. Men hvor urigtig denne Mening er, vil lettelig indsees, da Byggepladsen, dennes Opfyldning, Materialiernes Anskaffelse, Bygningens Beliggenhed, dennes Overslag og Beregning m. v., Alt maae have været Gjenstand for flere Embedsmænd og høiere Autoriteters Jndstillinger og Approbationer, og hvilket ingenlunde kunde have været beroede paa Architectens Godtbefindende alene, da en saadan Paastand at ingen Embedsmænd hermed skulde have havt Jnd seende, vilde være en Bebreidelse af Pligtsforsømmelse, som først med Rette vilde kaste Skygge paa vedkommende Embedsmænd, om dette forholdt sig saaledes, men som aldeles benægtes, da dette netop har været Tilfældet, da som bekjendt Architecten her som altid alene har udført den ham af høiere Vedkommende foreskrevne og approberede Plan, efterat denne har nydt høiere Sanction. Dette er altsaa gandske i sin Orden, og vi formene saaledes at den fremførte Anke ingenlunde passer paa dette Sted, hvor den ei hører hjemme. Hvad kan desuden vedkommende Embedsmænd gjøre for at Grunden synker, i Tilfælde f. Ex. at Architecten har paastaaet det modsatte? Hvad kan disse for at Bygningens Fundament har været slet lagt Bør ei Bygmesterens Konst strække sig derhen, at denne kan opføre selv paa en stid og fugtig Bund saa liden en Bygning som denne paa solide Pæle, naar flere europæiske Byer findes byggede endog i Floder og Søer, Havde Pælene taget tilbørlig Hefte, som man paastaae ei var Tilfældet, da havde vel Bygningen kunne staae, og tilvisse paa hviler denne Bebreidelse Architecten, saafremt det stod i hans Magt at reqvirere det kostbarere Material til Fundamentet. -Men lader os her ei trættes om at stille Denne eller Hiin i Lys eller Skygge, men kun beklage, at ikke een eneste offentlig Stemme hævede sig for i sin Tid at modarbeide et Arbeide, hvis Held man strax betvivlede, og beklage maa man om Lunkenhed for det Offentliges Vel skulde gaae saavidt, at Enhver vilde finde en Sag som denne sig uvedkommende, medens den netop var enhver Borgers, Svares der, at ingen har med den offentlige Bygnings Opførelse at gjøre uden Architecten, da røber saadant kun Ukjendtskab med Borgerens Stilling til Staten, thi saavel Borgerens, som Embedsmandens Pligt er det, at klage, naar han seer det Offentliges Midler bortødslede, og at gjøre Regjeringen opmærksom paa Tab, der muligen kunde spares, naar Enhver i sin Kreds vilde gjøre sig dette til Regel, vilde megen Ulempe undgaaes. Og vil vi kalde saadan Jndblandelse i Bygmesterens Function upassende, da kan Landet dog maaskee opvise Exempler paa, at saadant oftere har været anseet for nødvendigt og vel ei heller aldeles uden Held er igjennemført, saaledes har man f. Ex. hørt fortælle, at en vis høi Herre paa passende Tid og Sted skal have sammen ringet et Slots Arbeidere for at erfare om disses Antal svarede til Opgivelserne; ligeledes at en vis Bisp ei kund udholde Synet af det Dagdriverie, hvori Arbeiderne ved en anden offentlig Bygning skal have gjort sig skyldige, og som skal have foranlediget at Klagen, idetmindste i nogen Tid, skal have ansporet Tilsynet; ligeledes at en vis Konstner skal have modsat sig Bygherrens Villie, at faae sine Konstværker skjulte i indmurede Rischer, som havde til Følge at sidste bleve tilmurede og hine opstillede paa fritstaaende Piedestaler; og ligeledes at Prædikestolen i vor Frue Kirke ifølge en Geistligs Jndvirkning fik Plads i Kirkens ene Side, istedetfor efter Bygherrens Bestemmelse paa Gulvet, i Choret, hvor Taleren naturligviis aldrig havde været hørt, men som synes at have været anseet for mindre væsentligt og underordnet Bygningens symetriske Regler, Vi overlade nu til Vedkommende hvorvidt et kraftigt Ord, udtalt paa rette Sted, af dem der vare vidende om Fundamentets Beskaffenhed ved Toldbodbygningen i Randers, muligen kunde have forebygget dette Nationaltab, og slutte denne Bemærkning i det faste Haab om, at vor eftertidige Communalbestyrelse, ei alene i Randers men i alle Landets Kjøbstæder, heldigen vil vide at sætte Grændser for enhversomhelst planløs og uhensigtsmæssig Foranstaltning, som i fjerneste Henseender bidrager til at ryste Staten i sine Grundpiller og svække Landets Kraft.