Aarhuus Stifts-Tidende, 1818-09-04
(Jndsendt) Kaar Forfatteren til det om Pengevæsenet i No. 16 af denne Avis indrykte, er af den Mening, at den Kreditor skeer ere som for udlaante 750 Rdaler Sedler ikke faaer meere en 100 Specier, eller med andre Ord, kuns saa meget i rede Sølv, som hans Sedler deri vare værd dengang han fra leverede samme; saa var det at ønske, han vilde have den Godhed nøiere at opgive os sine Grunde, hvori Fornærmelsen egentlig bestaaer. Jeg for min Deel troer han feiler, og der ere mine Grunde. Jngen har modtaget Sedlerne til en større Værdie end disse samme Tid havde i rede Sølv: dette gielder saavel ved Afhændelser af Vare, Sølv og Eiendomme, som ved Siæls og Legemlig Arbeide. Betalingen med Sedler, indrettedes altid efter den Værd disse paa samme Tid havde mod rede Sølv. Hvi skulde altsaa hiin Krediter tabe, fordi han for 750 Sedler ikke faaer meere end en anden faaer for 400, naar han fik disse 750 Rdlr. for en Valuta af 100 Species ligesaavel som den anden fik sine 400 for, Hvem der tabenved, naar Omskrivningen skeer efter den Sølv Cours som Sedlerne havde da Gielden blev skiftet, ere Speculanterne, endvidere de, som modtoge Betaling for deres Sølvværdie efter Bank Coursen af 375 og udlaante samme i den Periode da Coursen gik op til 2000. Hvad nu angaaer de første saa hverken fortiener eller trænge de til at Staten behøver at bringe de deres imaginerte Tab noget Offer, og hvad angaaer de sidste, saa, foruden at den Beslutning at modtage deres Sølvværdie-Capitaler i Navneværdie, maae ansees for en frievillige Handling, maae deres Antal absolut indskrænke sig til enkelte, eftersom Opsigelse og Udtælling af en Kapital vanskeligen kunde finde Sted forinden den Forordning udkom som forbød Deditor at udbetale S. V. med N. V. At jo den ene vil vinde eller tabe mere end den anden, naar Dags, eller Qvartals-Coursen lægges til Grund for Omskrivningen, kan ikke nægtes ; men at det samme i langt større Grad maae blive Tilfældet, naar Forfatterens Meening fulgtes, er ligesaa vist For at sætte et Exempel ved Siden af hans, spørger jeg. Var det Ret at Seddelspeculanterne paa Kiøbenhavns Børs, efter hvis Villie, desværre, det gandske Land var nødt til at rette sig, skulde omskrive de 2000 Rdlr. N. V. som de i Septbr. 1810 fik for 100 Species og udlaant til Vindskibelighedsmanden, efter Coursen til 375, Vilde det være Ret, at den som Septbr. 1813 fik hundrede tusinde Daler for sin Eiendom skulde blive tillagt ligesaameget i rede Sølv som den, der i Aaret 187 solgte den samme Eiendom for tredive tusinde Daler, Jeg haaber, Forfatteren vil overbevise sig om at han heri har taget Feil, men at vor sande Adelsmand Juel har Ret. Skal Omskrivning finde Sted, som den bør - thi den retfærdiggiøres ved Forbudet af 6te April med fremdeles at kontrahere i Seddelpenge - saa er det retfærdigste GrundPrincip for samme dette, at Kreditor ikke har givet, og Debitor ikke modtaget større Valu a end den omkontraherede Seddelsum udgjorde i Sølv efter den Kours der fandt Sted i det Qvartal hvor Gielden blev stiftet, at indlade sig paa Afvigelser herfra vilde være at følge intet Princip. Forlangte Jndrykkelsen. Den borgerlige Mand som lamenterede i sidste Avis havde handlet klogere om han havde holde sig rolig chi enhver Fornuftig som læser hans Pølsesnak, trækker paa Skuldrene og siger : "Gid den følle kasse skaan os for flere af fine Jerrminder, der ingensteds har hiemme og allermindst i Avisen. Er det tilladeligt, at nogle Husbonder og Tieneste tvende paa Landet tvertimod de kongelige Anordninger, give og tage Løn i Korn eller Sæd istedetfor Peng eller Klæder