Berlingske Tidende, 1835-05-09
Kjøbenhavn, den 9de Maj. No. 18 og 19 af Collegial=Tidenden indeholder en Beretning om Kjøbenhavns Fattigvæsen i Aaret 1832. Man seer heraf, at Fattigvæsenets Jndtægter og Udgivter, efterat fra samme ere fraskilte saadanne Summer, der ikke vedkomme den egentlige Forsørgelse, men udgjøre Ondragsposter eller Jndtægter og Udgivter, for hvilke Fattigvæsenet alene staaer i Administrations- og Beregnings-Forhold, have i nævnte Aar udgjort som følger: Jndtægter. . . . 108,329 Rbd. 75 Sk. Ugivter. 284,923 – 61 1/2 Denne hele sidste Sum er imidlertid ikke medgaaet til Besørgelsen af Fattigvæsenets Fornødenheder, da derunder indbefattes en Sum af over 30,000 Rbd., som Fattigvæsenet har at svare i Renter. Det er saaledes en Sum af omtrent 250,000 Rbd. Sedler, der er medgaaet saavel til at lække Fattigvæsenets almindelige Udgivter til Lønninger, og Jnventariets Vedligeholdelse m.m., som umiddelbart til de Fattiges Understøttelse og Forpleining; i hvilken Henseende det har en særdeles betydelig Jndflydelse, at en saa stor Deel af den Hjelp, Fattigvæsenet har ydet, bestaaer i Syges og tildeels Affældiges Forpleining, der naturligviis maa medføre langt større Bekostning, end den Understøttelse, der gives andre Trængende. Ved at fordeele den Sum af noget over 250,000 Rbd. Sedler, der udgjøre det Beløb, som Fattigbestyrelsen har havt til Disposition, over det Antal af omtrent 7000 stadige Almisselemmer, der udkommer, naar de, der have nydt midlertidig Hielp i Forhold til den Tid, hvori den er dem givet, reduceres til stadige Almisselemmer, saa er det omtrent 36 Rbd., som hvert Jndividuum, Syge og Sunde, Gamle og Unge regnede om hinanden, har kostet, derunder indbefattet saavel hvad der umiddelbart er anvendt til Føde, Klæder, Lægemidler, eller andre de Trængendes Fornødenheder, som hans quora Bidrag til Fattigvæsenets almindelige Udgivter. Baade Antallet af de Jndivider, der behøve Hjelp af Fattigvæsenet, den Sum, disse koste, og hvoraf den større Deel maa tilvejebringes med Ligning paa Jndvaanerne, ere vistnok saa betydelige, at de fremkalde et levende Ønske om Formindskelse. Men begge Størrelser angives dog idelig meget for højt, og ligesom hverken Tallet paa dem, der maae forsørges af Fattigvæsenet rigtig angivet, hvorefter samme udgjør omtrent 1/3 af Hovedstadens Folkemængde), eller Bekostningen paa hvert Jndivid vil have noget særdeles Paafaldende, saaledes vil det og, ved Sammenligning med de Efterretninger man har fra fremmede Stæder, tildeels endog mindre, f. Ex. Christiania, findes, at Kjøbenhavns Jndvaanere ikke ere bebyrdede med forholdsmæssig større Fattigskat end de. Ogsaa i enkelte af vore Kjøbstæder er Fattigbyrden nok saa stor. Til Landmænd, Som bekjendt, døde forrige Sommer, strax efterat Qvæget var kommen paa Græs, pludselig en stor Mængde Hornqvæg i Skovegnene i Sjælland. Som foranledigende Aarsag dertil, blev almindelig antaget: en lille Vandmyg (see Landoeconomisk Veterinair-Tidende No. 53 og 54 f. 1834) med lange staalgraae, Vinger, og som havde Lighed med smaa smalle Fluer. Ved Soelskin omsværmede disse Vandmyg i en utrolig Mængde baade Mennesker og Dyr, men anfaldt især Hornqvæget med idelige og smertefulde Stik paa Huden, der frembragte mange smaa Knuder, hvorigjennem Blodet udvedte; da de tillige krøbe ind i alle naturlige Aabninger, og da Qvæget, som vilde befrie sig fra de smertefulde Stik, selv indslikkede Myggene, saa opstod der Betændelse i Jndvoldene og Halsen ophovnede i den Grad, at Døden snart paafulgte.