Politivennen, 1799-01-01
Lighed! o hellige Lighed! Paa en Tid da en oplyst og tollerant Regjering ingen Forskiel gjør imellem sine Borgere, om de ere Kristne, Jøder, eller om de holde sig til slet ingen Kirke, hersker dog endnu hos os en gammel Uskik, som vor vise Regjering ej har faaet Anledning til at bøde paa; fordi ingen hidtil offentligen har paaanket den. Der ere maaskee saa blandt vore Medborgere, der saa nøje kjende jødiske Borgeres Rettigheder her, at de vide hvorlunde disse Borgere i nogle Henseender staae mere under Politiet, end vi andre. Denne Forskiel bestaaer deri, at en jødisk Husvært, lige saa vel som Kristne Husværter, kan forskaffe paa sin Paategning et Præsidentpas til en Kristen, som boer hos ham. Vil derimod denne samme jødiske Husvært have et Præsidentpas for en hos ham boende Jøde eller for sig selv; saa nægtes dette ham, men Passet maae hentes ved en Politibetjent, som dog egentlig kun er sat af Øvrigheden for at passe paa rejsende Tiggerjøder. *) *) Først nyligen have vi havt et Exempel, hvor stadelig denne Uskit kan blive for en rejsende Købmand. En anseelig Købmand af den jødiske Religion havde paa hiin fornedrende Maade faaet sit Pas. Hans Sager vare nu bragte ombord, men da Skipperen havde faaet Forfald, saa at Passet blev ældre end 3 Dage, maatte dette efter Forordningen fornyes. Til Ulykke var omtalte Politibetjent ikke saa hastig at faae fat paa, og Skipperen kunde og vilde ikke bie. Han sejlede da bort, tog Købmandens Sager med, og denne maatte blive tilbage uden sine Sager, kom meget sildigere did hvor han agtede sig, og led derved et betydelig Tab. Fremdeles faaer ingen jødisk Husvært et Præsidentpas for sig selv eller for en hos ham logerende Jøde, naar Ansøgningen ikke er paategnet af de jødiske Kirkeforstandere eller de saa kaldte (Altesten), da dog dette ej er Tilfældet med danske Borgere af nogen anden Religion. Saaledes bruger f. Ex. ingen dansk reformert Borger en Paategning af sin Diacono o. s. v.; ligesom en boesiddende Borger, der har Troeværdighed nok til at attestere for en Kristen, ej skulde have Troeværdighed for sig selv, og for en hos ham boende Jøde uden sine Kirkeforstanderes Paategning! Ere disse da ikke Jøder? Til disse Fornedrelser kommer, at Passkriveren her aldrig glemmer foran Mandens Navn at sætte Ordet Jøde *), da man dog ikke plejer foran andre danske Borgeres Navne at sætte Katholik, Reformert, Fornufttroende eller deslige. Dette eneste Ord *) Og dette Ords Udeladelse bliver ofte nægtet, kun nogle faa Lykkeligere undtagen, skjøndt der saavidt mig er bekjendt, ikke findes nogen kongelig Forordning derfor. Jøde nedværdiger vore danske jødiske Borgere, i det mindste uden for vore Grændser, og foraarsager dem mange Krænkelser og Odmygelser. Jeg mener i det saa kaldte hellige romerske Rige; thi, dettes fleste store smaae og bittesmaae Fyrstendommers Regjeringer gjøre endnu, enten af Jutoleran; eller af nedrig Vindesyge, en umenneskelig Forskiel imellem Rejsende af jødisk Religion og Andre. Hine maae ofte nødes til at staae af i Portene, endog naar de rejse med Landsherrens Post, og at betale et nedrigt Paalæg, som Tydskerne meget ædelt kalde Livtold (Leibsoll). Slige Ydmygelser maae vore Medborger døje hjemme og imellem Fremmede, blot ved en Slendrian; men en skadelig Slendrian behøver sikkert i Danmark kun engang højt at paaankes, for at ændres. Vor Regiering, der saa ædelt søger at udrydde Jntollerans i Hjerterne, vil sikkert ile at tilintetgjøre enhver Levning af Jntollerans i Anordninger og Forretningsformer, saasnart den ærligen vises. Advarsel. Jeg raader enhver, som gaaer forbi Glaciholm ad Vester Farrigmagsvej, at være forsynet med en god Stok eller andet Værge; thi jeg blev d. 8de April om Aftenen Klokken 6 1/2 overfaldet af 2 store Hunde og var sikkerligen ikke sluppen med heelt Skind fra dem, hvis jeg ikke, til al Lykke, havde havt Værge i Haanden. Ejeren kjender maaskee ikke til Forbudet imod løse Hunde! bør han da ikke af Vedkommende gjøres opmærksom derpaa? M....... Kandidat.