Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-10-01
Fædrelandet. Stænderforsamlingen i Roeskilde. 64 Møde. 19 Septbr. Præsidenten anmeldte, at han idag havde modtaget Committeebetænkning over det af Justitsr. Ussing indgivne Andragende om Ophævelse af den patrimonielle Jurisdiction og Brighedsmagt, af privat Besættelsesret af Statens Embeder, og af den paa adelige Forrettigheder grundede Ulighed, for Domstolene. Derefter bemærkede Præsidenten: "Forinden Forhandlingerne idag tage deres Begyndelse, skal jeg tillade mig at henvende det Spørgsmaal til den høitagtede kgl. Commissarius, hvorvidt han maatte være i Stand til at meddele Oplysning angaaende et Punkt, hvorom der ogsaa ellers i denne Sal kunde være Anledning til at ønske Oplysning. Jmidlertid har jeg faaet en bestemt Anledning til at fremsætte dette Spørgs Fædrelandet. Stænderforsamlingen i Roeskilde. maal; det angaaer Plakaten af 3 Juni 1846 om nogle midlertidige Lempelser i den bestaaende Trykkefriheds lovgivning. Der er nemlig indløbet en Skrivelse til mig fra Redactionen af Bladet "Fædrelandet", med Anmodning om at foranledige det Spørgsmaal henvendt, til den kgl. Commissarius, om Regjeringen agter at lade det den roeskildske Forsamling i 1844 forelagte Udkast til en Trykkefrihedslovgivning udkomme som Lov, saasnart den viborgske Forsamlings Betænkning derover er indhentet, eller om det er dens Hensigt, at lade Plakaten af 3 Juni d. A. om nogle midlertidige Lempelser i Trykkefrihedslovgivningen fremdeles bestaae, efter at hiint Udkast er drøftet fra Stændernes Side. Denne Anmodning er motiveret ved, som det hedder i denne Skrivelse, at de Kaar, hvorunder Pressen er stillet, siden hiint Udkast drøftedes af den roeskildske Forsamling have forværret sig saaledes, at vor alt forhen lammede og sygnende Virksomhed snart syntes at skulle vorde aldeles qvalt, idet den bemeldte Placat, indfører nye Skjærpelser for Journalistiken, idet den yderligere indskrænker det tilladte Stof, og udvider det Strafbares Gebeet." Brevskriverne tilføie: "at Klagerne ikke ville forstumme, før det forhadte, fra alle Sider forkastelige Gjennemsyn med dets Beslagmagt, hvoraf Ulemper og Uskikke ere meere eller mindre nødvendige Følger, og hvorved Journalistens Virksomhed lider næsten daglige, hans Sind forbittrende og nedtrykkende, hans Kraft sløvende, Enkeltes personlige Jrritabilitet maaskee tilfredsstillende, men for Statens Velfærd aldeles unødvendige Afbrydelser og Forstyrrelser. Da nu dette Gjennemsyns Ophør er det med stor Kraft og Grundighed udviklede Hovedpunct i den roeskildske Forsamlings Betænkning over det i 1844 forelagte Udkast til en Presselov, da Forsamlingen udtrykkeligen har gjort sit Samtykke til Lovens Udgivelse afhængigt af denne Betingelse, og den viborgske Forsamling utvivlsomt vil være fuldkommen enig heri, saa at det altsaa er at haabe, at Regjeringen, naar den nye Lov udgives, vil afskaffe denne uforsvarlige Indretning, saa maae vi ansee den nye Lovs Udgivelse - samme være iøvrigt nok saa lidt gunstig for os, - for en Vinding i Sammenligning med den bestaaende Tilstand." - Det er min personlige Overbeviisning, at den omhandlede Plakat, saaledes som den ogsaa er anmeldt i den kongelige Kundgjørelse, kun er provisorisk, og jeg antager, at dette ogsaa er den almindelige Forudsætning her i Forsamlingen, da Samme vel ellers vilde have fundet Opfordring, til at forlange, at Placaten skulde forelægges Stænderne. Jeg har imidlertid, efter denne udtrykkelige Anmodning, ikke kunnet tage i Betænkning, at henvende mig til den høitagtede kongl. Commissarius med det Spørgsmaal, hvorvidt han i denne Henseende kunde meddele nogen Oplysning som det ogsaa vilde være i denne Forsamlings Jnteresse at erholde." Den gl. Commissarius. "Jeg kan ikke finde mig beføiet til at indlade mig paa den omhandlede Gjenstand, der ikke paa anordningsmæssig Maade er bragt til Forhandling i denne Session. Præsidenten: "Uagtet saaledes den kgl. Commissarius har meddeelt et afslaaende Svar og afviist det stillede Spørgsmaal, maa jeg dog henholde mig til det, jeg har udtalt som min Overbeviisning: at denne Lovbestemmelse kun er emaneret som provisorisk, da det tør antages, at Regjeringen ellers ikke vilde have undladt at forelægge den for Forsamlingen, og at Forsamlingen ellers fra sin Side heller ikke vilde have undladt at begiere den forelagt til nærmere Drøftelse." Den kongelige Commissarius: J Anledning af disse Hr. Præsidentens Yttringer finder jeg mig endnu forpligtet til at tilføie, at jeg maa ansee en Discussion, om dette Anliggende for stridende imod Forordningen af 15 Mai 1834 § 68 og 858, og at den saaledes ligger udenfor de anordningsmæssige Forhandlinger." Præsidenten: "Rigtigheden heraf kan jeg paa ingen Maade indrømme. Spørgsmaal i lignende Tilfælde er oftere bleven fremsat til den kgl. Commissarius, og Discussion har ikke fundet Sted; der er alene givet en Motivering af Spørgsmaalet, uden hvilken dette selv ikke kunde have været stillet. Det er ikke uden en trykkende Følelse, at jeg har opgjort og forelagt Forsamlingen, dette Regnskab, og jeg er overbeviist om, at denne Følelse deles af en stor Fleerhed i Forsamlingen, saameget mere, som den nærværende Forsamling slutter Sexennet, og vel ikke Faa af dens Medlemmer slutte deres hele Virksomhed i denne Sal. Men hvad der upaatvivleligen rører sig hos Mange, det kan jeg ikke fritage mig selv for at bringe til Udtalelse. Jeg veed ikke, dersom Vilkaarene i denne Henseende ikke forandres, hvad derfor Fremtiden skulde foranledige enten de Deputerede eller Medborgere udenfor Salen til at fremkomme med Andragender, hvilke maae forudsees kun at kunne komme til en Begyndelse, ikke at kunne føres til Ende. Men bliver dette saaledes ved, da veed jeg atter ikke, hvorledes Stænderinstitutionen skal kunne opfylde sin første Bestemmelse, saaledes som den i Anordningen er udtalt at være: at skulle bringe den tilforladeligste Kundskab til Regjeringen om Alt, hvad der kan fremme Folkets Tarv, og saaledes at bidrage til Almeenaandens Oplivelse." Og naar Dette ikke skeer, da veed jeg atter ikke, hvorledes Stænderinstitutionen længere skal kunne finde Jnteresse hos Folket. Allerede for 6 Aar siden blev det udtalt af den nuværende kgl. Commissarius, hvorledes der trindt omkring i Landet føles Trang til en yderligere Udvikling af Stænderinstitutionen, hvorledes Jnstitutionen vil hensygne", dersom den, ganske skal forblive i sin nuværende Skikkelse. - Sandheden af disse Ord slog dengang – jeg var selv Vidne dertil - Alle i Salen; de ere siden saa ofte gjentagne, at de vel ikke maae have tabt denne Sandhedskraft, og jeg troer, at Erfaringen kun altfor meget stadfæster den. Men, dersom der ikke alene ingen Udvikling af Stænderinstitutionen finder Sted, men det vedbliver med, at Folkets Repræsentanter ved Tidens Begrændsning, ligefrem hindres i at opfylde deres Kald, da mener jeg, at der kan forudsees ikke blot en Hensygnen af Jnstitutionen, men at der vil forestaae en mere afgjørende Catastrophe, der turde være endnu mindre i Regjeringens end i Folkets Jnteresse.