Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-07
Den berømteste nu levende Skuespiller, F.J. Talma, er født i Paris af velhavende Forældre, der gave ham en omhyggelig Opdragelse. J Begyndelsen bestemt til en Deel af Lægekonsten, henlevede han adskillige Aar af sin Barndom i Engelland. Først i sit 15te Aar, da han kom tilbage til Paris, fik han Smag for Skuespilkonsten, og efter at han havde endt sine Studeringer, gik han igjen til London. J et Selskab af unge Franske opførtes franske Skuespil, hvori han spillede med saa stort bifald, at Lord Harcourt fra dette Øieblik af søgte at bevæge hans Fader til at ansætte ham ved det engelske Theater; men uagtet han var det Engelske Sprog saa mægtig, at han gjerne kunde paataget sig dette Kald, førte særdeles Omstændigheder ham dog til Paris, hvor han kom i Bekjendtskab med nogle af de berømteste Skuespillere. 1787 debuterede han med Bifald i Voltaires Mahomet paa Theatre francois. Fra den Dag af begyndte han at danne sig til Konstner. Han søgte at komme i Forbindelse med de berømteste Lærde, Malere, Billedhuggere, og Oldgrandskere. Han studerede Historien, mindre for Begivenhedernes Skyld, end for at gjøre sig bekjendt med navnkundige historiske Personers Sæder og Characteer. Han søgte at lære at kjende antiquariske Værker, studerede især de Stillinger og Bevægelser, som Oldtidens Konstnere gave deres Billedværker. Han søgte at gjette deres Gevandters Snit, og anvendte den største Oprærksomhed paa Foldekastningens Studium. Saaledes lykkedes det ham at omskabe Costummet, som did til var bleven ganske forsømt paa Theatre francois. Under Revolutionen oprettede han med fire af sine Konstbrødre et nyt Theater i Palais Royal, men det blev efter nogle Aars Forløb igjen forenet med Theatre francois. Han havde kjendt Napoleon, baade som Officier og Keiser. Da denne fik Over commanden i Jtalien, holdt Talma med hins Gemalinde, Josephine, et Barn over Daaben. Han nød under alle Grader af Napoleons Ophøielse dennes Yndest, og havde øfte Audience hos ham. Han fulgte med ham til Kongressen i Erfurt, blev i Weimar indbuden til Hoffet, og han til Ære opførtes der Don Carlos. En heftig Nervesyge, som han blev syg af for 10 Aar siden, har efterladt hos ham en udmærket Grad af Følsomhed, forenet med en dyb Melancholie, der gjøre, at han nu end kraftigere gjennemtrænges af sin Rolle; ogsaa fik hans Stemme ved denne Sygdom stærkere Udtryk. Fra den Tid af har han seet sig nødsaget til at moderere Udbrudet af fine Følelser og Pirrelighed. Sieldent har han siden spillet en rørende Rolle, uden virkeligen at fælde Taarer. J Frankrig betragtes Talma som Mønstret for al tragisk Fremstilling, og maaskee er ingen af hans Forgængere bleven indrømmet en saadan Fuldkommenhed som ham. Desuagtet er han dog ikke undgaaet enkelte Critikeres, især Geoffroys Dadet. Talma er af Legemsdannelse snarere liden end høi; hans Constitution langt fra at være robust, synes mere delicat end kraftig, mere sentimental end materiel. Hans Ansigt røber, uagtet han nu er omtrent 50 Aar gammel, Spor af en fordums, kraftigen tegnet Skjønhed, og i Trækkene læses hans Gemyts Kraft. Hans hele Ansigt har et alvorligt, dybtsindigt, mørkt ja tragisk Anstrøg, der ved hans Rollers bestandige Studium maatte blive ham eget. J Selskab er han meget elskværdig, og det er umueligt at være mere beskeden og ligefrem end denne hyldede Konstner.