Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-17
(Fortsættelse.) Efterat Destnitivfreden med Engelland var kommen i Stand, pønsede Buonaparte paa, at nærme sig, ihvorvel med forsigtige Skridt, sit længe attraaede Maal. Den ikkun ti Aar gamle Republik forekom ham uden Tvivl endnu alt for ung, til at gaae raskere frem, og mueligen frygtede han for, at en eneste Overilelse kunde fordærve Alt. Han begyndte altsaa med at lade Tribunatet forlænge hans Consulat endnu ti Aar, som et Beviis paa Nationalerkjendtligheden. Kun en eneste af det lovgivende Corps, Sieyes, stemte derimod, paastaaende at kun Folket havde Ret hertil, men Beslutningen gik alligevel igjennem, og blev af Tribunatet foreslaaet den første Consul. Denne benyttede sig med Finhed af Steyes's Jndvending, og sagde, at han kun af Folket *) kunde modtage et saadant Beviis paa Tillid. Jstedet for at han først kun ønskede at være Consul endnu i ti Aar til, vilde han nu være det for Livstid, og begge de figurerende Biconsuler indbøde ved et Decret til en saadan Stemme=Subskription, hvis Besørgelse blev overdraget til alle Præfecterne. Jnden 5) Bestandig har Buonaparte villet overtale Frankrig til at troe, at hans Myndighed kom fra Folket. Endnu i sin sidste Parolbefaling, paa Brinken af sin Undergang, beraabte han sig paa den Værdighed, han havde faaet af Folket, men glemte at sige, hvorledes han havde faaet den. tre Uger skulde alle de aabnede Registere være sluttede, og indsendte, og hver Jkkestemmende skulde ansees som begende Stemme. Tribunatet, det lovgivende Corps og Seinedepartementet gave strax deres Ja. Det lovgivende Corps sluttede det sidste af sine intetbetydende Møder ved at lade en Deputation overbringe Buonaparte sin bifaldende Stemme, og saactionerede i dette Møde uden Modsigelse alle foreslagne Love, paa en eneste nær angaaende en Vænge. - Forslaget at oprette en Æreslegion og med denne en ny Militairadel, fandt endnu megen Modsigelse, og Buonapartes Villie gik denne Gang kun igjennem med 66 Stemmer mod 88. Men Slavestandens Gjenoprettelse havde derimod blandt disse republicanske Lovgivere, 21 Stemmer mod 65. Bøgerne for de Stemmelystne bleve allevegne aabnede, og mangt et militair og juridisk Manøvre anvendt til de stemmende Borgeres Jndbydelse og Jnddrivelse. Maaden, hvorpaa Stemmesamlingen skeete var en af de pudseerligste, der vel nogensinde have fundet Sted i en civiliseret Stat. Enhver kunde stemme saa ofte han vilde og under hvilket Navn, han vilde. Registerne bleve sluttede, uden at nogen erfarede hvor, hvad og af hvem der stemtes *). Carnot, maaskee det stør*) Alt, hvad man omsider fik at vide, var, at af 34677,379 Borgere, som havde givet deres Stemme, vare 3,568,885 for Consulatet paa Livstid. Tvivlere kunde man svare med Manden, der paa Spørgsmaalet; hvor mange Stjerner der gives, tillidsfuld angav et Tal paa Slump: "vil du ikke troe det, saa gaa hen og tæl dem!" ste krigerske Genie, Frankrig har frembragt, og hvis store Planer det skyldte slue meest gimrende Seire, var den eneste, der havde Kraft og Mod nok til at sætte: Nei, med det Tillæg, jeg underskriver min Forviisning. Forvist blev han just ikke, thi dette havde opvakt for megen Opmærksomhed, men hans fuldkomne Tilsidesættelse udeblev ikke. Jmidlertid var denne Stemmesamling ikke skeet uden foregaaende Forberedelser i alle offentlige Blade, hvorved Folket skulde stemmes til det forehavende Øjemed. Statsraad Regnault de St. d'Angely fremtraadte i sin Bulletin de Paris med en Afhandling, forfattet efter Buonapartes Ønske og i Dagens Aand. Med Spidsfindighedens og Videts Vaaben søgte han heri at undskylde Usurpationer, ja endog at bevise deres Nødvendighed, og forsikkrede: at Folket ønsker noget Varigt i de politiske Indretninger. - Uagtet de offentlige Embedsmænd havde i Paris, som overalt, undertegnet først, saa viste Folket i Hovedstaden sig dog meget træven. Politieministeren og Commandanten udstedte Circulairer og Generalordrer, og medens denne klager over Jldesindede, der, ved deres Jntrianer udbredte Mistillid blandt Folket, for at hindre det i at give sin Stemme, og opfordrer Bataillonscheferne til at staae ham bi, for at afholde de Onde fra at forstyrre den affentlige Ro, forsikkrer Politiministeren Præfecter ne i Departementerne, at Paris er roligt; at det ikke kan bringes i Oprør, at Consulen ikke trues af Complotter, uagtet alskens Rygter havde udbredt sig. - J Paris havde endnu neppe Tusind Borgere tegnet Ja, førend der fra Departementerne allerede hyppigen indløb Lister, fulde af Navne.