Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-18
Hr. A. Jacobi har i Anledning af min Recension over hans Retskrivningsregler yttret: at det fra først af var hans Plan, specielt be svarende at møde Recensentens Anker, hvilket vilde være ham saameget lettere, som han blot behøver at tye hen til for sig havende Autoriteter som Baden, Bloch, Molbech, Dahl, Benzien, for at hente Beviisligheder, der i det mindste forstørstedelen ville tilbagebevise eller modificere Recensentens Anskuelser. Da jeg nu ikke gjerne vil foranledige den Mening, at jeg, uden modent Overlæg skulde have gjort Jndvendinger imod Hr. Jacobi's Sætninger, tillader jeg mig at gjøre opmærksom paa at Grammatikernes Autoritet hverken kan gielde imod vedtagen Sprog- og Skrive-Brug?) eller imod den sunde Menneske forstand. Dersom vi f. Ex. læse disse to Sætninger: der gives Diphthonger, som bestaae af to Vocaler udtalte i een Stavelse der er i hvert Ord saamange Stavelser, som Vocaler, maa vi antage en af Sætningerne for falsk, om ogsaa Aristarch selv havde fremsat den; thi de modsige hinanden. Men dersom man alligevel vil benytte sig af Autoriteter, er Hr. Jacobi's Valg ikke det heldigste; thi de fire J Sprog- og Skrive=Brugen grunder sig vel paa Autoritet, dog ikke paa Grammatikernes, men paa de gode Scribenters. Egentlig skulde den bestemmes af hele Nationen; men da det i tvivlsomme Tilfælde ikke er mueligt at indhente enhver Landsmands Stemme, saa betragter man de erkjendte gode Seribenter som Nationens Repræsentanter, hos hvilke den rette Sprogbrug er at finde. Det er Grammatikernes Sag at gjøre os bekjendt med den rette Sprogbrug, ikke selv at danne den. " og sidste af ham nævnte Forfattere give ham for Størstedelen ikke Medhold i de Puncter, hvorimod jeg har gjort Jndvendinger. Formen borde forkastes udtrykkelig af Bloch og Dahl. De stive Adverbialformer paa igt og igen anbefales ikke hos nogen af disse Forfattere. At kalde hans hendes etc. Eiendomspronoming strider imod Blochs bemærkning (Sproglære §. 363) Af 3die Person, naar den ej er reciprok, samt af anden og tredie i Plural, haves intet possessivt Pronomen. Hvo, hvem og hvad anføres hos Bloch iblandt de substantive Pronomina, og Benzien siger ligeledes, at hvo altid bruges substantivisk. Be, mis, u, und og var anføres af Bloch, Dahl og Benzien som Præformaliver (Afledningsstavelser, Forstavelser), ikke som Ord. Udtrykket stumte bruges ikke hos Bloch; hos Molbech og Dahl betegner det ikkun ete, som ikke høres. (Molb. Retskr. p. 41. Dahls Retskr. p. 12). Dahl. siger vel: J mange af de anførte Tilfælde hø reste stundum i Udtalen; men han siger der ikke det stummere." At sp. skal have et langt s. og at se bør skrives, hvor Etymologien fordrer det, er vel ikke anført, men heller ikke modsagt, af de nævnte Forfattere. Den Regel, at det Tempus, man eengang har begyndt at bruge i et skriftligt Arbejde, saavidt mueligt bør vedligeholdes, finder jeg heller ikke hos dem. Sprog lærerne advare vel med Grund imod at afvexle med Brugen af Præsens i Imperfecti Betydning og af Imperfectum selv; men en saa almindelig Regel, som den, Forfatteren fremsætter, kan ingenlunde bifaldes. Jstedenfor det dunkle Udtryk: Gierningsordene tilkiendegive enten en Handlen eller en Behandlen, bruger Bloch §. 392 det langt klarere: Verbum tilkiendegiver, hvad Subjectet giør, hvad der vederfares det, eller i hvad Tilstand det er. De Former, som følge efter være og blive kaldes hos Bloch med Rette Participer, ikke Verber (Sprogl. No. Dette vil ogsaa kunne tjene til at berigtige den sidste bemærkning i Hr. Jacobi's Jndrykkelse. Br.