Viborger Samler, 1831-07-28
Rusland. Det stokholmske Blad: "Post- og Inrikes-Tidningar, indeholder en Skrivelse fra St. Petersburg, af 6te Juli, hvis væsentlige Jndhold er følgende: De Bekymringer, som Udbruddet af Chiolera har forvoldt her, have givet Anledning til nogle urolige Optrin. Allerede den 3die herskede overordentlig Uroe blandt Detailhandlerne og i Almindelighed blandt de lavere Folkeclasser, især i nogle af Stadens Qvarterer. Enten dette nu fandt tilfældigviis Sted, eller var en Følge af Ophidsning, saa udbredte der sig dog overalt foruroligende og urimelige Rygter. Man foregav nemlig, at Politiet med Magt førte Perloner til Hospitalerne, der ikke vare syge, men enten gjenstridige eller beskjænkede; i Hospitalerne var Døden vis; der existerede en af de tydske Læger udkastet Plan til at forgive Russerne o. s. v. Disse Rygter forfeilede ikke deres Virkning. Natten imellem den 3die og 4de forefaldt et uroligt Optrin foran et provisorisk Hospital i Newski=Qvarterret, og tidligt i Forgaars et Andet ved et Hospital paa Hørtorvet. Man forsikkrer, at der sammesteds har tildraget sig Voldsomheder, at Folket er trængt ind i Hospitalerne og har slæbt flere Syge ud med Magt. Man tilføier, at Folket var bleven adsplittet af Sprøiter, ved det første Tilfælde, da Politiet endnu ikke var stærkt nok til at standse Uordenen. De senere Opløb bleve sprængte fra hinanden af Kosakpiquets, og flere Personer bleve heftede. J Forgaars Aftes fornyedes disse Optrin paa en voldsom Maade. Talrige Hobe samlede sig foran Hospitalet paa Hoctorvet og foran et Andet i Podietski=Gaden. Hobene tillode sig de groveste Excesser; alle Vinduer bleve slagne ind, Husene ødelagdes og de Syge bares ud Meubler og Huusgeraad kastedes ud af Vinduerne, og Sygevogterne mishandledes. En Chirurg er, som man forsikkrer, bleven dræbt og det hedder, at flere end een Læge have havt samme Skjæbne. En tydsk Læge undgik med yderste Nød Døden. Man tvang ham til at betegne det Apothek, fra hvilket Medicamenterne vare hentede; da han havde gjort dette, begav Hoben sig derhen og slog alle Vinduer, ind. Endeligen befalede man Lægen at erklære, efter hvis befaling han havde forordnet Medicamenterne, og sit Svar at han havde gjort den paa Regjeringens befaling, havde han ene at takke for, at han slap uskadt derfra. Under disse Optrin udbredte sig nye, ligesaa urimelige Rygter. Man paastod, at man havde fundet levende Personer i Gravene. For at undersøge Sygdommen, havde nogle Læger secaret to eller tre Liig og i deres Sted lagt Stene i Kisterne. Dette blev opdaget og hørtes af Folket med den yderste Uvillie. Jmidlertid, medens Politiet og Gensdarmerne forgiæves bestræbte sig for at standse Uvæsenet, havde en anden Hol begivet sig til Generalgouverneurens Huus. Denne, der var bleven underrettet om det Forefaldne, havde Kl. 9 om Aftenen forføiet sig til det Qvarteer af Staden, hvor Urolighederne fandt Sted. Staaende i sin Calesche tiltalte General von Essen Folket, der i Begyndelsen med Æresfrygt og selv med Deeltagelse hørte paa hans Ord, men snart besvarede hans Tale med heftige Udraab. Jmidlertid synes dog General Essens Formaninger at have bidraget væsentligt til, at Oprøret snart lagde sig. Det maa bemærkes, at Folket hverken betjente sig af noget Slags Vaaben eller af Stene mod Politiet; dog skal en Gensdarme være dræbt. En Person af Folket saaredes i Haanden, eller er intet Uheld indtruffet. For at gjenoprette Roligheden, traad en Deel af Garnisonen under Vaaben. Henimod Midnat lykkedes det disse Tropper, uden at bruge Magt, at bringe Orden. tilveie og fængsle Hovedmændene; til større Sikkerhed patrouilleredes der gjennem Qvarterrets Gader, og Tropperne forbleve under Vaaben. Jmod Morgen plantedes Kanoner paa Høetorvet, hvilke dog siden bragtes bort. Jgaar Morges ankom Keiseren hertil fra Peterhof. Ved Efterretningen om hans Ankomst samledes store Skarer paa Hoctorvet, hvor de dog ikke begik nogen Uorden. Kl. 1 som Keiseren i en Calesche, ledsaget af Fyrst Mentschikow og flere Generaladjutanter. Keiseren talte flere Gange til Folket. Ved Kirken paa Torvet steg han af og knælede, for at anraabe den Almægtiges Bistand, hvilket Exempel den hele Folkemasse fulgte. Da han efter en kort Bøn igjen stod op, reiste ligeledes hele Folket sig og hilste ham med et lydeligt Hurra; men Hs. M. frabad sig disse bifaldsyttringer, der saa lidt stemte med den, rigtigt nok kun øieblikkelige, Forglemmelse, som man havde viist mod Lovene, Autoriteterne og det Almindelige. Ved denne Leilighed skal Keiseren have været meget rort, især da han erindrede Folket om sin Brøders Død. Hs. Maj. skal have spurgt, om Folket ved sin Opførsel vilde styrte ham i den samme Grav, hvilket Spørgsmaal modtoges paa en Maade, der viste Folkets Kjerlighed til sin Monarch. Uagtet den urolige Stemning har Folket givet Keiseren de utvivlsomste Beviser paa den skyldige Ærefrygt og Hengivenhed. Siden er Roligheden ikke alvorligt bleven forstyrret. Vel have talrige Hobe om Natten omringet Hospitalet ved Wasilei=Ostrow; men alle Anstalter vare trufne til Opretholdelsen af Rolighed, og Folket løb fra hinanden, da det saae den bevæbnede Magt.