Københavns Adresseavis, 1768-09-20
Om Slægt=Registere og Nytten deraf. Den Verdsligvise anseer Slægt=Registere med gandske andre Øyne, end Statsmanden og Historieskriveren. Han kiender intet Fortrin af det naturlige Blod, undtagen de en bestaaer i sammes Deeles behørige Blanding, og hvor Legemet faaer Sundhed, Styrke og Munterhed. Alle Menneskeer kommer paa eens Maade til Verden, og ingen kan frem for den anden rose sig af hans Slægts Alderdoms Fortrin. Den største Monark paa Jorden kan ikke tælle flere Forfædre, end den ringeste Betler. Naar man gaaer sexten Generationer eller Anher tilbage, saa har et hvert Menneske, efter den Geommetriske Progression 131071 Forfædre. Fattedes nogen en eneste i dette Antal, saa havde han ikke kundet komme til Virkelighed i denne Verden. Efter en temmelig nøye indtreffende Beregning henhører tre Generationer for hvert Hundred Aar, og naar Verdens Alder bliver sat paa 5800 Aar, saa har et hvert nu levende Menneske, uden Undtagelse, 174 Generationer eller Ahner fra Verdens Skabelse og 53 fra Christi Fødsel. En forundringsværdig Forhold, imellem Forfædrenes store Mængde og det lidet Antal af Generationer. Jkke et eneste Huus kan føre sit Slægt=Register tilbage i Tiden indtil Carl den Stores Tider, eller tusinde Aar, uden at tage urimelige Fabler og ugrundede Opdigtelser til Hielp. Lados sette, at en Familie vidste at nævne sine Forfædre indtil paa tredive Generationer tilbage i Tiden, var dette derfor at ansee for noget stort eller for et besynderligt Fortrin, Det er sandt, et Fyrsteligt Huus, som kan opføre sine Anher tilbage i Tiden af tre til fire hundrede Aar, anseer det med en Slags Foragt, der ikke er saa gammelt. Men har de gamle Huse ikke ogsaa alle været nye den Gang, da de, som endnu vare ældre, gik til Grunde. Denne Forandring bringer Naturens Løb saaledes med sig, at den enes Undergang befordrer den andens Opgang. Hvor ere de gamle Huse af Castilien, Arragonien, Burgundien, Luxemburg, Dannemark, Sverrig, Schaumberg, Pia sternes Jagellonernes, og hvor fatalt har ikke det nærværende Hundrede Aar været for det store Huus i Østerrige, i Tydskland og Spanien, Er ikke i samme den Pfalziske Stamme i Sverrig undergaaet, Huset Romanow i Rusland, samt Huset Sachsen=Lauenburg, af Medicees, af Farnese, af Gonzago, af Curland og Ostfriesland, det er en Chimære, naar man sætter et Menneskes Høyhed eller Fortrin frem for andre i Fødselen, i Slægtens Alderdom, og i arvede eller forhvervede Titler. Høyhed har sin eneste sande Grund i Magten. Med denne er forbunden en Formue til at skade og at giøre got, og dette virker Frygt og Haab, som allene giør Jndtrykket i Gemyttet, hvorpaa den andens Høyhed beroer, om endskiønt denne dog er meget forskiellig fra den sande Høyagtelse og Ærbødighed, som ikkun forhverves ved Naturens Gaver, Dyder og ædle Gierninger. Efterat man nu just har bundet denne Magt til Fødselen, for at forekomme blodige Krige og Uroligheder i Valriger, og har fortplantet den fra en Slægt til den anden; saa viser sig den Synspuukt, fra hvilken Slægt=Registere eller Fortegnelse paa Slægterne faaer en vigtig Anseelse. Thi de legger ikke allene for Dagen og viser os Sønnens naturlige Fødsel af Faderen, og hans Forældres af de ældre Forfædre, men de indeholder endog Grundene til Arvegangene. Paa dette er Statsmandens Øye henvendt; thi det er altid bedre at forøge sin Magt ved Arvegods, end ved Vaabenernes Brug. Historieskriveren foredrager de høye Huses Tilvext; men Grunden til samme maae han søge i Successions= og Arvegangs=Retten, og denne grunder sig paa Husenes Forvandt skaber indbyrdes imellem hinanden. Slægt=Registerne altsaa, i Henseende til Husenes Nedstammelse af hinanden, som lader sig tilsyne i en ubetydelig Gestalt i Philosophens Øyne, der blot betragter dem som Fortegnelser paa Menneskenes naturlige Generationer, kan være af den største Vigtighed for en Statsmand og Historieskriver, som seer paa den derudi grundede Arve=Ret.