Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-08-12
Rygtet har bestemt Præsterne meget forskiellig Rang. Een har sat dem høit, en Anden lavt En Anden ligesaa forskiellig derimellem. De Fleste synes at ville forunde dem Premier-Lieutenants Rang. Men For det Første er Lieutenant kun en lidet betydende Person i almindelig Mands Øine, uden paa ham forstaaer almindelig Mand desuden ei at giøre Forskiel paa Premier- og Second-Lieutenant. Men nu at sætte en Menigheds Lærer og Formand i denne allerringeste Officier=Klasse, hvori unge Mennesker allerførst sættes fra Dreng af, og i hvis øverste Premier-Lieutenants Klasse unge Mennesker paa 20 Aar, ja derunder, kan være, er ingenlunde efter min Formening at giøre en Præst agtet og hæve ham paa nogen Mande i Folkets Øine. Dernæst hvad er en Sognepræst, (chi jeg taler egentlig om disse Præster). Har ikke alle Omstændigheder sat ham paa sin Maade til det samme for sit Sogn og sin Menighed, som en Capitain for sit Compagnie, At give Præsten da ringere Rang end en Capitain er i mine Øine at fornedre ham, og det veed jeg ikke, at han har fortient. - Jeg vil ikke engang sige, at Præsten snarere forekommer mig, som Oberst for sit Sogn eller sine adskillige Sogne end Capitain for sit Compagnie. Obersten befaler Capitainen Adskilligt, som han øiebliklig og uden Undtagelse maa lyde; men hver Præst i sine Sogne handler ofte forskiellig i flere Ting fra Naboe-Præsten, og Provsten eller Biskoppen blander sig ei deri, saalænge hver Præst handler efter Lovene. Skal Visitats eller Mynstring holdes, saa dependerer den ene Præst ei af den anden, for hvert Sogn, eller for alle en Præsts Sogne holdes Visitats paa eengang, ligesom Mynstring for hvert Regiment. - Overalt imellem 2 Ting maa man hellere give Præsten for megen end for liden Rang, naar han endelig skal have Rang, thi han kan ei som Officieren strax med Stokken eller Arrest skaffe sig Agtelse. Præsten erhverver sig den ikkun Tid for Tid, eftersom hans Kundskaber og Retskaffenhed kan blive bekiendte. Men imidlertid kan Adskilligt formedelst uforskyldt Ringeagtelse blive forsømt eller gaae forloren. Videre, hvem har Præsten med at giøre? Med alle Mennesker. Og hvorledes med dem at giøre. Jkke med Stevne Maal, Bøder, Stokken, Arrest &c. Men med Ord og Overbeviisning. Hvorledes skal nu de sundeste Ord, den umodstaaeligste Overbeviisning engang blive anhørt af ofte uvillige og lastefulde Mennesker, Og høres maa de dog, inden de kan overbevise og erkiendes for fornuftige, med mindre Præsten tilforn allerede har Agtelse af Mennesker, man faaer derfor vel vogte sig, at give Præsten for liden Rang, dersom han ellers skal have den, vil hæve ham, gavne og ikke skade ved Rangen. - Overalt, hvorledes vil en Over-Officier, eller een af de høie Embedsmænd, endog en gammel Adelsmand paa Landet, eller afskediget Herre agte Præsten, som dog skulde være, om ikke hans Lærer, saa dog Erindrer eller Paaminder, Trøster, Opmuntrer &c., saavel i Kirken, som andet Steds, med Lieutenantens Rang? Lieutenanten og Lieutenantens Rang, naar han seer Præsten, rinder ham altid i Hovedet, og han agter Præsten ikkun for sin subalterne, som han saa lidet bryder sig om, at han foragter ham. Præsten med Premier-Lieutenants Rang maa, efter mine Tanker, ansee sig meget ilde holden, og ønske, han aldrig hafte faaet Rang, da den aldeles intet vilde gavne, men meget hindre den Nytte, han ved sit Embede skulde skifte. Sætter mas Sognepræsten i Sammenligninmed den værdslige Embedsmand, som ellers maatte jævnholdes med ham, med Borgmestere, Byefogder, Politiemestere, Herredsfogder og Birkedommere, om og Rang skulde følge med disse Embeder; saa maatte man ikke allene af foranførte Aarsager give Præsten ligesom tilforn Forrangen for alle disse; men endog i den Henseende fornemmelig, at det er Præsten, der skal giøre Mennesket til Menneske, denne hans ædlere Deel, den fornuftige Siel, og ikke, som alle disse kan, giøre Menneskene til vel afrettede Dyr, der lyde, frygte og hade. Visselig kan gode Præsters Flid ikke noksom paaskiønnes af enhver Overmand, thi denne maa være nok saa paapassende og streng, naar ingen Frygt for Gud, og Evighed er i Menneskers Hierter, skulde det være et meget eenfoldigt Menneske, som ikke kunde anrette ustraffet mangfoldig Ulykke, endog mod Overmanden selv. Dette er en gammel, ofte sagt, Sandhed. Ved denne Leilighed ogsaa en Ting, som synes mig underlig. Præster i Kiøbstæden har hidtil været anseete for mere end Præster paa Landet, ligesom og deres Kaldsbrevs Papiir, hvorefter eller deres Gang, for ei at sige Rang, har været bestemt, var paa 16 Rdlr., naar Landsbye=Præsters ikkun har været paa 10 Rdlr. Dertil synes mig aldeles ingen Grund, i det ringeste i vore Tider Naar jeg undtager Præster i Kiøbenhavn, hvor ligesom de Lærdes Samlings=Plads er, saa finder jeg ingen høiere Fordringer at kunne giøres til Kiøbstæd Præster end til Landsbye-Præster. Landsbye=Præstens almindelige Mand er gemeenlig bedre oplyst end Kiøbstæd Præstens, fordi paa Landet ved jævnlige Catechisationer holdes Kundskaben bedre ved lige. Og paa Landet har Præsten blandt de Høiere ofte langt mere oplyste Folk at tale for end i Kiøbstæden, hvor Kiøbmændene, som ikke sielden ere nogle af de Fornemste, ere undertiden ikke forer Haar mere oplyste end en god Bonde. Og naar jeg undtager nogle enkelte Kjøbstæder, som kan have mange offentlige Penge at varetage, saa synes Landsbye=Præstens Forretninger at være langt flere (tillige saare vigtige) end Kiøbstæd Præstens, hvor Borgemester og Byefoged maa forrette alle de mangfoldige Skriverier, og Forretninger, som Landsbye Præsten foruden hans Embede ene maa besørge. Det eneste Særdeles, som synes bestemt for Kiøbstæd-Præsten, er mageligere Veie, ikkun nogle Skridt til hver Embeds=Forretning, og større Selskabelighed; om dette kan giøre ham mere agtet, og anseet til høiere Rang, vil hvers gode Fornuft, sige ham. Men fordi jeg nu herved har troet at have viist, at hvis Præsten skal have Rang, han da ikke kan være tjent med mindre end Capitains Rang, naar han ei skal nedsættes og Rangen skal skade hans Agtelse langt mere end gavne den, saa viljeg dog ikke dermed sige, at han skal give Rangskat, eller nye forhøiede Skatter. - Præsten behøver ingen Rang og forlanger ingen, naar ham blot forundes Tid til at læse og Ævne til at kiøbe gode Bøger. Skal han have Rang, saa skeer det for Tidens og Omstændighedernes Skyld, som han ei kan giøre til. Han betaler allerede flere Skatter af sit Embeds Jndkomster. Præsten paa Landet skal desuden, blottet fra alle Leiligheder, som Kjøbstæd Manden har, opdrage sine Børn med flere Gange dobbelte Bekostninger; (nu holder han intet Barn i latinsk Skole eller i Jnstituterne i Kiøbstæderne for ringere end 300 Rdlr. aarlig, eftersom Tingene nu ere beskafne. Skulde han saa endnu betale anseelig Rangskat, foruden flere med Tiden paakommende nødvendige Skatter, saa vilde det og ikke lidet hielpe til, at det ikke vilde vare længe, inden der savnedes Personer til Statens Embeder Besættelse.