Aalborg Stiftstidende, 1828-09-03
Russisk tyrkiske Anliggender. Paa Krigstheatret er Stillingen endnu saaledes, at Veien til Gisninger staaer Enhver ligesaa aaben, som for en Postdag siden. Af de Data, som Posten medbringer, er det næsten ligesaa let for det tyrkiske som for det russiske Partie at drage Slutninger, som kunne nære begge Parters Ønsker og Forhaabninger. Jmidlertid maa det ikke tabes af Sigte, at Personalet i det russiske Hovedqvarteer er sammensat af betydende Mænd fra alle europæiske Hoffer, og at det altsaa ikke vilde være let, ja neppe muligt, at lægge Dølgsmaal paa store Vanheld, om den russiske Armee, havde været slige underkastet. Det synes derfor ikke at være nødvendigt at plage sig med Bekymringer, fordi den russiske Keiser har fundet for godt, for en kort Tid at forlade sin Hær, eller fordi denne gjør Holdt i et Øieblik, hvor den har naaet et vigtigt strategisk Punkt, hvis letsindige Angribelse lettelig kunde medføre et Tab, som tilintetgjorde alle de hidtil vundne Fordeele. Det vil derfor være rigtigst, fra begge krigførende Parter for Tiden at meddele de Beretninger, Enhver af dem finder for godt at offentliggjøre, og Læseren maa af disse selv danne sig Støtter for sine Ønsker eller Forhaabninger. Saaledes meldes det fra Odessa, at Keiserens Reise derhen har havt den Hensigt at overraske Keiserinden og at han og faa Dage igjen vil vende tilbage til Armeen. J Wien har man den 19de havt Efterretninger fra Lord Heytesbury, som havde naaet Basardschik, men nu er ankommen til Odessa, hvorhen ogsaa samtlige Diplomater, som hidtil have fulgt Keiseren, har erholdt Jndbydelse af Grev Nesselrode; det kan saaledes synes, som om diplommatiske Forhandlinger ere Maalet for Keiserens Reise. Jmidlertid er det ligesaa tænkeligt, at store Forberedelser ere nødvendige, førend noget Hoved Angreb paa Schumlaeller Warna kan finde Sted. Det lader som om selv Garderne ansees fornødne dertil. Den 2den August passerede den første Afdeling Donauen ved Jsakdschi. De ville kunne behøves, hvis det er Sandhed, som man selv i Odessa anseer det for, at Tyrkernes Stridskræfter ved Schumla udgjøre 120 til 140000 Mand, hvilket Antal endnu daglig forstærkes, og at Schumlamed dets Forskandsninger skulle være spækkede med ikke mindre end 1400 Kanoner, hvortil endnu kommer, at de russiske Beretninger selv indrømme Tyrkerne, at de have viist stor Tapperhed og Udholdenhed i de seneste Fægtninger, og at det skal være lykkedes Hussein Pascha at hæve sine Troppers religiøse Fanatisme til det Høieste. Han holder Schumla selv besat med 50000 Mand, og hvad der i Særdeleshed giør hans Stilling, stærk, er den Omstændighed, at hans Forskandsninger denne Gang befinde sig paa alle de Høie, som dominere Staden og som i tidligere Krige ikke have været forskandsede. Ved Silistria er Kampen haard og Tyrkerne gjøre hyppige Udfald. Ved Warna synes den sidste Fægtning, der sikkrede Communicationen imellem Beleirings Armeen og Admiral Greighs Escadre, at have været af Vigtighed for Russerne, ligesom disse intet forsømme for at skaffe sig den fornødne physiske Kraft. Foruden Garderne have 40000 Mand nye Tropper passeret Donauen i de første Dage af August Maaned og der arbeides med Jver paa Værker, for at indslutte Schumla og afbryde al Communication imellem den fjendtlige Leir og Constantinopel. Man vil heraf slutte, at Schumla ei skal formelig beleires, men blot blokeres og udhungres, og at det ikke er den russiske nopel, forinden den har bemægtiget sig alle derhen hørende Landeveie og de Passe, som dække disse. Det maa staae ved sit Værd, om man har Ret i, efter at der er gjort saa store Anstrængelser, at tiltroe Keiser Nicolai et saa betydeligt Maadehold, at han ved Standsning i sine Operationer endnu skulde ville forunde Porten Leilighed til at kjøbe Freden uden altfor store Offere. Porten selv synes ikke at være stemt herfor, thi Husni Beys Rapporter, som alle gaae ud paa, at han har afslaaet alle Russernes Angreb paa Schumla, og at hans Tropper ere besjælede af den bedste Aand, bidrage til, at Rustningerne daglig fortsættes med større Jver. Et udsøgt Corps paa 10000 Mand er afgaaet til Adrianopel, og den 9de skulde endelig Storviziren selv af gaae derhen, for at danne endnu en Leir i denne Position. Men hvad der af alt meest understøtter den Gisning, at det er Nødvendigheden, som byder Russerne at oppebie Forstærkninger, forinden de fortsætte deres Operationer, er en ligefrem Tilstaaelse i en Skrivelse, fra Jassy af 4de August, at man er bleven skuffet i sine Beregninger over den tyrkiske Hærs effective Styrke. Det tyrkiske Jnfanterie, som man tidligere havde antaget for neppe 60,000 Mand, angiver man nu til 200000; Cavalleriet, som man anslog til 10000 Heste, tæller nu 30000. Selv Artilleriet, om hvilket man ogsaa gjorde sig ringe Begreber, skal i Leiren ved Schumla tælle 500 velbespændte og vel betjente Stykker Feldtskyts. Naar man til disse betydelige Stridskræfter endnu lægger Vanskelighederne ved at operere paa det Terrain, hvor Armeen nu staaer og den paa nye opvakte tyrkiske National-Aand, saa er en øieblikkelig Standsning i den russiske Hærs Fremskridt en ganske naturlig følge af Omstændighederne. Saaledes skal det ved Warna i Særdeleshed have været Jndvaanerne, som ved en vel underholdt Jld fra Strand Batterierne i Begyndelsen hindrede Russernes Forsøg paa at landsætte Tropper. De russiske Armeers Bevægelser i det Jndre imod Krigsskuepladsen, ere ganske almindelige, og vil man troe, hvad Rygtet siger, saa vil Polakkernes Ønske om at deeltage i Feldttoget, muligt gaae i Opfyldelse, da det heder, at ogsaa de polske Tropper trækkes sammen for at rykke i Feldtten.