Berlingske Tidende, 1769-12-01
Ved nærværende Tilstand i Europa har man slet ingen Sikkerhed om nogen langvatig Fred. Sætter man da at Ufred paakom der, kan man da love for at Compagniet skal være i Stand til at forsvare sine Establissementer i Jndien? Kan nogen fornuftig Jnteressent tænke det, eller hvem kan sige saa og meene det? Hvad fordeelagtigere og bedre grundet Haab kan man give Jnteressenterne, end det de førend sidste Krig kunne giøre sig om deres Tilstand, J Ostindien, fandt Compagniet da allehaande Fordeele til dets Handels Befordring. Chandernagor og Pondichery vare befæstede Pladser. Nu omstunder er Chandernagor aaben: Paa Gruset af Pondichery har man opført nogle af de Bygninger, som mindst kunne undværes. Jeg veed vel at Engellænderne selv kunne ikke giøre sig nogen Regning paa deres Tilstand, udi Jndien nu omstunder, eller betragte den som bestandig: Den vedligeholdes ikke ved Tingenes Natur, men ved Magten, og saadan kan den ikke være stedsevarende. Disse talrige Jndiske Nationer skal tidlig eller sildig reyse sig imod saadanne Handlende, som anmasse sig at giøre dem til Slaver: Og da skal en Haandfuld Europæer ikke sige meget imod saadan Sværm Mennesker, som fra de inderste Vraaer i Landet skal sætte an paa dem. Jndianerne lære daglig Krigs Kunsten af Europæerne selv, som have mange af dem ideres Sold: Det er mere end troeligt at de engang vil afkaste Aaget. Men, naar det og skeer, er der ved saadanne Bevægelser intet for os at vinde, eller (hvilket hos en klog Regiering er det samme) Vi kunne ikke være forvissede om at vinde derved. Ere vikloge, da tragte vi ikke efter at være mere mere der, end som Handlende, og for at være det, behøve vil ikke at føre Krig der, eller, om viendelig behøve at før Krig for denne Handel, da er det et klart Beviis at vi ikke bør befatte os med den. Abbed Morellet foretaget dernest det 2det Hoved Spørsmaal, nemlig, Kan Jnteressenterne fortfare med at benytte sig af deres udelukkende Privilegium, eller at drive deres udelukkende Handel, Han erindrer strax i Begyndelsen, at Undersøgningen af dette Spørsmaal kunne synes at være til Overflod, og er det virkelig, eftersom man af Forklaringen over det første Spørs maal er overbeviist om, At Compagniets Hovedstol stedse har aftaget; at det af sin Handel høster kuns Tab, endog Frødstider; at dersom man har Ret til at dømme af den forbigangne Tid om Fremtiden, saa bliver den Aftagelse, som Compagniets Capital og beholdne Jndkomster stedse have lidt, en tilstrækkelig Aarsage til at betage fornuftige Fol og Regieringen Haabet om en bedre Fremtid." Jkke des mindre, og for ikke at lade dem mindste Udflugt, som er af en anden Mening, foretager han sig at bevise, at det er Jnteressenterne umueligt at vedblive at drive deres udelukkende Handel. - Han angiver 1) at Compagniet dertil behøver en ny Capital paa 60 Millioner, og for det 2det: at det ikke kan bringe saadan Sum tilveye, end ikke dem meget ringere Sum, som det selv angiver sig dertil at behøve. - Den første Sætning beviser han med den summariske Beregning over de Udgifter, som Compagniet selv tilstaaer sig at have at bestride fra nu af indtil 31te Dec. 1772, i Følge hvilken Compagniets Behov beløber sig til 33598032 Livres. Hvorhos han anmærker, at den behøvende Sum befindes saa ringe ansat, deels fordi man har regnet 45240000 Livres, at skulle indkomme af de 2de forestaaende Auctioner: fra hvilken Sum han, i Følge forhen giorte Anmærkninger, fradrager 1920000 Livres, saa at den kuns kan beregnes til 43320000 Livres: dernest fordi man har regnet med, som at være indkommen fra nu af indtil Decbr. Maaned 1772. (saafremt at Handelen blev fortsat,) 28012861 Liv., men hvilken Sum, som skulle udkomme af Fordinger hos Kongen og paa Øerne, ikke kan indkomme hverken paa den behøvende Maade, ey heller hastig nok til at afhielpe Compagniets Trang. Han bestemmer, at af sidstmeldte Sum kan ikke indkomme meere end 3 Millioner inden Decbr. Maaned 1772, og uddrager saaledes en Mislighed i Compagniets summariske Beregning, af følgende Summer, først de ovenmeldte fradragne 1920000 dernest boesangade i Renter i 2 Aar af 29932861 Livres, som af forestaaende 2 Sum timmer med de 3 Millioner sammen mat lagte tile. og saands Bankensang. an ude smaa ning. rinmarkenges denne tilsammen: nes kan, omen. dertil lagt ovenmeldte af Compagniets Deputerede selv angivne Behov beløber sig den fulde Compagniets behøvende Sum Livres 63762829. hvilken det er klart at Compagniet umuelig kan bringe sig til veye. - Abbed Morellet siger nu videre at om man end beregner Compagniets Behov paa samme Maade, som Compagniet selv, formaaer det endda ikke at afhielpe samme, uden at sætte Jnteressenternes Velfærd og sine Creditorers Rettigheder i Vove. - Han beviser denne 2den Sætning 1) Ved at anmerke det Tab man nu tager paa Børsen paa Compagniet Effecter (hvilket Tab er allerede i det mindste 25 til 26 pro Cento) og den deraf flydende Nødvendighed, af de laanede ny Capitaler at betale en overmaade høy Rente, og som ikke kunne bestaae med noget Handels Foretagende og dets Fortsættelse. 2) Ved at vise hvor umueligt det er for Compagniet at give saadanne ny Creditorer noget Slags Hypothek, efterat 180 Millioners Krav hos Kongen, eller de samme repræsenterende 9 Millioner Renter, ere betagne ved ældre Gield, og ved det Hypothek, som ved Forordning af 1764 blev givet Jnteressenterne, hvilket Hypothek Jnteressenterne selv allerede, udi en holdte General-Forsamling have vegret sig ved at afstaae til ny Creditorer; og da den Liv Renters Forsvindelse som med Tiden kan ventes, ikke heller kan udgiøre noget bedre Hypothek. "Paa denne Tid, (s ger han) da Compagniets Forfald er bekiendt, og da den eneste faste Capital som det eyer er aldeles behæftet af ældre Hypotheker, skal ingen Capitalist ville udlaane sine Penge for ikke før at hente Renter af dem, end eftersom Liv=Renterne forsvunde til. Dette Slags vidt udsende Speculationer ere ikke almindelige, allermindst i Frankrige: Vi ville have strax hvad vi skal have; og dersom Compagniet nu ville sælge denne sin Eiendom, kunne det ikke skee uden med Tab, og til ingen andre end fremmede, som vare vænnede til en saadan Levemaade, der tillod dem at undvære deres Jndkomster paa nogen Tid, i Haab derved mærkelig at forøge deres Capital, og hvilke, endog ved dette Haab, ikke skulle laane anderledes end til en umaadelig Priis." - For at betage Jnteressenterne det bedragelige Haab, som mange af den maatte ville bygge paa den Omstændighed, at detsidste Laan, havde saa god Fremgang, erindrer han, at de Aarsager, som denne Fremgang maa tilskrives, vare kuns tilfældige. Disse Aarsager ere den Form af Lotterie, Sikkerheden, for Betalingen, Betalings-Terminens Korthed, Summensmaadelige Størrelse, den høye udlovede Rente; alt sammen Aarsager, som ikke funde Sted ved et større og stedsevarende Laan, eller saadant Laan som det maatte være der skulle afhielpe Compagniets Trang. - Endelig viser han hvor urimeligt og uoverlagt det Forslager, at give Hypothek i de egentlige Handels=Capitaler, og i den Profit sammekaster af sig; thi, dersom de ny Capitaler, som bleve Compagniet betroede, kunne tiene til Hypothek for sig selv, da skulle intet Handels Foretagende kunne tænkes, i hvor udraabt det end var, til hvilket man jo skulle kunne saa Penge. Compagniets ny Creditorer skulle da udstaae al Hazarden af Handelen, og Jnteressenterne høste Profitten, der som nogen var at vente. - Forfatteren slutter med at bestride Privilegiets Forsvareres Paastand om Hielp af Kongen og Staten, udi Compagniets nu iværende vaklende Tilstand, til at bringe dets Handel paa Fode igien. Han sætter 3 Betragtninger imod dem; den første at en Handel, som ikke ved sig selv kan bestaae, bør frafaldes. Dersom man, da Compagniet blev oprettet, havde for Publicum bekiendtgjort, at Handelen i sig selv kastede kuns Tab af sig. men at Staten med endeel af sine Jndkomster skulle understytte den, da skulle vel aldrig Compagniet have blevet til, og Regieringen skulle heller ikke have befordret dets Opret ning, dersom den Aar 1717 havde kunne see forud, at dette Anlæg skulle paa en Tid af 40 Aar koste den henved 400 Millioner. Den anden Betragtning, at der gives utallige Ting hvortil at bruge de publikke Midler, som ere lovlige re, vigtigere og nyttigere, end at hielpe Compagniet til at fortsætte en Handel, som bringer det selv til Agters. Det skulle, f. E. være nyttigt at flere Veye igiennem Riget bleve anlagte, at Veyene i Almindelighed bleve saaledes forfærdigede, at de vare til mindre Byrde for Jndvaanerne paa Landet; at Frankrige blev igiennemskaaret med segelbare Canaler; at Skatter og Paalæg vare mindre besværlige, det være sig af Størrelse eller af Oppebørsels=Maaden; at Statens Gield blev afdraget &c. Den tredie Betragtning som gaaer ud paa det Compagniet for nærværende Tid begiærer af Kongen, tiener til at bevise, at Compagniet ingen god Grund har for saadanne Begjæringer, og at, om Kongen endskiønt bevilgede det samme, skulle saadan Hielp endda være utilstrækkelig. (Fortsættelsen følger.) ne Fortsættelse af de Svenske Rigsdags Tidender 176 fordanskede. (See Novbr. Maaneds-Tidade Den 30te Novembr. 1765.