Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-05-14
Til d'Hrr. Borgerrepræsentanter i Kjøbenhavn, Som Historien opviser mange Exempler paa, at den danske Borger intet Offer har fundet for tungt, naar det gjaldt Fædrelandets Ære, ikke har frygtet nogen Anstrængelse, naar det gjaldt dets Forsvar, saa have de sidste Dage opviist Beviis for, at den Kjærlighed til Fædrelandet, den Troskab mod Kongen, der stedse var Danskens Hæder, endnu staaer fast og usvækket. Værdige Efterfølgere af den Borgerstand, der ved Hovedstadens tappre Forsvar mod fremmed Fjende i Aaret 1659 reddede Staten fra Undergang og havde saa væsentlig Andeel i Arveregjeringens Overdragelse til vor nærværende Kongeslægt, have reist sig, nu, da den danske Nationalitet er i Fare, da Arvesuccessionen angribes, og Riget trues med Sønderlemmelse; de have i en allerunderdanigst Adresse til Kongen talt, som det sømmer sig, med Ærefrygt, men tillige med Alvor om den Bekymring, det danske Folk føler over Begivenhederne i de Hans Majestæts Scepter underliggende Hertugdommer Slesvig og Holsteen. Sandelig Deres Tale finder Gjenklang i hvert ærligt dansk Bryst, og Tusinder skulle istemme den, for at det ret kan blive klart for Danmarks Konge, at Forfædrenes Kraft endnu ei er forsvunden, men at danske Mænd ville til det Yderste forsvare Modersmaalets Rettigheder, Rigets Udelelighed og Arvesuccessionens Uantastelighed. Høitærede, hæderværdige Herrer, Som nære Jagttagere af de Begivenheder, der forekomme os med sikkre Skridt at lede til Statens Adsplittelse, føle vi os overtydede ei alene og Nødvendigheden af kraftige Regeringshandlinger til Statens Sammenhold, men tillige om at de maae komme snart, hvis den Tvedragts Sæd, der inden Rigets Grændser er udsaaet af nogle af dets egne Børn, endnu skal kunne qvæles; ogsaa vi have med stigende Bekymring seet det danske Sprogs Krænkelse, den danske Nationalitets Fornedrelse i Hertugdømmet Slesvig, og føle, hvorledes derved Baandet slappes mellem os og vore sønderjydske Medborgere, og Venner; have med Sorg erfaret, at begge Kongerigets Stænderforsamlingers Forestillinger til Kongen om vort Sprogs Beskjærmelse og vor Nationalitets Opretholdelse i Slesvig hidtil have været uden Følger; - og som vi med Smerte see de Bestræbelser, der dagligen udgaae fra tydsksindede Embedsmænd paa aldeles at sønderrive dette Baand, saa have vi med dybeste Forundring erfaret den holsteenske Stænderforsamlings Proclamation, ikke blot af Holsteen, men ogsaa af Slesvig som souveraine Stater, dens Nedlæggelse af formelig Protest mod Arvefølgen, ei blot i Holsteen, men endogsaa i Slesvig; og med den retfærdigste Harme have vi seet Erklæringer og Folkets Ønske om Ophævelse af Forbindelsen med Kongeriget og Adskillelsens Fuldbyrdelse ved den kongelige Mandslinies Uddøen fremsatte offentligen, uden Paatale af de af Kongens Undersaatter, som ved Embedseed ere forpligtede til at vaage over hans og Kongehusets Ære, Vi sige med Forundring og med Harme; thi vi sammenholde Forskjellen mellem Censurens Udøvelse i Hertug dommerne og dens Udøvelse i Kongeriget, og vi kunne ei fatte, hvorledes slige slesvig-holsteenske Proclamationer kunne fremsættes upaatalte og ustraffede, naar ei det Parti, der har sat sig den Opgave, at skille Slesvig fra det danske Rige, finder Beskyttere - maaskee nærmere Kongens Throne, end de burde være. Vel udgjør den Commune, vi repræsentere, kun et lidet Leed af Staten, men vi kunne med Sandhed sige, at den tæller lutter Fædreland og Konge hengivne Borgere. I deres, i vort eget Navn frembære vi Dem, hvit ærede Herrer, Hjerternes inderlige Tak, for hvad De i denne Alvorsstund have talt, idet vi høitideligen erklære, at der er intet Ord i Deres d. 10de d. M. til Kongen indsendte Adresse, som vi jo istemme, Hvorvel det Dem gjennem Overpræsidenten mundtlig meddeelte Svar fra Hans Majestæt tilkjendegiver, at den vist en var fornøden for at henlede Kongens Opmærksomhed paa de Forhold, der længe have været Gjenstand for hans landsfaderlige Omsorg, saa troe vi dog, at det for Hs. Majestæt vil have en særdeles Betydning, at den er udgaaet fra Hovedstadens Repræsentanter, dens udvalgte Mænd, og vi haabe, at den vil støtte og fremskynde nærforestaaende Regjeringsforanstaltninger til at standse Partiaandens af tydsksindede Embedsmænd understøttede Bestræbelser for Monarchiets Opløsning, til det danske Sprogs og den danske Nationalitets Opretholdelse i Slesvig. Modtog Kongen end ei Deres Adresse saaledes, som De maatte haabe han vilde modtage Udtrykket af den reneste Fædrelandskjærlighed, af den meest uskrømtede Hengivenhed for Kongehuuset, dHrr. ville dog i Deres egen Overbeviisning, ei alene om Betimeligheden, men ogsaa om Retmæssigheden af den allerunderdanigste Adresse finde den fuldkomneste Tilfredshed. De ville, det vente vi, i Tusinders bekræftende Erklæring finde den største Fyldestgjørelse, og De ville derved føle Dem opmuntrede og styrkede til, som det anstaaer Repræsentanterne for Landets største og fornemste Commune, fremdeles at stille Dem i Spidsen for Danmarks Borgerstand, naar det gjælder Fædrelandets Ære, og Frelse. Held ledsage Deres Bestræbelser for vort Mødersmaals Beskyttelse, for det danske Riges Udelelighed og for Arvesuccessionens Uantastelighed! Værer forvissede om, at vi ere rede til at forene os med Dem til Forsvaret af dette Nationens rette Arvegods, paa enhver Maade, som Omstændighederne maatte udkræve. Veile d. 24de April 1845. Med Høiagtelse. H. Dalgas. A. Linnemann. J Olsen. N. Stampe. A. C. Hansen. A. D. Bøegh. Packness. "Til dHrr. Borgerrepræsentanter for Kjøbenhavn.I den betydningsfulde Adresse, hvilken De for faa Dage siden have tilstillet Hs. Majestæt, vor allernaadigste Konge, have De, høitærede Herrer, med Klarhed og Kraft, skildret den Uro og Misstemning, der trindt i Landet er bleven fremkaldt ved det saakaldte schleswigholsteinske Parties anmassende, statsopløsende Bestræbelser, og navnlig i den allersidste Tid ved adskillige tydske Folkerepræsentationers fornærmende Jndtrængen i Anliggender, der, da de ene angaae det danske Hertugdømme, ligge aldeles udenfor disse Forsamlingers Omraade. De have i dette vigtige Actstykke paaviist Nødvendigheden af, at Regjeringen med Kraft og Fasthed trædet op mod de opløsende Tendentser, der hver Dag vinde i foruroligende Styrke; De have tillige yttret den Fortrøstning, at enhver Regjeringsforanstaltning, sigtende til Statens og Nationalitetens Opretholdelse og Betryggelse, vil finde den kraftigste Understøttelse fra Folkets Side. Vi undertegnede Borgere og Jndvaanere i Staden, Aarhuus føle os forpligtede til herved at erklære, at vi i Eet og Alt tiltræde de Anskuelser, bemeldte Adresse udtaler: Anskuelser, der, saasandt Jngen kan være ligegyldig, naar det elskede Fødeland trues med Vanære og Opløsning, deles af alle Danmark Borgere. J simple, men velmeente Ord bevidne vi Dem, hvitærede Repræsentanter for Rigets Hovedstad, vor Glæde, tolke vi Dem vor Tak, fordi De med Tanken henvendt paa Hovedstadens Færd i Fortiden, med klart Jndblik i Nutidens Forhold, og med ængstelig Frygt for Danmarks nærmeste Fremtid, have fortrinsviis følt Dem opfordrede til, ved Thronens Fod djærvt og frimodigt at udtale Folkets Følelser, dets Bekymringer og Ønsker. Dette Skridt bestyrker os i Haabet om, at De, hvis endnu mere bevægede og farefulde Dage skulde komme, ville vide, trods bittre Krænkelser og betydelige Opoffrelser, at handle til rette Tid og paa rette Maade i Landets sande Tarv og give dets øvrige Borgere et følgeværdigt, hæderligt Mønster. Det høist Vanskelige i den Stilling, hvori Regjeringer befinder sig for Øieblikket, erkiende vi tilfulde; derfor bede vi, at Forsynet vil skjænke vor ophøiede Monarch Viisdom og Kraft til at hævde Danmark Selvstændighed og Hæder, for hvilken upaatvivleligen alle Hs. Majestæts trofaste og tillidsfulde Undersaatter ere beredte til at bringe ethvert somhelst Offer, hvorpaa Omstændighederne maatte gjøre Krav. Aarhuus, den 18de April 1845. 152 Underskrifter."