Berlingske Tidende, 1834-06-17
Den offentlige Opdragelses Tilstand i Frank Alle Regjeringer, som i 40 Aar fulgte efter hver rige. andre i Frankrige, have indseet Nødvendigheden af at fremme Opdragelsesvæsenet. Den constituerende Forsamling udstedte en af de almindelige, høittravende og frugtesløse Lovbud, som bleve paa Papiret, fordi alle Elementer til deres Udførelse fattedes og fordi de stode i ingensomhelst Forbindelse med den bestaaende Tilstand. Den keiserlige Regjering oprettede Universitetet, en uhyre Ma stine, som havde et Slags indre Liv, men blot indskrænkede sig til den lærde Opdragelse. Restaurationen vilde betjene sig afCleristet, for ved sammes Hjelp at erholde Almueskoler; men deels var der catholske Cleriste fiendtligen sindet imod Opdragelsen, deels tilbagestødte det Folkemængden af politiske Grunde Saaledes fandt Revolutionen Frankrige, med tildeels gode lærde 1 – naar son udgjort at Anstalter, med middelmaadige Gymnaster og for, største Delen usle eller aldeles ingen Almueskoler, uden i de fordums Tydske Provindser, der, som tildeels protestantiske, udmærkede sig fordeelagtigen fremfor de Gammelfranske. Det Nødvendigste var, at ophielpe Almueskolerne, og Ministeren, besluttede at begynde hermed, hvilket vel i sig selv var naturligt, men som med Hensyn til den herværende Aand maa regnes ham til en sand Fortjeneste, da man her almindeligviis begynder at organisere fra oven nedad, fordi man da letteligen kan naae tilsyneladende glimrende Resultater, der smigre Nationens forfængelige og utaalmodige Aand, imedens Gangen fra neden opad er langsom og besværlig og i lang Tid ingen synlige eller overraskende Resultater kan yde. Efter lange og grundige Forberedelser blev Loven angaaende Primairskolerne foreslaaet, billiget af Kammerne og indført den 28de Juni 1833. Den var udkastet efter Consins Beretning om det Tydske og i Særdeleshed det Preussiske Skolevæsen, der siden har i England og Amerika i saa høi Grad hendraget Opmærksomheden paa dette System, og var med største Omhyggelighed lempet efter Frankriges Forhold. Ministeren følte, at man ikke paa een Gang kunde opnaae Alt, at Folkemængden endnu ikke var saa moden, at man kunde gjøre store Fordringer, med Hensyn til samme, og at man derved ikkun vilde opvække en almindelig Modstand, der maatte lægge de samme Vanskelige heder i Vejen for Udførelsen af denne Lov, som den constituerende Forsamlings Love havde fundet. Thi vel havde de offentlige Blade allerede i lang Tid opløftet et almindeligt Skrig om Skolernes Forsømmelse, fra alle Kanter havde man fordret et nyt og fuldstændigt System, og ikke en eneste Stemme havde vovet at tale imod de Forholdsregler, som skulde tages; men den Træghedens Kraft, som fandtes hos Massen af Communerne, var næsten uovervindelig, trods disse lydelige Demonstrationer. Det er maaskee ikke overflødigt – for at kunne bedømme denne ubegribelige Grad af Barbarie, som hersker i en stor Deel af Provindserne, og at kunne indsee Nødvendigheden af langsomme Fremskridt fra Regjeringens Side, – at anføre en Beslutning, som et Municipalitet tog den 18de August 1833: her tales nemlig om Staden Livaie i Orne-Departement. Municipalitetet blev sammenkaldt for at raadslaae om Oprettelsen af en Skole; her følger en ordret Oversættelse af dets Beslutning: Communen besidder ingen Skolebygning, den vil intet Bidrag give til en Primairskole, den vil ingen Skolemester eller Lærerinde have, og Byeraadet er i Alt dette af samme Mening. Undertegnet, Mairen i Livaie. – Dette er ingenlunde noget usædvanligt Tilfælde, man vil snart erfare, at utallige Communer staae endnu paa samme Grad af Dannelse, Loven af 28de Juni foreskrev, at en Primairskole skal oprettes i enhver Commune, hvori skal læres Moral og Religion, Læsning, Skrivning, Fransk Grammatik, Regning og Systemet og Maal og Vægt. Skolemesteren (Maitrendecole vorder udnævnt af Ministeren, erholder af Communen et Minimum af 200 Fr. i Gage, foruden de Skolepenge, som fastsættes af Communen og indbetales af Forældrene til Skattekræveren. Desuden tør Enhver, som har underkastet sig Skole-Examen og af Mairen har erholdt et Vidnesbyrd om sine gode Sæder, aabne en Skole. Enhver Stad med meer end 6000 Jndvaanere skal have en høiere Primairskole, hvori undervises, foruden de almindelige Læregjenstande, i Geometriens Elementer og Landmaaling, Physik, Naturhistorie, saavidt denne er anvendelig i det daglige Liv, Historie, Geographie og Sang. Skolelæreren erholder af Communen en Løn af i det Mindste 4000 Fr., foruden de af samme bestemte Skolepenge. Ethvert Departement opretter en Normalskole for tilkommende Skolelæreres Opdragelse og Dannelse. – Det Første, som maa synes Enhver paafaldende, der læser denne Lov, er at den ikke indeholder nogen Bestemmelse, der tvinger Forældrene til at sende deres Børn i Skolen; men man har ikke vovet at paalægge dem en saadan Forpligtelse, og man haaber: at Forældrene, naar de ere tvungne til at lønne en Skolemester, ogsaa ville gjøre Brug af ham. Det var ikke vanskeligt at give en Lov, men Vanskeligheden begyndte med Udførelsen; man maatte vise tilstrækkelig Energie for at gjennembryde den Modstand, som Loven fandt i Communernes Uvidenhed, og dog gaae tilværks med et Maadehold, der ikke kunde fremkalde nogen ny Opposition, og som tillod de forskjellige Localforhold med mueligste Lethed at lempes efter disse Forholdsregler. Den Tid, der er hengaaet siden hiin Lovs Publication, er for kort til at den indtil dette Øjeblik har kunne fuldstændigen udføres; men af det, som hidtil er skeet, kan man imidlertid slutte hvad der er Grund til at haabe; det kan ikke miskjendes, at Udsigterne jo ere gunstige, at de hidtilfulgte Forholdsregler gjøre Administrationen stor Ære, og at Frankrige staaer paa det Punkt, at gjøre et af de største Fremskridt i Civilisationen, som det nogensinde har gjort. Jagttagelsen af en saadan Lovs Resultat er et vigtigere Factum for den rigtigere Bedømmelse af Landets sande Stilling, end politiske Partiers Declamationer; og Fremstillingen af dette Anliggendes nuværende Standpunkt fortjener derfor en vidtløftigere Udvikling. (Fortsættes.)