Københavns Adresseavis, 1766-12-09
Den Kongelige Universitets Bogtrykker Hr. Andreas Hartwig Godiche, har for kort Tid siden ladet komme fra hans Presse en Bog, som fører oven anførte Titel. Fortaken siger, at Bogens vigtige Jndhold og rette Fordrag, er først skrevet paa Fransk af en fornem Herre, og at en fornem Person iblant os har, for at tiene sine Landsmænd, især dem af sit eget Kiøn, oversat den i Modersmaalet, etc. Man vil her efter Rummets snevre Grændser allene til Prøve anføre et Stykke af Materiernes Underviisninger, efterdi Titelen i et blot Avertissement ikke giver saa stor Effect for Forleggeren som vi gierne vil unde ham. Her er det. Om Spaadomme og anden Overtroe. Fæst ingen Troe til Drømme eller Varsageres Spaadomme eller Forvarseler, som for Exempel: Et overvæltet Salt Kar, Knive, som ligge paa Kryds, et Speyl, som gaaer i Stykker, eller naar J møder et Liig, som bliver bragt til Jorden, en Ravn gaaer over den Vey, J skal vandre paa. Troer ikke Dagenes Navne og Tal, den ene lykkeligere end den anden, og uendelig mange andre slige Ting, som man ikke kand uden Overtroe fæste nogen Liid til, og af hvilke den allermindste Fornuft kand begribe Urimeligheden. Syrach siger Cap. 34, 5. 6. Spaadomme, og at agte paa Fugleskrig og Drømme, ere forfængelige Ting; Og saadanne Hierter have med Phantasier at giøre, som hendes der fødder med Smerte. Dersom den udsendes ikke fra den Høyeste i din Besøgelse, saa leg dem ikke paa dit Hierte. De Mennesker, som tage sig for at spaa om det Tilkommende, giver ikke Agt paa, at de gaae ind i Guds Hemmeligheder. Propheten Esaias siger til de falske Guder: Es. 44, 25. Aabenbar os det Tilkommende, saa vilde vi troe og erkiende at J ere Guder; Det er et upaatvivleligt Kiendetegn paa Guddommen at vide de tilkommende Ting. Det er mig, siger Herren, som fører Spaamændenes Falskhed for Lyset, og som giør dem til Daarer, som tage sig for at sige tilkommende Ting, som giør de Vises Klogskab til intet, og deres Kunst til Daarlighed. Dersom en Mand eller Qvinde haver en Spaadoms Aand og vil sige tilkommende Ting, de skal straffes med Døden, de skal stenes, og deres Blod skal falde paa deres Hoveder, 3 Mos. B. 20, 27. Disse Folk ere saa dumdristige, at de tør sige, saa gammel skal J blive, J skal døe paa den Tid, har det nogen Rimelighed med det Christus siger: Matth. 24, 42. Vaager, thi J vide ikke paa hvad Tid Herren vil komme, Gud har vildet skiule vores Døds=Minutefor os, paa det vi alletider skal være aarvaagne, og paa det at denne Uvished kand være en Tømme at holde vores Tilbøyeligheder tilbage, hvilken disse Diævelens Sendebud ville betage os Nytten af. - De ere selv uvisse paa, naar de legge sig om Aftenen, om de skal opleve den anden Dag, og tør endda love andre mange Aar at leve udi. - Diævelen, som er meget visere end de allerfornuftigste Mennesker, kand ikke engang vide tilkommende Ting, uden saavidt at han kand giette sig til de Omstændigheder, som han trekker udaf det forbigangne og nærværende, og vi see endnu at i de Tilfælde som har været ham høyt angelegen at sige Sandhed, for at bekræfte hans Ondskab har han de fleste Gange sagt tvert imod det som er skeet. Cræsus, som var Konge udi Lydien, raadførte sig engang med de Viise til Desphis for at vide, om han skulde vinde Seyer i med Persien; disse Viise undlode ikke at love ham Seyer. Cræsus gav store Foræringer til Templen og blev overrunden af Perserne, og han bad Cyrum som var hans Overvinder, om Tilladelse at sende Bud til disse Viise for at bebreyde dem, at de havde bedraget ham, da svarede de Viise ham; At det var umueligt endog for Gud selv at undgaae det, som var bestemmet af Forsynet. - Den samme Auctor, har sagt, at de til Delphis lærde Oraclet uden af og talede allevegne om det, som det havde saat Sandhed udi, men det, som det havde løyet udi, blev der intet talt om. Der var i SveitzerLand en Stiernekiger, som det Aar 1661 havde lagttaget en Commete, som var gaaet igiennem Ørnens Tegn, det er en Stierne, som man giver det Navn, hvilken man med ligesaa god Grund kunde have givet et andet Navn, han havde siger jeg, mærket, at denne Commete var kommet og død ved Ørnens Fødder, forsikkrende derhos at det Tyrkiske Rige skulle blive ødelagt af det Tydske, hvilket den tilkommende Tid haver saalidet svaret til, at det var nær ved to Aar derefter, at Tyrken havde taget heele Ungarn, og havde næe angrebet alle det Østerrigske Huuses Arve=Lande, dersom ikke de Tropper, som Kongen af Frankerig havde sendt Keiseren, havde sat dem i Stand til at giøre Fred. J hvad Fundament denne Videnskab er grundet paa, som disse Personer rose sig af, som vil sige os tilkommende Ting, enten det nu er ved Stierne Kigerie eller og ved de Streger, som gaae i Hænderne eller paa Fødderne og deslige, saa bør Jansee dem som Ugudelige, som hofmode sig af en Videnskab, som tilkommer Gud allene, og som Bedragere, som vil undervise Eder om de Ting som de selv ikke ved. Det er den Betænkning St. Augustinus giør sig, naar han siger: At dersom en Ting falder ind, som en Varsager har spaaet, saa er det af en Slumpe=Lykke og ikke formedelst hans Videnskab; thi naar der siges mange Ting, saa er det umueligt andet, end at jo noget maae treffe ind. Jeg troer at jeg har talet noget vidtløftigt med Eder i denne Materie, thi jeg veed, at der er en heel Deel Mennesker i alle Stænder, som fæste ingen Troe til disse Bedragerier. Dette er den sidste Materie hvorom Bogen giver Anviisning, og ellers indeholder 47 forskiællige Slags Hoved=Materier, som siden skal blive blot nævnede. Bogen faaes for 2 Mark hos Hr. Godicke.