Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-11-01
det Hebraiske. A. d. H. Stedet, men bliv ved i din Bøn Jeg dæmpede min Vrede og fuldendte min Bøn; men nu var ingen menneskelig Magtelængere istand til at undertrykke min Harm; Jeg forekastede. ham hans Forbrydelse, som hans Uge. delighed fortiente. Jeg ventede, at han skulle ydmygge sig for mig, som den evige Guds Tiener, tilstaae og fortryde sine Synder og bede mig dikere ham hans Bod; men hvor stor var min Forundring, da han udtrykkeligen beraabte sig paa det Sted af Talmud, som tillader Reisende at afkorte deres. Bøn og foreviiste mig trykte Formularer til lidette Brug; ja i Mangel af disse undsaae han sig ikke at paastaae at han selv ville forferdige en anden, ja endog betiene sig af en christelig Bøn. "Vor Gud, svarede han mig, er (intet Menneske, han finder ei Behag i Ceremonier, og een Formular er ham ei kierere end en anden; naar jeg aabner min Mund til Gud, saa søger jeg ikke efter Ord, jeg aabner ham mit Hierte og kuns det allene er hans Villie. Med saadant Sludder, hvilket han, som en sand Christen, kaldte Philosophie, søgte han at besmykke sin Forbrydelse., Paa den nærmeste Station var Jntet. at faae for disse Jøder, Portugisen siger da: "Vi vil stille vor Hunger med Melk, Koen ere jo allerede malket og ingen Jøde var tilstæde De veed jo, at i dette melkerige Landkommer intet ureent i Karrene, hvori Melken malkes, dog jeg kan ogsaa tæmme min Appetit; jeg vil kuns vederyvæge. mig med et Glas Viin og siden faste, til vi naaer det nærmeste Bedested. Viin, skulle man her kunne faae Kausehern Og om den nu ikke var det, mon den der for ville bekomme os mindre vel, Talmuden anfører og jo Aarsagen, hvorfor vi ei maa drikke Viin med Hedninger, nemlig fordi de offre af deres Viin til deres Guder, paa findet vi en med Hedninger skal begaae. hedenske Forbrydelser. Jntet af Tilfeldene finder her Sted. De Christne. ere ei Hedninger, de have ingen Afguder og offre ingen Viin, beruse os skal vel ikke heller 2 saa satte Mænd, som vi, og i al Fald skal vel den dumme Koebyrde, som sidder der i Krogen. og den 70 aarige Kiøkkenpige vel ikke. heller forlede os. - Med alle Kræfter besiælet af gudommelig Iver, satte jeg mig imod denne Vederstyggelighed. og der blev aftalet, at han ville nøies med tørt Brøde Pigen gik til Bageren at kiøbe Hvedebrød, men til ubeld. var der hverken derene eller andet der at faae. Med al min Veltalenhed forestillede jeg ham, at han burde dempe denne Hunger, som var ingen virkelig Hunger, men blot optændt af SaPotan for at prune og, og ikkeræde Byndebrød imod Loven. Modig sprang nu Portugisen op, hans Kinder glindsede, og hans Øine funklede af Vrede, Satans levende Blik straalede af hans Øine, nu brølede hans Jntet skal nu hindre mig fra midt for dine Øine at stille min Tørst med Viin og min Hunger med disse uomskaarnes Brød. En Gud, som kan forherliges derved, at hans Skabning, der ved en Reise af 36 Timer er udmattet, endnu lider Hunger og Tørst andre 24. Timer, han er ingen Gud, men et Uhyre, en Skabning af Præster. Li Talar eller Bonzeklæder. Derpaa satte han sig og drak ukauschern, Viin og and Bondebrøde." Forfatteren, der, som ommeldt, var en Rabin og en af det ortodøreste Slags, anfører flere slige Trek, som vil blive for vidtløftigt at opregne: Jsær er den fromme Fornuftsvise, Moses Mendelsohn en Torn i hans Øine. For Philosophen er dette Brev (med alt dets urimelig Væv) dog baade morende og lærerigt; thi man seer deraf, at Religionsstridighederne og Bigotterieabsorditeterne paa lidet nær ere de samme iblant Jøder, Christne og Mahomedaner. 3) Der Rath des Greises vom weis sem Berge. En færerig Fabel for Monarker! 4) Neuester Betrag zur Geschichte, geheime Geselschaften. Forfatteren raader at vogte sig for disse hemmelige Selskaber, som i Smug giøre Proselyter; enten de saa kalde sig Frimurere, Jlluminater, Rasenkortsere, Mesmerianer eller hvad andet Navn nævnes kan. Jsær ivrer han imod et saadant Selskab, der vel ei heller tiener til andet end at lokkke Folk Penge af Lommen, i hvor glindsende det end ved første Øiekast synes, da det selv kalder sig et hemmeligt Selskab, og lader rollere i Tydskland en Jndbydelse saa lydende: Ersten Entwurf einer Verbindung. zwischen den Freunden und Beforderer des Verbienstes. 5) Weise Anordnung Keiser Leopold. 2, betreffend von dem K. K. Bramten in dem Deutschen Erblandern an Seine Maj. von Dato an monatlicheinzulieferend Bericht, vom allen merkurdigen Vorfallen. En fortreffelig, meget lovende Anordning, som giør Keiserens Hoved og Hierte sand, udødelig Ærel Dog herved. et Spørgsmaal, Var det ei bedre, om disse Beretninger ved Trykken fremlagdes for Publikum, saadanne kuns undtagne, som maatte holdes hemmelige) Ville ei ved saadan offentlig Bekiendtgiørelse mangen eensidig eller partisk Beretning - og af dem vil viist. mange indsnige sig - blive tilbage, Skulde det ei være en sand Vinding, naar tillige Enhver kunne meddele sine Anmerkninger over Beretningerne og berigtige mangen Vildfarelse, der vil indflyde, endog uden Betienternes Skyld, O Fyrster, Publicitet er i kloge Hænder en Gudsgave, benytter: Eder deraf til Eders Staters Vel, den vil bringe Eder Fordeele, Nøder Enhver af Eders Tienere til at handle og vandle for det hele Folks Øine og mangen en Klage over utroe eller dovne Statsbetiente vil falde bort 6) Ueber Frankreichs gegenmartige. Lage.