Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-09-21
J den sørgelige Opregnelse af de Lidende maae de staae øverst, hvis Jndkomster udrinde af Jord og Grund, altsaa Eiere og Brugere eller Forpagtere af Landgods. Antaget at Brutto-Indtægts-Værdien af en Forpagtning i Aaret 1811 var 100 Pd. Sterl. Prisens Synkning efter denne Epoche 50 pr. C. saa blev Indtægten i Aaret 1830 i rede Penge kun 50 Pd. St. Fremdeles antaget, at Forpagtnings Afgiften 1811 var 20 Pd. St., og Skatterne 10 Pd. St., altsaa i alt at udrede 30 Pd. St. og at Dyrkerens Consumtion udgjør 20 Pd. St., Tiender og Leverancer 10 Pd. St., Arbeidet og den almindelige Fordeel 40 Pd. St., altsaa disse Poster i alt 70 Pd. St., saa udgjorde de forskjellige Udlæg indbegrebet den almindelige Fordeel 100 Pd. St. - Men Productets Værd er i Aaret 1830 reduceret til 50 Pd. St. Forpagtnings Summen og Skatterne ere nominelt stedse de samme, altsaa som sagt 30 P. St. Vistnok er Arbeidslønnen og de under Productionen forbrugte Varer faldne i Prisen, men da Faldet har været progressiv, saa staae Priserne under Productionen høiere, end naar den er fuldført, og end i det Øjeblik naar de komme til Marked. Desuagtet ville vi kun beregne hine, i Aaret 1811 til 70 Pd. St. ansatte Udlæg til .... Altsaa samtlige Udlæg i Aaret 1830 til 68 Da nu som ovenfor anført Jndtægten i det Hel var kun 50 Pd. St., saa gav dette et Tab af 18 P. St. Det her Sagte er ingen tom Hypothese; men hvad her er fremsat, ikkun som tænkt og antaget, er i Virkeligheden forhaanden. Man seer deraf hvilken Indflydelse den stegne Pengeværd har paa en Forpagters Stilling. Byrden af Forpagtnings afgivten og Skatterne forøge sig i Forhold til denne Stigning, imedens Forringelsen i de andre Elementar-Productions-Omkostninger ikke er ligSynkningen i Priserne, naar Forpagteren bringer sine Produkter til Torv. Fra Aar til Aar anvender han en Deel af sin Kapital paa Dækning af Deficit, og stoler paa tilkommende bedre Tider; men en usynlig Haand berøver ham den retfærdige Løn for hans Møisommeligheder ved uophørlige Forøgelser i hans Forpagtnings Afgivt og hans Skatter. Et Aar rinder hen efter et andet, uden at medføre Forbedring i hans Stilling. Hans Kapital forsvinder; han er udygtig til fremdeles at drive Landbrug, da alle hans Hielpemidler ere opslugte, og nu maae han til sin Kones og sine Børns Underholdning søge hen til Sognets Fattigkasse. Andre Forpagtere følge ham; have lige Skjebne. Snart rammer Ulykken ogsaa Grundeierne, de maae nedsætte Forpagtnings Afgifterne, og have endda deres Nød med at faae dem inddragne. Den ene Nedsættelse følger oven paa den anden, stedse ledsaget af lige Resultater. Kort, saalænge Stigningen af rede Penge tiltager, vil ogsaa Hensvindingen af de i Brug og Benyttelse af Forpagtningsgodser anlagte Kapitaler, Formindskelsen, af Grundbesiddernes Jndkomster, Byrden af Skatter paa Grund og Jord, omendskjøndt i det Nominelle den samme, formere sig. Nu kommer Raden til Fabrikanterne. Bringende Prisernes Stadighed i Anslag, gjør han sit Indkjøb af paa Materialier, og giver sig nu til Arbeidet. Naar det er færdigt, bringer han sit Fabrik-Produkt til Kjøberen, til Markedet, men nu hører han med Forfærdelse, hvorledes i Mellemtiden Priserne ere dalede paa udenlandske saavelsom paa indenlandske Markeder, og at han har arbeidet omsonst. Dette er endnu det gunstigste Tilfælde, da det er kun alt for ofte Tilfældet, at han ey engang naaer, at faae sine første Udlæg erstattede. Han kan ikke komme i det Rene med den sande Aarsag til sit Uheld, fordobler sin Virksomhed for at gjøre Skaden god igien; men - Resultatet bliver det samme. Endeligen, ved de slemme Tider, som han siger vi leve i, gjort frygtsom, indskrænker den Forsigtige sig blot til bestilt Arbeide, imedens den, der ikke vilde lade sig belæres af Erfaring, just ved forøgede Anstrængelser i at forbedre sin Skjebne, gaaer aldeles tilgrunde. Saaledes har Værdien af fabrikerede Gjenstande, i de sidste femten Aar tilsat 50 pr. Cent, og de i Maskiner anlagte Kapitaler have ligeledes forringet sig det Halve. Haandarbeidere i Stæderne og paa Landet have ogsaa deres Lod og Deel i de ulykkelige Omstændigheder, hvori de ere geraadede, i hvis Tieneste de stode. Da deres Virksomhed ikkun er en Aarsag til Herskabets Undergang, saa afskediges de jo før jo heller, og nu faaer man dem at see omvandrende i Egnen af de Steder, hvor de før udøvede deres Industrie.