Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-09-21
Angaaende den udenlandske Politik læses i dette Skrift følgende: Tre Qvæstioner vare paa Bane, da det Greyste Ministerium traadte i Spidsen for de offentlige Anliggender, nemlig den Græske, den belgiske og den Portugisiske. Angaaende den Græske har Ministeriet ved at afsende Sir Stratford Canning til Constantinopel bevirket en fordeelagtigere Berigtigelse af Grændserne, og har bragt, ved Konge Ottos Udvælgelse, Sagen til et glædeligt Resultat. – Den Belgiske Qvæstion var ligeledes af en tidligere Oprindelse, saa at den vel kunde modificeres, men ikke længere gaae tilbagt. Qvæstionen skildres i dette Skrift som at nærme sig til sin Afgiørelse; uagtet det ikke kan nægtes, at Kongen af Hollands Haardnakkenhed lægger store Hindringer i Veien derfor. Saavel Erobringen af Antwerpen som Embargen retfærdiggiøres af det Resultat, som er fremgaaet deraf, nemlig at en Vaabenstilstand, er bleven afsluttet paa en ubestemt Tid. (Nu siges, at Aarsagen til Conferencens Afbrydelse skal være, at Kongen af Holland har vægret sig ved at henvende sig, efter dennes Anmodning, til den Tydske Forbundsforsamling med Forespørgsel om dens Samtykke til at en Deel af Hertugdømmet Luxemborg bliver forenet med Belgien, da Jnitiativet dertil maatte nødvendigt udgaae fra ham; man troer dog, at Kongen vil give efter i denne Punkt og haaber at Conferencens Forhandlinger ville kunne blive fortsatte). - Om de Portugisiske Anliggender siges: at de nærme sig til deres Ende. Det Tyranie, som i fem Aar har underkuet dette ulykkelige Land er knuset. Don Miguels Flaade er erobret, Oporto deblokeret; 2,500 tappre Portugisere ere marscherede i Triumph fra Guadiana til Tajo; Donna Maria er proklameret i Lissabon og en Brittisk Minister har ladet sig forestille ved den retmæssige Souverain af Portugals Hof. Brittisk Tapperhed havde som sædvanligen taget sig af Portugals Friehed og Cap St. Vincent var endnu engang Vidne til det marinariske Heltemods Daad. Den Engelske Regiering fulgte standhaftigen sin foreskrevne Gang, den forblev med Strenghed neutral i Kampen; men den opfordrede andre Magter til ogsaa at giøre det samme. Da Don Pedros Expedition afseilede fra Terceira, trak en Spansk Armee sig sammen ved Portugals Grændser under det Paaskud, at ville observere Tingenes Gang; men øiensynligen beredt til at udføre et Skridt til Don Miguels Understøttelse, naar Leiligheden tilbød sig. Men Begivenbederne af 1826 vare ikke forglemte og Erfaringen om Spaniens Forhold ikke gaaet forloren. Brittanniens Regiering stolede ikke allene ikke paa Spaniens Forsikkringer, men beredte sig tillige paa alle mødende Tilfælde. Adm. Parker blev afsendt til Tajo med en stærk Flaade og med Ordre til at tage Don Pedros Partie i samme Øieblik, som den Spanske Armee rykkede ind i Portugal. Spanien og England have holdet det Lofte, som de have givet hinanden og begge have, uagtet deres modsatte Ønsker og Kampens Udfald, holdet sig tilbage og overladt de kæmpende Partier, at udkiæmpe deres Sag, uden at beholde nogen Bistand. Englands Rolle ved denne Kamp var blot at paasee, at der blev kæmpet paa en ærlig Maade, og den retfærdige Sag har erholdet Seieren. Man kan ikke omtvivle, at dersom en Tory Regiering havde existeret i England, saa vilde man have udfundet et eller andet Paaskud til at slippe den Spanske Armee løs paa Portugal og dette Land vilde være blevet fordømt til endnu at sukke under Don Miguels Tyrannie. Denne Seier er høist vigtig og Følgerne ville blive fornemmede i en stor Omkreds; thi det er ikke blot en Kamp imellem Peter og Maria paa den ene og Don Miguel paa den anden Side: men Portugal er den Kampplads, hvorpaa det store Europæiske Feldtslag skal udkiæmpes af dertil udvalgte Kiæmpere. Englands Torys, Frankrigs og Spaniens Carlister, den hellige Alliance og Friehedens Fiender over hele Europa vare Dom Miguels Stridsmænd; Retfærdighedens og en fornuftmæssig Regierings Venner ere paa Marias Side, og naar Dronningens Sag faaer Overhaand, saa vil den moralske Virkning deraf erfares over hele Europa. (Hvormeget den unge Dronning erkiender denne sin Stilling kan erfares af det Svar, hun gav den 9de September en Deputation fra Borgerskabet i Portsmouth, som overbragte hende en Lykønsknings=Addresse, det er min Beslutning, sagde hun, at regier Portugal i den Mand, som frie Jnstitutioner og liberale Grundsætninger udkræve. Hun er bleven umaadeligt fereret i denne Stad, saavel fra Regieringens som fra Folkets Side. Englænderne ere i høi Grad fornøiede over at Dronningen har begivet sig til England og vil derfra tiltræde Regieringen over Portugal og ikke umiddelbart fra Frankerige, da dette Forhold passer aldeles til de langvarige og nøie Forbindelser imellem England og sin gamle Allierede. Det kan ikke andet end være glædeligt, siger Bladet Times, for dem, som betragte vore nærværende Forbindelser med Frankerige som en Dæmning mod ContinentalDespotismens Angreb paa de frie Stater og som et Pant paa den almindelige Freds Vedligeholdelse i Europa, at lægge Mærke til den Delicatesse, hvormed den Franske Regiering har forholdet sig i denne Sag. Da denne Regiering vidste, at England har stedse staaet i den nøieste Forbindelse med Portugal, og at de andre Stater have stedse respecteret Englands Synsmaader ved de Portugisiske Anligger, saa gjorde den sin Erkiendelse af den unge Dronning afhængig af vores, og tillod, istedetfor at lade hende give Kongelige Salutskud i Havre de Grace at de først bleve affyrede til hendes Honnen i England. Vi ville ikke sige, at det havde været muligt for Ludvig Philip eller nyttigt for ham, ifald det havde været mueligt, at have forsøgt paa at forskaffe sig en Ascendant hos Familien Braganza ved livfulde Complimenteringer eller Parade Optog; men det er glædeligt at erfare at han ikke engang har stræbt derefter. - Saaledes opklares en tilsyneladende Kulde mod Donna Maria fra den Franske Regierings Side, hvilken de Franske Blade have allerede dadlet, som et Beviis paa den fineste og ædleste Statsklogskab). Anførte Statsskrift indeholder meget mærkværdige Betragtninger og Tyrkiet; det hedder deri at imedens hele Europas Opmærksomhed var henvendt paa Begivenhederne i Vesten, saa udbrød en pludselig Storm i Østen og truede det Tyrkiske Rige med Undergang. Sultanens Rige blev først truet af en rebellisk Undersaat og derpaa bragt i Fare ved sine hielpsomme Allierede. Porten har denne Gang undgaaet disse to Farer.