Politivennen, 1802-01-01
Bøn til den Grønlandske Handel og Spørgsmaal til Missionen sammesteds. Den Grønlandske Handel antager fra Tid til anden Matroser, Haandværkere og andre Arbejdsfolk til de Grønlandske Kolonier. Difse Menneskers Kaar, der rejse, paa Tro til Handelen, som til deres antagne Husbond, over til et saa ukjendt Land og Klimat, som vove derpaa, om deres Helbred i en Rad af Aar bliver den samme, der hvor Lægemidler og Doktor ikke vel kan haves, som for en ringe Lønning og en ubestemt Forflegning underkaste sig det meest uindskrænkede Tyendeskab, og den selvmægtigste Overbefaling af deres Husbondes Undertjenere - opfordre til den upartiskeste Undersøgelse om dem under deres Ophold i Grønland skeer Ret, og til den største Omhu for ved deres Antagelse her hjemme at handle saaledes, at ingen af dem siden skal kunne troe sig besnildet, eller sin Urena hav misbrrigt. Saa langt den Tanke altid vil være fra enhver vektænkende Borger, at en kongelig Handel kunde gjøre sig skyldig i noget der lignede Hvervelist, saglidet vil samme Handels Foresatte kunne optage anderledes end med Velbehag ethvert Vink, der maatte pæge paa saadanne Forandringer i Adfærden med Folks Antagelse til de Grønlandske Kolonier. hvorved endog den Jldesindedes ugrundede Skummel kunde forebygges. Handelens Bestyrelse har selv indseet, at det var godt at de antagne Folk vidste noget om deres Pligter, og havde Forsikring om det dem i Betaling Tilkommende. Sikkert i den prisværdige Hensigt at opnaae dette er det, at Handelen har ladet trykke et Halvark Vilkaar, eller om man vil kalde det en Kontrakt. Men det vilde være meget ønskeligt, om denne Ting var noget udførligere, og især at den 1ste Artikel oplyses mere. Den lyder saaledes: "1) Jeg lover at efterleve de for Landet vallerede udgivne og herefter udgivende "Jnstruxer og Anordninger, saavidt mig nkan vedkomme. Ligesom og at være "den Konglige Jnspekteur samt Stedets aforesatte Købmand og Assistent hørig vog lydig; med al Villighed og til alle "Tider ved Dag eller Nat, naar det "forlanges, at forrette alt hvad mig af 2bemeldte mine Foresatte befales, være psig paa Togter ved Fiskeriet eller Husvarbejde, samt andre Forretninger, som vmig i Handelens Tjeneste maatte paa"lægges." Her vilde det være særdeles godt, om et passende Udtog af de allerede udgivne Anordninger var hostrykt, saavelsom det vedkommende af de omtalte Justruxer. Jkke mindre vilde det være nyttigt, om der gjordes nogen nøjere Bestemmelse af det forrettende Arbejdes Størrelse og Egenskaber. Den anden Artikel er saaledes lydende: "Skulde det befindes, at jeg ej forstod veller ej kunde bestride det Arbejde jeg "har paataget mig, underkaster jeg mig "at Stedets Foresatte nedsætter min Løn vi Forhold til den mindre Nytte jeg "kan gjore i Tenesten; foruden at jeg vi Tilfælde af slet Opførsel maae unoderkaste mig den Straf som mig deræfor bliver tilkjendt. o. s. v. Her synes man at savne udtrykt, hvad dog silkert maae være Handelens Bestyrelses Mening, at denve paa Betjentens Villie og Skjøn beroende Nedsættelse i Løn ikke kan have Sted, om Sygdom var Skyld i at Arbejdet ikke blev gjort, eller om Arbejdet ikke var af den Beskaffenhed (da alt hvad det skal være kan befales ifølge 1ste Artikel) at den Antagne kunde troes at være kyndig dert. Den tredie Artilel: MNaar jeg derimod forestaaende Forpligvtelse i alle Dele efterkommer, og dersom ved min Hjemkomst kan forevise "mine Foresattes Skudsmaal, er mig "foruden stie Forflegning i Landet eller Kostvenge, tilaaaer i aarlig Løn!! . Rd. 7(for en Matros 36 Jdlr.) som an"gaaer fra den Dag Slibet hvormed Tjeg overgaaer, leiter Anker paa Kjø-, "benhavns Reed, og ophører den Dag "da jeg fra Landet af gaaer ombord Ppaa det Skib, som bringer mig her "tilbage, ogsaa er mig, for saavidt min "Tjeneste maatte bruges ved Hvalfang"sten, tillagt 4 Skilling af hvert 2 Tøn"defad Tran, som udkommer ved Hvalpspækkets Afbrænding. Paa Overrejsen "saavelsom paa Hjemrejsen nyder jeg og Kosten fri, imod at jeg igjen er plig"tig at forrette inden Skibsborde hvad "Arbejde der af mig maatte forlanges "og behøves." Ved denne Artikel var det at ønske, at de i Grønland givende Kostpenge nøjere bestemtes. Flere Artikler indeholder Forpligtelsen ikke, derimod er neden under de Ord trykte: Forestaaende Folrpligtelse at være lydelig oplæst for Vedkommende bevidner. En saadan Forsigtighed er meget priselig (skjøndt jeg har seet Forpligtelser hvor intet Navn bevidnede denne lydelige Oplæsning) kun maatte man, hvor en Forpligtelse er saa lidet favorabel, ønske tilføjet! og at Vedkommende var ved sine fulde Sind og ikke beruset, bevidner. Ja froer ikke at det er for meget sagt, at Forpligtelsen er lidet favorabel, da den paa den ene Side ej kan ophæves, men naar det skal være paa den anden, og da Kolonisten (om man saa kan kalde ham) maae, paa den hele Hjemrejse, gjøre det sværeste Skibsarbejde for den blotte Kost. Man vil aldrig bedre kunne fatte hvor nyttige slige Bestemmelser, som de ovenfor ønskede, vilde være, end naar man veed, at der fradrages enhver af Kolonisterne 36 Rd. i Tilfælde at en Grønlænderinde ved ham føder et Barn. Denne Post anføres i deres Afgjørelse faaledes: Bidrag til et uægte Barn ved Grønlænderinden N. N. 36 Rdlr. Uden at vide, om dette Bidrag, der udgjør en saadan Kolonists Lønning for et heelt Aar, maae erlægges som en Følge af de i 1 Artikkel af Forpligtelsen omtalte J nstruxer og Anordninger, eller som en efter anden Artikkel for slet Opførsel tilkiendt Straf, tør man troe, at det vilde være en vigtig Betragtning i enhver Persons Hoved, der vilde antades i Handelens Tjeneste, og altsaa burde de nok aldrig lades i Uvidenhed om en saa stor Ulykke, og som de saalidet efter LovAnglogi kunde formode. Jngen vilde vel have, at de til Gpønland opsendte Kolonister skulde der kunne sætte Børn ind i Verden, uden at bidrage til deres Opfostring m. m. Men det vil sikkert enhver ønske, at dette i Grønland maatte skee i et Forhold liigt det som i Fædrelandets Lovgivning følges. Ogsaa her skal Faderen bidrage til et uægte Barns Opfostring, men han skal ikke dertil give alt hvad han ejer og har. Sikkert vil ogsaa Missionen, hvis Handels Bestyrelsen oplyser den herom, findes villig til at formilde sin Mening i denne Henseende. Man formoder dette saameget snarere, som vort Missionsvæsen i andre Verdens Egne ikke er saa strængt * Det vilde imidlertid fra Missionens Side være en Oplysning man højlig maatte fornøjes ved, om den vilde forelægge Almenheden en Efterretning om Anvendelsen af disse store Opdragelsesbidrag.