Viborger Samler, 1816-05-25
London d. 10 Mai. Parlamentsforhandlinger. Lord Althorpe forelagde i Underhuset det Andragende, at udnævne en Committee, der skulde undersøge hvormange af de siden 1793 oprettede nye Embedsposter der vare afskaffede - Længe, sagde han, har jeg ventet at see, om og Ministrene meente det ærlig med deres Løvte om Besparelser; men fundet, at de spise os af med Ord, Vel have de udnævnt for en Syns Skyld en Privatkommission til at undersøge Sagen; men derved bliver det vel og. Huset, haaber jeg, vil selv antage sig denne Sag" Kantsleren svarede at Lorden dog burde give Grunde for sin Fordring og at tage Reductionssagen ud af Hænderne paa Ministrene, fordi de ei strax vendte op og ned paa Bestyrelsen. Afskaffet er General=Agent Embedet ved Militsen; i Krigs=Sahl-Amtet er sparet 37000 Pd., i Commissariatet 14000, i Barakkevæsenet Halvdelen; i Admiralitetet 4000,000 og i Proviant=Amtet 25000 Pd. St. Transport væsenet er ganske ophørt. Jeg haaber altsaa at forslaget forkastes" Herimod indvendte 1) Hr. Brougham "Da Ministrene forhen have lovet at spare og ikke holdt Ord, saa kan man heller ikke meere troe dem. Forhøielse af Told- og Attise Betienternes Gager, dette er Prøven af deres Octonomie. Hvad kan det nytte, at de paa den ene Side afskaffe nogle Poster som ei kan have Sted i Fred og paa den anden forhøier alle Gager, disse Forhøielser beløbe sig til 200,000 Pd. (han gjennemgik dem Stykkeviis) Reductionerne have truffet Folk som ikke stode i nogen Connexion, derimod have Hofyndlingerne og de som havde nogen Connerion beholdt hvad de havde" 2) Hr. Lambe sagde "Huset er opfordret til at vise Nationen Bistand heri. Det veed ret ved hvad der kan spares, naar man vil. Jeg advarer Ministrene, jeg besværger Parlementet dog ikke at troe, at Nationen er ligesaa ligegyldig mod Jndskrænkningerne, som jeg ofte desværre fandt Regjeringens Medlemmer. Det er muligt, at Ministrene, ifølge deres Forbindelser, ei kunde være saa strenge Octonomer, som nærværende Tider kræve. Det er derfor nødvendigt, at Parlementet væbner sig med sin Myndighed etc." Lord Castlereagh svarede: at han troede Nationen ville erindre sig de Besværligheder med hvilke Ministrene havde kæmpet og lykkelig overvundet. Statsudgivterne vare Følger af Krigen og kunde kuns med Tiden formindskes. Han ville indstille Sagen til Nationens og Parlementets Bedømmelse. Ministrene ville stedse have Landets Vel for Øine etc. etc. 3) dertil svarede Hr. Tierneyden ædle Lord har skjult sin Angest bag ved store Ord. Han har tydelig nok forraadt, at han abner sit nære Fald. Dersom han tilskriver mig og mine Venner den Hensigt, at gjøre ham forhadt i Publikum, saa kan jeg forsikre ham, at det er et let Arbeide, som vi ikke behøve at paatage os. Den Mængde Ansøgninger der ligge foran Taleren, er Tegn til, at Folket sætter meere Liid til os, end til Lord Castlereagh - Det den ædle Lord sagde nylig til sine udvalgte Venner, at Ministrene maatte tage Afsked, om de ei fik stærk Understøttelse, var i mine Tanker kun et Skrækkeskud. Jeg troer at baade Lorden og Kantsleren ere saa standhaftige, at de er resignere førend Huset forjager dem og, at de ligesom klæde fast ved deres Poster, saalænge de har en Corporal med 3 Mand paa Siden og et Treskillingsstykke i Lommen. Mener Lorden at det tilkommer Ministrene og ikke Parlamentet at regulere Besparelserne? Lord North og Minister Pitt lode sire Gange Huset undersøge Finantssernes Tilstand, Hvad har Dherrer i Skatkammeret gjort, have de ikke nylig givet dem selv og deres Folk 10000 Pd. Tillæg for at vise hvor oprigtig de mene det? Ja det er at gjøre Mirakler. Naar den ædle Lord spørger: Vil Nationen forlade os naar vi, efter saamange Slag, have tilveiebragt Freden, svarer jeg, Nationen veed meget got at gjøre Forskiel i mellem Lorden og Hertug Wellington. Den ærede Hr. Cannings forventende Hjemkomst, vil forstærke Skatkammertropperne, haabentlig vil den og at ter sætte den ædle Lord i Baggrunden, som var hans forrige Plads, og jeg anbefaler ham, at han rolig begiver sig derhen, og takker Gud for sin Lykke" Lord Castlereagh ville tage til Gjenmæle; men der raabdes idelig "der er talt nok til Stemning! Kantsleren seirede ved Voteringen og Ministrene havde 43 Stemmer Overvægt.