Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-10-18
Hvad de Kandidater angaaer, der vælges af Kongen, da er det mig lidt uforklarligt, hvorledes de Mænd, som selv foreslaae langt flere Kandidater, saaledes kunne raabe Vagten i Geværk, fordi den meest folkekjærlige Konge har forbeholdt sig saa meget af sin egen Magt, at han selv udvælger c. en Fjerdedeel. At bestride Kongen denne Ret, er for mig det samme som at ville udelukke ham fra at fuldføre sit eget Værk eller fra at have Deel i den Nytte, som Forfatningen forhaabentligen vil stifte i Samfundet. Man kan neppe tænke sig det mueligt, at den Konge, der af Kjærlighed til sit Folk skjænker det en fri Forfatning, skulde vælge Mænd der vilde modarbeide hans Hensigter, men meget mere, at han vil vælge frisindede og retskafne Mænd, der ville stræbe til at opnaae Øiemedet paa den bedste Maade. Desuden bør det ikke oversees, at det er første Gang Folket vælger, og Udfaldet af Valget er derfor tvivlsomt, saa man endog kan ansee det for en viis Forsigtighedsregel af Regjeringen, at den har forbeholdt sig Ret til at vælge nogle af de Deputerede. Jeg troer, at netop de Kongevalgte blive de djerveste Kæmper for den sande borgerlige Frihed; jeg troer, at de ville understøtte de Klasser i Borgersamfundet, der ved Folkevalget ere blevne svagest repræsenterede: ja, jeg troer, at de ville danne et Bolværk for, at ikke en enkelt Stand eller et enkelt Parti skal ved sin Jndflydelse paa Valgene kunne bane sig Vei til Herredømmet i Forsamlingen og derved modarbeide Kongens Villie og Landets Haab. Mine Anskuelser kunde jeg ogsaa udtrykke saaledes: "Jeg ønsker Frihed, men ingen lovløs eller tøilesløs Frihed, thi en saadan er den sikkre Vei til Slaveaaget. Jeg ønsker Lighed, og maa derfor i en velordnet Statsforfatning ansee det som en reen Uting, at nogen enkelt Stands Velvære kan fremmes ved at nedtrykke Medborgere af en anden Stand. Jeg elsker Enighed, og ønsker derfor, at Kjøbstad=Borgeren og Bonden, det begge udgjøre Folkets Kjærne, og hvis Velvære fra begge Sider er saa nøie knyttet til hinanden, at begges Vee og Vel staae og falde med hinanden, at de maae holde sammen, thi naar de, som lykkelige Samfundslemmer, forene deres Kræfter med Kongemagten, da er Danmark i Farens Stund uovervindelig. Slutteligen beder jeg de ærede Vælgere at betænke denne Dags Vigtighed. For mig har den saa alvorlig en Betydning at jeg havde ønsket, at der den Dag, da det blev bekjendtgjort at Valghandlingen skulde foretages idag, var bleven opsendt Bøn i alle Landets Kirker til ham, der kjender Hjerterne og i hvis Haand Landes og Rigers Skjæbne staaer, om hans Velsignelse til Værket. Dog jeg har det Haab, at Danmarks Vælgere idag ville være paa deres Post, og at de have opnaaet et saadant Trin af Selvstændighed, at de ikke ville lade sig lede som Børn, og ikke lade sig bruge som villieløse Redskaber i ærgjerrige og herskesyge Lederes Hænder, og give deres Stemme, til Kandidater, hvis Karakteer er dem ligesaa ubekjendt som de Mænds Hensigter, der søge at lede deres Valg: thi ellers bliver det Vælgernes egen Skyld, om den Forfatning, Folket nu i mange Aar har ønsket, og som Hæderskongen Frederik den Syvende nu skjænker os, skal blive til Fordærvelse, - dog dette forbyde Gud!