Aalborg Stiftstidende, 1837-12-30
En Formiddag i Strand, som man paa Dansk med Rette kunde kalde Store Strandstræde, vilde allerede være istand til at vække Forestillingen om Londons Storhed og Befolkning. Dette var mit første Bekjendtskab og jeg havde nær glemt, at der endnu var meget Andet at bruge Tiden til, end at gjennem. vandre denne milelange Gade, opad det ene Fortog og nedad det andet. Den er næsten uophørligt opfyldt med to eller tre Rader Vogne, og de brede, med Fliser belagte, Fortoge, skjules under en Mængde Fodgængere, der alle, paa de nær, syntes at have forfærdeligt travlt. Alle Husenes nederste Stokværk ere Boutiker og disse Boutikvinduer ere tildeels Skyld i, at jeg den hele første Dag ikke fik udrettet Noget af det, jeg havde at besørge. Hvert Øieblik gjennemfares Gaden af en fiirspændt Coach, fuldt besat, Finside og outside, med Passagerer. Endnu hyppigere rumle store Omnibusser forbi, nu og da standsende for at optage Fodgængere, paa den lange Ve til eller fra City. Herskabsvogne, med puddrede Kudske og Tjenere, fordre Plads, men rigtbelæssede Vogne med Kjøbmandsgods ville ogsaa frem. Unge Gentlemen, som komme ind fra Landet til Forretninger paa Børsen, knibe sig med den lette Tilbury indimellem de større Vogne, og i deres Kjølvand søger en Række af de saakaldte Carrs, eller Leie Gigge, saa hurtigt som muligt at komme til Maalet for deres To=Shillingstour. Jmellem alle disse hastende Vogn ler der imidlertid ogsaa nogle, som ikke have saa meget Hastværk, nemlig de omkjørende Skildt, eller Placatvogne. Af saadanne vil jeg kun nævne en colossal, rød Hat paa 4 Hjul ovenpaa Pullen har Kudsken sit Sæde. Jeg troede først, at det maatte være en Brevpost, men da jeg havde seet og læst en stor Jnscription paa Hatten, erfarede jeg, at dersom jeg vilde have mig en ny Hat, kan jeg i London ikke faae den bedre end hos Hattemager N. N. i Strand Andre Vogne af dette Slags bære kun en stor fiirkantet Kasse, hvis Sider ere beklistrede med colossale Avertissementer i alle Farver. Paa Hjemreisen kom jeg forbi Hattemagerens. Ar hans Hatte maae være vaterproof, saae jeg Beviis for i Vinduet; idet mindste er det vist, at to af dem kunde holde Vandet baade ude og inde. Den ene var nemlig ved en Vægt tynget ned i en med Vandfyldt Glaskumme; den anden, som stod ved Siden, var indtil det Øverste fyldt med Vand, og, for tilstrækkeligt at bevise, at det virkeligen var Vand, seilede der et lille Skib inden i Hatten. At Forgængere ikke uden Fare vove sig ud i Midten af denne og andre lignende Gader, vil man le unne forestille sig, og skal man tvers over Gaden, hører der baade Taalmodighed og Jilfærdighed dertil For at caracterisere denne Færsel, fortalte man mig - naturligviis i Spøg - at en Kjøbmand ved om Formiddagen at gaae til Børsen, traf paa Fortogeni Strand en reisende Herre, der var ham anbefalet. Efterat have vexlet et Par Ord med ham, gik han videre. Men da han Kl. 5 gik tilbage fra Børs forretningerne, traf han den samme Herre paa det samme Sted og udbrød. Det er besynderligt, at vi netop skulle mødes her igjen " Hvorpaa den Fremmede lidt ærgerlig svarede ham. Ja jeg venter kun paa at kunne slippe over paa den anden Side, af Gaden, Dog, hvad taler jeg saameget om Strand. Jeg har, uden at vide deraf, boet en heel Dag i Nærheden af Orfordstreet, der i Forbindelse med ligHollbourne og et Par andre Gader i samme Flugtgjennemskærer London i en Strækning af 7 engelske Miil, omtrent saa langt som fra Kiøbenhavn og til Lyngby. Den samme Færsel som i Strand, maaske endnu stærkere, men mindre paafaldende, fordi denne Gade er langt bredere. Alt er her i en større og endnu rigere Stiil; galantere Boutiker og, en Følge: deraf, ogsaa fornemmere Vogne og skjønnere Omgvelser af de promenerende Damer. Der er i Orfordstreet et Sted, hvor denne Gadeoverskjæres af en anden, endnu skjønnere og, hvad Boutikherligheden angaaer, endnu mere overraskende Gade, nemlig Regentsstreet. Synet af denne Korsvei kan maaske regnes imellem den nyere Verdens Underværker, idet mindste ihenseende til Luxus. For blot at anføre et Exempel - thi hvor skulde jeg begynde, og naar skulde jeg ende, hvis jeg vilde detail, lere - Vinduerne i disse Boutiker, der ere opfyldte med europæisk og orientalsk Luxus, bestaae ikke, som i Strand og Orfordstreet, at Ruder, indfattede i blankt Messing. - nei, det vilde her ikke være kostbart nok - her er ingen Ruder i Boutikvinduerne, Lyset falder her ind igjennem Rammer, som indfatter hele Stykker af det skjønneste, slebne Speilglas, 3 Alen i Høiden og 2 Alen i Breden, og liger man ind i Boutiken, saa synes den uendelig, thi alle Vægge ere beklædte med Speile, og Disk og Borde, hvor de indiske Shawler udbredes og henslænges af det skjønneste Kjøberinder, Alt tilbyder Reflexion og Selvbeskuelse. J Formiddags, ganske træt af denne Driven omppaa Gaden, bemærkede jeg, at en halvvoxen Dreng som stod bag paa en Omnibus, gjorde Tegn til mig idet han rakte en Finger i Veiret. Da jeg saae paa ham spørgende - idet mindste spørgende paa Dansk tog han det for et Svar og gav Kudsken et Vink Strax rullede nu den hele Ommbus ned imod Fortoget, og Drengen aabnede Døren paa Bagsiden af den lange Kasse. Da jeg tænkte mig, at det velse her var det samme, som om jeg paa en Auction i Tanker havde nikket til Auctionarius, gjorde jeg ingen videre Jndsigelse, men steg ind i Vognen, der var rigt forsynet med Halm, og paa hvis to Bænke nogle Herrer og Damer vare placerede. Jeg fik nu snart at vide, at jeg for en Sirpence blev kjort til City og navnligen til Børsen. Da jeg trængte til Hvile, lod jeg mig gjerne bortføre og efterat vi hvert Øieblik havde gjort Holdt, for at optage Passagerer, der nu og da rakte en Finger iveiret, til Tegn paa, at de vilde kjøre med, vare vi omsider 14, og havde saaledes alle Pladse besatte. Nu gik det i en Fart til høire og til venstre, ind imellem større og mindre Vogne, kun standsede vi, naar En og Anden steg ud og en ny Passageer tog hans Plads Paa denne Maade kom jeg til Londons Kjærne, jeg stod nemlig imellem Banken og Børsen. Jeg havde nu en lang Vandring for at naae Leicester Square og turde ikke ret betroe mig til en anden Omnibus, af Frygt for at blive ført et Par Miil ud paa den anden Side af min Bestemmelse: thi jeg havde baade hørt og selv erfaret det, at man for at benytte disse Kjøretøier med Fordeel maa være nogenlunde orienteret i Gaderne. Jeg begav mig derfor paa Vandringen, kom forbi St. Paul, som jeg haaber nærmere at gjøre Bekjendtskab med, og befandt mig omsider i Strand, hvor jeg allerede følte mig mere hjemme. Ved denne Følelse fandt jeg mig saa beroliget, at jeg igjen kunde begynde at læse Skildter og at see til Boutikerne og blev nu opmærksom paa en egen Classe af Mennesker, der næsten ved hvert Skridt var posteret paa Fortoget for at stikke de Forbigaaende smaa, trykte Sedler i Hænderne, deels Handlendes Adresser, deels markskriger ske Declamationer over en og anden Underdocter eller mageløs Kunstner. Blandt disse sidste berømme des især en Professor i - om Forladelse. - Loppe Dressuren, og strax efter stod jeg ved hans Skueplads, hvor et stort Skildt og de opklistrede Placater forkyndte: Thee celebrated and extraordinaryErhibition, patronized by the Royal Families of England, France, Belgium, etc. etc. of the industrious fleas. Her kunde jeg naturligviis ikke gaae forbi, thi Placaten specificerede Forestillingen; nemlig: 1) En Balsal. Musikanterne i stort Orchester anføres af en Concertmester ved Claveret, medens Herrer og Damer valtse; alle levende og muntre i fuld fashionable Dragter. Fire Gamle sidde i et Hjørne af Salen og spille Whist eller Lhombre. 2) En Mailcoach, trukken af fire vælige - 3) The three Heroes of Waterloo: the Duke of Wellington, Napoleon Bonaparte and the Prince of Blucher. briding og fleas, vith golden saddles etc. Ovenanførte blev virkeligen fremstillet af store, levende Exemplarer; men sub rosa maa jeg tilstaae, at den hele Forestilling var mig mest interessant, fordi jeg dog nu kan prale af, at jeg iblandt mange andre dramatiske Forestillinger og Aftenunderholdninger ogsaa har seet en Loppe-Comedie. Placaten var, som ikke sjeldent, bedre end Forestillingen. Desværre bleve Dyrene ikke forede, mens jeg var der. - Siden jeg dog er kommen til at tale om Skuespil, vil jeg ikke forbigaae at bemærke, at jeg iaftes var i HaymarketTheater. Jeg saae der Shakespears Richard III. Balletten Zulema og en lystig Commedie: Railvafor erer, en Satire mod Jernbane=Raseriet. Den eneste Mærkelighed jeg fandt her, var den, at hver ken Theatret selv, Maskineriet eller Udførelsen stod paa et høiere Trin, end det, man er vant til at dadle i Kjøbenhavn; men efter hvad jeg hører, staaer dette Theater ogsaa langt nede i Rangen blandt de andre londonske. Jeg skriver snart igjen, thi jeg har allerede fuldt op af Gienstande for Correspondencen, men desværre staaer Tiden til at skrive i et omvendt Forhold til hvad jeg har at skrive omEn ædel Baad af en dansk Hömand. (Af Søndagen.)¬