JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1803-01-01
J Anledning af det No. 244 indrykkede Forslag om Fødselsstiftelsen. Jndsenderen af hint Stykke har erfaret, at nogle Udtryk i samme kunde udtydes som Anke paa visse begaaede Uordener. Han benytter sig derfor endnu engang af Bladet, for at advare mod slig Fortolkning. Saameget mere maae han gjøre denne Advarsel, som den Kundskab han har havt Lejlighed til at indhente om denne Stiftelses Ordentlighed, Reenlighed og den der iagttagne Tavshed har overtydet ham om dens særdeles hensigtsmæssige Jndretning. Men just dette, at ikke alle, som burde vide sligt, virkelig veed det, var Grunden til hans fremsatte Forslag, som han endnu har det Haab at see iværksat, nemlig at Publikum i en særskilt lille Pjes paa Tryk, til 4, 6, 8 Sk. underrettedes om Stiftelsens Hensigt, Jndretning, og det som bør iagttages af dem, som ville benytte sig deraf. At denne Kundskab virkelig kun haves af meget saa Fruentimmer, er en Sandhed. De læse ikke og kunne ikke forstaae Fundaser og Reskripter. De undsee sig endog ved at spørge om en Stiftelse som denne. Man troe dog ikke, at alle de Fruentimmer, hvis Lod det ved et Fejlskridt blev, at trænge til en Fødselsstiftelse, ere blottede for al Undseelse. Det er jo netop Undseelse der driver den Besvangrede til at føde i Dølgsmaal, ja endog undertiden til at dræde sit Barn. Jkke heller troe man at en Underretning om Fødselsstiftelsen, skreven i den rette Tone, skulde forøge Utugt ved at vise en Udsigt til at undgaae dens meest trykkende Følger; forudsat immer, at Bogen skreves saaledes som den burde. Det er ikke Fødselsstiftelsen allene, man maatte ønske en saadan kort Beskrivelse om. Det samme gælder om vore andre Hospitaler. Man kjender ikke nok disse skjønne Jndretninger. Og kunne de da, som ukjendte, nyde den Tillid, som de ere saa berettigede til at opvække. Vil man ikke dog gjerne kjende den Plejemoder man i en Sygdom overlader sig til. Er Tillid hos en Lidende ikke en halv Medisin? Kan desuden en Person, der indlades i slig velgjørende Stiftelse, iagttage de Pligter, der under dette Ophold paaligger ham, uden at kjende dem, og kunne disse Pligter udøves med Fornøjelse af den, der ikke tillige kjender Stiftelsens og hver dens Embedsmands og Betjents Pligter imod ham? Det er Bevidsthed om Rettigheder, der leter Udøvelsen af Pligter.
Politivennen, 1803-01-01
Anmærkning i Lyngbye. Gabstoksjernet, eller Halsjernet, som hænger i Kirkegaardens Muur i Lyngbye, klæder grumme ilde paa dets Sted, og saavidt man kan skjønne af dette uslidte Tilstand bliver det nok sieldent brugt; dette giver Anledning til den Formodning: at velbemelte Jern kunde borttages, uden at savnes, enten af Retten, eller af Lyngbys oplyste Menighed.
Politivennen, 1803-01-01
Om Kongens Nytorvs Udpyntning. Sal. Justisraad Harsdorffsagde nogle Maaneder før han døde. Jeg har boet her - han boede paa Charlottenborg - over i 20 Aar, og ingen Dag i saadan Række af Aar har jeg beskuet Kongens Nytorv, uden at have opdaget nye Skjønheder ved denne Plads; En Tilstædeværende talede om Amalienborg, men Harsdorff sammenlignede denne Plads med en Gaard og sagde: alt er der eens; naar man eengang har seet den, saa veed man siden i al Evighed hvad der er - anderledes forholder det sig med Kongens Nytorv. Jngen Arkitekt seer den Plads, uden at hans Øje forlystes saa ofte han gjentager Beskuelsen. Harsdorff fornøjede sig hver Gang en eller anden af Pladsens Bygninger bleve enten oppudsede eller forbedrede, og havde han levet til nu, saa vilde han vist have formaaet Vedkommende til at lade Hovedvagtens Bygning give et smukkere Udseende, da denne især, formedelst Vagten, er en af de Gjenstande, som Forbipasserende oftest betragte. Man troer ikke at Hovedvagtsbygningen behøver Reparation, men Hvidtning eller Oppudsning trænger den til.
Politivennen, 1803-01-01
Landevejs Uordener. Ofte møder her saadanne Tilfælde, der ligner det som i Politivennen No. 273 paa. 1438 mældes om. En aldrende Mand her af Byen som gik paa den ene Side af Vejen, mødte en ung Bondekarl, der fra den modsatte Side af Vejen kom skræ over paa ham; i kort Afstand hævede denne en Tyk-Pilegreen i Vejret og sigtede efter Oldingen; men ved den Resolution at springe ham paa Livet, undgik han Slaget og vristede ham Pryglen af Haanden, hvorpaa Knægten løb. Endvidere: Forrige Efteraar gik jeg paa Stien ved en Grøft nærved Marieberg, En Kolsvier kiørte mig tæt forbi, men jeg agtede ham ikke førend han med sin Svøbe havde givet mig en Rap over Ansigtet, som i lang Tiid var synlig. Jeg faldt i Grøften og han kjørte afsted til Lyngby. Eller.
Politivennen, 1803-01-01
Spørgsmaal til Fattig-Væsenet. Bør den Kongelig approberede Plan ikke følges som almindelig Regel i alle Districter? Ville ikke den muligste Harmonie saavel imellem Directeurer og Forstandere, som imellem Forstanderne indbyrdes være gavnlig for det heele? Skulle ikke nyttige Forslage fra Forstanderne kunne forvente grundige Svar fra Directionen? Er ikke frievillige Arbejderes gjensidige Agtelse det letteste Middel til Opmuntring og Tillid? Ønsker ikke enhver tænkende Velgjører, at kunne øjne gode Frugter af sine Opofrelser?
Politivennen, 1803-01-01
Advarsel til Brolægningsommissionen. (Efter Tilsendt.) J Tirsdags d. 6te laae omtrent ved Hjørnehuset af Compagnie og Hyskenstrædet en Bunke Blaaleer sammenklappet, som saameget lignede den nys oplagte Gade, at mange i Mørket faldt derover. Jeg styrtede over denne Kl. 9 1/2 og medens fire ynksomme leende Vægtere sagde der faldt atter een, faldt en Pige ved Siden af mig og skaarede sin Arm paa en Flaske. Er dette billigt? Vil man ej sætte en Pæl med en Løgte paa, lad da een af 4re sammenstødende Gaders Vægtere saalænge vorde befalet at varsle den gaaende; Man gav ham langt hellere 5 Styver for ej at falde end 2 for falden at rejses.
Politivennen, 1803-01-01
Drøm. (Eftet Tilsendt.) En Kinafarer drømte særdeles mærkværdigt sidsttilbagelagte 8de Septembers Aften inden Midnat, at han kom ind bag ved Hovedvagten paa en Dandsebod, hvor han under en klingende Fiolins Musik havde den Glæde og Fornøielse at treffe en Danserinde, og med hende at ballansere Glædens Deling i denne deres Stilling ved Dans, men pludselig blev den til Misfornøjelse for ham, da han formærkede, at Danserinden bliver gemeen, grov og uartig baade i Ord og Handlemaade, og han saae ingen Bestyrelse at have Sted paa Dandseboden, ja ikke flere, de Dansende undtagne, end een Mandsperson, som ansaae alt med Ligegyldighed. Videre drømte han der kom 2de andre Fruentimmere ind, som vare klædte i lange Kioler, disse grebe fat paa hans Dandserinde og gav sig i største Klammeri med hende og vilde have aftrukket hende Kiolen, under Foregivende den tilhørte dem, g saaledes vilde tage sig selv Ret paa dette offentlige Sted, hvilket foraarsagede en stor Allarm og Tummel, saa at Drømmeren vaagnede og var ilde tilmode, og halv i Søvne nedskrev dette.
Politivennen, 1803-01-01
Ønske til Kbhvns Magistrat. 1) Man ønskede, at Magistraten vilde disse rekommandere Kuuste og Løjermageres Ansøgninger om at forevise Kunster paa Vesterbro eller andensteds i og ved Byen. Vi have nu heraf saa mange, at de skadeligste Virkninger deraf paa Byens Sæder maae befrygtes. Den Forlystelsessyge, som nu saa ralende griber om sig, og undergraver det Gode hos enhver Klasse, men stærkest hos den Klasse som er sandseligst, vil af de kommende Tider drage et bittert Minde over enhver der befordrede den. J forrige Tider var en Søndags Eftermiddags Spadsering Tjenestefolks og Arbejderes højeste Krav, nu maae de gynge og see Liniedandsere, og beskue Fyrværkerier og Luftmaskiner, ikke eengang om Aaret i Dyrehaugen, ikke eengang om Ugen om Søndag Eftermiddag, men paa enhver Dag i Aaret, naar det falder Kunstmagerne ind. Forhen prækede Moralisterne mod 4 Ugers Dyrehauge, nu er Vesterbro en evig Dyrehauge, hvor der ærlig arbejdes paa at gjøre Mennesker til blot sandselige Dyr. Der er vist ingen Tjenestepige i København som jo nu har seet et Fyrværkeri, flere Gange seet Liniedandsere og gynget men sikkert ere de ikke forbedrede derved, deres Husbonders Tjeneste har lidt, deres Kjæresters Lomme har ikke baadet, og deres Sind har faaet Smag paa en tom Forlystelse. Man betragte blot den Mængde Mennesker, der staaer hverdag uden for disse Fjelleboder og Haver, færdige med surfortjent Løn, med Sjoverskilling, med Penge, der ofte ere uretmæssig tilvendte, at mæske disse Kunstmagere, der endog ved skændige Kneb, ved Avertissementer om gamle fra de Døde opstandne Kjærlinger vove i offentlige Tidender at bedrage de Lettroende; - og man vil da finde, at den usle Profit, Fattigvæsenet har af disse Daarligheder, er en Rem det skærer af sin egen Hud. Netop Fattigvæsenet burde gjøre de kraftigste Forestillinger imod dette skadelige Legetøj, og ikke som Vespastan sige bons lueri odor o. s. v. 2) Man ønskede, at Magistraten fandt billigt at formindske Vertshusholderes, Øltapperes, Spekhøkeres, Billardmænds, kort alle Skænkeres Tal; en alt for stor Mængde af disse maae nødvendig fordærve Sæderne. Af Mangel paa Næring maae mange af dem endog lægge an paa at forføre Læredrenge og unge Tyende, saavelsom Skolebørn og Paapasønner af de højere Klasser. Den Jndkomst Staden tabte i Borgerskabsbreve kunde den jo indhente ved en aarlig Afgivt af slige intet frembringende og intet forædlende Næringsveje.
Politivennen, 1799-01-01
Ønske om Passagen bag Nybørs. Borgervennen har engang yttret det ønske, som opstiger daglig hos de fleste af Kjøbenhavns og alle Christianshavns Indvaanere at hans Exc. Grev Schimmelman vilde frigive for Fodgængere Passagen bag Nybørs, ligesom den fordum har været. Sligt er hidindtil ej bleven opfyldt. Saameget man har bragt i Erfaring, er ej egen Fordel Forhindringen; men Godhed imod en Seglmager, som i mange Aar har betjent sig af tvende der befindtlige Porte, ved hvis Aflukke, han erholder et Slags Pakrum. Skulde ene dette være Bevæggrunden, da tvivles ingenlunde paa, ved gjentagne Omtale, hans Exc. jo for fremtiden heller vil skjænke hele Publikum sin Godhed, end nogen Enkelt paa det Heles Bekostning.
Politivennen, 1803-01-01
Forslag til Vejvæsenets Foresatte. En Engelskmand, som for nogle Dage siden vilde gaae tilfods fra Kbhvn til Helsingør var tvivlraadig da han kom til det Sted, hvor Fredensborg og Helsingørs-Vejen mødes, hvilken Vej han skulde tage, og bestemte sig endelig for den, der førte hen til Fredensborg, hvorved han da leed en ubehagelig Forsinkelse, og havde desuden Nød for at blive vejvist til Helsingør derfra, da han kun forstod lidt af det rette Danske og slet intet af Bøndernes. Lignende Ubehageligheder have vist ofte mødt Fodgængere, og ville endnu oftere møde, hvis som ønskeligt det blev mere Myde at gjøre Fodrejser. Det kunde forebygges hvis der paa ethvert Sted, hvor to Veje støde sammen, oprejstes en Støtte, der paa Siderne havde paaskrevet til hvilket Sted hver Vej fører. Ogsaa for de agende Rejsere vilde slig Foranstaltning være baade behagelig og nyttig.
Politivennen, 1803-01-01
Bekjendtgjørelser. 1) Det tilsendte Bidrag, om en slem Affære mellem Brygger Hr. Rindoms Karl og en Skarnager, fattes nogle Egenskaber for at indrykkes.
Politivennen, 1803-01-01
Dagens Torvepriser. vede Td. 71 a 8 1/2 Rdl. Rug, Td. 55 Rd. Byg Td. 22 Mk. Havre Td. - 12 Mk. Ærter Td. 5 a 6 Rdlr. Fersk Flesk. Lpd. 10 Mk. Æg Snesen 22 Sk. Smør Pd. - 16 - 22 Sk.
Politivennen, 1803-01-01
Uordener. 1) Paa Hjørnet af lille Fiolstræde og Skindergaden er uden paa Hjørnehuset en nedgaaende Rende, hvoraf bliver udkastet alleslags ureent Vand, denne Rende har den Hovedfejl, at der er Hul i den, saa at Vandet farer ud paa Gaden. Søndagen d. 4 dennes havde et meget velklædt Fruentimmer nærved faaet sine Klæder fordærvede, da hun vilde springe af Vejen for en forbikørende Vogn. 2) Er det befalet, at Vægterne skulle slukke Lygterne Kl. 10 om Aftenen? hvilket var Tilfældet den 8 dennes, da man af alle Kræfter var ifærd med at slukke i lille Fiolstræde, Krystalgade og Skidenstræde. 3) J Krydset af Knabrostræde og Kompagnistrædet er Rendestenen etsteds saa besynderlig aflagt, at den paa engang slaaer en Bugt, hvorved den, der ikke er nøje sin Vej bekjendt, naar han kommer fra Læderstræde af, og troer uden Fare at kunne gaae samme Kurs ligefrem, paa engang kan plumpe deri og meget muligt beskade sig slemt. 4) Et meget afskyeligt Rendebræt er nylig lagt uden for No. 11 Litt. og i Kronprindsensgade. Man maatte heller ønske slet intet end et saa vanskabt Bræt. 5) Uden for en Gaard paa Gammelnytorv paa højre Side af Addreskontoret (thi Gaarden har intet Nummer) er et Rendebret som er lagt paa Klodser, men disse kunne give Anledning til mange slemme Fodstød. 6) Ejeren af det højeste Hjørnehus af Pilestræde og Kronprindsensgade er adskillige Gange i dette Blad underrettet om, at man savner Rendebret for hans Dør. At dette Savn ikke er indbildt, saae man i Søndags, da en Hyrekudsk, som skulde holde for Døren, og for at spare Lejerne at skræve over en breed Rendesten, kiørte ned i samme, væltede over paa Fortoget, og derved betydelig beskadede sin Fading. Naar Husejeren, som man endnu haaber, lægger Bræt, saa vil snart dette Exempel efterlignes foran de andre høje Bygninger tætved. 7) Det er beklageligt, at den ved de største Svinerier væmmelige Jndgang til Plaseren fra Toldboden af, imellem Brokkensbod og Aksiseboden, endnu ikke har tildraget sig deres Opmærksomhed, der her have at sørge for Renlighed og Orden. Man maae altsaa mistvivle om, at her nogensinde vil skee Bedring, thi det Onde kan neppe stige til højere Grad. 8) Det er befalet at Natteagerne ikke maae vise sig paa Gaderne før Kl. 10. Mange ønske at det var forbudet dem at vise sig for Kl. 11. Men i det mindste synes det billigt, at et Vognmandslag, der har saa stor Profit, og begunstiges saa meget, punktlig adlød de milde Forskrivter det er underkastet. Men det skeer ikke. J Tirsdags kom en saadan stinkende Eqvipage fra Pilestrædet ind i Østergaden Kl. 9, netop da Østergade var fuld af Mennesker, der forlode Komedien.
Politivennen, 1803-01-01
Bustris's Heste i Kiøbenhavn. Del var i Grækenland en gammel Røver, som antastede de Forbirejsende, udplyndrede dem, og kastede de elendige værgeløse Folk for sine Heste, der sønderbeed dem. Det var, som man let seer, paa hiin Tid i Grækenland, da det endnu ikke ved Lovgivere og Philosopher var gaaet ud af den raae Tilstand. Men hvad skal man sige om den Uskik, at der i Kiøbenhavn, hvis Professorer og Oplysning med hvert Aar formeres, javnlig paa Gaden staae sande Busirisheste, der bide de Forbigaaende. Derpaa har man ofte erfaret Exempler. Jeg vil her blot anføre, hvad jeg den 16 September var Vidne til paa Kiøbmagergaden. En af de Heste, der tilhørte den ene Hyrekudsk, greb først en lille Pige, der sad paa Kanten af Fortouget ud til Gaden, i Nakken og kastede hende foran sig. Lykkeligviis blev hun reddet derved, at en anden slæbede hende fra Hesten. Strax efter kom en Tjenestepige, som ved over Gaden at skyde igjennem den snevre Passage, der levnes mellem Vognene, blev bidt af samme Hest i den ene Skulder, hvorved Skaden dog lykkeligviis ikke var større, end at Klæderne bleve sønderrevne, hvilket maaskee var et stort Tab nok for hende. En Dreng vilde et Øjeblik efter ogsaa været i Fare for at bides af denne glubende Hest, hvis ikke Folk havde raabt til ham; at han skulde tage sig i Agt, Hesten strøg ham blot ned af Ryggen. Man advarer enhver for at nærme sig denne saa farlige Række af Heste, og haaber, at vor virksomme Politimester vil vide at finde Midler, til ogsaa i denne Henseende at betrygge Folks Sikkerhed. J. Stellhoff Fuldmægtig.
Politivennen, 1803-01-01
Uorden ved Helsingørs Nyport. Strax uden for denne Port paa højre Haand paa en Deel af Kiørevejen har i lang Tid ligget en Gruusdynge over hvilken man let kan vælte, naar man noget sildig og i Mørke kører fra Byen til Hammerværket. Anmælderen af dette har engang været i Fare, da Kudsken var uvidende om slig Anstødssteen, som man formoder for jo hellere at blive borttaget da det vilde synes underligt, om slig Uorden skulde længere kunne undgaae et aarvaagende Polities Opmærksomhed.
Politivennen, 1803-01-01
Advarsel for Medborgere i Helsingør. Da jeg d. 9 d. om Aftenen Kl. 9 1/2 efterat have patrolleret og efter Pligt seet mig om ved Strandkanten ved Helsingørs Toldkammer, vilde gaae hjem, mødte mig, det mørke Bramstræde ved Købmand Branbehuus Bagport, tvende Tølpere, som truede mig med Overfald, men da jeg var uforfærdet nok til at sætte mig til Modværge, lode de mig endeligen gaae, men med Trudsel, at de skulle nok hitte mig hver jeg er. Jeg finder det for Pligt at advare mine Medborgere, at tage sig i Agt for slige slette Mennesker, og ønsker, at samme maatte ved Politits eller Vægternes Aarvaagenhed oppasses, paagribes og behandles efter Politilovene. Helsingør d. 14 Sept 1803. Fender. ved HelTold- og Konsumtionsbetjent singørs Toldkammer.
Politivennen, 1803-01-01
Til vedkommende Brand- Assurants. (Efter Jndsendt.) En Mand, som ikke er øvet i det juridiske, men som ønsker, at det Rette maatte altid have Overhaand, indstiller til Vedkommende at afgiøre, om det er Ret, at der i en Købstad, brændes og gjøres Malt i et straatakt Huus. Dette er Tilfældet i Roskilde i Olsgaden, hvor en Brændevins og Vertshusmand under Halmtag har Maltgjøreri, og Brændevinsværk. Da Loftet ikke kan være meget stort paa denne Bygning, synes Farligheden saameget des større. Ligesom den ikke heller kan formindskes ved den Omstændighed, at mange Bønder og Husmænd have Nattesøgning der. Ejeren af Huset har endog i Aar lagt nyt Halmtag over en Deel af Bygningen.
Politivennen, 1803-01-01
Politiforslag. Ligesom det er befalet og almindelig efterleves, at der fra Huse, hvor nogen Forbedring foretages, nedhænger en Tagsteen, til Advarsel for Fodgængere; saaledes vilde det være en i Anmælderens Tanker overmaade god Ting, om det befaledes, at enhver Husejer, der lod sine Tagrender rense, ogsaa ved sligt Tegn gjorde sine gaaende Medborgere opmærksomme. Skjøndt denne Rensning som oftest skeer af Matroser, og disse vel vide, at man ikke fra Merset eller Toppen maa kaste noget ned paa Gaden, uden at varskoe, saa seer man dog, at mange af dem ikke allene nedkaste det Skarn, som er i Renden, men endog Kalkog Tagstrenbrokker. Anm. haaber at hans Forslag gaaer igjennem, eller (hvad endnu var bedre) det befaltes, at slige Rensere aldeles intet maatte nedkaste paa Gaden, men tage det altsammen igjennem Lofterne ned i Bygningernes Gaarde.
Politivennen, 1803-01-01
J Anledning af Hr. Fliises Forsvar i Politivennen No. 280. (Efter indsendt, fra en ham ubekjendt Mand.) Da jeg meget ofte har rejst til og fra Helsingør og altid har gjort min Tour gjennem Svingelporten, skulde jeg dog vel ikke være saa ganske ukiendt med Expeditionen ved samme, og da jeg som Fremmed dog har Bekiendtskab til den der boende Consumtionsbetjent Fliis, uden at han egentlig kiender mig, kan jeg saa meget bedre, om det tillades mig, melde: at ved alle de Rejser jeg har gjort til og fra Helsingør, har det for det meste truffet sig, at jeg har været underkastet Flieses Visitation, og virkelig stedse blevet paa det hurtigste og artigste expederet. Ved at have været i Selskab i Helsingør med Toldinspektøren, Toldkassereren og flere Embedsmænd ved det Helsingørske Toldkammer, er jeg tilfulde bleven overbeviist om, ved Samtaler, om Toldvæsenet, at Fliis var en næsten mageløs ivrig Betjent i sit Embede, og at han stedse og altid udmærkede sig med særdeles Fordeel. At Vegnmandskarle eller slige af deres Ligemænd kunde vredes ved en stræng Visitation, kunde nu og da for Dem synes at være billigt, man forstaae mig vel hvad jeg hermed vil sige: og at den strænge Jagttager af sine Pligters Opfyldelse faaer af den raa Hob Utak til Løn, synes disse som en billighed. Foruden det, at Fliis ved det jydske Kavalleri har tjent Hs. Maj. som Vagtmester i endeel Aar til hans Overofficerers fuldkomne Tilfredshed, har han nu henved en Snes Aar tient som Konsumtionsbetjent i Helsingør, og, som vist alle hans Foresatte med Fornøielse attestere, tilfulde iagttaget alt det, som af en Mand i hans Fag kan fordres.
Politivennen, 1799-01-01
Dito ved Langebro. Ved Jndgangen af Langebro strax paa højre Side her fra Byen, førend Rikværket begynder, er en betydelig Aabning uden for Rekværket, og blot forsynet med en Jernstang tvertover, som ikke engang er fast, men ved at tages paa, gandske løs, hvilken Aabning især for Beskjænkede samt Børn, saa og i Mørke for andre, kunde have bedrøvelige Følger, ja der siges at et Menneske i Fjor skal være udfaldet og bleven uden Redning i denne Søe, hvori Søegangen som oftest er ualmindelig stærk - endog for Urolige og Ulykkelige synes denne Aabning at have noget bedrøveligt Jndbydende og Fristende ved sig. Mens i hvad saa er, var det meget at ønske denne Aabning bedre maatte forsynes, ogsaa haaber man Vedkommende i Betragtning af de mulige sørgelige Følger ville drage ædelmodig Omsorg for sammes Lukkelse, og derved glæde den for sine Medmenneskers Liv og Vel virkelig Bekymrede.
Politivennen, 1803-01-01
Ønske i Store Kongensgade. Da denne anseelige Gade nu er omlagt, saa ønskede man endnu den Forbedring almindelig indført deri, at de maatte lægges Brætter over de smaae Render, der fra Gaardene gaae tvert over Fortoget, og, da det er Kisterender, for det mestet Kvarter brede, virkelig kunne være farlige nok naar en lille Fod skulde slippe derne. Nogle af disse Render ere allerede forsynede med behørige Brætter, men den største Deel mangler dem. J Anledning af disse Render foreslaaer man, at naar, som ofte er Tilfældet, to Nabobygninger have deres Døre og altsaa Render tæt ved hinanden, disse da ikke føres som nu parallel med hinanden over hele Fortogets Brede, men heller forbindes til een Rende, som vil være en Vinding for Fortoget, og en Bekvemmelighed for Ejerne selv.
Politivennen, 1803-01-01
Om Fiskebløderstank. Uden at være bange fer Modsigelse kan man nok paastaae, at næst Stivelsefabrikker er Bløderiernes Stank den ufordrageligste. Man skulde nu troe, at enhver Fiskebløder raisonerede saaledes hos sig selv: "Jeg ernærer mig lovlig, og gjer Nytte med min Handtering, men jeg veed, at den dermed forbundne Stank er meget ulidelig, og at den besværer mine Naboer meget. Ganske forebygge dette kan jeg vel ikke, men jeg vil gjøre alt hvad jeg kan, som en god Borger, for at formindske det Onde, og aldrig vil jeg udslaae mit stinkende Vand for efter Kl. 10 om Aftenen. En saadan Beslutning vilde gjøre sin Mand Ære, og jeg er langt fra at troe at joadskillige tænke som saa. At der derimod ogsaa er de derimellem, hvis Tænkemaade er ligesaa stinkende som deres Vand, og som inderlig glæde sig ved at foraarsage deres Medborgere Kval, saalænge der ikke er nogen Lov, der tæmmer den som andet Kvæg, det er desværre en Sandhed.
Politivennen, 1803-01-01
Spørgsmaal i Frederiksberg Allee. Var det ikke muligt, paa denne nu alfare Vej, som leder til en Konges Bolig, hvor tillige endeel velhavende Folk have Huse, at faae nogle Lygter? J det mindste i den ene Sideallee?
Politivennen, 1803-01-01
Bekjendtgjørelser. Det Fortogsbræt i Kronprgd. uden for No. 11 Lit. G6, hvorom nylig er talt i Bladet, er nu forbedret; kun synes de Marner, hvori Lænkerne ere befæstede, at staae vel høit i Vejret. Det var overalt at ønske, at alle Rendebrætter befæstedes ikke ved Lænker, men ved det Slags Hængsler, som Hr. Grovsmed Rosbjerg har opfundet, og som kunne sees uden for hans Gaard i Store Kongensgade.
Politivennen, 1803-01-01
Dagens Torvepriser. Hvede Td. 7 1/2 a 8 1/2 Rdl. Rug, Td. 5 1/2 Rd. Byg Td. 20 Mk. Havre Td. - 11 Mk. Ærter Td. 5 1/2 a 6 Rdlr. Fersk Flesk. Lpd. 10 Mk. Æg Snesen i 22 Sk. Smør Pd. - 16 - 22 Sk.