Aalborgs Stifts Adresseavis, 1827-03-05
Presseloven beskeftiger endnu saa ganske den almene Opmærksomhed, at Domme derover og Udfald derimod fylde næsten alle offentlige Blade og optage Pladsen for al udenlandsk Politik, selv den os saa nærliggende og nærgaaende Pyrenær-Halvs medregnet. De Tallere, som have yttret sig imod Lovforslaget, have alle udviklet en saa træffende og seierrig Veltalenhed, og Modstemmerne have tildeels yttret sig saa svagt, som om de skammede sig ved deres egen Røst; endog Hr. de Villele, som idag (den 16de Februar) har ført Ordet, udtrykte sig saa kraftløst, at man finder sig foranlediget til det behagelige Haab, at alle de fiskalske Forskrifter vilde vorde udeladte og Forslaget selv saare betydelig forandret ved Tilsætninger, som her fortjene bogstavelig at hede Amendemens o: Forbedringer. Hr. de Villele vidste tilsidst intet andet at anføre til Ministeriets Forsvar, end det havde formindsket Udgifterne til det hemmelige Politi. - Maaske fordi Jesuiterne og deres Tilhængere have paataget sig Spioneriet af deres egen gode Villie, - En vis, fra gammel Tid bekjendt Hr. Salabery, fremstod med den Paastand: "det var kun Blodfrihed, kun den røde Hues Frihed" Presselovens Angribe re fordre, og dog var det under den mest lænkebundne Pressetvang, at Revolutionen slog sine første Rødder, Noget som den gode og fornuftige Ludvig den 16de heel vel forstod; thi da en Politiminister kastede Boghandleren Blatzot, som pleiede at forsyne ham med alle de Flyveblade, endog Skandskrifter der udkom, i Bastillen, sagde Kongen: hvorledes skal jeg da erfare den offentlige Mening? Ved Hoffet bedrager man mig; skal jeg holde mig allene til de Skrifter, hvori man roser mig?" Eiheller Ludvig den 15de var nogen Fiende af fri Yttringer, val de end stilede mod ham selv; men hos ham var dette meere Følge af hiin smaaligge Nysgierrighed, der lod ham holde et eget Burean, til at bryde sine Undersaatters Brevsegl. Den nedrige Mazarin gjorde sig derimod, med smudsig Gjerrighed, en Jndkomst af at lade opkjøbe de mod ham stillede Skandskrifter og brænde dem. Nei, udsælge dem igjen underhaanden til uhyre Priser. Men gav ogsaa engang Forfatteren 200 Louisdorer, for en anden gangs Skyld! - Ved denne Leilighed mindes man og, fra hinside Kanalen, at Kong Georg den 3die lod i sine sunde Dage Ministeren Lord North forelægge ham Uddrag af alle antiministerielle Piecer og Blade; derimellem forekom engang Et: "Om Skurken Lord North, som Gud skulde fordømme, og Kongen lade hænge, og Lorden skal virkelig have drevet sin Embedstroskab saavidt, ogsaa at fremlægge Extrakt deraf. Jmidlertid var saadant Kjendskab paa anden Haand til Oppositionsskrifter omtrent det samme som intet; thi man kan sagtens begribe, hvorledes disse Forkortelser faldt ud! - De kraftigste Taler imod Pressetvangs=Forslaget ere holdne af Dhrr. Agier, Bourdean, Romans, B. Constant, men især Royer Colland, som selve Monitøren ikke ganske kan nægte Agt og Medhold. Han gik ud fra at vise, at den var ei Pressens, men Menneskeslægtens naturlige Frihed, man derved forgreb sig paa; at man forudsatte, Skaberen, havde begaaet en Fril ved at danne Mennesket fornuftigt og frit, og at man nu vilde raade Bod paa denne Feil, ved at bringe Menneskeheden tilbage til Fæets lykkelige Uskyldighed; at man fremsatte som Regel: at det Gode burde udrøddes tilligemed det Onde, fordi det Onde stundom giør hundrede Gange meere Skade, end det Gode, Nytte. "Skabningens Ophavsmand har rigtignok troet det Modsatte; han har taget Feil!" (Her opstod almindelig Latter.) Med Frihed forsvinder Forstanden; Fængsel er det naturlige Lægemiddel imod Frihed, og Uvidenhed imod Fornuft! Forslaget gaaer ud fra det ganske Modsatte af den Slutningsmaade, alle Tidsaldres Bestyrere, hidtil have antaget: man maa hellere lade til Skyldige blive ustraffede, end fordømme een Uskyldig! Saaledes kastede Jnquisitionen under Albigensernes Forfølgelse de Rettroende paa Baalet, saavelsom Kjetterne, med den Trøst: Vor Herre vilde nok udfinde Sine. Har man under selve Revolutionens Tyranni lagt en større Foragt mod Menneskeheden for Dagen? Livet lader man os beholde, men berøver os Tanken. (Her udbrøde forskellige Stemmer hør, det er sandt!) - Hvilken Fremtid forbereder slige Grundsætninger os, Bøddeløren tør og kan Jngen mere føre; men nu vil Tyranniet forgribe sig paa Frankrigs politiske og krigerske Hæder. "Kronens Raad, - saa vendte Taleren sig til Ministeriet - Lovens Ophavsmænd, hvilken Daad have J at opvise, der hæver Eder saaledes over Eders Medborgere, at J kan paalægge dem Eders Aag? (Alles Øjne vogtede her paa Ministrene.) Siger os, hvilke uforgængelige Tjenester have J viist Konge- og Folk, hvilke Slag vundet, hvilken Hæder indlagt Eder? Ukjendte og middelmaadige som vi, overgaae J os kun i Forvovenhed. Tyranniet maa ikke forblive i Eders Hænder; det siger Eders Samvittighed Eder, endnu lydeligere end vi. (Dybt Jndtryk, Justitsministeren nikker ironisk.) Tilsidst fraraadte Taleren ethvert Amendement, og androg paa, at forslaget ganske forkastes. Efter nogle bifaldsyttringer, og megen Tvist, udsattes da Forhandlingerne til næstedagen.