Jyllandsposten, 1840-08-25
J Nr. 34 af "Jyllandsposten, findes et Stykke, indsendt fra Veile, som gaaer ud paa at nedrive mit Jnserat i dette Blads Nr. 24; imidlertid indlade Forfatterne sig klogeligen aldeles ikke paa den omhandlede Sags Realitet, men holde sig kun til Formen, ja end- og kun til Udtryksmaaden af den første Sætning, og beskylde mig for i denne at være usandfærdig og ulogisk. Det er disse Beskyldninger, jeg skal vise at være grundfalske. Jeg havde i mit Jnserat sagt: "Jeg, og Flere med mig, antager, at den i Nr. 76 i AarhuusAvis indrykkede "Opfordring a. umuligen kan hidrøre fra Flere, men &c." Er det nu usandfærdigt, at jeg, og Flere med mig, antage det eller det, Ville mine Hrr. Modstandere kunne forbyde mig at antage Noget Mine Angribere have altsaa forsætligen eller uforsætligen, udeladt eller overseet et Ord, og jeg nægter ikke, at det jo undertiden kan være ret favorabelt, at lade eet eller andet Ord blive borte, men saaledes træffer Beskyldningen for Usandfærdighed, ja hvad endnu værre er, for Uredelighed ikke mig, men Dem, mine Hr. Ordforvanskere. Om endog Ordet antager, der jo tydeligen nok udtrykker, at det kun er min subjective Overbeviisning, havde været borte, var Beskyldningen alligevel falsk, thi hvormed beviser De, at den indrykkede "Opfordring a., hidrører fra Flere, Jkke med andet, end med en anonym Underskrift; men her maa dog mit Nei gjælde ligesaameget som Deres Ja. Jeg kan ikke Latin, og forstaaer altsaa ikke den latinsk-logiske Regel, hvormed De slaaer om Dem, men det forstaaer jeg, at man ikke kan slutte at Noget er saa eller saa, blot deraf, at mine Hrr. Annonymi sige det, og det er dog dette, de uden Videre fordre. Nu kommer den anden ligesaa ugrundede Beskyldning, nemlig for Mangel paa Logik. Læser, hav lidt Taalmodighed; denne Discours om det Logiske og Ulogiske har Du kun de logiske Veile-Grundeiere at takke for, hvem det er gaaet som det gik sal. Sibbern; han har aflagt sin Forstand for at gjøre sig forstaaelig; mine Hr. Grund- og Bygningseiere i Veile ere pludseligen blevne saa logiske, at de af lutter Logik blive prøvlagtige. Jeg havde sagt, at hiin Opfordring hidrørte fra En, der enten afveeg fra Sandheden, eller ei længe havde havt Ophold i Veile &c. Sandeligen, mine Modstanderes logiske Skarpsindighed gjør dem Ære; de have gjættet rigtigt; just det længere eller kortere Ophold paa Skuepladsen for Hr. Dalgas's Meriter kommer heri Betragtning; kun den, der i flere Aar har været Vidne til hans Færd som Brandinspecteur kan rigtigen bedømme samme, og ikke de, som kun kjende den efter overfladiske Efterretninger. J den første Lovtale rostes Hr. Dalgas for med "Conseqvents at udføre, hvad han begyndte paa; jeg anførte herimod, at Hr. D. havde begyndt paa mange mettere, men snart paa halv Vei forladt dem, og for at have anført dette Factum dadles jeg ogsaa, idet mine Hr. Modstandere tillige ville bilde Folk ind, at det er til nærbeslægtede Grene af samme Jndustrifag, Hr. D. har udstrakt sin Virksomhed, og at Communen har høstet Gavn deraf. Hvorvidt imidlerid Hørsvingeri, Farveri, Landeveis= og Brolægningsarbeide, Kalkbrænderi og Strømpevæveri ere nærbeslægtede maae mine Modstandere forklare, ligesom hvilken Fordeel Communen har høstet af de Arbeidere, der bleve brødløse ved Hørsvingeriets Ophævelse, eller vil høste af f. Ex. de uvorne kjøbenhavnske Drenge, som Hr. D. har forskrevet til Væveriet. Det er i det Hele taget et daarligt Tegn, naar en Defensor ikke har Andet at trøste sin Client med end at han liig andre store Mænd (?) bliver miskjendt medens han lever, men at Efterverdenen vil fælde en retfærdig Dom over ham, og Andet til Hr. Dalgas's, Roes og Trøst vide mine Hrr. Modstandere dog ikke at fremføre. Stakkels Hr. D. Er det kommet saavidt, at Deres Venner maae gribe til den Trøstegrund, at en følgende Generation nok med Glæder vil mindes den Tid, da De saa hæderligen commanderede Veile Brandkorps. Til nærmere Efterretning for mine Hr. Modstandere tjener, at jeg er Eier; hvor stor eller lille min Assurancesum er, kommer ikke i Betragtning, naar Enhver, ved at henvende sig til Amtet i Veile, kan erfare, at der henligger en Klage over Hr. D. som Brandinspecteur, der Aar 1836 blev indgivet fra mangfoldige Borgere (130), hvis samlede Assurancesum udgjør en Sum, der er mange Gange saa stor (170,000) som den de nævne, et Factum, som mine Modstandere, dersom de virkeligen ere Grundeiere i Veile, hvad jeg endnu betvivler, ikke kunne være uvidende om eller ville vove at benægte. Dersom de ellers ville holde sig til Sagens Realitet, vil det være mig let med Sandheden. paa min Side at møde deres Jndvendinger, men skulde de atter ville vise deres Styrke i Logiken, vil jeg intet Svar værdige dem. Veile, den 13de August 1840.