Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-15
Til denne Plan havde Keiseren ogsaa meddeelt de Deputerede Jdeer, der opvakte de meest smigrende Forventninger om, at Frugten af dette Arbeide vilde være en varig Forfatning: Middelpunktforening af den høieste Magt, der i enhver Stat er nødvendig, men allermeest i en af saa mange smaaStater sammensat, og Bestandiggjørelsen, ud hvilken Middelpunktforeningen vilde være unytte og maaskee farlig. Af et andet mailandsk Bla erfarede man i Februar, hvad man dog havdes. megen Møie ved at troe, at Napoleons velgjørend Hensigter stemte ganske med de vigtigste europæiske Magters, især Østerrigs Jdeer, hvilket man blandt andet, efter dette Blads Forsikkring, erfarede, Napoleons naadige Skrivelse til Vicepræsidenter Melzi af 1ste Febr., hvem han tillige havde paalagt, at tilbagekalde alle de befalinger, der var givne Krigsministeren. - To og en halv Maaneder medgik førend endelig Melzi, i Spidsen for Republikens Statsconsulta og de forskjellige Colegiers Medlemmer, overleverede Keiseren i en hos tidelig Audience d. 17 Martii en Adresse. Kei ren sad paa sin Trone, omgiven af sine Minister og Storofficierer. Melzi forestillede Keiseren meget ydmyge Udtrykke, "at den lyonske Constitution har alle Tegn af, at den var midlertidig ikke beregnet paa at være af Varighed. Nødvidigheden af at forandre et saa svagt System paa bevist for Fornuften og følt overalt. Oplysningens Fremskridt og Erfaringens Resultater tilraadte et constitutionelt Monarkies System." Eft mange krydende Lovtaler, der røbede det foragt ligste Slavesind og den laveste Feighed, oplæstes Forsamlingens eenstemmige Beslutning, som den, Betragtning af Europas og Fædrenelandets Si ling, (d. 15 Marti) havde fattet at erklære upoleon til Konge af Jtalien. Denne lige saa krydende som vaklende Tale, hvori der snart talte om paalagte Befalinger, snart om nærede Ønske besvarede Keiseren saaledes: "Stedse var det vo Ønske, at gjøre den italienske Nation til et uhængigt og frit Folk. Vi stiftede først den giordaniske og transpadaniske Republik. Lykkelig Omstændigheder tillode os, at forene disse Stal for at oprette den cisalpinske Republik. Midder de mangehaande Sorger, som den Gang lyselsatte os, følte vore italienske Folk slag sig til ved den Deeltagelse, vi skienkede Alt, der hun betrygge deres Lykke, og da vi nogle Aar derestived Nilens Bredder fornam, at vort Værk ødelagt, gik denne Ulykke os nær, hvis Bytte, vare blevne. Tak være vore Armeers uovervindelmod, vi lode os igien see i Mailand, da vore tilienske Nationer endnu troede vi vare paa det røde Havs Bredder. Endnu vare vi bedækkede med Slagenes Støv og Blod, da vor første Tanke var det italienske Fædrenelands Gjevorganisesig. Lyons Statuter nedlagte den Gang Souverainiteten i Consultens og Collegiernes Hænder, De ansaae det den Gang for overeensstemmende med deres Tarv, at have os til Overhoved for deres Regjering; i Dag dvæle de endnu ved samme Tanke, og ville, at vi skulle være den første af deres Konger. Adskillelsen af Frankrigs og Staliens Kroner, der kan være nyttig, for at sikkre deres Efterkommeres Uafhængighed, vilde i dette Pieblik være skadelig for deres Tilværelse og Rolighed. Jeg vil beholde denne Krone, men kun saalænge som deres Tarv fordrer det, og jeg vil med Fornøielse see det Øieblik komme, da jeg kan satte den paa et yngre Hoved, som, besielet af min land, vil fortsætte mit Værk, og stedse være beret til at opoffre sin Person og sin Tarv for den Persons Sikkeshed og Held, til hvis Regjering Forsynet, Kongerigets Constitution og min Villie kaldte det. D. 18 Marti gjorde Ministeren Talleyland en Jndberetning i og ikke til Senatet, men Keiseren selv, om alt hvad der denne Gjenstand, ingaaende Dagen tilforn var forefaldet, og som Fuiseren i Grunden bedre vidste end han kunde berette. Ogsaa Tolleyrand holdt ved denne Leiliglid en Tale, hvori han anførte omtrent de forhen høite Grunde for den italienske Krones Overbrages til Napoleon, og som heller ikke manglede den Virk, man med saa rund Haand var van til at offre ham. Alting var her saaledes stillet og fremstillet som om Jtaliens tyve forenede Folkeslag afaldende tilbøde Napoleon Kronen, uagtet det allerede af det foregaaende er tydeligt nok, at alting skeete efter Opfordring og Befaling. Efter benne Tale oplæskes nogle Artikler af Constitutionen, Statsconsulten og de Deputerede tilsvore Napoleon Troskabseden, og han selv holdt en Tale, som i det mindste viste, i hvilket Lys han ønskede, at man skulde see hans Jdrætter. Den er saa neget interessantere un, som Tiden og Udfaldet er sin fuldstændigste og bedste Forklaring over det helle. "Senatorer, sagde han, vi have ved denne billighed villet begive os midt iblandt Dem, forat meddele Dem vore Tanker om een af de vigtigste Statsanliggender. Det franske Riges Styrke og Magt overgaaes endnu af det Maadehold, som har den første Plads i alle vore politiske Forhandlinger. Vi have erobret Holland, tre Dele af Tydskland, Schweiz, og hele Jtalien, og have været maadeholdne midt i den største Lykke. Af saa mange Provindser have vi kun beholdt saa mange, der vare os nødvendige, for at holde os paa samme Punkt af Agtelse og Magt, som Frankrig stedse har staaet paa. Polens Deling, de Provindser, som fratoges Tyrkiet, Ostindiens og næsten alle Coloniers Erobring havde til vor Skade ophævet al Ligevægt. Alt hvad vi ansaae for unødvendigt til dens Gjenoprettelse have vi tilbagegivet, og derved handlet, overeenstemmende med den Grundsætning, der bestandig ledte os, aldrig at gribe til Vaaben for forfængelige Storhedsprojerter eller for Erobringers Skyld. Tydskland er rømmet, dets Provindser ere tilbagegivne til hiin Afkom af saa mange høie Huse, som det for bestandig havde været ude med, om vi ikke havde forundt dem en høimodig Beskyttelse. Vi have igjen ophøiet og befæstet dem, og Tydsklands Fyrster have nu mere Glands end nogensinde deres Forfædre, Østerrige selv har efter to ulykkelige Krige faaet den venetianske Stat. Til alle Tider havde det tilbyttet sig Venedig frivillig mod de tabte Provindser. Holland var neppe erobret førend det erklæredes for uafhængigt. Foreningen med vort Rige havde givet vort Handelssystem sin Fuldendelse; thi vort Lands største Strømme have deres Mundinger i Holland, alligevel er Holland, uafhængigt; dets Toldafgivter, dets Handel, og dets Forvaltning ledes af dets Regjering efter Behag. Schweiz var besat af vore Armeer, vi have forsvaret det mod det forenede Europa, dets Jndlemmelse havde fuldkommen sluttet vore Militairgrændser. Alligevel regierer Schweiz sig i Kraft af Mediationsacten, efter sine 19 Cantoners Villie, frit og uafhængigen. Den italienske Republiks Jndlemmelse havde været nyttig for vor Agerdyrkning; alligevel have vi efter Lyons anden Erobring proclameret dens Uafhængighed. J Dag gjøre vi endnu mere, vi proclamere Grundsætningen af den italienske og franske Krones Adskillelse, i det vi bestemme til Tidspunkt for denne Adskillelse det Pleblik, hvor den er muelig og vore italienske Folkeslag ufarlig. Vi have antaget hiin de gamle Lombarders Jernkrone, og ville sætte den paa vort Hoved, for igjen at fornye den, for at befæste den, og beskytte den mod Sønderbrydelse midt under de Storme, der ville true den, saalænge Middelhavet ikke er vendt tilbage i sin sædvanlige Tilstand, Men vi tage ikke i Betænkning, at erklære, at vi paa den Dag vi kunne uden Bekymring i Henseende til den af os garanterede Uafhængighed af Middelhavets øvrige Stater, ville overdrage denne Krone til et af vore retmæssige, naturlige eller adopterede Børn. Det Ondes Genius vil frugtesløst søge Paaskud til igjen at indvikle det faste Land i Krig, det, som ved Forfatningens Grundlov er bleven forenet med vort Rige, vil blive det. Jngen ny Provinds vil indlemmes deri, men den bataviske Republiks Love, de 19 Schweizer Cantoners Mediationsact, og nærværende det italienske Kongeriges første Stalut ville bestandig blive under vor Krones Beskyttelse, og vi ville aldrig tilstede deres Krænkelse. Under alle Omstændigheder og i alle Forhandlinger ville vi vise samme Maadehold, og vi haabe, vort Folk vil ikke trænge mere til at udvikle hiint Mod og hiint Eftertryk, som det stedse har viist i sine lovmæssige Rettigheders Forsvar. (Fortsættes.)