Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1774-04-18
En Oversættelse af det Tydske. Den stolte Admyge, d) Der er ingen Feil, som falder os besværligere hos andre, end Stolthed; og ingen, som vi lettere tillade os selv, eller mindre blive var hos os selv, end just den selv samme. Saa er der og næsten ingen Dyd, som af os hos fortiente Personer saa meget beundres, og dog falder vort Hierte tyngere end Ydmyghed. Af disse Aarsager vogte vel opdragne Mennesker sig for at lade den Verden saa besværlige Stolthed bryde ud, og føde den dog, til uvidende hos sig og just af disse Aarsager antage de Ydmygheds Lincamenter, uden at antage dens Aand. Vi kand nemlig ikke negte det om os selv, at Ydmyghed for saa fattige Skabninger, som vi ere er noget meget omstændigt, og en fornøden Dyd; men nok, den fornedrer os. Vi kand, naar vi tænke efter, ikke uegte, at Stolthed for saa feilagtige Skabninger, som vi ere, er noget meget uanstændigt og et Hiertets Mis, Foster; men nok den smigrer os, og derfor vil vi saa ugierne have den ud af vort Hierte, og derfor bedrage vi os saa tit, naar vi troe, at vi have skaftet den bortAnterner, en forstandig Mand, haver Stolthed og holder sig for ydmyg. Han er af Stand, og ikke bryster han sig af sin Fødsel. Det er daarligt, siger han, at hofmode sig af et Fortrin, som vi ikke selv have given os. Skal vor re Fædres Adel være et Fortrin for os; saa maa vi ved Fortienester giøre det til vor Eiendom Hanker i sin Opførsel ydmyg og godslig mod de ringe, beskeden og ærbødig mod høiere, og dog tillige hemmeligen stolt af, at han er alt dette Man bemærke ikke og ære ikke hans Ydmyghed; saa bliver han fortrydelig og koldsindig: og atter bliver han dets beskeduere og venligere, jo mere man beundrer hans Omgiængelighed. Hans Klædedragt er intet mindre end blindende. Klæderne, siger han, er blant alle falske Fortienester det Latterligste, og da jeg ikke lever ved Hoffet, Gellerts moralske Carakterer. (a) Gellerts moralske Carakterer. saa er Reenlighed den bedste Stads for mig. Han klæder sig altsaa gandske borgerlig, og han kunde dog, efter sin Formue, klæde sig førstelig. Han viser Fortienesten i ringe Klæder den selv samme Agtelse, som Fortienesten i prægtige. Jmidlertid seer han gjerne, naar man bemærker denne hans Ydmyghed i Klæder, og han kommer sielden i det Huus, hvor man engang har bebreidet ham, at hans ringe Klædning er en hemmelig Stolthed. Antenor agter Titler gandske ringe og forsmaaer de oratoriske Lovtaler; Begge Deele oprigtig. Men just denne Antenor, som ikke gjerne hører de Titler, ham tilkommer, der har Afskye for et aabenbart Hr klerie, ikke antager en overdreven Roes, anseer en Slavisk Kompliment med Fortrydelse, er dog i Hiertet meget begierlig efter en fiin, med Forstand og Beskedenhed anbragt Lovtale. En vidtig og skiult Beundring henrykker ham; og hans Henrykkelse derover saa meget han end søger at skiule den, viser sig dog tydelig nok, naar han snart taknemmelig antager den, snart bevaagen undslaaer sig derfor. Og veed han hos andre allerede at skatte en agtsom og ærbødig Mine meget høit. Jeg kand, siger han til, ikke høre paa denne Mand, der synes at vise mig saa megen Ærbødighed, siden der hverken i hans Tone eller i hans Miner er Forstand. Antenor sætter altsaa sin Ære deri, at han ikke vil være beundred af Daarer og Gjække, ikke af Hyklere. Men benudred vil han dog være, og er det Ydmyghed? De udvortes besværlige og tvetydige Kiendetegn paa Ærbødighed giøre ham ikke fyldest; han begierer de finere og tilforladeligere. Hvo kand laste det; Men fortiener og dette ingen Dadel, at han i sit Hierte tillægger disse Høiagtelses Beviisninger meget større Værd, end dem tilkommer; at han giør dem til sine Gierningers sidste Maal, og giør alt allene i den Hensigt, at forsikre sig dem; at han begynder hemmeligen at foragte den, som negter ham dem, og flyer en retskaffen og fortienestefuld Mands Omgang, fordi han kun sielden eller slet ikke roser ham, Det, som altsaa synes Antenor Beskedenhed og Ydmyghed det er i Grunden sand Stolthed; det er kun en finere Smag af den. (Resten følger.) Heraf udkommer hver Mandag et Blad fra det bergenske Adresse-Contoir hos O. B.,