Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-02-18
Dr. Hamard har nylig i "Journal de Medicine et de Chirurgiev givet en omstændelig Beretning om, at han ha trukket en Tand ud af Munden paa en Dame, medens hun taae i en magnetisk Søvn. Det var en Kone paa 26 Aar, med en meget letbevægelig Caracteer. Da Dr. Hamard, hen des Læge, sagde, at der ikke var noget andet Middel til at stille den heftige Smerte hun følte i en Tand, end at trække den ud, blev hun, blot ved at tænke paa Operationen, saa forfærdet, at hun næsten fik Krampe. Hr. Hamard blev derfor enig med Tandlæggen, Hr. Ondet, om, at anvende den magnetiske Søvn. Da Tandlægen kom, havde Hr. Hamard maanetiseret hende, og hun havde en Time sovet saaledes, at Stik med Naale, Heden af et brændende Lys o. s. v. ikke gjorde nogen Virkning paa hende; men derimod gav hun Lægen Svar paa hans Spørgsmaal om Tanden og forsikkrede, at den ikke længer gjorde ondt Under Operationen ga hun et Skrig, og en halv Time efter vaagnede hun uden at vide at Tanden var trukken ud Ved Domstolene i Mailand vil der snart blive ført en Proces, som vil gjøre megen Opsigt. Jmod Arvingen i Sønnen af den i forrige Aar afdøde Hertug af Litta, der er terlod en Formue af 37 Millioner Lires, er der nemlig frentraadt en Prætendent fra Frankrig. Han paastaaer, og det med gyldige Documenter, at han er en ægte Søn af Hertug Litta, da denne, som dengang endnu var Greve, i Feldttoget imod Spanien under Napoleon, blev saaret bragt til Narbonne, hvor han blev pleiet af en Familie, hvis Datter han ægtede med alle kirkelige Formaliteter, og af dette lovlige Ægteskab er han en Søn. Men nu maa lægges Mærke til, at Hertugen af Litta forlod sin Kone og giftede sig igjen i Jtalien, at hiin fulgte efter ham, men ved Trudsler og en betydelig aarlig Livrente blev bragt til Taushed, hvorefter hun tog til Frankrig. Hertugen af Litta indgik efter sin anden Gemalindes Død en ny Forbindelse med en Grevinde Lomellino, uagtet hans første Gemalinde endnu levede, og formodentlig lever endnu. Med sin anden Kone avlede han en Datter, med den tredie en Søn, der tog Arven i Besiddelse, og nu maa forsvare sig mod den fra Frankrig arriverede Prætendent. I en Kroe ved Kufstern (i Tyrol) tildrog sig nylig en skrækkelig Begivenhed. Der dandsedes i et stort Værelse i anden Etage, og over 200 Mennesker vare samlede. Midt under Dandsen var indtraadt endeel unge Knøse, som maskerede morede Forsamlingen ved alle Slags Løier. Tilskuerne vare krøbne op paa Borde og Bænke for desbedre at see dem der agerede. Ligesom Spøgen bedst var i Gang, gik Gulvet pludseligt istykker, og hele Menneskemassen styrtede hovedkulds ned, og da den af Leer opførte, stærk hedede Ovn var fulgt med, og havde udgydt sine Brande, Gløder, Røg og gloende Aske over de Ulykkelige, saa hørtes fra det mørke Dyb et skrækkeligt Jammerskrig. Ved et saadant Uheld skulde man troet, at Mange maatte have mistet Liv og Lemmer, men kun To vare dræbte og Fem betydeligt lemlæstede Det hændte sig forleden mellem Dauphine og Paris, at der ved Uforsigtighed af en Handelscommis Hr. Barriat, som havde røget Sigarrer i en Diligence, hvori der foruden ham befandt sig fem Damer, var midt om Natten gaaet Jld i Vognen, saa alt det Jndvendige var opbrændt tilligemed Damernes Hatte, Shawler &c. Paa næste Station blev Hr. Beriat anklaget af Damerne som Ophavsmand til Ulykken, idet de angave deres Tab til 5200 Fr., som han maatte stille Sikkerhed for inden han fik Lov til at fortsætte sin Reise. Retten har nu dømt ham til Skadens Erstatning, men han har appelleret.