Corsaren, 1843-04-07
Cometen. Midt imellem de tilsyneladende saa urolige og uregelmæssige, men i Virkeligheden saa "Jordnede" Bevægelser deroppe, midt imellem Kloderne, der komme daglig, ugenlig eller maanedelig, viser sig undertiden ganske pludselig og uventet en Commet, som en Brochure, som et Flyveskrift, hvorpaa ikke er anført Trykkested, og som ikke har passeret Censur, og saa er strax det hele himmelske Politi himmelsk, i Modsætning til det stokkebevæbnede, der slet ikke har noget Himmelsk ved sig - i Bevægelse for at opsnuse, hvorfra den er udgaaet, dens Tendens, dens generalia o. s. v. Ligesom imod alle "demagogische Umtriebe" ere Regeringerne paa deres Post imod slige omdrivende Personager; lønne med store Bekostninger Folk til at passe paa dem og om muligt forudsee dem, og underhaanden give hinanden venskabelige Meddelelser desangaaende. Nærværende Demagog er kommen aldeles uventet. Man vidste nok, at det ikke kundet vare længe, for der var Noget paafærde; men man havde fastsat Tiden til om et Var hundrede Aar. Vor Regerings Opsynsmand, den bekjendte dygtige Mathematiker Hr. Olufsen, var derfor aldeles tryg. Han laa om Morgenen i Sengen og drak sin Kaffe og lod fem være lige, da kom der Brev fra Hamborg og spurgte ham om hans Mening angaaende Comcten. Man tænke sig Mandens Overraskelse! En Taarnvægter, hvem man spørger, hvor Jlden er, Jlden, som han har overseet, en Gouverneur, der horer, at Fjenden er i Byen, til Trods for hans bestemte befaling, kan ikke blive meere forbauset. Rundetaarn blev i Hast oplyst, for at Kongen allernaadigst kunde tage Cometen i Øiesyn. Det bør dog ikke undre Nogen, at Hamborgerne først saae den uventede Gjæst, Hamborgerne, hvis Politi nylig viste sig saa virksomt i Tonningen. Var den Commet dansk, kunde den vente en Huusinquisition. Heller ikke bør det undre Nøgen, at Regeringerne passe saa vel paa den, paa denne Demagog, der sætter Uro og ondt Blod i Folk og truen med Revolution, Krig, Pestilents og andre Ulykker. Man har ikke glemt den Commet, der viste sig 1789, endnu mindre den fra 1830; heller ikke den, der 1618 varslede Trediveaarskrigen. Da den Førstnævntes Hale strakte sig 54 Grader, den anden 42, og den nuværende 44 Grader, saa kan man til den yderste Nøiagtighed beregne den Ulykke, man nu kan vente sig. Dersom vi vare Regering, vilde vi fra dette Øieblik af ikke kunne sove.- Betænkelighederne stige derved, at Ulykkerne hvormed den truer, allerede indtræffe. Krig - de tydske Lærde ere alt i Bataille mod hinanden nemlig angaaende Cometens Hale. Det ene Parti siger, at den ligner en Jldtang, det Andet, at den ligner en Karaffel, og disse sidste ere igjen deelte i to Partier, nemlig: om det er en omvendte eller en opreist Karaffel. Dertil kommer endnu Striden om Zodiacallyset. - Oversvommelse Hvad mener man vel, kommer ud af de tydske Lærdes lærde Strid? Hvad der forøger Faren, er, at denne Comet er os saa nær, saa foruroligende nær. J det Høieste 49 Millioner Mile - en Dags Reise for et saadant Uhyre! Da man i den sidste Tid har begyndt at beregne Afstandene, efter Tiden, hvori de gjennemfares, saa er det aabenbart, at denne Commet er os lige saa nær som Roeskilde, denne Byes Afstand beregnet efter Fragtmandskjørsel. Hvis den stødte paa os? Hvis den og Jorden i deres blinde Jver lob paa hinanden som to Gedebukke? Vi have vel ingen Mistillid til Jorden, den holder nok, og maaskee Jorden vendte et ubeboet Sted, f. Ex. Nørrefælled, eller Veblingesøen til - ah, Peblingesøen, det vilde være en underlig Fornemmelse for Commeten, pludselig at sætte en ubedækket Deel af sit Legeme i en saadan Ballie koldt Vand - saa at der altsaa ingen videre Skade skete, saa gav det dog et Stød, Jorden tumlede i alt Fald og kom ud af sin Bane. Naar man nu veed, hvad Ulykke der kan afstedkommes, blot naar en Dampvogn kommer udi af Baneskinnerne, saa betænke man Følgerne for Jorden. Den foer afsted, lig Solen dengang med Phaeton, den løb vild, løbsk, den styrtede mod Afgrunde, som Jngen kjender. Lykkelige de, der reddede sig med hele Lemmer ved at springe af. Under saadanne Omstændigheder - under Forhold, som naar et Skib er kommet ind i Malstrømmen og ikke kan reddes - skulde vi see Mandskabets Characteer sat paa Prøve. Nogle, som Franskmændene, vilde kaste Captain og Styrmand ombord; Andre, som Jtalienerne, vilde falde paa Knæ og anraabe deres Helgene om Beskyttelse; atter Andre, som Engelskmændene, vilde tømre en Flaade; igjen Andre, som Russerne, vilde slaae Spundset af Brændeviinstønderne for dog at gjøre de sidste Øieblikke, behagelige" osv. Kun de Danske i vilde bevare den funde Sands, der altid har udmærket dem, den urokkelige Tillid til Konge og Kongehuus, der udgjor deres Berømmelse. De vilde tillidsfulde see op, de vilde paa et givet Vink tillidsfuldt raabe: "Det holder nok!" og - gaae under.