Politivennen, 1807-01-01
Hr. Holms Forslag at omdanne nogle smaae undværlige Annerkirker til Herredshospitaler. (Fortsat fra No. 179). Paa det ingen skal korse for sig og skrækkes for de Udgivter, som en Kirkes Forandring til et Hospital medfører, finder jeg det passende, at opgive Udveje til at bestride, om ikke alle, saa dog de fleste medgaaende Bekostninger; man sælger den nedlagte Kirkes Klokker, det unødvendige Tømmer i Taarnet, Altertavlen, Kirkens Stole, Pasa saera, om en saadan Kirke har nogle egne af disse, ligesom og de af det nedbrudte Taarn undværlige brændte Steen m. m., den ved Salget af disse Ting indbragte Summa skulde anvendes paa Hospitalets Jstandsættelse, det øvrige, som vist ikke vilde blive betydeligt, maatte udredes af Amtskassen. J disse Herredshospitaler bleve allene indlagte Afsindige og de, som vare befængte med Kræft eller andre smitsomme Sygdomme, som gjorde, at ingen vilde modtage dem. Den mest elendige burde altid være nærmest den i Hospitalet ledige Plads. Sengestederne skulde anskaffes af Hospitalerne og bestandig blive ved samme, men Sengeklæder og tvende Par Lagen maatte leveres til den indlagte Fattige af den Sognekommission, som indlagde ham, ligesom og andet Linned og Klæder, hvilket, om det ej forinden blev opslidt, kunde tages tilbage ved den indlagte Fattiges Død eller Helbredelse. Enhver Sognekommission maatte og besørge det nødvendige til den af samme indlagte Fattiges Pleje, Varme m. m. Da man med nogen Grund kan antage, at i ethvert Herred gives saamange Elendige af anførte Slage, som et saadant Hospital kan rumme, saa kan man tillige gjøre Regning paa, at Udgifterne ikke bleve store for enkelt Fattigkommission, da flere af disse i Forening med hinanden bidrage til det Heles Understøttelse. Det er at formode, at naar disse Herredshospitaler engang kom istand, man da vilde finde flere godgjørende Mennesker, som enten paa engang, eller aarligen vilde give noget til disse Hospitalers Understøttelse. Uagtet jeg ingen formuende Mand er, vil jeg dog med Fornøielse give 10 Rdlr. til det første Herredshospital, som i min Levetid maatte komme istand i Løveherred. Dette er vel kun en ringe Skjerv, men den kan forøges ved rigere Folks Godgjørenhed. Det forstaaer sig af sig selv, at enhvers Rettigheder burde ved denne Kirkernes Forandring til Hospitaler blive uforkrænkede, at forrige Kirkepatron blev nu Hospitalspatron, og beholdt sine Tiender af den til Hospital omdannede Annerkikke m. m., at Sognefolkene ved Hospitalets Reparation maatte ligesom ved Kirkerne tilføre de fornødne Materialier og deeltage i Arbejdet ved Hospitalet, hvilket Hospitalets Patron burde vedligeholde, ligesom han tilsorn havde vedligeholdt Kirkerne, da han for dette har Tiende. Da den til Herredshospitel omdannede Annerkirkes Besøgere vare henlagede under Hovedsognet, og Præsten følgelig havde sin Tiende m. m. af dem, saa ror det passende, at han blev Hospitalets Juspecteur, besøgte de fattige Syge, berettede dem, og i paakommende Tilfælde indberettide det fornødne til Amtsdirektionen, som havde Hovedbestyrelsen over disse Hospitaler, ligesom over Fattigvæsenet overalt paa Landet. Da Distriktskiruegen, naar paafordres, har at besøge de Fattige i hans Distrikt, saa synes det passende, at den Kirurgus, i hvis Distrikt Hospitalet laae, kom nu og da for at see til de fyge Fattige; da han fandt alle Herredets mest Elendige samlede paa eet Sted, saa var det bekvemmere for ham at beføge dem paa dette, end paa adskillige Steder; imidlertid var det billigt, at noget tillagdes ham for denne Ulejlighed. De Folk, som boede i Hospitalet for at opvarte og pleje de Syge, synes det burde staae under den Sognekommission, under hvilken Hospitalet laae, da det var en Annerkirke. Foruden frie Huslye og Jldebrand, som disse Hospitalets Opvartere nød, maatte dem noget tillægges af Herredskassen, siden Hospitalet var oprettet for Herredets Fattige. Da Fortidens varmere Andagt, saavidt jeg veed, ikke har forarget sig over den Forandring, som før er skeet med Kapeller paa Herregaarde, af hvilke nogle, efter sigende, skal være omdannede til Statsog Spisestuer, andre til Hestestalde, saa venter jeg at Nutidens kolde Andagt ikke støder sig over, at jeg foreslaaer, at omdanne undværlige Annerkirker til Herredshospitaler. Jeg kunde ellers bevise, at en slig Kirkes Forandring til et Hospital for Fattige, er Gud behagelig, paa Grund af disse Kristi Ord, Math. 25, 40. saameget som J have givet en af disse mine mindste Brødre, det have J gjort imod mig. Jeg anbefaler underdanig dette mit Forslag til alle de Hr. Amtmænd og AmtsDirexioner, som bedst kjende hvor nødvendige slige Hospitaler ere, jeg venter deres kraftige Medvirkning til en Jndretning, som vil frie dem for Eftertiden fra mange Besværligheder, som hidtil have mødt dem ved Fattigvæsenets Bestyrelse, da jeg med mit Forslag har ingen anden Hensigt end denne, at stifte Nytte, saa haaber jeg, at Mænd af større Talenter og mere Jndflydelse vil forbedre og befordre dette mit Forslag. Ved denne Lejlighed aflægger jeg min underdanige Taksigelse til S. T. Hr. Amtmand Steman, for den Jver og Virksomhed han har viist ved at forbedre og fremme det af mig forhen udgivne Forsøg til de Fattiges bedre Forsørgelse; endskjønt jeg ikke har den Ære at kjende ham personlig, saa kjender jeg dog hans Jver for Almenvellet, og gjør mig Haab om, at han og her vil vise sine Talenter og fremme den gode Sag. - Dette sagt, anbefaler jeg denne min Plan til Regjeringens milde og faderlige Forsorg for sine fattige Børn. Kirke Helsinge, d. 16. Juni 997. Allerunder danigst Holm.