Københavns Adresseavis, 1773-06-09
Præste=Ordination. Aarhuus den 1 Junii. Fredagen den 28 Maji sidstafvigte holdtes Præste=Vielse i Aarhuus Dom Kirke, da 4 Personer, nemlig Hr. Jens Due, kaldet til Sognepræst paa Anholt, Hr. Friderich Christian Timmerman, kaldet til Capellan pro Persona for Gierlev og Erslev, Hr. Peder Brøchner, Capellan pro Persona for Schorup og Tvilum, og Hr. Tønnes Ravn, Capellan pro Persona for Thorning og Karup Meenigheder bleve ordinerede. Texten til Hr. Beskopens Tale var udvalgt af Psal. 143, v. 10. Din Aand er god, lad ham lede mig i det jævne Land. Næst en kort Indgang, tagen af Guds Velgierning imod Jsvaels Folk, som han selv paa en overordentlig Maade ledfagede igiennem Arabiens Ørk til Canaans Land, blev af Texten forestillet: Guds Aand, som den rette Ledsager for aandelige Vandringsmænd, og i Besynderlighed 1) Hvorledes denne Aand prises, som saadan Ledsager: Den Aand er god. Efterat disse Ord vare forklarede af Psal. 51. v. 13. med v. 12, 14. Psal. 139, 7. Joh. 15,26. Matth 19, 17. Psal. 119, 68. 145, 9. 73, 1. blev viist, at den Hellig Aand baade a) kan være en fuldkommen Ledsager, for de Troende i Kraft af sin Alvidenhed 1 Cor. 2, 10 12.1 Joh. 2,27. Alvished og Almagt 1 Cor. 12, 4, hvorved han er i Stand til at undervise, raade, styrke og fuldkommeligen berede dem, og b) vil være saadan en Ledsager for dem i Kraft af sin Godhed, Miskundhed og Troeskab. Rom. 8, 26. 27. hvo fore Gud, Børn trygt kan betroe sig Aandens Førelse, og i alle Tilfælde med Vished vente al fornøden Hielp af ham i deres Saligheds Sag. 2) Hvorledes Gud anmodes om at sende sin Aand hertil: Lad ham lede mig i det jævne Land. Her blev viist af det foregaaende, sammenlignet med Psal. 22, 11. at ved det jævne Land forstaaes den rette Vey til Himmelen, nemlig Salighedens Orden, der befatter Troen, og Helliggiørelsen i sig, Matth. 7, 14. Rom. 3, 17 og sættes imod de prange Veie, som Menneskene selv udvælge sig. Ap. Giern. 14, 16. Es. 30, 31. derefter forklarede Hr. Biskopen. a) hvor fornødent det er for de Troende, at ledsages paa denne Vey af Guds Aand i Henseende til deres Skrøbelighed Psal. 71, 9. der teer sig i Mangel paa tilstrækkelig Jndsigt udi en eller anden af de guddommelige Sandheder Rom. 14, 2, i Tvivl om nogle Sandheder, i Strid imellem Kiødet og Aanden, hvorved man forhindres udi Helliggiørelsen Gal. 5, 17. i Overilelser og Feyle C. 6, 1. a. og b) hvad Beskaffenhed, det har med bemeldte Ledsagelse, der udstrækker sig deels til Christnes Forstand, som ved Ordets rette Brug og den aandelige Erfarenhed oplyses alt meere af den Hellig Aand, der forbedrer efterhaanden deres Jndsigter, igiendriver deres forudfattede vrange Meeninger, betager deres Tvivl a. Eph. 1,13. 17. 19. deels til deres Villie, der bliver ved en levende Forestilling af Guds Naade i Christo, samt ved Aandens overflødige Trøst opmuntreet til en større Taknemmelighed og Lydighed imod Gud Tit. 2, 11. Psal. 119, 32. Anvendelsen. heraf skeede deels paa Christne i Almindelighed, som bleve formanede til at forlange af Gud og imodtage den Hellig Aand til deres Ledsager, til hvilken Ende dem blev forestillet, hvormeget Magtpaaliggende det maae være ethvert Menneske at komme ind og frem paa Sallighedens Vey, samt hvor salige baade her og hisset de ere, som nyde hans Ledsagelse, og hvor ulyksalige de derimod befindes, som drives ikke af Guds gode Aand, men af den onde Aand og deres egen syndige Lyst a. deels paa Lærere i Kirken, som ere Ledsagere for andre Christne Hebr. 13, 17, og derfor desmere behøve Ledsagelse af Guds Aand saavel i deres Embeds Forretninger Joh. 16,12. 13. 2 Cor. 2, 16. C. 3, 5. 6, som i deres Christendoms Øyelse, hvorom da enhver af dem des inderligere og ideligere bør bede til Gud med David. Dette blev i Særdeleshed, lagt Ordinandis paa Hierte ey allene ved Forsikkring om den Hellig Aands Beredvillighed til at staae dem bi, som skulde forrette Aandens Tieneste, men endog ved Paamindelse om at skye det Forhold, hvorved denne Aand imodstaaes, forhindres og fordrives, og tvertimod at tage det troeligen i Agt, hvorved ham kunde gives Indgang og Sted hos dem. Af Ordinatis præd kede Hr. Timmermann. Efter Jndledning tagen af Joh. 15, 5, afhandlede han i Anledning af den forelagte Text Phil. 4. v. 13. Den høystfornødne Kraft og Styrke saavel for Christne, som i sær for Lærere, visende 1) hvortil denne Kraft og Styrke behøves, nemlig til at udrette det, hvortil man er kaldet, og da Christne i Almindelighed ere kald de til at arbeide paa deres Salighed, og Lærere paa andres saavelsom deres egen Salig hed, saa behøve begge denne Kraft, men de sidste især til at lære og lide. 2) Hos hvem denne Kraft og Styrke bekomme, neml. hos Christum, i Christod. r. i Samfand- og Forening med ham.