Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-08-05
Efterat have skildret de gamle Thebers Kongers Boeliger, ville vi kaste et Blik tilbage paa Hypogerne, som var deres sidste Opholdsteder. Det er bag ved Pallastet i Lournah, at den Dal aabner sig, som fører til Kongernes Grave. Den er dannet af to Biergklæder, som for det meeste ere lodrette i hele deres Udstrækning. J Begyndelsen tager den sin Retning imod Norden og Vesten, derefter dreier den sig mere og meere imod Vesten, og bøier sig furcessive i alle Retninger, lige indtil den tilsidst indtager en Position, som Paa dette ligger lige imellem Syd og Vest." Sted er det, at man foer Hypogerne, som have tient til Grave for de gamle Agyptiske Konger; paa dette Sted er det, hvor disse Monarker have udviklet en Pragt, som virkelig er kongelig, og have ladet alle Konster biedrage til at forskiønne deres sidste Opholdsteder. Architecturen har staaet dem bie med kloge Afdeelinger og en omhyggelig Udførelse, Billedhuggerkonsten med nalve og gratiøse Gienstænde, Maleriet med Farver, fulde af Fristhed og Glonds. Dersom dersom der iblandt denne Mængde af Ornamenter, hvormed Væggene ere bedækkede, ere nogle, som synes overordentlige saa kommer det upaatvivleligt deraf, at man ikke i vore Dage formaaer at trænge ind i Bevæggrundene til deres besynderlige Skikkelser. Man kan betragte disse Grave som Giemmestedet for alle de gamle Ægyptiske Kundskaber. Man seer virkelig der en Mængde Afbildninger, hvoraf nogle angaae huuslige Scener, andre henhøre til Religionen, til Astronomien og i Almindelighed til Videnskaberne og Konsterne. Kongerne hvilede i disse skumle Boeliger midt imellem alt det, som kunde skaffe dem Anseelse hos Efterslægten, Man har der afbildet de Tienester, som de havde gjort Fædrenelandet, de glimrende Handlinger, som have gjort dem berømte i Krigen; de Paalæg, som de have hævet hos de overvundne Nationer og de Konster og de Videnskaber, som de have opmuntret og beskyttet. Disse Grave ere byggede efter een og samme Plan; men man seer næsten i dem alle noget mærkværdigt, som er egent for enhver af dem. En Dør, som er udhugget lodret i Klippen, tiener til en Indgang til et langt Gallerie eller bedækket Gang, som har en Retning mod det Jndvendige af Bierget, er anlagt efter en skraae Plan mod Horizonten, og som egentlig talt, udgiør hele Hypogen. Disse bedækkede Gange ere afbrudte, snart ved simple Karme, som ere udhuggede i Klippen og bestemte til at indfatte Dørre, snart ved smaae fiirkantede eller rectangulaire Kamre, og snart endelig ved store aflange Sale, som ere understøttede af Piller, der ere opreiste paa Fodstykker, som forefindes hele Turen igiennem. J disse store Kamre er det, at der sædvanlig findes en Sarcophog af Granit, som indeholder Kongernes dødelige Levninger. Den største af disse Udhuulinger er 111 Metrer (341 Fod) dyb, og man maae betænke, at der i en saa stor Udstrækning ikke findes et eneste Hjørne af Muren, ikke en eeneste Væg og ikke et eneste Loft, som jo ere bedækkede med allegoriske Afbildninger, med hieroglyphiske Figurer og mangfoldige Ornamenter. Disse Monumenter, som ere saa værdige til Beundring bekræfte den Mening, som Dioborus Siculus har villet give derom, hvilken fortæller: at de Konger, som have opført dem, ikke have villet lade en Udvei blive tilbage for deres Efterfølgere til at overgaae dem. (Diod. Sic. Biblioth, hist. lib. 1 pag. 56 ed. (Fortsættes.)