Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-15
J det samme føler han to eller tre Stød af Jordskjælv, han hører en underjordisk Larm, lig den, naar havet bruser og Vindenes Hvinen og Susen, bringer den meest uforfærdede Matros til at blegne. Midt under Torden og Lyn seer han fremkomme tre Beenradde, som, i det de skjære Tænder, bevæge alle deres Been, og lade deres Arme knække, i det de afslaae antændte Fakler, hvis blege Skin endnu mere forøger dette Stæds Forfærdelse. Hr. Hill, som er paa Nippet at faae ondt, hører en Røst, som tiltaler ham: Du fatte Dig, Nu Underværket er forbi J dette Øieblik slukkes Faklerne, Beenraddene forsvinde og Vinduesskudderne aabne sig. Da Hr. Hill var kommet til sig selv af sin Skræk, vilde han gjerne overtale sig til at troe, at det kun var en Drøm og et Blændværk, men tusinde Omstændigheder vise ham det Modsatte. Han har endnu i sin Haand det Papiir, han har fundet i Skrinet, og som synes at være kommet der ved en magisk Operation. Dette Papiir giver ham Svar paa et Spørgsmaal, som han ikke har betroet noget Menneske. Den stærke Stemme, der truede ham med Helvede og dets Diævle, har efterladt i hans Øren en Susen, som endnu vedbliver; den blotte Erindring af de tre Beenrade og af deres Bevægelser, bringe ham til at skjælve. Han frygter for, hvert Øieblik at see denne Rædselseene fornyet. Seer nu denne Vantroe, denne stærke Mand, som ansaae næsten alle vidunderlige Ting at have sin Grund i Naturens Kraft, eller i Kunstnerens Genie, maae nu troe paa Spaamænd, Troldmænd, Spøgelser og Giengangere. Ved hans Hjemkomst forøger man hans Forvirring, da man fortæller ham hvert et Skridt, og de forskjellige Bevægelser, han har gjort i Pavillonen, ligesom der havde været Øienvidner tilstæde. Man siger ham, at han har smillet, da han saae Diævelens Figur paa Væggen; at han skullede ved det første Pistolskud; at han gik et Skridt tilbage ved det andet, og at han sad skielvende i en Lehnestoel, da de tre Been Troer De ikke, sagde Van rade forsvandt. Estin til ham: "at jeg har sendt dette Svar blot til Enden af Skoven, for at spare Dem en længere Vei, og at jeg ligesaa let kunde sende det 3 Mile længere bort," "Jeg troer det", svarede Hr. Hill, hvor megen physisk Umuelighed jeg end seer deri, efter hvad jeg har seet, saa kan jeg ikke tvivle derpaa. "Maae De ikke ogsaa tilstaae", sagde Von Estin: "at eftersom jeg saa behændigen har kunnet bringe et Skrift i et laaselukket Skriin, der er tre eller fire Mile borte, saa kunde jeg paa samme Maade sende usynligen i et Menneskes Legeme, som var i lige Afstand, en chymisk Portion af min Composition", "Ja, det forstaaer sig, svarede Hr. Hill. "Naa, saa er det jo klart", tilføiede Hr. Don Estin: "at jeg kan sætte i denne Portion Jismaterier, Forgift- og Arsenik=Draaber; jeg kan da altsaa ved dette Middel sende langt bort feberagtige Sygdomme, og kjølne de stærkeste Temperamenter; det er at sige: jeg kan gjøre ufrugtbar, jeg kan forgiøre og øve alslags Heperie", "Paa min Ære, svarede Hr. Hll: "De kan for mig rose Dem af alt dette. Jeg er færdig til at troe Dem paa Deres Ord, og jeg fritager Dem for at give mig nye Prøver Er det muligt, raabte Van Estinderpaa at en Lærd kan være kommet til saadan Yderlighed af Lettroenhed, der bringer ham til at fæste Lid til de allerurimeligste Fortællinger." Da Hill havde hørt sige, at alt, hvad han havde seet og hørt i Pavillonen, var Virkningen af nogle simple og naturlige Aarsager, bad han indstændigen Hr. van Estin at give ham Opløsningen paa dette Problem, under Løfte at holde det hemmeligt, for at hans Midler ikke skulde blive Publikum bekiendte, og at han kunde i Eftertiden gjentage det samme Experiment med det samme Hæld. Jeg havde besluttet, svarede van Estin, ikke at betroe Nogen min Hemmelighed. Jmidlertid lover jeg Dem, at jeg skal engang give Dem Nøglen til denne Løgogryphe, paa Vilkaar at De maae ikke tale tale derom til Nogen her i Landet. Det, som De kan fortælle derom, ved Deres Hjemkomst til Europa, vil udentvivl aldrig komme for mine Naboers Øren, da jeg har Fordeel af at holde dem i denne Punct i Uvidenhed. Men dersom mine Midler engang blive opdagede, saa vil jeg trøste mig med den Fornøielse, som jeg allerede flere Gange har havt af flere igjentagne Forsøg, at en Handling, der synes for mange Folk at være et Mirakel, er ofte kun en Virkning, der forestilles Uvidenhed af Bedragerie og at Underretning derom almindeligen bringer det Mirakelagtige til at forsvinde, ved at nedrive vor Beundring; hvoraf følger: at for ret at kunne skjælne en sand mirakelagtig Operation, fra den, som ikke er det, maae man begynde retteligen at studere Naturens Love, og Kunstens Blændværk. Viid derfor nu, at det har lykkedes mig at forlede Dem, blot ved Forening af en Uendelighed af physiske og mekaniske Aarsager, hvortil jeg, Dem uafvidende, havde gjort store Tilberedelser, og hvis Virkning har fore kommet Dem at være Troldom og lig Forgjørelse og Hexerie, fordi den har været overdrevet for Dem ved en Sophisme, hvor Løgn fremstiller sig under Troskyldighedens Udvortes H. Forfatteren til dette har forsikkret: at de Virkninger hvorom foran er talt, ere frembragte uden Hielp af Makkere eller Haandlangere (Com pere), og at Midlerne dertil ere grundede, ei allene paa den klareste Theorie, men endog paa Erfaring. Om en forten Dage vil i dette Blad blive meddeelt en omstændelig og fattelig Forklaring over denne Konst. - Denne Forklaring vil, som et videnskabeligt Foredrag, ikke blive en Røver, eller Elskovs Romans, eller Adresseavises Læsning. Men Anmelderen fordrer til Løn for sin Meddelelse, at Læserne, naar de see Taskenspilleres, Markskrigeres Konster - der maa ansees som gavnlige, for saavidt de bidrage til Overtroens Riges Undergang - ville ikke lade sig henrive af det Ubegribelige, som fremstilles for dem, at de ikke ville beundre som vidunderlige deslige Kunster, der i det Høieste fra Konstnerens Side er Anvendelsen af videnskabelige Opdagelser, men i Almindelighed have deres hældige Udfald at tilskrive Blændværk, Behændighed, List, Dristighed, Overflødighed af Ord og Ordvendinger, Alskøns Usandheder og fornemmeligen Tilskuernes Troskyldighed, og deres Mangel paa Opmærksomhed i det critiske Øieblik, stundom combinerte Kunster og foregaaende Tilberedelser, ja endog skjulte Haandlangere, vel og undertiden tilfældige, men af Kunstneren øieblikligen benyttede Hændelser m.v. At de ville sande: at Menneskene ikke kunne udøve uden Menneskeligt og at det Overnaturlige ikke er Menneskets Lod, at fordi man ikke begriber hvorledes et Faktum gaaer til, det derfor ikke er overnaturligt, samt at Noget kun synes at være overnaturligt fordi man ikke begriber dets Grund og Aarsag, men saasnart man først begriber den, det da er den simple eller *) Monne og ikke dette skulde være Tilfældet med Magnetiseringen, en Materie, der vel ikke burde være berørt i et af vore populære Blade, hvorved maaskee den farligste Overtroee spændes og sættes i Gjæring. modeficerte Natur, at de ville betænke, at deslige omvankende Kunstnere - der som oftest ere udannede eller kun lidet dannede Mennesker og saare sielden i Videnskaberne bevandrede Mænd - have valgt denne Bane, for at ernære sig, og at de som saadanne ere mistænkelige, og at de anvende al deres egen og fra alle Kanter sammenskrabede og laante smaalige Jndustrie, for at trække Eders Penge ud af Eders Lomme, og bringe dem i deres egen. Anmelderen slutter med hans Forfatters Motto: det er lettere at narre Folk, end at faae dem til at troe, at de ere narrede. (Man kind are easser deceived, than undeceived; II et plus facile de tromper le Monde, que de le detromper.