Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-12-31
Jndvaanerne i Hovedstaden bidroge til Høitideligheden ved Chefens for den Franske Armee Ligbegiængelse; de saae snart hans Efterfølger Memon) at udføre de nyttige Planer, som havde været fattede strax efter Erobringen. Overgeneralen, som benyttede de Fordele, hvilke de sidste Seiervindinger havde forskaffet, befæstede Rigets Love, bragte Administrationen af Afgifterne til en større Fuldkommenhed, og begunstigede Agerdyrkningens, Jndustriens og Handelens Fremskridt; han opoffrede sig paa sammeTid til Armeens umiddelbare Jnteresse, og den erholdt af ham et Exempel paa Hengivenhed og Vedholdenhed. Agerdyrkerne, som deres forrige Herrers uforstandige Ærgierrighed havde fordømt til Nedværdigelse og Trældom, nøde nu en fuldkommen Sikkerhed for Frugten af deres Arbeide. Man oprettede nye Alliancer med Araberne og man indrømmede nogle Stammer ubeboede Jorder, som de borgerlige Stridigheder havde unddraget fra Kulturen; man grundede et almindeligt Vandingssystem paa nøiagtige Opmaalinger og man bestræbte sig for at forebygge alle de Ubeqvemmeligheder, som ere forbundne med en uordentlig Fordeling eller en Usurpation af Vandene. Man tilstod offentlige Belønninger for de Landbeboere, som plantede nyttige Træer, man forenede i et stort Establissement udenlandske Værter og Buske, hvis Dyrkning det kunde være passende at udbrede, Europas Konster begyndte at giøre betydelige Fremskridt i Ægypten, og Jndustrien oplivedes fra alle Sider. En nye Orden blev indført i Finantserne. Man havde betroet den almindelige Bestyrelse af dem til en forstandig og redelig Administrator, som i en lang Tid havde forskaffet sig Armeens Agtelse og Jndvaanernes Hengivenhed. Han havde undersøgt med megen Omhyggelighed Kilderne til de offentlige Jndtægter og kiendte alle de Fordele, som en retfærdig og oplyst Regiering kunde erholde af Ægyptens Besiddelse. Han udkastede en Skildring dera for at tiene til en Jndledning til det almindelige Regnskab, som han havde aflagt over Finantsernes Bestyrelse, imedens Exveditionen stod paa. Man har uddraget af dette Værk, hvis Udgivelse er blevet udsat, de Afhandlinger, som ere blevne indrykkede i denne Samling, de indeholde et stort Antal af de Resultater, som han ikke havde kunne erholde uden særdeles gunstige Omstændigheder og, som man betragter som dyrebare Elementer til Ægypternes nyere Historie. billige Reglementer oplivede den udenlandske Handel, som Mamelukkernes Regiering havde næsten tilintetgjort Virkningen af disse Dispositioner var saa stor, at uagtet de talrige Forhindringer, som vare en Følge af Krigstilstanden, saa kunde man dog vedligeholde eller indgaae paa nye nyttige Forbindelser, med Archipellet, Kysterne af Arabien og de indre Lande i Afrika. Nye offentlige Værker bidroge til Hovedstadens og Alexandriens Forskiønnelse og Sundhed. De Jndfødte holdt lidt efter lidt op med af betragte sig som fremmede for den Franske Nation den giensidige Tillid giorde hver Dag kiendelige Fremskridt, denne lykkelige Stemning i Gemytterne hvis Minde Historien vil bevare, er vel bekiendt for alle dem, som have staaet i fortroeligt Forhold til Ægyptens Jndvaanere. Den har specielt været observeret af Forfatteren, som tog Deel i den borgerlige Bestyrelse og havde Rettens Pleie under Hænderne. Tiden kunde alene prøve og befæste disse nye Statsindretninger; men Krigen kuldkastede dem paa eengang og har ikke ladet et Spor blive tilbage af dem. De Fremskridt, som Expeditionen til Ægyp te havde gjort, og som lovede de Europæiske Nationer vigtige Forbindelser, havde udbredet Uro og Skræk i England. Denne Magt besluttede af giøre overordentlige Anstrengelser, og det Ottoman, niske Hof, som gav efter for sine overtroiske Bevæggrunde, deeltog i sine nye Allieredes Planer. Man besluttede at angribe Kysterne ved Middelhavet med en Engelsk Armee og at understøtte denne Expedition med et Korps af Albanesere, som Kapudan Pascha skulde kommandere. Man lod ogsaa komme et Partie Engelske Tropper fra Ostindien og det gode Haabs Forbierg, som fik Ordre til at trænge frem i den Arabiske Bugt og at stige i Land i Ægypten, i Havnene ved Suez og Kossir. Endelig skulde Storvezieren marschere imod Hovedstanden i Spidsen for den Ottomanniske Armee i Syrien. Alle Dele af denne Angrebsplan bleve aftalte med megen Omhyggelighed og udførte paa samme Tid man tilveiebragte ved Troppernes Bevægelser saa megen Overeensstemmelse, som den store Afstand im lem Positionerne og Muselmændenes uovervindelige Haardnakkenhed kunde tillade. Jbrahim og hans Mamelukker marscherede med Storvezirin; de Arabiske Stammer, som vare satte i Bevægelse ved en nye Prophet, Muley Mohammeds, Tilskyndelse ventede kun paa et Signal for at forsamle sig. Endelig stod Murads Partie, som nu var Herre over Said, i hemmelig Forbindelse med Englænderne. De foregaaende Fægtninger havde svækket den Franske Armee, hvoraf en Trediedeel ikke meere kunde bruges i en Krig, som skulde føres i Feldten. Disse ædle Soldater, som formedelst deres brusende Tapperhed havde udsat sig for de første Farer og vare bedækkede med mangfoldige og store Blessure, hvilke udelukkede dem fra al aktiv Tieneste. Vore Tropper holdt et stort Land besat, hvoraf ethvert Punkt kunde synes at udkræve deres Nærværelse; de maatte bevogte Grændserne af Syrien, som vare truede af Storveziren; Byerne Kairo, Gyde, Boulak, Havnene ved Suez og en Deel af Overægypten, de maatte bruges i det Jndvendige af Provinserne for dække Jndbringelserne af Kontributionerne, giøre Seilladsen paa Floden sikker, drive Mamelukkerne tilbage og holde de Arabiske Stammer i Tømme.