JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1841-10-08
Huuslig Samtale. Manden. Mutter! Er det billigt: 8 A 3 s. pr. Lpd. eller 8 s. pr. Pd. af fiin Hør? Konen. Om det er billigt, Mand? Hvor kan Du dog spørge saa dumt? Kan man faae Noget at kjøbe til den Priis? M. Ja, det staaer her i "den Frisindede". K. (raaber ud i Kjøkkenet). Ane! tag et reent Forklæde paa og gaae hen og see paa den Hør - Hvorfra er det, at det bekjendtgjøres, Fatter? M. Lad mig see! Her staaer det. Ja. fra Ny-Holland. K. Det er jo paa Nørregade. Er den Gjæstgivergaard nu bleven døbt om; jeg troede, at den hed blot Holland. M. Ja, men Moer, naar jeg skal sige Dig Sandheden, saa troer jeg ikke, at det er her i Byen. Det er fra Australien. K. Jb, gid Du faae en Ulykke med Dine Narrestreger. Australien! Det er jo i Tydskland. Ja, de tydske Vindbeutler, de avertere nok, men, naar man kommer og vil have Varerne, saa due de ikke. – Ane! tag kun det andet Forklæde paa igjen.
Corsaren, 1841-10-08
Jndkomne Besvarelser af Prisopgaverne i forrige Nr. (Meddeles, efter som de indkomme.) Det mathematiske Spørgsmaal. Paa et Balpars gaaer sædvanlig flere hundrede fornemme Folk, som, især naar Klæderne regnes med, er godt maalt 5000 Rbd. værdt. De 100 Hofjunkere, som omtrentlig desuden gaae derpaa, have altsaa tilsammen en Værdi af noget mindre end 0 Rbd., hvilket for en Enkelt giver en Værdi af 0 Rbd. 100. Denne Besvarelse erholder en Priismedaille af en Hofjunkers Værdi. Det historiske. Den Tid, paa hvilken de i Kjøbenhavns Fattigvæsens Hovedkasse nedkastede Mulcter ville naae Bunden af dens Underballance, vil, saavidt sluttes kan af de derom optegnede Efterretninger, aldrig indtræffe. Thi Underballancen, der stedse voxer ligesaa godt som Trykkefriheds-Mulcierne, vil tilsidst blive saa vægtfuld, at den trykker Bunden ud og saaledes bliver bundløs. Denne Besvarelse skal som Priisbelønning erholde den udfaldne Bund. Det æfthetiftemathem at iftrexperimentalphysikalske: Theatret er en elastisk Ting. Saasnart den Vægt, der befinder sig paa det - den saakaldte kongelige Direction - bortskaffes, hæver det sig af sig selv. Men uden en passende Vægt - en Direction - vilde det dog stige for høit og tabe Ligevægten. Derfor skal fra hiin førstnævnte Vægt kun Tillæget "kongelig" bortskaffes. Men til at bortskaffe dette Tillæg behøves en stor Dunkraft.
Corsaren, 1841-10-08
Fest i Fredensborg. For at forstaae den mærkelige Festlighed, der for nogle Dage siden fandt Sted paa Fredensborg i Anledning af Deres Majestæters Ankomst, maa man vide, at denne By er et,Prindsens Palais- i stor Maalestok. Slottet beboes af Folk af samme "Schrot und Korn" som dette; Byens fleste Jndvaanere ere pensionerede Embedsmænd eller Andre, der leve af den kongelige Naade, og de faa Borgere leve af disse - have altsaa samme Mening som disse. J Mangel af bedre Uniformer spille Forstuniformerne en stor Rolle i Byen, føre Ordet ved Fester, an ved Baller o. s. v. Jfølge denne Fredensborgs politiske Tilstand er det naturligt, at der opstod det største Røre, da det rygtedes, at Kongen og Dronningen vilde komme dertil. Efter at Alle havde gjort Fordring paa at ville være Anfører eller Formand ved Festen - thi at der skulde gjøres en Fest, og det en stor Fest, betragtedes som givet - men efter lange Debatter indseet, at det ikke kunde gaae an, saa overlod man dette til en Comitee. Denne indsamlede Penge, bestilte for 50 Rbd. Musik i Helsingøer o. s. v.; Forstvæsenet leverede Gran, og man opreiste en Støtte med Krone og Faner paa. Dette forhindrede imidlertid ikke hver Enkelt fra særskilt at gjøre Fest. Da Gjæstgiveren var meget i Betryk for at faae noget Udmærket, hvilket han ifølge sin Stilling ansaae nødvendigt for sig, raadede en Spøgefugl ham til at hænge Kongens og Dronningens Portraiter paa en Snor og trække denne tvers over Gaden. Da Festcomiteen fik dette at vide, sagde den til Manden, at han skulde tage sig iagt. da det formodentlig var en Spion fra "Corsaren," som havde raadet ham til dette. Det vil være vanskeligt at beskrive Mandens Forstrækkelse, da han hørte disse Ord. Endelig slog den forønskede Time. Alle Honoratiores havde indfundet sig; Bønderpiger og Karle (over en Snees) paraderede med festlig smykkede River og Leer paa begge Sider af den festlig pyntede Obelisk. Paa Commando bleve Tropbæerne hævede, Musiken beordret at spille, og med klingende Spil modtoges en Vogn med - kongelige Lataier. Disse, kjendelig rørte over den uventede Ære, behagede at bukke meget naadigt til alle Sider. Et Øiebliks Pause, som tilbragtes i den meest forventningsfulde Stemning. Atter tonede Musiken, atter hævedes Hattene, og med enthousiastiske Hurraraab modtoges den hele kongelige Familie. Til Slutning behagede det den forsamlede Mængde at tildele Prinds Bentheim og Kammerjunker Blücher, den samme Ære. Om Aftenen var Byen illumineret. Denne og den følgende Aften udmærkede sig især en lille Mand ved sine Lungers Ufortrødenhed; han raabte 31 Gange Hurra. Paa Obelisken, hvorfra de fleste Hurraraab bleve udsendte, vaiede det gamle Dannebrog. Da Støtten i Forhold til Høiden var temmelig tyk, sagde Folk, at den var svanger med Dannebrogskors.
Corsaren, 1841-10-15
Flere Provindsaviser berette, at den store (ɔː lange) Militaircommission snart kan ventes at ville være færdig med sine Arbeider. Det glæder os at kunne bestyrke denne Efterretning ved en Meddelelse fra vor Correspondent i Odense. Han forsikkrer os, at Militaircommissionen bestemt til Nytaar vil være færdig - med det gamle Aar.
Corsaren, 1841-10-15
Garden er kommen tilbage fra sit første Feldttog, bedækket med - en Erklæring. Denne Erklæring eller, som vi hellere ville kalde den, Seirspalme, Laurbærkrands o. s. v. (thi en tapper Kriger gaaer altid ud af Striden med en Seirspalme eller Laurbærkrands) betyder, at, hvis Fædrelandets, ansvarhavende Redacteur, Hr. Ploug, har sagt Noget, der kunde synes at skulle forkleine Gardens gode Navn og Rygte, da giver han paa Anmodning sine Ord en anden Fortolkning, og, hvis Garden har fundet sig fornærmet og sin Ære berørt, da troer den Hr. Ploug paa hans Forsikkring, at dens Ære ikke er berørt. Efter at saaledes Fornærmelsen er aftvættet indtil sidste Prik, ere alle Parter "glade og fornøiede; thi de have forvundet deres Seir."
Corsaren, 1841-10-15
J denne Tid ventes, som bekjendt, en italiensk Opera her til Byen. Hvis denne bliver saa fortrinlig, som det forudilende Rygte siger, vil Publicum formodentlig gribe en længe ventet Leilighed og omskifte det kongelige Theater med dette. Men det kongelige Theater vil vistnok saa fordre en lige Deling og derfor for sit Boes Vedkommende gjøre Fordring paa Skifterettens Behandling. - Man har iøvrigt længe ventet at see det kongelige Theater tage en saadan Beslutning, eftersom det daglig averterer i Aviserne, at det sælger ud, hvilket er Tilfældet med de Fleste, inden de overgive deres Bo til Skiftebehandling.
Corsaren, 1841-10-15
Det gamle Drama og Det nye Drama. J Anledning af Dhr. Rosenhoff's og Siesby's Hjerteudgydelser. Caasnart man bebreider visse Folk en Buk i sprog lig eller anden videnskabelig Henseende, saa komme de strax og undskylde sig med, at de ere "Autodidacter." Til disse høre Dhrr. Rosenhoff og Siesby. Vi omtalte i vort næstforrige Nr., at Hr. Rosenhoff brugte Ordene -culpos" og salti mortalie, og strax siger han: Ja, jeg er Autodidact. - For Hr. Rosenhoff kaldte sig Autodidact ɔː Selvlærd, gjorde han imidlertid rigtigt i at bevise, at han selv har lært Noget. - Naar Hr. Rosenhoff ved samme Leilighed kommer med en pralende Antydning om, at han "ikke har tjent tre Sager i eet Par Støvler," saa er det vanskeligt at vide, hvad dette har med "culpos" og "salti mortali" at bestille. Jmidlertid er det dog underligt, at Hr. Rosenhoff vil prale af sin Trofasthed, han, som engang lovede Regjeringen at ville for Penge blive en ganske Anden, og hvis Fortjeneste ved at være forbleven ukjøbt altsaa bestaaer i - at man ikke vilde kjøbe ham. - Hr. Siesby har ogsaa ved flere Leiligheder faldt sig en Autodidact, men er bleven det samme Beviis skyldig som Hr. Rosenhoff. Men Hr. S. har endnu en Side, hvor han er meget ømfindtlig, og det er hans Profession som Skomager*), og denne Ømfindtlighed er hos ham bleven til et Slags Mani, saa at man næsten ikke tør nævne Ordet Skomager, uden at han troer sig meent. Saaledes havde vi i vor sidste Theater-Artikel i Anmeldelsen af "Lises Støvler" (ved hvilke man jo saa saare let kommer til at tænke paa en Skomager) næstefter at omtale Recensionerne i "Kbhposten" fra Hr. 14, sagt. Det at give en daarlig Rolle er for en Skuespiller det Samme, som det for en Jouralist er at skrive uden Stof og for en Skomager at sætte Fødder i et Par Støvler uden Skaft", og strax glemmer Hr. Siesby derover al Befindighed og erklærer i "Fædrelandet" - uden at betænke den Arrogants, hvori han gjør sig skyldig ved at sætte det som muligt, at Folk skulde ansee ham for en saa god Theaterrecensent som blot Hr. 14 - at *) Flere Gange har han taget sig en Hentydning hertil meget nær - Noget, der synes meget besynderligt, da det jo snarere maa geraade ham til Ære end til Vanære at være en brav Haandværksmand og til lige noget mere dannet, end Haandværkstanden i Almindelighed er. han ikke er denne Hr. 14, og beklager sig over krænkende personlige Hentydninger o. desl. - Naa! Vi skulle herefter være forsigtigere og ikke engang omtale en Syl, for at Hr. Siesby ikke skal troe sig meent dermed.
Corsaren, 1841-10-15
Figaro har havt den Godhed at love, at den ikke oftere vil ride "Corfaren" tilvands.
Corsaren, 1841-10-15
Den til Forbundscontingentet henhørende holsteensk-lauenborgske Afdeling af de danske Tropper blev den 29de September inspiceret af de tydske Generaler v. Dohna og v. Prehn. Det er i disse Herrers Jnstrux formeent dem at udtale Ros eller Daddel over de inspicerede Tropper; men de have udfundet en Maade, hvorved det dog bliver dem muligt at tale saaledes til alle de forskjellige Corpser, de mønstre (og paa hvilten Maade de ogsaa, ifølge "Berlingske Tidende" omtalte vore Tropper): At, eftersom det ikke var dem tilladt at rose eller dadle, kunde de ikke indlade sig paa at sige, at Corpset var ganske udmærket, at de havde fulgt dets Bevægelser med særdeles Fornøielse og Jnteresse, at det overgik de fleste af dem, de endnu havde inspiceret o. s. v. - Saaledes vide kloge Folk at hjælpe sig. - Ved samme Leilighed blev Stændersalen i Itzeho benyttet til Balsal. Dette er en god Brug af en Stændersal; saa undgaaer man at høre skurrende Toner derfra.
Corsaren, 1841-10-15
J Randers har nylig Skolecommissionen, i hvilken, som bekjendt, Byens Præster have Sæde, tilkjendegivet en Skolelærer sin Misbilligelse af - at han har giftet sig uden dens Tilladelse. Man skulde virkelig ved at høre dette troe, at de gode Folk havde en Pave i Maven, hvis man ikke vidste, at der ikke er Plads, fordi - der allerede er en Bisp.
Corsaren, 1840-12-11
Charivari. Blanket. At jeg Underskrevne - under Dags Dato af Hr. - har modtaget en forsvarlig Jrettesættelse for at have underskrevet Skattebevillings-Petitionen, tilstaaes herved efter Forlangende. Med Høiagtelse, ærbødigst
Corsaren, 1841-10-15
Examen for Toldbetjente. Paa en Tid, da der næsten for ethvert Fag er anordnet en Adgangsexamen, er det paafaldende, at Told- og Consumtionsbetjentene ere fritagne for at underkaste sig en saadan. Om man endog kunde ansee en slig Forholdsregel overflødig for Toldbetjente, der have en god Gage, idet disse bør ansees fødte til deres Embeder ligesom Prindser til Gouverneurer, Generaler og Admiraler, kan dette dog ingenlunde være Tilfældet med dem, der have de smaae Embeder (og stor Familie) og altsaa bør udsættes for en Concurrence, hvor ene Dygtigheden vinder Seir. Staten bør en for alle Gange fastsætte en Norm for de Færdigheder, en daarlig aflagt Toldbetjent (navnlig i Provindserne) bør være i Besiddelse af, og til en saadan Norm er det, vi der ville forsøge at levere et Udkast. - Der burde da nedsættes en Commission, som havde at paasee: a) J legemlig Henseende: 1) At Aspiranten havde den fornødne Færdighed i at krybe, for sin Jnspecteur, og saaledes ved Hjælp at gode Anbefalinger lidt efter lidt krybe op i høiere Nr. 2) At han, for imidlertid at passe paa sin Post baade til sin egen og Landets Fordeel, havde Øine, som lunde lukkes op og trykkes i efter Omstændighederne. 3) At han i Forbindelse hermed havde en god huul Haand. b) Jaandelig Henseende: At han havde saa lidt Aand som muligt, for at han aldrig under Udøvelsen af sine legemlige Færdigheder skulde blive geneert af den. - - Dette Reglement burde urokkelig staae ved Kraft, indtil Staten saae sig istand til at sætte alle sine Toldbetjente paa lige Fod med Prindserne (uden at de dog derfor just behøvede at leve paa en prindselig Fod).
Corsaren, 1841-10-15
En Bonde forklarer sin Søn Strøms naturhistoriske Læsebog Pg. 6. Bonden. Husk nu, at til Pattedyrene hører alle de Beendyr... Sønnen (afbrydende ham). Hvad er et Beendyr, Fa'er? B. Det er alle de Dyr, der have Been i sig. S. Saa var altsaa den Sild, hvoraf jeg idag fik et Been i Halsen, et Beendyr? B. (efter nogen Betænkning.) Ja. S. Det tænkte jeg nok. Bedstemo'er siger altid, at vi skal tage os lagt, naar vi æde Sild, for det er nogle forbandet benede Dyr... Og saa er altsaa en Sild et Pattedyr? B. Nei, vist ikke. Staaer her ikke i Bogen, at til Pattedyrene hører alle fiirbenede Dyr undtagen kun Padder og Fiirbeen. S. Hvad er en Padde? Saadan en har jeg aldrig seet. B. Klodrian! Har Du aldrig seet en Paddehat? S. Jo! Er det dem, der menes? – Saa en Paddehat hører altsaa ikke til Pattedyrene? B. Nei. S. Det var dog underligt.
Corsaren, 1841-10-15
En "Kjældermand". A. Hvilken Novelle af "Forfatteren til en Hverdagshistorie" kunne Vognmændene Petersen mindst lide? B. Lad mig nu see. - - det veed jeg ikke. A. Kan Du ikke begribe det; det er jo "Een i Alle" (Unus in omnihus).
Corsaren, 1841-10-15
Hvorledes man "sælger ud." "Her seer De et Stykke Tøi, som ellers koster 7 A. pr. Alen; jeg sælger det for 3 A.
Corsaren, 1841-10-15
Rettelse. J "Corsaren" Nr. 47, i Artiklen "En Haabesteen" staaer, at en saadan Steen er reist i Fredriksborg, hvilket skal være Fredensborg. Stenen findes der i den kongelige Have, og dette er ikke uden Betydning, da Hs. M. Kongen saaledes selv kan synes at ville give sit bifald til, at Haabet ikke forgaaer, men tvertimod conserveres ved at forstenes.
Corsaren, 1841-10-15
Hr. Peter Dromedarius gjøres opmærksom paa et Brev, som paa vedkommende Sted er indlagt til ham. Recensionen over v. Ms Kort kan ikke optages, før yderligere Oplysninger indsendes.
Corsaren, 1841-10-22
Literatur. "Om Begrebet Jroni med stadigt Hensyn. til Socrates." af S. Kierkegaard. Philipsens Forlag. At vi vare tilstede ved Hr. Kierkegaards Jroni-Disputats (baade Disputats over Jroni og, ligesom alle andre Universitets-Desputaiser, Jroni over Universitetet), og hvilken Nydelse vi havde ved vor Nærværelse, have vi allerede i et foregaaende Nr. kortelig søgt at antyde. Efter nu at have gjennemlæst selve Afhandlingen, ville vi forsøge at lette vort Hjerte for den næsten overstrømmende Taknemlighed, som derved er paakommen os, ved en Tak-Adresse til Hr. Kjerkegaard, i hvilken vi, for endydermere at hædre ham, bibeholde hans egne Vendinger og Tallemaader, og saaledes virke til Vriis og Berømmelse baade for ham og for os selv. - Altsaa: Tak, elskede Kierkegaard, for Din Jroni! Du er ikke fremtraadt ad modum Peder Erik Madsen med hvide Handsker paa (Pag. 264), nei! Du har overgaaet vore dristigste Forventninger. Thi medens Mængdens Undersøgelser ende og begynde i et stagneret Gadekjær (V. 12) medens den forkierkegaardske Verdens lærde Grædekoner (B. 175) samlede som Blindebukke efter Jdeen (B. 47) og de taarerige Menneskevenner opfyldte Aarhundreder med deres Tuden og Sukken (175), medens de efter Kenophons Mellemhverandre (P. 189), hvis Udviklinger ere ganske i samme Smag som vort Folkeblads" Grundigheder eller en naturbeundrende Seminarists himmelske Degneskrig (P. 15) fremstillede Socrates som en godmodig, snaksom, snurrig Patron, der mener det saa inderlig godt med hele Verden, naar den blot vil høre paa hans Slaabrokspassiar - en skikkelig Spidsborger (B. 11), der bevæger sig i Empiriens nedenoms slette Uendelighed (P. 19), en geskjæftig Probenreuter fra en Maadelighedspropaganda (P. 132) - saa har Du, o Kierkegaard, lig Plato, anbragt en uhyre Løftestang og vippet Socrates tilveirs i et ret muntert Himmelspræt, at vi skulde see, hvor pudseerlig han tager sig ud i et saadant Hurlumhei (V. 58); Du har ladet os see det guddommelige Jslæt midt under Pakæslernes Skryden (V. 13), at vor omføitende Betragtning ei længere skal strippe ind i Mangekanten (P. 17). Og Du har ikke ladet os blive fastende Vidner til, hvorledes Du storkeagtig fordybede Dig i den langhalsede Flaske (B. 147); men Du har viist os, hvorledes Protagoras og Socrates veie Salt mod hinanden (V. 57). For Alt dette, o Kierkegaard med Fornavnet Søren! modtage Du vor Tak. P. S. Naar vi nu herefter indrømme, at Hr. Kierkegaards Afhandling uagtet dette forhausende Sprog er interessant for dem, som have Taalmodighed til at gjennemlæse den, saa bevise vi formeentlig ved denne Tilstaaelse - vel at mærke, naar den er sat i Forbindelse med Ovenstaaende, Hr. K. al den Retfærdighed, der bør vederfares ham.
Corsaren, 1841-10-22
"Corsarens" Redaction troer at burde gjøre Sit til at vække Publicums Deeltagelse for den i 1837 stiftede "Forening for forsømte Børns Frelse" og henleder desaarsag sine Læseres Opmærksomhed paa den Beretning, som findes derom i Dagbladene, f.Ex. i "Fædrelandet" No. 675. Og naar Corsaren" betragter dette som en Pligt for sig, da er Grunden dertil ei blot Agtelse for og Anerkjendelse af Foreningen; men der er ogsaa nogen Sympathi af anden Art hos den: Vi ere egentlig Allesammen forsømte Børn og trænge til en Forening for vor Frelse.
Corsaren, 1841-10-22
Der har længe været talt om Hensigtsmæssigheden af, at den danske Marine efter andre Nationers Exempel anskaffede sig Dampskibe, og navnlig er den store Nytte, som saadanne Skibe netop kunne gjøre i vore Farvande, beviist. Det glæder os i Henhold hertil at kunne berette, at der nu er blevet anskaffet et saadant Stib. Det er indkjøbt til en Priis af 100,000 Rbd. i England, er udstyret med den yderste Elegance og - skal bruges til Lystdampskib for den kongelige Familie.
Corsaren, 1841-10-22
Tydskerne have iaar efter Sædvane høitidelig feiret den 18de October, den Dag, da de for 28 Aar siden bleve frie for Napoleon's Tryk og - igjen som under deres gamle gode tydske Fyrster.
Corsaren, 1841-10-22
Hs. M. Kong Bournonville. De, som troe vor store Ørsted i Alt, mene, at Danmark i sin Statsforfatning bør udvikle sig efter preussisk Mønster*); de, som ikke troe ham i Alt, vide dog, at vi Danske meget ligne Preusserne baade i Ansigts- og Aandsdannelse og i politisk Skjæbne. Ligheden er i den sidste Tid betydelig tiltagen derved, at en vigtig Begivenhed i Preussen næsten ordret har tildraget sig her bagefter. Det er Alle bekjendt (er altsaa ingen "politisk Nyhed"), at nogle bekjendte Mænd i Staden Breslauntiltoge sig paa Communens Vegne at vitre Ønster, som vare Landets Enevolds-Konge, Frederik Wilhelm, ubehagelige. - Det er ligesaa kundbart, at nogle bekjendte Mænd her i Kjøbenhavn tiltoge sig at fremkomme med Meningsyttringer, som vare Ballettens Enevolds-Konge, Bournonville, ubehagelige. - Preussens Konge vægrede sig i den Anledning ved at "beglücke" Staden Breslau med sin Allerhøistnaadige Nærværelse. - Ballettens Konge vilde ikke mere glæde Staden Kjøbenhavn med sin allerhøistedandsende Nærværelse. - Breslau gav ved Ord, Miner og Gebærder tilkjende, at den ikke deelte de af Enkelte udtalte Meningsyttringer, og længtes saare efter Kongen. - Kjøbenhavn gjorde det Samme og længtes saare efter Bournonville. - Kongen lod sig bevæge og kom til Breslau; Bournonville ikke mindre og kom til Kjøbenhavn. - Glædesraab, Velkomstraab, *) Apropos! Siden vi tale om Mønster, falder det os ind, at man kan skjære sit Tøi efter saadanne Mønstre, at det kommer til at trykke En, ja endog generer Aandedrættet og skjærer En smerteligt i Huden. Saadanne ere slette Mønstre, og man bør vogte sig for dem. Fryderaab modtoge Kongen, da Breslauerne gjensaae hans allernaadigste Ansigt. - Fryderaab, Velkomstraab, Jubelraab modtoge Bournonville, da Kjøbenhavnerne gjensaae hans allernaadigste Been.
Corsaren, 1841-10-22
Der tales i denne Tid meget om de stigende Brødpriser. Vi kunne ikke nægte, at disse ere høie, ja vi have endog strevet en heel stor Artikel derom i dette Nr.; men de ere dog ikke saa høie, som de vare i Frankrig 1792-93 (den Tid, da man endnu brugte de gamle Myntsorter). Brødet kostede dengang en Krone.
Corsaren, 1841-10-22
I disse Dage er, som bekjendt, udkommet et Patent, der nedsætter Øresundstolden paa visse Artikler. Det er mærkeligt nok, at disse Artiklers Navn: næsten ere allegoriste. Der er Caneel og Riis (som Folk altsaa herefter, formedelst Nedsættelsen, ville kunne erholde lettere); Sukker (tjenligt bl. A. til at faae de Smaae til at holde op at være urolige). Endvidere ville Cacaobønnerne og Kaffebønnerne som Følge af Forandringen falde i Priis; men paa Ubetimelig-Bønnerne vil der blive lagt en forhøiet Unaade-Told.
Corsaren, 1841-10-22
Nogle bemærkninger over "Dagens" Forhold til Ordet "regne". "Dagen" driver sin Veneration for høie og høieste Autoriteter saa vidt, at den hele Sommeren og Efteraaret har været endog mere vandet end sædvanlig, fordi Vorherre lod det regne. Skade, at der ved denne Leilighed ikke er regnet Abonnenter, men kun Ubehageligheder ned over "Dagen." "Dagen" har forresten ved flere Leiligheder viist, at den selv ikke kan regne, skjøndt den regner sig selv til de bedst underrettede Blade. "Dagen har stadig Mellemregning med Gud og hver Mand; men paa Afregning tænker den ikke. Endelig - vilde vi give Meget til, at baade "Dagen" og Himlen havde afregnet.
Corsaren, 1841-10-22
Vigtig Opfindelse. Vi ere slet ikke vrede paa "den Frisindede" fordi vi i vort sidste Nr. maatte sige den lidt "Bested" (hvorimod det nok kan være, at den er vred paa os derfor), og Folk maae derfor være overbeviste om, at det er sandt Venskab, der bringer os til at gjøre opmærksom paa en vigtig Opdagelse, som den har gjort. J sit næstsidste Nr.*) har den nemlig udfundet følgende *) Nærværende Artikel er skreven Onsdag, paa hvilken Dag "Corsaren" sluttes. Mancer for Himlen at regne og blæse paa: Det var et slygt Veir, det regnede og blæste - medens Aftensolen forgyldte Træerne og Himlen med sit deilige, klare Blaa fortryllede Opfinderens Hjerte. Denne Opfindelse er naturligviis især af Vigtighed i et saa fugtigt Aar som iaar.
Corsaren, 1841-10-22
Literair-Anmeldelse. Madvigs latinske Grammatik. Det er blevet sagt, at Madvig ved denne Grammatik har tilsigtet en Revolution i Skole-Underviisgen, hvad det latinske Sprog angaaer. Dette er sandt: Hr. Professoren har arbeidet paa en Revolution, men paa en langt alvorligere. Der staaer i hans Bog med rene og lydelige Ord: Natura inimica sunt libera civitas et rex ɔː "Uforenelige Ting ere: en fri Stat og en Konge". Dette skal den studerende Ungdom, hvoraf Statens Embedsmænd skulle recruteres, daglig see, og de skulle tvinges til at troe det; thi "Madvig har sagt det." Og paa samme Tid skulle de af Historien lære, at libera civitas o: en fri Stat, er en elskelig Ting! Hvad vil blive Følgen heraf? Jeg spørger endnu engang: Hvad vil blive Følgen heraf?