Berlingske Tidende, 1832-12-12
Rom, den 15de November. Under dette Datum indeholder Allgemeine Zeitung følgende nev fra Rom, som af hiint Blad er optaget i mange andre blitiske Aviser, endog i den Preussiske Statstidende, og derfor el kan finde Plads her. - "Med Begrebet om de saakaldte Fidunderbørn forbinder man i Almindelighed en Fordom imod m. Man paastaaer nemlig - og som oftest ikke uden Føje, at saadanne Opdragelsens Drivhuusplanter, naar Livets barske Aft berører dem, næsten altid vantrives. Naar derimod Na Aren selv bringer en finere Organisation til tidlig Modenhed, læder man sig med Rette over dette ny og herlige Beviis paa menneskets Evne; Erfaring viser, at slige Planter ofte i deres Rodenhed bære de skjønneste Frugter, og Crichtons, Pico diMirandolas, Newtons, Mozarts og fl. Exempler gjendriver en hver Fordom i denne Henseende. Drengen Joseph Puglisi, sa Palermo, som nu sætter Rom i Forhauselse, hører unægte sligen til disse Naturens Yndlingsbørn. Jngen, som har hør, sam og lagt Mærke til ham, vil kunne drage dette i Tvivl, heg vil forsøge, med faa Ord at skildre dette mærkværdige Phænomen. Joseph er Søn af en Handskemager i Palermo For halvandet Aar siden gav han i sit syvende Aar den første Prøve paa sit overordentlige Talent. En af Faderens Kunder havde kjøbt endeel Handsker til forskjellige Priser. Josephs Fader hentede Skrivertøi, for at udregne Beløbet; men Drengen, som var tilstede i Boden, udraabte, at det var unødvendigt, Summen udgjorde saa og saa meget. Paa Spørgsmaalet, hvor der havde lært ham det, svarede han: Jngen. Man regnede Efter, og fandt hans Regning rigtig. Fra dette Øjeblik begyndte man at anspore hans Talent ved stedse at give ham mee og meer vanskelige Spørgsmaal, som han opløste med stedse sigende Kraft. Sagen blev bekjendt, og hans Nye udbredte sig Faderen bragte ham til Catanea, forestillede ham for Vicekongen af Sicilien, reiste med ham til Neapel, høstede overalt Roes Penge og Ære, og kom endelig med ham til Rom. Her opvakte han den hellige Faders Beundring, og denne skienkede ham sen stor Guldmedaille. Dette er den sidste af de fem Medailler, som danne et hæderligt Guld-og Sølvkors paa Drengens Bryst Dette Barns Hoved er saare heldigen og vidunderligen organdseret for al Beregningskonst, fra den simpleste arithmetiske Op have til de høiere Videnskabers sublimeste Resultater; men hans Genie udmærker sig især derved, at han er sig denne Kraft fuld stemmen bevidst, behersker den med en høi Grad af Klarhed, og leste anvender den paa en overraskende Maade. Han er saaledes i Stand til at opgive, hvorledes han øjeblikkeligen vil opløse høist vanskelige Spørgsmaal, og vise hvori Vanskeligheden egentlig laae, og alt dette uden den mindste tillærte videnskabelige Hielp, thi han kan hverken læse eller skrive, Tal undtagne. Ved eet Spørgsmaal maatte man forklare ham, hvad en Qvadrat tod er, hvorpaa han strax rigtigen besvarede Opgaven.) - Pugligst lod sig i Gaar offentligen høre og opløste med stort Held ti meer eller mindre vanskelige Problemmer. Hurtigheden i hans Svar, der stedse vare rigtige, beroede, mere paa de fremsatte Spørgsmaals Tydelighed, end paa Opgavens Vanskelighed; man beundrede ei allene hans Færdighed i at opløse disse, men tillige og i Særdeleshed den lyse Forstand, som han ved enhver Leilighed lagde for Dagen. Han blev saaledes engang spurgt: Naar Tiberfloden indeholder saa og saa meget Vand, hvor lang Tid behøver da otte Mennesker til at løse den ud paa, Barnet svarede strax; hvor meget øse de hver Dag eller Time, og da Spørgeren, der blev noget forlegen over sin Glemsomhed, atter spurgte, saa fulgte i mindre end tre Minuter det nøiagtige Resultat, som gik i Millioner. To andre Spørgsmaale vare saa forvirret fremsatte, at Jngen kunde forstaae dem, skjøndt man vendte og dreiede dem paa alle Kanter; megen Tid blev herover spildt, og man maatte tilsidst skride til andre Opgaver. Drengen reiste sig, og sagde med sin Sicilianske Dialect lydeligt og muntert, til stor Glæde for de Tilstedeværende, som tilraabte ham bifald: "Jeg kan vel udregne det, men de forstaae ikke at spørge. "Paa to Neapolitaneres taabelige Spørgsmaal, hvor meget 2 Gange 2 var, gav han til Svar: 400; thi 2 Gange 2 er 4, og Herrerne udgjøre selv Rullerne. - Denne mærkværdige Drengs Udvortes er ubetydeligt. Han er bleg blond, blaaøiet, af middelmaadig Størrelse og Legemsbygning og ikke meget livlig. Selv hans Øine have ingen Jld; dog er hans Blik mildt, klog og roeligt, men skarpt. Men ganske anderledes viser han sig, naar en Opgave river ham ud af hans barnlige Sphære. Udtrykket af dyb Tænksomhed er da strax synligt, hans Træk blive betydningsfulde, og i hans Øine tindre en ubeskrivelig Energie. I Gaar var dette et smukt Syn. Drengen saa i Begyndelsen særdeles munter, aabenbart smigret og glædet ved at see den talrige Forsamling. Men da det første Spørgsmaal gjordes ham, forvandledes pludseligen hans Udvortes. Medens han tænkte efter, bevægede han Hænderne, og skjød sig frem og tilbage paa Stolen; man saae hvorledes hans Aand arbeidede. Pludselig sprang han op, undsigeligen munter og med en Klarhed i Blikket, som forskjønnede ham; Resultatet er fundet, og med stærk og vellydende Stemme forkynder han det; Forsamlingen electriseres og henrives uimodstaaeligen til Beundring. Ved ethvert nyt Spørgsmaal gjentoges denne Scene med usvækket Virkning. Saa stor er det naturligen Sandes Magt. Under Alt dette viser sig saa meget ægte Godmodighed hos Drengen, at man absolut maa ynde ham. - Hvo vil nægte, at en saa udmærket Natur berettiger til dette Haab, at den engang, naar den har opnaaet Modenhed, vil udvide den menneskelige Kundskabs Grændser, og vorde til Hæder for Menneskeheden, - Saare meget er det derfor at ønske, at Kongen af Reapel vil tage dette Barn, med saa sjeldne Evner, under sin landsfaderlige Beskyttelse, at det ved en omhyggelig Underviisning maaskee kan uddanne sig til en stor Videnskabsmand.