Aalborg Stiftstidende, 1845-08-28
J det islandske Althings andet Møde den 2den Julii foreslog Præsidenten, at Althinget skulde indgive en TakAdresse for dets Stiftelse til Kongen. Cand. Jon Sigurdsson yttrede i den Anledning: "Jeg anseer det vistnok for en Pligt og Nødvendighed, at Althinget indgiver en Adresse til Kongen, og det Forslag vil jeg af alle Kræfter understøtte. Kun vil jeg bemærke, at der ikke forekommer mig passende at overdrage den Committee, som maatte vælges til at affatte den, at den blot skulde skrive en Takadresse, uden tillige at fremføre Ønsker om de Anliggender, der synes at være af største Vigtighed for dette Land, dog finder jeg det pligtskyldigt, at Taknemmelighedsfølelsen faaer Overvægten, med Hensyn til de Velgierninger, som Kongen har viist dette Land, baade vedkommende dette Thing, og i mange andre Maader". En egentlig Takadresses Jndgivelse blev derefter eenstemmig vedtaget og til dens Affattelse valgt en Committee af 4 Medlemmer: Jon Sigurdsson med 20 Stemmer, Justitiarius Sveinbjørnsson med 19, Provst Thordersen med 18 og Stiftsprovst Helgason med 12. – Den 7de Julii blev af Althinget eenstemmig vedtaget følgende ved Committeen affattede og af Jon Sigurdsson oplæste Udkast til en Takadresse, – der dog ingenlunde, som Berl. T. i det foregaaende Referat nævner, kan betegnes som en saa absolut Takadresse, forsaavidt herved maatte forstaaes en Adresse i devot Retning, men som et sandt og værdigt Mønster paa en Adresse fra et Folkething, der ikke blot med Føie frembærer sin dybtfølte Tak for den kongelige Givers Throne, men tillige giver et stærkt marqueret Præg af de Ønsker for Forfatningens Udvikling og for Tilstandenes haardt behøvende Forbedring, der besjæle Folket: Allernaadigste Herre og Konge! Med glad og varm Taknemmelighed, frydefuldt Haab, fast og stærk Tillid til vor allernaadigste Konge, fremkommer Jslændernes Althing første Gang for Deres Majestæts Throne. Deres Navn, Herre, vil derved blive uforglemmeligt, saalænge som vort Land beboes og dets Saga lever, at De, af egen Drift, har bønhørt vort Folks Ønske om, at see det gamle Folkething oplivet i en ny Skikkelse; og ikke mindre er den landsfaderlige Velvillie os uforglemmelig, som Deres kongelige Majestæts Resolution af 20de Mai 1840 lægger for Dagen med Hensyn til vort forrige Althing, som længe var blevet savnet og stedse vil hjerteligt mindes af vort Folk. Det er os en stor Glæde at kunne lide derpaa, at dette nye Folkething, som Deres Maj. selv har stiftet, vil fremvoxe under selve Giverens vise Styrelse, og opnaae den Modenhed, der svarer til Erfaringen og Folkets Fremskridt. Kjærkommen maa den Hæder være for os, som ere kaldede til Thinge, at det staaer os frit for at anvende alle vore Kræfter til at styrke Deres kongelige Raad til Held for dette Land, da vi ere fuldkommen visse derpaa, at ligesom Deres Majestæt hidindtil paa mange Maader har baaret naadig og omhyggelig Omsorg for vore Rettigheder, Nationalitet og Modersmaal, Oplysning og Fremskridt, saa vil De og visselig vedblive dermed og ingenlunde ringeagte de Raad, som dette Thing, efter bedste Skjønnende, og i fuld Fortrøstning til Deres tidtprøvede Viisdom og Bevaagen, hed, kunde fremføre. Med Glæde har Thinget erfaret, at Deres Majestæt er betænkt paa efterhaanden at afhjælpe de Mangler, som maatte findes ved de Sager, der vedkomme dette Lands Bestyrelsesmaade, at forbedre og betrygge Jndbyggernes Rettigheder, at løse de Lænker, som endnu betynge Landets Næringsveie og at fremme god Orden i Landets Bestyrelse, ikke mindre glædeligt er for os, at Deres Kongelige Majestæt allerede har ladet forberede visse Sager, der angaae Communalbestyrelsen her i Landet og opfordret os til Raadgivning derom. Vi nære derfor den faste Tillid, at det snart vil lykkes Deres kraftige Kongelige Villie og Viisdom at rette de Feil, som endnu maatte findes i dette Lands Lovgivning og andre Bestyrelsens Grene." Enhver Jslænder ønsker af Hjertet, at Deres Majestæt, saavidt muligt, kommer til at see Fuldbyrdelsen af det, som vi trygt lide paa at De har forud bestemt til dette Lands Opkomst, og vi ere fuldkommen overbeviste derom, at Landets og Folkets Fremskridt og Modenhed, saavel nu snart som i Tidens Længde, bedst ville vise, at Landet og Folket i alle Maader ere værdige den Omhu, som Deres Kongelige Naade vil forunde dem.