Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-02-25
Wien, d. 4 Jan. En almindelig Oversigt af de meteorologiske Jagttagelser, der dagligen anstilles paa det herværende Universitets K. K. Observatorium leverer følgende Resultater og bemærkninger over Atmosphærens Tilstand og sammes Forandringer i Løbet af Aaret 1811. Barometret stod høiest d. 16 Martii med 28 Tommer 7 Linier 8 1/2 Punct, lavest den 18 Dec. med 27 Tom. 7 Lin. 8 1/2 P.; følgelig var Barometrets største Forandring I. T. 7 L. 3 1/2 P. Blandt 5 pludselige Forandringer paa Barometret udmærkede sig især den fra 16 og 17 Febr., hvor Qvægsølvet i et Tidsrum af 24 Timer var stegen 8 1/2 Linier. Af alle Jagttagelser hele Aaret igjennem sees, at den mellemste Barometerstand i samme Høide som den K. K. Astronoms Bolig, hvor disse Jagttagelser dagligen anstilles, var 28 T. 5 1/1 L. Wiener Maal. Dage, paa hvilke det snede, talte man 21, paa hvilke det regnede, 70; paa hvilke man havde tyk Taage, 38, paa hvilke deels nær, deels fjern Tordenveir iagttoges 20 Naar man betegner Hovedvindene med Antallet af de Dage, paa hvilke hver af dem hele Aaret igjennem herskede, saa stode de i følgende Forhold mod hinanden: Nord 22 Dage; N. O. 13; D. 6; S. O. 88; S. 283. S. V. 7: V. 75 og N. V. 103. Der gaves altsaa kun 24 Dage, paa hvilke, ved de dagligen anstillede 3 Jagttagelser, herskede fuldkommen Vindstille. Efter Jagttagelser med det Reaumurske Thermometer, indtraf den største Kulde d. 27 Jan. med 13 Gr. under ; den største Varme den 17 Junii med 27 1/2 Gr. over C. Den største Forandring paa Thermometret fra den største Kulde til den største Hede var altsaa 40 1/2 Sr. Blandt 8 pludselige Forandringer paa Thermometret fortjener især at nævnes 2, den ene fra den 18 til 19 Jan.,de andre fra 3 til 4 Junii, hvor Thermometret i 4 Timer ved den første var stegen 10 Grader og ved den anden var falden 11 1/2 Sr. Af alle Jagttagelser i hver Maaned sees, at Temperaturens Middelstand var i Januar. 4 1/10 Sr.; i Febr. 9 1/2. under ; i Martii 6 Sr.; i April 9 1/5, i Maji 16 1/5, i Junii 19 1/5, i Julii 19 1/5, i Aug. 1777. i Sept. 13 1/5, i Oct. 1175, i Nov. 4 1/5 og i Dec. 91, hver Gang over O. Det som har udmærket Aaret 1811 fremfor andre Aar, er den forholdsmæssige høie Grad af Middel=Temperaturen. i de 3 Sommermaaneder Junii, Julii og Aug. med 19 Gr. over ; hvoraf man siden 18 Aar i Rækken af meteorologiske Jagttagelser ikke finder et lignende Exempel. Gaves der end stundom Maaneder, hvor Temperaturens Middelgrad steg til 20. ogsaa til 21 1/2 Sr., saa udgjorde dog Middelsummen af alle Varmens tre Sommermaaneder altid mindre end 19 Grader. At denne høie Grad Temperatur altid var forbunden med en usædvanlig og vedholdende Tørke, er endnu i frisk Minde, og heri har Pilgrams Veirkundskab truffet det ganske nøiagtig, thi den har for omtrent 30 Aar siden, af visse Perioder, som gave den en Række af Jagttagelser i Hænde, spaaet for Aaret 1811 en tør Sommer. (Wiener Zeit.)(Meteorstenenes sandsynlige Oprindelse; sluttet, see forr. No.) "J Følge her heraf har altsaa efter 1) disse smaae Asteroder en meget ubetydelig Armosphære, og deres Temperatur grændser altsaa i Følge 2) jo nærmere til den absolute Kulde, jo mindre den er. Naar altsaa et saadant Legeme paa den før beskrevne Maade træder i Attraktion, eller hvad som er det samme, i en Planets Atmosphære, f. Ex. Jordens, saa bliver efter 3) dens Temperatur saameget forøget, jo dybere den kommer ned i den; og i det den kommer nærmere til Jordens Overflade, hvor desuden den fra oven nedad med Luftens Tæthed svarende Temperatur Høides Progression endnu forøges ved Reflexionen af Jordens Varme, saa maa den taale en Hede, som er ulignelig stor mod den Temperatur, som den havde udenfor Atmosphæren." Ved den stigende Opvarmning indtil denne Temperatur, undergaaer den altsaa en Formforandring, i sine Bestanddele, og disse maae ligne de som tilkommer de Jorden nær værende Legemer; thi Temperatuden alene er det, som bestemmer Materiens Modification, i det det er ved denne at det oprindelige Forhold af Materiens Tiltræknings Kraft bestemmes." - "De Meteorstene, der komme til Jordens Overflade, vil altsaa ikkun indeholde saadanne Bestanddele, som virkelig findes paa Jorden, omendskjøndt deres Bestanddele, da de endnu rullede som Asteroder, hiin Sides Atmosphærer, aldeles ingen Ligning havde med denne. Saaledes vilde f. Ex. vor Hornblende, bragt til Jupiters Overflade, der maa have en langt høiere Temperatur end vores Jord, danne et ganske andet Legeme, og indeholde os ganske ubekiendte Bestanddele, og som og vil blive os det saa længe, indtil vi ere i Stand til at arbeide efter et Pyrometer, som indeholder Grader i det mindste fra Qvæksølvets Frysepunkt indtil Platingets Smeltning, og i Forbindelse med Lufttrykkets Forøgelse med et Barometer, hvis enkelte Grader betegne hiin Atmosphæretryk." - Efter denne Fremstilling er det vel ganske naturligt, at et saadant Legeme maa naae gloende til Armosphærens nedre Regioner. Men i denne Regionens egen Temperatur, bestemmer den nu sin Form, med den den til Grund værende specifike Varme, og denne Fremmede anvises Plads blandt de Telluriske Afkomme." - "Dette Legemets nye Form, i hvilket det kommer til Jorden, er alt dannet i en betydelig Høide i Armosphæren, i det mindste høit over hiin, i hvilket Qvæksølvet fryser. men den store Hede, som Legemet har beholdt ved sin undergaaede Formforandring, og som medens det hurtige Fald kuns langsomt formindskes ved den slet leddende Luft, holder den alt til et Joldpunkt forvandlede Legeme endnu i sin videre Vei i gloende Tilstand, selv efterat allerede Temperaturen, som før modificerede dens Materie, nu er blevet til dens specifike Varme." – "J det nu dette gloende Legeme kommer fra Armosphærens fuldkommen tørre iøvre Regioner, i de med Vanddunste opfyldte nedre, saa skeer det samme, som foregaaer ved enhver med Vand vædet gloende Steen; den springer under en Udvikling af Dampe og Taage i tusinde Stykker, som blive omkastede paa den forskrækkede Jordbeboers Marker." - Hiin Forklaring stemmer fuldkommen overeens med alle, endog den mindste Omstændighed, som man i de nyere Tider har bemærsket ved Nedfaldningen af Meteorstene. De forklave fuldkommen den beviste Liighed i alle de hidtil un Ogsaa dersøgte Meteorstenes Bestanddele." kunde det vel og være sandsynligt, at de i senere Aar i Tydskland, Frankrig og nu i Spanien nedfaldne Meteorstene, ere Rudera af en liden Asteroide, af hvilken den sidste, ved Omstændighedernes Sammenstød har holdt sig et Par Aar længere (Aar ere overhoved ved Verdenssystemets Bevægelser ikkun Øieblikke) i sin ustadige Kredsløb, medens andre alt ere nedstyrtede i Amerikas Skove, i Afrikas Ørkner, i Asiens Sletter eller i Occanets Vande." Man indseer let, at denne Erklæring intet Vilkaarligt indeholder, at den er beregnet paa almindelige Naturlove, og at en stor Deel af dem lader sig mathematisk bevise." (Handels-Tid.)