JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1843-07-28
Efter "Berlingske" skal Hs. M. Kongen ikke have Noget imod, at Major Garbrecht bærer de 4 Keiseres Orden, som han har erholdt for sine menneskekjærlige Bestræbelser. Totrediedelen af Alverdens Keisere maa altsaa kjende Hr. Garbrechts Virksomhed. Vi haabe, at den ene Trediedeel vil snart indhente det Forsømte. Disse resterende Keisere ere Ruslands og Maroccos Selvherskere. Rusland og Marocco regnes jo blandt de Magter, der staae i venskabeligt Forhold til vor Regering: den første for gode Ord, den anden for Betaling.
Corsaren, 1843-07-28
Man har nu opdaget, hvem Psendonymen Adam Hovitz, Forfatter af "Heiberg efter Døden", egenlig er, eftersom han selv har erklæret sig. Det er ingen Anden end Etatsraad Hetsch. Et Advertissement fra Jndustriforeningen (hvorhen Adam HovissVærk naturligviis hører) i Berl. Tid. af 21 Juli er nemlig underskrevet: G. Schram Hetsch. Zahrtmann. Formand. Hovitz Staal. Naar,G. Schram" er Formandk, saa er, Hetsch Hoviss. Det er aldeles klart. - Hr. Zahriman har antaget Tilnavnet Staal, formodenlig fordi han er i Jndustriforeningen, og for at tilkjendegive, at man ikke skal lade sig forlede af Stavelsen, zart" i hans Navn, idet han netop vil være en staalhaard og ubøielig Mand.
Corsaren, 1843-07-28
Gazette des tribunaux fortæller Følgende fra Danmark: Hr. Chretien Frederie Ploug, der havde holdt en Tale imod Rusland i Sverrig, blev, efterat han havde forladt Dampskibet "Svea " og troskyldig var stegen i Land i Danmark, greben af to Politibetjente og ført til Raadhuset. Her vægrede han sig ved at vedkjende sig Talen, saaledes som den var aftrykt i et svensk Blad, og skjøndt denne Vægring i ethvert andet Land vilde have været nok til at standse Forfølgelserne, blev han dog kastet i Fængsel, hvor han endnu befinder sig. - Hr. Goldschmidt, der for nogle Journalartikler, han ikke havde skrevet, under sin Fraværelse i Sverrig er dømt til i lang Tid ikke at spise Andet end Vand og Brød, ankom ligeledes med "Svea". Neppe havde Skibet ankret, for to Politibetjente kom ombord for at arrestere Hr. Goldschmidt. Denne, som blev indigneret over, at man ikke vilde give ham Tid til at see sin Familie samt indgive en Promemoria om Eftergivelse, vægrede sig ved at følge Politiet. En heftig Strid opstod. Skibets Capitain kom til, spurgte hvad der var paafærde, og befalede Politiet vieblikkelig at pakke sig, da Hr. Goldschmidt befandt sig under det svenske Flags Beskyttelse og paa ingen Maade kunde arresteres, undtagen efter Ordre fra den svenske Gesandt i Kjøbenhavn. Politiet kunde ikke skaffe en saadan Ordre, og Hr. Goldschmidt seilede rolig tilbage til Norge, hvor han endnu befinder sig.
Corsaren, 1843-08-04
Et Glas Punsch. (Jndledning, hvorai-Verlingster lan see, hvorledes det tager sig ud at sige vi istedetfor jeg.) Den sidste Aften, vi paa Hjemveien fra Upsala tilbragte paa Havet, begunstigedes af det skjønneste Veir ligesom Hs. Maj. Kongens Reiser, og af den ypperligste Stemning ligesom Beretningerne i Provindsaviserne. Det gik i Ligheden med Provindsbyerne saa vidt, at man indsamlede Penge ved Hjælpaf Scener*), dog var man saa fornuftig selv at drikke dem op. En svensk Major tillavede en Bolle Punsch, bestaaende af, jeg veed ikke hvor mange Oxehoveder Arrak eller Rum og hvor mange Aars Sukkerhost. Det halve Jtalien blev brugt til Citroner. Kort og troværdigt: der var megen Punsch. Den blev bragt op paa Skandsen og sat ovenpaa Kahytskappen, og en stærk Trængsel begyndte for at faae fyldte Glas. De, som ingen Glas erholdt, fik desuagtet deres Deel - paa Hatten eller Kaskjetten. Da den første Bolle var drukken, tracterede den svenske Major med en ny, og af den var vi saa heldig at faae Noget. Vi havde gjort hans Bekjendtskab tidligere, og han rakke os med en Hilsen et topmaalt Glas. J samme Øieblik, som vi tog det i Haanden, stødte En til os, og Halvdelen af Glassets Jndhold strømmede ned over en Trediemands Ansigt. Denne fik Andet at bruge Munden til end til Skjænd. Punschen var fortræffelig, excellent, magnifik, pyramidalsk, tivolisk. Men der var slet intet Vand i den. Det halve Glas havde sat os i en usigelig oprømt Sindsstemning, og, endskjøndt vi havde Nummer til Kahytten, tilbragte vi hele Natten paa Dækket, spadserende opog ned, og betragtende det sagte bevægede Hav, den blege Himmel og de kommende og forsvindende Fyrglimt fra de fjerne Kyster. Henimod Morgenen lagde vi os et Øieblik ned paa Dækket i den forreste Ende af Skibet, med vort Hoved støttet paa noget Tougværk. Vi faldt i en Art Halvslummer og drømte under den, at vi skrev den efterstaaende Artikel. Da vi vaagnede, var den aldeles glemt; men for et Par Dage siden bød man os etsteds en Glas Punsch, og i det Øieblik vi smagte Punschen, stod hele Artiklen lyslevende for os. Nu skal den ikke oftere smutte fra os. Vi have kun gjort nogle smaae Forandringer, lempede efter Tiden. *) Her var det dog fredelige Scener; sceniske Forestillinger, equiUdriske Ovelser og Sangerinder i Costume.
Corsaren, 1841-02-12
Vore politiske Partier. "Begge Parter har Ret", fortvivlet von Bremenfeld dømte. Ligesaa tvivlsom maa jeg fælde den modsatte Dom.
Corsaren, 1843-08-04
Beslaglæggelsen sidste Fredag. Allerede tidligere have vi gjort opmærksom paa, at vi ligesom Mestertyvene blive indespærrede, naar der er noget Nøre. Saaledes ved Lehmanns Domfældelse, ved den slesvigske Sprogforvirring og forleden, da "Fædrelandet" og "Kbhposten" bleve uregerlige. Men derved ere vi blevne kloge, og, naar der er noget Røre, blande vi os slet ikke deri, men gaae blot og see til og samle Dyd og Menneskekundskab. Vedkonnerte troer imidlærtid, at vi ufortredent ville være med, og, da han i Fredags Formiddags saae os komme, sagde han til sig selv."Saa! Der komner nu det Skarn og vil ogsaa snakke med om det standinaviske Samfund; med ham vil jeg gjøre det kort og godt." Hvorpaa han stillede sig i Postur, og, da "Corsaren" traadte ind, slog han den uden videre Forklaring aldeles paa Hovedet. Derpaa gave to Politibetjente sig ifærd med den Døde, men hvo beskriver deres Forundring, da de Intet saae til det skandinaviske Samfund. Jmidlertid, "hvad jeg slog, det slog jeg", sagde Vedkommende. Man tog i Mangel af Andet et Stykke om Kongens Reise, med hvis Gjenoplivelse man nu vil uleilige Hof- og Stadsretten; thi, da Cancelliet saae det, sagde det: Godt slaaet! Lad ham ha'e det.
Corsaren, 1843-08-04
"Vor Associationsfrihed er tabt:: siger "Fædrelandet" efter at have omtalt, at Cancelliet har berøvet det skandinaviske Samfund denne Frihed. Vi sige som Matrosen: Jngen Ting er tabt, naar man veed, hvor den er. Da Kronprindsessen ankom hertil, paastode vi, at Stadsen i den Anledning kostede 30,000 Rbdlr. "Berlingske", salig "Dagen" og ikke mindre salig "Dansk Ugeskrift" forsikkrede derimod, at der ikke var medgaaet mere end 10,000 Rbd. Nu, 2 Aar efter, seer man af Regnskabet, at Stadsen i Virkeligheden, kostede 49,000 Rbd. Havde vi sagt 49,000 Rbd., og det kun var blevet 30,000 Rbd., saa skulde vi hørt et Skraal. Nu have vi sagt 30,000 Rbd. og det er blevet 49,od; nen see, om vi sraale. Vi tænke som saa:"Hvad kan det hjælpe?"
Corsaren, 1843-08-04
Historisk Factum. Da Polen efter Aaret 1773 gik sin Sønderlemmelse imode, var det den russiske Gesandt, Repnin, der i Virkeligheden herskede i Polen, idet Kong Stanislaus August ikke vovede at foretage noget Skridt, som ikke billigedes af Rusland. Da endeel unge begeistrede Mænd i Aaret 1776 sluttede en Forening, hvis Formaal var Rigets Selvstændighed og Uafhængighed af enhver fremmed Magt-i Spidsen for hvilken Forening, som bekjendt, Zamoyski stod - blev denne Forening, tilsyneladende af Kongen selv, men i Virkeligheden af Nepnin, der frygtede det Opsving, Landet derved kunde faae, oplost og Medlemmerne erklærede for Høiforrædere i - Alt fordi de vilde give deres Fædreland Holdning, Fasthed og Selvstændighed og bevare det fra den totale Sønderlemmelse, der senere ramte det.
Corsaren, 1843-08-04
"For Niords og Skades Bryllup var Norden mere mild, Da blandte Guden tiere med Kulden Sydens Jld; Nu hersker Taagen længer, nu blæser Østenvind, Og Jntet kan formilde den vrede Skades Sind." "Nordens Guder", Pag. 231.
Corsaren, 1843-08-04
Skizzer. Læseren bedes felv at finde en Underskrift, der kunde passe her. Hvorfor skulle vi altid have Arbeidet? - Jfr. Fjeldsted er reist til Brüssel, for at see og gjøre personligt Bekjendtskab med den berømte Dandserinde Fanny Elsler. Berømte Mænd, store Skribenter og Statsmænd reise til hinanden for at udvexle Jdeer. De tale sammen og trykke hinanden i Haanden som Tegn paa gjensidig Agtelse. De to Dandserinder maae vel hilse saaledes paa hinanden:
Corsaren, 1843-08-04
(Wandsbecker Jnt. Blatt.). En Bondedreng i Fyen, et sandt Underbarn, der er født paa den 7de Dag i den 7de Maaned som Forældrenes 7de Søn, kurerer Halte og Lamme ved Hjælp af Tro, Kirkegaardsjord og Korsets Tegn. Rigtignok ere alle tre Midler tidligere befundne probate, hvert for sig. Ved Hjælp af Tro have alle Underdoctorer hidtil kureret; med Kirkegaardsjord have Lægerne fuldbragt deres fleste Kure, og Kors og Stjerner have forhen bevirket større Undere end Haltes og Lammes Helbredelse. De have gjort stærke Hjerter svage, klare Øine blinde og libetale Folketalere stumme. Hvad vil altsaa denne Underdoctor ikke kunne udrette, da han bruger alle tre Midler tilsammen!
Corsaren, 1843-08-04
Efter "Berlingske" skal Hs. M. Kongen ikke have Noget imod, at Major Garbrecht bæret de 4 Keiseres Orden, som han har erholdt for sine menneskekjærlige Bestræbelser. Totrediedelen af Alverdens Keisere maa altsaa kjende Hr. Garbrechts Virksomhed. Vi haabe, at den ene Trediedeel vil snart indhente det Forsømte. Disse resterende Keisere ere Ruslands og Maroccos Selvherskere. Rusland og Marocco regnes jo blandt de Magter der staae i venskabeligt Forhold til vor Regering: den første for gode Ord, den anden for Betaling.
Corsaren, 1843-08-04
Man har nu opdaget, hvem Psendonpmen i Adam Hovitz, Forfatter afHeiberg efter Døden", egenlig er, eftersom han selv har erklæret sig. Det er ingen Anden end Etatsraad Hetsch. Et Avertissement fra Jndustriforeningen (hvorhen Adam Hoviss' Værk naturligviis hører) i Berl. Tid. af 21 Juli er nemlig underskrevet: G. Schram Hetsch Zahrtmann Formand. Hovitz. Staal. Naar "G. Schram" er "Formand", saa er, Hetsch, Hoviss. Det er aldeles klart. - Hr. Zahrtman har antaget Tilnavnet Staal, formodenlig fordi han er i Jndustriforeningen, og for at tilkjendegive, at man ikke skal lade sig forlede af Stavelsen "zart" i hans Navn, idet han netop vil være en staalhaard og udøielig Mand.
Corsaren, 1841-02-12
Finantsvæsenet og Brolægningen. Nødig griber man til at omkalfatre det Hele. Kun med Smaasteen hvert Hul fyldes ad interim ud.
Corsaren, 1843-08-04
Gazette des tribunaux fortæller Følgende fra Danmark: Hr. Chretien Frederic Ploug, der havde holdt en Tale imod Rusland i Sverrig, blev, efterat han havde forladt Dampskibet "Svea" og troskyldig var stegen i Land i Danmark, greben af to Politibetjente og ført til Raadhuset. Her vægrede han sig ved at vedkjende sig Talen, saaledes som den var aftrykt i et svensk Blad, og skjøndt denne Vægring i ethvert andet Land vilde have været nok til at standse Forfølgelserne, blev han dog kastet i Fængsel, hvor han endnu befinder sig. - Hr. Goldschmidt, der for nogle Journalartikler, han ikke havde skrevet, under sin Fraværelse i Sverrig er dømt til i lang Tid ikke at spise Andet end Vand og Brød, ankom ligeledes med "Svea". Neppe havde Skibet ankret, før to Politibetjente kom ombord for at arrestere Hr. Goldschmidt. Denne, som blev indigneret over, at man ikke vilde give ham Tid til at see sin Familie samt indgive en Promemoria om Eftergivelse, vægrede sig ved at følge Politiet. En heftig Strid opstod. Skibets Capitain kom til, spurgte hvad der var paafærde, og befalede Volitiet øieblikkelig at pakke sig, da Hr. Goldschmidt befandt sig under det svenske Flags Beskyttelse og paa ingen Maade kunde arresteres, undtagen efter Ordre fra den svenske Gesandt i Kjøbenhavn. Politiet kunde ikke skaffe en saadan Ordre, og Hr. Goldschmidt seilede rolig tilbage til Norge, hvor han endnu befinder sig.
Corsaren, 1843-08-04
Til "en loval Undersaat": De ønsker Underretning om, hvorfor vi sige Nei. "En loyal Undersaat" og spørge hvorfor! Har man hørt Mage! Hold Mund!
Corsaren, 1843-08-11
Brudstykke af en bibelsk Tragedie. (Vi have i et tidligere Nr., nemlig Nr. 19, leveret den første Afdeling af en bibelsk Tragedie, hvortil Stoffet var taget af Kong Rehabeams Regeringstiltrædelse. Forfatteren deraf har sendt os en Fortsættelse, som vi ikke undlade at optage.) Tredie Act. (En Deputation er ankommen og søger om Audients. Deputationen er talrig, da den er fra ti forskjellige Stammer. Efter nogle Vanskeligheder med OverCeremonimesteren faaer den Tilladelse at komme ind, og Simon taler saaledes:) Durchlauchtigste Konge! Jeg, Simon Ben RabbiNathan (paa Dansk: Son af den rige Kjøbmand Nathan), ønsker Dig til Lykke blandt Dit uafhængige Folk. Rehabeam (afbryder ham med imponerende Mine). Jeg glæder mig stedse ved at befinde mig i mit underdanige Folks Midte. Simon. Bien, Kong Rehabeam! Jeg vil ikke strides med Dig om Formaliteter. Jeg spørger Digom Du vil tage nogle af Dine foregaaende Beslutninger og af Din Faders dito tilbage og navnlig visse, som lægge Afgift paa os, og som vi ikke kunne lide. Rehabeam (stolt). Hvad jeg har sagt, har jeg sagt. Mit kongelige Ord kan ikke tages tilbage. Manasse. Ja, men Kong Rehabeam, det er næppe Ret af Dig. Rehabeam. Snak! Hvad der er Ret, tilkommer det mig at afgjøre. Ephraim. Ja, men.... Rehabeam. Jngen "Ja men".... Gaa Allesammen Fanden i Vold! (Deputationen gaaer med synlige Tegn paa Misfornøielse.) Pause. Rehabeam (til Adorand. Jeg var dog vist for rask imod dem. Blot de nu ikke rive sig løs... Gaa efter Dem og sig, at jeg maaskee har udtalt mig noget upassende. See endelig at snakke dem tilrette. (Adoram løber ud.) (Fjerde Act vil nu indeholde Experimenterne, hvorved de ti Stammer virkelig rive sig løs, efterat de have stenet Rehabeams Sendebud. Femte Act: Kampenog den endelige Catastrophe.)
Corsaren, 1843-08-11
Ridder Ussing. Heltedigt. O, Muse! tag idag Støvler paa! tragiske Muse. stig op paa Cothurnen; thi Du skal hjælpe mig at synge et Helteqvad, et Qvad over den Ridder, om hvem det kan siges, hvad Skjalden sang om Daniel Rantzau: at han stod bag Sværdet. O! Dersom det er en ridderlig Dyd, kun at staae bag ved sit Sværd, saa er Ussing større Helt end Daniel Rantzau; thi han stod i en meget længere Afstand bag sit Sværd end denne. O, Muse! Sværdet staaer endnu paa det gode gamle Sted, det staaer der og tænker: Hvor Fanden bliver Ussing af? Men miskjend ham ei; thi Sagen er denne: Aar efter Christi Byrd 1840 i Januar eller Glug Maaned sagde den stærke Kæmpe Ussing: En fri Forfatning er en fortræffelig Ting. Vi bør have den. Hvo af Eder Conservative, der siger imod, han vove en Dyst med mig! Her staaer jeg fremmest i Skaren og venter ham. Men Jngen sagde imod. Da sagde Ussing efter at have ventet en god Stund, nemlig indtil Anno 1841: O. J Feige og ikke-seige Mennesker! I tør ikke vove Eder saa langt ud, see, saa vil jeg gaae lidt tilbage: Store practiske Reformer, ikke i Forfatningen, men i Forvaltningen, det er Hovedsagen. Vover Nogen at sige mig imod? Han møde mig! Men Jngen gav et Kny. Men Ussing, blev alt meer og meer kampbegerlig, og han kunde ikke styre sig længere end til Anno 1842, da raabte han: Endnu frygte J! Vel, jeg trækker mig længere bort. Fuldstændig Offenlighed og Orden i Finants- og Communalvæsenet er en ypperlig Ting! Nu lader jeg mig ikke prutte Meer af. Hvo har Lyst at sige imod? Jngen mælede et Muk. Da luede Kamplysten fortærende op, og Anno 1843 blev den forfærdelig, og Ussing raabte: Ha! (for han sagde udtrykkelig: ha!) Saa være det Yderste da! Jkke engang Offenlighed i Communalvæsenet! Hvo af Eder Conservative, der nu siger imod, ham skal jeg, ved Gud! pebre og kanele! Jkke alene simpelt pebret, men cajennepebret skal han blive! Da kunde de Conservative ikke holde sig længere, og beundringsfulde udbrode de: Du er en Helt! O, Muse! tag Støvler paa og besyng denne Helt!
Corsaren, 1843-08-11
"Jgaard", hed det forrige Uge i "Fædrelandet", efter "Dannevirke", udbredte sig det Rygte, at Rusland og Preussen have, i Anledning af Prinds Fredrik af Hessens Formæling med Storfyrstinde Alexander Nicolajewna, garanteret den danske Krone Hertugdommerne Slesvig og Holsteen, hvorimod Hessen skal overdrages det augustenborgske Fyrstehus som Vederlag for mulige Arvekrav i Hertugdommerne. Tiden skal oplyse, hvorvidt dette, med Hensyn til vore gjærende Tendentser til Statsopløsning, ikke ubehagelige Rygte er sandt." Vi skulle ligesaa lidt som "Fædrelandet" driste os til at afgjøre, om dette Rygte virkelig er sandt. Men, er det sandt, saa har "Fædrelandet" jo heri et aldeles tilfredsstillende Svar paa sin Adresse til Kongen om de slesvigske Forviklinger. Saa er jo Danmarks Heelhed garanteret saaledes - at hele Danmark kan gaae over til en hessisk Prinds og en russisk Storfyrstinde.
Corsaren, 1843-08-11
Der er i et Blad blevet gjort opmærksom paa, hvor besynderligt Udgifterne til Hoffet ere ordnede i det sidste Budget. Saaledes finder man et Sted, foruden alle de andre Udgifter til Kongehuset og Hof- Etaten, under Rubriken "Hofholdningsudgifter" anført 140,000 Rbdlr. Men et andet Sted finder man saa "900 Favne Bøgebrænde til Hofholdningen": 10,000 Rbdlr.; et tredie Sted "100 Favne til Sorgenfri" og to andre Slotte: 1,250 Rbdlr.; et fjerde Sted "Vildtet til Hofholdningen" 4,626 Rbd. (altsaa uagtet de 10,000 Rbd. til "Jagtudgifter" forsyner Hoffet sig engang ikke selv med Vildt. Og der skal dog være saa gode Jægere ved Hoffet!). Vi nægte naturligviis ikke Hs. M. Kongen den fuldeste Ret til disse Udgifter; men den Maade, hvorpaa Regnskabsføreren grupperer dem, forekommer os, som sagt, besynderlig. Det er, som om vor Præsident vilde sætte paa sit Regnskab: Min venstre Buxe. ... 7 Rbd. Min høire dito . . . . . 7 - Derved fandt vi dog ikke det hele Buxepar billigere end 14 Rbd.
Corsaren, 1843-08-11
Gammelstadens Skyttelaug i Flensborg vilde ikke laane en Corporation af Kjøbmænd sammesteds dets store Gildetelt til derunder at beværte Kongen, fordi Størstedelen af disse Kjøbmænd havde underskrevet en Ansøgning om at faae en Filialbank i Flensborg. Man gjør fra alle Sider forstrækkelig Nar af dette Afslag, og naturligviis med megen Ret. Det er jo ligesaa forskrækkeligt, som naar f. Ex. Regeringen vilde nægte en theologisk Candidat Præsteembede, fordi han havde underskrevet en Petition om Skattebevillingsret.
Corsaren, 1843-08-11
"Hempels Avis" beretter: "Afdøde Fru Wederkinchs Gaard paa Nørregade (i Odense) er af Hs. M. Kongen kjøbt for 4600 Rbd. for at lægges til Slottet, der ved flere Leiligheder ikke kan rumme det kongelige Følge." - Vi slutte heraf fornuftigviis: Enten er Slottet krøbet ind, eller det kongelige Følge videt ud.
Corsaren, 1843-08-11
En Episode fra sidste Beslaglæggelse. Da Bladet forleden lykkelig og vel var - ikke udkommet, men - lagt under Beslag, ventede vi Tirsdagen efter, at Cancelliet skulde stadfæste Beslaget og beordre Action. Jngen vil beskylde os for, at dette var en ubillig Forventning. Men Corsaren spaaer og Cancelliet raaer. Tidligere have vi ikke ventet Cancelliets Stadfæstelse, og den er dog kommen; nu ventede vi den, og den kom ikke. "Men hvad kom da?" vil man spørge; der er dog kun toMuligheder: enten stadfæste eller ikke stadfæste." Det skulde synes saa, kjære Læser; men Cancelliet har en mageløs Opfindsomhed. Paa Ære! Carstensen selv er en Dodmer imod Cancelliet. Cancelliet fandt paa at constituere sig til Hof- og Stadsret og gjøre Justitsraad Reiersen til sit Criminelkammer, hvorigjennem i Redacteuren affordredes Documentation for, at Artiklen af Garette des tribunaur virkelig var af Carette des tribunanx. Hvad skulde man gjøre? Protestere? Man havde nodtaget Protesten - Gud bevares - men ikke som Udløsningsmiddel for Bladet. Desuden antoge vi denne Jnquisition for et Varsel om, at man efter erholdt Oplysning vilde løsgive Bladet, og bleve ganske charmerede derover. "Det velsignede Cancelli", sagde vi, dengang, plaver slet ikke til at glæde sig ved Beslaglæggelser og Actioner, det gjør sig endog Umage for at forskaane os for dem. Det er da høist forunderligt. Ærlig talt, vare vi i Cancelliets Sted, gjorde vi ikke saadanne Omstændigheder. Vi stadfæstede ethvert Beslag. Herregud! Os kostede det jo Jntet, og vi riskerede slet Intet. Rusland blev ikke fornærmet derover, Preussen, ved Gud! heller ikke, og Hs. Majestæt blev jo ikke udsat for Mangel paa pligtskyldig Opmærksomhed i Bladene, naar alle Bladene bleve standsede. Og dog stadfæster Cancellier ikke ohne Weiter's ethvert Beslag! Det løber rundt for os, hvad skal man nu antage for Sikkert? Ikke engang Cancelliet kan man længere gjøre Regning paa." Men saa i Fredags kom Stadfæstelsen. Man kan dog stole paa Cancelliet!
Corsaren, 1843-08-11
Det turde maaskee her være Stedet at underrette Abonnenterne om, at de to Lithographier, som skyldes dem, begge ere i Arbeide, og at det, som forventes at ville blive først færdigt, er et "Corsarens Gildepare". Fra næste Qvartal vil der regelmæssig blive leveret et Lithographi quartaliter, da der formodenlig ligesaa regelmæssig quartaliter vil komme et Beslag.
Corsaren, 1841-02-12
Gibs-Busten. Adrig har dog en Buste jeg seet af saa træffende Lighed: Selv i indre Gehalt ligner den Manden frappant.
Corsaren, 1843-08-11
Man har fortalt os en Anecdote om en Adelsmand og hans Søn, som maaskee gjælder en af Dyrr. Scavenius eller en anden af de nylig adlede høie Personer. Jmidlertid, uden Hensyn hertil gjengive vi den, som vi have hørt den. - Fader og Søn skulde stige op i en Karret, og, da ingen Tjener var ved Haanden, vilde Sønnen slaae Trinet ned for Faderen. Men denne greb ham i Armen og sagde: Lad hellere mig, min Søn, være Tjener for Dig; thi Du har eet Ane mere end jeg.
Corsaren, 1843-08-11
Naar en Lærerinde Plads under Fattigvæsenet er ledig, averteres Vacancen i Bladene og naturligviis melde sig endeel, der alle have større eller mindre Uleilighed med at documentere, at de ere de værdigste. Saaledes skete det ved sidste Vacance, da man allerede havde faaet Nys om, at Bagermester Sagers Brød-Jomfru (c: den Jomfru, der udsælger hans Brød) skulde være den Lykkelige. Henved en Snees Supplicanter bleve tilsagte til paa en vis Tid at møde i Vartou; de vente der ganske andægtig, og endelig bringes dem den Tidende, at Directionen denne Gang har fundet N. N. (Sagers Jomfru) værdigst. Man seer deraf, at det er meget heldigt at staae i en nøie Forbindelse med dem, der bortgive Embeder, hvortil Døttre af Stadens Borgere formeentligen burde nyde Fortrin, naar deres Duelighed var godtgjort. I Adresse-Avisen Nr. 161 averteres nu om en Syngelærer ved Fattigvæsenet. Da man nu veed, at de fleste tydske Bagersvende i Almindelighed synge ret godt, sporges, om en saadan Svend, naar han tjener hos en borgerrepræsentantisk Bagermester, kan gjøre sig Haab, om at være ligesaa heldig som nævnte Bagers Jomfru?
Corsaren, 1843-08-11
Rector Rosendahl i Nykjøbing paa Falster i har af den kongelige Universitetsdirection erholdt 200 Rbd. aarlig Tillæg til sin Gage, for destobedre at kunne udholde den store Sorg, der ramte ham sidst afvigte Efteraar, idet to af hans Dimitierede gik reject i og en tredie var meget nær derved.
Corsaren, 1843-08-11
"Fædrelandet" giver i sit Nr. af 7de August Hr. A. Goldschmidt fra Berlin en fordeelagtig Attest om hans Barbeer-Strygeremme. Da man upaatvivlelig kan være en god Journalist uden at forstaae sig paa Strygeremme, saa lider vor Selvfølelse ikke Noget ved, at vi for vor Part tilstaae, at vi ikke med Bestemthed kunne afgjøre Noget om disse Strygeremme, men at vi efter "Fædrelandets" Anbefaling ikke tvivle om, at Hr. A. Goldschmidt fra Berlin har gjort en Opfindelse, ved hvis Hjelp man med megen Lethed kan barbere Folk.
Corsaren, 1843-08-11
Men Barbeer og Sliber Hendriksen sætter sig med Hænder og Fodder imod Hr. A. Goldschmidt fra Berlin. Han bruger endog Fingrene, han skriver. Man kan mærke, at han er Knivsliber; thi han fører en hvas Pen. Men Hr. Goldschmidt, der har sin Strygerem, fører naturligviis en endnu hvassere.
Corsaren, 1843-08-11
Skizzer. A. Hvad siger Du til Prindsen af Hessens Formæling med den russiske Keisers Datter? B. Jkke Andet en Godt. Vorherre bevare min Mund. Hvorledes en graadig Ørn kan spise 3 Løver til Frokost, fordi den er stor og Løverne smaae.