Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-04-26
(Af en Skrivelse fra den Franske Consul Thedenat-Duvent i Alexandrien, i Monthly Magazine af Debr. f. A.) Mohamed Ali er nu omtrent 50 Aar gammel J sit 30te Aar optraadte han første Gang i Ægypten; først forsvarede han i 1798 Landet i Forbindelse med Englænderne imod de Franske, og modsatte sig derpaa med ligesaameget Mod som Held hiines Plan til selv at tage det i Besiddelse. Efterat begge Deele var lykkedes ham, drev han BedninAraberne tilbage, som foruroligede Landet med sine Jndfald og udryddede derpaa Mammelukkerne som uophørlig fornyede Krigen og vilde igien erobre deres gamle Besiddelser. Herpaa erholdt han Paschaliket over Ægypten til Belønning for sin Tapperhed og Statsklogskab; han har derfore ikke erholdet det ved List, som man almindelig foregiver. Mohamed udmærket sig ved en overordentlig Forstand, en fordomsfrie Jagttagelses-Aand, en naturlig Ligefremhed, et skarpt Blik, hvormed han gjennemskuer andres Charakteer og treffende bedømmer Begivenhederne, en kraftfuld Aand, som dog ikke er fremmed for finere Følelser, et roligt Mod og ved den Fasthed i Charakteeren, uden hvilke store Foretagender ikke lade sig udføre; Historien vil eengang anvise ham en Rang i den første Raad blandt det Tyrkiske Riges store Mænd. Strax efter sin Regierings Tiltrædelse udvidede han betydelig Fæstningsværkerne omkring Alexandrig og Cairo, lod Muurene forbedre, Gravene forstørre, Redouter og Bastioner oprette paa alle de Punkter, som vare meest udsatte for fiendtlige Angreb. Ogsaa Abonkir blev befæstet paa Enropæisk Maade, og man er for nærværende Tid beskjæftiget med at anlægge nye Værker paa den anden Side af Staden for at beskytte Cisternerne ved Marabout, som ere de eeneste hvoraf de Skibe, som ligge i Havnen ved Alexandria, kunne forsyne sig med Vand. Paa samme Tid befalede han, at de Moradser skulde udtørres, som Havet foraarsager ved sine Oversvømmelser imellem Rosette og Alexandrien. Derfore lod han en Dæmning af 1 1/2 Miils Længde opføre langs med det Middellandske Hav for at afholde det fra videre Oversvømmelse. Det staaende Vand blev nu deels udførret af Solen og deels afledet ved Canaler og Vandbeholdninger, for at giøre Landet dyrke ligt. Dæmningen skal endnu giøres eengang saa lang til, men den Vanskelighed, som det foraarsagede at tilveiebringe de fornødne Stene og den Barndoms Tilstand, hvori alle Konster og Haandteringer endnu ere i Ægypten, nødte ham foren Tid til at udsætte Arbeidet. Desuden var deret meget vigtigere Arbeide, som gjorde Fordring paa Mohameds Kasse, Arbeidsfolk og heele Opmærksomhed, nemlig: Anlæggelsen af en Canal fra Fona til Alexandria, hvorved Communicationen for heele Ægypten kunde blive frie og sikker uden at man havde nødig at passere den for Skibsfarten saa farlige Boghaz eller Sandbanke ved Rosette. Denne Canal hvorpaa 10,000 Mennesker uafbrudt have arbeidet under een af hans Sønners og ofte under hans eget Opsyn, har nu været færdig i to Aar. Den erholdt Navnet Mamoudhie, til Ære for Mamoudh den regierende Sultan. En Marmor-Tavle, som er opstillet ved Foun ved Mundingen af Canalen, forkynder naar og af hvem den er bleven bygget. Endnu vander den kun en Sandørken; men som snart vil blive befolket og dyrket. Saaledes har han ogsaa betydelig hævet Agerdyrkningen omkring Alexandrien og Pompeii Støtten, rettere Diocleran, Støtten. Jordbunden omkring denne Stad er saa tør og falt, at den tilintetgjør al Cultur, selv Muldjord, som blev ført paa den, tabte i faae Aar sin Produktions-Kraft; men den Jord som blev opgravet af Kanalen frembragte en nye dyrkelig Jordbund paa en stor Strækning, og som nu ogsaa, da Vand bliver ledet paa den i Overflødighed, maae tiltage i Frugtbarhed hvert Aar. Overhovedet har Agerdyrkningen taget meget til under Mohameds Regiering; for at bevirke dette, begyndte han med at forskaffe sig en nøiagtig Oversigt over den dyrkede Jords Qvantitet og Qvalitet for herefter at kunne med Retfærdighed paalægge Skatterne og for at kunne komme Uvidenheden til Hielp med de fornødne Anviisninger til bedre at benytte Jorderne. Han lod derpaa Jorderne nøie opmaale af Euroværske Landmaalere. J Provinsen Fajum hvis Rosen marker levere til Serailet i Constantinopel den kostbare Attar eller Rosen Essenz indførte han Olie= og Morbærtræer; begge ere allerede plantede i en saadan Mængde, at man om nogle Aar vil kunne regne Silke og Oliven imellem Landets Produkter, han har søgt at forplante allehaande nyttige Producter fra begge Hemisphærer til Ægypten og foretog altid selv det første Forsøg dermed deels i sine Haver og deels paa sit Lyststed Soubra ved Caro. Han opmuntrede og saa til at dyrke Jndigo, som tilforn ikke gav nogen Fordeel. Han skyede hverken Møie eller Bekostning for at forbedre Agerdyrkningsredskaberne. og Vandingsmaskinerne, næsten alle de Agerdyrknings-Redskaber og Hydrauliske Maskiner, som bleve roste for at have erholdet dette eller hiint lærde Europæiske Selskabs Bifald, lod han eftergiøre; han lod udgaae Jndbydelser til berømte Landmænd og duelige Haandværksfolk om at lade deres nye Opfindelser komme hans Nation tilgode. Lykkedes ikke alle hans Planer ham, saa vare hans Undersaatteres Fordømme og Hengivenheden til det gamle Skyld deri. Ogsaa befordrede han derved Agerdyrkningen, at han tillod Beduinerne at forpagte og dyrke de Jorder, som grændse nærmest til Ørkenerne, som ikke var dem tilladt under Mamelukernes Herredømme; derved bandt Mohamed dem til den Jordbund, som de tilforn odelagte og de lære nu at elske et Land, som de saalænge havde betragtet som et fiendtligt.