Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-04-07
Frederikshavns Skibs-Liste. Forbipasserede. siden 1ste April, Brig Thorwaldsen, Jessen, f. Triest t. Flensborg, Skib Vesta, Elenius, f. Charlestown t. Flensb. Indk. den 1ste April: Margrethe, Sellerup, f. Bergen t. Nakskon (udg. 3die April); Bendix, Rasmussen, f. Faxø Vinterstid, Rasmussen, f. Norge; Adolphine, Nielsen, f. Hull, den 4de: Fortuna, Pank, f. Lakken t. Norge; Express, Larsen, f. Norge t. Sæby; St. Paul, Petersen, f. Præstö t. Hull, Brödrene, Svendsen, f. Arendal i Hjörring, Fiskeren, Petersen, f. Grimstadt. Sæby. – Den 5te April ankom, for sidste Gang i dette Foraar, Dampskibet "Prinds Carl med 28 Passagerer; de Reisendes Antal har med hver Tour været i Stigende. Med Dampsk. Chr. VIII, fra Kallundborg: Kammerjunker v. Castenskjold med Familie, Major v. Schlegel med Frue, Kammerherre Lorenz, Hofjunker Lorentz, Cancelliraad Dahl, Adjunct Warburg, Student Glud, Maler Frisch, Kom. Soele, dHrr. Frost, William og Assenius. Er der ingen Fare for Hungersnød i Landet, Ved at opkaste nævnte Spørgsmaal, som man i denne Tid hører gjenlyde i næsten alle Selskabskredse, er det ikke Jndsenderens Hensigt at skildre Sulten, naar den gaaer over sine Grændser, med alle sine Følgesvende, i hele dens sørgelige Skikkelse, saameget mindre som der jo dog endnu egentlig ikke kan siges at denne Ulykke har hjemsøgt Danmarks Oer og Lande, idetmindste ikke i flere Menneskealdere. Men som der er Forbud for Uveiret, saa er der ogsaa Forbud for denne rædsomme Landeplage. Dens grusomme Virkninger vise sig jo alt i det Fjerne, og Uveirskyen synes at drage os nærmere og nærmere. For Øieblikket spørges næppe hvad Kornet koster, men om det kan faaes De høie friskende Kornpriser have saaledes udtømt Landet for Fødemidler, at man i hele Sogne næppe kan gjøre en Tønde Korn fal. Den lille Rest, som var tilbage, er omtrentlig ført til Kjøbstaden, Kjøbmændene staae i Begreb med at indskibe deres Oplag for at gaae til Udlandet – og hvad vil der saa blive af inden Høsten, naar ikke mere Korn er at faae Talen er ikke om den, som have tilbageholdt det fornødne Forraad; ikke heller om de Arme og Svage, thi dem er Communen beredt paa at forsørge. Men her er Talen om den arbeidsomme kraftfulde Klasse, der skal kjøbe alle deres Fødemidler, og som med deres ofte suurt erhvervede Specie gaae fra den ene By til den anden, uden at kunne opdrive en Skjeppe Meel eller Malt. Vel er der En, som forsørger Fuglene under Himmelen, som kan paa en ubegribelig Maade forandre de Ving, for hvilke man gruer, vel kunne de truende Uveirs skyer fordeles og Solens milde Straale uformodet frembryde, men der er dog ogsaa Noget i den menneskelige Forstand, som byder at anvende Klogskabsregler mod de Farer, som varsles, hvis man vil undgaae eller formindske deres Virkninger. – Endeel af Sogneforstanderskaberne have vel nu begyndt at sammenkalde Be byerne i deres Communer, for at formaae dem til at tilbageholde deres overblevne Forraad af Korn, for at udsælge samme efter gangbare Priser til eget Sogns Trængende, hvilket med enkelte Undtagelser næppe vil være af mere Virkning, end at tilkaste Brønden, naar Barnet, er druknet. – Men gid de, i hvis Magt det staaer at gjennemskue og ordne Forholdene, vilde, medens Tid er, tage sig denne alvorsfulde Sag til Hjerte.