Københavns Adresseavis, 1762-09-13
(Herefter følger Naturalie=Kammerets 3die Sal.) Efterretning. om Priis=Skriftet mod dem, som forsvarer Siele=Søvnen efter Døden, (see Nr. 1. af dette Aars Blade), der er tilkiendt Præmien. Efterat paa den Opgave, som skede af en vis Stands Person, Om Sielen efter den legemlige Død endda er sig selv bevidst, og fortsetter dens aandelige Handeler, Adskillige Skrifter ere indløbne, som allesammen af høybemeldte Person ere blevne med Reflexion læste og prøvede, saa har en Theologi Skrift, som boer i ommeldte Stands Persons Naboelav, frem for de øvrige fortient Fortrin, og opnaaet Anledningens Hensigter, i det den nye opkommende Mening, som at Sielen efter Legemets Død, om den ikke just skulde sove, saa dog formedelst de udvortes Sandsers Berøvelse komme i en gandske mørke Begrebers Tilstand, derudi meget kraftig bliver igiendrevet, og derimod med megen Grundighed beviist, at saadan Mening søger ved en gandske unyttig og mod stridig Subtilitet at adskille Sielens Udødelighed, og dens stedse varende Kraft at virke, fra hinanden; da jo Sielens aandelige Væsen, omendskiønt det vel ikke aldeles og blot allene bestaaer i at tænke, men endda forudsetter noget andet, dog alligevel fører det nodvendig med sig, at være sig selv bevidst, og en levende fornuftig Virksomhed, saa længe den er det, som den er, eller saa længe den er en udødelig Aand. Derhos bliver ogsaa paa den anden Side de Jndvendinger meget vel hævede, som man fornem melig vil tage deraf, at Sielen er alt for meget bunden til Lege met og dets sandselige Kræfter, hvorover den ogsaa deels med Legemet tiltager i dens Kræfter, som er at fee hos Børn, og deels aftager med Legemet, og bliver svagere, som skeer hos dem, der falder i Afmagt, og hos gamle udlevede Folk, og derimod bliver beviist, at Sielen, i hvor nøyagtig dens Forening endogsaa er med Legemet, dog ikke saaledes er bunden til Legemet, som at den ikke kunde virke uden de i Blodet stikkende Livskræfter, og uden de udvortes Sandser, men virkede allene ved dem; men at den ikkun, efter den Sielen indplantede Frihed og Orden, Tid efter anden betiener sig af de legemlige Verktøye og Redskaber, og formedelst samme udøver dens Virkninger; dog ogsaa allerede her i Legemet ofte uden Sandsernes Hielp pleyer at virke paa en forunderlig Maade: hvilket tilligemed de kraftigste Slutninger bliver fortrefselig oplyst af den pure og reene Fornuft, og derhos af troværdige Historier anført meget merkværdigt og tildeels usædvanligt; men tilsidst bliver det meget overbevisende redet ud af hinanden, hvad Sielen taber ved Skilmissen fra Legemet, og hvad den dog alligevel endda beholder i sig selv. - Den Afhandling, som en tagen af Fornuften, bliver dernæst deels endda meere gplyst, og deels først ret stadfæstet og bestyrket ved de meest udvalgte Vidnesbyrd af den hellige Skrift; i særdeleshed bliver udførlig viist, hvad der i Skriften bliver tilkiendegivet ved de Salliges Roe Endelig anføres nogle af de vise Hedningers smukkeste Vidnesbyrd, hvoriblant fornemmelig Ciceros Ord i hans Bog de Sencet. Cap. 21. og 22, ere merkværdige, hvilke i denne Punct sammenlignes med den hellige Skrift, og vises, hvorledes disse Folk end- ogsaa mangen gang har tænkt meget rigtigt om Sielens aandelige Væsen, og temmelig got indsret dens stedsevarende Virksomhed, men at deres beste Tanker og Udtrykkelser, har dog ikke været andet end ligesom Drømme, formedelst den megen Uvished, som hængte ved dem, at regne imod den visse og faste Sandhed, som vi af Aabenbaringen herudi kiender med saadan Tydelighed, som i dette Liv er os muelig og fornøden. Forfatteren slutter hans Skrift med disse eftertænkelige Ord:Man førringe dog ikke ved tvivlagtige Lærdommes vilkaarlige Indsald vor Aands Værdighed, som den ikke har af Tilfælde eller Hændelse, men som engang for altid er den væsentlig tillagt efter den almægtige Skabers Villie. Man berøve sig dog ikke selv den velgrundede Trøst og den sande Vederqvægelse, hvorved den i sin Tid urundgaaelige og bedrøvelige Skilsmisse fra den brøstfældige Hytte, allerkraftigst vil kunde blive lettet. Man unde de Afskedtagende Siele, saavelsom sin egen, at de, uden at blive forruroligede af phantastiske Grillers og Jndbildningers Hiernepind, at de, siger jeg, i en hellig Beredelses Orden, maae tage Fornemmelsen og Følelsen af disse dyre Ords Kraft med sig ud af Verden: Salige ere de Døde, som døe i Herren, herefter - - Hvilken Sallighed visselig bringer noget gandske andet med sig, end en følesløs, sovende, død, og mørkbegribelig Tilstand, der mueligt bedre maatte passe sig for de gamle Attomos eller nye Monades, end i almindelighed for de Siele, som fraskilles, i hvilke den guddommelige Occonomie uafladelig har havt sin Forretning. Dette Skrift er af den Person, som havde givet Anledning til samme, bleven befundet færdeles lærerigt og overbevisende, og han har, formedelst hans høye Alders og overhaand tagende Svagheds Skyld, hvorved der bliver ikkun lidet Haab tilbage og et længer Liv, desto før besluttet, at give Forfatteren af samme den forhen bestemte Priis af 10 Ducater; hvilket og allerede er skeet. 13. Brev. Om det Danske Sprogs Oprindelse. (See No. 67.) Deres berømmelige Iver for Fædernelandets Sprog, saa vel som den Opmuntring, De giver mig til fælleds Arbeyde, er mig en besynderlig Fornøyelse; men hverken vil mit Pund rekke til saa stort et Foretagende, som udkræver en fuldstændig Dansk Ordbog (paa hvilken jeg desuden troer, er allerede for lang Tid siden lagt Haand af de dueligste Personer), med alle Danske Ord, og deraf flydende Talemaader, ikke heller tillader andre Omstændigheder mig Tid dertil. Jeg maae altsaa overlade sligt Arbeyde til Mænd, som baade forstaaer det bedre, og tillige har Myndighed og Leylighed nok, at sette de mange Hænder og Hierner i Arbeyde, som hertil behøves. Dog vil jeg til min egen Fornøyelse antegne, saa vel af Aviserne, som andre mig forekommende Danske Skrifter, det uægte, halv Tydske, eller paa andre Maader fordervede Dansk, som derudi undertiden løber ind, hvilket jeg ved Leylighed skal have den Ære at meddele Dem. Jeg forbliver at Kongelige Forordninger.