Københavns Adresseavis, 1762-02-01
En Mand, som eyede et Stykke Jord der ikke var brugeligt til Græsbond, hvorpaa han kunde føde 3 a 4 Høvder og havde ingen synderlig anden Haandtering at fordrive Tiden med for sig og sine, end at anvende al sin Flid paa samme Jord daglig, kunde ikke giøre bedre end at saae Lucerne deri, naar han desuden kunde have Føden. Men, at besaae en Herregaards Mark dermed, ville være et uovervindeligt Arbeyde. Efter Anviisningen af fremmede Bøger, skal Jorden, hvori Lucern skal saaes, pløyes 3 Gange, eller saa længe indtil den bliver, gandske løs, dernæst skal Jorden feldes med Jern=Harver, siden pløyes med en dertil indrettet Ploug i Fuhrer til at saae Sæden i 2 eller 2 og en halv Fod imellem hver, i disse Fuhrer saaes Frøet ey alt for tykt i tørt Veyrligt, og derefter harves Jorden paa lang, det er den første Besværlighed. Saasnart nu Sæden begynder at skyde op forstaaer det sig selv, at Græs og Ukrud voxer op imellem Raderne af Lucernen, men til saadant at forhindre da Ukrudet ellers kand qvæle Lucernen, maae man have en Ploug til at drages af en Hest uden lang Jern og med et Skiere Jern som er skarp til begge Sider, snart som et Spade=Blad, hvormed man oppløyer, og løsner Jorden imellem Raderne, og den døder Ukrudet, hvilket saa ofte maae skee, som Ukruddet igien opvoxer og lader sig see, det er atter en stor Besværlighed. Naar da nu Lucernen er saa høy, at den kand slaaes, maae de Creature, man vil føde eller fede dermed, stedse staae i Huus, og til dem slaaes saa meget af Lucernen, som de hver Dag kand æde, hvad for en Besværlighed er ikke dette, naar man den 1 Febr. paa denne Maade skulle holde et hundrede Høvder, hvor mange Arbeydere, Heste og Vogne skulle derved daglig bruges, Endelig, naar man desuden baade til Menneskenes og Creaturenes Føde og Vinteren (thi Lucernen kand ikke tørres som Høe uden at blive muen og fordervet skulle dyrke de øvrige Marker og Jorder som sædvanligt, maatte jo en Proprietair, som ville tillige have en LucerneMark, enten paa faa Aar ruinere sine Bønder med Hoverie, som daglig maatte ligge til Hove med Folk, Heste og Vogne, og følgelig see sig selv tillige ruineret, eller han maatte være saa riig, at han kunde udholde at lønne endeel aparte Arbeydere og Daglønnere for at dyrke Lucern=Marken, og det allene for den Profit at faae sine Creature fo dere end ellers, og maaskee et Par Rixdaler meere for Parret end a Pordinair, der ville visselig og en anseelig stor Mark til at holde hundrede Høvder med; thi lad være Lucernen kand slaaes 5 a 6 Gange aarlig, saa ville Marken dog være saa stor, at i en heel Maaned kunde slaaes et frisk Stykke daglig, saa stort, som behøvedes til hver Dags Provision, indtil det første igien kunde være tienligt at slaae a. Jeg har prøvet at saae Lucern i et lidet Vænge paa ungefær et Par Tønder Land, og jeg har bekostet alle tilhørende Jnstrumenter for at lette Arbeydet, desuagtet har jeg med otte Folk havt meere Arbeyde dermed, end med al min øvrige Agerdyrkning, som min Herre dog veed, er ikke saa liden; jeg har prøvet at give Creaturene Græsset, og merket, at de æder det gjerne og trives got derefter; Jeg har og afveiet og udregnet, at et Creatur paa en tredieddeel mindre Territorium af Lucern end andet ordinaire Græs kand fødes og fedes, men, naar derimod betragtes Besværligheden, og man regner Arbeydet til Penge, saa seer enhver Fornuftig hvad det i sig selv er. Derhos maae man betragte at saasnart den Jord, hvori Lucern er saaed, bliver anvendt til andet Brug, og engang ompløyet, saa voxer deraldrig Lucern meere, men al den foregaaende Umage er spildt Jeg holder derfor den ordinaire Holsteenske røde eller hvide Klever for bedre; thi lad være at den ikke er saa kraftig til at sætte Fedme paa Creature som Lucern, saa er derimod Arbeydet med samme flet intet, da den faaes paa for gende Maade: Hvor jeg har min Havre Jord, som man gjerne udvælger den sletteste Jord til, der saaer jeg det sidde Aar, førend den Jord skal udlægges til Græs eller Hvi A, Holsteensk eller Hollandsk rød eller hvid Klever tilligemed Havren hvori den er meleret, og da har jeg i de efterfølgende 6 Aar, eller 9 Aar, gandske god Græsning til mine Creature af den saaede Klever, samme kand endog om pløyes og dog voxer igien som andet Græs. Kort sagt! Lucern er til amusement for en Herre, som er en Elskere af Agerdyrkning, og ikke reflecterer paa hvad Bekostninger der medgaaer, men ikke for en fattig Mand, eller en Bonde, som fornemmelig skal tage sin Føde og sine Udgifter af Landets egne Producter, overalt er Græsningen i vort eget Land nok den sundeste for vore Creature, som derved ere op fødde, og især er den Siellandske Græsning gandske fred og god; dette allene er Hovedfeylen med den Siellandske Græsning, at der indsettes for mange Creature paa Fellederne, og den store Mængde af Sviin, Faar og Gies, skal gaae oven i Kiøbet, uden at regnes til Høvders Græsning. Hvorom med første mere. Det er og troligt, at Forskiellen af Jord=Art og Clima, er skyld i at denne Plante koster os saa meget at opelske i disse Lande, da den maaskee i Frankrige eller Engeland voxer af Naturen, som andet Græs, At der er Forskiel paa Clima her og i Frankrige veed vel enhver, som er lidet verseret i Historien, og at Luften jocontriberer en stor Deel til Nærings=Safterne i Jorden, og har sin Jnfluence igiennem Planterne, nægtes vel ey heller af Fornuftige. Det er da ikke Sagen, at denne fremmede Plante jo ved Konst og Flid kand bringes til at voxe i vor Jord, men Spørsmaalet er: Om det er Umagen og Bekostningen værd at cultivere den hos os, hvilket jeg for min Part ikke af firmerer. Fortsettelse af Underretningen om Bogholderiet. 1. Memorial=Bog. Memorial=Bog kaldes vel ogsaa Mannal=Bog, eller Cladde=Bog. De Franske kalder den Brouillard; og Jtalienerne Straxze. Memorial=Bog kaldes den, fordi det, som passerer i Handelen, bliver strax derudi annoteret, paa det at det skal ikke blive forglemt. Manual. Bog bliver den kaldet, fordi man næsten stedse maae have den ved Haanden. En Cladde=Bog, Brouillard eller Strazze, kaldes den, fordi derudi ikke kand skrives saa gandske net og reent af Principalen eller af enhver Contoir Betient, efterdi alle de som bivaaner og opvarter Handelen, har Tilladelse at skrive derudi, Og det er fornødent, at man derudi optiger Aar, Maaned, Dag, hvad der passerer, og bliver forhandlet med visse Personer, samt Vegt, Tal og Maal paa hver Vahre, dens Priis, Vateur, Vexel=Cours, Myndt=Slag, hvorudi Betalingen skal skee, saa og hvor og naar samme er lovet, hvor meget Summen beløber sig til, som settes i Margine, og den Mæklers Navn, som har sluttet en Partion. Men i Besynderlighed maae alle Bladene i samme Bog være rigtig numererede efter hinanden. Cli Tander. (Herefter følger om Journalen. Forklaring over Navnene i Almanakken. Februarius. Denne Maaned Februarius er, ligesom den foregaaende Januarius, først indstiftet af Numma Pompilio, og det ydermere til den Hedenske Afguds Plutonis Ære, hvilken ogsaa bliver kaldet Februus, det er Helvedes Gud, som i denne Maaned blev dyrket og bragt Offere. Thi Numa holdt for, at Staden maatte renses i denne Maaned, Folkets Synd forsynes ved Offer, og deres Skyld blive betalt ved de Afdødes Siele, paa det at de ikke skulde være dem besværlige og til Hinder, men meget meere lade dem blive i Roe og Fred. Derover satte man antændte Fakler og Voxlys omkring de Afdødes Graver, og forrettede Ofringer, som bleve kaldte Februa, eller ogsaa Lustralia a. Februarius afmales som et ungt Menneske, der holder en Fisk den ene Haand, og Vandmandens Tegn. i den anden. Denne Maaned, som er af de Gamle kaldet Solemaaned, fordi Solen kommer os nu nærmer, formindsker Kulden og opvarmer Jorden, kaldes nu om stundet Blidemaaned, og har 28 Dage, som i Calende ren ere antegnede med følgende Navne l. Brigitta (Brigida eller Birgitta) Var en Skotlandsk Jomfrue, om hvilken man troer, at hun er død paa denne Dag. Hun har levet i Keyser Justini den førstes Tid, og har af hendes Forældre aldeles ikke kundet blive bevæget til at indlade sig i Ægteskab. Man fortæller om hende, at da hun engang rørte ved Træet paa Alteret, som var brugeligt, saa havde samme udskudt Blade, til Tegn paa hendes Hellighed. Pet, de Nat. C. 6. l. 3. Andre setter paa denne Dag Jgnatius, som skal have været en af Johannis Evangelistes Discipler, og en Tidlang forestaaet Kirken i Antiochien som biskop. Men da han prædikede imod Afguderie og de Christnes Forfølgelse under Keyser Trajano, er han blevet slagen i Lænker, sat i Fængsel og fort til Rom, hvor han blev kastet for Løverne, som just paa denne Dag skal have opædet ham, og intet lævnet, uden de store Been, som Nicephorus vidner. 11. Kyndelmisse eller Maria Renseelses Dag. Denne Fæst, som i Morgen den 2 Febr. indfalder og helligholdes i vore Kirker, kaldes Maria Renselses Dag.