JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-26
Repertorium for aandelige Sager. Et christeligt Maanedsskrift, udgiven af Jørgen Thisted, Sognepræst for Gyrstinge- og Flinterup Menigheder. Subskription paa dette Maanedsskrift (Hæftet paa 6 Ark for 3 Mk.) modtages hos Forlæggeren Bogtrykker I. C. Elm qvist, Studiistræde No. 66. Enkelte Hæfter overlades ikke. J første Hæfte findes et indsendt Stykke under Titel, Frimodige Yttringer om et offentligt Angreb paa Pastor Salling, og om den saa kaldte evangelisk christelige Psalmebog; hvorimod Jndsenderen har meget at erindre. 4. Remesis eller Blade for Literatur og Kunst, udgivet af J. W. Schmidt. Trykt og forlagt af L. J. Jacobsen. J Octav. Maaned ligen skulle to Ark udkomme. Et Nummer er udkommet, indeholdende Bedømmelse over tre danske Oversættelser af tre af Tegners Digter arbeider; m. m.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-26
J Anledning af de i Følgebladet med Viborg Samler No. 149 af Hr. Stiftsphysikus Lind i Viborg meddeelte (i dette Blad No. 1 d. A.) optagne bemærkninger og Strubehoste, har Hr. Stiftsphysikus Justitsraad Hansen i Aalborg indført i Aalb. Avis No. 200 f. A. følgende: "Min ærede Collega's Beskrivelse af Sygdommen, som troe given efter Naturen, maae jeg i det hele være enig i; kun disse bemærkninger til Efterretning for det Publicum, der henhører under min Embeds- og Virkekreds, til nærmere at kunne bedømme Sygdommens Hyppighed og faae et Begreb om sammes Afværgelse, hvorledes og naar samme lader sig gjøre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-26
J 20 Aar, som jeg i Jylland har været først practiserende Læge i Randers, derpaa Stiftsphysikus i Ribe og siden i Aalborg, har jeg i en temmelig udbredt Praxis ikke seet eller behandlet den virkelige Strubehoste eller Croupover 10 Gange. Dette maae tjene til Beviis paa Sygdommens Sjældenhed og som en Beroligelse mod den paniske Skræk, denne Sygdoms Navn i Almindelighed indgyder Forældre, naar Børn fornemmelig For= og Efteraar jævnlig angribes af Catarhfeber-Tilfælde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-26
Blandede Efterretninger. En Spidsborgers Levemaade paa Cap En saadan Mynheer, siger Christian August Fischer i sit Lommebibliothek for de nyeste og interessanteste Reisebeskrivelser, staaer op med Solen og gaaer ned i sin Sal. Her finder han sin Caffe, sin Morgenslurk Genever, sin stoppede Pibe og andet Tilbehør. Saaledes sysselsætter han sig til Klokken 7, kaster derpaa sin brogede Slobrok over sig og seer dernæst, bestandig røgende, ind i sit Værksted eller Contoir. Før var han Slave, maa man vide, men han givtede sig med en rig Enke, og saaledes fik han et Værksted eller en Boutik. Klokken 8 begiver han sig til en liden Terrasse udenfor Huset, tager Plads, trækker sin Slaveliste frem og beregner Dagens Jndtægt. Ratasia og Bagværk staae færdige paa et Bord. Saaledes bliver Klokken 9, og i Salen finder han den anden eller store Frokost serveret. Denne bestaaer af kold Steg, Fuglevildt, Skinke, stegt Fisk, og dertil drikker han en Flaske Madera. Dette sysselsætter ham indtil Klokken 10. Derefter klæder han sig paa og begiver sig til Stranden, hvor der altid høres Nyheder Saa besøger han et Par Bekjendte og vandre dernæst til et Caffehuus. Her lader han sig give noget Bittert og seer paa Billardspillet. Endelig kommer Klokkeslettet Tolv, Middagsmadens Time. Dette Maaltid finder han allerede anrettet og nyder det med sin Familie. Jmidlertid kan det kun betragtes som en varm Collation, eftersom det kun bestaar af sex Retter. Myn heer bliver dog siddende til Klokken 2 og tømmer to Flasker Rüdesheimer. Nu begiver han sig til Sovekamret, lægger sig afklædt paa Sengen og sover til Klokken 5. Derpaa modtager han Besøg med Familien, og tracteres der med Thee og Punsch, indtil halv Syv. Da bryde Gjæsterne op, thi alle gaae i et stort Selskab, hvori der hersker den høieste Stivhed og Afsondring imellem begge Kjøn. Klokken 9 gaaer han hjem for at spise til Aften. Dette Maaltid bestaaer i Almindelighed af 16 til 18 Retter, som den kyndige maleviske Kok hver Dag veed at forandre. Dertil udstikker Mynheer indtil Midnat fire Flasker Bordeauxviin og søger derpaa sit Leie, for at udhvile efter Dagens Besværligheder. (B. f. I. U. og N. M.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-26
I Grækervennen No. 13 fortælles: "at blandt Subskribenterne for Grækerne befandt sig i Frankrig, i Midten af Aaret 1825, foruden mang foldige Andre. Hertugen af Orleans med 6000 Franker, hans Sønner Hertugerne af Chartres og Remours, og Prindsen af Jonville, hver med 2000 Franker, men deres ældste Søster Mølle Orleans med 40000 Franker; et nyt Beviis paa at Manden saare sjelden kan hæve sig til den Grad af velgjørende Opofrelse, der er et Hovedtræk i det hulde qvindelige Hjerte." Saadant Beviis duer vist nok ikke, da Fortællingen er saa aldeles blottet for Oplysning. Jfald bemelte Grækervenners Forfatning og Stilling, Fornødenheder for Familie og Huusstand, Brødrenes maaskee mange Bidrag for mange andre Veldædigheds Gienstande, Søsterens maaskee ene for Grækerne; og andet saadant var kjendt eller oplyst, da vilde maaskee Brødrenes Opofrelse findes at være større. - Man bør arbeide mod skjæve Begrebers Udbredelse; - derfor denne Erindring - derfor den Bemærkning forhen i dette Blad, at Jndsamlinger af Skillinger hos fattige Almuesfolk for Grækerne næppe fortjener at prises. Goddædighed er et Hovedtræk i de Danskes Characteer. De der ville med fri Aand og Hjerte vise den mod Grækerne, bør have Leilighed til sikkert og let at kunne nedlægge deres Offere. Saadan Leilighed mangler nu ikke her. Hvo der ville vise Veldædighed mod andre Gienstande, være saadant uformeent, og være fri for ubillig Dadel, og upassende Sammenligninger! Hist gik den ud over Franske, en anden Gang kunde den træffe danske Bidragere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-26
J et Værk om den spanske Marine, ved Fernandes Navarrate, som nyligen er udkommet i Madrid, læses en Efterretning om et i Aaret 1548 af Capit. Blasco de Garay, efter Keiser Carl V. Befaling anstillet Forsøg med en Maskine, som skulde hurtigen drive et Skib uden Seil og Ror. J. Havnen ved Barcellona valgtes et Fartøi paa 200 Tønder, ladet med Korn. Dens Hovedmiddel bestod af en stor Kjedel fuld af Vand og to store Hjul udenfor begge Sider af Skibet. Skatmesteren afgav en ufordeelagtig Erklæring angaaende Forsøget "fordi Kjedlen let kunde springe, og Skibet gik langsomt, nemlig 1 1/2 Mil i en Time; Carl V. forærede imidlertid Konstneren 40,000 Maravadis. Saaledes var det første Forsøg til Dampskibe allerede gjort fortre Hundrede Aar siden. Men der gives Opfindelser ligesom Mennesker, der komme et Par Secler for tidligen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-26
Prof. Jdeler har i sin Handbuch der mathematischen u. technischen Chronologie anstillet en nøie Beregning over Aaret, hvori Christus blev født. Efterat have prøvet alle Anskuelser og nøje beregnet Sammenkomsten af Jupiter og Saturnus, den Stierne, som efter Evangeliet lyste for Hyrderne, godtgjør han, at Christus er født i Slutningen af Aaret 747 efter Roms Opbyggelse, altsaa sex Aar tidligere end vor Tidsregning antager. Med Rette burde vi altsaa skrive 1834 istedetfor 1828. (Jnf. Anmeld, af Biskop Münters Skrift om dette Æmne i No. 2 af d. B.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-26
J en Dal sydvestlig for Missuri, i de forenede nordamericanske Stater, har man fundet en Mynt af Bronze, som Abbed Anduza, efter nøieste Undersøgelse, har erklæret at være en romersk fra Keiser Narvas Regjeringstid. Hvorledes er denne Mynt kommen til en Egn, som aldrig har været besøgt af nogen Europæer, Ved en Udstilling i Paris saaes nyligen et Tæppe af Strudsfjere. Det blev kjøbt til en overordentlig Priis af en Russer. Man har brugt dertil 2000 Strudsfjere og arbeidet derpaa i to Aar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-26
Kjøbenhavns Børs, d. 22 Januari 1828. Hamburg 2 M.a vista 219. Species 220.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-26
Specier solgtes til 13 Rbmk. 3 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler. pr. 100 Specier. Svenske Sedler. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R. Dito Dito. . . . . . . Nationalbank Obligationer. (af Laanet 4 Febr. 1820) 102 1/2 103 Rbd. r. S. Dito Dito. . . . . . 4 pC. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar 6 pC. norsk Laan, ved Hambro & Søn. 4 pC. Dito nye . . . . Asiatiske Comp. Actier, 166 1/2 - Rbd. Sedl. 49 49 1/2 Rbs. Tegn. 85 186 1/4 Rbd. Sedl. 77 3/4 78 i Banco. 113 3/4 113 1/2 Sedler. 97 - Rbd. r. S. 3 pC. nye danske Oblig. 58 1/2 - L. Sterl. 1 L. Sterl. beregnet til 14 Bmk. forbyttet. Man behage at melde sig i Bogtrykkeriet paa Østergade No. 50. 106 105 1/2 i Banco 9898 1/2 i Banco. i Sedler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-26
Ved Auctionen i Analiegaden i Aftes blev en Hat Wittus Berring. Den 21de Januar 1828. For snart, o Jord, dit Skjød skal eie en ædel Oldings kjære Leer; du rede ham et venligt Leie. thi Kummer, Smerte aldrig meer forstyrre skal den blide Fred, som Himlen mildt ham sendte ned. Men Sygdoms - Armods Søn, du klage kun lydt ved Tabet af din Ven! dig offrede han Nætter, Dage, sin Kunst, sin Sundhed gav han hen: J usle Vraa han bragte Trøst; hans Løn var Stemmen i hans Bryst. Fast syvgang ti Aar svandt i Stræben, at følge ømme Hjertes Røst. Slukt er hans Øie, taus er Læben, men Sorg vil fylde Manges Bryst: Hvo var meer from og god, end han, som trofast Ven, som Fader, Mand? Til dem, som ved din Gravhøi græde, jeg som en Søn vil slutte mig; mens Savnets Taarer Øiet væde, en Mindeblomst indvies dig: Hvad du i takfuldt Hjerte skrev dit bedste Eftermæle blev,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-29
Nyeste. kilderie af Kjøbenhavn. Femogtyvende Aargang. No. 9. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 29 Januari 1828. Johan von Bülow. O. Danmark vær de Ædles Hjem Og Alle prise Dig og dem! Ewald. Naar en sølvgraa, almeenhøiagtet Olding. ender sin jordiske Hædersbane, saa ere vore Følelser næsten de samme, som naar vi paa en smuk Sommerdag see Aftensolen dale i Havets Skjød. Vi sørge, at den allerede vil forlade os, vi henrykkes, naar vi skue den Velsignelse, som den har udbredt rundt omkring sig; vi trøstes, naar vi betænke, at den paa hiin Side Havet vil fremstaae i fornyet Glands.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-29
Atter staaer Danmarks Genius med taarerblændte Øine ved en udmærket Fædrenelands vens friske Grav, og sukker. Dannemanden Johan von Bülow er ikke meer. Den 22de d. M. hensov han roligen og blidt paa sit Gods Sanderumgaard i Fyen. Bülow var født d. 29de Juli 1751 i Nyborg, hvor hans Fader var Vicecommandant, Major Christian Wind Bülow, gift med Wibeke Magdalene Brochenhuus, og nedstammer fra en meklenborgsk Slægt, der er saa gammel i Danmark og Holsteen, at allerede 1314 en Ridder, Wulf Bülow nævnes hos Hvidtfeld. Kun to Aar gammel mistede han sine Forældre og af deres efterladte aatte Børn var han den Næstyngste. Efter Moderens Død kom han i Huset. hos J. v. Lehn, Herre til Hvidkilde i Fyen, som var gift med hans Moster. Han bestemtes til Krigstanden og allerede i sit niende Aar var han Cornet og i sit femtende Secondlieutenant ved det fyenske Dragonregiment.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-29
Af Lyst til classisk Dannelse gik han to Aar derefter, som Academist, til Sorøe, men skjøndt han allerede 1769 var ansat til Lieutenant i Livvagten, tiltraadte han dog ikke sin ny Post, førend han i Sorøe havde taget alle de anordnede Examina. Saaledes uddannet kom han 1772 til Kjøbenhavn, hvor han 1773 udnævntes til anden og 1774 til første Kammerjunker hos Kronprindsen, H. M. vor nuværende Konge. 1779 blev han Kammerherre, 1784 Marskal hos Hs. Kongelige Høihed, og samme Aar udnævntes han til Ridder af Dannebrogen. 1785 ægtede han Frøken C. M. Hoppe, en Datter af Conferentsraad Hoppe, efter hvem han arvede den Formue, for hvilken han siden kjøbte sig et Gods. 1787 blev han Commandeur af den Kgl. svenske Nordstjerneorden, 1790 Geheimeraad og 1792, virkelig Ordenssecretair. Den vigtige Marskal post beklædte han i ti Aar, fra 1783 til 1793. da han fik Afsked fra alle sine Charger. Nu forlod han Kongestaden og drog sig tilbage til sit Aaret i Forveien kjøbte, Gods, Sanderumgaard, 1 1/2 Mil fra Odense, for der ganske at leve i den stille Naturs Skjød og hellige sig Videnskaberne og deres Fremme. Een af hans Yndlingssysler var her at forvandle en stor Ellemose ved hans Hovedgaard til een af de smukkeste Haver i Danmark, hvor imidlertid Konsten maatte virke mere end Naturen, da virkelig skjønne Udsigter her manglede og den med alle sine mange og yndige Anlæg dog ikke kunde blive hvad Lisenlunds Have paa Møen er. En ikke stor, men ypperlig Samling af Malerier, hvoriblandt adskillige høist fortrinlige af italienske Mestere, findes ophængt saavel i den derværende Havestue, som i Lysthusene og i Cabinetterne selv. J dette sit Tusculanum tilbragte vor Bülow henved 35 Aar af sit hæderfulde Liv med Havedyrkning, Studering og Omgang med lærde og videnskabelig dannede Mænd. Virkede han end her ikke umiddelbart for Staten i Særdeleshed, saa virkede han desto mere for Videnskaberne og Konsterne i Almindelighed. Værker, som ellers maaskee ikke havde seet Lyset, lod han trykke paa sin Bekostning eller understøttede deres Udgivelse ved Præmier eller Pengebidrag, og Lærde og Videnskabsmænd gav han Leilighed, som de ellers savnede, til at gjøre Udenlandsreiser, ved at tilstaae dem anseelige Summer. Svarede maaskee Frugterne af alle disse store Opoffrelser just ikke altid fuldkomment til hans Forventninger, saa forringer dette dog ikke i fjerneste Henseende hans udødelige Fortjenester af Videnskabernes og Konsternes Fremme i Danmark.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-29
Om Sommeren modtog han med Glæde Besøg af Lærde og Videnskabsmænd fra Hovedstaden, der ofte tilbragte nogle Maaneder i hans gjæstfrie Huus. Selv studerede han meget flittigen og benyttede dertil, endog i hans høje Alderdom, den tidlige Morgenstund, som for ham altid havde Guld i Mund. Af fædrenelandske Oldsager var han saa stor en Ynder, at han, i en Alder af henved 70 Aar (1820. foretog en Reise, i Selskab med den udmærkede Oldgrandsker Prof. Fin Magnusen, til Jellinge, ved Veile, for med egne Øine at see og selv at undersøge Danmarks ældste og vigtigste Rune mindemærker, de berømte Jellingske Runestene over Gorm den Gamle og Thyre Dannebod, hvilken Undersøgelse har ydet de herligste Oplysninger om disse to Nationalmonumenter. Bülow vedblev at nyde de høieste Beviser paa sin Konges Naade og Bevaagenhed. Saaledes blev han 1808 udnævnt til Geheimeconferentsraad, med Rang Nr. 10 i første Classe, siden med No. 8, 1815 til Dannebrogsmand, 1817, til Ridder af Elephanten og fik 1818 Rang med Geheimestatsminister. Adskillige lærde Selskaber og Konstacademier optoge ham til Æresmedlem. J Fyen var han almeenelsket af Høie og Lave. Paa hans Fødselsdag strømmede Folk af alle Stænder, gjennemtrængte af den varmeste Høiagtelse, saavel fra Odense, som hele Omegnen, til Sanderumgaard, for at lykønske Hædersmanden. - Af Legemsbygning var Johan Bülow velvoxen og smuk. Et aabent, aandfuldt Ansigt, et Par talende Øine bebudede en Siel af høi og ædel Characteer. Hans saare vel trufne Portrait af Prof. Juel hænger i det Kgl. danske Konstacademies Forsamlingssal blandt de øvrige Portraiter af Academiets Æresmedlemmer og Professorer og er desuden stukket i Kobber af Prof. Clemens. Til hans literaire Arbeider hører en fransk Oversættelse af L. Smiths Præken for Kongen og den Kgl. Familie over St. Luc. Cap. VII. 11-17 i Frederiksberg Slotskirke, 1789, og Discours prononce au jour de naissance du Roile 20mo Janvier 1771, som handler om Skadeligheden af Luxus, hvori dog Prof. Kongslev, der var Repetent, og siden Prof. juris ved Sorøe Academie, havde nogen Deel. Bülow efterlader ingen Livsarving. Hans eneste Datter døde allerede 1793 i sit sjette Aar. Men hans Minde vil leve og hans Daad velsignes, saalænge som Videnskab og Konst og Alt og Ædelt og Skjønt agtes i Danmark. (Hans udførlige og med megen Flid udarbeidede Biographie læses i Overkrigscommissair N. C. Østs Fortsættelse af Nyerups Literaturlexicon, No. 5 og 6. S. 161. 67.).(Meddeelt.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-29
Svar til Philoklerus Ukatopsin paa hans Stykke om Landemodernes videnskabelige Forhandlinger i Ny Freia for 1827. No. 44. (Cfr. dette Blads No. 103 for f. A.) Min Herre! Dersom De med rolig Upartiskhed og gyldige Grunde havde bestridt mine Paastande om Aarsagerne til Standsningen af det theologisk videnskabelige Tidsskrift, hvorom Talen er, skulde De have sparet Dem selv for at maatte læse nedenstaaende, og mig for at skrive det; men da De øiensynligen er interesseret i Sagen, idet hele Deres indsendte Stykke røber den krænkede Præst, og da Deres saakaldte Oplysninger, langt fra at ramme mig, kæmpe i den tomme Luft, saa kan jeg ikke, og bør ikke ved Tavshed erklære mig for overvunden, og agter derfor at gaae Dem nærmere under Øjne og vise, at De er en daarlig Stridsmand, fægtende med sløve Vaaben. Det første Udfald, De gjør imod mig, skulde nok være et Hjertestød, ikke sandt? Men forfeilet, min Herre, At gjøre sin Modstanders, redelige Hensigt mistænkt, er et saa gammelt og forslidt Fægterkneb, at det ikke bider mere. Forresten gjør De mig alt for stor Ære med den Forsikring, at min Anmældelse, som det behager Dem at kalde den, ikke vil savne sin Virkning: Bidrag (!) til at udbrede Foragt for og Had imod den geistlige Stand. Thi dersom – for at blive ved Deres Talebrug - Virkningen af min Anmældelse er et saa uhyre kraftigt Bidrag, da maa den være skreven med en ganske ualmindelig Dygtighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-29
Men da min Smule Beskedenhed forbyder mig at ansee denne rigtige Slutning for gyldig, saa maa De ikke undres over, at jeg høiligen betvivler Sandheden af Syllogismens minor. Forstaaer De mig ikke, saa behag at repetere Deres Logik. - Hvor meget jeg, med al den bitre Medicin, jeg gav det i videnskabelig Henseende syge Legeme, interesserer mig for Geistligheden i Almindelighed, og hvor højt jeg agter og ærer enhver enkelt Geistlig, som stræber at være hvad han bør, de, ikke blot en brav, men ogsaa en videnskabelig dannet Mand, derpaa, min Herre, burde selve min Bestræbelse for at fremme den danske Geistligheds videnskabelige Tarv have været Dem et talende Beviis. Men siden den ikke har været det, og siden min Personlighed nu een Gang er kommen med i Spillet, viljeg aabenbare Dem den Hemmelighed, at jeg, i hvorvel endnu ikke Medlem af den geistlige Stand, dog haaber at vorde det og sætter en Ære i dette Haab. Dermed være Deres første Hug afpareret. Det næste Hug skulde ødelægge mig Panden, og slaae min Forstand reent ihiel. Men Deres Arm, min Herre, er for mat, og Deres Sabel for sløv til at kløve min lovlig haarde Pand! Vist nok maatte jeg være beskadiget paa Hjernen, om jeg ved en saadan Ukyndighed om den geistlige Stand &c., som De gjerne vil paadutte mig, dog alligevel gav mig af med at skrive om samme; men om De faaer noget fornuftigt Menneske til at troe mig fra Forstanden, atter derom nærer jeg stærke Tvivl, og hermed nok om Deres andet Udfald eller Pande hugget.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-29
J No. 1 kommer De, efter en Hjerte Udgydelse i Anledning af Udtrykket: den lavere, Geistlighed, og efter en ynkelig Skildring af præstelig Ydmyghed og Forknythed, som vistnok ingen brav Præst vil underskrive, kommer De, siger jeg, med den gamle kjedelige Vise om Præsternes Fattigdom, uden med et eneste Ord at antyde Muligheden af, at al denne Usselhed i mange Tilfælde kunde være selvpaadraget. Gifter ingen sig f. Ex. for tidlig, førend han kan ernære en Familie, Sætte alle Præster Tæring efter Næring, Føre de alle en fornuftig Oekonomie. Endvidere. Ere de fleste Præster fattige. Tilkommer dette Prædikat ikke snarere blot nogle faae Og endelig: Er uforskyldt Fattigdom nogen Skam, Man skulde næsten troe, at dette sidste er Deres Mening, siden De desangaaende bruger saa stærke Udtryk baade paa Latin og Græsk. Jeg for min Person kan ikke indsee, hvorledes nogen brav Præst skulde ved uforskyldt Fattigdom blive saa nedtrykt i Aanden, som De beskriver ham. Fattigdom er vel haard at slides med, jeg veed det! Men bør nogen Præst derfor klynke? Han bør hæve sit Ansigt frit mod Himlen og see ethvert Menneske freidigt under Øine, det egner og anstaaer en christen Mand, det klæder og sømmer en Præst! Desuden beviser denne Fattigdom intet imod min Paastand, thi saa fattig er næppe nogen Præst, at han jo aarlig kan anvende nogle faa Rigsdaler paa et eller andet theologisk Skrift, og er han i den Grad fattig, da er det i de allerfleste Tilfælde vist nok hans egen Skyld.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-29
J No. 2 synger De den samme Vise efter en anden Melodi: De lærer mig først, hvad jeg vidste længe i Forveien, snakker saa i Forbigaaende om Præsternes aandelige Armod, og kommer derpaa atter tilbage til den legemlige, sigende, at Præsterne ikke have Raad til at bivaane Landemodet. Monne dog ikke engang imellem, Og hvor har jeg sagt, at de skulle bivaane dem alle og ethvert? Alle de mangfoldige Hug, som jeg kunde bibringe Dem for No. 3, vil jeg af Naade og Barmhiertighed skjænke dem, paa eet nær Naar og hvorledes gjorde De den Opdagelse, at Confessio Augustan fortrænger en liberal Dogmatik, Er de saa ganske vis i Deres Sag, Eller er det kun en løst tænkt og løsere henkastet Ytring? Hvorledes kan De i sidste Tilfælde forsvare en saadan Misbrug baade af det ærværdige Symbols Navn og af det ædle Ord liberal!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-29
Hvad De i No. 4 fortæller om at der ikke mere spørges om Lærdom blandt Præsterne, som for en 30 a 40 Aar siden, er Snak, som ingensteds har hjemme. Ligeledes det, De vover at paastaae, at en Mand uden Lærdom kan i praktisk Henseende være mere nyttig som Præst, Provst eller Bisp, end den egentlige Lærde. Ret som om den sande Lærde ikke just ved sin større Aandskraft var den Ulærde langt overlegen, saavel fra den praktiske som fra den theoretiske Side betragtet, De kan paavise Exempler for Deres Paastand, siger De, og det oven i Kjøbet ikke faa. Jeg troer ikke engang, at De offentligen, med Deres virkelige Navns Underskrift, kan eller tør nævne endog blot een eneste fornuftig Mand blandt Danmark Geistlige, som ikke dybt føler og erkjender, at hvor meget godt og nyttigt, han end har virket, hvor stor end hans praktiske Indflydelse paa hans nærmeste Kreds har været, kunde han dog have udrettet langt mere, om han havde været bedre hjemme i sin Videnskabs høiere Regioner og haften mere levende Sands for dens dybere Betydning! Mod Enden af samme No. ytrer de saare egennyttige Grundsætninger. Skal en Mand afholde sig fra at fremsætte vigtige Sandheder, fordi han derved muligen kunde støde sine Foresatte eller Andre der kunne fremme hans Lykke? Hvilken fæl Egoisme, hvilken snæver Livsanskuelse!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-29
J No. 5 (4) anfører De endelig noget, som ikke er saa ganske galt, ja, som endog kunde lade sig høre, naar det blot ikke skulde tjene til Gjendrivelse af min Paastand om hint Tidsskrifts uheldige Standsning; thi som saadan falder det reent igjennem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-29
Hvad endelig Deres fromme Slutningsønskeer angaaer, da kan jeg ikke andet end smille til dem, selv ønskende, at de maae gaae i Opfyldelse. J saa Fald skal det saamænd ikke fattes paa videnskabelige Arbeider fra min Haand, og det saameget desmindre, som de maaskee turde komme alligevel. Til Gjengjæld for deres Ønsker vil jeg give Dem et godt Raad: Vov Dem aldrig tiere ud paa en offentlig Kampplads med saa svage Kræfter og saa slette Vaaben, som denne Gang! Om deres antagne Navn maa jeg bemærke, baade at det er forvaklet af to Trykfeil, og at det aldeles ikke er passende for Dem. Havde det været: Katopsin, saa var den sidstanførte bemærkning falden bort. - Om derimod jeg bærer mit Navn med Føje, det overlader jeg et kompetent Publikum at bedømme. Adskilligt har forsinket dette Svar; men kommer De igjen, min Herre, da skal jeg visselig ikke tøve saa længe, eller ogsaa svarer jeg Dem maaskee slet ikke, alt efter Omstændighederne. Philoklerus Alethinus.