Politivennen, 1808-01-01
Om den Beklagelse man i disse Tider ofte horer af Landbrugere at det skorter paa Hænder. (Fortsat fra No. 526, 528 og 529). Den fjerde opgivne Aarsag (see No. 526) var: Adskillige Fordomme som burde søges udryddede. Disse Fordomme ere sandelig mange; og saa mange fejlende Dele af Almueopdragelsen og af Almueomgangen stille til at skabe enten Arbejdslede i Almindelighed, eller en taabelig Jndbildning om eet Arbejdes Ærefuldhed og et andets Foragtelighed, eller en Stolthed af at Ens Børnbehøve ej at arbejde hos andre eller tjene, endelig alle de taabelige Begreber om Tjene standen vor Almue er fuldpakket med, at man næsten kom til at igjennemgaae det hele Landalmues Liv, hvis man vilde her være fuldstændig. Synderlig skadelige ere de, ikke allene paa Landet, men i alle Stæderne, Kbhvn indberegnet, herskende Fordomme imod Børns tidlige Anbringelse i andres Tjeneste til Dulighed, Haardførhed og Undværelsers Overvindelse. Den almindelige Almuesmening og Pitring, at Barnet nemlig er aldrig bedre end hos Forældrene; den Mening, der saa ofte skurrer i Tænkernes Øre: Han kan tidsnok komme til at lide Ont, lad ham nu nyde det Gode hans Forældre kunne gjøre ham, - forenede med det skjønne Paaskud: Man kan jo dog ikke andet end lade ham gaae i Skole, pæge vel til Hovedaarsagerne af det Særsyn Danmark frembyder, at det nemlig er det Landhvor man fjelden seer Børn satte og antagne i Tjeneste. Thi Landmanden har ogsaa en Fordom mod at tage Drenge eller Piger i sin Tjeneste. Det samme gælder om vore Søfolk. J England ere Drengene omtrent 1/2 af det hele forenede Antal af Søfolk; i Danmark ere Drengene nepp. Dog man kunde næsten her spørge, hvo har Ret til at bebrejde Almuen sine Fordomme, thi hvo arbejder paa, ved Skrivter at skaffe ham af med dem? 5) Endelig komme vi nu til den femte Aar og til den almindelig følte Skortelse paa Hænder Savnet af en Politilov, som tilholdt, engang aarlig, at undersøge hvad enhver, som det. ikke var vitterligt om, at han enten ved Embed, eller stadig Næningsbrug, havde tilstrækkeligt Udkomme, levede af. En saadan velgjørende Politilov er ikke i nogen af de nyere Stater; men tredobelt Held den Stat, der indførte den hos sig. Frygten for dette Regnskab, vilde lidt efter lidt formindske og endelig saagodtsom tilintetgjøre Tyvenes, Hælernes, Skøgernes, Ruffernes, Dagdrivernes, Spillernes og alskens Bedrageres nu overalt talrige Hære. Den, som angav at forfærdige nogetslags Arbejd hjemme hos sig selv, og deraf at leve, maatte bevisliggjøre, at han virkelig havde faaet netop sligt Arbeid betalt, og med saameget at han deraf kunde leve; den som angav at arbejde hos eller for andre, maatte skaffe disse Folk frent. Den som paastod, at studere, maatte ved Forældres eller Formyndernes Attester bevise, at Penge til Udkomme tilfle. ham fra dem, o. s. v. Jkke allene ligefrem paa alle Døgnikterne vilde denne Lov virke, men kraftigen og ud igjennem alle Klasser og alle Tider vilde den hævde den moralske Følelse afMenneskets Pligtighed til, at æde sit Brød i sit Ansigtes Sved, eller at enhver bør anvende sin Tid til noget nyttigt, at skaffe sig Færdigheder, hvormed han kan fortjene Livsophold for sig og andre. Dagdriverie vilde ikke længer kunne undgaae den fortjente Foragt. Arbejdsom blev et Hædersord, og Klage over Navn af Hænder vilde aldrig høres.