JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1802-01-01
Svar fra Boruvsgaardens Ejer paa det i No. 211 Jndrykkede. Til (jensvar paa den Bøn, somer indri kket i Politivennen No. 211 til Borups Gaardens Ejer, meldes herved! At om det angivne Hundebid, som skulde rære steet paa en Dreng fra Snekkesteen, har jeg gjort meget nøje Efterspørgsel, saavel omtring paa Snekkesteen, som hos mine Folk paa Gaarden, men ikle fundet mindste Oplysning om, at saadant er existeret, og havde det været sleet, havde Vedkommende vist paatalt det strax; ellers maae jeg melde! at paa Borups Gaarden er ingen Bulbider Hunde, men allene en anden liden Hvalp, der løber los og bieffermen aldrig bider Folk, som er til Nytte for at kyse Ræve, hvor;f der er en Mængde i Vangen, og løber lige op til Gaarden efter smaat Kreatur, i øvrigt er der ingen Alfare Veje i Vangen eller omkring denne Gaard, saa at Uberettigede ikke har der at bestille; men skulle denne venskabelige Bøn ellers medføre Sandhed, som jeg slet ikke vil formode, eller har nogen Tiltroe til, da behager Anmælderen at opgive hvem Drengen er, da jeg i saa Fald er villig at betale derpaa anvendte Feltskjær Løn m. v. J. Christophersen.
Politivennen, 1802-01-01
Til Vedkommende, som har Op sigt med Brolægningen i Helsingør. Det Stykke af Fjolstrædet, fra Sygehospitalet exel. indtil Steengaden, trænger undsigelig meget til Omlægning. Denne Deel er en styg Kontrast til den anden, og til at kiøre paa som Galde mod Sukker.
Politivennen, 1798-01-01
Noget om Bajonetter og Stokke. Endskjøndt det forekommer Indsenderen, at Politievennen engang har omtalt den farlige Maade, hvorpaa Bajonetterne undertiden bæres af Soldaterne ved Afløsningen fra deres Poster og ved Rondering, saa troer han det ikke overflødigt at gjøre vedkommende militæire Øverster opmærksomme paa en anden Uforsigtighed, hvormed den paa Fortogene skildrende Soldat saa ofte bærer sit Gevær. Han lægger nemlig dette horisontal paa Skulderen og derved kommer Bajonetten til at række næsten halvanden Alen ud efter ham. En Gaaende, som ikke altid lægger Mærke til, hvad Folk han har foran sig, kan derved let farlig saares og dette var nær ved at blive Tilfældet forleden Aften; thi en vagthavende Soldat vendte sig paa Fortoget og Bajonetten streifede tæt forbi Jndsenderens Øjne. Det er sikkert Soldatens Pligt at bære sit Gevær i en mere oprejst Stilling og altsaa er det kun Tankeløshed, som er Aarsag i denne Uskik; men af Vejen ville det neppe være, om hans Foresatte, før han gik til sin Post gav ham en Erindring i denne Henseende paa Vagten. En anden ikke just saa farlig men slem Uskik, falder ved denne Lejlighed Anmælderen i Tanke. Hanseer ofte saavel Gamle som Unge bære deres Stok under Armen. Denne Ting, som i sig selv synes ligegyldig, troer han dog meget let kan komme under Politiets Forum; thi naar en saadan vel tilsmurt Stok ved Omdrejning i en anden Gade eller Standsning paa et Fortog tilsudler En, saa hører der næsten Sokratisk Taalmodighed til ikke at gjøre Ejeren Bebrejdelse, og Vedkommende, som deels ved Vanen og deels ved Moden troe at have Hævd paa denne Unode, besvarer undertiden Bebrejdelsen i i en ikke alt for høflig Tone og hvor let er der da ikke Aarsag til Klammerie ja endog Slagsmaal. At trættes paa Gaden var aldrig Anmælderens Sag, og derfor er hans Bøn til dette Slags Stokkebærere enten herefter at støtte sig ved deres Stav, som det sig bør, eller og opsætte at bære den paa denne Maade til den Tid kommer, hvor det bliver ligesaa vanskeligt at finde Snavs som Dukater paa Gaden; thi da kan man vexelviis støtte sig og sætte den under Armen uden at fornærme sin Næste.
Politivennen, 1802-01-01
Til Kirkeværgene ved Frederiks tydske Kirke. EEftet Jndsendt.) Jndsenderen af dette troer at det er en Uskik, der nu allerede vel længe have vedvaret, og som dog engang burde afskaffes, at der hver Dag paa Frideriks tydske Kirkegaard forsamler sig en Mængde af alle Slags Drenge som ved Steenslagen heel ofte gjøre Skade baade paa dem selv, paa Kirkens Vinduer og paa andre Folk. J Gaar Aftes imellen 6 og 7 blev af bemeldte Drenge, kastet en Steen over i Trakteur Kierulss Hauge, og hvorved meget nær et Par af hans Giester vare blerne bestadigede.
Politivennen, 1802-01-01
Om Højbro. Dersom den, der har at bestille med Jnddæmningen af Højbro, vil la.? 6 til 8 Pumper udpumpe Vandet, og siden lade 1 eller i Nødsfald 2 Pomper gaae Dag og Nat, hvis det lekker; saa vil der engang kunne gjøres noget ved Tingen. Paa anden Maade troer man neppe det gaaer an. Efter saa lang Tid maatte man alvorlig ønske det stillestaaende Vand udpumpet.
Politivennen, 1802-01-01
Om den nye Jndretning ved Borgermilitæret. (Cfter Jndsendt.) Det Rygte gaaer, at det skulde foreslaaes af Kommisionen, der er nedsat for at give Københavns Borgervæbning en bedre Orden, at afskaffe Kaptejnernes hidtil havte ulige, uvisse, mindre værdigen hævede Jndkomster, og i deres Sted fastsætte en vis Gage. Jeg troer, at en Borgerlig, det vil sige en frivillig, Officer neppe burde lønnes saalænge ikke den frivillige Soldat, det vil sige den som simpel tjenende Borger, der har større Strabads og Tidsspilde end Officeren, bliver lønnet. Dog jeg vil ike bestaae herpaa. Men jeg tør troe, at der bør bruges den største Varsomhed ved at udpæge Kilden til denne Lønning, og er detfor ret ærgerlig over det andet Rygte, der løber ved Siden af hint, at nemlig Meningen var, at alle Huse, Garde og Grunde i Pioportion skulde udrede disse Penge. Efter Rygtet blev det en følge, at Borgersoldaten kom til, naar han ejede Grund eller Bygning at salarere sin Officer, der dog egentlig talt gjorde det Ossentlige et mindre Offer end han. Det som trøster mig noget imod disse to Rygter er det tredie, der siger at iggen herefter maae tage Borgerskab uden han har Mundering, Gevær, og vil lære Cxercicen. Udgiveren troer at Jndsenderen kan være ganske rolig ihenseende til alle de Rygter der løbe om den forestaaende Jndretning af Borgervæbningen. De i Commissionen udnævnte Mænd ville vist sørge for, om det findes nødvendigt, eller i det mindste passeligt, at lønne Osficererne, denne Løn da slet ikke tages fra Borgere, der selv gjøre Tjeneste. Saa uretfærdigt dette vilde være, saa billigen kunde derimod alle de Jndvaanere, der ikke ere tjenstgjørende Borgere, palægges at betale noget lidet, og den som nu købe sig fra Exercise noget klækkeligt til Borgervæbningens Tarv; hvad enten disse Penge maatte agtes bedst anbragte til Lønninger, eller til Geværers og andre Krigstings Anskaffelse, eller til begge tillige.
Politivennen, 1802-01-01
J Anledning af Priees Nationaitheater. Der er neppe noget Land, som er saa velsignet med Fremmede, som Danmark. Fra alle Verdens Kanter, men især fra det store Tydskland, strømme Brødsøgere herind i Mængde. Nien nippe er der ogsaa Exempel paa, at den Fremmede nogensteds saaledes udleer, haaner, bellikker det godttroende Folk der modsog ham. Først nyelig har Folkets opvaagnende Aand nødt den Ankommende at lære Sproget, da nu kun Tosser tvivle om det danske Sprog er noget andet. Jmidlertid seer man dog endnu en Bondart paa Østergade, ligeledes en Fumars at foretrække franske Opskrivter, endskjøndt de sikkert derved tabe nogle Kunder. Spisevert Leger, har aigeledes et fransk Skildt, hvori der endda Af alle giver dog Price er en Bommert. Nationen den sletteste Kompliment, ved at kalde sin Fjællebod, (der i Jldebrandstilfælde kan blive en Ulykke for Vesterbro) et Dansk Sommernationaltheater, og ved at fortælle os i Aviserne, at han med sine Gøglerier har trusset N Kdnens Smag. Dog kunne vi selv vrase vort Sprog, naar vi ville satte en offentlig Jndskrivt, hvad ville vi da friange af Fremmede?
Politivennen, 1802-01-01
Uordener. 1) Det bidrager vist ikke til den ellers smukke Amaliegades Forskjønnelse, at Brolægningens Stenslagere have fundet for godi, at opstable store Dynger Steen i lige Linie med denne Gade, der spærre aldeles Uikørselen over Rendebrættet ud paa Pladsen fra Gaarden No. 92 paa Anneplads, ja endog paalægger derved Huusene 91 Lit. A og B paa samme Plads, en Slags servitus lu. 2) Hjørnet af Toldbodvejen og Amaliegade hvor Told-Jnspektør-Boeligen staaer fejler Gadernes Opskrift. 3) Begge Hjørnerne af Toldbodvejen og Bredgade mangle Gadernes Navne. 4) Hjørnet af Pilestræde og Kronprindsensgade, har ej Gadernes Navne paamalede. 5) Hjørnet af Højkropladsen og Gammelstrand, paa Steenbukkensgaard Gaard, mangler Opskriften af Gaderne. 6) Hjørnet af Gothersgade og Nørre Vold, Livvagtens Kaserne, har ingen Gades Navn paamalet. 7) Hjørnet af Kanalen og Kongens Nytorv, paa Skuespil-Huuset, mangler ogsaa Gadernes Navne. 8) Paa Kjøbmagergade uden for Kræmmer Thomsens Bod er nogle Fliser, som mangen allerede er falden oger, især i Vinter. Aarsagen er i Skævheden af Fliserne. Uden for Hosekræmmeren lige for 9) Varburgs paa Amagertorv er et stort Hul som man meget let kan faae Foden i. 10) Kan det ej lade sig gjøre, nu som før, at faae noget indført i Aftenposten, eller hvorfor faaer man det ike at see, naar man sender noget ind til Bestyreren? 11) Gaarden No. 141 paa gammel Torv har alt i flere Aar været beboet og har dog endnu ike Nummeret ret kjendelig paamalet, men saavidt skjønnes gjort med Kridt. Uden for samme Gaard seer man to andre Uordener. Den ene er en Fordybning i Fortoget ræt ved Fliserækken hvori en Mængde stinkende Vand fra Porten har Stade, og let kan trædes i; den anden er et søndret Bræt uden for den ene Kælderdør. 12) Uden for den Gaard, hvori Addreskontoret er, ligger et Bræt over Gaardrenden som i lang Tid har været i utilbørlig Stand; paa samme Gaards Fortog er to meget skært og farlig liggende Fliser.
Politivennen, 1802-01-01
Spørgsmaal til den Kongelige nedsatte Kommission for Sundheds Politiets Jndretning. (Cfter Jndsendt.) Der er vel neppe nogen Sygdom, som mere nedbryder den menneskelige Lyksalighed, end den veneriske, eller mere trænger til den strængeste Opsigt og de hastigste StandsningsMidler. Desuagtet seer man daglig, at Patienter af den Art maae, desværre formedelst Mangel paa fornøden Plads paa St. Hans Hospital, eller anden bekvem Lejlighed, af Stadsphysikus tilbagevises til Tistriks Forstandernes Forsorg. Da disse hverken kan eller bør indtvinge saadanne til Logi hos de ordentlige Almisse-Lemmeis allerede sammenpakkede Forsørgelses-Anstalter, saa spørges det Kongelige anordnede Sundheds-politi eller den til sammes Ordning anbefalede Kommission, hvor disse farlige og ulykkelige Mennesker skal finde sikker Tilflugt?
Politivennen, 1802-01-01
Om Alter- Lysene i Garnisons Kirke. (Efter Jndsendt.) Hvad er Aarsagen til, at Alter-Lysene i den Kirke, ved Kommunionen, Søndagen den 23de Maj - og man vil have bemærket det samme forhen - ej vare antændte? At see et par udslufte Lys staae paa Alteret under denne Handling, - saalænge de i alle andre Kirker brænde ved samme - er saavel imod den Agt, der skyldes den andægtige Forsamling, som Mangel paa Rituglens Efterlevelse, og skeer vist ikke med vor Biskops Villie og Tilladelse. Man afknappe dog ej efterhaanden alle Ceremonier ved denne højtidelige Akt? og huske vel paa, at Mennesket ej er blot Aand allene, men ønsker ogsaa at have noget udvortes beskueligt for dets Sandser og hvilket kan endog være blevet det til en nodvendig Sædvane. Selv den meest Oplyste kan ved dette Symbol have Anledning til de opbyggeligste Betragtninger, og uden Symboler ere jo end ikke de Forsamlinger i Verden, der vil have den største Fordring paa alt hvad der kaldes Oplysning. Udgiveren tilføjer endnu, at dette blot er forfattet og indrykket efter en tilsendt Anke, og aldeles ikke hans egne Tanker.
Politivennen, 1802-01-01
En fri Badeanstalt ved Kastellet. Saa ypperligt det er, at vi ved Langebro have en velindrettet Badeanstalt, hvor Personer kunne med Bekvemhed bade sig, og for en meget ringere Douceur end sligt i nogen anden stor Stad er muligt; saa vist er det, at den den store Mængde, der trænger til at bade sig, men hverken vil eller kan give noget derfor, bør have et Sted, hvor den uden nogen Betaling, og med Sikkerhed kan nyde denne Sundhedsstyrkelse. Og højligen vilde Udgiveren glæde sig, om det lykkedes ham at tilvende denne Sag Opmærksomhed hos dem, som heri formaae at virke. Det vil sikkert af alle Læger tilstaaes at Badning, hvis den for den laveste Klasse blev gjort mulig, vilde mærkeligen bedre paa vor Mortalitet. Denne Mulighed vilde tilvejebringes ved imellem Kastellet og Kalkbrænderiet at indhegne med Stakkader en Plads af Strandbredden hvor Bunden var jevn og fikker, og som var saaledes afdeelt, at Børn fik den Deel, der laae Landet nærmest, og de Vorne den yderste Deel. For de Spadserendes Skyld var det ønskeligt, om et Skuur opførtes, hvorunder Afklædningen skede, og om Grunden nærmest Landet opdybedes, saaledes at man strax kom med det halve Legem i Vand. At der virkelig er Trang til slig Anstalt, seer man paa den Mængde, der paa det omtalte Sted og bag Kalkbrænderiet bade sig, endskjøndt de maae vade langt ud i Vandet, som her er flakt, og imens vove deres Klæder, som ligge paa Landet. Dog dette er den madste Mangel. En større er den, at Bunden noget fra Land har hist og Der, hvor der enten er blod her falske ? Dynd, eller Dykde. Endskjønt man ikke altid faaer det at vide, skeer der paa disse Steder ofte Ulykler, saaledes hændte sig i denne Uge d. 27, at en Fader (en Holmens Mand), der med to Sønner gik ud lige for Klassens Have, paa engang ved at træde i sligt et Hul blev borte. Havde den her foreslagne Anstalt været, saa vilde ikke en uskyldig endog rosværdig Renligheds Lyst have borttaget en arbejdsom Mand fra en stakkels Kone og 5 smaae Børn. *) Dersom der med denne Jndretning forbandtes en Svømmeanstalt der i ethvert Land, men helst i et Land som Danmart, sikkert fortjente af Regjeringen at skjænkes det Offentlige, saa vilde Nytten endnu vorde større.
Politivennen, 1802-01-01
Spørgsmaal om søedrukken Sæd. (Efter indsendt fra Helsingøer.) Naar Rug eller Hvede har ligget en eller flere Dage i Søvand, kan den da ved at udvaskes i fersk Vand og tørres, give for Mennesker sundt og nærende Brød? Er dette undersøgt, eller hvis Pligt er det at undersøge sligt. Og om det maatte befrygtes, at saadant Brød vilde være skadeligt for Menneskehelbred, burde der da ikke paasees og nøje overholdes, at slig Sæd ej blev anvendt til Menneskeføde? Men hvorledes dette kunde skee, bliver vel et uopløseligt Spørgsmaal?
Politivennen, 1802-01-01
Om Veien til Geværfabrikken. J henseende den forhen ommeldte slette Vej imellem Helsingør og Kronborg Geværfabrik, maae endnu anmærkes: at, skiønt enkelt Mand af Helsingør har, til roesværdig Exempel for andre, af egen Drift, paa denne Byes Distrikt, ladet en Mængde Huller opfylde med smaae Steen, vil saadant ikke have den sande Nytte, men endnu foraarsage Slag og Stød, hvis Stenene ej blive udsævnede med Gruus, hvilket man haaber at Vedkommende vilde, med mere, see besørget.
Politivennen, 1798-01-01
Om Forordningen ved Gaderenovationen. Den Bestemmelse der indeholdes i den ved Raadstueplakaten af 19 September sidstleden bekjendtgjorte 4 Post af de ved Reskript af 25 Maj i dette Aar allernaadigst approberede Konditioner, efter hvilke Kontrakter om Renovationens Bortførsel af Stadens Gader og offentlige Pladser udi de fra 1 Octb. forestaaende 6 Aar med Vedkommende ere oprettede, - at Kørekarlene ved deres Ankomst i Gaden med Renovationsvognene skulle ved en Skralle lade sig høre hele Gaden igjennem, paa det at Beboerne derved kunde advares at udbringe Fejeskarn og liggende Urenlighed og lægge samme paa Vognene, har vist nok til Hensigt, at forebygge at det paa Gaden, udkastede Køkken- og Fejeskarn ikke skal udkøres over hele Gaden før Renovationsvognene ankomme, og derved vanskeliggjøre Gadernes Renholdelse; men kan man ikke med Føje spørge, om Virkningen af denne Bestemmelse, dersom den iagttages, (efter Plakaten er det viseligen overladt til enhver at følge den gamle Skik, eller at bie til Skrallen advarer dem) ikke vilde snarere være skadelig end gavnlig? Det er som bekjendt, mange fattige Koners eneste eller dog vigtigste Næringsvej, at gaae omkring om Morgenen og opsanke gamle Klude, Brændestumper, og deslige, og disse mange ville sikkert savne denne Næringskilde, og gribe til Tiggerstaven. Jkke at tale om Papirssabrikerne. derved upaatvivleligen paa ny vilde føle et Afsavn, de saa lidet kunne taale. Det synes derfor rigtigt at vedblive med den vedtagne Maade; som desuden kun lidet bidrager til Gadernes Ureenlighed; blot passer man at alle Slags Potte- og Glasskaar ikke udkastes. Udgiveren troer for sin Deel, at uagtet den nye Jndretning ogsaa har sine Fejl, da det ikke er saa let for dem, der boe dybt i en Gaard, at høre Skrallen, og man desuden kan have sendt Pigen i Byen, naar Skrallen høres, (da det baade er muligt at Vognen ikke kan komme paa Minutten, og at Beboernes Klokke kan gaae anderledes end Skarnagerens) saa har dog denne ufuldkomne Maade et stort Fortrin for den gamle. Han anseer den Maade at lægge Skarnet paa Gaden som den mest abderitiske Renselsesmaade der kan tænkes, og for en Aarsag, der næst efter Rendestensskarnets Opøselse, paa Gaderyggen kraftigst fremvirker vore Gaders uhumske Forfatning. Han troer ikke heller at de benævnte Kærlingers Næringsvej tabtes, da det de søge kan findes ligesaa godt og bedre paa Lossestæderne som paa Gaderne, og altsaa kunne heller ikke Papirsfabrikkerne tabe. Det Forslag, som i disse Blade S. 104 og 119 er indrykket, synes Udgiveren saa rigtigt, at han ikke paa anden Maade kan forklare sig hvi Magistraten ikke har holdt sig dertil, end at saa mange Skarnkister ikke saa snart kunne blive færdige; Jeg har derfor endnu det Haab, at det engang vil blive udført som det eneste virksomme Middel til at faae rene Gader og en sundere Luft.
Politivennen, 1802-01-01
Et Ønske om en engelske Bombe i Helsingor. Den 30te Marts f. A. faldt, ved den Engelske Flaades Giennemfart igjennem Sundet, 3de Jldkugler ned i Helsingøer, uden at sprænges. En i St. Mariæ Kirke, en i St. Olai, og en igiennem et, Kæmmerer Hr. Assessor Schom tilhørende Baghuus i Stiernegaden.*) Til Minde om Dagens Fare og Himmelens Varetægt over Byen, er den ene inosadt i Kirkens Hvælving, paa det Sted, hvorigjennen den faldt; af den anden, opstillet paa en Fodstøtte i Assessorens Have, fremvorer et Rosentræe i skiøn Blomstring. Nu vilde man ønske, at den 3die ogsaa maatte faae sin erindringsværdigere og mere paafaldende Plads, end dens nærvæcende i Raadstuegaardens Rendesteen.
Politivennen, 1802-01-01
Præsten Holms Forslag til Skorstenes Forandring paa Landet. Den, som har rejst igjennem Sjellands Landsbyer, har neppe manglet at lægge Mærke til, at man der finder mnange Skorstene, som ere cpd: midt igjennem den ene Side paa TaAi af Kuseve, oftest nærmere Tagskægget end O heningen paa samme, undertiden ikke over a Stene ovenfor Taget, og paa nogle ikke over . Stene ovenser samme. Enhver, som har a.je Crad af sund Forstand, indseer hvor saedge disse Skorstene maae være; da de have ingen Højde, høvrved i. opstigende Gnistei ig siandses, saa maae disse nødvendigen fare lige igjennem Skorstenene, og da Taget ligger deels oven for Skorstenen, deels næsten lige med dens øverste Rand, saa maae det kunne hændes at en gjennem Skorstenen farende Gnist kan falde paa Taget og følgelig antænde samme. Paa Grund af den Farlighed, som er ved slige Skorstene, anseer jeg det for Pligt allerunderdanigst at foreslaae Regjeringen at den til Sikkerhed for det almindelige befaler, at anførte Skorstene, som forefindes paa Landet, strax nedrives, og at enhver Skorsteen paa Landet skal opføres igjennem Huusryggen og staae i det mindste en Alen oven for denne; dette skeet, tør man haabe, at disse Jldebrande, som man har saamange af paa Landet, ville for Eftertidtu mærkelig formindskes. Kirke Helsinge den 22 May 1802. allerunderdanigst. J. Holm.
Politivennen, 1802-01-01
Bøn til Ejeren af Papegøjen i No. 6 paa Amagertorv. Den Papegøje, som nu alt i nogle Dage har staaet paa Skuret over Boutigven No. 6 paa Amagertorv, og med sin idelige Skrigen været til Ubehagelighed for Forbigaaende men især for Naboer og Gienboer, ønskede man, at Ejeren vilde borttage, da det neppe formodes den vil blive rolig.
Politivennen, 1802-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Det er med sand Fornøjelse, at Udgiveren kan anmelde, at Jnteressentskabet for de Præstholmske Tørv, hvorom forhen i disse Blade har været talet, nu har nedsat Prisen paa et Læs af disse Torv fra 4 til 8 Rdlr., endskjøndt den første Priis i Forhold til Bønderpriserne ike var at ansee som høj. Denne skjønne Handlemaade lader haabe, at ogsaa det ved samme Lejlighed Foreslagne, et Udsalg nemlig i smaat til Fattigere, vil vorde iverksat af Jnteresseniskabet. 2) Man saae i Søndags en Person staaende uden for Kongenshaveport for at børste Støpler af. Denne prisværdige Jndustri fortjente at veltænkende opmuntrede den ved at lade sig børste endog om det ikke gjordes nødigt. Man maatte ønske at ham anvistes Sted inden for Haveporten, og en ligesaa vindskibelig Person vilde postere sig inden for Vesterport.
Politivennen, 1802-01-01
Uordener. 1) Om Aftenen silde i Dag 14 Dage gik et relklædt Menneske forbi Nikolaj Taarn, hvor han, endog uden mindste Advarselsraab, blev overslaget fra Taarnet af med en heel Ladning af det væmmeligste Slags Ureenligged, som ganske fordærvede hans Klæder. Vægteren i Boldhugaden saavelsom en anden Vægter vare Vidner hertil. Slig Opførfel ønskedes strængelig forbuden TaarnLægteren, der vel neppe har Lov til at nedkaste sligt paa Kirkegaarden, men aldeles ikke paa Gaden. 2) Ejeren-bedes venskabeligt at bort. tage eller paa en anden Maade anbringe den farlige Hængelaas uden paa det ovekhængende Plankeværk for Grunden No. 14 i Snaregaden, da bemelte Hængelnas har ofte forvoldet ulykkelige Tilfælde. Man har Vidner paa, at et Fruentimmer blev slaaet et Hul i Hovedet deraf.
Politivennen, 1802-01-01
J Anledning af det i No. 205 indrykkede Stykke om en Arrestant i Svendborg. Det er med megen Fornøjelse at Udgiveren indrykker efterstaaende, som ham igjennem d. h. Magistrat er meddeelt, og som aldeles retfærdiggjør Svendborgs Ovrighed for den i No. 205 indrykkede Anke.
Politivennen, 1802-01-01
Promemoria! J No. 205 af Ugebladet Politivennen fer dette Aar findes indrykket et Stykke, hvori siges, at en i Svendkerg for Tyveri arresteret Person, ved Navn Peder Pedersen er bleven tlladt i Slutterens Selslab at gaae omkring fra Huus til Huus for at tigge, hvilken Frihed han har benyttet sig af til at overfalde paa Svendborggade en forbikørende Bonde, uden at denne dertil havde givet ham mindste Anledning. Saasnart Kanselliet derpaa blev opmærksomt, anmodede man Amtmanden over Svendborg Amt, Kammerherre Schumacher at undersøge om og hvorvidt det opgivne maatte være rigtigt, og at meddele Kanselliet Efterretning om Udfaldet. Fra ham er nu hertil indkommen et Forhør, hvoraf sees, at Tildragelsen vel er gaaet for sig, saaledes som den i Politivennen er fortalt, men at den ikke kan tilskrives nogen Fejl fra Øvrighedens Side, derimod allene Fangefogden, som uden Øvrighedens Tilladelse, har fulgt Arrestanten, da han kom tilbage fra et Forhør ved Thorsinge Birkeret, omkring paa adskillige Steder i Byen. Da nu Amtmanden, efter Byfogdens Begjering, har indstillet, at denne Omstændighed maatte bekjendtgjøres i Politivennen saa skulle man tjenstligst anmode Københavns Magistrat, bebagengen at ville fornemme hos Udgiveren Bogtrykker Seidelin om han vil indrykke forestaaende Rettelse i bemeldte Blad. Det Kongl. Danske Kansellie den 22 Maii 1802. Moltke. Colbjørnsen. Feddersen. Knudsen. Bulon.