Viborger Samler, 1830-12-06
Den mod Expairen, Grev Kergorlay anlagte Sag har gjort stor Sensation i Paris. Generalprocureuren, Hr. Persil nedlagde Paastand paa toaarig Fængselsstraf og en Mulct af 10,000 Fr. ligesom ogsaa for Enhver af Udgiverne af de tvende Tidender paa et Aars Fængsel og 6000 Fr. samt Processens Omkostninger solidarisk. Hr. de Kergorlay viste sig meget utaalmodig under Talen og afbrød den ofte med henkastede, overraskende Ord. J sit Forsvar beraabte han sig paa sin tre Gange som Deputeret og een Gang som Pair aflagte Eed, hvilken de tilstedeværende Dommere ligeledes havde aflagt, og som efter Alles Mening ikke alene skulde være forbindende i Henseende til Kongen, men ogsaa i Henseende til hans retmæssige Efterkommere. Man beskyldte ham ikke for at have brudt denne Eed, hans skulde netop retfærdiggjøre sig for sin mod den udviste Troskab. Midt i en Revolutions Tumult var der udnævnt en Generallieutenant for Kongeriget. Kongen havde givet denne Udnævnelse en retmæssig Characteer, havde frasagt sig, Thronen for sig og sin Son til Fordeel for Hertugen af Bordeaux, og overdraget den Første af fine Undersaatter at proclammere ham. Derimod faldt det 219 Deputerede ind at erklære Thronen for ledig, at smedde en nye Forfatning, ved een af dennes Artikler at berøve alle af Carl X udnævnte Pairs deres Værdighed og at tilbyde Kongerigets Generallieutenant Kronen; i det forsamlede Pairskammer gave 89 Pairs deres Samtykke dertil. Man beraabte sig paa Folkesouverainiteten for at give denne uhyre Krænkelse af alle Rettigheder et Skin af Ret. Men hvor og hvorledes have Provindserne yttret sig, Provindserne ere forblevne stumme. Da Bonaparte i de hundrede Dage vilde fornye sin Usurpation, havde han dog ved en nye Tilsætning til Forfatningen opfordret alle Frankrigs Borgere til en individuel Stemmegivning og ikke forfulgt Nogen, der frit og aabent erklærede sig for Bourbonnerne mod Bayonetternes Herredømme. Borgerkongen havde ikke viist sig saa gunstig mod Friheden, og efterat han havde sat de Embedsmænd, der bleve deres Eed troe, i den Nødvendighed at erklære deres Medborgere, hvorfor de maatte frasige sig deres Functioner, tillod han, at de herfor bleve forfulgte ved Retten. Man foregav, at en beediget Tractat ikke meere var forbindende, naar den frænkedes af en af Parterne. Men efter den borgerlige Lov maatte Retten decidere hert; hvor var nu Dommeren mellem en retmæssig Konge- og enkelte Borgere, Om Nationens almindelige Villie havde Jngen bekymret sig. Ved Ludvig Kl. Proces vogtede Conventet sig ogsaa vel for at appellere til Folkets Afgjørelse, og hvo kunde nu være uvis om, hvem Folket vilde give Fortrinnet, naar det havde Valget mellem Henrik Diendonne (en Gave af Gud) og Kongemorderens Søn. (Udbrud af den meest levende Uvillie. Forfatningen havde erklæret Kongen for uforkrænkelig, dette maatte i det Mindste endnu være gjældende for den retmæssige Thronarving, hvis Uskyldighed intet Forsvar behøver, og som ei kan lade sig høre for at vinde alle Hjerter for de til hans Navn knyttede Forhaabninger. Saa afvigende endog hans Mening monne være fra Nogle af hans agtværdige Collegers, saa troede han dog at have opfyldt en hellig Pligt ved at nægte Aflæggelsen af en mod hans Samvittighed stridende, Eed. Dette Tribunal frembod et selsomt Skuespil af den menneskelige Retfærdigheds Udøvelse. Mænd, der under forskjellige Paaskud og af forskjellige dem bekjendte Grunde vare blevne deres Eed utroe, vare sammenkaldte, for at domme ham for de Grunde, ifølge hvilke han var forbleven tro mod sin. Fremdeles vare alle under Carl X udnævnte Pairs, saavelsom alle Tidligere, der vare forblevne deres Eed troe, forviste af Kammeret, hvor han kunde forlange, at de skulde tage Plads som hans Dommere. Han protesterede mod denne Lemlæstelse af Tribunalet og fordrede, at hans Protestation skulde tilføres Protocollen og en Afskrivt deraf tilstilles ham. - Den Anklagedes Defensor, Hr. Berryer, fremførte sit Forsvar i meere moderate skjøndt ofte ogsaa meere sarcastiske Udtryk. Efterat Generaladvocaten, Hr. Berville, med Moderation og Værdighed havde gjendrevet de Anklagedes Grunde, replicerede Hr. Berryer, og Domfældelsen, der udsattes, var som bekjendt endnu ikke skeet den 24de. Hr. de Gicon, den forrige Underpræfect i Narbonne, er i Villeser i Nærheden af hiin Stad bleven myrdet af Landboerne tilligemed sin Søn og tre Gensdarmer; der blev strax sendt Afdelinger af Nationalgarden og Linietropperne derhen.