Kiøbenhavns Postrytter, 1790-04-02
Brüssel, den 18 Martii. Omstændighederne have her pludseligen forandret sig. Det Democratiske Partie, som man troede, vilde gandske faaet Overhaand, har igien tabt sig, og Staterne have derimod faaet Folket og den største Deel af Volontairerne paa deres Side, da alle de, som ikke synge af denne Tone, maa vente at udsættes for Foragt og Forfølgelse. J. Følge denne nye Tænkemaade havde vi her i Forgaars et Optrin der truede ved Ødelæggelse og Mord. Man aabnede det med at lade en Sværm uregierlige Drenge løbe igjennem Gaderne og raabe: "Vivat van der Noot og Staterne!" siden foretoge de sig at drive Spot med en Patrouille af den Democratiske Capitain Walkiers Compagnie, som kom den imøde; og endeligen toge de, under deres bestandige Vivatskriig, Veyen til Raadhuuset, der var omringet med en utallig Mængde Mennesker, og for hvis Balcon henved 20 Magistratspersoner lode sig see. Herfra strømmede Pøbelen, efter et af Drengene givet Signal, til Hr. Vaskels Huus, hvor man under et almindeligt Glædesraad gjorde reent Bord, ved at plyndre, slaae itu, opbrænde eller kaste i Vandet alt hvad forefandtes. Vel kom der en Volontair-Patrouille anmarcherende, men blev en roelig Tilskuer ved denne voldsomme Behandling, reddede blot den unge Vaskel af den rasende Pøbels Hænder, og bragte ham i Sikkerhed til Hovedvagten. Kort derefter løb Mængden ud til den gamle Varkels Huus udenfor Staden liggende Lystgaard, stak den i Brand, og førte Eieren med sig tilbage til Hovedvagten. Adskillige andre Huuse slap med indslagne Vinduer, deels ved Volontairernes Hielp og deels ved at tilfredsstille Angriberne med Penge. Det havde nær kostet en Volontair Livet at forsvare Banquerer Chapels Huus, Pøbelen havde med hans eget Tørklæde hængt ham paa et Jærngelænder, da der til Lykke kom en anden Patouille til, skar ham ned, og fik ham ved Aareladning bragt til Live igien. Hele Natten igiennem holdt Pøbelen sig roelig, og Volontairerne patrouillerede stærkt, men i Gaar Morges anfaldt Pøbelen Kareetmager Simons Huus, ved hvilken Leylighed 3 af Plyndrerne og 2 Volontairer bleve dræbte. Ved det Vaskelske Huuses Plyndring maatte en frugtsommelig Kone sætte Livet til. Man giør Hr. van der Nort den Bebreydelse, at han er Stifteren af denne hele Tumult. Saameget er vist, at han ved at tale til Folket, og forestille det, at saadan Selvraadighed vilde have hele Landets Undergang til Følge, fik Larmen stillet. Han lod ogsaa uddeele 3000 Gylden til Brød, hvilket Oprørerne udtrykkeligen forlangede, og erklærede oven i Kiøbet, at de ikke vilde hvile, førend Capitain Walkiers Compagnie var gandske sat ud af al Virksomhed; hvilket Hr. van der Noot maatte love dem at opfylde. Jmidlertid bemægtigede man sig, for at være saameget vissere paa Hævnen, Capitain Walkiers Person, og forte ham ogsaa til Raadhuuset. Da hans Liv under denne Transport stod i Fare, ilede Hr. van der Noot til, og fulgte selv med ham til Raadhuuset, hvorfra han under en stærk Escorte lod ham bringe hiem igien, efterat han som Statsfange var dømt til Huusarrest og til at miste sit Compagnie. Selv Hertugen af Ursel har Pøbelen med Trusler og Forhaanelser forfulgt til sit Hotel, og han vil indtil videre ikke synderlig kunde nytte sin høye Charge som Volontairernes Generalissimus. Advocaten d'Autrepont, som ligeledes var faldet Pøbelen i Hænder, maatte, for ikke at blive opklynget, gjøre Afbigt paa Knæe. Samme Skjæbne har Advocat Vonk maattet friske. De Herrer Moselmanns, von Cullens og von Schellens Huuse ere reent udplyndrede. – J Dag lader det til at være roeligt overalt Frankfurt, den 20 Martii.