Berlingske Tidende, 1779-05-03
Tirsdagen og Onsdagen fortsatte Admiral Koppel sit Udsigende, som Vidne i denne Sag. J Følge samme handlede Formidable, som Sir Hugh commanderte imod Admiralens Ordre, efter det første Angreb den 27de, som blev gjort, paa det at de af Trefningen komne Skibe skulle formere sig. Dog erklærede Admiralen, at han i Fald Formidable havde handlet tvertimod, havde dog ikke været i Stand til, den Gang strax at fornye Trefningen. Siden kom den Post for, at Sir Hugh ikke havde adlydet det siden givne Signal, var gaaet længere bort fra Fienden, og havde sat Admiralen ud af Stand, til, at fornye Trefningen. Under disse Omstændigheder, sagde Admiralen bleve Minuter til Timer for mig, og jeg ventede med den ængsteligste Utaalmodighed. Endelig tabte jeg al Taalmodighed, og i visse Maader min Forfatning. Jeg ønskede, at man havde ladet mig være fri for at aflegge mit Vidnesbyrd. Hvad jeg maae sige, siger jeg med den største Bekymring. Jeg ventede allene paa Vice-Admiralen. Jeg lod ham saadant vide med Fox, som jeg sendte til ham. Var han den Gang kommen, havde vi vist tvungen Fienden til en ten at slaaes med os, eller om Dagen at seyle bort, hvilket han gjorde om Natten. Men han kom ikke, men dersom han var kommen, saa havde det da endnu været lyst nok til at fornye Trefningen. Jeg siger endnu engang, at jeg giør denne Erklæring med den inderligste Bekymring; men Retten har aftvunget mig samme ved dens Spørsmaale. Her stege Admiralen Taarene i Øynene, og han syntes paa det inderligste at være rør. Derpaa skeede endnu nogle Spørsmaale i Henseende til om Formidables Position og havde været saadan, at han havde kundet seet de givne Signaler; hvilke alle bleve bejarde. Fregatten Arethusa var bleven beordret, at igientage Signalerne. Formedelst Mangel paa Fregatter havde Admiralen ingen andre i den Henseende kundet undvære. Dagen derpaa blev fortsat med Admiral Keppels Udsigende, og Vidnet forelagt det Spørsmaal, om der foruden det allerede Ud sagte var ham i Sir Hughs Forhold den 27de og 28de nogen Omstændighed bekiendt, som efter hans Meening var straf værdig eller kunde gravere den Fangne, Admiral Keppel svarede, jeg kan ikke besvare dette Spørsmaal. Jeg tænker, at ved den sidste Krigsret er forekommet mangen Omstændighed, som Retten maaskee nu kunde agte raadeligt at undersøge, men langt fra, at jeg skulle lade mig paalegge den ubehagelige Pligat optegne disse Poster. Admiralitets=Ordren til Retten kan jeg ikke tydelig nok erindre; men jeg troer ikke, at jeg efter samme er forbunden til at bringe Retten paa Spor, og jeg erklærer paa det høytideligste, at jeg af egen Drift aldrig vil giøre saadant. Var jeg Anklager, hvilket jeg ikke er, saa var det en anden Sag. Men nu kan jeg med en god Samvittighed ikke indlade mig i saadant, og jeg haaber at Retten begriber, at under saadanne Omstændigheder maatte min Tilstand, blive høyst smertelig. Efterat Retten en kort Tiid havde raadslaget allene, erklærede den, at da Sir Hugh Pallisers Forhold Undersøgning den 27de og 28de Julii var Hensigten, hvorfor den sad, saa maatte samme anmode Admiralen om at aabenbare enhver Omstændighed, som efter hans Meening kunde gravere den Fangne. Sir Hugh Palliser gav ved denne Leylighed Retten at forstaae, at han maatte giøre den Paastand, at Admiral Koppel ikke talede efter blotte Rygter, men af egen Kundskab, og allene i Hensigt til hans Forhold paa bemeldte tvende merkværdige Dage. Admiral Koppel sagde endelig: Jeg har roset Sir Hugh i Henseende til den Maade, hvorpaa han seylede langs med den Franske Linie. Han forholdte sig da saavel, som nogen anden for eller efter ham. Han havde mit fuldkomne Biefald, og det berømmelige Vidnesbyrd, som jeg desaarsag havde givet ham ved Admiralitetet, er siden brugt imod mig. Hvad hans Forhold efter Actionen angaaer, da har jeg allerede derover erklæret mig. Jeg kan umuelig erindre enhver Omstændighed; men dersom Sir Hugh vil anføre mig en og anden Omstændighed, hvori han har gjort sin Pligt, og saaledes komme min Hukommelse til Hielp, saa er jeg yderst beredvillig til, at lade ham skee Ret, og meddeele ham al den Roes, som kan bestaae med Sandhed. Sir Hugh begyndte da sin specielle Exammen. De Spørsmaale, som han forelagte Admiralen, angik især den Omstændighed, at Admiralen havde givet ham et roesværdigt Vidnesbyrd, og skrevet til Admiralitetet til hans Berømmelse. Om han ikke havde ladet ham see et Brev, som han havde opsat til Admiralitetet, og hvorudi han havde roset hans Forhold, Sv. Ja, men det havde han siden revet itu og skrevet et andet. Om dette andet Brev angik allene hans Roes ved den Omstændighed da han passerede den Franske Linie, Svar: Det giør migont, at Sir Hugh driver paa denne Skrivelse, og sætter mig i den Nødvendighed, at erklære mig over de Bevæggrunde, som jeg havde dertil. Den Fangnebrød ham ind i Talen, og sagde: Han ønskede ikke at vide hans Mening. Han spurte videre, om han nogen Tiid, da de siden havde været i Plymouth, havde tilkiendegivet sin Mishag over hans Forhold, Sv. Det giør mig ont, at dette Spørsmaal tvinger mig til at gaae videre, end jeg gierne vilde. Jeg maae er klære Retten de Bevæggrunde, som bestemte mig. SiHugh sagde: han ønskede, at Admiralen vilde allene svare med Ja og Ney, og lade sine Bevæggrunde blive borte. Admiral Koppel svarede: dersom man saaledes indskrænkede ham, kunde hans Svar lidet tilfredsstille Retten; thi han maatte sige, han havde billiget Vice=Admiralens Forhold og dog havt Aarsager til, ikke at give saadan sin Mishag tilkiende. SiHugt: om han i Plymouth havde givet ham en Skrivelse fra Stats=Secretairen, hvorudi denne havde ladet ham vide Kongens Fornøyelse med hans Forhold, Ad. Koppel: Brevet indeholdt Kongens Biefald over Officerernes Forhold under min Commando, og de Ord i min Skrivelse, hvorpaa dette Brev var et Svar, vare derudi igientagne. Brevet ligger paa Bordet. Det blev læst. Sir Hugh, om han ikke førend han forlod Plymouth, havde skrevet et Brev til Admiralitetssecretairen, hvorudi han med Berømmelse havde talet om Sin Robert Harland om ham og de andre Officerer. Sv. jeg kan ikke besvare dette Spørsmaal, uden at erklære mig over de Bevæggrunde, som jeg dertil havde. Brevet blev efter Vice=Admiralens Begjæring oplæst. Om han havde forevise Brevet, førend han havde ladet det afgaae? Sv.: jeg erindrer det ikke. Dersom det ikke er skeet, saa var det ikke med Fliid. Jeg maatte saaledes skrive, for at tilfredsstille nogle brave Officierer, om hvilke var blevet talet tvetydigt, og saasom det var mig angelegent, at ingen maatte tiene under mig med et misfornøyet Hierte. Admiralen spurte derpaa om hans Nærværelse videre behøvedes, og efter at Retten havde dertil svaret ney, begav han sig bort. Schoutbynacht Campbel blev nu fremkaldet: Hans Udsigende var meest en Jgientagelse af hvad Admiral Koppel havde sagt. Det Spørs maal, om Sir Hugh havde gjort al sin Fliid den 27de, at komme til en Trefning, om han i Actionen havde forholdt sig tapper, besvarede han til Pallisers store Roes, og over den Omstændighed, at han ikke havde fulgt det givne Signal, talede han næsten ligesom Admiral Koppel.