Københavns Adresseavis, 1760-04-28
Hr. Justice=Raad Kochs occonomiske Giensvar paa forrige. Hsværværdige og Høylærde. Høystærede Hr. Provst! Ja jeg havde den Fornøyelse den 11te denne, først at faae Deres Høiærværdigheds høystærede Skrivelse af 2den hujus, stod jeg just i Begreb med at reyse til Schlesvig, hvor jeg i nogen Tid haver maattet opholde mig, og derover maae bede om Forladelse, at jeg ikke for har kundet give Dem mit skyldige Svar, og aflegge min Taksigelse for Deres Godhed, at tilbyde mig saa stort et Antal hvide Morbærtræer, og for Morbær=Frøets Forskrivning. Jeg er Deres Høiærværdighed derfor uendelig forbunden; og da De ikke forlanger nogen Betaling for samme, som ellers var billigt, saa skal jeg stræbe at efterkomme min Skyldighed paa en anden Maade, og det er mig derhos overmaade kiert, at jeg ved denne Sag har Leylighed til at komme i Bekiendtskab med Deres Høiærværdighed, med en Mand, som med meget Bekostning, Umage og Besværlighed lader sig Landets Velgaaende være høyst anliggende, for at giøre sine Medborgere lykkeligere, end de ere Jeg har med stor Fornøyelse igiennemlæst Deres Høiærværdigheds Oeconomiske Tractat, jeg er deraf i mange Poster bleven underviist, og jeg ønskede at alle og enhver af Landverterne vilde føre sig samme til Nytte, og lade den være dem til en Rette=Snor; men Deres Høiærværdighed har vel allerede erfaret, hvor vanskeligt det er at bringe den gemeene Mand fra sine forudfattede Meninger; jeg har noksom fornummet det hos de faa Folk, som jeg har paa mine Godse; al Tiltale har været forgieves, naar man ikke har gjort alting først selv, og ladet dem i Forveien see Fordelen deraf. Saa stor Lyst, jeg end har til Landvæsenet, saa meget beklager jeg, at mine Omstændigheder nøder mig til at leve i Staden, og maae forpagte mine smaa Godse bort. Hvorledes det gaaer med Forpagterne, som ikkun ere betænkte paa Deres egen Nytte, veed Deres Høiærværdighed uden min Tilkiende givelse. Jmidlertid har jeg giort, hvad der har været i min Formue, for at foretage en Slags Forbedring, hvilken ogsaa for saa vidt er lykkedes mig, at jeg har faaet det fornemste derved bragt i Stand, omend endskiøndt der endnu var meget at forbedre, hvilket man hernæst maae gjøre med Tiden. Jeg er imidlertid forsikret, at Landvæsenet i dette Land, og besynderlig paa Hede Pladserne, kunde drives langt høyere. og at dette Land kunde være et af de allerlykkeligste. Men naar jeg derhos betragter alle de Forhindringer, som skulde blive ryddede af Veyen, saa giør man bedre reent at tie stille derom, end i mindste Maade at røre ved samme. At legge Humle Kuler, avle Hør, saa vel som og at plante Frugt Træer, er allerede for længe siden paa det eftertrykkeligste bleven anbefalet, men desuagtet finder vi, at saadanne nyttige lovlige Anordninger ere hidindtil ikke blevne tilbørlig efterlevede. Kunde ikke denne Sag med let Møye blive bragt i Gang, Skulde ikke en stor Sum Penge aarlig blive i Landet, dersom enhver ikkun vilde selv avl saa megen Humle og Hør, som han havde fornøden til sin Huusholdning, Om Frugt Træernes Nytte vil jeg ikke melde noget, vi har derpaa et gandske tydeligt Beviis paa den i vort Nabolav liggende lille Øe Als hvor mangen en Bonde løser saa meget ind om Aaret for den Frugt han sælger, som han giver ud i Ska til det allernaadigste Landets Herskab. Er dette ikke en virkelig stor Nytte, Og skulde vel de Alsingske Bonder nogen Tid været komne i saa god Stand, dersom de ikke havde deres gode Frugt=Haver, Potaternes Plantning, hvormed Deres Høyærværdighed har gjort en Begyndelse, har lige saadan Nytte. Jeg havde i det forrige Aar ikkun ladet sette 2 Bede deraf i min Have. Da de bleve optagne igien, fik jeg med den smaa Yngel, 2 hele Tønder fulde.