Politivennen, 1799-01-01
Markards Bemærkninger over Reenlighed. Omsorgen for den offentlige Reenlighed, een af de vigtige Gjenstande for Politiet og tillige en af de meest velgjørende formedelst dens meget virkende Indflydelse bliver desværre, om ikke gandske forsømt i mange Stæder og *) Markards Reise durch die fransssisghe Schveis und Italien. Landsbyer, dog i det mindste ikke nøje nok paaseet og langt fra ikke fra den rigtige Synspunkt som et virksomt Middel til Dannelse. Alt for indskrænket er det, naar man kun beregner dens Værd med Hensyn til Sundheden og den almindelige Begvemmelighed; umiskjendelig har den ogsaa en oekonomisk og hvad som er endnu ulige vigtigere en afgjort moralsk Interesse. Besparelsen af Fodtøj ved dets længere Brugbarhed i Stæder, som blive holdte rene, er ikke ligegyldig for den mindre bemidlede Klasse Mennesker. Nen lad end denne Betragtning vare alt for ubetydelig for den offentlige Huus oldning; saa skulde dog i det mindste den moralske Interesse af denne Forsorg ikke tabes af Syne af de politiske Formyndere, som ikke tilfreds med at haandhæve den offentlige Ret ogsaa ville være Opdragere og Sædernes Forbedrere. Hvormeget kan der ikke blive virket ved fortrinlig offentlig Reenlighed i Stæder og Landsbyer paa den huuslige hos deres Beboere og middelbar paa Lyst til Orden, paa de udvortes Sæder, ja selv paa den indvortes Reenhed, der er saa nær beslægtet med den udvortes. Et Folk, som har Sands for den udvortes Reenlighed, hos hvem denne fortrinlige Dyd hos sædeligere Mennesker er bleven national, har i enhver Betragtning mere Følelse for den udvortes Sømmelighed og er overhovedet mere skilket til Kultur. Hvad Indtryk maa Forsømmelsen af offentlig Reenlighed ikke gjøre paa den, som rejser for at lære at kjende Lande og deres polieerte Tilstand? og hvilken Fordom maa ikke grundsæste sig hos ham i Henseende til Haandhævelsen af de øvrige mere skjulte Grene af Forvaltningen, naar dette strax i Synet faldende Anliggende bærer Mærke af Skjødesløshed? Vel kan det ikke nægtes, at der gives Undtagelser fra Almeengyldigheden af denne Slutning; men i Gjennemsnit finder man dog en nøje Sammenhæng imellem Lyst til Reenlighed og indvortes Godmodighed hos vilde Nationer og den offentlige Reenlighed og borgerlig Ordenskjerlighed hos civilicerte Folk i sildigere og nyere Tider. Den Grad, paa hvilken Nationer og Folk staae i Henseende til offentlig Reenlighed vil 91) Gange blandt hundrede ogsaa være den samme i Hensigt til deres øvrige borgerlige Dyder og Udyder; deres Bestyreres Regjeringskonst og deres egen Dannelse maa ofte lade sig prøve efter denne Maalestok. Fra denne Synspunkt synes de følgende Bemærkninger af en iagttagende Rejsende her at staae paa det rette Sted. Mareards Bemærkninger over den ofsentlige Reenlighed skylder man det mødbydelige Indtryk, som Ureenligheden i Gaderne og Vertshusene i de to smaae Steder, Thenob og la Chambre i Savoyen gjorde paa ham. Gjestgivergaarden i den sidste var, meente han, uden al Tvivl den ureenligste i hele Europa. Savoyardernes Ureenlighed, erklærer han for national. Jo længere han kom ind i Savoyen, desto større blev Smudsigheden eller meget mere Svineriet. Armod er en næsten uovervindelig Hindring i Reenlighed. Selv midt i London, Tronen for fornuftig Reenlighed, erfoer Markard som Læge, til hvilken Smudsighed stor Armod forbunden med Sygdom, kan bringe Mennesket. Nen Engellænderen, endog i denne Tilstand, føler, befamrer og undskylder, at han maae vise sig saaledes. Hovedaarsagerne, som give Anledning til og underholde Ureenlighed, ere Følesløshed, Tovenskab, Skjødesloshed, Uorden, Vaae og Cxempel. Hos Savoyarderne eller Valliserne, som maaskee endnu overgaae hine i Svineri, er muntert, virksomt Folk, hvor der ikke hersker yderlig Armod, maa Aarsagen ligge i Sædvane, Exempel og Opdragelse. Der behøves just ikke Rigdom til Reenlighed. Vel kan det ikke nægtes, at Engelskmandens national Formue letter og befordrer den; men Orden er Grundstenen til Reenlighed. I Engelland virker i Særdeleshed den almindelig herskende Folkemening. Skribenterne især de saa almindeliglæste Ugeskrivter, Spectator, Guardian, Tatler har i et heelt Aarhundrede uden al Tvivl havt stor Indflydelse paa denne, og eet af Spectators sidste Blade har paa en behagelig Maade gandske været opoffret til denne Gjenstand. Ved disse Skrivter er det fornemmelig skeet, at Reenligheds Roes lyder fra alle Munde, at Reenlighed bliver erklæret for en Dyd, for et udvortes Kjendetegn paa indvortes Reenhed og tillige for ForuøDenhed, uden hvilken ikke allene Sundheden stod i Fare men endog Livet var skrækkeligt. Engellændernes national Reenlighed hører med iblandt de Aarsager, hvorfor dette Folk staaer paa et saa højt Trin iblandt Nationerne. Den samme Følelse for Orden, ved hvilken Engellænderne ere reenlige, er ogsaa en Medaarsag til deres mechanske Arbe)ders og deres Manufactur Producters Fuldkommenhed, da man ved mange andre Nationers, om de endog ere nek saa polerede, strax kjender Fuskeren i Sammenligning med de Engelske. Forfatteren slutter disse Betragtninger med en Maalestok for Reenlighed hos adskillige Folk, som han selv iagttog. Kuns Folkemassen især paa det flade Land og for det Meste i smaae Stæder har han i Tanke. Fordi disse allermeest finde Vanskelighed ved at være rene, saa viser det sig ogsaa fornemmelig hos dem, om Lyst til Reenligheder saa stor og saa almindelig i deres Egn, at den vil overvinde samme eller om den kjere Skjødesløshed og Uorden med dens Følger faaer Overhaand. At undertiden Egne Stæder og Landsbyer udmærke sig midt i Lande, hvor Ureenlighed hersker, er mange Gange at tilskrive enkelte Mennesker af overordentlig Indflydelse, værdige Embedsmænd og fortrinligt Stad og Landsby-Politie. Paa mange *) Men er det ikke ogsaa just denne Vanskelighed, som Politiet paa sin Side desto omhyggeligere skulde lette? hvorledes skal den trængende Daglønner, som ikke er i Stand til af skifte Klæder, undgaae Ureenlighed, naar han den hele Dag maa vade i Skarn? Kan det være ham meget om at gjøre at bære Omsorg for legemlig Reenlighed og hans snævre Stues Nethed, naar ikke det offentlige Exempel opmuntrer ham, ja gjør ham Reenlighed lettere og kjerere og til en Art Fornødenhed. Steder foraarsager Melkevare, som en vigtig Green af Huusholdningsvæsenet, større Reenlighed. Ofte ere Egne, som levere meget Smør og Ost, reenligere end de tilgrændsende; men man kan sikkert slutte til mere Reenlighed, hvor disse Produkter findes fortrinlig gode. Forfatteren giver den engelske Reeglighed Fortrinnet for den hollandske, fordi den sidste ike er Midlet men Øjemedet; fordi den ofte er Praleri og bliver overdreven, da derimod Engellænderen overgaaer Hollænderen i Hensigt til pragtløs og sand Reenlighed ved eget Legen, hvorfra dog ægte Reenlighed egentlig stal (egynde. Netheden ved de hollandske Værelser, Gulve, Meubler o. s. v. hindre Brugen og Nytten af samme. Man tvinger de stalkels Tjenestebud til at arbejde om Vinteren paa de kolde Gulve fordet meste af Steen og Marmor, og ved den jevnlige ubehagelige, usunde og unyttige Vaskning at gaae paa samme uden Fodtøj, mens de endnu ere vaade. Mange trætie deres Skoe af ved Indgangen til Værelserne. Denne hollandske Reenlighed er besværligt Pedanteri. Engellænderen gjør sig ingen Setænkning over at gaae i et reent Værelse, med sine Støvler. Iblandt Italienerne ere Venetianerne og Genueserne reenligere end de øerige, Piemonteserne og Toskanerne reenligere end Kirkestatens Beboere og Neapolitanerne de smudsigste af dem alle. De Nationer, som Forfatteren selv kunde lægge Mærke til, lader han saaledes følge efter hinanden paa hans Maalestok for den europæiske Reenlighed: Engellændere, Hollændere, tydske Schveitsere fornemmelig i Canton Bern paa Landet, Nederlændere eller Belgier, Tyroler, Holstenere, Danske, Beboerne ved Rhinen, Oversachsen, Over-Italien, endeel af Nedersachsen, Veslfalere, Neder-Italienere, Franskmænd, Savoyarder, Vallisere. Forfatteren overlader det til andre at giøre denne Maalestok fuldstændigere efter deres Jagttagelser. Portugiserne skulle vel nenge gjøre nogen anden Nation det nederste Trin stridigt. H. Baagøe.