Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-09-09
Her er ikke Tale om at trænge det tydske Sprog tilbage fra de Egne, som det allerede har erobret; thi om man end maa beklage den aandelige Undertrykkelse og de uretfærdige og ugunstige Tidsforhold, hvorved Beboerne i en stor Deel af den danske Stat lidt efter lidt have ladet sig berøve deres helligste Eiendom, det fædrene Sprog, saa er det tydske Sprog nu, hvor det virkelig er Folkets Sprog, netop derfor berettiget til at være det, og det kan ikke falde nogen Dansk ind at ville giengjælde Uret med Uret ved at udvide det danske Sprogs nuværende Grændser. Her er kun Tale om at uddanne og forædle Folkesproget, hvor dette allerede er dansk, for at Slesvigerne kunne lære at elske og agte deres skjønne Modersmaal, og saaledes blive faste og urokkelige til selv at modstaae de Forsøg, som endnu bestandig gjøres af tydske og fortydskede Embedsmænd og Andre paa at fortsætte den begyndte Erobring, for omsider ganske at fortrænge det danske Sprog fra Slesvig. Sprogsagen er ogsaa af overordentlig politisk Vigtighed, men staaer over den nærværende Tids sædvanlige Stridspørgsmaal. Man være Conservativ eller Liberal, Absolutist eller Constitutionel, – naar man kun er Dansk, da maa man erkjende Vigtigheden, ja Nødvendigheden af, at Slesvig bevares som en uadskillelig Deel af det danske Rige, og hvo seer ikke, hvilken Jndflydelse Sproget i denne Henseende har? Naar først de dansktalende Slesvigere ved Bekjendtskab til den danske Litteraturs herlige Frembringelser lære ret at kjende og bruge deres Modersmaal, da vil den Fordom forfvinde, som over Eideren er indsmuglet i Slesvig, at det er en raa ucultiveret Dialect, som den Dannede ikke kan være bekjendt at tale; de ville med Stolthed føle, at de tilhøre en Nation, som i sit Sprog eier store Fortidsminder og har Kraft til at udvikle sig til fremtidig Storhed, og da skal Tallet af de ædle, sandhedskjærlige Mænd, som i den slesvigske Stændersal med Kraft og Varme tale Danskhedens Sag og forsvare deres Sprog og Nationalitet mod tydske Anmasselser, ikke længer blive saa lidet, som det desværre hidtil har været. Derfor kan man for Tiden neppe bedre bidrage til en heldbringende Ordning af det statsretlige Forhold mellem Danmark og Slesvig, end ved at arbeide paa det danske Sprogs Forædling og de dansktalende Beboeres Oplysning og Dannelse i denne Provinds. Den politiske Anskuelse kommer herved, som sagt, ikke i Betragtning, men da hiint forvirrede Forhold for Tiden er den væsentligste Hindring for en friere Forfatnings Jndførelse i Danmark, og - skjøndt neppe saa stor, som man vil gjøre den - den eneste Hindring af ret Betydning og Vægt, saa er det naturligt, at den slesvigske Sprogsag fornemmelig maa vente Understøttelse af de Liberale, af dem, som ansee det fornødent til det danske Folks Velvære og Lykke, at det erholder en større og meere selvvirksom Andeel i Ordningen af sine vigtigste Anliggender. Den slesvigske Forening har derfor stillet sig et ædelt og værdigt Formaal, idet den stræber at begrunde og understøtte Læseselskaber, Almuebibliotheker og lignende Jndretninger, og at uddeele gode danske Bøger i Slesvig. Den blev stiftet af Slesvigere for at tilfredsstille en fra mange Kanter udtalt Trang, og den fandt strax en saadan Anerkjendelse og Understøttelse, at allerede i det første Aar 38 Bibliotheker bleve stiftede eller understøttede, og over 6000 Bøger dertil oversendte. J det andet Aar er denne Virksomhed fortsat og udvidet, og ligesom det er høist glædeligt at erfare, at der overalt i det danske Slesvig har viist sig eller er vakt en Læselyst, som langt overstiger alle Forventninger, og som Foreningen hidtil ingenlunde har været i Stand til at tilfredsstille, saaledes indeholdes heri den stærkeste Opfordring til at fremme denne Sag ved Bidrag af Penge eller Bøger. J denne Sommer har Foreningen vundet en virksom Understøttelse derved, at Mænd i Landets forskjellige Egne velvillig have paataget sig at virke for dens Øiemeds Fremme ved at indsamle og besørge de Bidrag, som dertil maatte indkomme. Her i Stiftet udføres dette Hverv, som bekjendt, af Dhrr. Pastor Bindesbøll i Nakskov, Catechet Bergenhammer i Maribo og Adjunct Hansen i Nykjøbing, som hidtil have været ret heldige i deres Bestræbelser, og som fremdeles med lige Taknemmelighed modtage enhver Gave – stor eller liden, i Penge eller Bøger i som Nogen maatte skienke til Foreningen. De, som have tegnet sig til Bidrag, bedes snarest muligt at tilstille en af de ovennævnte Agenter disse, for at de endnu i dette Foreningens andet Aar, som udløber den 30te September, kunne blive oversendte til Foreningens Bestyrelse og anvendte efter Bestemmelsen.