Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-05-22
Efter disse Handlinger, som ikke ere Mørkets Gierninger, og derfor kunne træde frem for Lyset, Handlinger, som Dansk Beskedenhed ei længere kan skjule, hvorom Almenheden, fra trykte Skrivter og fra den offenlige Stemme allerede havde faaet Nys - efter disse Handlinger og efter disse fremlagte Dokumenter skylder jeg det Danske Navn, ærlig Dansk Flid og Dansk Videnskabelighed, der saa ofte forhaanes, at opfordre de Tvende ikke Danske Mænd, Hr. Etatsraad Callisen og Hr. Professor Herholdt, til at nævne Mænd uden for Danmark, ei allene, i Tyskland, som disse Tvende Læger kjende saa vel, men ogsaa i Frankrige, Engeland og andre Europæ Stater, hvor Chirurgien dyrkes med Held og Fremgang, Mænd, der i saa lang Tid, som den fra 1786 til 1810, have lige med mig anstrænget sig for at fremme Saarlægers Humanitet, høiere Cultur, og saavel større Brugbarhed som Paalidelighed i Embedsforvaltningen. Man nævne mig en eneste Mand, i det Tidsrum ei under 26 Aar, der saaledes har indrettet sin Undervisning i humanfora efter Saarlægers Tarv, rettet sig efter deres Leilighed, brugten saa simpel og saa grundig Methode, bragt dem saavidt i atskrive og tale Latin, desuden aldrig tabt af Sigte det langt høiere Formaal, nemlig Humanitet, intellektuel og moralsk Dannelse - hvad alle vi Mennesker kunne blive o bør eftertragte som vor Tilværelses øverste Formaal. Dette Formaal indskrænker sig ikke til Livet, eller til det borgerlige Samfund, saa vigtig end denne Forbindelserer for alt, hvad der er Menneske. Dette Formaal stiger til selv Udødelighed. Man nævne mig en eneste Mand, der i samme Tidsrum har fremvirket dette, og uden nogen Opmuntring fra den offenlige Side, i det mindste fra 22de Junii 1785 indtil Aar 1808 uden al saadan Opmuntring, endog under Miskjendelse, Forfølgelse og Mishandling har virket, og til Videnskabers Tarv, hvori jeg selv var uindviet, saa forskjællige frade Videnskaber, til hvis Guddom jeg har helliget min Levetid til nogle Filosofiens Dele, til Filologie, til Lovkyndighed. For enhver Mand, der nævnes, og om hvem det kan antages, at han under samme Jndskrænkninger og hindringer, som hare trykket mig, og ligesaa uegennyttig har virket mere til Saarlægers Humanitet, end jeg nu har bevist om min Fremstræben, træder jeg som Dansk. Videnskabsmand med Dansk Undseelse til Siden. Kun en Betingelse maae jeg tilføie, at, naar de Tvende Herrer Etatsraad Callisen og Professor Herholdt nævne en saadan Mand, som de troe at kunne sætte ved min Side i den Punkt, hvorom her spær ges, eller oven for mig, der da en blonævne ham eller rose ham, men dokumentere og bevise, hvad den Mand har fremvirket til at fremme det Øiemed, som her omhandles, dokumentere og bevise, som jeg her. J min Dokumentering har jeg med Flid forbigaaet mine Bestræbelser for human Lovkyndighed lige fra Aar 1782, da jeg blev beskikket til offenlig Lærer i Lovkyndighed, til Decanus Juris paa samme Tid, som Nissen, nu Etatsraad og Professor. Saaledes er jeg nu den ældste Lærer i Lovkyndighed i Danmark og Norge, som i Hovedstaden uophørlig fra 1782 og siden hvert Aar har undervist i Lovkyndighed, har holdt Forelæsninger i Lovkyndighed, og, saavidt jeg veed, allene har undervist i human Lovkyndighed.