Viborger Samler, 1841-08-16
Ved Generalpostdirectionens Skrivelse af 6te Marts 1841. blev nemlig den Vogntvang (i Lighed med: "Mølletvang hævet, som Viborg Byes Jndvaanere, navnlig ved kongl. Resol. af 26de October 1827, vare undergivne, nemlig at skulle tage Extrapost, naar de uden selv at eie Befordring vilde kjøre længere fra Byen end to Miil, den ene privilegerede Vognmand, som da udgjorde hele Vognmandslauget havde nemlig renunceret paa denne Ret. Det er imidlertid vel bekjendt, at han renuncerede paa denne Ret, ei af Ædel modighed mod sine Medborgere, men fordi nogle af Byens Jndvaanere, som havde Befordring, tilbøde sig at ville overtage Vognmandslauget og gjøre hiin Renunciation; havde han ei gjort hiin Jndvilligelse, vilde den naturlige Følge bleven, at han var bleven opsagt til at fratræde Lauget. Byens Jndvaanere vare med ganske faa Undtagelser meget tilfredse med hiin Reform, saameget mere som en paalidelig Mand bekjendtgjorde, at han altid var istand til at skaffe Byens Folk Befordring under Vognmandstaxten, saa at ikke Nogen behøvede at befrygte, at han, selv i en travHøsttid, ei skulde kunde foretage en bestemt Reise. Et Par af Byens Avlsmænd anskaffede og i Tillid til hiin Collegiets Skrivelse af 6te Marts gode og smukke Befordringer, bedre end de, der nogensinde vare leverede fra det privilegerede Laug for en, efter de herværende Priser paa Hestefoder, Folkeløn og Huusrum, meget høi Vognmandstaxt, og desuagtet afgave de disse Befordringer en Deel billigere. Det er derfor ei blot uventet, men ogsaa ubehageligt, baade for Fleerheden af Byens Jndvaanere, som og for dem, der i Anledning af tilmeldte Skrivelse havde kjøbt sig smukke og beqvemme Vogne, at Generalpostdirectionen har fundet sig foranlediget til at bifalde et Andragende, hvorom rimeligen Opsynsmanden over Befordringsvæsenet og de andre ny Vognmænd ere blevne enige, at det gamle Aag maatte (for deres Fordeels Skyld) atter lægges paa Byens Beboere.") 5) Vel hedder det i Bekjendtgjørelsen i sidste Avis, at som en Følge af Directionens bifald til et nyt Vognmandslaugs Oprettelse m.v., er Skrivelsen af 6te Marts tilbagekaldt; men her maa uden Tvivl flere Præmisser i Tankerne suppleres for at en saadan Følgeslutning kan finde Sted; som en af de sandsynligste kan ovenstaaende indtil Videre vel gaae an. Man kan nemlig ikke antage, at Collegiet skulde have en saa partisk Kjærlighed for de Enkelte i Viborg, der maatte have en sær ubetvingelig Lyst til at kjøre i en Fjedervogn af i det Mindste 2 Alens Sporvidde, (thi Calescher kan godt faaes uden Laugets Hjælp) at det, for at de kunde faae denne Lyst tilfredsstillet har ophævet en Bestemmelse, der ikke forkyndte sig som interimistisk, Kunde et frivilligt vel indrettet Befordringsvæsen ikke bestaae uden hiin Vogntvang, da var maaskee Nødvendigheden, tilstede, og denne Tvang at foretrække for et tvungent Vognmandslang, men da de for omtalte Mænd vistnok endnu med Fornøielse ville staae ved det Tilbud, de engang haver gjort, hvoraf det afdøde Vognmandslaugs Renunciation var en naturlig Følge, tør man vel forvente, at denne Sag mere alsidigt vil blive drøftet, saavel af Collegiet som af den constituerede Hr. Stiftamtmand, om hvis Velvillie og Jnteresse for Byen vi ei bør tvivle, som og fornemmeligen af Communalbestyrelsen. Vi henvende os saameget mere til denne sidste om at tage Jnitiativet i denne Sag, som det er sagt os, skjøndt vi ugjerne ville troe det, at den ikke har været hørt i en Sag, der ei blot vedkommer Opsynsmanden for Befordringsmænd og den øvrige Deel af det respective nye Vognmandslang, men og den langt overveiende Deel af Communens Medlemmer, baade dem, der ville kjøre, og dem, der ville kjøres, længere end to Miil fra Byen. Vi haabe derfor, at et Andragende fra Communalbestyrelsen vil bevæge Generalpostdirectionen til at reformere sin sidste Reform af 10de d. M., forsaavidt den tilbagekalder Tilladelsen af 6te Marts, om endog Vognmandslauget i saa Fald skulde dispenseres fra at anskaffe den nye Fjedervogn.