Aarhuus Stifts-Tidende, 1817-12-23
Rusland og Persien. Den russiske Ambassadeur, Generøi Permoleff havde sin anden Audients paa Bayramfestens første Dag. Pladsen ligefor Palaiet var besat med 500 ladte Falconetter, ved den 3die Salve viste Schachen sig ovenpaa Galleriet, de Store og Folket hilste paa ham med Ærefrygt, og i samme Dieblik udraabte en Herold Lovtaler over ham, og Bønner for hans Sundhed og hans Regierings Varighed. Schachen vendte sig derpaa efter sin Sædvane til Naschi Mahomed Hesin Chan, som besidder det Talent at kunne holde for Folket en elegant Løvtale over Schachen; da Ambassadeuren havde lykønser ham til Fosten, saa satte han sig efter dennes Jndbydelse i en Lænestoel, som var sat for hans Skyld, og nærmed sig derpaa Galleriet for at deeltage i en Fest, som efter Schachens Forsikring, var især foranstaltet for hans Skold. Jblandt flere Slags Forlystelser i asiatisk Smag, bemærkede far 3 Flenhanter, hvis Snab er vare belagte med Guld og Sølvblik, og som get op og ned af Trøvpen paa Tetrasset. Schachen udlod sig med Ambassadeuren paa den meest smigrende Maade, og forsikre de ham om at han skiænkede ham den samme Tillid. som han nød af fin Kriser. Og da Schachen vilde forlade Galleriet, for at begive sig tilbage til sit Harem. og Ambassadeuren vilde tale om de Presenter, som han havde at overlevert ham, saa forekom Schachen ham, og sagde: at han allerede var underrettet derom ved sin Større zir, og at han ventede paa dem. Ambassadeuren begav sig derpaa ind i et Telt med Storveziren, hvor han lod Presenterne bringe ind, og overleverede Breve fra Keiserinderne til Schachens Semalinder. Efter en Times Forløb meldte Chronen, at Schachen vilde selv komme. Ambassadeuren befandt sig paa en Plads tilligemed Storpeziiren for at vente paa ham, da en saa stærk Hvirvelvind reiste sig, at mere end 1000 Farracher eller Tienere maatte holde paa Teltet, at det ikke skulde falde omkuld. Schahen afsendte derpaa sin første Silding for at lade forhøre om ingen Skade var skeet, hvorpaa han omgiven af sin Livvagt gik ned af Tropperne til sit Palais, og begav sig til sit Telt; men nu reiste der sig paa ap en lang: stærkket Hviedelvind, hvorved Støvet blev saa stærk at ingen kunde ste Schachen i Tillet; da Uveiret tik over gav han Ambassadeuren et Tegn at følge sig ind i det Telt hvor Presenterne laae; han ber iste ret for en Krone, en Hur af det skiønneste sorte Frateskind besat med Diamanter. Han blev staaende i nogle Øieblikke ved Indgangen af Teltet, kastede et Blik paa Prisenterne, og lod derpaa sin øverste Bil ding bevidne Ambassadeuren sin Tilfredshed. Han besaae flere Ting af Porcellain og Chrystal, Peltsværker, Guldstof og Fløiel, og syntes at høre med Fornøieise, de Ambassadeuren sagde ham, at alle disse Ting vare forarbeidede i Rusland. En Pyramide, som var bestemt til en Present for hans Gemalinde, og var konstigen forarbeidet af flere Slags Træe, og indlagt med Elphenbeen og Guld tildrog sig især hans Opmærksomhed, de Flædre hvormed man kunde trække Skufferne ud, behagede ham meget. Et Udr i Skikkelse af en lille Elephant, som spillede Arier, meerede ham i den Grad at han lod det spille 3 Stykker for sig. Men intet fornøiede ham saameget som et stort Natbordsspeil, som var riigt indfattet og med to Lysearme paa Siderne han traadte ofte frem for det og speilede sig i det fra alle Sider. Han tilkiendegav Ambassadeuren. sin Forundring og tilstod at man aldrig havde seet i Persien en saadan Samling af kostbare og prægtige Sager; han forundrede sig over at man havde kunnet føre dem en saa lang Vei, uden at de havde taget Skade og han bad om at Gouvernements=Secretairen Letschinsky, som havde besørget Transporten til Sultania, ogsaa maatte besørge den videre til hans Hovedstad Theran. Schachen begav sig derpaa tilbage til sit Audients=Teli satte sig paa en muuret Forhøining, og lod Ambassadeuren presentere Gesandtskabs=Følget for sig, hvorpaa han begav sig børt. Sultania hvori Schachen gav Ambassadeuren Andients er dennes Sommer=Residente. kas Cases, Napoleons Den, har tilsendt den engelske Minister, Lord Holland, et Brev, hvori han protesterer imod det Rygte at han skulde have deserteret fra St. Helene, eller forladt denne Øe, fordi han ikke kunde udholde Napoleons Brutalittter ; han fremlægger end ydermere en Skrivelse fra ham, som er fuld af de venskabeligste Yttringer og hvori denne siger, at hans Selskab var ham saa nødvendigt, da las Casas var den eneste som kunde tale og skrive engelsk, han takker ham for at han har vaaget saamange Nætter med ham under hans Sygdomme, han beder ham at hilse hans Gemalind- og hans Søn ret meget fra ham. Han beklaget sig ever at hans Legeme er i hans Fienders Hænder, hvori man lader ham døe med Naalestik, men han trøster, sig ved at Forsynet er for retfærdigt til, at lade dette længe vedvare i et fortærende Clima, hvor man er berøvet alt det, hvorved Livet holdes vedlige. (Brevet er dateret: Lonewod i December; det originale Brev beholdt Gouverneuren paa St. Helene, og tillod kun at tage Afskrift af nogle Stykker deraf 1 - Heller ikke i Velgien taales den arme Mand, men er ved Gendmmer transporteret til Aachen. Hans videre Skjebne synes endnu at være uafgiørt. (Polakken Pietowsky skal bensættes i Fæstningen Mentua.)