Berlingske Tidende, 1791-05-16
Warskau, den 4de Maji. I Gaar oplevede vi her den lykkeligste Statforandring, som i Klogskab og heldig Udførelse neppe har sin Lige. Førend Rigsdagen aabnedes i Gaar Morges, blev hos Kongen, holdt en Forsamling af sande Patrioter, i hvilken man endog ved Eed skal have forpligtet sig at trænge igiennem med denne Revolution. Rigsdags=Sessionen, hvis egentlige Forretning skulde være Finantssager, blev denne Gang ikke intime ret dertil af Rigsmarskallerne, men Kongen indledte den selv og foredrog: "at der endnu stedse indløb saadanne Rygter, som lode befrygte, at de tvende Naboemagter vilde forenes ved og om en Deeling af Pohlen, og at det eneste Middel til at rædde Pohlen fra sin Undergang, var, at give den en Constitution, som betryggede dens indvortes Selvstændighed, hvilken Kongen havde ladet danne efter den engelske og amerikanske, dog med Undtagelse af disse tvende Constitutioners Mang ler." - Denne Constitution blev oplæst og sammes fornemste Jndhold var følgende Sætninger: Thronen er arvelig, og paa denne følger Churfyrsten af Sachsen vor Konge. Hans Datter er Prindsesse af Pohlen. Den Mand, som Hendes Fader med Rigsdagens Samtykke engang giver Hende arver Thronen, der igien arves af hans Børn. Den lovgivende, dømmende og udførende Magt blive evig adskildte. Den første tilhører Ridderstanden decisiv og Senatet suspensiv paa Rigsdagene og i Nationalforsamlingerne. Den anden tilhører Dommerne, som vælges paa Landdagene, og den tredie Maat udøver Kongen tilligemed det øverste Regieringsraad, der bestaaer af 6 responsable Ministre. Kongen har faaet store Prærogativer, der give ham Magt til at giøre alt mueligt godt, men intet ondt. Stænderne ere 3, nemlig Adel=Borger= og Bondestanden. De tvende sidste Stænder have ingen Repræsentation i Lovgivelsen, men al muelig Lethed til at forsvare sig. Contracter imellem Adelsmænd og Bonde kunne ikke igienkaldes, men forbinde Adelsmandens Arvinger. Om Rettens Pleie ere Borgeren og Bonden forsikrede. Alle nyeligen decreterte Borgerrettigheder og Adgange til at blive adlet ere bekræftede. Ethvert Menneske, endog Udlændigen, kan altsaa i Pohlen blive hvad han er værdig til. Handel og Vandel ere fri for enhver. Der skal strax udarbeides en nye Civil- og Criminalcoder. Armeen er den udøvende Magt undergiven. En Rigsdags=Ret skal strax nedsættes, og sagsøge enhver, der sætter sig imod denne nye Constitution. Denne hele Session var offentlig, og alle Tilskuerpladse bleve i en halv Time saa fulde, at mange tu finde stode udenfor Indgangen og kunde ikke blive Vidner til denne store Begivenhed. Da Constitutionen var oplæst bleve smukke Taler holdte pro & contra. Der reiste sig et stor Allarm. Mange raabte, at de ikke vilde bifalde Consitutionen. Fornemmelig vare Provindserne Vollhynien: Podoliens Repræsentantere, som Ruslands bekiendt Tilhængere, derimod. Hr. Sucharzewsky, Landbud fra Caliz, gjorde Knæfald for Thronen, og bad Kongen om at frafalde Thronens Arvelighed, da samme var en Grav fo Friheden. Flere af Oppositionen anførte deres Provindser, Jnstructioner, der forbød dem at samtykke i Thronens Arvelighed. Men man svarede: At der i Dag ikke blev talt op nogen Lovgivelse, men om en Statsrevolution, der ikke var bunden til Formaliteter, men maatte drives igiennem ve Magt. Nogle sagde, at man i det mindste burde tage den ligesom enhver anden nye Lov under nærmere OverveielNei, svarede de andre, den maae i Dag gandske afgiøres og førend dette er skeet, gaae vi ikke af Stedet. Kong blev anmodet om at beedige den nye Constitution tilligemalle retsindige Medlemmer. Hs. Majestæt lod kalde Biskepen af Cracau, og beedigede den nye Constitution, hvilket og de fleste Rigsdagslemmer gjorde med opløftede Hænder. Hr. der er en Ven af Fædrenelandet, sagde Kongen, han føl mig til Kirken og igientage denne Eed ved Guds Alter. Al Biskopper, verslige Senatorer, og de fleste Landbude sulgt derpaa Kongen til Kirken, og aflagde atter en Eed, deres den smukkeste af alle de, som nogensinde ere blevne svornen Eed for en Constitution, der giver ethvert Menneske Fi hed til at blive lykkelig, og at træde op som en virksom Stat borger, naar han har Forstand og Evne dertil. Kun 300 40 Landbude, bleve tilbage, og aflagde ikke Eeden i Kirke hvor man istemte Lovsange, og 100 Kanoners Lødningt budede Folket den lykkelig fuldbragte Statsforandring. Le saget af Revolutionens Medstiftere, gik Kongen tilbage Rigsdagssalen, takkede Gud endnu en Gang, og befaleMarskallerne at aftage alle Dicasterier Troeskabseden ford nye Constitution. Paa samme Tid forlamlede alle Borg laugene sig under deres Fahner, trak med klingende Si igiennem Gaderne og bragte Kongen og Marskallerne Ja tius og Stanislaus Potocki et Vivat for den store Ande som de havde taget i denne Statsrevolution. De og ponerende Landbude, af hvilke nogle vare faldte i magt, besluttede imidlertid, at forfærdige Manises imod Revolutionen, og snege sig forskrækkede hiem. Jn bekymrede sig om dem, ingen blev tilføiet ringeste Skad ingen fornærmet, alting var Glæde, beskeden Glæde, so endog iblandt den ringere Folkeklasse ikke blev overdreven Udsvævelser. Der siges at en vis Gesandt havde Dagen denne Revolution hævet 50000 Ducater for at afværge de Al den Hevn, som Folket øvede imod ham, bestod deri Folket raabte Revolutionsstifternes Vivat med en høiere gladere Stemme, da det trak forbi hans Hotel. Kl. 7. Aftenen blev denne Statsforandring forkyndt ved Kanon Løsning, og Kl. 11 var alt saa stille paa Gaderne, som i enhver anden Hverdag. Jngen Patrouiller, ingen Ørn heds Foranstaltning bidrog til denne Rolighed. Hvilket Beviis paa, at de forrige Ødelæggelser ere for det meste blevne bevirkede ved fremmed Jndflydelse. Vi takke og beundre Forsynet, som ved Tyrkekrigen lod af os opstaae et nyt og qviseligen constitutioneret Folk. De, som holdte os for udygtige til at kunne udføre noget, ville tilgive, at vi have udrettet alt i 12 Timer.