Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-01-12
Som ganske ubekiendt i Kjøbenhavn henvendte jeg mig i denne Anledning til min Vert, Herr Knirsch, i det forrige Raus Huus, og han tilsendte mig en, efter hans Sigende, paalidelig Sprogmester, hvis Navn jeg har forglemt, men som Herr Knirsch lettelig vil kunne opgive til dem, som det maatte være maatpaaliggende at vide samme. Da denne Mand udtrykkelig blev mig anprist for at være Sproget fuldkommen mægtig, maatte jeg, ved mit korte Ophold i Kjøbenhavn, og ved Mængden af de Forretninger jeg der havde at besørge, ganske forlade mig paa Arbeidets Rigtighed, hvilket jeg strax efter Modtagelsen hensendte til Herr Grave, boende i lille Helliggeiststræde, for at vorde trykt, og denne aftrykte samme, uden at gjøre mig opmerksom paa det Monstrøse i Oversættelsen. Selv at besørge Correcturen tillod min stedseværende Fraværelse fra mit Logis mig ikke desuden kunde det ikke falde mig ind, at jeg i Kjøbenhavn selv kunde falde i saa slette Hænder. Aftrykket af Oversættelsen erholdt jeg kort for min Afreise, og uden at Tiden tillod mig en prøvende Sammenligning med Originalerne, maatte jeg tilbagelade en Deel Exemplarer til Fordeeling. Først efter min Hjemkomst bemærkede jeg, hvor uendelig meget Plan og Anbefalingen havde tabt, ved den Kjøbenhavnske Oversættelse. Og da Herr Etatsraad og Ridder Brandis allermeest var compromitteret derved, saa tilskrev jeg ham strax Dagen efter min Hjemkomst, den 23de f. M., og lod ham vide, at jeg havde casseret de endnu i Behold havende Exemplarer af meerbenævnte Oversættelse, og at jeg her paa Stedet lod foranstalte en nye Oversættelse og Trykning, af hvilken jeg, saasnart mueligt, vilde tilsende ham et Antal Exemplarer. Tillige havde jeg den Hensigt, at lade uddeele Exemplarer til alle dem, som havde modtaget hiin afskyelige Oversættelse, og derefter at bekjendtgjøre det fornødne herom i et offentligt Blad. Omendskjønt Haandskriftet allerede den 23de f. M. blev sendt til Bogtrykkeriet i Haderslev, saa har jeg dog til Dato ikke kunde erholde Aftrykket, formedelst opdyngede Arbeider til Nytaar i Trykkeriet, og desværre kommer den af mig i Sinde havde Anmældelse nu for sildig. Jmidlertid kommer den dog stedse betids nok, for at afvælte en Bebreidelse fra Jndvaanerne i Apenrade, der var alt for vel fortjent, dersom Sagen forholdt sig saaledes, som Forfatteren af Opsatsen i Skilderiet antager den. Den her forfærdigede Oversættelse vil formodentlig overbevise vore Landsmænd paa hiin Side Belterne, at det danske Sprog dog ikke saa ganske forsømmes paa denne Side, som hiin Forfatter paastaaer. J øvrigt haaber jeg, at denne for mig yderst ubehagelige Begivenhed ikke skal vorde den gode Sag selv skadelig, for hvilken jeg i Kjøbenhavn bestræbede mig. Allermindst frygter jeg, at den skulde kaste et forhadt Lys paa denne Egns Aand, hvilket sandelig var yderst uretfærdigt, da man her aldeeles ikke kjender den ukierlige Forskiel imellem Danske paa denne og paa hiin Side Belterne. Meget mere ønske her alle inderlig, at Kierlighedsbaandet stedse maatte forene os nærmere og omslynge os fastere: ja vi haabe tillidsfulde, endogsaa ved Udvidelsen, af den herværende Søebadeanstalt, at bidrage hertil. Apenrade, den 6 Januar 1819.