Viborger Samler, 1837-03-25
Frankrig. Et nyt Verdict af Juryen har atter forarget det reactionaire Parti, og betegnes af den ministerielle Presse som et beklageligt Misgreb af de tolv enkelte Eedsvorne, men af Oppositionsorganerne som en retfærdig Yttring af Nationens Uvillie over Apanagerings- og Doterings=Projecterne. Juryen har nemlig den 13de Marts frikiendt Hr. Simon, Gerant for Charivari, der var stillet for Assiserne formedelst Fornærmelse mod den kongelige Familie, hvori han skulde have gjort sig skyldig i en Artikel i sit Blad over hine Projecter. Den Anklagedes Stilling var saa meget mere critisk, som det er en meget omtvistet Materie, om man ved saadanne Tilfælde maa støtte sit Forsvar paa Beviis for, at man har talt Sandhed. Jmidlertid synes de Eedsvorne at have taget Hensyn hertil; thi kun paa denne Maade lader Frikiendelsen sig forklare og retfærdiggjøre, da Fornærmelsen var umiskjendelig. Muligen have ogsaa de Vanskeligheder, der lagdes i Veien for Forsvaret, indtaget Juryen imod Generaladvocaten. - J de Deputeredes Møde den 15de forelagde Jndenrigsministeren Hr. Gasparin et Lovforslag om Bevilgning af en Supplementarcredit af 2 Mill Fr. til hemmelige Udgivter, hvorved han erklærede, at her handledes om et Tillidsvotum. - De contrarevolutionaire Forslag, som J. E. Paris hver Dag uden Sky bringer til Torv, vinde en større Betydning derved, at man veed, at de Politikere, paa hvem dette Blad støtter sig, ere særdeles vel anskrevne ved Hoffet. Det er kommet saa vidt, at selv Dhrr. Guizot og Persil, disse Lovtalere over og Fuldbyrdere af det saakaldte systeme impitoyable, ikke længere ved Hoffet gjælde for energiske nok. Le Temps af 15de statuerer tre forskjellige Cathegorier af Ministre og Ministerielle: de Raisonnerende, d. c. de Moderate, som hvis Repræsentant hiint Blad betegner Hr. Mole og som det deres Organ J. des Deb.; de forrige Ultras, som, med Dhrr. Guot og Persil i Spidsen, i Chartet af 1830 søge at tæmme deres forrige Elevers altfor overdrevne Jver; endeligen de Ultra-Doctrinaire, blandt hvilke Dhrr. Remusat, Duvergier de Hauranne, Jaubert og Du mon udmærke sig, med J. de Paris og Pair til Organer. "Disse Sidste - siger Le Temps – ere fulde af Ungdomsild og Ærgjærrighed; Voldshandlinger ere deres Yndlingsidee; uroligen vente de paa det Øieblik, da de torde haabe, at disse ville lykkes. Vee Nationen, hvis disse Menneskers Energie bliver sat istand til at bevæge sig frit. Forløberen for dette Cöterie, Hr. Fonfrøde, har i den sidste Tid især valgt Juryen til Gjenstand, for sine Angreb. J det sidste No. af sit Blad, stiller han en Række af Frikiendelser sammen, i hvilke de Eedsvorne i kort Tid i hans Øine have gjort sig skyldige. Ved Siden af Frikiendelsen af Cour. fr. og Siele og det strasburgske Verdiet og Absolutionen af Charivari omtales ogsaa en Kiendelse af Juryen i Tulle, der nylig har frikiendt en Soldat, som under en Ruus havde sunget en majestætsforbryderisk Vise. Den særdeles Skaansomhed, som de Eedsvorne i den senere Tid altid pleie at vise, naar Talen er om fornærmelige Angreb mod Kongen eller den kgl. Familie, fremhæves af Hr. Fonfrede, som særdeles trængende Jndicier af denne Domstols Udygtighed til at dømme over politiske Forbrydelser. Jmidlertid ville hiint Blads Jnsinuationer lykkeligviis vistnok strande paa Chartets udtrykkelige Ord, der blandt sine Fundamentalprinciper netop regner Afgjørelsen af denne Classe af Forbrydelser ved Eedsvorne. Det vilde altsaa være et aabenbart Brud paa Forfatningen, endog blot at foreslaae en Forandring i denne Henseende.