Københavns Adresseavis, 1772-06-17
Helsingøer, den 31 Mai, 1772. Vi have her for siorten Dage siden og levet en meget rørende Handling, som endnu i lang Tiid vil blive en Materie til vore Samtaler, da een af Fangerne paa Kronborg, som formedelst Desertion var kommen i Sclaveriet, overgik fra den Papistiske til den Erangeliske Kirke. Efterat dette Menneske ved Prædikens Anhørelse (hvorved ogsaa de katholske Slaver maa være tilstæde) og i særdeleshed ved de aanderige evangeliske Palmer var bleven opvakt og bragt til Eftertanke over den evangeliske Lærdoms Saghed; saa havde vores Hr. Pastor Chemnitz taget ham i nærmere Underviisning, og siden et halv Aar anvendt et par Timer om Ugen paa ham. Endelig aflagde han paa 4de Søndag efter Paaske, i Overværelse af en overordentlig talrig Menighed og den hele Guarnison, sin Troes Bekiendelse med saadan Færdighed og Frimodighed, at alle tilstædeværende derover bleve satte i en angenem Forundring. Hr. Pastor Chemnitz handlede i sin Prædiken om den store Forskiel, som findes imellem den evangeliske og katholske Kirke, men med saadan Sagtmodighed og Moderation, at ingen af de mange Katholiker, som havde indfur det sig ved denne Handling, derover bleve opbragte eller forbittrede. Efter Prædiken blev Sclaven, (som har hiemme ved de Bøhmiske Grendser) af Prædikestolen examineret i 5 Qvarteer, i særdeleshed over de Lærdomme, hvorudi den evangeliske Kirke afviger fra den katholske. Han stod midt i Kirken for Prædikestolen, og var gjort løs af sine Lænker. Han besvarede nogle 100 Spørs maale, som bleve ham forelagte, og det ikke blot med Jn og Ney, men med saa hiertelige, grundige og fuldstændige Svar, at enhver tydelig kunde mærke, at han havde erlanget en grundig Kundskab. Jeg vil allene anføre et par af saadanne Svar, som jeg under Exammen opskrev i min Tegnebog. Han blev tilspurgt: Skulde man ikke kunde fortiene Himmelen og Saligheden ved sine gode Gierninger, Han svarede med Petri Ord af Apost. Gierningers 15 Kap. 11 v.: Vi troe at blive salige. ved den Herres Jesu Christi Naade; han beraabte sig og saa paa Pauli Ord Ephes. 2, 8.: J ere blevne salige af Naade formedelst Troen - ikke af Gierningerne; han føvede ogsaa endnu dette til Det maatte være en slet Himme som lod sig fortiene ved vore usle Gierninger - vilde Gud intet bedre give os, end vi fortiene, da ville det see jammerlig ud med os ; han blev videre tilspurt: Bliver da vel Troen uden gode Gierninger, han svarede med de herlige Lutheri Ord: Troen spørger ikke først, om den skal giøre gode Gierninger, men førend den spørger, har den allerede gjordt dem, og er stedse virksom - Troen er en kraftig, levende, virkende Ting o. s. v. Da der blev talt og Helgenes Paakaldelse, og ham blev gjort den Jndvending, om det da vel og skulle være saa ganske Uret, i det mindste at anraabe dem om deres Beskyttelse - hvad heder J, spurte Hr. Chemnitz; han sagde: jeg heder Matthias - Nu hvad Ont skulde vel være derudi, sagde Hr. Chemnitz videre, dersom i endog udvalgte den hellige og fromme Matthias til eders Skytspatron han har jo dog været en stor Herrens Apostel, han svarede med megen Bevægelse: Gud er den Fattiges beste Beskyttelse - Han er ogsaa min Tilflugt og Beskiermelse i Nøden. Mange af Tilhørerne gik Øynene over paa ved saa hiertelige Svar, og der bleve mange Glædestaare udgydet. Omsider da Exammen var til Ende, blev allene synget det ene Vers: Ach zunde denne Liebe in unsere Seelen an a. Under Sangen gik Læreren ned af Prædikestolen, traade hen til ham og forelagde ham endnu nogle Spørsmaale, F. Ex. Om han ganske frivillig af Erkiendelse og Overbeviisning om Sandheden, uden alle kiødelige Biehensigter, overgik til den Evangeliske Kirke, han svarede: Ja, jeg gaaer frivillig over jeg har ingen falske Hensigter; Han blev videre adspurt, om han enfoldig ville følge Guds Ord, udvælge samme til hans Troes, Levnets og Vandels eneste Regel og Rettesnor Omhan og vilde pryde den Evangeliske Lærdom med en værdig Vandel, eller om han ikke ogsaa her, som ved hans forrige Krigstieneste, ville vorde meenedig, men leve, blive og døe ved denne erkiendte og bekiendte Lærdom, Han besvarede alle disse Spørsmaale meget omstændelig, og efterat han derpaa havde givet Læreren sin Haand til en eedelig Forsikring om hans Tror skab og Bestandighed, faldt han ned paa sine Knæe, da Læreren lagde sin Haand paa hans Hoved og erklærede ham for en Medlem af den Evangeliske Kirke, i hvis Skiød han saaledes høytideligen blev optaget, og dertil med hiertelige Bønner og Velsignelsers Ønsker offentlig indviet. Hr. Pastor Chemnitz forsikrede derpaa den heele Meenighed, at han havde det beste Haab om, at dette Menneskee ikke blot ville formeere Antallet af Mund Christne i den Evangeliske Kirke, hvis Antal derforuden desværre er stort nok; men at han vist i alle Stykker vilde pryde den erkiendte Lærdom ved at vandre værdeligen derefter. Og (føyede han til, efterdi han var overbeviist om, at han ikke havde foretaget denne Re Religions Forandring af Letsindighed eller kiødelige Hensigter, saa var det saa meget des glædeligere, at endogsaa det Legemlige efter Guds gode Haand som en Tilgivt tilfaldt ham, og dermed forkyndte han ham imod alles vores Formodning den ham hemmelig udvirkede fulde Frihed, da hans Majestæt Kongen, ved vor høyagtelseværdige Commandants Hr. General Lieutenant v. Hauchs Forestilling, har havt den Høykongelig Naade og tilladt, at han strax efter aflagde Troes Bekiendelse skulde have sin Frihed, og paa Stedet fuldkommen løslades af sine Baand og Lænker. Det arme Menneske blev forhauset over denne saa gandske uforventede Efterretning. Hans Ansigt forandrede sig, ligesom hos et Menneske der pludselig overvældes af en stor Lykke. Øynene stod ham derved fulde af Graad. Han afbrød Lærerens videre Tale, for med høy Røst at bevidne ham sin Tak for hans beviiste Kierlighed og Troeskab. Han skal siden have sagt, at han snarere paa denne Dag havde forestillet sig sin Død, end sin Frihed, og han var ved denne uformodentlige Forkyndelse ey bleven anderledes tilmode, end som om en Spand hedt Vand var bleven øst over hans heele Legeme. Fra den overmaade rørte Meenighed ere siden mange Kierligheds Gaver, som kort Tid derefter skal have beløbet sig over 20 Rdlr., bleven Hr. Pastor Chemnitz tilstillede, for at anvende samme til Beste for denne Proselyt. Hr. Ch. har ogsaa indrømmet ham et Kammer i sit Huus, og drager Omsorg for hans Underholdning, indtil der maatte finde sig anden Leylighed til at see ham ærlig forsørget, hvilket ikke vil blive vanske ligt, da han er en god Linvævere. Naar Hr. Pastor Chemnitz faaer denne ufuldstændige Efterretning at see, maatte han maaskee derved lade sig bevæge til at bekiendtgiøre noget fuldstændigere ved Trykken, angaaende denne for os alle saa bevægelige og opbyggelige Handling. Nyheder.