Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-07-29
Journalliteraturen - siger Dannevirkes kjøbenhavnske Correspondent - udøver nu overalt i Verden en uhyre vigtig Jndflydelse. En meget stor Deel Mennesker læse slet ikke andet end Dagblade. Hvorvidt nu dette er godt eller ikke, er det ikke vor Agt her at undersøge, dog saameget ville vi bede Vedkommende at erindre, der drage saameget tilfelts mod Dagbladene, at hiin omtalte store Deel af Menneskene forhen læste saa godt som slet Jntet. Nu læse de dog Dagbladene, og faae ved dem, naar de ere redigerede, som de bør være, Adgang til en stor Masse Kundskaber, hvorom de ellers ikke engang vilde have en Anelse. Vel er det sandt, at disse Kundskaber kun blive stykkeviis, men vi ere af den Mening, at fragmentarisk Kundskab er bedre end slet ingen, og, naar Alt kommer til Alt, er al vor Viden jo dog kun Stykkeværk. – Jndtil for omtrent 12 Aar siden havde Danmark saagodt som ingen Dagblad-Literatur. Det var en Følge deels af vor politiske Uskyldighed, deels af Uvidenhed og Trykkefrihedens Grændser. Af den første bleve vi vækkede ved Julirevolutionen, og om den sidste belærte Prof. Ussing os, der i en Række Artikler i Dagen hævdede den Sætning, at vi ingen Censur have i Danmark (herunder naturligviis de privilegerede Blade ikke indbefattede, og at det kun er Domstolene, som have at afgjøre hvad der er Trykkefrihedsforseelse. Det første Blad, som ret benyttede sig af den emanciperede Trykkefrihed, var Kjøbenhavnsposten, og selv dens værste Modstandere ville ikke kunne nægte, at dette Blad har stiftet stort Gavn ved at ivre mod Misbrug, paatale Reformers Nødvendighed, og udbrede sunde Meninger blandt Folket om offentlige Anliggender. Det har nydt en stor og fortjent Anseelse, og var i lang Tid det eneste over hele den danske Stat almindelig udbredte Blad, men ingen Lykke under Solen er uforanderlig; det maatte og saa Kjøbenhavnsposten" sande. Det har i de senere Aar maattet udholde en Række af Processer, hvis Resultat har været Mulkter til et Beløb af over 2000 Rbd., og Censur for den ene Redacteur efter den anden, hvorved der er den Synderlighed at mærke, at de Artikler, hvorfor de ere dømte, have været langt mindre skarpe, hvilket man kan see af de bagefter trykte Domme, end andre Artikler i Bladet, der ere gaaede upaatalte hen. Det er at beklage, at denne Modgang synes at have havt en uheldig Jndflydelse paa Bladets Redaction, der i den senere Tid har været kjendelig bitter; det er vel menneskeligt, men det er ikke klogt, og vi ville derfor haabe, at denne Bitterhed kun har været en Følge af Øieblikkets Forstemthed. Endskjøndt Bladets glimrende Periode synes at være forbi, hvilket vi dog mindre tilskrive Redactionens Dygtighed, end Omstændigheder, som vi siden nærmere skulle berøre, indtager det dog endnu en hæderlig Plads i vor Journallitteratur og skal endnu tælle over 1000 Abonnenter. - Correspondenten agter i sin næste Beretning at fortsætte disse Betragtninger med Hensyn til Hovedstadens øvrige Blade. J Løverdags afsagde Hof= og Stadsretten Domi den mod Proc. Christensen anlagte Trykkefrihedssag i Anledning af en i Fædrelandet af 14de Juli f. A. optaget Artikel, betillet: Enighed i det Væsentlige." J denne Sag, hvorunder Christensen nedlagde sin tidligere i dette Blad optagne og af Crimineldommeren til Følge tagne Protest mod paa en inqvisitorisk Maade at afæskes Forklaring, lyder Dommen paa 200 Rbd. Mulct og 1 Aars Censur. (Fædrel.)¬