Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-10
Da Napoleon snart derefter reiste til Kronningen i Malland, begav Lucian sig til Pesaro, og derfra til Rom, hvor Paven optog ham udmærket forekommende, og bevidnede ham, uagtet han ikke førte Titel deraf, alle de Æresbeviisninger, der tilkomme en fransk Prinds; han selv vidste ligeledes med megen Fasthed at forsvare den Rang, han troede at tilkomme ham, og i hans Huus herskede ganske Thuilleriernes Etiquette. Jmidlertid var Krigen af 1805 ved Slaget ved Austerlitz allerede saa godt som endt, da Hoffet i Neapel krænkede den lovede Neutralitet, hvilket gav Napoleon et længe attraaet Paaskud til at sende sin Broder Joseph med en Armee, under Massenas Overbefaling, til Neapel. Paa hans Reise igjennem Rom, blev der atter aabnet Underhandlinger med Lucian. Men forgjeves tilbød man ham Toscana, selv uden Forpligtelse til at ægte Dronningen af Hetrurien, der ubetinget skulde aftakkes, Lucian forkastede alle Tilbud, som han, med Opoffrelsen af sin Ægtemage, skulde kjøbe, og hans Had til Napoleon steg med hver Dag. Hans Huus blev for størstedeel lukket for de franske Generaler og Embedsmænd, men derimod blev den preussiske Gesandt v. Humboldt, endog under den preussiske Krig, paa en paafaldende Maade, behandlet af ham med Udmærkelse. Jkke desto mindre forsøgte Napoleon endnu engang at lade fra sit Hovedqvarteer aabne ved Talleyrand en Underhandling med Lucian; men forgjeves, lige frugtesløs var en ny Plan i Sommeren 1807, at sende Lucian, uden videre at paastaae nogen Ægteskabsskilsmisse, under Navn af neapolitansk Prinds af Blod, som Vicekonge til Sicilien, i det man en Tidlang nærede det Haab, at bevæge Ferdinand IV. til ubetinget Aftakkelse; men Engellændernes Mellemkomst forhindrede Udførelsen. Endeligen lykkedes det Joseph, paa samme Tid, Dronningen af Hetrurien blev afsat, at tilveiebringe en Sammenkomst imellem Napoleon og Lucian. Den første forlangte nu af sin Broder en midlertidig Skilsmisse fra sin Gemalinde, og uagtet Lucian ogsaa ubetinget vægrede sig herved, tilbød Napoleon sig dog, at sørge for de to Døttre af første Ægteskab, af hvilke han bestemte den ældste til Prindsen af Asturiens Gemalinde, ogsaa Lætitia ønskede at have begge sine Niecer i Nærheden af sig, og Lucian samtykkede omsider deri. Men Forbittrelsen mellem begge Brødrene blev endnu som før, imidlertid bleve Bourbonnerne i Spanien styrtede fra Tronen, Paven i sin egen Hovedstad Napoleons Fange, og Lucian, Cardinal Consalvis fortrolige Ven, tog ikke allene Deel i alle det pavelige Hofs hemmelige Raadslagninger, men tilkjendegav ogsaa lydeligen ved enhver Leilighed sin Tilbøielighed til samme og Misbilligelsen af sin Broders Fremfærd. Den pavelige Oberst Baron Fires, der havde taget fransk Tieneste, vovede han endog offentligen at lukke sin Dør for, og i samme Grad steg Forbittrelsen hos Napoleon, der ved sine Spioner nøje blev underrettet om Alt, selv de ubetydeligste Omstændigheder vistes ham i det meest forhadte Lys. Saaledes blev Lucian allerede i de første Dage af 1808, da han opholdt sig paa sit Gods ved Frascati, opfordret af sin Broder Joseph til paa nogen Tid at forlade Kirkestaten, og begav sig til Florenz. Selv hans Sødskende vovede nu ikke mere at see ham; kun om Natten listede hans Søster Baccioch sig nogle Gange hen til ham. Da Joseph bestemtes til Konge af Spanien, haabede han at faae Neapel for Lucian, i det hans Ægtefælle vel ikke skulde deele Tronen med ham, men som formeligen erkjendt Hustrue skulde leve med og ved Siden af ham; men hans Søster Caroline tilintetgjorde Planen, og vidste at forskaffe sin Gemal, Murat, Neapel. Derimod fik Lucian endnu i nogle Maaneder Tilladelse til at vende tilbage til sit Gods Canino, 25 Mile fra Rom, hvor han ganske overlod sig til Agerdyrkning, sine Eiendommes Forbedring og sit Digt Carl den Store eller den befriede Kirke", hvorpaa han allerede længe havde arbeidet. En Mængde Anlæg, Bygninger, Eftergravninger, Forandringer af hvert Slags bleve paabegyndte. Sommeren tvang ham imidlertid, formedelst den skadelige Luft, til at forlade sit Landgods; i Slutningen af Mai begav han sig til Egnen af Lucca, hvor han flyttede ind i sin Søster Elises Badehuus. Denne opholdt sig nu som Storhertuginde af Toscana i Florenz. J November 1809 vendte han tilbage til Canino, allerede var Napoleons Ægteskabsskilsmisse besluttet, og Lætitia tilholdt nu saa meget Lucian til at sende sin ældste Datter til Paris, i det Haab, at hun maaskee kunde komme til at indtage Josephines Plads, ogsaa Lucian syntes at haabe dette, men Napoleons Stolthed havde besluttet anderledes. Vel hilsede han Lucians Datter, ved hendes Ankomst til Paris, som Prindsesse, men ikke længe beholdt hun sin Farbroders Gunst, uden Tilbageholdenhed havde hun yttret sig i sine Breve, saaledes som hendes Fader forlangte af hende, angaaende Napoleon, hans Sødskende, hele Hoffet, Alt hvad hun saae og hørte, men Brevene bleve opsnappede, og den gode Forstaaelse var forbi. Vel meente Napoleon, der begyndte at tvivle paa Spaniens Underkuelse, at gifte hende med Ferdinand d. 7de, for at knytte denne, som han under haarde Betingelser vilde sætte paa hans Fædrenetrone igjen, fastere til sit System, men Lucian erklærede reent ud, at efter det, der var forefaldet, vilde han aldrig offre sin Broders Politik sit Barn. Ligesaa meget modsatte han sig en Formæling med Storhertugen af Würsburg, fordi hans Datter yttrede Utilbøielighed for samme, og til Slutningen fordrede han sit Barn med heftighed tilbage. Dette slog Hovedet paa Sømmet. Napoleon, uden for sig selv, befalede, at hans Broderdatter skulde bortfjernes inden 24 Timer, og befalingen blev nøiagtigen fuldbyrdet. Lucian modtog sin Datter med Henrykkelse; Forbittrelsen mellem Brødrene var nu værre end nogensinde før, intet Medlem af Familien vovede mere at nævne Lutians Navn for Napoleon. Hiin, frygtende det Yderste, forlangte Passe til de forenede Stater, og erholdt dem. J Hu og Hast blev al hans rørlige Eiendom bragt til Civita Vecchia. Ogsaa Fouche, der siden Josephines Bortfjernelse, betragtede Lucian som en Støtte i Nødsfald, og viste sig ham hengiven, faldt i Unaade, fordi han vilde have, der skulde herske Enighed i Familien; men Murat, der overlod sin Svoger, paa hans Begjering, et americansk Skib, der i Neapel, efter Napoleons Befaling, var taget under Beslag, kunde kun med 10 Mill. Franes formilde Napoleons forstilte Harme over denne foregivne Begunstigelse af hans Broders Flugt, uagtet denne havde faaet formelige Passe. (Fortsættes.)¬