Viborger Samler, 1807-09-03
Danmarks Declaration mod England læses nu baade i det Tydske og Franske Sprog, og er af følgende solide Jndhold: "Hele Europa kjender det System, som Danmark i femten krigerske og urolige Aar har fulgt med uforanderlig Bestandighed. Streng Jagttagelse af en oprigtig og upartisk Neutralitet og hellig Opfyldelse af alle deraf flydende Forpligtelser, har udgjort den stadige og eneste Gienstand for dets Ønsker og Bestræbelser. Den Danske Regjering har vedligeholdt en Oprigtighed og Redelighed i dens Forhold til andre Stater, der stemmede overeens med dens Hensigters Reenhed og dens Kjerlighed til Fred, hvori man aldrig kan mistænke den for at have vaklet. Forsynet har hidtil velsignet dens Bestræbelse. Uden Uret og uden Bebreidelser mod nogen anden Magt, lykkedes det den, at bevare et venskabeligt Forhold med dem alle og, have Omstændighederne end Tid efter anden paadraget den Reklamationer og Forklaringer fra de krigførende Magter, saa have disse altid havt deres Oprindelse i dens upartiske Adfærd og dens urokkelige Grundsætninger, til hvis Bevarelse de derfor netop have bidraget. Men denne fredelige og rolige Forfatning er pludselig tilintetgjort. Efterat den Engelske Regjering ved skjændig Uvirksomhed nylig har forraadt dens Allieredes Jnteresse, medens de vare indviklede i en ligesaa haard som uvis Kamp, opbyder den ganske uformodet sin hele Kraft, for at overrumple og angribe en neutral og fredelig Stat, der aldrig fornærmede den. Angrebsplanens Udførelse mod det ved ligesaa gamle som hellige Baand med Storbrittannien forenede Danmark, er bleven forberedt ligesaa hemmelig, som hurtig. Den Danske Regjering saae den Engelske Krigsmagt ved sine Kyster, inden den engang kunde abne, at den var bestemt imod samme. Øen Sielland blev omringet, Hovedstaden truet og det Danske Gebeet haanet og krænket, inden det Londoner Hof havde yttret sine fiendtlige Hensigter med et eneste Ord. Disse bleve imidlertid snart kundgjorte. Men Europa vil have tungt ved at troe hvad det faaer at høre. De sorteste, voldsomste og meest opirrende Anslag besmykker man blot med foregivne Efterretninger eller snarere med tomme Rygter om et Forsøg, der efter det Engelske Ministeriums Paastand, skal være gjort for at drage Danmark ind i de fiendtlige Forbindelser mod Engelland. Paa slige Skingrunde, som den ringeste Forklaring maatte bevise, at være fuldkommen vilkaarlige Forudsætninger, lod den Engelske Regjering paa den meest overmodige Maade erklære det Kjøbenhavnske Hof, at den, for at dække sin egen Jnteresse og for sin Sikkerheds Skyld, ikkun kunde overlade Danmark Valget mellem Krig eller nøie Alliance med Storbrittannien. Og, hvilken Alliance vovede man at tilbyde. En Alliance, der til det første Pant paa Danmark Underkastelse skulde overgive dets Krigsskibe til den Engelske Regjering! Ved det tilbudne Alternativ var ikke lang Betænkning fornøden. De gjorte Yttringer, der vare ligesaa opirrende i Tilbud, som Trudsler, ligesaa fornærmelige i Formen, som i Sagen selv, tillod ingen Underhandlinger. Den retfærdigste og dybeste Uvillie gav ikke Plads for nogen anden Betragtning. Svævende mellem Fare og Vanære beholdt den Danske Regjering intet Valg tilovers. Krigen brød ud. Danmark skuffede sig ikke i Henseende til nogen af de Farer, noget af det Tab, hvormed denne Krig truer det. Overrasket paa Niddingsviis, angreben i en isoleret og paa Forsvarsmidler næsten ganske blottet Provinds, voldsom indviklet i en høist ulige Kamp, maae det være beredt paa følelig Skade. Men det maae hævde sin uplettede Ære, saavelsom de Europæiske Magters Agtelse, hvilken det tør smigre sig med at have erhvervet ved et dadlefrit Forhold, og det troer at øjne større Hæder i Dens Modstand, der maae bukke under for Overmagten, end Hiines let tilfægtede Seir, der misbruge den. Danmark frygter ikke for Enropas Dom over denne ny Kamp; det troer alt forud at kunne være forsikret om dets bifald. De upartiske Kabinetter maae afgjøre, om der existerer nogen politisk Nødvendighed, nogen Sikkerhedsregler for Engelland, siden det ikke gjør sig nogen Samvittighed af at opofre en Stat, som aldrig fornærmede, aldrig æggede det. J Tillid til sin gode Samvittighed, i Tillid til Gud og det under et elsket Scepter forenede tapre og tro Folks Kjærlighed og Hengivenhed, haaber den Danske Regjering uden Svaghed at bestaae i de alvorlige og tunge Omstændigheder, som Ære og Nødvendighed paalægge den. Den troer sig berettiget til at stole paa de Europæiske Kabinetters Deeltagelse og Retfærdighed, og den smigrer sig fornemmelig med at erfare Virkningerne deraf fra den ophøiede Souverain, hvis Hensigter og Forbindelser have maattet tjene den himmelraabende Uretfærdighed til Paaskud, og hvis Tilbud, der sigtede til at række den Engelske Regjering Midler til at indlede en almindelig Fred, ikke have kunne afholde denne fra en Voldsomhed, som maae oprøre hvert ædelt og højmodigt Hjerte i Engelland selv, som sætter en dydig Sonverains Karakteer i et falsk Lys og som vil besudle Storbrittaniens Aarbøger med en undslettelig Skamplet.