Aalborg Stiftstidende, 1829-12-05
Sammenligning imellem Danmark og England. Ved at betragte disse to Lande, har man Leilighed til blandt andre ogsaa at gjøre følgende mærkelige Jagttagelser. Storbrittanien ansees for det rigeste Land paa Jorden, for en af de mægtigste og lykkeligste Stater, Danmark kaldes derimod i Almindelighed et fattigt Land, og, da det ikke har en saadan Vaabenmagt som hiint at lægge i Vægtskaalen, bliver det hyppigt anseet for ubetydeligt. Men kaster man et nøiere Blik paa begge Landes Tilstand, saa erholder man et ganske andet Billede deraf. Ved Siden af hints uhyre Rigdomme seer man i England Tusinde som tilbringe deres Liv i en Trang og en Elendighed, hvorom vi neppe kunne gjøre os nogen Forestilling; et over modigt Aristokratie forøder Summer, hvis Størrelse vækker Forhanselse og i den selvsamme Hovedstad, hvor Jordens Skatte, saa at sige, flyde sammen i Masse, døe hvert Aar nogle Menneskeer bogstaveligen af Hunger, En arbeidsløs Fabrikpøbel, hvis Sæder ere ligesaa udartede som dens Elendighed er grændseløs, holdes kun ved Bajonetter i Ave; et heelt Kongerige (Jtland) holdes kun med Møie i Tømme, ved Frygt for Magten, medens Borgerblod flyder næsten uafladelig! En uhyre Fattigskat tvinger de tre Fjerdedele af Jndbyggerne til at række den Fjerde et kummerligt Livs Ophold, og medens hist og her en ædel Lord paa Vildbaner af Miles Længde, morer sig med at jage Ræve, maae flere hundrede rolige Hænder gribe til at stiele, fordi de ikke eie et Spand Jord, hvorpaa de kunde søge et redeligt Erhverv. Hvorledes seer det derimod ud i Danmark, Dets Hovedstad fremviser vel ingen Rigdom, der kan sammenlignes med Londons, men heller ikke en saa tøilesløs, æreløs og tyvagtig Pøbel som dette; Rigets Pairer regner ikke deres Skatte efter Millioner, men Regjeringen har heller ikke nødig at lade Kanoner kjøre op, for at bringe den fortvivlede Folkemasse til Taushed; man giør sig ikke til af at besørge store Oplag af Bibler i fremmede Sprog, og af store Missions Anstalter til Hedningers Omvendelse, men hele Landet er fuldt af gode og tilstrækkelige Skole-Anstalter, og, imedens en meget betydelig Deel af Befolkningen i det rige England ikke kan læse, gives der i det lidet og fattige Danmark neppe noget enkelt Menneske, som ikke er i Besiddelse af disse Elementair=Kundskaber. Dog dette er endnu ikke Alt. Jmedens i England en Fattigskat, som neppe kan bringes tilveie, ingensteds mere forslaaer til at raade Bod paa den voxende Elendighed, kan i Danmark enhver Commune, uden alt for føleligt Tryk, drage Omsorg for sine Fattige og det er en Kjendsgierning, at i dette Land, som tildeels kun er middelmaadigt udstyret af Naturen, som i sin Tid blev overrasket med at vde det da herskende politiske Rovsystem en ødelæggende Tribut (1807), har man en mild, viis og faderlig Forvaltning at takkefor, at intet Menneske behøver at døe af Hunger, og at, - vel at mærke - i de sidste 40, tildeels meget vanskelige, Aar, intet enkelt Jndivid aldeles har været berøvet det Nødvendige, saaledes som man daglig kan see det i London, ikke at tale om Jrland. Men hvorfra hidrører da denne betydelige Forskiel imellem disse to Lande, af hvilke det ene er i Besiddelse af Alt, hvad en frie demokratisk Forfatning lovmæssig formaaer at garantere, imedens i det andet den absoluteste Hersker=Myndighed ingen anden Jndskrænkning kjender end Regentens egen frie Villie. England har ved Siden af mange, haande fortraffelige Jnstitutioner, et pengegridsk Aristokratie, som opsluger Alt, Danmark derimod en Adel, som ikke selvkjærlig afsondrer sig fra de andre Klasser af Borger-Samfundet; hver England hersker det gamle Carthagos Kræmeraand, af hvilket Alt om taages; imedens en ædlere Aand saaledes som den anstaaer en nøisom og tilfreds Nation, i Danmark daglig gjør mere Plads for Oplysning og Borgerheld.