Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-11-28
Lollands Falsters Tidende. Skif Redigeret, trykt og udgivet af W. F. Laub i Nykjøbing. Mandagen den 28 Uovember. No 117. (Meddeelt.)Er der nogen Stat, hvis Borgere have Grund til at gjøre Hollændernes Valgsprog: "Ved Enighed bliver det som er lidet, stort, til deres, saa er det den danske. Og dog møde os hvor vi end vende Øiet – Bestræbelser for at isolere sig, Forsøg paa at modarbeide den Samfundsaand, ved hvilken alene noget Dygtig kan udrettes. Jndsenderen har imidlertid længe ikke seet et saa forkeert Forsøg paa at adskille det, der kuni sin Forening kan virke til Gavn, som en Annonce Stiftstidenden, fra de tvende Sogneforstandere P. Steffensen og C. Rasmussen, i hvilken de indbyde 1 eller 2 Medlemmer af Bondestanden af hvert af Falsters Sogneforstanderskaber til et Møde næste 1ste December, for herved at tilveiebringe Eenhed i Forstanderskabernes Forretninger og Expeditioner og for gjennem Stænderne med Overeensstemmelse at petitionere og saadanne Regjeringsforanstaltninger, for hvis Gavnlighed Erfaringen i Bondens Kreds vækker Opmærksomhed." Disse to Sogneforstandere ville altsaa have alle de Medlemmer af Sogneforstanderskaberne, der ikke ere af Bondestanden, udelukkede fra disse Møder, og det er herved og ved saaledes at fremstille disse Medlemmer uden for Bondestanden som Mænd der ere enten uden Dygtighed eller uden redelig Villie til at fremme Bondestandens og Landets Vel, at de mene at tilveiebringe Eenhed i Forretningerne og Expeditionerne!! Man har ondt ved for Alvor at tiltroe disse Mænd denne Hensigt, men denne Mening ligger dog tydelig i deres Ord; denne Virkning maa deres Forslag have, hvis det iværksættes. Jeg spørger derfor, først. Kunne Bønderne i Forstanderskaberne afsondre sig fra de Medlemmer, der ikke ere Bønder, de Kunne de undvære disses Hjælp og Medvirkning, Kun Den, der har ladet sig blænde af de høitklingende Lovtaler over dette Stifts Bønders politiske Oplysning og Dygtighed, hvilke i de sidste Aar saaofte ere læste i Bladene, tør besvare dette Spørgsmaal, bekræftende. Den sundtænkende Bonde – og der gives saadanne i dette Stift, vel omtrent i samme Forhold som i Landets øvrige Stifter - vil for længe siden have lært, hvilken Vægt der tør tillægges disse Lovtaler, og vil være kommen til den Erkjendelse, at Bønderne ligesaalidet i Forstanderskaberne som i andre lignende Forhold kunne undvære de øvrige Klassers Bistand og Samvirkning. Der er neppe et eneste Sogneforstanderskab paa Falster, hvis valgte Formand er en Bonde. Og hvad er vel Aarsagen hertil, Vilde Bønderne maaskee ikke have nogen Bonde til Formand, Jol de vilde det vistnok; de saae sig omhyggelig om efter Bønder, der kunde bruges til Formænd. De fandt dem ikke, fordi de ikke vare der, og nu valgte de med sund og rigtig Takt der, hvor Jndsigten og Arbeidsdygtigheden var. Have Tingene siden forandret sig? Jeg troer det ikke, og det vil snart vise sig, om ikke de aarlige Valg af Formænd, der i denne Tid gaae for sig, atter bringe næsten udelukkende Mænd, der ikke ere Bønder, til Formandskaberne. Men er dette saa og maa være saa, hvorfor ville da de to nævnte Sogneforstandere have de Medlemmer, der ikke ere Bønder, udelukkede fra Forhandlinger, hvis annoncerede Hensigt er at tilveiebringe Eenhed i Forretningerne og Expeditionerne? Disse Forretninger og Expeditioner udføres i Reglen ved Formændene, og man vil tilveiebringe Eenhed i dem ved at udelukke Formændene. Hvad menes overalt ved Eenhed i Expeditionerne? Hvortil nytter den, hvis den kunde tilveiebringes, J Sandhed, denne Jndbydelses Tankegang og Hensigt er vanskelig at sætte sig ind i Jeg spørger dernæst: Bør Bønderne afsondre sig fra de øvrige Sogneforstandere ved at udelukke disse? Med andre Ord: Er denne Bestræbelse retfærdig, liberal eller klog, Det er hverken retfærdigt eller liberalt at udpege for Publicum de Sogneforstandere, der ikke ere Bønder, som udygtige eller uvillige til at fremme Bondens Vel; men er den udstedte Jndbydelse ikke en saadan Udpegning, Er det da Bønder, der ved Skrift- og Tale have fremkaldt Skoleanordningen, CommunalAnordningen, Naturalhoveriets Afskaffelse, og de mange andre de senere Aars Foretagender til Landalmuens Oplysning og materielle Velværen, Er det ikke Mænd uden for Bondestanden, der her have givet Impulsen, og viist det Gavnlige eller Nødvendige i det, som er foretaget, Vilde navnligen den Hoveriafløsning, der i de allersidste Aar har gjort saa glædelige Fremskridt her i Stiftet, være gaaet saa rask fremad, dersom ikke Godseierne, Øvrighedspersonerne, og de dygtige Mænd uden for Bondestanden, der her som andetsteds væsentlig og nødvendig bære den offentlige Mening og give den sin Retning, havde velvillig rækket Haanden og hjulpet til, Og disse Medborgere, blandt hvilke ikke faa ere Medlemmer af Sogneforstanderskaberne, og fro en Deel ere nødte til at være det, da de efter Lovens Bud ikke kunne undslaae sig herfor, dem foreslaaer man at udelukke fra det paatænkte Møde. Ville Bønderne ikke høre de andre Medlemmers Raad eller benytte deres Medvirkning, er det da sandsynligt, at disse sidste herefter ville vise samme Jver og gode Villie i Sogneforstanderskaberne som hidtil, at de fremdeles med samme Mod ville udsætte sig for de Ubehageligheder og udføre de ofte besværlige og vidtløftige Arbeider, som mange gavnlige Foranstaltninger kræve, Bevidstheden om opfyldte Pligter og om at have udrettet noget Godt er i mange Livets Tilfælde den eneste Løn og bør være den tilstrækkelige; men det er ikke destomindre hverken retfærdigt eller klogt af Bonden, hvis han søger at unddrage dygtige og gavnlige Sogneforstandere den offentlige Erkjendelse af deres Værd, der er Enhver saa kjær og virker saa velgjørende blot fordi en saadan Sogneforstander ikke er af Bondestanden. Og mener Nogen, at en saadan Fremfærd ikke vil være til Hinder for fælleds Samvirken og for god Gang i Sogneforstanderskabernes Gierning, tager han mærkelig feil. Det er for Resten ikke at undres over, hvis Bønderne, især i dette Stift, troe, at de allerede nu staae paa et saadant Trin af Aandsdannelse og Dygtighed, at de kunne undvære Andres Hjælp og Medvirkning. Det er ikke at undres over, hvis de med Mistillid til Andre og med Selvtilfredshed støde saadan Hjælp fra sig. Thi det har i de sidste Aar været mange Dagblades Skik med Overdrivelse at fremhæve Bondestandens moralske og intellectuelle Fortrin, og at omtale denne Stand, som om den var i Besiddelse af det, den foren stor Deel først skal erhverve. Det Uforstandige og det Ringe har ofte fundet Understøttelse og Forsvar, naar Talen var og en Bonde.