Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-03-30
Prædikanterne paa 5te Søndag i Fasten: J St. Knuds Kirke, til Høimesse Hr. Cand. theol. C. C. J. Krobu; til Aftensang Hr. Pastor Wiberg. - J Frue Kirke: Hr. Pastor Steenbuch. - J St. Hans Kirke: Hr. Pastor Westeengaard. - J Hospitalet: Hr. Pastor Wiberg, Kl. 8 1/2. Bemærkninger. fremkaldte ved Hr. Overrets=Assessor Algreen=Ussings Forslag til en Forening af begge de danske Stænderforsamlinger. Det Hensigtsmæssige i den af Hr. Assessoren foreslaaede For ning af de tvende danske Stænderforsamlinger er, som man var berettiget til at vente, paa det stærkeste bleven stadfæstet, efterdi Jngen, uagtet Pressen i en ikke kort Tid har havt Leilighed til at udtale sig om denne for Fædrelandet almindelig erkjendte saare vigtige Gjenstand, har vovet at opponere imod dette Forslagets Hovedpunkt. Man har derimod bestridt Forslaget, forsaavidt dette gaaer ud paa – at den forenede Stænderforsamling burde afholdes i Kjøbenhavn - men da de imod Proponentens Anskuelser stillede Argumenter for størstedelen ere fremkaldte ved Egoisme og, i Sammenligning med de for det Almindeliges Bedste (at Kjøbenhavn bliver Sædet for Stænderne) talende særdeles vægtige Grunde, smaaligge pecuntaire Fordele, saa erdet indlysende, at denne tillige isolerede Opposition ingen Jndflydelse kan have paa deres Anskuelse af Sagen, der et lade sig lede ved slige Hensyn, men have det hele Samfunds Bedste for Øie Flere have villet indvende imod Tilraadeligheden af at Stændernes Sæde blev fastsat til Kjøbenhavn, at da der i denne Stad fandtes og til alle Tider efter sin Natur vil findes de fleste revolutionaire Elementer, var det at befrygte, at disse kunne faae en skadelig Jndflydelse paa Stænderforsamlingen, men uanseet at man vil forudsætte, at slige Elementer i Danmark skulde kunne tænkes i en saadan Grad, at de kunne erholde Jndflydelse (hvilket jeg ikke troer), thi nogle enkelte eralterede løse Jndividers Skrig og Raab er ikke at ændse i en Stat, hvor Regjeringen gaaer ud fra det Grundprincip med Lov skal man Land bygge – vilde dog en slig Attraae være forgiæves, og det fornemmeligen fordi Stænderne repræsentere Grundeiere, der mindst af Alle, til alle Tider, ere tjente med revolutionaire Omvæltninger. Ja, jeg anseer det endog gavnligt, om endog der fandtes saadanne Elementer, der med Føie kunde tillægges Prædicat af Partie, at Stændernes Sæde er i Kjøbenhavn, da netop den Vægt, disse upaatvivlelig vilde sætte imod revolutionaire Jdeer, idet de laae Elementerne for samme nærmest, med Sikkerhed vilde vise, at der ikke var Soutien fra Statens materielle Kjærne at vente. Et andet Punkt i det berørte Forslag, nemlig det 8de, forsaavidt ved dette foreslaaes, at Præsterne paa Landet skal kunne vælges til Deputerede for de mindre Landmænds Klasse, finder jeg, efter min Overbeviisning, det vigtigere, ikke at lade passere uden kraftig Modsigelse Øieblikkelig da jeg læste Hr. Assessor Ussings Skrivt, stødte denne Proposition stærkt an imod mine Anskuelser, og da jeg senere, af Agtelse for Proponentens bekjendte lyse Blik og ægte Fædrelandssind, har gjort mig Umage for at gaae ind paa hans Anskuelse i denne for den danske Bondestand yderst vigtige Sag, men jeg fornemmeligen aldeles er bleven afholdt derfra ved Grunde, der ere stottede paa mangeaarig sanket practisk Erfaring, tillader jeg mig herved offentlig (ligesom jeg ei heller i Stænderforsamlingen, hvis jeg som valgt Deputeret i samme faaer Sæde, der skal undlade saadant) paa det kraftigste at protestere imod at den foreslaaede Forandring, i Bondestandens Repræsentation bliver tagen til Følge. Til Støtte for min Competents til at have en Mening i denne vigtige Sag, fremsættes følgende bemærkninger. - Boglærd Mand er jeg ikke, men jeg er opdragen til Agerdyrker, og næringsdrivende Borger, ikke destomindre har jeg dog af vort Fædrelands og andre Landes Historie, i Forening med den praktiske Erfaring, min mangeaarige nære Stilling til Bondestanden (jeg har nemlig fra 1817 i Sielland og Fyen ernæret mig som Gods- og Avlsforvalter indtil 1826, og fra den Tid som Forpagter af meget betydeligt Agerbrug i Forening med egen Jordeiendom) den jeg med Aarpaagivenhed har benyttet, har lært mig, med Hensyn til Beskaffenheden af Baandene imellem Geistligheden og Bonden, at Bondestanden ikke allene forhen, men fremdeles vil blive fortrængt af Raadet til dets Skade, naar ikke deres Stands Repræsentation bliver indskrænket til selve Standen og dem, der have lige materielle Hovedinteresser med samme. Ei heller er Bondestanden nu saa uoplyst (hvorpaa den ærede Proponent for en Deel har støttet sit Forslag, at den jo nok kan indsee dens egen Tarv, og Mangelen af Gaver til at stille sin Jnteresse i det rette Lys, vil nok med Tiden afhielpes. Jndtil den Tid vil Bonden ikke mangle Soutien i de høiere begavede Mænd, de oplystere Klasser vil vide, som nu, at beklæde Stænderforsamlingen med, og paa hvilket vi have havt flere talende Exempler i de allerede afholdte Stænderforsamlinger. Hr. Assessor Ussing selv har kraftigen søgt at afhjelpe denne Mangel i Bondestandens Repræsentation - kort sagt, enhver Sag, hvis Gjenstand er af saadan Beskaffenhed, at den fortjener det, vil altid finde sin Forsvarer saaledes som Nationen nu repræsenteres (dog muligt herfra Præstestanden undtagen), da der ved Organisationen af det hele Stændervæsen, hvor idelig og bestemt man end vil benægte det, er given den høiere Jntelligents den Plads, samme bør have ved Siden af de materielle Kræfter, hvilket dog altid er og bliver væsentligst, og hvortil det største Hensyn bør tages. - Jeg har i denne min offentlige Troesbekjendelse med Forsæt indskrænket mig til at henvise til de stedfindende Baand imellem Præst og Bonde, uden nærmere derover at have udviklet mig, fordi jeg ikke finder Stedet Loffentlige Tidender) passende dertil, idet jeg desforuden føler mig fuldkommen overbeviist om, at Enhver, der har practisk Kundskab til samme, vil vide at forstaae mig, uden videre Commentar. - Theoretikeren vil give Hr. Assessor Ussings Forslag Medhold, men den, der tillige har tilbørlig practisk Kundskab i Sagen, vil paa det bestemteste give mig Medhold. Jøvrigt være det langt fra mig, at søge en saa agtværdig Stand, som vores oplyste Præstestand, nedsat i Medborgeres Øine; jeg indrømmer gjerne denne som enhver anden Stand, den Plads i Samfundet, der kan tilkomme den, hvisaarsag jeg og finder det overeensstemmende med Retfærdighed og billighed, at Geistligheden beskikker Stænderforsamlingen selvvalgte Repræsentanter for deres Stand (imod at den da ikke som Grundeier kan vælges for anden Klasse); men kun vil jeg ikke, at Bonden skal kunne fortrænges. De første Resultater af Stændernes Forhandlinger viser kun alt for vel de større Godseieres Overvægt over Bondestanden, see fornemmeligen Forhandlingerne angaaende Deelagtigheden i Omkostningerne til Veienes Vedligeholdelse. - Til Slutningen fremsiger jeg her min uforgribelige Mening: Bondestemmerne i Stænder samt at jeg forsamlingen taaler ingen Formindskelse, ikke allene har taget Hensyn til den Betydning, Stænderne nu have, men tillige til den, de sandsynlig ville faae i vore Børns eller Børnebørns Tid. C. H. Hansen. Kragsberg den 29 Marts 1838. Atter har Langelands særdeles duelige Distriktslæge, Hr. Assessor Gebhard, foretaget med meget Held en yderst farefuld Operation. - For omtrent 7 Fjerdingaar siden fik jeg tilfældigviis under de militaire Øvelser ved fyenske DragonRegiment et Stød paa Serotum, hvis Følger viste sig først efter 4 Maaneders Forløb fra Afskedsdagen, idet at den ene Testikkel ophovnede, og uagtet anvendte Midler erholdt efter omtrent 1 1/2 Aars Forløb en enorm Størrelse, forbunden med uendelig Smerte. Ved min Velgjørers, Hr. Baron v. Juul Brockdorff til Thorsengs Godhed blev jeg lagt under Hr. Assessor Gebhaards Cuur og tilsigtende Operation, hvilken, ved Guds Bistand, er udført den 2 dennes, og befinder jeg mig nu, den 27de, meget vel. Operationen, der udførtes med overordentlig Behændighed og Duelighed, varede kun 1 Time. Det monstreuse Corpus delieti af et Barnehoveds Størrelse veiede 2 Pd. Opsendende min rørte Tak til den Almægtige, aflægger jeg herved min varmeste Taksigelse til den ligesaa duelige som ædle Distriktslæge, Hr. Assessor Gebhard, ønskende dertil: at denne Offentliggjørelse maatte vise de af mine Medmennesker, som ere plagede af et eller andet legemligt Onde, Udsigten til at erholde den tabte Sundhed tilbage. J. P. Lumbye. Rudkjøbing den 27 Marts 1838. Skovfoged paa Thorseng. de