Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-21
Hvad de private Panteobligationer betræffer, da er det vel saa, at disse ere forskjellig Jndult *) undergivne, og bære forskjellig Rente, og at de med Hensyn hertil have forskjellig Værd, hvilket og Forordningen af 14 Septbr. 1814, §. 7, erkjender. "*) Da saaledes de ældre Creditorers Formue ikke fuldkommen staaer i samme geometriske Forhold til de yngre, som de omskrevne Capitalbeløb, kunde det synes, at Tabfordelingen ikke ligefrem burde staae i Forhold til disse, men at der burde tages Hensyn til deres forskjellige Værd i Forhold til de mere eller mindre betydelige Jndskrænkninger, de, efter Forordn. af 5 Jan. 1813, §§. 26 og 26, vare underkastede. Men, foruden at dette vilde have foraarsaget betydelige Vanskeligheder i Fordelingen af Capitaltabet, burde denne Betragtning ei tabes af Sigte, at det netop vare de, der erholdt lavest Rente efter den Fr. vedføiede Tabel Litr. 3, der havde størst Fordeel af Fælledsbestyrelsen, fordi det var dem, hvis Capital under særskilt Bestyrelse meest vilde have været udsat for at være falden dybere. Naar disse altsaa deeltoge i et noget større end det simple geometriske Forhold til det, deres Capitaler kunde ansees virkeligen at være værd, syntes dette, der desuden vilde bidrage til at gjøre Lovgivningen, som dog bliver mere forviklet end man maatte ønske, simplere end den ellers vilde blive, at have Ret og billighed for sig. Af disse Grunde blev der, ved Fordelingen af Capitaltabet, intet Hensyn taget til den forskjellige Rente, Tabel Litr. B tillægger Obligationer i Forhold til Capitalernes Reduction efter Tabel Litr. A, men Capitalernes omskrevne Beløb komme allene i Betragtning. Betræffende den anden af de ovenbenævnte Gjenstande, hvorom der, i Anledning af Frd. af 5te Jan. 1813, var en Lovbestemmelse nødvendig forOverformynderierne, saa lod det sig ikke gjøre, saa længe Jndulten varer, at udbetale dem, som anordningsmæssigt bør udgaae af Overformynderiet, deres Capitaler med rede Penge. Overformynderiet kunde ei heller til dem transportere Obligationer, der vare udstedte til Overformynderiet i Almindelighed, undtagen hvor der tilfældigviis gaves en Obligation, der baade i Capital og Rente svarede til det, der tilkom den Udtrædende. Den heraf opstaaende Vanskelighed kunde alene hæves paa een af følgende Maader. Enten kunde det paalægges nogen af Debitorerne at udstede sin Obligation til den Person, der skulde have Udbetaling af Overformynderiet, for saa stor en Sum, som dette havde at udbetale ham, hvilken igjen blev at afskrive paa Debitors Obligation til Overformynderiet. Denne nye Obligation maatte naturligviis indeholde samme Vilkaar, som den oprindelige, og in specie give lige Panteret med denne. Eller og kunde det paalægges Overformynder ne at meddele den til Udbetaling Berettigede et Beviis, som indeholdt, at han var Eier af saa eller saa stor en i Overformynderiet indestaaende Capital, samt naar den der var indkommet, og hvad Afkortning den, formedelst den ovenforklarede Forskiel mellem Overformynderiets Activa og Pas siva, var undergiven; efter hvilket Beviis Renten kunde hæves i Overformynderiet, og i sin Tid den Personen tilkommende Capital opsiges. (Fortsættes.)