Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-12-12
Nykjøbing, den 12de December. Den udsatte Valghandling for de mindre Landeiendombesiddere paa Falster er berammet til Afholdelse Tirsdagen den 12te og Onsdagen den 13de, samt Tirsdagen den 19de og Onsdagen den 20de Januar. Med Hensyn til disse Valg have vi fra en agtet Haand modtaget en Skrivelse, som vi herved tillade os at meddele Læserne, i Haab om, at den vil interessere saavel disse i Almindelighed, som Falsters Vælgere af Bondestanden i Særdeleshed; Hr. Redacteur. En og Anden ovre hos Dem skal have yttret, at det ikke blot var noget nyt, men noget ubeskedent, at vor lille Valgforsamling i Ringsted af kun 120 mindre Landeiendomsbesiddere allevegnefra, har tilladt sig offentlig at bringe Stændercandidater i Forslag for hvert Landdistrict især og da ogsaa for Deres Falster. Jeg har medvirket ikke lidet til hiin lille Forsamling, og jeg har taget en saa levende Deel i det omhandlede Candidatforslag, at jeg føler mig opfordret til igjennem Deres ærede Blad lige offentligt at vedkjende mig de Hensyn, der hos mig have afgjort ikke blot det Spørgsmaal, om man overhovedet skulde søge at træffe en foreløbig almindelig Aftale om samtlige de forestaaende Stændervalg i Land-Districterne, men ogsaa det meere specielle, om man for Deres Falsters Vedkommende, hvor en halv Valgact ved Justitsraad Pontoppidans Genialitet allerede forelaae, skulde anbefale netop Gaardmændene Steffensen og Dyrløv og ikke enten Hr. Lange eller Hr. Dreier, hvilke sidste ved hiin Act havde faaet et ikke ringe Antal Stemmer. Det turde da vel være temmelig anerkjendt blandt de allerfleste tænkende Statsborgere, at vi for en neppe meget fjern Fremtid maae være fattede paa tunge og alvorsfulde Prøvelser for Fædrelandet og Folkefriheden, og at vi under Pressens nærværende Vilkaar neppe tør haabe med Held og Ære fredeligt at bestaae disse, uden forsaavidt det lykkes Folkets og Tronens, Frihedens og Fædrelandets oprigtige Venner gjennem Stænderinstitutionen at indtale og forfægte de Reformer i Forfatning og Forvaltning, af hvis snare og fuldstændige Gjennemførelse Danmarks Fremtid saa umiskjendeligt synes at afhænge. J Stændersalen tør dog endnu det frie og mandige Ord lyde uforbeholdent, og det er endnu næsten kun der, at det synes at kunne udtales nogenlunde anfægtet og med i det Mindste nogen Vægt ikke blot opad, men ogsaa nedad forsaavidt det dog endnu ikke er kommet dertil, at nogen tjenstivrig Censor har tilladt sig at stryge, hvad der aftrykkes efter Stændertidenden. Jeg er visselig intet mindre, end en Beundrer af vor Stænderinstitution, men jeg mener om den, som om Communalinstitutionen, Noget kan udrettes igjennem dem, og det er, naar vi skulle undgaae de Catastropher, hvorom Clausen fra sin Præsidentstol varede og varslede, maaskee for Tiden næsten den eneste Vei hvorigjennem en fredelig Omordning af vore forviklede Forhold kan opnaaes. Men maa forsaavidt Stænder institutionens Værd og Vigtighed for vor Nutid og Fremtid anerkjendes, da forekommer det mig at ville være meere end uforsvarligt, om Udviklingens og Frihedens Venner lod noget anstændigt og lovligt Middel ubenyttet for, trods den ugunstige Valglov, ikke blot at sikkre mod Gjentagelsen af politiske Selvmord, som det, at en Povelsen eller Harhoff (eller for at holde mig nærmere til Deres Kreds: en Pontoppidan) kaares til at repræsentere Bonde og Borger, men ogsaa for endelig at sikkre Folket i selve Stændersalen en saa talrig og sluttet Repræsentation af frisindede, trofaste og dygtige Folkemænd, som muligt. Vort almindelige Valgmøde i Ringsted fatte sig nu netop den Opgave, at bidrage til i Landdistricterne at vække Opmærksomheden for de forestaaende Valgs Vigtighed og for de Personligheder, der i eller udenfor Districtet bedst maatte antages, at egne sig til Deputerede og at kunne vinde Majoritet for sig blandt Vælgerne. Udentvivl kunne vi ret vel være dette vort Formaal bekjendt og udentvivl ville ogsaa selve Valgene ret snart vise, at Fleerheden af Vælgerne have dømt derom, som vi. Men i ethvert Fald, have vi gjort Vort for at skaffe Valgene det Udfald, som efter vore Anskuelser af Forholdene fremstiller sig, som det retteste og ønskeligste, og Bevidstheden, herom har allerede noget Trostende i det Mindste for mig. Hvad specielt Falster angaaer, maa jeg aabent tilstaae, at det forekommer mig, at der ikke kunde være synderlig Føie eller Anledning til for dette District at opstille nogen anden Candidat, end den hidtilværende Suppleant, Gaardmand Peder Steffensen, der i sidste Session repræsenterede Districtet istedetfor Drewsen.