Berlingske Tidende, 1830-02-22
Washington, den 9de De ember. (Slutningen af Præsidentens Adresse. - Efterat have meddeelt de forenede Staters udenlandske Forhold in extenso, indskrænke vi os til anføre Hovedpunkterne af denne særdeles vidt, løftige Adresses øvrige Jndhold, forsaavidt samme angaaer de indenlandske Forhold, i et summarisk Udtog.) Den ny Toldtaris har i sine Virkninger hverken skadet vor Agerdyrkning og Handel saa meget, eller været saa gavnlig for vore Manufacturer, som man formodede. - Præsidenten yttrer, at nogle Bestemmelser i Tarisen trænge til en Modisication. Agerdyrkningens Jnteresse er efter hans Anskuelse den vigtigste, Handel og Manufacturer fortjene ikkun Regjeringens særdeles Omhu, forsaavidt de forhøie Agriculturproducternes Værd. "Kaste vi - siger han - et Blik ind i den ikke fjerne Periode, da ingen Sinking Pund mere behøves, saa ville, hvad Modisicationer angaaer, Formindskelse af Afgifter paa saadanne Jndførselsartikler, der ikke kunne skade vor egen Production, først vorde Gjenstande for Congressens Opmærksomhed, og af disse især Caff- og Thee, som i alle Folkeclasser ere blevne Fornødenheder. - Beholdningen i Skatkammeret var den 1ste Januar f. A. 5,972, 433. Dollars, 81 Cents. Jndtægterne for indeværende Aar ere anslaaede til 24,602,230 Dollars og Udgifterne til 26,164,593. Dollars, den 1ste Januar 1830 vil Beholdningen i Skatkammeret altsaa være 4 Millioner, 410,070 Doll. VI C. - J Aaret 1829 bleve 12 Mill., 405,005 Doll. 80 C. afbetalte paa Statsgielden, saa at samme den 1ste Januar 1830 vil være reduceret til 48 Mill., 565,406 Doll. og 50 Cent., hvori er indbefattet 7 Mill. fem pCt. Renter af de forenede Staters BankObligationer. Denne Finantsernes Tilstand vidner om Nationens Resourcer, aabner Jndustrien de gunstigste Udsigter, og vil sætte Regjeringen i Stand til at afbetale hele Statsgielden inden saare kort Tid. - Saaledes vil snart et betydeligt Overskud blive tilbage til Deeling imellem de enkelte Stater, Adressen berører nu en meget omtalt forskelligen bedømt og særdeles interessant Punkt. De indianske Stammers Stilling og fremtidige Skjebne i nogle af vore Staters Territorium er bleven en Gjenstand af høi Vigtighed. J lang Tid har det været Regjeringens Politik, at indføre Civilisation blandt dem, i det Haab, efterhaanden at vænne dem fra deres omflakkende Leveviis. Med til denne Politik føiede en anden sig, der aldeles stred imod den. Medens vi yttrede det Ønske, at de skulde tage fast Bopæl og lade sig civilisere, have vi paa selvsamme Tid ingen Leilighed forsømt til at kjøbe deres Landeiendomme og støde dem ud i Ørkenen. Saaledes ere de ei allene tvungne til at blive Nomader, men have endog skjellig Grund til at erklære os for uretfærdige og ligegyldige mod deres Skjebne. Og saaledes har Regjeringen, uagtet alle anvendte Bekostninger, maattet see sin egen Politik tilintetgjort: Jndianerne ere dragne længere mod Vesten og have beholdt deres vilde Sæder. - Jkkun en Deel af de sydlige Stammer, der har havt meget Omgang med de Hvide og gjort nogenlunde Fremskridt i Civilisationen, har nyelig søgt at oprette en uafhængig Regjering inden for Georgias og Albamas Grændser; disse Stater have, beraabende sig paa deres Souverainitet, gjort deres Love gieldende mod Jndianerne, som derefter have anraabt de forenede Staters Beskyttelse. Nu opstaa Spørgsmaalet: Er Forbundsregjeringen berettiget til at samtykke disse indianske Stammers Fordringer, Constitutionen erklærer udtrykkeligen: "Ingen ny Stat maa oprettes inden en andens Jurisdiction, uden at dennes Legislatur dertil giver sit Samtykke. Heraf deducerer Præsidenten Retmæssigheden af det Afslag, som han har givet Jndianerne i Georgia og Alabama, i Henseende til deres Forsøg paa at oprette en uafhængig Regjering. Han har givet dem det Raad, at de enten skulle underkaste sig de forenede nordamericanske Staters Love eller udvandre hiinsides Missisippi. Men for dog at gjøre Noget for hine Descendenter, af Nordamericas oprindelige, dybt krænkede, Folkestamme, hvis nuværende Stilling, sammenlignet med dens fordum, da den var hele denne vide Landstræknings Behersker, maa opvække dyb Medlidenhed, - foreslaaer Præsidenten, at skienke dem et stort District, vestlig for Missisippi og garantere dem dets Besiddelse, saa at de der kunne leve under en selvvalgt Regjering, uden de forenede Staters videre Jndblanding, end samme behøves til at opretholde Freden paa Grændserne." Der kunne de opdrages til Civilisation og danne en mærkværdig Republik, der vil vorde et Minde om vor Regjerings Humanitet.