Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-11-02
Fædrelandet. Blandinger. Rigsdagens Adressekommittee har forfattet følgende Udkast til en Adresse til Hs. Maj. Kongen: "Det er et Tidspunkt af stor og alvorsfuld Betydning, i hvilket den danske Rigsforsamling, sammenkaldt for at grundlægge Rigets fremtidige Forfatningslov, for første Gang har at henvende Ordet til Deres Majestæt. Det danske Folk maa vel prise sig lykkeligt, at ingen voldsom Omvæltning, intet blodigt Spor her betegner Overgangen til fuld statsborgerlig Frihed. Og Folket erkjender, at denne Lykke skyldes fornemmelig Deres Majestæt. Historien vil opbevare det, at i de europæiske Rystelsers og Omvæltningers Aar de onde og vilde Magter ikke fandt Indgang hos det danske Folk, fordi Danmarks Konge, samstemmede med Folket og sluttede sig til det, gav af fri Tilskyndelse Tilsagnet om den Frihedslov, hvortil Udkastet nu foreligger. Men det er ligefuldt blevet beskikket for Danmarks Konge og Folk, kun gjennem haarde Prøvelser, beredte dem ved Troløshed og voldeligt Overfald, at skulle arbeide sig frem til Maalet. J en saadan Farens og Trængselens Tid er det med et villiesfast, til Gjerning redebont Sind, stærkt ved Fædrelandskjærlighed, Samdrægtighed og Tro, at Folket værdigen bringer Kongen sin Tak. Vi ville ikke forsøge at udtale den Stemning, hvormed vi ere Vidner til den love og retløse Medfart, for hvilken vore Brødre og trofaste Medundersaatter i Slesvig ere givne til Priis, efterat en Vaabenstilstand er afsluttet, og fra dansk Side saaledes opfyldt, som Ærens Lov fordrede det. Den danske Rigsforsamling, og det danske Folk gjennem den, haaber at skulle lægge det for Dagen i Gierning, hvorledes vi Alle leve og lide med det voldelig behandlede Land. Thi, skulde det ikke kunne lykkes, af fredelig Vei at opnaae en Afgjørelse, saaledes som det danske Folks Ære og Vel fordrer den, da holder Forsamlingen sig overbeviist om, at den udtaler hele Folkets Stemning, naar den udtaler det Ønske og det Haab, at Deres Maj. vil opbyde alle Folkets Kræfter til Kampens Fornyelse. Deres Majestæt har kaldet Sagen, for hvilken der kæmpes, en hellig Sag; dens afgjørende Betydning for Fædreland og Nationalitet erkjender hver Mand i Landet; dens Betydning for det hele skandinaviske Norden har fundet sin Anerkjendelse hos Broderfolkene, hvis Trofasthed det danske Folk ikke kan glemme. Men en saadan Kamp, ført med al den Styrke, der boer i et samdrægtigt Folk, som kjæmper for sit Liv sin Ret og sin Ære, vil ogsaa kunne kjæmpes med Fortrøstning til den Magt, der vækker Hjælpere i Nødens Stund og sætter Grændse, naar Tiden er der, for Svig og Vold. Deres Majestæt har nedbedet Guds Velsignelse over os og vor Gierning, og udtalt det som Deres Ønske, Deres Haab, Deres Stolthed, at derved det gamle Danmarks Ære og Lykke maa kunne grundfæstes. Denne Ære og Lykke vil beroe ikke alene paa Frihedsværkets heldige Grundlægning, men paa Frihedslivets sunde Udvikling, paa de frigjorte Kræfters rette Anvendelse. Til at fremme og betrygge den vil alle gode Borgere forene sig, at det Kongelige Ord maa meere og meere gaae i rig og herlig Opfyldelse, ligesom det hele Folk forener sig med os, idet vi opsende vore Bønner for Deres Maj., for Lykke og Hæder paa den Throne, der staaer fast ved et erkjendtligt Folks Kjærlighed." Som en Følge af den Mande, hvorpaa den nye Jnterimsregjering er optraadt i Hertugdømmerne, skal der fra den danske Regjering være med Dampskibet "Ligtning, afsendt en Protest til den engelske Regjering mod den Maade, hvorpaa Vaabenstilstanden er bleven exeqveret. Naar Man skal rette sig efter det Sindelag, den engelske Regjering, og navnlig Lord Palmerston hidtil har lagt for Dagen i denne Sag, saa kunne vi ikke indsee, hvortil en saadan Protest vil nytte, undtagen den tillige indeholder en Underretning om, at det nu er Danmarks bestemte Villie ved Vaabenmagt at tiltvinge sig Vaabenstilstandens Udførelse. Det forekommer os i det Hele taget, at Protesternes Tid er forbi; det er nu kun Tid til at handle, dersom ikke Alt skal være tabt. (Flp.) Uheldvarslende Skyer trække op over vort elskede Fædreland, og disse Skyer synes ogsaa at ville formørke den Sol, som saa klart har beskinnet vor lille Øe, det trofaste Als. En ny Jmmediat=Regjering er indsat, som skal regjere Hertugdømmerne Slesvig og Holsteen, bestaaende af Mænd, som uafladeligt have understøttet Oprørspartiet i Hertugdømmerne; Mænd, som have brudt Eed og Troskab mod deres retmæssige Konge- og Herre; Mænd, der i den lovløse Kieler-Landsforsamling høit have opløftet deres Stemmer for Oprørs partiet; Mænd, som enhver, som tro og hengiven stræber for Konge og Fædreland, maae afskye, maae foragte; Mænd, som i deres Proklamation stadfæste alle Oprørs regjeringens Handlinger og anerkjende den lovstridige Kieler-Landsforsamlings endnu lovstridige saakaldte "Statsgrundlov". For Als, for det sin Konge troe og hengivne Als, er Faren størst, dersom det skal underkastes disse Mænds Herredømme, hvilket de vel ville søge at anmasse sig. J Farens Stund, i hine mindeværdige Martsdage, have Als's Beboere ved Kraft og Enighed afvendt den Fare, som dengang truede Øen, den Fare, at regnes blandt Niddingernes, at regnes blandt de Tro løses og Forrædernes Tal. Men nu, nu truer en maaskee ligesaa stor Fare, nu truer en falsk og snedig Politik med at tilintetgjøre alle de Offere, al den Selvstændighed, alle de Frugter, som vi i en Tid af 2 Maaneder saa dyrt have kjøbt, med saa megen Møie erhvervet. Eet, kun eet Middel kan redde os fra den oversvævende Fare, og dette ene er: Kraft, Mod og Enighed, Borger og Bonde, Ung og Gammel, Høi og Lav maae kun have eet Maal for Øie, og dette Maal maa være, at bevare vor Selvstændighed, at bevare vor Troskab, at bevare vor Uafhængighed af Oprørspartiet, Vi maae staae Alle som een Mand, og vise Oprørerne, vise Forræderne, vise den hele Verden, at en liden Skare, der er besjælet af Mod og Enighed, og strider for en retfærdig Sag, kan og maa seire! -Men derfor, Landsmænd, Brødre, kun uforsagt, Vor Gouverneur, vort Folkeraad, vor Magistrat, en stor Deel af vore Deputerede ere besjælede af en god, kraftig og energisk Villie, og vil stedse lede os paa Ærens og Retfærdighedens Bane, Men Landsmænd, for at gjøre dem dette muligt maae vi ogsaa Alle med ubetinget Tillid slutte os til dem vi maae understøtte og opmuntre dem vi maae kraftig og enig staae dem bi; og saaledes med Liv og Blod, med alle Kræfter, som staae i vor Magt fremme og forfægte den Sag, der ei er nogen Enkelts men vores, Alles Livspørgsmaal: Troskab mod Konge og Fædreland, Selvstændighed, Uafhængighed af Oprørspartiet, Og da, naar vi handle saaledes, da vil engang i Tiden vort lille Ali Europas Annaler staae som en lysende Stjerne, staae som et Mønster for Troskab og Enighed! -(Den danske Slesv.)¬