Berlingske Tidende, 1790-05-07
gender udAf Gazette Nationale No. 110. Copie af Alliance=Tractaten imellem Porten, og hans Majestæt Kongen af Preussen sluttet Aar 1204 den 16de Dag i Maaneden Daemazigul Ewel, som svarer til den 31te Januarii 1790, nye Still. Eftersom det er til fælleds Fordeel for den høie Port og det Preussiske Hof, at forøge det Venskab, som bestandig har havt Sted imellem dem, og at bestyrke denne Velvillighed og dette Venskab, som bestaaer fra begge Sider, ved en redelig Jagttagelse af de i Aaret 1175 efter Hegira undertegnede Capitulationer, haver hans Keiserlige Majestæt Sultan Selim den Tredie, Ottomannisk Keiser, og Friderich Wilhelm den 2den Konge af Preussen, ved deres undertegnede Plenipotentiaire Ministre, slattet denne nærværende Alliance=Tractat, og bestemt følgende Poster, nemlig: Art 1. Eftersom det for begge de contraherende Parters Fordeels Skyld er meget nodvendigt, at der imellem dem bestaaer engrundig og nøie Forbindelse, og eftersom Fiendernes Overgang paa hin Side Donau har, som der er bleven sagt i de foregaaende Conferencer, nedbrudt den Ligevægt, som en nødvendig, lover og forbinder hans Majestæt Kongen af Preussen sig til, imod Vaaren Anno 1204 at erklære Rusland og Østerrige Krig, og at begynde Krigen med al sin Styrke, og ikke at ende den, førend han har tilveiebragt den høie Port en ærefuld og varig Fred efter sit Ønske, eller førend han har forskaffet den høie Port al Sikkerhed til Lands, og han har forsikret og forskaffet den en fuldkommen Sikkerhed og Rolighed uden Frygt eller Fare fra den Side ved det sorte Hav, og for Hovedstaden. Den høie Port lover og forbinder sig derimod til at anvende al sin Umage, for at Keiseren, ved den sluttende Fred, skal tilbagegive til Republiken Polen, Gallicien og de Lande, som det Wienske Hof fik ved den sidste Deeling, og da det Preussiske Hof er Ven og Allieret med den høie Port, saa forbinder denne sidste sig til, paa en for det Preussiske Hof fordeelagtig Maade, at afgiøre Affairerne imellem Preussen, Østerrig, Rusland og Pohien, uden at dog denne Republiques Jnteresse derved skal lide. Art. 2. Begge de contraherende Parter bekræfte Artiklerne udi Handels=Tractaten af Aar 1175, og for at Jndholden af bemeldte Handels=Tractat nøiagtigen skal følges, skal den indføres i den nærværende nye Alliance=Tractat. Den høie Port lover at garandere en frie Seilads for alle Preussiske Skibe i det hvide Hav, paa samme Maade, som de andre Magters Skibe, der staae i Venskab med den høie Port, med Preussisk Flag og Pas, og for at de Preussiske Handelskibe, ikke paa nogen Grund, af hvad Navn nævnes kan, skal foruroeliges af Regieringerne: Tunis, Algier og Tripolis, lover den høie Port til den Ende at meddeele bemeldte Magter dette nærværende Jnstrument, paa det at det Pressiske Hof i denne Hensigt kan slutte en particulair Tractat med dem. De Passer, hvormed disse Handelskibe skulle være forsynede, og som altid maae nyde Troeværdighed, skulle være undertegnede af hans Majestæt Kongen af Preussen eller af Statsministrene. Art. 3. Dersom det maatte behage Gud, at giøre den høie Port seierrig, og siden det er afgjort, ikke at slutte Fred, førend den har faaet igien tilbage, de Steder, Provindser og fornemmelig det Krimske, som ere udi Fiendernes Hænder, vil Hs. Preussiske Majestæt ikke ophøre med at føre Krig, saalænge som Porten ikke har sluttet Fred, og paa samme Maade forbinder Porten sig til, ikke at slutte Fred med de tvende Keiserhoffer, eller med et af dem særskildt uden Preussen, Sverrig og Polen. Naar de tvende contraherende Hoffer have sluttet Fred med Keiseren og Keiserinden af Rusland, og siden efter et af disse tvende Keiserhoffer, eller begge tilsammen, skulle erklære bemelte 3 Hoffer, nemlig, Preussen, Sverrig og Polen Krig, enten alle tilsammen, eller et af dem allene, saa skal den høie Port ansee denne Krig, som om samme var den paaført, og strax med al sin Styrkeafsistere de ovennævnte Magter, som sine egne Allierede. Ligeledes, om det i Tiden hænder sig, at en af de Keiserlige Magter, eller begge tilsammen, paaføre den høie Port, Sverrig eller Polen Krig, enten alle paa engang, eller en af dem særskildt, da skal Kongen af Preussen ansee denne Krig, som om den var ham paaført, og han skal med al sin Styrkeaffistere de bemelte Magter, som sine Allierede. For det nærværende vil hverken Kongen af Preussen eller den høie Port slutte Fred, enten med Rusland eller med Keiseren, og dersom de giøre Erobringer fra deres fælleds Fiender, saa ville de ikke give nogen tilbage, førend Hofferne i Wien og Peters borg have, ved den høie Ports og det Preussiske Hofs Mægling bielagt de Uenigheder, som subsistere for nærværende Tid, imellembemelte Keiserhoffer og Republiken Polen, eller førend Keiserinden af Rusland har tilendebragt den Uenighed som er imellem hende og det Preussiske Hof, angaaende Republiken Polens Jnteresser. Paa det at den høie Port og det Preussiske Hof kunde erholde det Øiemed, som de ønske, saa ville de ikke slutte den tilkommende Fred med Keiseren og Keiserinden af Rusland, uden ved Mellemkomst af Hofferne i London og Haag, som fra deres Side ikke ville forhale Freden. Kongen af Preussen og den høie Port ville indslutte i den tilkommende Fred, som skal sluttes ved bemelte Mægling, og ville ikke slutte samme, uden Sverrig og Polen og end videre lover den høie Port, at man skal afgiøre alle de Punkter, som angaae Preussens og Polens Sikkerhed og Jnteresse, og Preussen lover ligeledes fra sin Side, at den høie Ports Jnteresse iligemaade deri skal blive indbefattet. Art. 4. Naar Freden er sluttet og tilendebragt, forbinder Hs. Preussiske Majestæt sig til at garandere Conservationen af alle de Lande, som Porten beholder ved den tilkommende Fred, og Hs. Preussiske Majestæt lover end videre at anvende al sin Umage, for at Engelland og Holland, Sverrig og Polen, og alle de Magter som ville, ligeledes skulle tage Deel i bemelte Garantie. Man er blevet enig om, at der strax skal sluttes en nye desensiv Alliance=Tractat, og ved samme, skulle de tvende Hoffer garandere sig indbyrdes alle de Besiddelser, som de maatte have ved Freden, og denne Garantie=Clausul skal indføres i den sluttende Tractat. De tvende Hoffer love at hielpe og staae hinanden bie med at sin Syrke, og med et vist Antal Tropper som skal bestemmes i det Øieblik, naar Keiserhofferne ville paaføre den Krig. J Tilfælde af at en Magt, hvem det endog maatte være, førend bemeldte Defensiv=Tractat er sluttet, ville paaføre den høie Port og hans Majestæt Kongen af Preussen, Krig, da skal den høie Port og det Pressiske Hof hielpe hinanden indbyrdes med deres hele Styrke, og ikke slutte Fred, førend de have erholdt en Fred, som er anstændig for deres Jnteresse og Værdighed. Alt hvad som iagttages imod de Franske og Engelske Nationer udi det Ottomanniske Keiserdømme, samt de Fordeele, som de der nyde, skulle ogsaa tilstaaes den Preussiske Nation. Art. 5. Den nærværende Tractat skal udvexles og ratisiceres her i Constantinopel inden som Maaneder, eller for, om det kan lade sig giøre. (undertegnet) Muhamed Raschid Hsir. von Dietz.