Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-04-29
Følgende blografiske Efterretning om en af de i Literaturlerikonnet benævnte Personer, giver et Bidrag til Skildring af den Tids Historie: "Olaus Camstrup er en Præste=Søn fra Norge, fød nogle Mile, synden for Bergen; det er uvist, om han haver havt nogen Privat Jnformation hiemme først; dog er det troeligt eller den norske Maneer, men til sidst haver han freqventeret Bergens Cathedral-Skole, under de to paa den Tid berømmelige og beqvemme Mænd, Søren Lintrup og Rudolph Burenneus; af hvilke den første ogsaa dimitterede ham, gro anno incertum est. Her viste han allerede slige prøver paa Nemme, Skiønsomhed og Hukommelse, saa at de allerfleste Discipler (hvis Tal den Tid vel var over 150) maatte vige for ham: og Docentes selv stode i Frygt for, at lære andet, end hvad de vidste vil rede til. Alt hvad han til sidst skulde giøre, blev Extemporan, og de tre fire første Copier blevne givne til Pris blant de tungnemmede Dosmere. J Latinitæten og alt hvad der hører til, det mindste med det største, var han saa sterk og beløben, at crederes ejus ere locuturas Musas, si latine loqvi vellent; Vers, Variationer, Jnscriptioner, Satyriske Sager vare ligesom cocta cibaria; in cæteris scientiis et lingvis non ita, vel propter ignaviam vel ignorantiam Docentium. Paa samme Tid var ellers ogsaa en anden notabel Discipel, cognomine Ramus; disse certerede altid med hinanden de Principatu; han apostaserede fra Academiet siden, fordi han savnede digna meritis. Ligeledes kunde det ogsaa letteligen gaaet til med Camstrup, dersom han havde været af saadan høy modig og skarpsindig Aand, som den anden var; men efterat han var kommen til Academiet forblev han rigtigen sit Biennium ud, indslugede, qvoad litteram, alle Præcepta et Systemata uullofere negotio, som udkrævedes til de tvende forestaaende Exam. For Mangels skyld maatte han søge Klosteret, hvor han ikke blev nogen Opponent det ringeste skyldig. (disse Opponenter vare uden tvil den gang nogen Bussemænd og Forstrekkelsens Konger) men hvilken Profess. Kiøbenhavn eyede den Tid, veed jeg ikke; de have uden al Tvil været af samme Natur, som disse nu omstunder; thi hvis een eneste havde have den mindste Omhue og Ømhed for beqvemme Subjectis, og ophiulpet denne Phænix af sin Aske; saa kunde han blevet seculi sui ornamentum, litterati orbis Delicium, imo Stupor: Vor Camstr. tog da til takke med de tomme academiske Ære Titler og Attestatis, forføyede sig hiem igien til sin Bondehytte, og kom efter nogen Tids Forløb i Tieneste hos en Provst i Hardanger, navnlig Hr. Peder Gelmeyden; hvor han forblev saalænge, at han demitterede 4 af hans Sønner. Her studerede han efter og over Formuen; der gik neppe nogen Latinsk Author forbi hans Øyne og Crisin; de Rommerske og Danske Anti qvit. blevne tagne med til Hielp, her maatte han mod sin Villie og stamme Udtale excercere Homiletica, som ginge mest ud paa den Engelske Kløgtighed; (det er altid et nødvendigt Reqvisitum, at man skal præke paa Landet, enten man kan eller ikke); her gjorde han de beste og syndigste Vers, Jnser. etc. men for Afskrivningens skyld, hvilken han selv maatte tage sig paa, blev der kun faa Exemp. og de faa forbleve mest der i Provstiet; han var ikke mindre en vældig Skytte og Fisker; hvortil Stedets Situation gav den beste og meste Anledning. Førend jeg forlader dette Sted, saa maae jeg sige, at Øl-Pokalerne forstyrrede tit hans Sind og Rolighed, efter Landets honette og brugelige Vedtægt. Herfra; begav han sig til Bergen igien, hvor han kom strax i Tieneste hos forrige Lector, men da virkelige Biskop, Nils Smidt; men han famulerede saa kort der, at han neppe fik Tid, til at see Skiftskisterne, eller Archivet ret igiennem, førend han enten fik eller tog selv sin Afskeed; endskiønt han dog altid siden forblev en Ven og Client af Huset; af hans Adfærd, som følgede nest paa, kunde man billigst slutte, at han gjorde det, for at blive engang sin egen Herre, og ey nødes til at staae altid under andre; thi ikke ret længe efter satte han sig huusligen ned, og aabnede sin latinske Trivialskole med saadan Fremgang, at de komme fra alle Norges Kanter, for at høre hans lærde Mund tale, (denne Con flux kom meget deraf, at Cathedralskolen under Erich a Møinichen og Jørgen Harboe var i saadan Aftagelse, at der neppe fandtes Discipler mere, end sige Lærdom (men i hvor mange vor Socrates end fik, eller havde havt før, saa var der dog aldrig een eneste, som kunde ret atte sig efter ham, formedelst den strenge og tyranniske Omgang; hvilken jeg Selv prøvede vel i 10 Aar; ja mange maatte qvittere med halv Hilsen. Han Hamburg 2 M. Species 221 pr. 100 Specier Svenske Sedler. haver altid nolens volens maattet agere Byens Poet; hans Discip, maatte afskrive Versene, indtil Trykkeriet kom 1720. Dog ere mange Binde vers, Gravskrifter og andre Emblemata gaaet i Løbet; til et Beviis paa hans store Nemme, da kunde han til dictere nogle 100 heroica, uden først at have conciperet dem paa Papiret; men han maatte i alle Forretninger være halv fuld, saa gik det best, nu duer han slet intet; han har aldrig været for at skrive noget ellers, og intet findes efter ham, uden et Udtog af de vulgareste vers, trykt in 4to. Jnformations-aarene ere over 30, og han giftede sig henimod sit 40 havende 2 Sønner studerede og dimitterede af ham selv; hos al hans Uorden og adskillige Forretninger har han dog opnaaet sit 70 Aar og lever endnu 1745. Gos."