Aalborg Stiftstidende, 1841-12-11
Forlangt Jndrykkelse. J mit Jnterat i Aalborg Avis Nr. 238 har jeg henpeet paa nogle Træk i By- og Herredsfoged Heibergs Embedshistorie. Herover har Hr. Cand. jur. Olergaardi det næste Nummer følt dyd Jndignation og ønsket, at Helbergs Brøde maa falde tilbage paa mig med fordoblet Lægt og nedtrykke mig. Med en saadan Mand, der har slige Ønsker tilovers for den, der peger hen paa factiske og juridisk beviislige Begivenheder, som efter hans Ord, indeholde en Masse af Brødder, er det ikke jeg vil eller bør indlade mig. Menjeg vil kun der gjøre det sandvedskjerlige og Rettelskende Publicin opmærksom paa en Mand, maaskee en vordende, Embedsmand - en Cand. jur. - som dømmer uden at kjende Factum, som troer og vel ogsaa vil have Publicum til at troe, at jeg har taget Jniativet til mine Yttringer i ovennævnte Interat af en Tvendesags mindre heldige Udfald, uagtet det dog vel er klart, at det er taget ved de seneste sørgelige Begivenheder her i Jurisdictionen, som maaskee kunne kose en halv Snees Mennesker Livet og nogle Andre deres Helbred en Begivenhed, der er saameget ulykkeligere, som man her troer, at see Eiendoms-Sikkerheden, endnu mere rystet, naar Drabsmændene straffes og Tyvene, der finde en Art af Beskyttelse mod de Bestiaalnes fremtidige Angreb, og altsaa ville faae fornyet Mod, medens paa den anden Side den personlige Sikkerhed vil lide et ikke mindre Skaar, dersom hine Gjerningsmænd undgaae Retfærdighedens Arm. - Jeg vil fremdeles blot henvise paa en Mand, der har offret sig for Lov og Ret, som ikke alene foler dyd Jndignation over at Sandheden drages for Lyset, men i samme Dieblik ikke blues ved at henkaste Yt. tringer om en Jurisdictions Beboeres voldsomme og lovløie Fremgangsmaade samt vilde og underfundige SindeAttringer, som ere lige saa ubeføiede paa ethvert Sted i den danske Stat, som de ere uforskammede, og som ingen ærekjær Mand vilde lade være upaaagtede, naar han ikke fandt det rigtigere at begegne dem med laus foragt. Skulde ellers Nogen tvivle om Sandheden af ovenmeldte mit Jnserats Jndhold, fordi det maaskee kunde synes at høre til det Utrolige, da vilde de hos mig kunne erholde juridulVished om, at ogsaa det fast Utrolige kan medføre den nog ne Sandved - og vilde de derhos blandt Mere kunne erfare, at en af mig lovlig erhvervet Eiendom, efter Skjøde, udstedt og thinglæst af By- og Herredsfoged Heiberg uden Retsbemærkning, 2 a 3 Maaneder senere, af samme Mand, atter er hjemlet en Tredie med fuldstændig Adkomst; ligesom og at samme Mand atter 2 Aar senere har indgaaet Forlig med denne tredie Mand om at afstaae Retten til hiin Eiendom imod en Godtgjørelse af 400 Rbd., som et til Skiftebehandling overtaget Bo maatte betale, og som det hedder, for at forhindre en Proces med Eieren af Dronninglunde. Og vil det fremdeles her kunne erfares, at uagtet saadant Forlig og uagtet en Frist af 7 Maaneder, efterat det var udgaaet, blev jeg dog nødsaget til i 10 Maaneder at forfølge Heiberg ved Retten, hvorved jeg foraarsagedes mange. lange Thingreiser, Tid, og Pengespilde, for at faae en Jordebogen ved mit Skjøde leilighedsviis paafort bemærkning, om hiint dobbelte Salg, udslettet, og blev den da udslettet med det Tilføiende, som vel maa mærkes : at Eiendommen qvæstionis henhører under Dronninglund overeensstemOg er mende med foranstaaende Skjøde og Jordebog. en saadan Paategning given, uagtet Hjørring Amt under 24de Juli 1837 var tilmeldt mig, at bemeldte Hr. Heiberg for hiint havde opgivet, at den omhandlede Eiendom ikke henhører til det til mig solgte Fæstegods. Dronninglund, den 6te December 1841. A. Formann.