Københavns Adresseavis, 1774-06-29
Den 26 seilede vi Tronhiem forbi Den 14 Maji kom vi under Vardøen, hvor vi fandt til Engelænder af Hulle, som laae for Anker, hvilke bleve strax fordrede til Borde, og da deres Bested fandtes urigtig, i Synderlighed den ene, som havde sisket foruden Lov bleve de indført paa Victor, og at fangne. Hvad af Klæder udi Skibene var, fik Baadsmændene til Priis, dog det var ikke synderligt; Udi det største Skib fandtes salt Fisk udi Banken af den store Torsk, henved 30 Læster, og vel meere end 200 ferske, som laae paa Overløbet, og de samme Morgen havde fanget. Skibet var aftaklet, og Seilene henlagt, maatte vi derfor fortøve, til vores Baadsfolk havde gjort Redskaben færdig, og Skibet besat med Folk, hvilket ikke den Dag kunde skee. Jmod Middag drog vor Capitain til Land paa Vardøen, hvor Vardøhus ligger; der saae vi indes andet, end nogle ilde dannede Hytter, somme slet under Jorden ganske armelig, somme af Blokker, dog smaa, lave og stakkede. Blokhusene havde ikke meere end eet Kammer; thi de vare ikke større udi Længden eller Bredden, end 6 eller 8 Alen. De underjords Hytter havde tre adskillige Rum, før man kom til Stuen, med tre Døre, dog ingen Lysning, uden hvad ind af Gadedøren kunde skinne; men naar nogen skulde ind udi Stuen, gik der først een hen, og oplod Stuedøren, at man kunde gaae efter dets Lys. Inden udi var Stuen klædt med Blokke, og havde udi det ene Hiørne en liden Grue, dog ingen Røghul; men midt paa Taget var et Vindve, hvilket gav noksom Lyset. Her paa Vardøen, er meget Skiversteen, med hvilken de havde lagt Gulvet udi Hytterne, og strød et Slags Sand derpaa, hvilket holdt det tørt, samme Sand var stort og hvidt ligesom Baye. Kirken udi Byen var et lidet Blokhus, kunde omtrent staae et hundrede Folk udi Under Choret ligger begravet Christopher Ulfeld og Henning Falster, dog uden al Gravskrift, eller Tavle. Udi Kirken stod allehaande Riim med Rydske Bogstaver. Denne Kirke laae ret hos Slottet, hvilket er saa ganske ringe af Bygning og anden Leilighed, at man neppe haver seet udlere Fæstning. Husene vare 6, bygte af Blokke, smaa, som de andre udi Byen, og stod heret og der et andet. Der var en liden Mur omkring bygget at Skiversteen, den er lagt paa den anden uden Kalk, og bekast med Jord, som gjorde en Vold deromkring, hvorpaa stod 4 Jernstykker. Her var paa denne Ort en alidelig Stank af den Fisk, de tørrer, hvilken hængte deri stor Mængde; dog den meste Stank kom af endeel Hoveder og Been af Fisken, som var henlagt paa Sandet at tørres. Paa disse Been gik Faar og Gieder, og gavede, hvilke Aaret igiennem ikke faaer andet til Føde. Landet laae fuldt med Jis og Snee, og havde ikke havt noget Sommerveyr, førend Dagen for vor Tilkomst. Jeg var med Sigvart Grubbe udi Præstens Huus, som var en Jordhytte, og havde stor Armod, beklagede, at han ikke dra andet, end hvis han brygde paa Mask, han fik fra Slottet. Den 15, mødte os i Søen en Kiøbenhavns Baad, hvis Skib laae inden en Klippe, og beklagede, at en Engelsk gjorde hannem stor Skade med Forkiøb med Russerne, hvorfore vi lagde ind der, som han laae, og sendte og Borde, og lod Skibet tage, som havde Fisk inde, ved 200 Banke fal tet, strax blev Folket tagen af Skibet, og sat udi Jern paa Victor, og Skibet bestilt med vort Folk. Derfra løb vi til Kaldin, en meget skiøn og belegen Havn, som er imellem Fieldene og en stor Klippe, som ligger uden for. Der formeente vor Capitain at finde Skib, men de vare derfra løbet, og en halv Ugsiøs bedre op til en anden Havn imellem Klipperne, dog ikke saa stor som den forrige, kaldes Ol tin, hvor vi bleve vaer to Engelske Skibe, som havde sig indlagt udi en liden Vig i samme Havn under Fieldene, og laae mange Klipper uden for dem, baade blinde og andre, Vinden var god og stærk, og Strømmen med os, og syntes vel, at det ikke skulde være raadeligt, at løbe samme Skibe og Borde for en maadelig Klippe, som laae ikkun et Steenkast fra dem; dog var der ingen Raad paa Færde, at vi jo skulde sette udi Strømmen paa 30 Favne, men løb lige ind imod den Engelske, og stødte paa en blind Klippe med Victor, at der gik omkuld hver anden Mand, der var derpaa, og opflød strax et temmeligt Stykke af Stavnen, og mange Splinder, saa at der blev stor Raaben og Skrigen, og ingen andet vidste eller troede, end at vi der strax skulde siunke til Grunde. Vi løb hid og did, som affinde ge Folk og fortvivlede, hverken regnede et eller andet, og de, som skulde befale noget, kunde for megen Raab ikke blive hørt. Strax løb man til Pumpen, og befandt, at vi var lek, dog Gud hialp saaledes, at vi kunde raade Vandet med idelig Pompen. Før vi kom af Klippen, raabte vi til de to Engelske, at de skulde komme om Borde, og efterdi de vare noget langsom, blev der skudt tre Skud til dem, iblant den naaede et Gallionen paa det mindste Skib, der beredde sig strax at komme om Borde. De som derfra ankom, bleve her imodtaget; dog var ingen, som gav synderlig Agt paa dem. De ginge til, før man vidste, og gjorde de Fanger løs, der sad paa Kobrøggen, og meenes, de havde udi denne Tumult intet got i Sinde; men der man blev det vaer, at de vare løsgiorte, bleve de strax igien indsat. Før vi kom af Klippen, drog vor Capitain hen til den Engelske, og besteg Skibet, udi hvilken var Skipperen selv tredie, som havde tolv Mænd udi Land. Han satte sig til Værge, med en Kortelatz, havde ogsaa ladt to Gotlinger, som stod bag under Kahytten, og var nedvendt paa Overløbet, fulde med Skraadt, og fandtes der tændte Lunter hos, som han havde udi Agt at spilde Folk med; men blev hindret, at han ikke kunde komme til Støkkerne, saa at han med sit Selskab maatte give sig. Dog var det med Nød, at han kunde beholde Livet; thi han fik mange Hug. Skipperen, med to Baadsmænd, og en Pøkerdreng, blev slagen udi Jern paa Victor. Udi hans Skib fandtes Salt og Penge for 1500 Daler, med megen Rysk Mynt. Dersom den Skipper havde havt sit Folk udi Skibet, vilde han ikke saa lettelig have sluppet det; thi han en Deel af dem havde udsendt til de næste Fiskeleie, disse kom ikke meere tilbage. Det andet Skib var ubevæbnet, havde ikkun to Støkker udlagt, og kom Folket derfra strax til os om Borde, og blev indsat. Derefter og Natten ved 9 Slet blev vi afvunden, og kom for Anker, og blev Lasten omkast, at man kunde vide, hvor Lekken var; dog gik Natten derhen med, og var stor Storm med Hagel, Kuld og Snee, at ingen sig kunde behielpe paa Overløbet. Jmod Morgenen fornam vi, at Stavnen var fragiven, og at der ingen Raad var til Lekken, uden man vilde hugge Bagholtet; dog blev dertil brugt Middel med Poser af Vikker, Bly, Spek og blaat Leer, saa at Vandet blev paa en Mancer, og kunde (Fortsættelsen følger.) regieres med Pompen.