Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1839-04-22
Blandinger. Oehlenschlagers Aladdin blev den 17 d. opført paa det kongelige Theater i Kjøbenhavn og det paa en Maade, der baade var Mesteren og Arbeidet, værdigt. Stykket blev modtaget med enthusiastisk bifald, og efter dets Slutning lød et almindeligt "Leve Oehlenschlager!" "Man pleier at sige - hedder det i Berl. Tid. - at den første Opførselse af nye Stykker, især naar de ere af stort Omfang, ikke kan betragtes som andet end en Generalprøve; Opførelsen af Aladdin har imidlertid viist os, at det ikke behøver at forholde sig saaledes, og at det kun kommer an paa Skuespilpersonalets egen Villie og Lyst. Vi saae i Aftes, hvad Man med forenet Villie formaaer; der blev Eenhed i det mangfoldige Hele, idet Alle kappedes om at bringe det dertil. Saaledes burde og kunde det altid være, og derfor bør Tilskuerne ogsaa give deres lydelige Mishag tilkjende, naar det ikke skeer, fordi vi see, at det kan skee. Alting var igaar fortræffeligt ordnet og gik Slag i Slag; Decorationer og Belysning gjorde ypperlig Effect, og vi kunne ikke andet end paaskjønne hvad der fra Dandsedirecteurens Side var skeet, hvilket ogsaa af Publikum fuldeligen blev erkjendt."Hr. Postsekretair Bojesen har nu i Berl. Tid, indrykket en "Erklæring i Anledning af Hr. Generalrigscommissair v. Riegels Angreb, i Berl. Tid. og i "Dagen." J denne Erklæring siger Hr. Bøjesen blandt Andet: "jeg vedkjender mig herved Forfatterskabet til Artiklen om "Embedscontoirer, i "Fædrelandet Nr. 37, og til Gjenmælet i No. 39, ligesom jeg med Hensyn til de private Details, som Hr. v. Riegels har offentliggjort, paa Ære erklærer, at Anledningen til at hiin Artikel omEmbedscontoirer, blev skrevet, ikke staaer i nogensomhelst Forbindelse med den Omstændighed, at min Slægtning ikke blev Kjøber af Snoghøi, og at Materialierne til Artiklen have været samlede længe førend der blev gjort hiint Brud paa et Princip, som, selv under det Forhold, hvori Hr. v. Riegels har forklaret at Sø- og Landkrigscommissairen staaer til Districtets Beboere, i det mindste for det offentlige Decorums Skyld burde holdes i Hærd, og som i al Fald ikke i den Grad burde tilsidesættes, at een Mand blev bestaltet Embedsmand i to Provindser." Hvad Hr. Bojesen imidlertid synes meest at have taget sig nær ved denne Sag, er, at Hr. v. Riegels offentligen en ES har navngivet ham som Forfatter til de omtalte Artikler. Hiin Ravngivelse - siger Hr. Bojesen - af det omtalte Forfatterskab er som et Brud paa Seglets Hellighed, den er et Brud paa den Sikkerhed og Tryghed, hvorunder enhver Forfatter, der vil skrive anonymt, under vedkommende Redacteurs Auspicier og under hans Ansvarlighed, maa kunne bringe sine litteraire Arbeider for Lyset. Den er et Brud paa en offentlig Discretion, paa hvis Tilsidesættelse Hr. v. Riegels, saavidt jeg troer, er den Første, der giver et vistnok meget eclatant Exempel, og det vides endnu ikke at Nogen har viist saadan Mangel paa Agtelse og paa Delicatesse for det Forhold, som bestaaer mellem en Redacteur og den Forfatter, hvis Arbeider optages anonymt i hans Blad. For saadanne Angreb paa Forholde, der ere Hr. v. Riegels aldeles uvedkommende, maatte han vide, at han selv kunde blive draget til retligt Ansvar. Thi dersom min Forpligtelse mod "Fædrelandets Redacteur havde gjort mig det umuligt at vedkjende mig Forfatterskabet til hine Artikler, da vilde Hr. v. Riegels ikke have kunnet bevise, at jeg var Forfatteren."J Anledning af Censurens Standsning af Aalborg, Avis opfordrer Hr. J. M. Jørgensen i Aarhuus Avis, Redakteuren Hr. Ree til at meddele Publikum en Fremstilling af Sager in extenso. "Her er nemlig - siger han ikke alene Tale om en privat Sag imellem Dhrr. Candidat Ree og Cancellieraad Wølffert, og derfor kan intet privat Hensyn, det være udsprungen af de ædleste Bevæggrunde, komme i Betragtning ; her er Spørgsmaalet og Embeds=Aristokratiet skal kunne vove ustraffet at angribe den journalistiske Litteraturs Rettigheder."¬