Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-07-20
En privat Mands Brev over Sammenhængen af den Franske Revolution, som vi have leveret i Ugebladets Nr. 15, har viist, hvorledes Danmark, efter hans Tanker, burde være uden mindste Deeltagelse i den Franske Sag. Siden den Tid er vort Hofs Svar til den Wien skee og Berlinske Minister bekiendt af de offentlige Tidender. Vi skylde vore Læsere at oversætte det heelt. Den ædle, frimodige Tone, som hersker i Danmarks Svar, det hæderlige Vidnesbyrd, som der gives Nationen af sin Konge, og den Omsorg for Landets Roe, Lyksalighed og Velstand, som deraf fremlyser, kan ikke andet end ophøie og glæde hvert Dansk Hierte. Svaret er af følgende Jndhold: Med alden Følelse, som er værdig Souverainers, sine Venners og Bundforvandtes, Fortroelighed, og meest skikket til at svare til samme, har Hs. Danske Majestæt modtaget og overveiet Deres Apostoliske og Preussiske Majestæters Andragende. Hs. Majestæt erkiender deri de rigtigste Grundsætninger og den agtværdigste Omsorg for heele Europas Lykke og Rolighed, som øiensynlig trues formedelst det Franske Anarchie og det falske Skin af sammes glimrende, men forførriske udvortes Gestalt. Det Tilbud af en fuldkommen Forening til at befæste de almindelige Grundleg for selskabelig Orden, til at sætte Grændser for deres Angreb, som miskiende samme, og til at giøre Frankerig paa nye skikket til den Lyksalighed, som den har nydt, men forspidt, kan ei andet end være smigrende for Kongen, min Herre. Dersom han ikke kan indlade sig heri, skeer det ikke af Forskiellighed i Meeninger eller Hensigter, men af Aarsager, som have deres Grund i en forskiellig Forfatning, i en større Jnteresse og i Pligter, som maa være hans Lov og Regel, og tillade ham ikke at lyde sin Tilbøielighed, eller raadføre sig med sin Misfornøielse. Hs. Majestæt vil med den fuldkomneste Sandhed, Frimodighed og Opførsel herover erklære sig. Han veed, at han ikkun derved kan bevise de Souverainer, hos hvilke han har Fortrolighed, og hvis Dyder han kiender, og lærer, Høiagtelse og Venskab. Det lader sig nu ikke meere giøre at forebygge Krigens Udbrud, eller vedligeholde Freden ved en For ning, som byder Ærefrygt. De Franske have nyelig erklæret Krig. Kongens almindelige System er den fuldkomneste og uparetskeste Neutralitet; men denne kan aldeles ikke bestaae med en Forening, som indgaaes med det ene krigende Partie imod det andet, og først skeer, naar Krigen allerede er begyndt. Danmark har ligesaavel som den afdøde Keiser og Kongen af Preussen erkiendt Frankerigs Constitution, efterat Ludvig den 16de høitidelig havde antaget samme. Endnu er intet directe og offentligt Skridt derimod forhaanden. De Souverainer, som ingen besynderlig Aarsag have, ere endnu ikke opfordrede til at understytte eller hevne dets Sag, som troer sig frie og fornøiet. Jndskrænkelser i den kongelige Magt, som uden Jndvendinger ere blevne antagne, ere ingen tilstrækkelig Grund. Der er en stor Forskiel imellem de neutrale og fraliggende Magter, der ikke ere blevne ophidsede, og dem, som ere fornærmede, som maa forsvare sig, som formedelst deres Forbindelser, Naboeskab, Magt og Beliggenhed; tilsammen ere tvungne til at tage et Partie, og desuden ere i Stand til at spille den første Rolle, som dem tilkommer. Deres Hovedhensigt, og den er dem aldeles værdig, er uden Tvivl at bevare deres Undersaatter fra den truende Smitte, der udbreder sig som den farligste og stærkeste Gift. Hs. Majestæt har opnaaet dette Maal. ved den ordentlige Gang af sin Nations Genie, og vil og kan herfra ikke afvige. Danmark er desuden en Søe= og handlende Magt; det har altsaa andre Forholdsregler at lagttage, især imod en Nation, med hvilken det ved en Handelstractat er forbunden, og som efter Anseende ikke meere kiender det sedvanlige moderate Forhold. Dets Vel beroer ikke blot paa Fred, men og paa den Meening, at den ikke bliver afbrudt og at intet lader sig tilsyne, som kan forstyrre samme, og Kongen kan ikke tillade, at heri giøres Jndgreb. Hs. Majestæt har ikke under det Paaskud at aftale med andre, eller bie saa længe, indtil han kunde være forsikkret om Forening, eller om den saa vanskelig forudseete eller forudsatte almindelige Tiltrædelse af Souverainerne, vildet opsætte dette Svar; han har derved vildet bevise Jndtrykket af den Sandhed, som med saa megen Styrke og Værdighed er foredraget i de Memoirer, som ere blevne ham meddeelte; han tilstaaer og erkiender ogsaa sine Forbindtligheder, som Medlem af det Tydske Rige, til at medvirke til de almindelige Forholdsregler, som blive tagne til dets og dets Rettigheders Forsvar. Hs. Majestæt vil stedse lade det være sig ligesaa magtpaaliggende at tilstaae, som at opfylde sine Pligter. Af Departementet for de udenlandske Sager i Kiøbenhavn den 1ste Junii 1792. Bernstorff. Warde. Søndagen den 8de Julii holdt den her hidtil værend residerende Capellan Hr. Andreas Borch, som nu er allernaadigst kaldet til Sognepræst for Alslef og Hostrup Meenigheder, sin Afskeeds Prædiken. Samme Dag holdt hans Kiereste hendes Kirkegang efter det 4de Barn. Dette hendes Besøg i Guds Huus var i adskillige Henseender ligesaa fieldent som ønskelige.