Københavns Adresseavis, 1773-08-10
Om at anlægge Plantager af udenlandske Træer. Det, som giør Lysthaugerne særdeles behagelige, er ikke allene en Afvexling af Alleer, Hækker, Lysthuse, Blomster Beede, og Indheigninger, men ogsaa den Mangfoldighed af Vexter, Buske og Træer fra forskiellige Lande, som en Liebhaber her kan oversee med et Øyekast, uden at giøre kostbare og besværlige Reyser til deres Fæderneland. Saaledes har Engellænderne gjort deres Hauger meget smukkere, ved at udziire dem med Plantager, hvortil deres Nord=Americanske Colonier har fornemmelig skaffet dem de smukkeste Ymper, de have og anlagt særskilte Plantager af alle Slags fremmede Piper, og man har allerede begyndt at følge deres Exempel i Tydskland. Saadanne Anlæg udfordre en besynderlig Anviisning for hver Cima, hvor man vil iverksette samme, som ikkun allene kan læres af Erfarenhed. Det gaaer ikke an, at ville betiene sig af enhver Forskrivt, hvorledes saadanne fremmede Planter skal rygtes, uden Hensigt til Climatets Forskiel. Det vil ikke lykkes os, at opelske alle de fremmede Ymper og Træer, som man i Engelland og Tydskland, seer at komme frem paa frie Mark. Men man vil kunne vænne mange til vort Veyrlig, naar man kun i de første Aaringer anvender visse Forsigtigheder og Haandgreb, for ligesom efterhaanden at hærde dem imod vor skarpe Luft. Det kommer derpaa an, at man ikke behøver at være bange for at giøre nogle Bekostninger, for med Varsomhed at giøre Forsøn. Jen veed hos os ikkun et Exempel paa, at saadant er skeet, nemlig i den høygrevelige Bernstorfske Have; og det var at ønske, at den fornemme Stifter af dette Anlæg maatte lade sig overtale til at giøre Publicum en Foræring med sine derved gjorte Erfaringer, hvilke vilde optages med saa meget meere Tak, da Fornøyelse og Nytte lade sig meget vel forbinde ved saadanne Anlæg. Foruden det, som Erfarenhed maae lære i Særdeleshed, i ethvert Clima, gives der visse almindelige Regler, som en Liebhaber har at lagttage, ved en Plantages Anleggelse, hvorudi der skal opelskes fremmede Vexter, som have hiemme i varmere Egne; saadanne har Forfatteren af HuusFaderen, (der Hausvater), et af de beste occonomiske Skrifter, som nyelig ere udkomne i Tydskland, leveret os, og jeg haaber at giøre de her værende Hauge=Venner en Tieneste ved følgende Oversettelse deraf. 1) Maae man see derpaa, at man udvælger en Plads (), som enten ved sin naturlige Beliggenhed, eller ved høye Træer eller en anden Bedekkelse er beskyttet og har Lær for de kolde Norden, og Østen=Vinde. Alle Træk Vinde ere skadelige for de spæde Planter og klelne Vexter, fordi de nyeplantede Stammer blive derved bestandig bevægede, Rødderne ofte løsrenne, og de ældre Planter kan let blive afbrekkede. J Mangel af en naturlig beskyttelse maae man søge at holde Luftens stærke Gienne mtræk derfra ved høyt voxende Træer, hvormed de farlige Sider blive beplantede og indfattede. 2) Man maae nogenledes kiende de Træers og Ympers Natur, som man vil plante, og vide, om de naturlig voxer best paa Bierge eller i Sider, eller og i Skygge under høye Træer. Jligemaade udfordres nogen Kundskab og JordBunden, som er beqvemmest for dem til deres Vext, da nogle ville have en steenig, gruset eller sandig Grund; men andre en tung, feed eller Leerbund; og efter denne Forskiel maae man Ved en Plantages Anleggelse vælge saadan en Egn, hvori der ere saadanne Forandringer enten af Naturen, eller () Naar man vil anlegge en Have paa et Gods eller ved et Huus, og Plantager i samme, saa afstikker man den først, hvorledes den skal anlegges og inddeeles, at ingen Plet bliver unyttig, og man ikke allene betiener sig af de naturlige Fordeele, men kommer samme endog til Hielp. hvor man ved Kunsten kan faae dem, om de naturlige Fordeele fattes. Saaledes f. Ex opfører man Høye og Bierge i en jevn Egn, og tillige foranlediger smaa Dale og Stider. Paa et Sted bringer man Genus og Steen tilsammen, paa et andet Sted blander man den tunge Jord med Sand, eller Sandbund med bindende Jordbund. Man samler sig en Forraad af gammel raadden Skovjord, for dermed at forbedre de mavre Stæder, o. s. v. De beste Efterretninger og forbemeldte Træernes Egenskaber finder man, hvad de Nordamer canske angaaer, i Hr. Professor Kalms Reyse til det nordlige America; i Henseende til de øvrige kan man raadføre sig med det Millerske Gartner=Lexicon. Maaskee det er nogle Læsere ikke ukiert, om man her indrykker et kort Udtog af den første. Saaledes voxer for Exempel: 1) J god Jord: De fleste Americanske Eger, i sær den hvide Eeg, Qvercus alha, den sorte Eeg, Qvercus, nigra, den Spanske Eeg, Qvercus Hispanica, Kastanie Eegen, Qvercus Prinos. Videre de saa kaldte Hvide eller Hickorn=Vaknødder, Juglans alba, den Americanske Bramvær=Ampe, Rubus occidentalis & odoratus, Humleavnbøgen, Garpinus Ostryn, Salat eller Jndas Træer, Cercis Canadensis, L. Voxtræer, Myrica cerifera, den piggede Anone, Anona muricata. b) Paa vaade Steder: Livetstræe, Thuya occidentalis, den rødblomstrede Valbirk, Acer rubrum, Val birken med Aske Blade, Acer negundo, Eegen med Pilebladet, Quercus Pelloss, Prinos eller VinterbærJmpen, Prinos verticillatus, Vandbøgen, Platanus occidentalis, Storax Træer, Liquidambar styraciflug, det Americanske Elle=Træe, Betula Alnus incana, Knap Træer, Cephalantus occidentalis, den hvide Alm, Ul mus Americana, den Americanske Ask, Fraxinus Americans, Giftasken, Rhus vernix, Troldnsdompen, Hamom lis Virginiana, det Americanske DatteblommeTræe, Diospros Virginiana, det vellugtende ÆbleTræe, Pyrus coronaria, det hvide Cedertræe, Cupressus hvides. c) Paa tørre Steder, saasom paa gamle Agre eller i Gielder: Den glatte Sumach, Rhus glabrum, den Americanske Hyld, Sambucus canadensis, den Americanske Viinranke, Vitis Labrusca, vulpine, arboren, den Americanske Ertetorn, Robinia pseudoacacia, Græshoppetræer, Glevisia tiachtans, Fiskertræer, Celtis occice talis, Jürgel= eller Lotos=Træer, Disspyros lotus, Sukker=Valbirken, Acer saccarium, det sorte Valnøddetræe, u lans nigra Sassefras=Træer, Laurussassafras, det røde Morbærtræe, Morus rubra, den røde Ceder, Jun perus irginiana, Jersen Fyrren, Pinus virgin a 4, Frankincenser=Fyrren, hinustæda, Skeetræer, Kalmia latsfolig, hvilken sidste egentlig staaer ved den nordlige Side af Biergene. J Skoven; den amercianske store Hagetorn, Calægus coccinen, den americanske Mispel med Blommeblade, Cratægus erus galli, de americanske Arter af Blaabær, Vaccinii species, Gifttræer, Rhus radicans, Vedbende Ibenholt, Smilax laurifolig. e) Næsten i al Jordbund, det americanske CorneelKirsebærtræe, Cornus forida, Tulipantræer, Liriodendron Tulipisera, Buskekirsebærtræer, Prunus Virginiana. 4) Den beste Jordbund for de fleste fremmede Træer og Ymper er en frisk opbrudt, vel giennemarbeidet og løsgiort Græsmark. Skulde samme have Mangel paa tilstrekkelig Frugtharhed, saa maae den hielpes til rette ved vel giennem brædt Skov=Gade eller Dige=Jord eller Mudder. Den sidste befordrer de unge Planters Vextingemeent, men er skadelig for saadanne Planter, som ikke kan taale meget Vaadt. Frisk Giødning af Creature og halv raadden Skovjord ere ligeledes farlige at bruge. 5) J tung Leerjord er det ikke tilstrekkeligt, ikkun at grave et Huul paa det Sted, hvor Planten skal staae, og opfylde det med god Jord. Thi naar Planten har indtaget den gode Jord med sine Rødder, saa bliver den standset i Vexten, ligesom den Gevext der er plantet i en Kasse eller Balle, eller forderves vel endog før af den Vædske, som samlet sig i Grøften og ikke kan trekke bort; thi det ikke omgravede Leer bliver til Slutning haardt som en Steen, og hindrer, at hverken Vand eller Rødder kan trænge igiennem. Til Løvtræer maae altsaa den hele Egn opgraves og blandes med god Jord, men alle Slags ung Torn og Pigetræe, bliver sat paa smaae Høye, efterdi dens Rødder gjerne løber ud til Siden i Jordens Overflade. 6) Jo lættere et Sted strax i Begyndelsen bliver beplantet, jo mindre Fare har man at befrygte for Gevexterne om Vinteren, efterdi de beskytter hinanden, og Bunden bliver af de affaldende Løv og Blade forvaret imod Frostens stærke Jndtrængelse (a). De Planter, som staaer enkelte, tager først Skade. Dog maae de heller ikke settes saa tæt hos hinanden, at man paa den anden Side skulde befrygte, at de skulde qvæle hinanden, eller i det mindste hindre hverandre i Vexten. 7) Det falder ofte for kostbart, strax i Begyndelsen at beplante det til vild Skov bestemte Sted med lutter vare eller fremmede Træer og Ymper; i saa Fald er det den beste Maade, at man i Førstningen fordrier disse Træer saa vidtløftig derudi, at de efter omtrent 6 eller 8 Aar kan allene opfylde Pladsen. Bliver der tomme Mellemrum, som falder ubehagelige for Øyet, saa kan man der for det første plagte indenlandsk Krat og saadanne Buske, som faaer mange Blade. Men man maae vogte sig, at tage saadanne Planter dertil, hvis Rødder skyder vidt omkring, eller driver alt for mange Skud og Afleggere, saasom Aspetræer, Populus tremul L. hvilke siden ikke kan udryddes. (a) Dog lagttages, at de heller ikke settes alt for tætte paa hinanden; thi det er ligeledes skadeligt. Den maae være Gang imellem Plantebedenne i det mindste af 7 til 8 Fod.