Københavns Adresseavis, 1768-12-07
Polen, i gamle Dage et lidet og svagt Rige, har først faaet Styrke og Anseelse i det 15de og 16de Aarhundrede da det blev forbundet med Littauen, Preussen, Liefland og flere næstgrændsende Lande, udi hvilke den grædske Religion allerede forerede, og deels den Protestantiske indførtes og udbredde sig. Jagello, som eyede hele Littauen, bragte det formedelst sit Giftermaal 1386, med Kong Ludvigs Datte, Maria, i Forening med Polen, hvormed det siden udgjorde et Rigs=Legeme. Littauen var hengiven til den grædske Religion. Hans Eftermænd erobrede hele Deele af Preussen, og Liefland, udi hvilke Reformationen indførtes; og under Sigismund l. og l. antoges den Protestantiske Religion ikke allene i nysnævnte erobrede Lande, men endog i den større Deel af Polen selv, saavel af det større som af det mindre, næsten af alle Store, og af den fleste Adel. De Geistlige forbleve, for Jndkomsternes Skyld, og en liden Dec af Adelen ved den Romerske Bekiendelse. Paa den anden Side var Ukraine af den grædske Religion. Catholiker, Græker, Lutheraner og Reformeerte, sammentagne i Polen, kaldedes der i Førstningen Dissidenter, saasom de, der vare af forskiellige Troes Meninger med hverandre, men nu tilhører det Navn, blot af Misbrug, de Sidste allene, som de, der ey ere overeensstemmende med den Romerske Kirkes Troe og Lære. Dissidenterne havde og i det 16de Seculo saaledes tiltaget i Poten, at de, ved Kong Sigismund Augusts Død 1572, sammentagne, vare Syv Gange sterkere end Catholtkerne. Efter nysnævnte Konges Død, som var den sidste Mandlige Arving af det Jagelioniske Huus, fik Nationen sin Frihed, eller gav sig en Constitution; thi tilforn have de Kongerne, af egen Myndighed, udstædt Lovene, og forvaltet Regieringen, blot cun Consitio Baronum, eller i Raad førelse med de Store ved visse Tilfælde. Der var ikke til forn nogen i en beskreven Lov sluttet og ved Udøvelse afbrudt Sikkerhed for Nationens Frieheder og Rettigheder. Men nu forflyttedes Hovedmagten i Regieringen fra Thronen til Adelen. Den raadde sig nu selv ved en aldeles ledig Konge=Stoel, og et paa Sværd=Siden udslettet KongeHuus. Stor=Marskalken Firlep, en Protestant, sammenkaldede 1573 den første frie Rigsdag i Polen. Paa samme lagdes Religions Freden og Frieheden til en Rigets Hoved= og Grundlov. Freden oprettedes imellem Catholikerne, Grækerne og Protestanterne; og Acten selv opsattes af en biskop, efter det Mønster man havde i den Tydske Religions Fred af 1555. De blodige og for Staten saa besværlige Krige, som vare blevne førte i Tydskland under Keyser Carl V., og i Frankerig under Dronning Catharina de Medicis, blot for Religionens eller en ulige Bekiendelses Skyld, havde saaledes overtydet den da særdeles oplyste Polske Nation, om Nødvendigheden af den fornuftige og billige Religions Tolerance, at den samdrægtig sluttede og underskrev ovenstaaende Fred, og gjorde den for Fremtiden, til en Rigets Grundlov. Catholikerne saasom meget svagere, skatterede sig lykkelige, at faae Kirkens Eiendomme og Forleninger i Behold; man lovede sig fra alle Tre Sider en indbyrdes Fredsommelighed, og en fælleds Beskyttelse imod den, som vilde forurolige den anden for Religionens Skyld.