Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1802-08-02
Tydskland. Følgende græsselige Begivenhed er nye lig tildraget sig i Erfurt. Den 27 Juni spiste et Selskab af omtrent 200 Personer af begge Kiøn til Middag paa Raadhuuskielderen efter en Katholsk Procession. Den regierende Fyrste af Schwarzburg=Rudalstadt var selv til stæde; Alle fornøiede sig, og en Deel af Selskabet blev endnu sammen efter Maaltidet. Da den Kurmaynziske Kammerherre og Regieringsraad Grev v. Beust, hvis Gemalinde nylig var taget bort, stod i en spøgende Samtale med den Keiserlige Kapitain v. Reicheel, blandte en beskiænket Lieutenant, Willigis, sig deri, og spurgte blant andet Grev Beust: Hom han ogsaa virkelig var en Greve, Greven vilde just svare ham, da den vakre Reichel (som bemærkede Vreden paa Grevens Aasyn, og saae at Lieutenanten omspændte sin Kaarde) søgte at berolige den første og nødsagede den sidste til at lægge Kaarden fra sig igien. Paa hans Tilskyndelse drak de derpaa Kurfyrstens, deres Herres Skaal, og skiltes ad. Kapitain Reichel blev noget derefter kaldet ud af Salen. GrevBeust fortalte nu den tilstædeværende Amtmand Stre, cker Lieutenant Willigis uartige Opførsel, da den Kunmaynziske Ingenieur=Lieutenant v. Schwar i; kom til og bad Greven at give sig tilfreds. Men denne, som ansaae sig for meget fornærmet, meente, at han dog paa en beleilig Tid burde fordre Lieutenant Willigis til Regnskab. Hertil svarede Schwartz, at Willigis ikke vilde nægte ham Fyldestgiørelse, hvorpaa Greven lod disse Ord falde: henMainzer Kammerherre er ikke bange for en Mainzer Lieutenants. - : Jeg er og saa en Mainzer Lieutenant, svarede Schwartz, greb Greven strax i Bryster, og stødte ham og til Væggen - denne skiød ham tilbage med Et trak Schwartz sin Kaarde og hug efter den ubevæbnede Greve. Amtmand Strecker, som stod hos afdødede dette Hug, og blev derved saaret i Haanden. Nu gjorte Schwartz et Stik efter Greven, hvilket AuditeuKoch dog afparerede saa got, at Greven kuns blev let saaret i Skuldren; ved denne Leilighed blev Anditeuren og saa let saaret. Et andet Stil foer derimod Greven saaledes igiennem Underlivet, at det gik ud ved Ryggen. Endnu syv Gange stak Morderen efter den Saarede; men kunde ikke gaae ham, fordi Amtmand Graberg - ikke saa feig som de forrige. – var imidlertid sprunget til, og holdt hans Haand. Den saarede Greve blev bragt i et andet Værelse, og Morderen strax heftet. Gierningen, skeete om Eftermiddagen Kl. 5. Alle Redningsmidler vare forgiæves; Stikket var gaaet igiennem Nyrerne og ab. solut dødeligt. Med Hengivenhed i Guds Villie døde Greven den 28 Jun, om Morgenen Kl. 5, efterat han havde tilgivet sin Morder og kuns yttret det Ønske, at han maatte være undkommen. Morderen var ikke beskiænket, da han udøvede sin Misgierning. Han sidder nu fængslet i Citadellet og beder blot om at blive snart udført til Døden. Det Mærkeligste er, at efter hans eget Udsigen. de har han altid baaret største Høiagtelse for den Afdøde og at der aldrig har været noget ondt Ord imellem dem. - Paa hvilke skrækkelige Afveie kan dog ikke en misle det Æresfølelse føre det Menneskelige Hierte i J Lybek afbrændte nylig et Huus om Natten, hvori vare mange brændbare Sager. To Mennesker, der vare blevne tilbage i øverste Etage bleve frelste paa følgende underfulde Maade. En Stige, som man satte til Vinduer, var for liden. Faren og Angesten stoeg derved til det høieste og da ingen anden Hielp kunde haabes, ventede de Ulykkelige hvert Øieblik paa en skrækkelig Død, J denne Nød fatter en ædel Menneskeven, ved Navn Friderich Ferdinand Froriep, en Beslutning, hvis Udførelse giør hans Hierte Ære. Med Kraft stemmer han sig imod Jorden og lader Stigen, som man med Besværlighed, fik overende, sætte paa sit Bryst. Alt var han i Begreb med at synte ned, thi i Angesten besteeg de begge paa eengang Stigen, da han igien samlede nye Kræfter og de bleve frelste. Et Selskab har allerede ved en Hædersgave belønnet dette mageløse Mod.