Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1839-11-15
Det er vor faste Overbeviisning, at den indre Stats forvaltning hos os i høi Grad trænger til en Reform, der med klar Opfattelse af vor sande Tilstand og af vor nuværende politiske Betydning vilde indføre en planmæssig, simpel og kraftig Organisme istedetfor det forældede, forviklede og kostbare Regjeringsapparat, hvori et høiere Opsving drukner i smaalig Detail, en raskere Fremadstræben hildes af besværlige Former og tilsidst synker sammen under den døde Vægt af nedarvede Sædvaner, - en Tingenes Orden, der ved en hensigtsmæssigere Benyttelse af den Dygtighed, som staaer i Regjeringens Tjeneste, vilde tilstede denne en friere og navnligen en mere frugtbringende Udvikling, og til en produktiv Anvendelse gjengive mange af de Kræfter, som nu lokkes til Statstjenesten, saalænge den Jndflydelse og Anseelse, som Embedsstilling og Rang give, næsten ere det eneste Maal for Borgernes Ærgjerrighed. Hvad vi ønske, er altsaa en Forvaltning, der med større Selvbevidsthed og Kraft, ved Hjælp af en simplere Forretningsgang og fuldkommen Offentlighed, med langt færre Embedsmænd og mindre Bekostninger hurtigere vilde fremkalde større Resultater. En saadan Systemsforandring i vor Forvaltnings Organisme og Offentlighed i hele Statshuusholdningen ansee vi som det ene tilstrækkelige Middel til at bringe og vedligeholde Orden i vor Finantsforfatning. Hertil regne vi nemlig ikke blot, at Statens Jndtægter igjennem høie Skattepaalæg i lykkelige Aar maae kunne dække de løbende Udgifter; men hertil hører ogsaa, at den med en svær Gjæld belæssede Stat i Fredsaar betydeligen maa kunne formindske denne, maa have Midler til Jndførelsen, af alle de Forbedringer, som Folkets Udvilling fordrer, maa see sig istand til at opgive saadanne Paalæg, som haardt trykke Folket, og undergrave dets Moralitet og Velstand. Vi ville derfor ikke trættes ved at minde om Nødvendigheden af energiske Besparelser, ikke blot saalænge den aarlige Jndtægt ikke dækker den aarlige Udgift, men saalænge en svær Statsgjæld nedtynger Danmark, saalænge vi have Mangler at afhjælpe, hvortil Midlerne savnes, medens der anvendes store Summer til Øiemed, der ere Nationens Ære og Velstand, uvedkommende, saalænge Folket endelig har Afgifter at bære, som hæmme dets Udvikling og fordærve dets Sæder. En til Danmarks naturlige Beskaffenhed og sande Fornødenheder passende, planmæssig Ordning af vort hele Væbnings- og Forsvarsvæsen, hvorved ikke blot Land= og Søværn, bringes i indre, organisk Forbindelse, men hvorved de, uden i Fredstid at fortære Landets Kræfter, blive bedre skikkede til i Krig at forsvare Landets Uafhængighed; kraftig Fremgang i Communernes Selvstændighed, hvortil der endnu kun er gjort den første, ufuldkomne Begyndelse; - Udvidelse af Næringsfriheden ved Ophævelse af Handelslaugene og hensigtsmæssig Omdannelse af Haandværkslaugene; - friere og nyttigere Udvikling af Underviisningsvæsnet; - Bortryddelse af de Skranker og Udjevning af de Jnteresser, der nu bevirke en ligesaa unaturlig som fordærvelig Adskillelse mellem Kjøbsted og Land; endelig Gjenoplivelse af det store National-Gjenfødelsens Værk, der, saa herligen begyndt, er blevet staaende ufuldendt, nemlig: Bondestandens Frihed og Opkomst, og derfor ikke blot en hensigtsmæssig Ordning af Jagt, Tiende, Hoverivæsnet og andre slige Landboforhold, men kraftig og hurtig Fremarbeiden til almindelig Selveiendom og til Selvstændighed ogsaa forLandcommunerne; det er de Træk, der ville fuldstændig gjøre Billedet af det System, som vi i vort Blad ville søge at gjennemføre. Dette System skal altsaa give Bladet sin bestemte Farve, og med vor gode Villie skal der ikke i samme blive optaget noget, som strider derimod. Men ligesom vi omhyggeligt ville søge at bevare en bevidst, fast og værdig Holdning, saaledes ville vi samvittighedsfuldt vogte os for at lade vor Subjectivitet eller nogen Slags Tilfældighed i den Grad komme til Raadighed, at vi derved vilde paadrage os retfærdig Anke for Eensidighed og Partiskhed i disse Ords onde Betydning. Vi ville derfor aldrig tabe af Sigte, at mange mindre Meningsforskjelligheder fuldtvel kunne bestaae ved Siden af hinanden indenfor den samme Grundanskuelse, og her ville vi da lade de individuelle Meninger saa vidt et Spillerum, som kan bestaae med Bladets Eenhed i det Væsentlige. Det samme gjælder naturligviis om Alt, hvad vi ansee for politisk indifferent eller endnu ikke tilstrækkelig uddebatteret. Som Exempel paa dette sidste anføre vi Spørgsmaalene om Sognebaandets Løsning, om Edsvornes Jndførelse hos os, idetmindste for politiske og Æres=Sager, om collegial eller ministeriel Forvaltning. Alle saadanne Sager ville vi betragte som open questions, hvorom gode Artikler baade for og imod ville være os velkomne. Paa samme Maade ville vi - naturligviis under Forbeholdenhed af vor uindskrænkede Frihed til efter bedste Skjønnende at optage eller forkaste - være villige til, naar vi maatte see os nødsagede til at angribe Personer, da ogsaa at tilstede Forsvar, forudsat at disse ved Jndhold, Tone og Omfang maatte egne sig dertil. Saaledes ville vi da stræbe efter at opfylde det berømte Ord: in necessariis unitas, in dubiis libertas. Og ikke mindre helligt skal hiint Tredie og Vigtigste Vel kunne vi intet have være os: in omnibus caritas ). derimod, hvis man efter det her Udviklede vil ansee-Fædrelandet for et Oppositionsblad, forsaavidt det aabent vedkjender sig Grundsætninger, som Regjeringen ikke følger; vel indsee vi ogsaa, at det vil komme til at træde i Kamp med meget af det Bestaaende, til at angribe baade Forholdsregler, og Personer. Men det skal være en ædel, sandhedskjærlig og velvillig Opposition, som aldrig taber Bevidstheden af det kun relativt Gyldige i ethvert menneskeligt Standpunkt af Sigte, og derfor, uden at opgive noget af Overbeviisningens Styrke eller Ordets Kraft, dog anerkjender sine Vederparters relative Berettigelse, - en Opposition, som hos Regjeringen ærer den patriotiske Villie, at fremme det fælleds Fædrelands Velfærd, hvor uenig den med samme end maatte være angaaende de dertil tjenlige Midler, - en Opposition, der uanfægtet saavel af Vild eller Frændskab, som af Tilsidesættelse og Krænkelse, med Værdighed, Utrættelighed og Mod forfægter hvad den anseer for Sandhed og Ret og for tjenligt til Fædrelandets Lykke, forfægter dette mod enhver Miskjendelse og ethvert Angreb, ligegyldig fra hvilken Side dette end 2) Af den hellige Augustinus, Eenhed i det Nødvendige, Frihed i det Tvivlsomme, Kjærlighed i Alt. maatte komme. Vi agte Publicum og os selv nok, til ikke at ville opoffre Tanken for Ordets Skyld, og til at fordre, at man skal bedømme vort Blad efter dettes Bestræbelser og Holdning i det Hele, ikke efter et eller andet mindre vel valgt Udtryk, som maatte undslippe Redactionen af et Dagblad. Vi ville derfor vogte os for enhver Uret, men kunne intet Hensyn tage til den umandige Ømfindlighed og den forkjælede Pirrelighed, der ligesaavel er en Unode hos en Læser, som Lidenskabelighed er det hos en Forfatter. Vi have hidtil nærmest talt om "Fædrelandets politiske Characteer, fordi vi ansaae det for nødvendigt strax derom at udtale os saa bestemt som muligt, men ingenlunde, fordi den udelukkende vil komme til at beherske Bladet. Skal Journalistiken nemlig være et Tidernes Speil, saa maa den saavidt muligt reflectere alle de Jnteresser, der udgjøre Folkets Liv, saa maa den med historisk Troskab og med det nærværende Øiebliks friske Livlighed søge at fastholde alle de fremspringende Momenter i Tidens Udvikling. Hertil hører da først og fremmest Literaturen, hvis Betragtning vi ville indrømme saameget mere Raaderum, som der i den Henseende hos os er et stort Savn at afhjælpe. En egentlig kritisk Journal hverken kan eller skal "Fædrelandet, blive; men det Maal, vi her ville foresætte os, er at levere korte, men characteristiske Anmeldelser af nogenlunde alle den indenlandske Literaturs Frembringelser, og af det Mærkværdigste, det Epokegjørende, der fremstaaer i Udlandet. Alt hvad der kun kan interessere Mænd af Faget, hører ikke hjemme i et Dagblad, men et almindeligt Overblik over Videnskabernes vigtigste og følgerigeste Bevægelser og et omtrentligt Bekjendtskab med det Nye, der fremkommer i vor egen lille Literatur vil man kunne fordre af enhver Dannet, og her vilde et Dagblad, som "Fædrelandet, behørigen benyttet af de rette Folk, kunne gavne meget ved at understøtte det Godes Fremkomst og trænge det Slette tilbage, ved at udbrede en literair Aand og en renset Smag, lette Oversigten og veilede ved et forstandigt Udvalg af Læsning. Samme Nytte kan Journalistiken yde Konsten, Navnligen ville vi søge at nære og forædle Jnteressen for Poesiens populæreste Fremtrædelse i sin Forening med Skuespilkonsten og Musiken ved at forskaffe vort Blad gode Theaterkritiker, ligesom vi haabe ved at fremkalde og meddele Udstillinger.