Jyske Efterretninger, 1793-09-27
Veir=Regler, angaaende visse Dage. gammel Sagn skulde legge Klærke til. (Begyndelsen ste Nr. 35.) Jmidlertid vil jeg endnu sætte hertil, hvad jeg i denne Sag lader gielde for sandt og i visse Maader antager som Regler derhos 1) Hvad Quatemberdagene angaaer, da agter jeg aldeles intet derpaa. De ere ingen faste Dage hverken i den gamle eller i den nye Calender. 2) Jkke paa Mathisdag, men paa den sidste Halvepart af Februarii Maaned kan man agte noget paa som tilforladeligt. Dersom efter en sløi Vinter eller et tidligt Tørveir Vinteren igien indtræder, saa bliver det ofte slemt og langvarigt dermed. Mindes ikkun Vintrene i Aarene 1786 og 1787.; begge to begyndte meget stræng, men ved stærk Toeveir blev den allerede afbrudt i Jan. Maaned, men just midt i Febr., følgelig 10 Dage førend den nye Mathisdag, og 21 Dage forden Gamle, indtraadde Frosten atter, og vedvarede rigelig sine 40 Dage. Jsær 1786 blev fuldkommen strænge, saa at store Elve og Strømme paa nye bleve tillagde med Iis. Saa vilde jeg ogsaa næsten angive som en Regel, at naar den første Vinter rækker henud over den første halvpart af Februarii, den endnu ikke brækkes i 6 Uger. Saaledes oplevede vi det i Aarene 1784 og 1785, og de ældre Folk mindes det ogsaa for en Deel om den strenge Vinter i Aaret 1740. Derimod har vidog oplevet nogle Vintre, som ved Kyndelmisse eller i Begyndelsen af Martii Maand vel satte heftig an, men Frosten brækkedes dog snart igien. Septemb. 3) Om Paaske og Juul har man den Regel Grøn Juul, hvid Paaske; hvid Juul, grøn Paaske Dette har i sig selv nogen Grund, for saavidt det er sandsynligt, at en tidlig Vinter ophører for og en sildig Vinter seenere. Men vi have dog oplevet det, at i Aarene 1784 indtil 1787 Juul og Paaske vare begge hvide, og i Aarene 1790 og 179, begge grønne. Folgelig kan ingen fast Regel giøres heri. 4) At det sædvanlig regner meere efter Sanct Hansdag end for den samme, er efter Erfaringen afgjort. Derfor siges om en vis Præst, at han sagde til sin Meenighed. For Sanct Hansdag skulde de hielpe ham at bede til vor Herre og Regn; efter samme vilde hans Bon allene være tilstrækkelig. Men herved kommer det nu meget an derpaa, om et vedholdende Regnveir indtreffer allerede tidlig for Sanct Hansdag. J det haarde Aar 1772 var Vaaren længe tør. Paa Medardusdag faldt endnu ikke en Draabe. Men 8 Dage derefter indbrod det første Regnveir, og fra den Tid af var indtil i September Maaned næsten ingen Dag foruden Regn med megen Kuld. 5) J Begyndelsen af Julii Maaned slaaer Veiret, gierne om til Regnveir. Marie Hiemsøgelse er sielden en tør Dag. Dog forbedrer Veiret sig sædvanlig efter samme. Men vedbliver Regnveir indtil Magrethe Dag, saa vedbliver det sædvanlig ogsaa længere og da seer det noget vanskeligt ud med Høe og Korn, og maa maae være glad ved om det i Begyndelsen af August Maaned forbedrer sig, hvilken her til Lands er en af de bedste Maaneder for Veiret. Dersom Jalius nu er i det Hiele regnagtig, bliver det sædvanlig værst ved Jacobi Dags Tider. Men den bestemte Dag bør man ikke just saa nøie regne paa Siden forbinde sig ogsaa gierne stærke Vinde med Regnen. Jeg venter ingensinde med meere Vished noget vedholdende Stormvinde, end i de 8te Dage for og efter Jacobi, endskiønt de i ellers gode Aar ofte udeblive. 6) Da Augusti Maaned sædvanlig har godt Veirligt, saa vedholder samme meget ofte indtil den første Halvpart af September og følgelig henud over Egidius's Dag. Men forandres det allerede forhen, saa holder det slette Veirligt sig gjerne til det, som ved Jevndogn saa sielden udebliver. 12 Men sædvanligen har Veiret forbedret sig til Mikkelsdag og det smukke Veirligt begynder, som saa sielden feiler hos os i October Maaned. Samme vedvarer da nu vel meget ofte indtil ind i den anden Halvpart af Maaneden og følgelig over St. Gallusdag. Men har Begyndelsen af October været slet, og kommer Viiret sig siden, saa kan man ogsaa ofte giøre Regning derpaa, at det endnu en god Tid efter Gallus=Dag vil vedblive. (Slutningen følger.)