Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-10-20
45. En Klage fremlagdes fra Ane Cathrine Enevoldsen i Lunde over at være ansat i Commune skat til 1 Rbd. 57 3/2 s. S., uagtet hun er en Aftægtskone, der i aarlig Aftægt har, saavel i Penge som i Naturalpræstationer 88 Rbd. Efterat den Oplysning, som indeholdes i Sogneforstanderskabets afgivne Erklæring, om denne for Aftægtskoner paa hiin Egn ualmindelig store Aftægt, fandt man, at der ikke har været Grund for hende til at klage, og hvad angaaer de i hendes Andragende fremsatte af Sogneforstanderskabet omtalte upassende Udtryk, da antog Raadet, at Sogneforstanderskabet kan oversee disse som aldeles uforanledigede. 46. Comiteen, som har været nedsat til at behandle Sagen og Fribefordringsvæsenet, fremlagde sine Yttringer, og afgav Amtsraadet derefter Betænkning til det kongl. Rentekammer, overeensstemmende med Forord. af 26. Juni 1841, samt ledsagede denne Betænkning med Forslag til et Regulativ, hvorved Fribefordringen i Amtet blev ordnet for det næste Triennium. Denne Raadets Betænkning gik ud paa; Ved de fra Sognefogdernes frie Ægtsprotokoller indhentede Oplysninger og Middeltallet af de med de i Anordningens § 4 nævnte Embedsmænd udredte Frireiser i Aarene 1840-1844 incl., hvilket Middeltal var omtrent 2,100 Miil, var Raadet sat istand til at bedømme Embedsmændenes Tilbud om selv at overtage deres Befordring for en Pengegodtgjørelse. Enkelte af disse Tilbud vare vel ikke ganske uantagelige, men nogle Embedsmænds Fordringer stode ikke i Forhold til Værdien af deres Frireiser, og imedens andre intet Forslag havde fremsat, maatte dog det sammenlagte Beløb af Erstatningen til alle, have oversteget Middel-Værdien af den hidtil udførte Fri befordring. Da derhos Amtmanden, med hvem Kjørselen havde været den største, undslog sig for Underhandling og ønskede fremdeles at befordres paa samme Maade som hidtil, dog med den Forandring, at han, naar Øiemedet af hans Reise ikke kunde opnaaes formedelst det Ophold en forudgaaet Tilsigelse til Befordring medfører han da kunde leie denne, hvilket ligeledes maatte gjelde og Stiftsphysicus, der ofte kunde være i det samme Tilfælde, saa udgik der fra Comiteen Forslag til Sogneforstanderskaberne om at lade Befordringen for det Første i 3 Aar præsteres in natura som hidtil, mod at den Kjørselspligtige tilstædes for hver med den Reisende tilbagelagte Miil 56 s., men for Lægdsmændenes Befordring til de i den forannævnte Paragraphs Nr. 14 og 15 omhandlede Forretninger det Halve eller 28 s. for Tour og 28 s. for Retour pr. Miil. Ligesom dette Forslag tiltraadtes af samtlige Sogneforstanderskaber, med kun en Undtagelse, saaledes ansaae ogsaa Amtsraadet det for hensigtsmæssigt, uagtet man ikke kunde oversee, at idet Betalingen saaledes afholdtes af Repartitionsfonden, vilde det hidtil for Befordring fritagne Hartkorn, paaføres en ny Byrde; men da følgen dog bliver en ønskelig Lighed i Byrden, for alle Amtets Beboere, kunde man ikke andet end tiltræde Planen for det opgivne Tidsrum af 3 Aar, i hvilken Tid en bestemt Erfaring vil kunne vindes saavel for Amtsraadet, som for Embedstanden og de Kjørepligtige. Denne Convertering til Penge, angaaer imidlertid kun Reiser med de i Forordn. af 26. Juni 1844 § 4 under Nr. 1, 2, 3, 4, 7, 8, 9, 10, forsaavidt angaae Herredsfogdens Reiser i Sandflugtsforretninger, 11, 14 og 15 nævnte Embedsmænd, da de øvrige Reiser sjælden indtræffe og derfor i Prøvetiden rigtigst udredes in natura uden Betaling. Den i Paragraph 12 nævnte Befordring med Arrestanter til Straffesteder, fandt man burde besørges som hidtil ved leiet Befordring for hele Touren, som yder en større Sikkerhed for Domfældtes Aflevering til Straffe stedet.