Viborger Samler, 1824-08-09
Til Redactøren af den Vestsællandske Avis i Anledning af et Slags Digt i samme Tidendes No. 59 d. Aar. Jeg har ikke kjendt nogen Jyde, som anderledes end med taus Foragt anborte yttringer af hiin - ikke gamle - alligevel næsten forældede - men nu atter i en sællandsk Avis opfriskede Provincialfordom mod vores Halvøe. Jkke som om Læsningen af ommældte rimede Pølsesnak kunde bevirke andet end et let Smiil; men naar man saa kommer i Tanke om, at det er Hr. Bastholm, evangelisk-christelig Præst, Ridder, af Dannebroge, Forfatter af Skriftet og Fattigvæsenet, Søn af den lærde og veltalende Baftholm -at det er ham, som har sat denne Klak allerforrest paa sin Avis, da forvandler Smilet sig til Rynker. Synes De ikke Hr. Bastholm, det nu kunde være paa Tiden, at høre op med hine Flauheder, eller synes De virkelig ikke det var bedre, at gjensidig Kjerlighed grundet paa giensidig Agtelse sammenbandt det lille Danmarks ikke talrige Borgere, eller troer De maaskee, det kan opflamme Nationalaanden, hæve det ved mange Ulykker fristede Mod, knytte Enigheden og bestyrke Kjerligheden til Konge og Fædreland, om een af Provindserne kunne gjøre halve Danmarks Jndbyggere latterlige, og søge sin Storhed i det negative Fortrin ikke at være Jyde? Dog - jeg bor ikke antage andet, end at De - desværre lidt sildigt - indsee, Deres Forseelse; men det er ikke nok Hr. Pastor Bastholm! De maae afbede den. Denne Afbigt skylder De en halv Million Jyder den skylder De halv saa mange Sællændere, den skylder De det hele danske Folk, ja den skylder De Jydens og Sællænderens ædle Konge, som i hiin Pamphlet ordentlig faaer en Spidse, der skal see ud som en Compliment, fordi han ikke behandler Jyden som Stedbarn. Han viste sig for os som elskelig Fader, og som saadan blev han modtaget, ihvorvel vi endnu ikke havde lært at regalere ham med saadanne Vers af saadanne Pocter som hos Dem sidder til Høibords. Jeg vilde ønske for Deres Skyld som Embedsmand, Præst og dansk Borger, at De havde en antagelig Undskyldning, som f. Ex.: at en Bogtrykkerdreng havde paa egen Haand indrykket dette uhældige Forsøg i det Naive; eller at De uforsigtigviis havde betroet Redactionen af dette fatale Nummer til een af slige uvidende og uvorne Lapser, hvoraf enhver Kjøbstad - saavel i Jylland som i Sælland - stundom fostrer nogle i sit Skjød. Men indtil enten Afbigt eller antagelig Undskyldning kommer, sigter jeg Dem, Pastor og Ridder Bastholm som den der har fornærmet enhver brav Sællandsfar, Jyde Fynboe, Holstener - kort enhver værdig dansk Mand som forener Kjerlighed til sit Fodeland med Agtelse for sine Medborgere. Jylland den 6te August 1824. S. S. Blicher. Præst til Thorning og Lysgaard. Nibe den 2den August. Man skal have Efterretning om, at Hr. Klokke H. engang for nogen Tid siden havde i Slagelse eller dens Omegn været til et muntert Aftengilde. Efter Bordet havde man anmodet Hr. H. om at han, da han syntes at være i et smukt begeistret Lune, vilde fornøie Selskabet med at gjøre en lille Vise. Uheldigviis kommer han paa det Jndfald, at ville forsøge sig i det Naive, og skriver eller dicterer i Pennen for en god Ven, et for nylig i Slagelse-Avis staaende, og siden oftere omtalt Qvad. Hr. H. skal om anden Morgenen, da han vaagnede, have forlangt sit Manuskript tilbage, men forsildigt, da han erklærede, at skjøndt det Skrevne ikke var saa ilde meent, da han jo selv var Jyde, saa var han dog nu ved gientagen Gjennemlæsning bleven overbevist om, at det ikke var hans Fag at være naiv i Poesien, ligesaalidet som en Gade=Vægters, at spille Gurli paa Theatret, og at bemeldte Digt, som han var bange skulde misrecommandere hans snart udkommende Riimpose, var det sletteste han under sit haarde Liv havde gjort.