Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-12-21
Paris kan ikke andet end være meget usund; Husene ere saa høie og Gaderne saa jammerligt smalle, og mangfoldige ere lukke i den ene Ende (de saakaldte Cul de Sacs). Faa Haver og store Pladser forfriske Luften; man føler derfor ofte den beklomrede Luft, som kommer ud af Husene, at staae ligesom ubevægelig i Gaderne; det er en forunderlig Fornemmelse, som jeg ikke før har kiendt; sørgelig er denne Grundfeil i Byens Anlæg, da man ikke kan see hvorledes den kan hæves. Man seer ogsaa faa Mennesker med sunde Ansigtsfarver, undtagen med malede, hvilke her destoværre er i en al for stor Overflødighed. Jeg kan ikke nægte, at jeg jo havde gjort mig større Vegreber om de offentlige Bygningers Smukhed, end jeg har fundet dem: de have ikke henrevet mig. Jeg vil giøre et Par korte Bemærkninger over dem: Begge Slottene, Louvre og Tuillerierne, ere store, men efter mine Tanker ikke byggede med megen Smag; de ere smudsige, saa deres Udseende er slet ikke behageligt. J Louvre og fordum Videnskabernes Selskab, nu er der der store Nationalinstistut, og det fortræffelige Museum des Tableaux. Paa Taget er Telegraphen. Haven ved Tuillerierne, med sine Orangetræer, er ret smuk. J Bygningen selv holder de Gamle (Senatorerne) deres Forsamling, og den stor Manege (Ridehuset) de 500 (Repræsentanterne. Paa begge Steder er ved Jndgange, den smukke Overskrift: unite. Paa alle andre offentlige Bygninger staae: Liberte, Egalite humante, fraternite, justice, indivisibilit- og paa nogle det Tillæg, ou la mort; den trefarvede Fahne (rød, blaae og hvid) Sindbillede paa de 3 Stænder (Agerdyrknings-, Haandværks og Krigstanden) sees overalt. (Ligesaa nu siden Juli-Revolutionen.) Palais Egalite (fordum, og nu igien Palais Royal, tilhørte Hertugen af Orleans) er en Ret angel; det er ikke saa smukt som interessant, de den hele nederste Etage bestaaer af Boutiker; det er en daglig Samligsplads for utallige Mennesker, og det har det været hele Revolutionen igiennem, og er endnu Hovedqvarteret for al Agiotering og for alle Uroeligheder. De Elysæiske Marker er en ret smuk Skov, og en offentlige Spadseretour. Jmellem dem og Haven ved Tuillerierne er den store Revolutions Plads, som virkelig er meget smuk. - J Midten staaer Friehedens Statue, under billedet af et bevæbnet Fruentimmer med Friehedshuen paa Denne Jdee har aldrig behaget mig; thi i hvad man saa forstaaer under Friehed, politisk eller intellectuel eller moralsk, saa er den en Ting, som forudsætter megen Kraft, og denne er just ingen udmærket Egenskab ved det andet Kiøn (endskiøndt de ingenlunde mangle den, især ikke den sidste Henseende.) De øvrige Pladser paa denne Side af Seinen, som Place Vendome eller des Piques &c., have intet Udmærket, naar jeg undtager Place de Greve, hvor Raadhuset (Hotel de Ville) er, og det Sted hvor man endnu seer de bekiendte Lygtepæle, og hvor den bekiendte Guillottine saa længe har staaet, og Place de la Bastille. Hvilken Plads af disse to er meest frygtelig, Endnu seer man de ødelagte Grundvolde af dette Lidelsernes Boelig; Ger der græsse imellem dets Ruiner. Alle disse Bygninger ligge paa den ene Side af Seinen. Førend vi gaae over ti den anden Side, saa lader os engang bestige det høie Mont martre, et Bierg i Paris selv; hvilket Syn Neppe formaaer Øiet at bemærke Grændserne af denne Verden, Ak, hvormeget uoplyst og moralsk fordærvet møder ikke Øiet her; men tillige hvilke Anlæg til at forbedre det, Erindringen indbylles i sorte og sørgelige Skyer; men en blid Sol omstraaler Haabet. Hvi kan jeg ikke i dette Øieblik sætte mig et halvt Seculum frem i Tiden, (eller 6000 Aar tilbage i den; thi Bierget, er indvendigt opfyldt af Forverdenens ubekiendte Dyrs Skeletter.)¬