Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-08-23
Udenlandske Efterretninger. Tydskland. Den 14de de om Morgenen afgik Leipzigernes Deputation paa Jernbanen til Dresden, for at udtale sig for Kongen i Anledning af Urolighederne den 12te. Jmod Aften havde flere tusinde Jndvaanere forsamlet sig i Skyttehuset i Leipzig, hvor Dagens Spørgsmaal vare Gjenstand for en uforbeholden Forhandling. Ved Dampvognenes Ankomst fra Dresden sendte man Bud til Banegaarden, for at erfare Udfaldet af Sendelsen til Kongen, og erholdt det med almindelig Glæde modtagne Svar, at Deputationen selv vilde fremstille sig for Folkeforsamlingen, hvor den ogsaa kort efter indtraf, bestaaende af tre Borgerrepræsentanter og tre Medlemmer af Magistraten, ledsaget af Borgermester Dr. Groff, og aflagde Regnskab for sin Sendelse. Kongen havde modtaget Deputationen yderst gunstigt. Ved at høre Beretningen om de forefaldne Rædselsoptrin brast den virkelig ædeltænkende Monark i Taarer, og yttrede blandt Andet: "at en saadan Begivenhed vel kunde give Leipzig og dets agtværdige Borgere Anledning til Tvivl om, at han vilde opretholde Constitutionen; imidlertid skulde den nu blive en Leilighed for ham til at bevise dem det Modsatte, idet han vilde opbyde Alt for at bringe deres retfærdige Uvillie enhver Fyldestgjørelse." Saadanne Yttringer have vel beroliget Gemytterne noget; men Jlden ulmer endnu stærkt under Asken, og Roligheden er kun tilsyneladende. Vigtig er iøvrigt den Omstændighed, at Stadens Magistrat selv indfandt sig i Folkeforsamlingen; thi herved er denne anerkjendt som lovlig, og gjentagne Forsamlinger ere ogsaa siden blevne holdte paa samme Sted, ligesom man er bleven enig om at Borgerne ugentlig skulle forsamles her, for at discuttere deres Anliggender. Geheimeraad v. Langenn er den 16de indtruffen til Leipzig i Spidsen for en Undersøgelses-Commission i Anledning af Urolighederne. Et udbredt Rygte, at han havde medbragt et afslaaende Svar fra Kongen paa Begjæringen om Garnisonens Fjernelse fra Staden, havde bragt Gemytterne stærkt i Spænding Militairet var endnu stedse consigneret i Slottet; Soldater vovede ikke at vise sig paa Gaden, og Forbittrelsen, imod dem var saa stærk, at Borgergarden endog maatte holde Tilgangene til Slottet besatte. Førend den Garnison, der har udgydt Borgerblod, er udenfor Leipzig Mure, vil der ingen fuldkommen Sikkerhed vende tilbage i Staden. Hvo der har været den egentlige Aarsag til Blodsudgydelsen, er endnu uvist. "Bremer-Zeitung" beskylder Kredsdirectionen, hvor Directoren desværre var fraværende og den første Raad fungerede i hans Sted, for, at det er den, der, med Forbigaaelse af Borgergarden, har reqvireret Militairet, skjøndt dette efter Loven først tør anvendes til Roligheds Gjenoprettelse, naar ethvert andet Middel hertil er udtømt, og et Øievidne til Begivenhederne, Major v. Zeschau, Adjutant ved Borgergardens Generalcommand, har offentligen paa sit Æresord erklæret, at Prinds Johan hverken har givet eller kunnet give befaling til den stedfundne Skyden. Fra Kredsdirectionen skal ogsaa skrive sig en i Regjeringens Organ, "Leipziger Zeitung", leveret Beretning om Urolighederne, der er af en saadan Natur, at Forsamlingen i Skyttehuset ved dens Oplæsning der kom i en Forbittrelse, der nær var gaaet over til Excesser; man besluttede at protestere imod den, som den trædskede Logn", og at forlange en i Forsamlingen affattet Gjendrivelse af den indført i "Leipziger Zeit."- Navnene paa de Døde eller haardt Saarede angives saaledes: Postsecretair Prim, Postsecretair Jahrig, Politibetjent Urland, Student Mittag, Student, Carlowitz, Dr. Nordmann, Frøken Leonhard, en Søn af Destillateur Frigang, Typograph Müller, Lærer Blochmann og Prof. Braune (saaret i sit Huus af en Kugle). De Dødes Antal er hidtil syv. Deres høitidelige Begravelse fandt Sted den 15de. Processionen udgik fra Slagtertorvet, der allerede Kl. 5 om Morgenen var overfyldt af Mennesker. Kl. 7 satte Toget sig i Bevægelse i følgende Orden: den ridende Borgergarde, en Bataillion af Borgergarden tilfods; Studenternes Anførere med en Afdeling Studenter; et Musikcorps; Universitetsfanen, ledsaget af Studenter; Sørgefestens Committee, sex Liig, ledsagede af deres Slægtninge og en Æresvagt; den store Skyttefane med et Æresfølge af Skytteselskabet; et Musikcorps, Æresledsagere, Repræsentanter og Deputationer; Bogtrykkerforeningen med dens Faner og Jnsignier, Kjøbmandsforeningen med dens Fane, en uoverskuelig Række af Studenter og Borgere, ved Stadens fire Faner deelt i fire Afdelinger; en Afdeling af Borgergarden. De utallige Tilskueres Holdning var mønsterværdig; kun engang ved Slottet, bleve de urolige, man truede, skreg o. s. v. men det lykkedes snart Folketaleren Robert Blum, den egentlige Leder af Borgernes ligesaa besindige som frimodige Optræden efter Myrderiet, at tilveiebringe Stilhed. Ved Ankomsten paa Kirkegaarden bleve de se Kister stillede i en Række, og Taler og Musik afvexlede Der herskede den dybeste, lydløseste Stilhed; kun under Blums Tale gav Sympathien sig nogle Gange Luft et dæmpet Bravo, hvad dog Taleren, mindende om Stundens Alvor, indstændig frabad sig. Begravelsen blev derpaa fuldbyrdet, og Toget opløste sig. En Folke forsamlings imponerende Værdighed fandt maaskee aldrig et renere Udtryk, end i dette kæmpemæssige Liig- Det syvende ulykkelige Slagtoffer, Dr. Nord mann, kunde ikke begraves i Forening med de Andre, da hans Familie havde indgivet Klage over Mord og Liget saaledes skulde underkastes en retslig Obduction Appellationsretten har imidlertid afviist Klagerne med den bemærkning, at Gierningsmændene have handlet efter deres Foresattes Befaling og saaledes ikke torde betragtes som Mordere.