Viborger Samler, 1818-04-13
I Kjøbenhavns nyeste Skilderie No. 28, læses en Brev fra et Fruentimmer, i Anledning af Hr. Amtsprovst Stochholms Skrift "Løsagtighed er ingen Synd etc. etc." Ligesom de blidere Følelser udmærke Qvindekjønnet i det daglige Liv, saaledes bærer dette Brev overalt Præget af Sindighed, Godmodighed og Apartiskhed. Efterat have forsikkret at hun ingenlunde, for at recensere Hr. Amtsprovstens Bog, har taget Pennen, vitter hun den Mening "At Moralisten gavner mere, naar han som advarende Ven giør opmærksom paa een og anden Umaadelighed i selskabelige Fornøielsers Nydelse, end naar han, som Misantrop dadler Forlystelse. og med ukjerlig Bitterhed angriber dem som deeltage deri, fordi krænkende Dadel og bidende Kritik gjø langt mere Skade end Gavn, i det den kun opirrer til Trods, istædet for at forbedre - Hertil kommer endnu, at Mange laste en Moerskab uden at kjende den og dens Følger af Erfaring - Komoedie spillets Skadelighed for Fruentimmer kan - mener hun - ikke ved Mandfolk afgjøres, netop fordi det er skrevet af Mandfolk, der ikke kunne gjøre sig noget Begreb om, hvormeget et Fruentimmer kan udrette og hvorledes hun forstaaer at inddeele fin Tid, hvorledes hun i naar Mændene arbeide med Hovedet - got kan lade sine Tanker gaae vidt og bredt, imens Hænderne passe deres Arbeide, hvorledes hun, ved at strikke paa sin Strømpe, gjerne kan læse paa sin Rolle og ved at stoppe Strømper og give sit Barn, Die, gjerne tillige kan spille Dronning Clropatras Rolle De Fruentimmer, som kan forsømme betydeligt i Huusvæsenet ved at overvære de 2 høie i 3 Timer vaerende Prøver, eller som behøvede lang Tid til at lære sin Rolle, troer hun ere meget Faa, og disse ville vel ikke finde Smag i en Ting, der voldte dem saa store Anstrængelser, som Hr. Amts provsten mener. Da hun kjender Mænd, som i Retskaffenhed, Embedsiver og borgerlig Stilling kan regnes blandt Statens de første, som ofte ofrede deres Fritimer til den dramatiske Konstes Udøvelse, saa forstaaer hun ikke, hvorfor man vil dadle den Huusmoder, der efter endt Dagarbeide, ved sit Strikketøi lærer en Rolle - Den der ellers ikke vil det Gode, vil lettelig finde Midler til at iværksætte det Onde, om hun end ikke spiller Komoedie - De skjønneste Regle for qvindelig Sædelighed og Dyd ere - siger hun - skrevne af Fruentimmer, og endnu har Jngen af dem fremstillet Komoediespil som skadelig og vanærende for Kjønnet. - De mere dannede vide, at Huuslighed og Talenter meget got kunne forenes og de aldeles Udannede fægte kun med Jldtang og Kosteskaft. - Jngen har vist nok noget imod, at Fruentimmer lære Musik, Dands, Tegning og Broderie, der dog kun i Grunden ere Moerskabs Sysler, Tiden det koster at lære, er lang; men misbillige Nogen, at man siden som Huusmoder, fortsættet disse Sysler. - Til at dansse og synge i Selskaber, udfordes ligesaameget Mod, som til at spille en Rolle. Hvad end Hr. Amtsprovsten siger om den ugenerede Omgang, saa vil dog vist enhver Tilskuer ved Privatforestillinger være nødt til at bemærke, at Menneskene intetsteds paa Jorden ere mere generede end paa et Theater, og enhver Spillende kunde bevidne at den Fortrolighed, det tilsyneladende giver Anledning til, er aldeles forbi, naar Dækket er rullet ned, af den simple Grund at den kun existerede i Phantasien, og altsaa maa forsvinde tilligemed den. Hvad den Kone angaaer, der er saa uhældig, at have en jaloux Mand, da maae hun vistnok frasige sig denne, ligesom enhver anden, selskabelig Fornøielse, indtil Alderen har sat hende i Sikkerhed for Mistanke, thi et Menneske, der beherskes af denne ulykkelige, eller rettere sagt, elendige Lidenskab, vil kunne mistyde hendes uskyldigste Handlinger, og hvilken retskaffen Kone bringer ikke sin huuslige Tilfredshed ethvert Offer. At den dramatiske Lyst ikke saa let kan misbruges, got gjør hun dermed, at der neppe vil gives Leilighed til at spille uden een Gang maanedlig. (Sommermaanederne dog undtagen.) Bekosteligere er den Fornøielse ikke meere end andre, og man kan være i et dramatisk Selskab et heelt Aar for det et eneste nogenlunde galant Aftenselskab koster. Snarere har man derfor seet Koner rummere deres Mænd med Beviser paa deres Kogekunst, end med deres Lyst til at spille Komoedie. Den letsindige Kone, der, for at glimre udenfor sit Huus, forglemte at opfylde fin Pligter hjemme, vil sikkert gjøre Sig og Sine ulykkelig, om hun end aldtig betraadde et Theater, Hun udvikler end videre Kjønnets Evne til at kunne varetage flere Ting paa Gangen, fordi de ikke arbeide saameget med Hovedet som med Hænderne. Mens jeg skriver dette - siger hun - vægger jeg med den en Fod mit mindste Barn og maae tillige være Mægler og Fredsdommer mellem mine andre Rollinger, det sidde og meere sig; men ikke sjelden blive uenig over det Kinesiske Forandringspul." Hun anmodes endelig Enhver, som føler Kald til offentlig at moralisere for Kjønnet, at de ikke med fordnende Magt, sprog fordre det skal ligne sine Oldemødre, der havde en ganske anden Opdragelse og dog ikke vare frilfrieHun mener det ville gjøre mere Nytte at raade Enhver Nyd enhver Fornøielse, som din Alder, Stand og Stilling tillader dig; men nyd den med Maade, saa du ved at mindes den, ikke siden skal kunne bebreide dig noget! Det kongelige Academie for de skiønne Kunster, holdt Tirsdagen den 31te Marts, Stifterens Fødselsdag, et høitideligt offentligt Møde under Præsidio af Hs. H. Prinds Christian Frederik til Danmark. Det behagede Hans Høihed at passer gjennem alle Academiets Skoler, hvor Høisamme tog Elevernes Arbeider i Øiesyn, og yttrede derover Sit naadigste bifald. Efter at Forsamlingen havde taget Sæde i den store Figur=Sal, oplæste Secretairen en Forklaring om det Vigtigste, som ved Academiet var foregaaet og virket i det forbigangne Aar. Derpaa bleve de Elever fremkaldte, som i afvigte Aar havde vundet Præmier. Den første at disse Hermann Freund, havde allerede, førend han reiste til Jtalien, modtaget den ham ved Con cursen i Billedhuggerkunsten tilkiendte store Guldmedaille, efterat han først af alle havde underkestet sig den i Fundatsen befalede Exammen, og i samme erholdt Characteeren: Antaget med Berømmelse. Ved Concursen i Bygningskunsten vande H. P. Truelsen den store Guldmedaille, G. W. Timmermann ligeledes den store Guldmedaille, og P. C. Kornerup den mindre Guldmedaille, for Tegning efter det levende Model: J. C. Dahl den store Sølvmedaille, D. C. Blunck den mindre Sølvmidaille, og J. L. Jensen den mindre Solvmedaille, for Bygnings=Tegning: P. E. Korne, rup den store Sølvmed. F. F. Friis den store Sølvmedaille, A. Rosenberg den mindre Sølvmedaille, og M. S. Holm den mindre Sølvmedaille, hvilke samtlige node den Naade at modtage Belønningen for deres Flid af Hs. Høiheds Haand.