Viborger Samler, 1839-06-22
Følgende Efterretninger fra det danske Vestindien, af et Brev sammesteds fra, ere "Dagens Redaction meddeelte: Christiansted, den 14de April 1839. En herlig stor Høst venter man efter den megen Regn som indtil Januar Maaned i de sidste 2 Aar er falden her paa Øen. Priserne paa Sukker og Rum ere for Tiden ret gode, men dog meget vaklende. Det Tørreveir, vi i de sidste Maaneder have havt, begynder at yttre sine slemme Virkninger, nemlig ved Dødelighed mellem Kreaturerne og ved Vandmangel i Byerne, i hvilke mange Mennesker allerede i længere Tid have maattet kjøbe Vand, men hvorfor der imidlertid endnu ikke har været betalt mere end circa 1 Mk. for Spanden. – Afdøde Conferentsraad Mouritzen har efterladt sig en Formue af circa 20 a 80,000 P., for den største Deel erhvervet i hans forhen havte Embedstillinger. Af dette Beløb vil hans Familie i Danmark, nogle Sødskende og Sødskendebørn, arve circa 50,000 P. Justitsraad Frederichsen og Brandmajor Keutsch ere, ifølge Testament, Executores Testamenti. J den senere Tid have flere af vore Plantere henvendt deres Opmærksomhed paa Silkeavl, formodentlig ansporede ved nogle Annoncer i amerikanske Aviser og mange i Amerika med Held anstillede Forsøg Der har været forskrevet en Mængde Mulberry plants – morus multicaulis - og det skal have viist sig at de vore meget frodigt her paa Øen. – En Hr. Vibe Kierulff, der forhen har været Procurator her, men som troede bedre at kunne gjøre sin Lykke i Amerika som Landmand, er, efter at have spenderet den liden Formue han havde erhvervet sig, kommen tilbage, og troer nu at ville giøre sin Lykke med Silkeorme. Han beregner, at nogle faa Agre Land, anvendte til Silkeavl, vil give ham 14,000 Piastre om Aaret. Slaaer Beregningen til, vil Perus Miner intet være mod vort lille St. Croix, og saa kan sandelig de Couleurtes Emancipation bringes til Endelighed naar det skal være, jo før jo bedre! En Arrestant, ved Navn Hintpe, der ved Hof= og Stadsretten var dømt for anden Gang begaaet Tyveri til 2 Aars Forbedringshuusarbeide, har i Begyndelsen af forrige Maaned, medens hans Sag endnu stod under Appel ved Høiesteret, anmeldt for Arrestforvareren: at han for omtrent et Aar siden har for Betaling været en ham ubekjendt Herre i Slængkappe (hvem han dog siden har angivet at være Fuldmægtig S., paa Fattigvæsens-Contoiret i Vartoud) behjælpelig med at drukne et ham ligeledes ubekjendt, velklædt Fruentimmer i Canalen i Frederiksberg Slotshave. De i denne Anledening anstillede Undersøgelser stadfæste imidlertid ikke i mindste Maade hans Udsagn, hvorimod der snarere er Formodning om, at den Omstændighed, at en Jfr. H., en Datter af afd. Postm. H. i Ribe, en Pige paa 22 Aar, den 25de April f. A. fandtes druknet i Canalen i Frederiksberg Have, uden at man kan forklare sig, hvorfor hun selv skulde have berøvet sig Livet, og at Fuldmægtig S., paa Fattigvæsens-Contoiret i Vartou samme Dag, i Sindsforvirring, skjød sig i Skoven ved Bistrupgaard, har givet Hintpe Anledning til i Arresten at sammensætte den Historie, han nu er fremkommen med. Forøvrigt er det oplyst, at hine to Ulykkelige rimeligviis ei have kjendt hinanden; omendskjøndt Rygtet rigtignok satte deres Død i Forbindelse. (Berl. Td. og Da.)¬