Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-08-12
J Bierre levede et gammelt Ægtepar, der nød stor Agtelse der i Byen, uden at have synderlig Omgang med dennes øvrige Beboere. Manden var Klokker og Væver han havde ingen Børn eller Tyende, og boede saaledes sit lille Huus ene med sin gamle Kone; begge vare de meget stille, nøisomme og flittige Folk, og vare anseet for, foruden et godt Jndbo at have nogle sammensparede Skillinger. En Morgen i afvigte Efteraar blev deres nærmeste Nabo, en fattig Skrædder, opmærksom paa, at deres Kostod i Tøiret og brølede, og da dette længe vedblev, kom han paa den Tanke, at den ikke var bleven malket til ordentlig Tid, og han gik derfor over til deres Huus for at see, om de ikke muligen kunde være blevne syge. Da han traadte ind i Stuen, fandt han Manden paaklædt liggende udstrakt paa Gulvet – han troede først, at han var besvimet, men overbeviiste sig snart om, at han var død, og da han forskrækket saae sig om i den mørke Stue, saae han Konen liggende afklædt i Sengen, svom mende i sit Blod. Naturligviis ilede han ud, og gjorde Anskrig, og faa Øieblikke derefter var hele Byen forsamlet omkring det Huus, hvor der den Nat var foregaaet saa gruelige Ting. Da et Par Timer derefter Politimesteren ankom paa Stedet, fandt han endnu Mordstedet omringet af den forskrækkede Bønderflok, og i Huset fandt han det gamle Ægtepar ynkeligen myrdet, som det ved Obductionsforretningen viste sig, med Kolle eller Øreslag - og flere af deres Gjemmer opbrudte og udplyndrede Der blev nu øieblikkeligen paabegyndt en Undersøgelse alle Egnens Beboere bleve afhørte, men ingen vidste at give den mindste Oplysning, som kunde lede til en Opdagelse; nogle omreisende Kludesamlere, som i de Dage havde streifet der omkring i Egnen, bleve paa det Omhyggeligste undersøgte, men der fandtes intet Spor, som kunde vække den allermindste Mistanke imod dem. En Tid lang syntes det rigtignok, at man havde fundet en Traad, der muligen kunde lede til Sandhedens Opdagelse. En Nabo havde et Par Dage i Forveien havt Strid med den myr dede Kone, Gierningsnatten havde han paa en meget usædvanlig Tid været ude af sit Huus, han var i en meget fortrykt oekonomisk Forfatning, de Myrdede vare anseete for velhavende Folk, der var fravendt dem en Deel Penge og andre Sager, og hiin Nabo havde i Dagene umiddelbar efter Mordet fyldestgjort nogle af sine meest paatrængende Creditorer. Alt dette maatte vække Mistanke imod denne Mand, der ikke nød det bedste Rygte, og denne Formodning bestyrkedes endnu ved allehaande blandt Almuen circulerende Rygter, om at der skulde være seet Blodpletter paa hans Haand o. ds. Undersøgelsen kastede sig derfor med stor Energi ind i den Retning, som dette Spor anviste, Manden blev arresteret og examineret skarpt og vedholdende, hans Huus, have og Mark bleve gjennemsøgte og gjennengravede gjentagne Gange, mangfoldige Vidner afhørte, men alt forgiæves. Under de meest indtrængende Formaninger, under de meest captise Spørgsmaal, under de meest gribende Scener - saasom ved Obductionsforretningen og ved Begravelsen – vedblev han paa det høitideligste at forsikkre sin Uskyldighed, alle Randsagningerne ledede ikke til Opdagelse af det mindste Spor enten af de stiaalne Koster eller af noget Mordinstrument. De Data, som havde vakt Mistanken, opløste sig ved nærmere Undersøgelse til slet intet; Stridigheden med Konen havde ikkun været et intetsigende lille Skjænderi om en ligegyldig Ting; at han havde været oppe og Natten havde været for at see til Hestene, der kort tilforn havde forvoldt ham Ubehagelighed ved at rive sig løs og gaae ind i Naboernes Mark; han gjorde Rede for, at han lovligen var kommet til enhver Skilling, han havde udgivet; hine Rygter reduceredes til tom Snak, som Almuens mistænksomme Opfindsomhed havde sat i Omløb og successiv udstyret. Kort sagt, ogsaa han maatte løslades – om end ikke fuldstændigen retfærdiggjort, dog uden at der var ringeste Beviis imod ham, og Undersøgelsen maatte sluttes omtrent en Maaned efter at den var paabegyndt, og det – uagtet den var ført med Talent og Jver – uden at have givet det allermindste Udbytte. Forhørerne bleve lagte ad acta, og det syntes, som om det ikke vilde lykkes Retfærdigheden at lette det Slør, der indhyllede denne mørke Uddaad; det syntes som om denne Morder for evig var unddragen al jordisk Straf. Omtrent paa samme Tid, da Mordet i Bierre blev begaaet, var der i en anden Jurisdiction gjort et andet Mordforsøg. Sønnen af en afdød Kromand, et meget lidenskabeligt ungt Menneske, som tidligen overladt til sig selv havde hengivet sig til sine sandselige Lysters Tilfredsstillelse, havde indladt sig i utilladelige Kjærlighedsforbindelser med flere af Omegnens Koner. De Alimentationsbidrag, han som en Følge heraf maatte udrede, bleve ham ofte meget trykkende; men især følte han sig meget generet af det Forhold, hvori disse linisous dangerenses havde bragt ham til en i hans Moders Kro tjenende Arbeidsmand, hvem han paa saadan Maade havde skaffet en Datter. Denne Karl benyttede nemlig ikke blot det Ascendant han derved erholdt over sin Huusbond til jevnligen at afpresse denne Penge, men han betragtede den lidte Uret tillige som en Adkomst til at sætte sig ud over det Respectforhold, hvori han stod til denne. Forbittret over de Fornærmelser, han saaledes oftere havde maattet finde sig i, og maaskee endnu meere tilskyndet af Arbeidsmandens stedse meere paatrængende Fordringer, besluttede Kromanden at skaffe sig en saa ubeleilig Creditor, en saa indiscret Anklager fra Halsen ved at dræbe ham. Hans Hensigt var at qvæle ham, og derpaa hænge ham op i en Lo for at det skulde faae Udseende af, at han havde aflivet sig selv; men Forsøget mislykkedes. Arbeidsmanden fik Armen ind i Slyngen, der var kastet om hans Hals for at tilsnøre den, og undslag fra sin Angriber, efter at de i nogen Tid havde kæmpet sammen; denne blev naturligviis arresteret, og Sag anlagt imod ham. Til saadan Yderlighed kan et eneste Feiltrin føre et i og for sig ikke slet Menneske. Under denne Sag, der blev trukken i Langdrag derved, at Jnqvisiten senere fragik sine tidligere Tilstaaelser, opstod der tillige Mistanke om, at han for 3 Aar siden ulovligen havde tilvendt sig en i Kroen afleveret Pakke med Manufacturvarer. Det synes efter de optagne Forhør, som om denne Kro i lang Tid har været et Transitoplagssted for en udbredt Smughandel, idet Bønderne 4 som det synes jevnligen der have afleveret forskjellige Varer, der senere ere blevne afhentede fra Kjøbmænd i de omliggende Byer.