Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-12-16
Lollands Falsters Tidende. og Redigeret, trykt og udgivet af W. F. Laub i Nykjøbing. No 148. Løverdagen den 16. December. Er der Sandsynlighed for, at Holsteen i Fremtiden vil blive skilt fra Danmark, eller ikke (Fortsat, see No 146.) i have i det Foregaaende omtalt det at Holsteen er bleven et Medlem af det tydske Forbund som et meget betydningsfuldt Factum, og vi have paapeget, at den Omstændighed, hvorpaa Mange lægge saamegen Vægt, at det er Danmark, som paa Holsteens Vegner indtraadt, neppe kan have meget at betyde, da det i Virkeligheden er Holsteen som Holsteen, der er Medlem af Forbundet, hvilket ogsaa factisk er indrømmet af den danske Regjering. Vi ville nu nærmere betragte hvad dette for Holsteens og Danmaks Fremtid saa indflydelsesrige Forhold vel vil kunne føre til. Man har sagt, og det mange Gange, at det tydske Forbund er en Fyrsteforening, og ingen Folkeforening, og deri har man tilvisse Ret, naar man kun vil holde sig til Jdeen, saaledes som den er udtalt i Forbundsacten og Wiener-Schlus=Acta. Naar man aabner disse Acter, strømmer der En en saa ligitimistisk Duft imøde, at man aldrig kan være et Øieblik i Tvivl om, hvad Hensigten var med deres Affattelse ingen anden end at sikkre de dynastiske Familier deres Besiddelser, som det hedder, og hvorved det tydeligt nok er betegnet, at man endnu gik ud fra den gamle Anskuelse, og betragtede Forholdet mellem Fyrste og Stat som mellem Jorddrot og Jordegods. Men netop naar de tydske Fyrster vilde garantere hinanden deres Besiddelser, naar de vilde sikkre sig imod atter enkeltviis at blive overvældede af en mægtig Erobrer maatte de slutte sig sammen, de maatte danne et Forbund, de maatte erkjende en høieste Magt i dette Forbund, som maatte have Myndighed til at afgjøre alle egentlige Forbundspørgsmaal o. s. v. Under Befrielseskrigen og efter dens Slutning havde man sværmet meget for repræsentative Forfatninger og Tydsklands Eenhed; begge disse Spørgsmaal bleve skudte tilside om det Sidste talede man slet ikke, det var undførligt hvad det andet angaaer, da gav man kun løse Forhaabninger, betingede Løfter, og overlod det forresten til hver Fyrste for sit Vedkommende, hvad han vilde gjøre. Det var upaatvivlelig disse gunstige Betingelse for Fyrstemagten, der gjorde, at de ikke tydske Fyrster der eiede Lande (for at bruge det her edæqvate Udtryk), som før havde hørt til det tydske Rige, vare saa villige til at træde ind i Forbundet; thi den Betænkelighed, som de maaskee kunde have, at deres Souverainitet derved vilde blive beklippet, søgte man paa det omhyggeligste at betage dem, ved med al mulig Eelat at forbeholde dem den souveraine Herlighed. Man kan saaledes vel sige, at der ved det tydske Forbunds Oprettelse ikke er bleven tænkt paa nogen Forbund mellem Staterne og at det kun var et Forbund mellem Fyrsterne; idetmindste ere Begreberne Stat og Folk trængte i Baggrunden. Men der gives en Magt i Historien, som er stærkere end Menneskene, og som ofte finder for godt at føre Begivenhederne til ganske andre Resultater, end Menneskene havde paatænkt. Jdeen om et tydsk Statsforbund var nu engang undfangen, og var den end traadt frem i en Form, som var ufuldkommen og utilfredsstillende, saa var den dog kaldet tillive, Spiren til et frit, enigt og uafhængigt Tydskland var der. næsten tredive Aar har Forbundet nu staaet, og der er ganske vist meget tilbage, inden Jdeen om et frit og enigt Tydskland er realiseret, men man maa være slaaet med Blindhed, for ikke at kunne see, hvorledes denne Jdee Aar for Aar udvikler sig med mere Tyde(Fortsættes.) lighed og Bevidsthed i Forbundet.