Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-09-06
Adskilligt. Jkke uden Skiælven læser man følgende Brev fra Lo don den 15 Aug., som findes i Oppositionsbladene: "Af det følgende Brev fra Dublin vil man kunne giøre sig en tydeligere Forestilling om dette vort Broderlands beklagelige Forfatning. I Jrland lader man....... gaae løs paa Folket og opmuntrer dem til at begaae de skiændigste Udsvævelser. Uskyldige, Menneskeer blive anfaldne - revne fra deres Koner og Børn, og uden Anklage eller Dom transporterede, og de og hele deres Familie gjort ulykkelige - Mange hundrede Huse, som tilhørte de Forfulgte, ere blevne nedrevne, formedelst en dum og opbragt. . . . . .. Kaprice og Jndfald, Dog det bliver end ikke herved - de trække Jndvaanerne ud af deres Senge, gribe dem paa Marken og Landeveiene, og uden at man har overbeviis dem om nogen Forbrydelse, have Soldaterne tvungen disse ulykkelige Slagtofre til at knæle og derpaa skudt dem. De elendige Grunde, man giver for slige hyppige og grusomme Mord, tilbagekalder i vor Erindring de gyselige Udsvævelser, som bleve begaaede under Tiberius og Caligula, eller under Roms værste Tyranner, da Folk, naar de saae alvorlig ud, bleve dræbte, fordi de fortrød paa Keiserens Lykke, og naar de saae muntre ud, fordi de glædte sig over hans Mangel paa Lykke. Paa Landet have ...... taget en Liste paa Antallet af alle Personerne i enhver Familie, de aflægge natlige Besøg i Husene, og dersom der findes en Person meere eller mindre, end der er angivet paa deres Liste, saa ansees dette for en tilstrækkelig Grund til at ruinere Huset. En Enkes Søn, som havde været 9 Aar. udenlands, kom tilbage med en af sine Slægtninge, og aflagde et Besøg hos hans Moder i Grevskabet Kildare. Denne lykkelige Familie saa ved et tarveligt og glad Aftensmaaltid, da . . . . . . . kom ind. De spurgde, hvem de unge Menneskeer vare: Enken svarede, at den ene var hendes Søn, som hun nu saae første Gang i 9 Aar; den anden var hendes Brodersøn. Disse unge Menneskeer fandtes ikke paa Listen, og derfor blev hendes Huus paa Øieblikket rumeret, og den stakkels Kone fra en velhavende og lykkelig Forfatning styrtet i Ulykke og Elendighed! Hos en Møller, sam havde en uregierlig Søn, der var løben fra ham til Dublin, aflagde man ogsaa et Besøg; man spurgde om Sønnen da han stod paa Listen. Den stakkels Fader svarede, at han ikke kunne giøre Reede for ham, da han var løbet fra ham, og var, saavidt han troede, i Dublin - Mandens Huus blev brændt, fordi der manglede een paa Listen, Forfølge disse Menneskeer nogen, som søger at undløbe dem, saa fyre de paa dem og dræbe dem, om de kan, linge eller Gamle, end- og Børn, ingen undgaaer disse grusomme Menneskeslagtere. Mange ere blevne skudte uden for deres egne Dørre, eller ere blevne bragte til et beqvemt Sted, hvor man lod dem knæle, og saa skiød dem, blot fordi det saa behagede nogle gemeene Soldater, Jblant de mange, som denne sørgelige Lod tra paa, var en Fader og Søn ved Navn Carrol; den efterladte ulykkelige Enke, sendte en Efterretning om denne Grusomhed, til en Bogtrykker, for offentlig at beklage sig, men hverken denne eller nogen Udgiver af alle de offentlige Tidender i Dublin vovede at indrykke hendes Klage paa det at ikke Soldaterne skulle ruinere deres Huse; thi for at forebygge alle offentlige Anmeldelser af denne Slags har man deels mulkteret og deels fængslet adskillige Bogtrykkere. Det Huus, hvor Ugebladet the Northern Star blev trykket, blev tvende Gange ruineret, Bogstaverne og Presserne slagne i tu ved hø lys Dag og truet med gientagne Besøg. Udgiverne af dette Blad have derfor seet sig nødsagne til at opgive Bladet, som havde en betydelig Afsætning. Det er derfor intet Under, at der ikke i hele Jrland gives et Bogtrykkerie, hvorfra man tør udgive Efterretning om de begangne Mord, hvor grusomme end disse ere, men at man derimod fylder alle Siderne med Fortællinger og de Stores Feter, Godgiørenhed og Hengivenhed til Regieringen. (Resten følger) Der var engang 3 Personer, som udmærkede sig i Engelland, (sige Oppositionsbladene), endskiøndt den ene kun var en Indfødt - det var nemlig Paven, Kanden og Pretendenten. Den første kan kun siges for saavidt at existere at man netor taaler ham - den anden har været i fuld Kraft lige siden Krigen begyndte, af den tredie er der kun en elendig Kopi tilbage; havde vort Haab bleven opfyldt og Krigen var ble den endt, saa ville vi uden Tvivl have seet dem alle tria juncta in und Regieringen har udstædt et Patent paa Forfærdigelsen af en Machine - hedder det videre i samme Blade - til Opfinderen Hr. Lowndes, Doctor i Medicinen og Elektricerer, boende i St. Pauli Church Pard i London. Hensigten af denne Machine er at forskaffe alle Patienter, som ved Podagra, Gigt eller Apoplexie, ere berøvede et eller andet af deres Lemmers Brug, den nødvendige Bevægelse. Denne Opfindelse er simpel og fortreffelig, og en ypperlig Opdagelse for de stakkels Syge, da det kan forskaffe dem al den Bevægelse, som de behøve, og det fra een til fyrgetyve engelske Mile om Dagen, enten siddende, staaende eller liggende.