Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1780-09-15
En navnkundig Medicus i London havde paataget sig, at skaffe en ung Engelsmand, som var fød blind, sit Syn Adskillige Personer forsamlede sig i Forældrenes Huus, for at være nærværende ved denne merkværdige Operation. Alle aftalte med hverandre at lagttage en dyb Tavshed, ifald Operationen skulle lykkes, paa det man saa meget desto bedre kunde merke de Bevægelser, som Synet vilde foraarsage hos den, der aldrig havde eyed samme. Operationen gik for sig med al den Lykke man kunde ønske. Men neppe havde hans Øyne skuet de første Lysstraaler, førend han faldt i en Slags Henrykkelse, saa han næsten besvimmede bort af Glæde og Forundring. Dokteren stod lige for ham og havde sine Jnstrumenter i Haanden. William, (som var den unge Engelsmands Navn) betragtede ham meget nøye fra Haand og til Foed, og syntes ligesom tillige at betragte sig selv, for at see om han i sin Skabning havde nogen Lighed med Dokteren. Jmedens han var sysselsat med denne Undersøgelse, kunde hans Moder ikke længer tilbageholde de naturlige ømme Følelser, som rørte hendes Hierte, hun tog ham om Halsen og raabe: Ak min Søn, - William, som ikke var fremmed for denne Røst, kunde ey sige meere end dette: Er det Eder, Er det min Moder, han daanede paa nye. J samme Huus var en und Pige, som var opfød Barn med William og som han elske de med al optænkelig Ømhed, og hun igien ham, omendskiønt han var blind. Da hun saae ham i denne besvimmende Tilstand, gav hun et stort Skrig fra sig, som syntes ligesom paa nye at oplive ham. I det samme Øyeblik han kom til rette igien, fæstede han sine Øyne paa sin Elskelige hvis Røst han kiendte. Efter en liden Tids Tavshed raabte han Hvad har de gjort ved mig, hvor er jeg, Det jeg seer omkring mig, skal det være Lyset, som jeg har hørt saa meget tale om, Er det Synet som foraarsager hos mig alle disse nye og usædvanlige Hendelser, J glæder Eder over at see hverandre mine Venner, ere i da saa lykkelige som jeg i dette Øyeblik, hvor er Thomas, som har været mine Ledsagere, Jeg synes jeg kan gaa foruden ham. - Han vilde derpaa giøre et Skrit, men blev ligesom bange foralt hvad han saae. Dokteren som saae at hans Sandser, vare for heftig oprørte, fandt for raadeligst at sætte ham paa nogle Timer i sin forrige Tilstand, paa det hans Øyen, kunde samle meere Styrke til at taale Dagens Lys, og efter Haanden vænnes til paa samme Maade at see, som han havde vendt sig til at gaae. Man havde største Møye at overtale ham hertil, ikke desmindre taalte han dog at man paa nye forbandt hans Øyne skiønt han under denne nye Haarhed beklagede sig, at man havde bedraget ham. Endelig da man troede ham fuldkommen i stand til at kunde fordrage Lyset, overdrog man til den unge Pige at tage Bindet fra hans Øyne. Hun nærmede sig ham, og i det hun stod i Begreb med at løse Klædet, sagde hun; William, jeg skal give dig igien dit Syn, men jeg kan ikke bare mig for at yttre en Tanke. Du veed jeg har elsket dig fra min Barndom, uagtet du har været blind, og du har elsket mig igien; men betænk nu faaer det at vide hvad Skiøndhed er, du vil da føle til saadanne Bevægelser, som du tilforn ikke kiendte; hvad, om du hører op at elske mig, om en anden Gienstand, som du finder meere elskværdig end jeg, skulle udslette mig af dit Hierte, Ach min Ven, svarede den unge Engelsmand, dersom jeg skulde vinde mit Syn med Forliis af de ømme Følelser, som blot Dyden af din Rost har opvakt hos mig; dersom jeg skulde tabe disse behagelige og henrykkende Fornøyelser, formedelst de stopende Sinds Lidelser, som maatte foregaae i min Siel, i de faa Øyblikke jeg nyder den Vellyst at see, saa vilde jeg heller ønske mig for min heele Livstid, at være uden denne udvortes Fornemmelse. Jeg har ikke ønsket mig Synet for andet, end for at lære at kiende dig min Pige, at eye dig, at elske dig saa lenge jeg lever. Skil mig i samme Øyeblik fra Dagens Lys, om mit Syn skulle blive Aarsag til, at du blev mindre elskværdig for mit Hierte end du har været. Den unge, Pige græd af Glæde. Williams Øyne vare stedse fæstede til hende; han bad hende tale, for at overtyde ham, at det virkelig var hende, som han indsluttede i sine Arme. Alting forekom ham forunderligt; men efterhaanden fik han sit Syn, giftede sig med sin Elskerinde, og levede et lyksaligt Liv i Selskab med den han fra Barndommen havde elsket. Jndfald.