Berlingske Tidende, 1806-03-24
For indenlandske Græs=Arters Udsagning og Dyrkning i Aaret 1806. Forden mærkeligste Flid herudi den tredie Guldmedaille eller 25 Rdlr. Rdlr. For den nærmeste Flid den første Sølvmedaille eller 20 For den dernæst den anden Sølvmedaille eller 10 Rdlr. Med Attesterne maatte bevises Jordmonnets Størrelse. Jordart og Beliggenhed, Mængden og Arten af det udsaaede Græsfrøe, det indaræde Høes Mængde, Godhed og Virkning ved Foringen. Til Selskabet matte og indsendes nogle Exemplarer af den hele Plante med dens Navn i Egnen, og ligeledes i det mindste 1/4 Pund Frøe. Premien æskes inden sidste December 1807. 15. Da der gives overalt i Danmark, fornemmelig i Jylland, mange skarpe Egne, som ei ere passende til Rødkleverne, og det dog ei er mindre vigtigt for disse at legge Vind paa en tienlig Foderurt til Høe og Græsning, udsæt er Selskabet hvert Aar indtil 1810 lignende Premier, og under de samme Betingelser, som i den foregaaende §. 14 for Dyrkning af engelsk Ralgræs Spergel, Ej sette, samt flere Græsarter og Foderurter, som ved Erfarenhed og Forsøg befindes at være tienlig paa skarpe Jorder. Af anstillede Forfønder i Landet vides: at engelsk Raigræs (vedvarende Ee hælg lolium perenne) groer paa skarpe og side Jorder, er det første Græs om Vaaren, taaler Væde og Tørke, og er fleeraarig. Det saaes med den Sæd, hvormed Jorden udlægges til Hvile, til en Tønde Land geometrisk regnes 40150 Pd. efter dets Godhed; det bør afgræsses tidlig, da det som ungt er behageligt for Kreaturene. Fredes det til Høe, da slaaes det mod Slutninger af Maj. Afsættes et Stykke til Frøe, erindres derved, at Frøet modnes i Juni, det falder lettelig af, og bør derfor afslaaes med Kornleer, opbindes i Neeg, og veires som Sæd, og med Varlighed bringes paa Tærskeloen; paa en Tønde Land kan avles 810 Tdr. Frø. Spergel, (Gier, Hønsegræs, Hum, Knægræs, Spergulg arvensis) groer vildt og i Mængde i Boghveden, endog paa Jorder, som springe med Lyng. Frøet kan saaes alene, og med andre Græsarter, ogsaa med Sæd, det saaes da i Maj med den sidste Kiærv eller Halm, omtrem24 Pd. til en Tønde Rugland. Da Spergelen varer kun et Aar, og efterlader en reen Stobbel, kan den anbringes i Sædefølgen, ligesom Boghvede og Vikker for at rense Jorden. Den kan slaaes to Gange, giver et fiint Høe, som lædes med Begierlighed af Qvæget. Frø kan avles af den med stor Lothed og i Mengde. Spergel fortiener at dyrkes paa sandede, muldsandede og tørvagtige Jorder. Esparsetten (kledysarum Oabbrychis) forlanger høilandet Jord, lader sig nøie med ringe Jord, kan saaes alene og med Sæd, fortiener at dyrkes paa fraliggende Græsmarker, som bruges blot til Græsning, og paa Banker, som ei kan pløies. Paa slige Banker opryddes Ukrudsbuskene, Jordmonnet hakkes, Frøet lagges i Rader, holdes den første Sommer reen fra det groveste Ukend, og skaanes fra Kreaturets Bid. Siden efter er den tienlig at slaae og af græsse i 1520 Aar, og giver et fortrinlig nærende Foder. Ligeledes fortiener adskillige Arter af Heiren at dyrkes, saasom blød Heiren (Bromus), hvilken i Vendsyssel dyrskes med Fordeel, som Græsart paa høi og sandig Grund, til en Tønde Havreland regnes 3 1/4 S. Skieppe renset Frø, eller det dobbelte i Avnerne, thi disse ere vanskelige at rense fra.