Aalborg Stiftstidende, 1829-11-02
J samme Blad No. 132 læses, med UnderskrifB. . . . . . følgende indsendte: "Tanker over det indeværende Aars mærkelige Naturbeskaffenhed: "For alvorligen tænkende Mennesker har det megen Jnteresse, at lægge Mærke til de mange paafaldende Spoer af en alviist Forsyn, som uafladeligen bestyrer Alt - det Mindstemed det Største - i det hele Naturrige. For den uendelige Mangfoldighed af Naturbegivenheder er det stedse ufravigelig Grundlov: at "saalænge Jorden bestaaer, skal Sæd og Høst, og Frost og Varme, og Sommer og Vinter, og Dag og Nat ikke aflade." Og dog, med al denne Lighed, er der stedse en mærkværdig Ulighed imellem Aarene; saa at der iblandt de mange tusinde ikke gives to hinanden fuldkommen lige. Thi det skal være kjendeligt, at den store Alstyrer har bundet Naturen - men ikke sig selv - til bestemte Grundlove; og at han bestyrer Naturtingene med uendeligen mange Forandringer, paa det hans fornuftige Skabninger skulle kjende og ære ham i dem alle. Hvor mærkværdig for Ex. og afvigende har ikke dette Aars Naturbeskaffenhed været, Først i April pleier man sædvanligen at være i fuld Arbeide med Mark, og Havedyrkning. J dette Aar var igjennem den første Halvdeel af April Jorden bedækket med et tykt Lag Snee, og saa stræng en Frost med Sneefog, at Lærkerne fandtes i Mangfoldighed døde paa Sneen; og i Byer og Gaarde gik udmattede Lærker, som man kunde gaae til, og tage med Hænderne. og som vel bleve noget oplivede i varme Værelser; men døde dog efter nogle Dages Forløb. Saaledes maae her i Landet sandsynligen være mange tusinde - om ikke Millioner - omkomne. Som følge deraf har man lagt Mærke til, at Lærkesang i denne Sommer har været usædvanligen faastemmig. At flere Fuglearter ligeledes maae være formindskede, det synes troligt af den Erfaring, man har af Kramsfuglefangsten. Af dem blev i de 3 første Uger af October Maaned ikkun fangen en fjerde Part omtrent af det sædvanlige i samme Tid faldne Antal. Vaarsæden blev næsten 3 Uger sildigere lagt, end sædvanligen, og Høsten maatte følgeligen komme saa meget sildigere. Ualmindelig regnfuld har Sommeren været. Deraf blev det en følge, at kun faa Tørv bleve tørre hjembjergede, at en Deel af den tyndt staaende Rug spirede baade før, og efterat den var høstet, og at en stor Deel Byg og Havre, hvorpaa der ellers var en rig Afgrøde, faldt i Leie, hvorved Meget blev svangt i Kjærnen. Ligeledes blev det en følge af den megen Regn, at uberegneligen meget Høe er bleven fordærvet. Allerede den 14de Octbr. sidst lagde det an med Frost, og Snee faldt den hele Dag. Frosten vedvarede og Jorden laae snedækket i flere Dage. Endnu den 21de Octbr. var man i den Egn, hvorfra dette skrives, tilbage med Tørvbjergning, Vintersæd, Hørbrydning, Kartoflers Optagelse m.m. J Mands Minde, har alt dette neppe havt Sted. "Men, hvorhen med alle disse Erindringer," Derhen, gode Læser! at de skulle lede Dig til, eller styrke Dig i den dybeste Ærbødighed, for Alstyreren. Derhen, at du skal bevæges til at holde Dig til Din alvise og algode Fader i alle Dine Anliggender - og sige: "Hidindtil har Herren hjulpet. - Derhen, at Du skal holde fast ved den Usynlige, som om Du saae ham." - Derhen, at Du følgeligen ikke skal opgive Haabet, eller ængsteligen sørge for den tilkommende Tid; men "kaste al din Sorg paa ham, som haver Omsorg for Dig.