Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1789-10-31
de THOLMS en No. 44. Aar 1789. Aargang Fem og Tyvende. Fre Co det saaTafNorler. For SaNrocker fractoressei Norge. i Bergen J Løverdagen den 31te October. og Efter Begier meddeeles fölgende Oversættelse at de i forrige Adresse-Avis indførte franske Ners: endelig see vi Dem, og Glædenviser sig, vore Øyne, i vore Hierter, og i disse Vers, Af Deres forekommende og behagelige Omgang, lover enhver sig Klare og blide Dage. Tilgangen til vore steile Klipper behager, ikke ved förste Øyekast; Deres gyselige og irke Aasyn er ikke mindre end fortryllende; Men ved genes Födder ligger en Stad, anlagt vendighed, og fuldfört ved Fliid. Ingen Pragt og falsk Gimmer, ingen fortæren- og de Overdaadighed trives den; Luften er ikke alt for Klar; Smisende Lunde, og Armida skjönne Haver söges der omsonst; Lang smukkere var det Sted, De forlader; Konsterne har desværre her ingen Fristad; Geisten selv sne, undertiden, hvorom disse Vers kan vidner Meiden almægtige Aand, som dertvinger alt, endogsaa Talenter, Handelen boer her, Den regierer vore Hierter og vore Sæder, Med dens kostbare Forraad ernærer den Europa, og, med Treforken i Haanden, er dens Trone paa Bölgerne. Der trodser den Stormvindene, og beriger vore Strandbredde, med Afgrundens Velsignelser; Der opfylder den alt; Ved den blomstrer, lever, og bevæges Alt. I denne Stad gav den gunstige Himmel den den Bertelsenger Fiske for Dem altid bestrøes med Blomstre, Befalinden for vore Muure, som De befale i vore Hierter Elsk Folket, og dets gamle Sæder; Satiren finder dem maaskee noget gammeldags; Men Oprigtighed ledsager dem, og den Klø ge ærer dem, uden at spotte dem; Vær retfærdig, men mild; En haard og stræng Mand er ofte et nødvendigt Onde; Han er den hyrede Himmels Redskab, og Svibe, Man ærer, og frygter ham; men man afskyer ham; Exempletter forhadt; Vee den, som fölger det; Ingen frie Mand fornærmes ustraffet; Forsvar den Uskyldige; Beklag den Ulykkelige, og smag den rene Glæde, at gjöre lykkelig, Hvad mig angaaer, da blev Lykken ikke min Lod; Efter et langt Skibbrud, lever jeg roelig i Havnen, ved en uovervindelig Drift, opofret til Studeringer, ubekiendt, eensom, og forglemt af Verden. For mig selv begierer jeg intet, kun for det Almindelige, Gid dets Lykke blive Deres høyeste Glæde, Mennesket har allevegne dets Rettigheder, og de ere ubrødelige; Ak, vaag over dem, de ere alt for længe overtraadte. Opmuntre Konster, ne, og al nyttig Flid, Derved beriges alle Stæder. Ær Dyden, og agt Mænd av Forstand, Straf, men som en Fader, der straffer deres Børn, Gid enhver leyet Øyenskalk omkomme for Deres Øyne, naar han ey søger at behage Dem, uden for at skade, Saaledes tænke vi; Enhver lover sig alt af dem, Lygtet har allerede fortale deres Poder, Andighed staaer præget i Deres Øyne, Himlen skabte Dem klog og elskværdig; Blive nu ogsaa lykkelig, At fængste Lykken blev ikke altid de Stores Lod, Denne Hemmelighed er lidt vanskelig at finde; Gid den blive Deres, og denne Steds Lod! Tilgiv disse Vers, som min Muse indblæste; Det er vore Hierters Offer, frembaaret giennem min Haand, Det er en ærlig Mands Sprog, og kun derved ønsker jeg at behage; Tilforn var Vers bedre end nu min Sag, men tyve Aars Vanheld har forandret meget; Ak, alting forandrer sig; Bliv De allene bestandig Fortsættelse af den Kongelige Forordning. See forrige No. Til disse Annuitæters Transport i begge Annutæts-Contoirers Bøger, saaledes som det i Henseende til Annuitæts Laanet af 1785 er anordnet, skal disse Contoirer være aabne hver Mandag og Fredag, de paa disse Dage indfaldende Hellig Dage undtagne, fra Klokken 11 til Klokken i om Formiddagen, og fra Klokken 3 til Klokken 5 om Eftermiddagen; og forrettes disse Transporter uden Betaling af bemeldte Contoirers Betiente, da Vi af Vores Casse ville lade udreede alle derved foraarsagede Bekostninger.