Berlingske Tidende, 1836-08-27
London, den 19de August. – De spanske Anliggenders tiltagende Forvikling og den stigende Sandsynlighed for, at Frankerig omsider vil skride til en Jntervention i Dronningens Jnteresse, hvilken Jntervention maaskee ikke er bestemt til at holde sig strengt indenfor Grændserne af Hjelp mod Don Carlos, gjøre det ønskeligt at faae nogen Oplysning om det brittiske Ministeriums Hensigter og Anskuelser med Hensyn til Spaniens Forfatning. J sin, allerede omtalte, Tale i Underhusets Møde den 16de d. M. yttrede saaledes Lord Palmerston blandt Andet Følgende: "Det hæderlige Medlem for Sandwich (Hr. Price) kan ikke vente, at jeg skulde indlade mig paa en Discussion om Don Carloss Rettigheder, hvilke Hs. Majestæts Regjering naturligviis ikke kunde anerkjende, da den spanske Nation ikke har anerkjendt dem, eller paa en Discussion om det kongelige Statut, der, ifølge min Anskuelse, indeholder Tilnærmelsen til en god Regjeringsform, eller paa en Discussion om Forfatningens Værd, af 1812. om hvilken det maaskee maatte tilstedes mig at sige, for det Første, at den ikke forekommer mig som nogen Forfatnings=Lov, der practiske kan sættes i Udøvelse, og for det Andet, at det endog, hvis den med den spanske Nations eenstemmige Villie indførtes, vilde blive aldeles nødvendigt, at foretage store og væsentlige Forandringer med samme, førend man af den kunde vente nogen Borgen for en varig Rolighed, Hvis jeg, hvilket det hæderlige Medlem for Sandwich paastaaer at jeg har gjort, tager Historiens nyeste Lærdomme, Erfaringens Forskrivter til Rettesnor, hvis jeg dømmer efter de almindelige Grundsætninger, hvilke Menneskene pleie at anvende paa menneskelige Anliggender, er jeg dog langt fra at troe, at der nylig er skeet Noget, hvorved det paa nogen Maade kunde blive muligt, at Don Carlos og en despotisk Regjering om kort Tid kunde formaae at sætte sig fast i Madrid. Det hæderlige Medlem for Sandwich har gjort den bemærkning at Spaniens Historie godtgiør, hvor uviist det er, at foregribe Begivenhederne, og at ville paatvinge en Nation Jnstitutioner, for hvilke den ikke er moden. Det være mig derimod tilladt at paaminde om, at Spaniens Historie, og især sammes nyere Deel, beviser, at, hvis det er uviist, med altfor stor Jil at paatvinge en Nation Forandringer, for hvilke den ikke er moden, saa er det ikke mindre uviist, at standse Forbedringens naturlige Fremskridt og at gjøre Menneskets sociale Tilstand stationair, samt at de, der have gjort dette, vare sikkre paa, at tilberede deres Fædreland stor Elendighed og en urolig Fremtid. Spaniens Historie, og især sammes nyere Deel, lærer ogsaa en anden Kjendsgierning, at nemlig intet er saa farligt, som at bryde sit Ord til Folket. Det kan ikke nægtes, at Ferdinand har brudt sit Ord til sit Folk. J Aaret 1814, da Ferdinand vendte tilbage til sit Fædreland, erklærede han, at skjøndt han ikke var tilbøielig til, ubetinget at antage Forfatningen af 1812, var han dog villig til at meddele Spanien en fri, repræsentativ Forfatning. Dette Løvte, som Ferdinand gav med fuldt Overlæg, har han ogsaa brudt med fuldt Overlæg. Han har ikke alene forkastet og tilintetgjort Forfatningen af 1812, men i dens Sted har han endog oprettet en reen Absolutisme, og det System, han har fulgt, beviser paa det Klareste, at Jngen kunde handle saaledes som han har handlet med Sikkerhed for Landets Rolighed, hvis Souverain han var. (Bifald fra den ministerielle Side.)