Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1817-02-13
De paa St. Domingo overmaade store Landkrabber, nedgrave sig om Dagen i Jorden, og fremkomme om Natten i stor Mængde. Jndvaanerne fortælle i denne Henseende, at der eengang landede engelske Tropper i Nattens Stilhed, for at overfalde en spansk Leir, som, slet bevogtet af irregulære Tropper, sikkert ikke havde modstaaet de Angribendes Stød. Allerede havde den første Linie af Engellænderne dannet sig. Den rykkede frem, da den med eet hørte en stærk Støi af hastigen hidilende Heste. Overtydet om, at dette vare spanske med Landser væbnede Ryttere, hvis Tapperhed de havde prøvet Dagen tilforn, og da deres Kammerader endnu ikke vare hidkomne, skyndte de sig ombord igjen, og lode deres Forehavende fare. Man kom siden efter, at denne Støi hidrørte fra disse Landkrabber, som, ved Engellændernes Nærmelse, flygtede til deres Huler gjennem tørt : Løv. Til Erindring om denne forunderlige Begivenhed, høitideligholdte Spanierne deres Seiers Aarsdag ved Krabbefesten (la fiesta de los canerejos), paa hvilken de bare en Krabbe af gedigen Guld, af en Trommes Størrelse, i Procession. Dette mærkværdige Stykke, som især havde frivillige Bidrag fra de Gudfrygtige at takke for sin Oprindelse, og lang Tid indtog et udmærket Sted i Stadens Kathedralkirke, blev dyrket af Franskmændene, efter deres Ankomst, paa en anden Maade, idet de overantvordede det til Smeltedigelen. Paa alle Høiskoler i det syttende Aarhundrede, hvor Depositionen var brugelig, meldte de nye ankomne Studerende, de saakaldte Beaner eller Bacchanter, sig hos det philosophiske Fakultets Dekanus, og bade om at blive optagne i de Studerendes Tal ved Depositionen. Naar let vist Tal af Barchanter vare samlede, saa fastsatte Dekanen en Dag til Depositionens Høitidelighed. Depositor iførte sig først en Hansvurstdragt, lod Beanerne ligeledes klæde sig af og iføre sig latterlige Klædemonsstykker, især Hatte eller Huer med Horn, samt de Jnstrumenter uddele, med hvilke Depositionen skulde forrettes, grove Træ kamme, Saxe, Borer, Øxer, Høvle, Sauge, Rageknive, Speile, o. s. v. Naar Beanerne vare behørigen udstafferede, stillede Depositoren dem i Række og Geled, traadte i Spidsen for dem, førte dem hen til den Plads, hvor Depositionen skulde foretages, og holdt en Tale til Dekanen og Tilskuerne, som bestode af Studerende. Depositionens Begyndelse gjorde Depositor dermed, at han slog Beanerne med en Sæk, som var fyldt med Sand eller Klid, og drev dem derved til at løbe omkring med allehaande latterlige Gebærder, for at undgaae Sækkens Slag. Herpaa forelagde han Beanerne snedige Spørgsmaal og Gaader. Hvo der ikke kunde besvare de forelagte Spørgsmaal og Gaader snart og godt, fik saa mange Drag med Sandposen, at Taarer undertiden bleve udpressede derved. i Efter de tilendebragte Prøvelser ved Spørgsmaal og Gaader, smaatte Beanerne afleverede Jnstrumenter, som behidindtil havde havt i Haanden, og lægge sig saaledes ned paa Gulvet, at de næsten berørte hinanden med Hovederne. Depositoren høvlede Skuldrene paa dem, der laae paa Gulvet, filede deres Negle, gjennemborede og gjennemsaugede deres Føder, behuggede dem paa alle Lemmer, rensede deres Øren, slog Hornene af dem, og udrev den de i Munden, indstødte Bacchant=Tænder med en grov Tang. Efter at Beanerne vare blevne vedbørlig behuggede, behornede og tandtrukne, lod han dem da sidde hen paa en Stoel, der kun havde eet Been. Depositoren lagde smudsige Serviettet som dem, sæbede dem med Støv af brændte Teglsteen, eller med Skoesidt, og raserede dem med en Træbarbeerkninsaa skarp, at Taarene ikke sjelden løb de Barberede ud at Øinene. Ligesaa ulemfældig var Kjæmingen med en Træekam, hvormed man hist og her begyndte, og andensteds sendte Depositionen. De Kjæmmedes Haar blev bestrøe med Høvlspaane. Efter alle disse Operationer drev Depositoren, med sin Sandpose, Beanerne ud af den Sal. hvor Depositionen var gaaet for sig, iførte sig selv sine sædvanlige Klæder igjen, og befalede Beanerne at gjøre det samme. Saasnart Man havde omklædt sig, ført Depositoren de Deponeerte tilbage i Værelset, som de kon tilforn havde forladt, anbefalede i en kort latinsk Tale de unge Mennesker til Dekanen, og bad i deres Navn om et Vidnesbyrd paa Depositionen. Dekanen svarede i en latinsk Tale, forklarede Depositions-Skikkenes Grunde og Hensigter, og tilføiede allehaande faderlige Formaninger. En delig gav Dekanen Enhver nogle Saltkorn, som et Symbol! paa Viisdommen, at smage, udøste, til Glædestegn, nogle Draaber Viin over deres Hoveder, og overrakte dem Vidnesbyrdene paa den overstandne Deposition.