Norske Intelligenssedler, 1773-08-11
Jordenlige. der Nordske. No. 32. Onsdagen den 11. Augustii 1773. Blomsterets Tale til Mennesket (. Min Broder, Menneske! Forundre dig ei over Min Dristighed, at jeg, et ringe Blomster, vover At tale frit til dig, jeg troer min Tale vil Maaskee behages dig, hvis du vil høre til vil, min Broder, da, (forlad, jeg siger Broder, Jeg fælles Fader har, saavel som fælles Moder,) Jeg vil dig spørge: Hvis saa højt du agter dig, Og derimod igien, saa ringe agter mig? Hvad har du forud da, den Gud, som gav dig Livet, Han ogsaa haver mig mit Liv og Væsen givet, Jeg har min Herkomst af den samme Jord, som i Og begge næres vi af samme Jord endnu. Jeg har vel kun et Been, da tvende Been du haver; Men hvis du roser dig af disse usle Gaver, En Oxe over dig da vist nok Rangen faaer, Thi han paa fire, du paa tvende ikkuns gaaer. Jeg og bekiender, jeg kand ei mit Sted forandre Som du, der løbe kand, fra Sted til andet vandre, Med samme Skiel en Fugl dig forekaste kan, At du ei Viinger har at flyve med som han. Jeg er forgiængelig, jeg falder af, forsvinder, Du som mig seer i Dag, i Morgen mig ej finder, Saa maa du ogsaa døe, og lægges i din Grav, Ja al din Herlighed, som Blomstret falder av Jeg er vel ogsaa stum, jeg ej som du kand tale, Men Kiære, du maa ei af dette Fortrin prale, Maaskee min Skaber faaer langt større Priis af mi Skiønt jeg er stum og kand ej tale, end af dig. (!) Denne Oversættelse er tagen af Hr. Brockes Jrdisches Vergnigen in Gott 2 Theil. p. m. 67. Hvad, om jeg vilde dig min Skiønhed ret beskrive, Mon du mig derudi ej Fortrin skulde give? Naar du er stinkende og ond Lugt er hos dig, Saa giver jeg en sød og yndig Lugt fra mig. Men een Ting er der dog blant alle dine Gaver, Hvori du visselig for mig et Fortrin haver, Du er beprydet med en ypperlig Forstand; Du er et Væsen, som fornuftig tænke Land. Men hvis din Tanke du ej vender til det Høje, Og troelig har din Gud og Skabere for Øje, Saa er jeg bedre, som mig ingen Tanker giør, End du, der tænker nok, men ikke som du bør, J Anledning af Madame Brudens hendes Patriotiske Hensigt (see Jntelligenz, Sedlen No. 16.) kand vel ikke nægtes, at jo saadan een Skole var høinødvendig, da man, forsikkret i Fremtiden, kunde omgaaes med fornuftige Skabninger, der opvoxer og bliver til Mennisker, Ach, Mad. Prudens, naar man undtager den udvortes Legems Skikkelse, kand en stoer Deel af Mennisker neppe sættes i Ligning med de ufornuftigste Dyr, Madamen afpensler meget artig den største Deel Mødre, iblant de saa kaldede fornemme Folk, hvorudi jeg er alt for ringe at sige dem imod; Hvor kand det da være muelig det Tilstrækkelige, som æskes af Phillantropo, at erlange, Det er vel sandt, noget maatte der begyndes med, og hvor skal man faae Penge til slig en publique Stiftelse, heder det; Da spørges ikke ubillig paa nye: Hvad er det, som har ødelagt Fabriquer og ruineret publique Stiftelser i deres Opkomst, Allerne Forskuddet, som er bleven brugt til store, prægtige, mægtige, og unyttige Bygninger. Sandelig havde flittige Folk i ethvert District for 30 Aar. siden indtil nu været under Opsyns-Mænd, som de Rommere kaldte Censores, saa havde vel en og anden Familie, i Følge sin udviiste Fliid, erlanget Privilegium, af disse Privilegiis kunde man nu haft Fabriquer og det uden vitløftig Bekostning. Saaledes og med Prøve-Skolen paa samme Maade: Lad først enhver som holder Skole, Ugentlig eller Maanedlig engang besøges af en anseelig Mand (thi Censores hos de Romere veed enhver vare Mænd af Extraction) og tillige naar Tiden udkræver det af en fornemme Dame at censurere hvad Fruentimmer Gierning var betræfsende: Saa fandtes vel een og anden der fortiente et Privilegium, skiønt inden visse Skranker, dette Privilegium kunde siden voxe op til et Seminarium Privatum, og dette igien opvoxe til et Seminarium Publicum eller den ovenmeldte offentlige PrøveSkole. Philomusus.