Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-05
Ved en opkommen Uenighed blandt endeel Landbyr hendte det sig at en krigersk Parder, ved Lykkens blinde Leeg, banede sig Veien til den ledige Trone. Denne besteeg det plettede Abyre og valgte til sine Raadgivere og Befuldmægtigede: Tigeren, Hyænen, Ulven, Ræven og Skaden. Uhyret fik den Magt at omskabe næsten hele Dyreriget til Hunde og Vandbier; dens Yndlingsdyr, og disse saa nyttige, uundværlige og herlige Skabninger, naar de kun er ere i for stor Mængde, gerandede nu ved Talrighed og Misbrug til største Fordærv for alle Arbeidsdyr, der lede evig Forfølgelse og Udrømmelse, medens hiine turde fjærn og nær frit røve og opsluge Alt. Parderens Herredømme blev saaledes stort og udbredt, men naturligviis grusomt, ødelæggende og forhadt. Tro og Tillid til Guderne forsvandt, alle Dyder og gode Drivter, Troskab, Ædelmod, Redelighed, Alt maatte fly som banlyst, hvorimod Egennytte, Novgjærrighed, Løgn, Pralerie, Usædelighed, Nid og Rænker, Vold og Grumhed øvedes og trivedes under Parderens udstrakte Herredømme. Ar Hvalen førte Regimentet i Havet og drev det der vidt, havde længe været endeel Landdyr utaaleligt; at tvinge, ja reent at ødelægge denne var nu det tilsyneladende Maal for Parderens umættelige Ærgjærrighed og heftigste Attraa. Hvad Under da, om den kortsynede Dyre skare ventede i deres brogede Majestæt at finde en Modvægt for den mægtige og snilde Hval Men see, hvad gjorde Garderen da den ikke kunde naae Hvalen? Den bød at alle Landdyr, fra Elefanten til det mindste Kryd, ja selv Ambierne, som den ogsaa havde underlagt sit Herredømme, skulle alle hielpe den at uddrikke Havet for at faae fat paa Hvalen. Det hialp ikke at en af Raadgiverne gjorde Forestilling mod dette Værk som ugjørligt; han fik endog derfor, skjønt den klogeste af Parderens Omgivende, flux Afskeed, og Alle skulle nu med Magt drikke. Enhver der undslog sig blev erklæret for Fiende, Forræder og Oprørstifter, blev jammerlig mishandlet og sønderslidt af Hunde, der reve, slede og bede i alt hvorpaa de hidse des. Ravne, Krager, Skader, Vandbier, Blodigler og Utøi oversvømmede Landene i talrige Skarer under alskens Paaskud og Alle bleve Offere for de uværdigste Dyrs Rovsyge og Ærgjærrighed, der overalt efterlod sig Ødelæggelse og Strømme af Blod Hvalens Undertvingelse maatte saaledes tjene til Stingrund for den totteløseste Lidenskabs og det meest erklærede Menneskehads hensigtsløse Tilfredsstillelse, uden Beregning, uden Plan og uden Overlæg, og hvorpaa var vel denne glimrende Bygning grundet, mon ikke paa Parderens grændseløse Foragt endog for den Dyreskare, hvis Lyksaliggjørelse byrde have været dens helligste Pligt? Foragt for selve dens Yndlingsdyr, hvis ufortrødne, misbrugte Anstrængelser og Selvopofrelser den ene havde at takke for en ligesaa ufortjent som glimeende Hæder, Hoben i sin Forblindelse havde ydet den? Hvad andet holdt vel den uhyre Statsbygning vedlige, end alle andre Dyrskarers Taalmod, hvis Prøvelse havde indgivet Uhyret det umaadeligste Hovmod, den kaadeste Frækhed, den umætteligste Egennytte, Saaledes vare Hensigterne. Synderbrydelse af Naturens fasteste Baand; Kamp imod og Negtelse af dens helligste Krav, var Hverdagsarbeide. Bæveren, hvis vandkunstige Bygning nedreves, Sælen, Odderen, Sø padden, Svanen og Maagen maatte et længer tumle sig i Bølgerne og fra Havet drage deres uundværligste Næring. Jkke turde den flittige Bi frit hente sin Honning, til egen og andre Dyrs Vederqvægelse, fra fjærne Egnes krydrede Blomster, medens Spyfluer intet maatte savne. De tungeste og ufordrageligste Baand bleve lagde paa den virksomme Muldvarp og Myre. Vingerne stækkedes ubarmhiertigen paa de muntre Trækfugle, og bundne til Jorden maatte de see deres visse Undergang imode. Frihedstræet, der var plan ret hos den frodige Viinstok, blev i sin bedste Vext oprykket, medens Slanger og Øgler flittigen varetoge at afgave enhver ny Spire. Alt Samqvem, at gjensidig Meddelelse var brudt og hæved. De Stærkere overvandtes ved List; Løven, Elefanten, Næshornet, Bjørnen æggedes mod hinanden for at vorde svækkede, og herved bøies under blind Lydigheds Aag. Frygt, Mismod og Eien dighed udbredte sig overalt. Tvang var udbredt saavidt Uhyret kunde naae, Tvedragt allevegne ud faaet. - Saadanne vare Midlerne. Midt under disse Herielser, der meest tørnede paa de svage og uskyldige Dyr, bleve Herredømmer og Regimenter vilkaarligen betroede og uddeelte til Aber, Sviin og Skarnbasser, uden mindste Hensyn til det almene Vel, men Alt til reen Svækkelse selv af de Kræfter, hvorved den paaraabte Skingrunds Udførelse kunne gjøres nogenlunde muelig eller tænkelig. Den nomgængelige Følge heraf blev da naturligviis at jo mere de ulykkelige, deels Daarer deels Nødtvungne, drak, desto stærkere blev Tillødet i Havet, og Hvalens Magt, istædenfor at aftage blev nu stærkere end nogensinde, medens alle tede mange af Dyrene laborerede af Vattersoet og Spindsoet. Mange kunde ikke, andre vilde ikke længere drikke, og atter andre gave sig endog i Hvalens Vold. Saaledes svækkedes Parderens Magt ved dens egne idelige Misgreb og Daarligheder, og, Umueligheden af Hvalens Svækkelse var Parderens Værk, kjøbt, med de grændseløseste Ulykker over de bedragne Dyreskarer, hvis Sag den dumdristigen havde paataget sig at føre. Disse vare Resultaterne. - Dens Fortroligste fattede endelig Mistillid til den, heller ikke levnedes disse Rovdyr Ro til at nyde deres Rov. De vendte sig nu mod Parderen selv, fornegtede den og forlode den. En ny Yngel var ikke at stole paa. Aders, Sviins og Skarnbassers Herredømme forsvandt som Avner for Vinden. En stor Deel af Hundene havde faaet Vandskræk og Vandbier mistet Braadden. Da saaledes Uhyrets Magt var knækket, alle Rænker og Kned forgiæves, Nederdrægtigheden af stort i alle sine Folder, de sidste blodige Anstrængelser for det Ondes Afstedkommelse anvendte, Balstyrrigheden dreven til det Yderste og ingen leaf Landet var mere noget sikkert Tilflugtsted for det blodbestænkte Uhyre, kastede det sig, mat og afkræftet, med en Niddingen egen Frygt for Døden, i Hvalens Gab, for der at finde - Naade eller Ungade (thi allerede een Gang i Forveien havde den prisgiver sig og sine til en ædelmodig Fiende og derved undgaaet sin velfortjente Tilintetgjørelse) overladende sit Nige med brudte fasses og dets talrige uskyldige, blinde eller forførte Hjørde, til Tvedragtens, Forstyrrelsens og Opløsningens Rædsler, og som et blodigt Osser til Gjengieldelsens Ret for de talløse Krænkelser og Fornærmelser der vare - ene Parderens Værk. Est nobilig fra leonis parcere subjectis et debellare superbos.