Aarhuus Stifts-Tidende, 1843-06-21
J de ni Dage, Reisen varede (hedder det i "Corsaren") have vi levet under alle hidtil bekjendte Statsforfatninger. J Begyndelsen af Reisen landede vi paa Christianso, og betraadte saaledes Absolutismens steenhaarde Grund, vandrede under dens ladte Kanoner, og om dens Statsfængsels mørke, tykke Mure. Aarsagen, hvorfor vi kom hertil, var den stærke Storm og Søgang i Østersøen. Dennegang gav altsaa Absolutismen os et skiær mende Ly. - Sverrig er, som bekjendt, en constitutionel Stat; og vi mærkede det snart. Man tænke sig: J Calmar var en Kammerjunker Borgernes Ordfører, og fra Warholm Fæstning kom svenske Officierer roende ud, og efter at have spurgt: Er det dHrr. Danske Studenter." raabte de: "Velkomne, Danske Studenter!" Socadetacademiet ved Stockholm hilsede os med Kanonskud, paa Veien imellem Upsalla og Stockholm havde svenske Soldater stillet sig i Række og hilsede os paa militair Maneer; i Stockholm drak jeg Broderskab med Redacteuren af et radicalt Blad, en Geistlig, og da jeg udtalte min Forundring over, at han som Geistlig turde skrive et saadant Blad, svarede han mig, at i Sverrig var kun Dygtighed og ikke Regjeringens Gunst fornøden for Geistlige. Man tænke sig danske Geistlige, dansk Militair, danske Socadetacademier, og, fremfor Alt, en dansk Kammerjunker! – Endelig, ombord, levede vi under den tredie Statsforfatning, den republicanske. J en Forsamling, der holdtes strax efter Afreisen, og hvori Stemme retten ikke var knyttet til Grundbesiddelse, valgtes et Directorium af fem Medlemmer, som skulde overholde de Love, der vare vedtagne for Reisen. De overholdt dem, uden at have en eneste Husar, ikke en Politistok, ikke engang et Skilt til Hjælp. Man vil indvende mod disse tilsyneladende Fordeele ved den republicanske Statsforfatning, at det nok vilde gaaet anderledes, naar Massens Lidenskaber vare komne i Bevægelse; men her var netop det tilstede, som meest pleier at oprøre Folk imod Orden, nemlig Kulde og Sult. Da Dampskibet var meget for lille til 230 Passagerer, vare vi inddeelte i 5 Sectioner, der efter hinanden ved Lodtrækning admitteredes til at spise og sove under Dæk. Nu er det aabenbart, at for Ex. 5te Sections Maver aldeles ikke rettede sig efter Lodtrækningen og ikke ved nogensomhelst Fornuftgrund kunde overtydes om, at de fire Sectioners Maver burde tilfredsstilles først. Jndehaverne af de sultne Maver, der vare nærmest til at komme ned, dannede en tæt Masse foran Kahytstrappen, som kun forsvaredes af en eneste Comitteret; men ikke En traadte ned, for hans Sections Numer opraabtes. – Den republicanske Regjeringsform medførte forresten alle de larmende Folke bevægelser, som høre til dens Natur. Hvert Øieblik constitueredes en Generalforsamling, som i Grunden var permanent, da man ikke kunde gaae fra hinanden. Den ubetydeligste Tanke, som En under Maaltidet fandt ved Kjødet – var nok til at bringe en Generalforsamling in optima forma tilveie. Engang havde en af de opvarteende Kammerherrer – jeg mener en Skibsdreng, snydt en svensk Student for 6 s. Dansk, og strax afholdtes en Forsamling, der gik over til en Krigsret. Den Skyldige forsikkrede, at det var skeet ved Uagtsomhed; men da han saaledes i alt Fald havde gjort sig skyldig i en uforsvarlig Tilsidesættelse af pligtskyldig Opmærksomhed, lode vi som om vi vare hjemme, og dicterede ham en Næse, og det blev en slem Næse: Den næste Dag kunde jeg ikke kjende hans egen igjen. Blandt Passagererne vare to Præster og flere theologiske Candidater. Disse holdt regelmæssig Gudstjeneste med en talrig Menighed, idet de nemlig offrede til Neptun. Her gik det ikke efter det gængse Mundheld, man lægger Præsterne i Munden: "J skulle handle efter mine Ord, ikke efter mine Gierninger; thi man fulgte netop deres Gierninger "Det gjorde et særegent Jndtryk paa os – hedder det i Forposten" – da vi i Malmøe satte vore lundensiske Venner iland, at høre, at Cand. Goldschmidt var idømt Vand og Brødsstraf. Christianso var det sidste Punkt vi forlode af Danmark. – Vand og Brødsstrafs Jdømmelse for en Trykkefrihedsforseelse den første Efterretning fra Fædrelandet; det var en usigelig bitter Fornemmelse, der gjennemtrængte Manges Bryst ved at tænke, at de Svenske skulde tage denne Forestilling om Danmark hjem med sig!"