Aalborg Stiftstidende, 1834-09-27
Spanien. Declarationen angaaende Spaniernes Borgerrettigheder er nu, Punkt for Punkt, gjennemgaaet i Procuradorernes Kammer, og for det Meste antaget. De første 56 om Trykkefriheden og den personlige Frihed ere allerede bekjendte; blandt de følgende nævnes : 4de Artikel. Ingen Lov har tilbagevirkende Kraft, og ingen Spanier kan dømmes ved overordentlige Commissioner." Denne antoges. Den 5te Artikel, som handler og Privatboligers Uantastelighed, er udsat Af den 6te Artikel saalydende: "Loven er lige for alle Spaniere, følgelig belønner, straffer og beskytter den Alle paa lige Maade, er den første Deel antaget med 72 Stemmer mod 28; den sidste Deel er derimod bleven forkastet. En af de følgende Artikler handler om Privateiendommes Uantastelighed. Her indskodes nogle Modificationer, som lade det uafgjort, om ikke Confiscation endnu kan finde Ste under visse Omstændigheder. Den 10de Artikel. Alle Øvrighedspersoner og Embedsmænd ere efter Loven ansvar lige for Fornærmelser imod den personlige Frihed og Privat eiendom, antoges; ligesaa den 11te Artikel, som giør M. nistrene ansvarlige for Overtrædelse af Statens Grundlove, samt for Forræderi og Misbrug af Magten; der tilføie fremdeles: formedelst Ærekrænkelser. Den 12te Artikel, som handler og Organisationen af en Nationalgade, blev een stemmig antagen. Her stemmede ogsaa Ministrene med, og Martine; de la Rosaa protesterede formelig med den Formodning, at Regjeringen skulde nære Uvillie mod Nationalgarden, til hvis Gjendrivelse han endydermere beraabte sig paa den Omstændighed, at Spanien i den seneste Tractat med sine Allierede har betinget sig Vaaben for denne Milits Det stadfæstes, at den af 9 Medlemmer bestaaende F. nants-Committee har afgivet sin Erklæring angaaende den spanske Statsgield, derhen, at samtlige Cortes=Laan anerkjendes, men at de siden 1823 contraherede annulleres. Dog er det at bemærke, at kun de 5 Stemmer af hine 9 vare for denne Beslutning, hvorimod de øvrige 4 stemmede for at den hele Statsgield skulde anerkjendes. Begge Partier have forelagt Procuradorernes Kammer deres Grunde. Den er desaarsag endnu at formode, at Majoritetens Forslag kunde blive forkastet, hvortil den franske Regjerings Forestillinger, menes at ville bidrage. J en Artikel fra Madrid hedder det, at Frankrig har ladet tilkjendegive, at den vilde trækkeObservationscorpset tilbage fra Grændsen, hvis Laanene siden 1823 ikke anerkjendtes. Ligeledes bemærkes, at Frankrigs Reclamationer ikke have været uden Jndflydelse paa adskillige af Kammerets Medlemmer. Saaledes har det af sammes Secretair, D. Caballero, redigerede Blad, Scho del Comercio forandret sin Tone. J Begyndelsen bifaldt det det torenoske Project, nu synes det derimod at helde til en integrel Anerkjendelse af den hele Gield. De franske ministerielle Blade yttre utvetydig deres Utilfredshed med den Aand, der hidtil har hersket i Procuradorernes Kammer, og som det befrygte ville fremkalde en Friheds-Svimmel, liig den, der fandt Sted i 1820. Uagtet saaledes det nærværende spanske Ministerium oftere, er bleven overstemt i Kammeret, og uagtet det ogsaa er bleven tilbageviist med sin Begjering om Tilladelse til at afslutte et Laan paa 4000 Mill. Realer, da Finants-Commissionen formener at 200 kunde være nok, synes det endnu meget uvist om der vil foregaae nogen Forandring med Cabinettet. Medens Nogle - hedder det i en Artikel fra Madrid - betragte en Ministerialforandring som uundgaaelig, og betegne Arguelles, Calatrava, Galliano og Mina som Fremtidens Mænd, ville Andre af den formindskede Modstand, som Ministrene, og navnlig Martinez de la Rosa have viist mod den tidtomtalte Motion under de sidste Sessioner slutte, at de have bestemt sig til at føie sig efter National-Repræsentationens Ønsker og beholde deres Portefeuiller. Andre mene, at Ministrene af det spanske Cabinet ere blevne opfordrede til at vise en tilsyneladende Eftergivenhed og oppebie en beleiligere Tid, da det dog i al Falder ønskeligt at beholde Mænd ved det spanske Statsroer, som ere enige med Tuillerier=Cabinettets Politik, istedetfor at samme skulde komme i Hænderne paa urolige Hoveder, der, som Galliano, i Sevilla stemmede for Ferdinand den 7des Suspension. Et spansk Blad Revista, erindrer ogsaa om, at de Nederlag, som Ministrene hidtil have lidt i Procuradorernes Kammer, hverken ere saa afgjorte eller saa væsentlige at deres Afgang kunde betragtes som uundgaaelig. Først længere hen, naar Kammeret bliver ganske fuldtalligt thi endnu mangle ikke faa Medlemmer - lader det sig med Sikkerhed afgjøre, om Majoriteten vil stemme mod Ministrene i de egentlige Qvæstioner af Vigtighed, som da bliver at afgjøre. Hidtil har man kun stridt om almindeligen Principer, af hvilke kun et: Trykkefriden er vigtig nok til at vække alvorlige Betænkeligheder. Men da nu Ministrene i dette Punkt kun havde en Majoritet af 2 Stemmer imod sig, vilde det være overilet, om de derfor vilde afgaae. Det synes iøvrigt, at om endog de øvrige Ministre skulde afgaae vil dog Torreno blive paa sin Post. Blandt Andet skal han have erklæret at han ikke havde noget mod 8 om Trykkefrihed naar der tilføiedes samme følgende Clausul. Pressen, forbliver underkastet de Love, som efter Omstændighederne kunne emanere med Hensyn paa samme. - At nogle afProcuradorernes Bestemmelser iøvrigt ville finde betydeligt Modstand i Proceres=Kammeret, venter man, men betvivler dog at dette Kammer aldeles vil bryde med hiint for Budgettets Skyld.