Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-25
J No. 54 af Skilderiet har man meddeelt et Udtog af en Ansøgning fra 70 Fabrikentrepreneurer i Nedre-Rhinegnen til Kongen af Preussen. Denne Ansøgning er nu fuldstændigen bleven besvaret, under d. 3 Juni d. A., af den preussiske Statscantsler Fyrst v. Hardenberg. De deri yttrede Grundsætninger ere saa meget vigtigere, som de komme fra een af de første Statsmænd i Europa, og udbrede Lys over de Jdeer, man i den preussiske Stat danner sig om Fabrik væsenet i Almindelighed. Dens Hovedindhold er følgende: Fabrikeierne i alle Stater, siger Hardenberg, have allerede længe søgt at udelukke den udenlandske Concurrence, ikke blot ved Fortrinene og billigheden af deres Varer, men ogsaa ved Tvang. De have derfor stedse anholdt hos deres Regjeringer om Forbud eller i det mindste høje Afgivter af fremmede Varer, og for størstedelen ogsaa faaet deres Begjering opfyldt. Saadanne Baand, paa fremmede Fabricaters Jndførsel findes allerede i mere end een Menneskealder i de største europæiske Stater, og vedblive at udbrede sig over adskillige Lande og Vareartikler i samme Grad, som Konstfliden, med Culturens Fremskridt, stedse mere udbreder og udvikler sig. Preussen bleve de heller ikke fremmede, og i de større Landstrækninger have allerede i adskillige Regjeringers Tid Forbud eller høi Told paa fremmede Fabricata fundet Sted. J Provindserne Kleve, Julich, Berg reiste Fabrikfliden sig paa en Tid, da disse Lande vare fordeelte under forskjellige Landsherrer, og saa stærkt gjennemskaarne af Grændselinier, at Tanken om Afværgelsen af fremmed Tilførsel ved Forbud og Jndførselstolde ikke kunde opstaae. Desuagtet naaede den allerede den Gang en høi Grad af Fuldkommenhed og Udvidelse. Ved den franske Revolution blev disse Provindsers søvært Afsætning ødelagt; men derimod aabnedes dem i dette vidtløftige Rige, der, ved den revolutionaire Magt, den Gang opstod, et Marked. Fabrik fliden voxte. Tiden har dømt, Frankrig, Jtalien og Nederlandene ere Rhinprovindserne nu saa fremmede, som de vare dem for 30 Aar siden, og disse Stater besværliggjøre nu Jndførelsen af fremmede Fabricata af samme Grund, som Rhin provindserne søge at afholde den udenlandske Konstflid fra Tydsklands Markeder. - J de østlige Stater opstaaer og voxer af samme Aarsag, med Culturens Fremskridt, Tilbøieligheden til at bortfjerne Concurrencen af de udenlandske Fabriker. Henseende til Engelland er Forholdet for saavidt, uforandret, eftersom allerede længe førend Revolutionen de fleste fremmede Fabricata vare udelukkede fra Storbrittaniens Forbrug, men de tydske Messer derimod stode aabne for den brittiske Konstflid. Kun Bestræbelsen for at overbyde hverandre ved Overflødighed og Mangfoldighed af Vareoplag, billighed og Credits Tilstedelse er i samme Grad bleven mere omfattende og nødvendig, som Fabricationen, saavel i Storbritanien, som i Tydskland, har udvidet sig, og oversteget det virkelige Behov og Afsætningens naturlige Grændse. Alle disse Forhold ere heller ikke blevne den preussiske Regjering ubekiendte. Den har i Henseende til Rhinprovindserne holdt den udenlandske Concurrence i saadanne Skranker, hvori sammes Fordele ikke overveies af deres Skade. Efter den Plan, som Kongen nu har befalet at udføre, omslutter en Toldlinie de ydre Grændser af Rigets tre vestlige Provindser, sikkres den indenlandske Fabrikflid ved forholdsmæssige Paalæg paa ligeartede fremmede Frembringelser, et billigt Fortrin, og mueliggjøres og beskyttes Samfærselsfrihed med de østlige Provindser mod fremmed Fabrications Jndblanding. Det ligger ganske i denne Plans Aand, saavel at giengielde udvortes Handelsindskrænkning som at paaskjønne Velvillie, og fremme nabolig Forening til fælles Tarv. Saaledes ville de Herrer Fabrikeiere for saavidt ogsaa see deres Ønsker opfyldte, som det, ved de Midler Regjeringen har i Hænde, og med billigt Hensyn paa det Hele, hvoraf de kun udgjøre en Deel, er mueligt. Jsær maa man henlede deres Opmærksomhed paa, at Fabricationens og Haande lens Trivelse beroer langt mere paa den Aand, der besjeller Fabrikstanden, end paa særdeles Regjeringsforanstaltninger. Der gives en Maade at drive Fabrication og Handel paa, der kan forekomme de Enkelte for Øjeblikket meget nyttig, men som alligevel bærer en Ødelæggelses=Spire i sig, hvis Udvikling Regjeringens Magt og Visdom ikke formaaer at hindre. - Fabriker blive i samme Grad fuldkomnere og meere lønnende, som de drives i det Store. Dette Forhold tilskynder meget ofte til at udvide et Foretagende til en Punkt, hvor Afsætningens Umuelighed begrændser, det. Men de, som ved denne naturlige Grændse finde deres Foretagender indskrænkede, ere ikke altid upartiske nok til at erkjende, at Concurrenterne, hvis Virksomhed den indskrænker, handler efter samme Synsmaade og med samme Ret, som de selv, og den Fristelse ligger da meget nær, ved Siden af hensigtsmæssige og lovlige Midler til et Fortrins Opnaaelse, at betjene sig af uhensigtemæssige og ulovlige, hvis Følger ramme deres Ophavsmænd, uden at Staten kan beskytte dem derimod. - Al Afsætning til Udlandet beroer paa, deels at Jndbyggerne i fremmede Lande lære selv at frembringe hvad de hidtil hentede fra andre Stæder, deels at andre Folkeslag ogsaa begynde at besøge samme Marked og fremtræde som Medbeilere, deels endeligen derpaa, at Sædernes og Fabrikforholdenes Forandring formindske Forbrugen. J alle disse Tilfælde lide de, der have anvendt store Capitaler, i Haab om at saadanne efter deres Natur meget foranderlige Forhold, uforandrede ville bestaae. Men ogsaa mod dette Tab formaaer Regjeringen ikke at beskytte dem. Alle Baand paa Jndførslen af fremmede Frembringelser have mange Slags naturlige Grændser. Udførsel og Jndførsel hænge ofte meget nøje sammen. J det den Fremmede hindres fra, at afsætte sine Frembringelser, taber han ogsaa Midlerne til at kjøbe vore Frembringelser, og derved kan meget let paa den ene Side tabes mere end der paa den anden vindes. - Naar Landene ved Nord- og Østersøen, der drive Agerdyrkning og Qvægavl, nu kunne betale og følgeligen forbruge mange flere Fabricata end for 50 Aar siden, saa ligger Aarsagen dertil aabenbart ogsaa i de høie Priser, der siden den Tid ere blevne betalte for deres Frembringelser, da i Engelland Fabricationen. fik Overvægten over Agerdyrkningen, den indtil Midten af forrige Aarhundrede ved Præmier befordrede Udførsel af Kornvarer fra Engelland, ophørte, og det derimod i mange Aar behøvede en stor Jndførsel. - Endnu nøiere begrændses Vanskeliggjørelsen af Jndførslen ved Forskjellen paa Priserne og Fuldkommenheden af indenlandske og udenlandske Frembringelser af lige Art. Kul der, hvor begge næsten ere lige, og en maadelig Afgivt er tilstrækkelig til at sikkre Jndlandet Fortrinet, er Tilbageholdelsen af fremmed Concurrence retfærdig mod dem, der forbruge Varerne, og hvis Tarv Regjeringen ligesaavel har at lagt tage som deres, der frembringe Varerne. - Nærmest indskrænkes Besværliggjørelsen af Jndførslen. ved den Grad af Retskaffenhed, der hersker i Fabrikhandelen. Den farligste Contrebanderer er uden Tvivl den indenlandske Fabricant selv, naar han sætter sit Tegn paa fremmede Varer, og den store Manufacturhandler, hvis Oplag, sammensat af fremmede og indenlandske Varer, unddrager sig enhver klar Oversigt, og kun ved sin egen Ærlighed kan controlleres. - Endeligen ligger imodsigeligen en meget stor Behagelighed for Fabrikentrepreneurerne deri, at Arbeiderne fra den tidligste Barndom af udelukkende opdrages til hans Fabrication. Den høieste Grad af Færdighed og Nøiagtighed er kun ved en saa tidlig Vane at opnaae; og kun Mennesker, som allerede ved Jndtrædelsen i Ynglingsaarene for meget ere vante til Forældrenes Sysler, til endnu at have et Valg, ville, ved det ringe eller i det mindste usekreErhverv, der i Almindelighed kan ydes Fabrik arbeiderne, ligefuldt bestemme sig til denne Levemaade og holde fast derved. - Men disse Fordele, hvorpaa Fabrikarbeidernes Billighed og Fuldendelse beroer, kjøbes ogsaa dyrt ved Dannelsen af en Folkeclasse, der ikke allene taber Ævnerne til at gaae over til andre Haandteringer, men hvis huuslige Forfatning endog gjør det umueligt, at opdrage deres sædvanlig talrige Afkom til andre Haandteringer. De, ved hvis, i sig selv velmeente Bestræbelser, saadanne Folkeclasser opstaae, have vel ikke altid tænkt paa, om sammes Formerelse stedse vil holde sig indenfor Grændserne af Mueligheden i at finde deres anstændige Udkomme. Alligevel er et strængt Hensyn hertil nødvendigt, naar af Haandteringernes Blomster ikke stor Elendighed skal udspringe i Fremtiden. (Fortsættes.)