Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-10-07
J the Times af 4 Sept. læses en Undersøgelse angaaende det Retfærdige i Expeditionen mod Dannemark. Medens Publicum, hedder det i Begyndelsen, svæver i Uvished om Udfaldet af Expeditionen til Siælland, synes i Anledning af Egenskaden og Lovligheden af dette Skridt, at have reist sig Tvivl, som vil forsvinde, naar man faaer endelig Efterretning om det gode Udfald. Her fremsættes nu adskillige Skingrunde, som skulde bevise Nødvendigheden af dette Angreb. Dannemark (siges der) er ikke istand til at forsvare sin Neutralitet; dets Flaade er et mægtigt Redskab til at angribe os, og det formaaer ikke at afværge at der gjøres en saadan Anvendelse deraf, naar de Franske forlanger det. Hertugdømmet Holsteen, ja Sønderjylland er dem Borgen for, at det maa give efter, naar de finde det for godt. Dersom de Danske havde Midler og Magt til at beskytte deres Neutralitet mod Bonapartes Armeer, vilde denne Handling ikke allene være en meget afskyelig Overtrædelse af Folkeretten, men tillige et Exempel paa et meget unyttigt Angreb, for saavidt det foresatte Maal, at bevare den Danske Flaade fra at anvendes imod os, lettere kunde opnaaes, naar de Danske selv paatoge sig dette Forsvar. Men hvorledes kan dette være anvendeligt paa nogen anden Magt? Nødvendigheden kan ikke retfærdiggjøre os i Henseende til Rusland, dersom vi vilde bemægtige os Flaaden i Cronstadt, thi Rusland er aabenbar istand til at forsvare sin Neutralitet. Vi have ingen Grund til at befrygte nogen ufrivillig Fiendtlighed af denne Magt. Dens Flaade kan ikke bruges imod os, uden med dens Villie og Tilbøielighed. Dersom Ministerne have Grund til at formode en saadan Tilbøielighed, eller og Rusland, havde i nogen Henseende yttret noget fiendtligt Sindelav, saa vilde vi af andre Grunde tage dets Flaade, og dette vilde saa at sige være det første Slag, naar man er enig om at Fægtningen skal begynde. Det er let at oplyse dette med et Exempel. Naar jeg seer min Fiende gaae løs paa mig i den Hensigt at ødelægge mig, og mærket i det samme et draget Sværd i et Barns Haand ved Siden af ham, saa griber jeg i Øieblikket Sværdet, uden at tage i Betragtning hvo der egentlig har Eiendomsret dertil, men naar dette Vaaden er i Skeden, og ved Siden af en Mand, som er istand til at beholde det der, saa har jeg sikkerlig ingen Ret til at røre det, indtil han yttrer nogen Tilbøielighed til at drage det. Om ingen Stat, der er istand til at forsvare sin Neutralitet med sin egen Magt eller ved sin fjerne Beliggenhed, kan Talen altsaa være her, og hvad dem angaaer, der ikke ere stand dertil, saa er den Uret, vi tilføie dem, ikke saa stor, som den ved første Øiekast synes; thi dersom deres Hensigt virkelig er at være neutrale, og deres Skibe ligefuldt imod deres Villie bruges imod det ene eller andet Partie, kan det da ikke være dem ligemeget, enten de bruges til vor Forsvar eller Ødelæggelse, eller at de aldeles ikke blive brugte, Vi vide, at den, som først vil give saadanne Nationer et Exempel paa deres Svaghed, vil nundgaaeligen opvække en smertelig Sensation. Vi vide med hvilken Heftighed de Franske Journalister ville tale om dette Angreb paa de Danske, men hvad beviser dette andet end deres Harme over at see Rovet revet dem lige ud af Gabet, netop som Stiemænd ærgre sig, naar de finde den forsvarsløse Reisende uden Pung. Det kan ikke regnes os meget til Onde, at vi have plyndret ham først, for saavidt en absolut Nødvendighed tvang os dertil, og vi agte at tilbagegive Eiendommen ubeskadiget, naar vor Selvforsvar tillader det; lastværdige Hensigter, Lyst til Rov og Vanen til at røve er vor Fiendes Bevæggrunde til hans attraaede Plyndring, men ved vor Virksomhed have vi skuffet ham i hans Haab. Saaledes er da de Franskes Udfald ikke et Beviis paa vor Uretfærdighed, men et Vidnesbyrd om, at den Nødvendighed, der tvang os til at handle saaledes, virkelig existerede. J Henseende til det, der kunde siges til den muelige Udvidelse af denne Nødvendighedslære, troe vi, at den neppe kan anven, des paa nogen anden Nation end Dannemark, naar man undtager de mægtige Mecklenborgske Stater, Oldenborg og Kniphausen. Sverrigs Sømagt er sikker for de Franskes Angreb, om denne Stat end var neutral, formedelst Østersøen; og Rusland er det ved sin store Magt. Østerrige er ingen Sømagt, og, om det end var det, vilde det endnu være istand til at vedligeholde sin Neutralitet. Dersom America havde en Flaade, vilde det beskyttes ved sin fjerne Beliggenhed. De i Aftes ankomne Engelske Aviser gaae til den 22 Septbr. og indeholde Alt hvad der angaaer Kjøbenhavns Capitulation. Følgende Brev tilskrev den Engelske Overgeneral Hr. General Peymann, da Staden blev opfordret: Min Herre! Jeg kan ikke undlade at spørge Deres Excellence i mit og den over Hs. Britiske Majestæts Flaade commanderende Admirals Navn, om Dehar taget den nærværende skrækkelige Crisis, Kjøbenhavn befinder sig, i alvorlig Betragtning. Dersom denne By, Dannemarks Hovedstad og hele den Kongelige Families Residence - Sædet for Videnskaberne og Handelen, og fuld af Jndbyggere af hver Rang, hver Alder og hvert Kjøn - dersom denne Stad skulde bestemme sig til at udholde Rædslerne af en Beleiring, saa vil den tilintetgjøres ved hvert mueligt Ødelæggelsesmiddel. Saasnart der gives befaling i denne Hensigt, ville de Officierer, som det overdrages, ikke kunde andet end benytte sig af hvert Middel, de have i Hænderne, til at bemestre sig Staden. En Storm paa en Stad saa fuld af Mennesker og Rigdom, maa omsider styrte Indbyggerne i Ødelæggelse, og Tabet af deres Eiendom er en uundgaaelig følge deraf. Skulde Dannemark vægre sig ved at slutte en Alliance med os paa en venskabelig Maade, saa have vi den meest uindskrænkede Ordre fra vor Regiering, at angribe denne Stad til Lands og Vands. Med Forberedelserne dertil ere vi komne videre end de maaskee troer. For Himlens Skyld, min Herre, overvei koldsindigen om ikke Staden vil blive ødelagt, og om ikke, under nærværende Omstændigheder, Udøvelsen, af Deres Tapperhed, som ingen vil negte Dem, vil paadrage Staden den Ødelæggelse, som altid er en følge af en Beleiring, og hvis endelige Udfald vil være Tabet af Deres Flaade, to Ting, som nu kunne forebygges. Al Eiendom uden for Staden er hidtil bleven respecteret. Jeg benytter mig ogsaa af denne Leilighed til at melde Dem, at Gjenstande af største Nationalvigtighed for Dannemark er i min Magt, og at jeg hidtil har respecteret dem, denne Tingenes Tilstand kan ikke længe forblive saaledes. Det vil ikke fornærme Deres Excellence paa nogen Maade: at jeg beder Dem og Deres Raadgivere alvorligst betænke, hvilken ubodelig Skade nogle faa Dages Operationer kunne foranledige, og at De endnu er istand til at afværge den. Deres Excellence a. Catheart. Kjærnen af Adresseavisen af 3die indtil 7 Oct. Forsamlinger; i den Hulevadske Enkekasse, d. 3 Oct., i Efterslægtsselskabet f. D., i det borg. Enigheds Selsk. f. D., i det gavnvirkende Laane og Livr. Selsk. d. 9de. - Urtekr. Carsten Hansen fortsætter sin Handel i Frederiksborg S. 144