Extraordinaire Relationer, 1736-06-01
Jtalien. Det lader sig ansee, at som dette Land haver udi seeniste Krig været den Kant af Europa, hvor Krigens Lue haver været i heftigste Brand, saa er den og vanskeligst sammesteds udi Grunden at faae dæmpet, ja trues endog med nye roeligheder, som endnu udi Asken, som smaae Gnister, mulmer, og kunde let udbryde til en saa stor Lue, at alle Naboer skulle have nok at bestille at faae den slukt, ja den hellige Fader løbe Fare for at faae sine Klæder reven eller i det mindste sveen Indbyggerne udi dette velplagede Land, som mand saa vil kalde, i henseende til der neppe skal udi Jtalien findes en Province, som jo haver været heel haart medtagen i seeneste Krig, da de gandske neutrale Stater, saasom Venedig, Genua, Kirke-Staten og andre ere bleven ey lidet bebyrdet med Marcher og Jndqvarteringer, og de udi Krigen indviklede Provintzer aldeeles ruinerede, havde neppe hørt Lyden, af en for dem saa sød klingende Fred, førend dem atter en bedrøvelig Skurren kommer for Ørne, ved den Uenighed, sig til Rom har yttret imellem den hellige Stoel og dens Catholske Søn, Aarsagen hertil, er vel ufornøden her videre at melde om, da saa mange Beretninger have medbragt, samme Junii Maaned me Dispute at være reyst af den Vold og Overlasten som nogle Spanske Værvere til Rom var blevne tilføyet, hvilken Tort det Spanske Mood ingenlunde vil fordøye, men lader, at ville hevne paa kraftigste Maade, paa hvis Side Retten er, dermed vil eller kand mand her ey sig udlade; dog kunde ey forbigaaes, at det synes, at Spanierne ey have havt ald formegen Lyst at qvitere Jtalien, hvilket for endeel bestyrkes af de mange Jndvendinger, de stedse have kastet i Veyen, inden de ville samtykke udi de dem forelagde Freds-Propositioner: den Seendrægtighed de have ladet see, udi at føre deres Trou per tilbage af de Lande, de havde udi Besiddelse, og som til Keiseren skulle inddrømmes, af de haarde Conditioner, de forelægger den Rommerske Patriarche, inden de vil lade sig med hannem igien forlige, og vil mand, at foruden til de andre Postulata som af dem giøres, og hvorom mand i de Ugentlige Nouveller haver givet adskillige Efterretninger, skal endnu denne Paastand være lagt til, at Spanierne maatte udi Kirke-Staaten vorde en Grændse-Stad indrømmet, som de udi fornødne Tilfælde kunde have til deres Vaaben Plads, saa det synes, at det Spanske Hof gaaer alt videre og videre med sine Fordringer, og mand ey saa let kunde see Ende paa dets Hensigter, med mindre andre Puissancer maatte komme der imellem, og hvor til det Keiserlige Hof synes at giøre sig megen Umage. Sidste Tidender angaaende disse og foromtalte Sager fortæller det, at det vel lader sig ansee, at Spanierne vilde give de Forestillinger Gehør, dem af det Keyserlige Hof giøres, da de begynder en og anden Anstalt at føye til at trække de Trouper af Kirke-Staaten, som de havde ladet did marchere; Dog høres og, at de ey vil somhændede gaae ud, men forlanger en skikkelig Tære-Penge, som de ved paalagde Contributioner inddriver, i hvor ynkelig end Indbyggerne derover jamre og klage sig. End ville nogle giøre sig disse Aar 1136. disse Gisninger, at de endelig maatte have nogen Deel udi de Corsiske Affairer, hvilket vel vil yttre sig, inden de aldeeles forlade de Jtalienske Grændser, da de mueligt, som en Passant, torde kaste nogle Trouper paa Land paa denne Øe, ja endeel Nysgierrige giette, at den Spanske Crone maatte vel endnu have nogen Appetit til Sardinien, og saaledes søge sit Herredømme udi og omkring Jtalien at forøge.