Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-09-13
Om anden Dags Væddeløb i Randers hedder det i Randers Avis: "Uagtet Veiret i Førstningen truede med Regn, havde Publikum indfundet sig i talrig Mængde og syntes strax fra Begyndelsen af at være i en Stemning fra Scenerne igaar, der paa en eller anden Maade maatte skaffe sig Luft. J første Leb om Kongeprisen 800 Rbd. og anden Præmie 300 Rbd. underholdt Hr. Fischer fra Augustenborg med sine 2 Hingster Hasselburg og the Cryer og Hertugen med sin aldeles lamme Furhoppe, Plenary Publikum paa det bedste. Da Førstnævnte nemlig ikke kunde vinde begge Præmier, med mindre der var en tredie Concurrent, blev Hertugens Hest med megen Møie trukken til Udgangsstedet for Løbet, hvor Jokeyen, der forresten ikke engang var i fuldstændig Ridedragt, steeg op, men ogsaa blev, overladende Hr. Fischer Concurrencen med sig selv. Publikum ledsagede Hr. Fischers seirende Heste under Opløbet med en stærk Piben, der vedvarede i flere Minutter. Et, uden Tvivl ironisk Hurraraab af en Klynge Mennesker blev af Hr. Fischer, staaende paa den for Dommeren bestemte Forhøining, besvaret ved gjentagne Gange at tage Hatten af. Da Hr. Fischer saaledes inddirecte havde erklæret sig selv for Hovedpersonen, og Publikum havde faaet en bestemt Mand at holde sig til, tiltog Pibningen og Larmen i den Grad, at Hr. Fischer, der nu havde faaet sine 1100 Rbd., sagde Tak for denne Gang og i al Hast forlod Valpladsen under almindelig Piben. Efter at Løbene vare tilende, blev Størstedelen, af de Forsamlede tilbage paa Pladsen. Grunden hertil var nemlig, at et, vi ville troe, blot uforsigtigt og ikke saa ilde meent Udtryk af et af Committeens Medlemmer, Hr. Ritmester v. Friis, hvorved han nemlig havde betegnet det ved første Løbstedfundne Optrin som Drengestreger, i den Grad havde indigneret de herved Fornærmede, at de med Bestemthed, men vistnok ikke paa en ganske passende Maade, fordrede af Hr. Ritmesteren, at han skulde træde frem, naturligviis for at afgive en Erklæring med Hensyn til de af ham brugte Yttringer. Da han tøvede med at opfylde denne Fordring, og Folket ikke syntes villigt til at forlade Pladsen, indtraf den Mærkelighed, at de til Ordens Vedligeholdelse beordrede Dragoner vendte deres Heste mod de Tilstedeværende, tilsyneladende for at drive dem fra hinanden. En saadan, som det synes, aldeles unedvendig, og ved de Tilstedeværendes Opførsel heller ikke motiveret Fremfærd maatte naturligviis vække almindelig Forbittrelse: det var derfor ogsaa en almindelig Beslutning, ikke at vige for den militaire Magt. Følgen blev, at Dragonerne, uvisse om, Hvad de skulde gjøre, paa den tilstedeværende Politimesters Opfordring, og Mængdens gjentagne Raab: "Sablen i Skeden, og det strax trak sig noget tilbage. Hr. Ritmesteren besteeg nu Tribunen, og forstod ved et roligt og værdigt Foredrag at stille den stedfundne Bevægelse. Dette er i Korthed Hvad der tildrog sig. Denne, i sig selv, ikke vigtige Tildragelse giver imidlertid rigeligt Stof til Betragtninger. Den viser, og det er glædeligt, at Borgerens og Bondens Selvbevidsthed, er saaledes vakt, at disse Stænder her hos os ikke længere taale en tilsidesættende Behandling af Høierestaaende, og at Fortidens uværdige Underdanighed for disse er tabt, de fordre nu, at en paa Agtelse grundet Høflighed skal saavel ydes imod, som fordres af dem. Men en anden, ikke mindre glædelig Omstændighed er det, at de Samme, der med Fasthed paastaae deres Ret, ere ligesaa modtagelige for en med Grunde ledsaget Forklaring."