Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1833-03-04
Den 21 Febr. forelagde Krigsministeren de Deputeredes Kammer et Lovudkast om 80,000 Mands Udskrivning af Klassen for 1832. Om end, som Man vil paastaae, samme kuns er nødvendig til at erstatte det afgaaede Mandskab, saa er dog saameget vist, at Man derved ikke kommer Udførelsen, af den meget omtalte Afvæbning nærmere. Rygtet om nye alvorlige Uroligheder i Lyon har ikke bekræftet sig Det udenlandske Budget har i de Deputeredes Kammer givet Stof til endeel bemærkninger og tildeels politiske Debatter. Hr. Salverte beklagede sig over den store Luxus, som finder Sted i det diplomatiske Fag, endskjøndt Frankerig nu staaer saa soleret, at det ikke turde vove at erobre en eneste Landsbye tilbage, som det berøvedes ved Traktaten, af 1815. General Lafette talede atter med Enthusiasme og Julirevolutionens store Virkninger, og meente, at Frankerig ikke var saa fattig paa Allierede, hvortil han regnede de europæiske Folkeslag. Jøvrigt spurgde han Ministrene: om det var sandt, at der gives en hemmelig Traktat, som forbyder Frankerig, igjen at opføre Fæstningsværkerne ved Huningen, og bebreidede dem, at de ikke lode Dou Miguel, som gjorde sig en Spas af at skyde paa den tree farvede Fane, føle deres Vrede, og at de havde opsøgt en Konge til det republikanske Grækenland af et Fyrstehuus, der var fiendsksindet imod Julirevolutionen, samt endelig Pohlens Behandling. J sit Svar antog Udenrigsministeren Freden for aldeles sikker, naar Man betænkte, at under den Antverpner Expedition befandt 300,000 Md. sig i hele 10 Uger sammentrængte paa et Rum af 30 Qvadratmile, uden at det derfor kom til Krig. Hvad Anconas Expedition angik, da havde den aldrig havt nogen Revolution i Jtalien til Hensigt; men Frankerig havde tildeels udvirket de belovede Reformer i Legationerne (see ovenfor 1). Jøvrigt havde en Mængde Banditer indlistet sig i Ancona under den liberale Maske, og det burde ikke taales, at en Stad, hvor den treefarvede Fane varede, blev en Røverkule. Angaaende Pohlen, da havde Ministeren ikke Kundskab om de anførte Kjendsgierninger. Vi ere ikke Pohlens Herrer sagde han - vi have ingen Gensdarmer, som kunne vaage over, at der udøves Retfærdighed." Ogsaa Hr. Guizet gav det underlige Svar paa Hr. Mauguins Spørgsmaal, hvad der var blevet af Pohlens Nationalitet, Pohlen reiste sig for sin Selvstændighed, som det ikke for besad, og er nu sjunket tilbage i samme Tilstand, hvori det befandt sig før sin Revolution." Jøvrigt bevidnede baade han og Hr. Broglio, hvor megen Deel de tog i Pohlens Lidelser. Handelsministeren Thiers begik den Uforsigtighed, idet han vilde forsvare Regjeringens System, at han tilskrev ikke saavel Ministeriet, som, en høiere Haand, den Antverpener Expedition, hvilket Hr. Odilon-Barrot fandt uparlamentarisk og ukonstitutionelt, da Ministrenes Ansvarlighed derved blev et Ord uden Betydning. Vel søgde Hr. Thiers at undskylde sig med, at han kuns havde tillagt Kongen en Handling, som almindelig rostes; men denne Udflugt fandt kuns at er lidet bifald, især naar Man veed, at det er den samme Thiers, der i sin Revolutions Historie har opstilt den Grundsætning: "Kongen hersker, men regjerer ikke, som en væsentlig Betingelse for en konstitutionel Regjering. General Bertrand fandt det urigtigt, at Regjeringen havde bekymret sig om de øvrige Magters Erkjendelse, og beraabte sig paa Napoleons Exempel, som udslettede den første Artikel i det østerrigske Udkast til Fredstraktaten af CompoFormio, om den franske Republiks Erkjendelse, sigende: Den er som Solen; kun en Blind kan nægte dens Tilværelse. Paa Hr. Havins Forslag blev med 171 imod 155. Stemmer besluttet, at afkorte 70,000 Fr. i Gesandternes Lønning i Neapel, Turin og Bern.