Berlingske Tidende, 1764-03-01
Den 23de Mart. haver Haver Hans Kongelige Majest. allernaadigst beskikket den udi General Landets Oeconomi og Commerce Collegio, Hr. Etatsraad Christian Walther, hidindtil med Succession udi Forretningerne sammesteds adjungerte Commerce=Secretair Peder Hersleb Clasen, som Secretair og Committeret udi høstbemeldte Collegio virkeligen at tiltræde. Birkedommer Christian Ditlev Dahl allernaadigst confirmeret at være tilligemed Birkeskriver til Christiansædes Birketing. Mores Landsmand, Regimentsskriveren paa det Kiøbenhavnske District, Hr. Dahl i Kollekolle, som er bekiendt af sin Jver udi adskillige Stykker af Land=Huusholdningen, har og i Henseende til den grasserende Qvægsyge, forfattet i Form af et Brev, og ladet trykke en Kort Efterretning og Anmærkning om Tilstanden blant Horn=Qvæget saavelsom øvrige Creature paa Kiøbenhavns District. Om hvilken vi, i Haab at Hr. Forfatteren ikke er derimod, have villet give vore Tidenders Læsere et Begreb, og dette skeer tydeligst, og uden Far for at vige fra, eller forvende Forfatterens Meening, ved at indføre det Ord til andet. Det lyder da saaledes: Min Herre! Det er Dem og mange flere bekiendt, hvorledes jeg nu over Et Aar ved Himmelens Forsyn har været befriet for den Skiæbne, hvilken saa mange Tusinde andre af mine Med Undersaatter, ved den grasserende Sygdom blant Horn Qvæget, har maattet friste. Jeg har ganske nøye fulgt Patriotens Raad i Henseende til Præcaution og præservative Midler, med dette Tillæg At jeg i afvigte Vinter, hver fiortende Dag, har givet mit Qvæg alternative en stegt Spægesild dyppet i Tiære eller en Pæl Urin fra Mands=Personer, og i Sommer=Tiden paa Græs, skiønt med stor Bekostning, holdt det bestandig under Vagt, og uden Fælleskab med andre Creature, ikke destomindre har jeg ey kundet hindre, at jo ogsaa denne Plage omsider haver rammet mig; thi det begav sig for nogle Uger siden, at en Person, som gav sig ud for Slagter, kom i Handling med mig om nogle Stykker Qvæg, og virkelig sluttede Accord med mig derom, med denne udtrykkelige Betingelse og Løfte, ikke at finde eller røre derved med Hænder eller Klæder, forinden han strax dermed bortdrev, alt i Anledning af min derom forhen, udi de offentlige Tidender. skeede Bekiendtgiørelse; Men, hvad skeer, Nogle Dages, eller imod et Par Ugers Tid derefter, fik jeg Kundskab om, at denne Slagter tilligemed en anden af samme Slags Folk, imod mit Vidende og Villie, samt imod sit givne Løfte, havde begivet sig paa Marken, hvor mine Creature gik paa Græs, sammenjaget, fundet, strøget og beklipper et vist Antal deraf, og derefter løsladt det iblant det øvrige paa Marken, hvor det nogen Tid fremdeles er bleven gaaende. Jeg spaaede mig strax af denne Tildragelse det, som kort derefter desto værre, paafulgte, thi mit Qvæg, saa meget som havde gaaet paa denne Græsning i Fællig med det Antal som Slagteren havde mærket, blev visseligt sygt og de fleste deraf bortdøde. Hvilket jeg har holdet for min Pligt at berette Dem, deels for at vise til hvor høy en Grad Malice og Misundelse kan stige, deels ogsaa for at vise hvor uforsigtig de monne handle, som frivillig lade Slagtere og Prangere stryge sig paa deres Qvæg, og indbilde at derved ikke er nogen Smitte, samt at lade min Skade tiene Dem til Advarsel, ikke at foragte ringe Raad, thi sandelig kan denne Plage ikke stilles ved Præservative den vil (gid jeg maatte lyve) seent eller aldrig stilles ved curative Midler, saasom foruden hvis man af egen Erfarenhed kan blive overbeviist om, hører man fra vores udenrigs Naboer det samme, nemlig at denn QvægSyge er meget forskiællig imod de Sygdomme, som her har grasseret for omtrent 40 og atter igien for 18 Aar siden, ja saa forskiællig, at fast ikke et Høved er beskaffen som et andet, og altsaa desto vanskeligere, om ikke plat umueligt, at udfinde sikkert Middel til Curen derimod. De Caracteers og Bebreydelser, vore Svenske Naboer, efter Gazetternes Formelding, tilegne sig for Negligence i denne Sag, passer sig ikke paa os; thi paa hvad Sted kunde vel føyes høyere og bedre Anstalter imod denne Pest, end her, Hvor vises saadan Omhue, Flid og Bekostning, af den høyeste Øvrighed, til ved kyndige og arbeydsomme Folk, at udforske og opdage Sygdommens rette Beskaffenhed og Middel derimod, som her, Dog ere vi dermed ikke frie for Feyler, thi her ere endnu de iblant os, som ikke vilde troe at Sygdommen er smitsom, og derfor handle uforsigtigen, i det de anskaffe sig paa nye Creature og hensette dem paa de Stæder, hvor tilforn har været sygt og dødt Qvæg, de lade den som tilforn røgtede det døde Qvæg, begive sig til det nye anskafne, man spørger allene, og knap nok, efter Attester, om det er kommen fra sunde Stæder, og eftertænker ikke, at det underves kan have passeret befængte Stæder, endogsaa Vester=Broe; men hvad skeer, Det bliver sygt og døer, man kiøber paa nye igien, og det gaaer dermed ligesaa. Ca Nogle Nogle legge sig efter det Haandværk at prange med Qvæg og derunder øiensynlig bedrage Publicum, de giøre sig mange Stæder Ærende, saavel paa syge som sunde Stader, de stryge og rage paa Folkes Creature, kiøbe her et, der tvende Stykker, og efterlade Sælgeren Sygdommen, paa sit øvrige Qvæg, maaskee ofte i Steden for Betaling de fremdrive med store samlede Flokke Landene igiennem til sit Sted, for at holde det fall, de fremvise Attester, at deres Qvæg er kjøbt paa sunde Steder, som nok kan være, men de kan ikke fremvise Caution for, at de jo underveis har indlogeret deres Qvæg i Staldene ved Vertshusene eller andre Steder, som kan have været befængte, de sælge saadant Qvæg, som sundt og friskt, og lade sig vel betale men Kiøberen annammer det anstukken af Sygdommen, og det døer. Saaledes er det for kort Tid siden tildraget: En vis Pranger er ankommen til Vester Broe med en Flok Qvæg at 100 Stykker eller flere, som stal være indkiøbt i Jylland, han har her solgt den største Deel, og Kiøberne kan best forklare hvorledes det dennem har bekommet; med Resten, om trent 20 til 30 Stykker, er han drevet til Friderichsborg, og man kan rigtig spore ham fra Vester=Broe did, saasom han har saaet nogle Stykker underveys Lande=Veyen igiennem, skiønt det vel ikke er skeet, det Øyemærke, at det det igien skulle opvoxe og formere sig; men hvorledes det med den øvrige Deel er tilgaaet, er mig ubekiendt. See! saaledes er Tilstanden hos os her i Egnen paa nærværende Tid, og saaledes har den været fra Begyndelsen.