Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-01-26
Blandede Efterretninger. Mere om russiske Diamanter. Petersburgske Blade indeholde nogle Underretninger derom, det hedder iblandt andet: Endnu for faa Ord siden beløb det smaalige Udbytte af vort Guldbergværk sig i det høieste til 40 Pud Guld, hvilket med stort Arbeide og mange Omkostninger bragtes fra dybe Schachter for Dagen. Hvo skulde da have troet, at vi efter en kort Tids Forløb skulde paa Grundens Overflade paa udstrakte store Strækninger finde de rigeste Guldaarer – Masser af gedlegen Guld og Platina – saa store som ingensinde hidtil fandtes i den nye Verdens Guld lande, og dog er dette skeet. Rusland staaer i denne Henseende ikke tilbage for hine den anden Hemisphæres Lande, der siden Amerikas Opdagelse viiste sig, som Hovedkilderne for de ædle Metaller. Rusland har først præget Mynter af Platina. Jmidlertid havde hine Lande dog endnu Diamanten forud for os; men nu have vi ogsaa den. Den første russiske Diamant blev funden d. 22 Juni 1829 paa Vestsiden af Ural ved Grevinde Poliers Guldvaskerie, ved en 13 aarig Drennavnlig Poul Papoff. Det første motiverede Vink om sandsynlig Existents af Diamanter i Rusland skylder man Professoren ved DorvatsUniversitet Morits v. Engelhard, som i Aaret 1826 gjorde en videnskabelig Reise til Ural. Omstændighederne tillode ham ikke at anstille paa Stedet nærmere Undersøgelser. Ifølge hans Beretninger herover erholdt dog, i det paafølgende Aar, alle Bergværksdirektørerne ved Uralbjerget befaling fra Finantsministeren, om at gjøre det til Pligt for Bjergbetjentene at eftersøge Diamanter; dog fandtes ingen; men vel righoldige Guldsandslag, indtil endelig Friherre v. Humboldt paa sin Reise igjennem Ural opdagede i en Krystal, som hin Dreng bragte ham fra Grevinde Poliers Guldvaskerie, den første uralske Diamant. Siden ere flere Diamanter fundne, der efter Kienderes Domi ingen Henseende staae tilbage for de brasiliske. Allg. 3. 2. Skiendigt Mord i Papis. Broderen til en ung Dame, som for kort siden var bleven gift med en meget fornem og rig Mand, som allerede havde mistet to Koner, kom tilbage fra en Gesandtskabspost i Tydskland. Hans Søster kunde ikke noksom skildre ham sin Lykke, og hvor opmærksom hendes Gemal var imod hende, kun havde han en underlig fix Jdee, han vilde absolut, at hun skulde lade sig - indsye. Broderen forundredes over dette besynderlige Jndfald. Hr. v. - opfyldte alle sin Gemalindes Ønsker, derfor troede hun ogsaa at maatte finde sig i hans Luner. For dog at sikre sig mod enhver mulig Overdrivelse, skjulte hun sin Broder i et lidet Toilet kabinet ved Siden af sit Sovekammer. Indsyeningen begyndte; der herskede en dyb Taushed, kun hørtes Fruen sige: Hvad, ogsaa Armene? og Dramaet fortsattes. Fru S. begyndte derpaa at lee, og Broderen ligeledes, dog ganske stille, forikke at forstyrre den latterlige Scene, da hans Søster var en meget munter Kone. Men Latteren blev stærkere og stærkere, indtil den pludselig ophørte. To, tre, fem Minuter gik hen, da styrtede Broderen ind i Værelset, som Svogeren idet samme fløi ud af med et Forfærdelsesskrig. Hans Søster var – død – af Latterkrampe. Hendes Mand havde kildret hende saalænge under Fødderne indtil hun havde opgivet sin Aand. Paa samme Maade skal han have ombragt begge sine første Koner. Den afskyelige Morder blev greben, just som han var ifærd med at flygte og sidder nu arresteret.