Berlingske Tidende, 1778-12-01
Hs. Kongel. Majestæt har, for med Gode at bringe det Wienske Hof dertil, forsøgt alle muelige Forenings-Midler, og brug. brugt største Moderation. Han har ikke afladet i Maanederne Febr. Mart. og April at gjøre dette Hof de meest overtydende og tillige venskabsfuldeste Forestillinger; han har i Maanederne April, Mai og Junio viist sig villig til en langvarig Underhandling uden at lade sig tilbageholde og udtrætte ved de, efter Bilagernes tydelige Udviisning, saa fornærmende, Hensigt stridige, utilstrækkelige og ofte alt for stærke Yttrelser af Forslag af det Wienske Hof. Han har stykkeviis gjort dette Hode høist fordeelagtigste Forslag. Men da samme gandske har afslaget disse, og fra sin Side ikke givet andet end ubestemte, dunke og utilstrækkelige Forslag; da det aldeles har staaet derpaa at udelukke Hs. Kongelige Majestæt fra den Bajerske Sags Regulering, for at handle med Chur=Pfalz allene derom, da det endelig først har ophævet Underhandlingen med Hs. Kongl. M., og gjort den Erklæring, at dersom han ikke vilde antage dets Forslag, vilde al mindelig Udkomme og al videre Eftersørgsel og Oplysning være overflødig; saa har Hs. Kongel. Majestæt af Preussen ikke længere kundet afholde sig fra, at ophæve ogsaa fra sin Side en Underhandling, som 5 Maaneder havde været frugtesløs, og som nu ikke for hans Skyld er ophørt. Hvad Middel bliver derfor nu tilovers til at raade Bod paa saa stor Uretfærdighed, end at man griber til Vaaben, Det er vel ikke den ordentlige Vei i en Stat, der, som det tydske Rige, ved saa mange Tractater og Love er med hinanden forbunden; men naar Rigets Overhoved og den fornemste Medlem af dette Societæt sætter Rigsforsattningen til Side, naar han bruger Vold og Overmagt for at skaffe sig en uretmæssig Forstørrelse; saa maae det staae ikke allene en uafhængig Magt, men og enhver Rigstand, frit for, efter saavel Naturens, som Rigets Rettigheder, at sætte sig med lige virksomme Midler derimod, for at forsvare den almindelige Friehed, Sikkerhed og Rigets Forsatning. Det skulde være saa ubilligt som ugrundet, at holde Hs. Majestæt i dette Tilfælde for den angribende Part; thi det er desværre det Wienske Ho som har begyndt Angrebet, da det uden retmæssig Fordring, og paa en uretmæssig Maade har taget den beste Deel af Bajern i Besiddelse, og frarevet Huset Pfalz sine Forfædres Arv. Da det derved har sat sig i Besiddelse, saa kan det ved roelig opvente det formelige Angreb, men den hele billige og upartiske Verden skal erkiende, at det er det Wienske Hof, som har gjort Angrebet, og at, naar Hs. Majestæt, Kongen af Preussen, angriber det med Vaaben, han ikke giør andet, end søger at forsvare det tydske Riges saa fornærmede Forfatning og Friehed, at staae Rigsfyrsterne, sine Venner, som lide aabenbar Vold og Uret, bie efter Formue, og at forhielpe dem til deres Arve=Eiendoms Erholdelse og til deres retmæssig, Fordringer. Hs. Majestæt har herved ingen Hensigt til besynderligere Jnteresse, end sin egen Sikkerhed og Rigs=Systemmets Vedligeholdelse, og han troer ved sit Forhold i denne Sag, og besynderlig i den forhen værende Underhandling, noksom at have viist, at han alletider har havt den reneste Hensigt, at han ikke har seet paa nogen egen og saa tydelig ham tilbuden Jnteresse, men langt meere har stillet sig i Gabet for det almindelige Beste, og udsat sig for Krigens Fare med et overlegent Huus. Hs. Kongel. Majestæt af Preussen har ved denne Erklæring offentlig og uden Forbeholdelse vildet fremlægge for sine høie Medstænder i det tydske Rige den hele Fremgang i den Bajerske Successions-Sag til deres behagelige Omdomme og Beslutning. Han haaber, at have overtydet Høistsamme derved, at han i deres Sted som Konge af Preussen og Churfyrste af Brandenborg, ikke har kundet giøre andet, end han haver gjort, at han har opført sig moderat, billig og uden Egennytte; at han for saa mange anseelige Rigsfyrsters høist fornærmede Ret, og i Følgen for det tydske Riges og dettes gandske Systems Sikkerhed og Opholdelse har antaget sig Sagen med saadan Eftertryk, og strider for den almindelige Friehed og Sikkerhed; han troer altsaa at kunde fortiene, og vente ikke allene bifald, men endog Understøttelse af alle patriotisk sindede Medstænder i Riget. Saaledes anmoder Hs. Majestæt alle sine høie Medstænder i det tydske Rige om, at overveie denne, deres egen Velfærd og Sikkerhed saa meget interesserende Sag, med Alvorlighed, at give deres Tanker derover tilkiende med det første paa Rigsforsamlingen, og, saasnart som mueligt giøre saavel Hs. Majestæt den romerske Keiser, som Keiserinde, Dronningen de eftertrykkeligste Forestillinger paa det den Bajerske Succession kan blive sat i dens forrige og retmæssige Stand igien, og indledet til en vedbørlig Regulering, og, da der ikke er megen Virkning at haabe deraf efter nærværende Tildragelse, at foreene sig med Hs. Kongel. Majestæt, at man fælles kunde tage de Messurer, som Naturens Ret og Rigs Societetet give i Hænderne, for at forhindre den Bajerske Successions uretmæssige Adskillelse, at forhielpe de sande og naturlige Arvinger til deres retmæssige Arv, og derved sætte den almindelige Friehed og Sikkerhed, som ogsaa Rigs-Systemets Vedligeholdelse uden for Fare imod den dem truende store Overmagt og Vold; til hvilken Ende det bliver hiemstillet de høie Medstænder, om de ikke finde for got at reclammere og ansøge, tilligemed Hs. Kongelige Majestæt, de tvende høie Magters Bistand, som have garanderet den Westphalske Fred og den hele Rigsforfatning, som og andre anseelige Magters, der maae tage saa megen Andeel i det tydske Riges Vedligeholdelse.