Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-01-05
Ved den endelige Behandling i den slesvigske Stænderforsamling af Sagen angaaende de stænderske Comiteer, aabnede den kgl. Commissarius Forhandlingen med følgende Foredrag: Af Comiteens Majoritet var rigtignok ikke stillet noget Andragende angaaende Hertugdømmet Slesvigs Jndlemmelse i det tydske Forbund; men ved den foreløbige Behandling var dog den Hensigt blevet udtalt, at denne Deel af Comiteebetænkningen skulde optages i Betænkningen til Hans Majestæt. Mod denne Optagelse maatte han erklære sig paa det Bestemteste og Afgjorteste, fordi en Raadslagning over denne Gjenstand ligger udenfor Provindsialstændernes Competence, fordi Provindsialstændernes ved Forordningen af 28de Mai 1831 hjemlede Virksomhed indskrænker sig til Hertugdømmets Forvaltning og følgeligen den Provindsialstænderne indrømmede Petitionsret, ifølge Sagens Natur, ogsaa maatte indskrænke sig indenfor de herved betegnede Grændser. Han var ogsaa autoriseret til at erklære, at Hs. Majestæt ligesaalidet var betænkt paa, at forene Hertugdømmet Slesvig eller Dele af samme med Kongeriget Danmark, som han ved en Tiltrædelse til det tydske Forbund vilde sætte sig i statsretlig Forbindelse med Tydskland; Hs. Majestæts Villie var derfor, hverken at gjøre Hertugdømmet Slesvig Tydsk eller Dansk, men at opretholde det som saadant. Han troede derfor saa meget hellere at kunne nære den Tillid, at Forsamlingen vilde tiltræde Pastor Lorenzens Amendement og Hertugen af Augustenborgs dermed overeensstemmende Anskuelse, samt at den ikke vil optage bemærkninger i den allerunderdanigste Betænkning, der maatte synes ligesaa vedkommende som hensigtsløse. Sluttelig opfordrede han Forsamlingen til at overveie modent, om det allerede var paa Tide at tilbagevise de stænderske Comiteer, hvis Omrids dog kun vare antydede, eller om det ikke snarere var raadeligere at oppebie et af Regjeringen forelagt Lovudkast, og først da, naar det ikke svarede til Forsamlingens Forventninger og Ønsker, at fraraade det. – Derefter reiste sig en Discussion mellem Majoritetens Referent, Beseler, og den kgl. Commissarius, idet Beseler opfordrede Commissarius til at erklære, om Regjeringen ansaae den af den holsteenske Stænderforsamling afgivne temmelig tvetydig affattede Betænkning som ubetinget fraraadende de stænderske Comiteer, eller som kun fraraadende det indbragte Forslag; hvorpaa Commissarius erklærede, at man maatte holde sig til den sidste Anskuelse. Dr. Gülich holdt sig forpligtet til at udtale, at Commissarius i sit første Foredrag havde overskredet den Competence, der ifølge Stænderforordningen tilkom ham, idet han havde bedet Forsamlingen om, at det, som i Majoritetsbetænkningen forekom om Slesvigs Jndlemmelse i det tydske Forbund, ikke maatte optages i Betænkningen, da det aldrig kunde tilkomme Commissarius at gjøre bemærkninger om hvad der skulde optages i Betænkningens Redaction. Taleren gik derpaa over i et langt prophetisk Foredrag at forherlige hiin Passus i Comitee betænkningen angaaende Jndlemmelsen, ved at skildre den Storhed, som Tydskland og det tydske Forbund gik imøde, og yttrede, at man nu i Norden aandelig var kommen til den Overbeviisning, at Eideren ikke var Tydsklands Grændse. J den følgende Discussion søgte Referenten at bestride Pastor Lorenzen Ret til at faae sit Amendement sat under Afstemning, da dette kun angik en eventuel Redactionsbemærkning i Betænkningen, og først kunde discuteres naar Betænkningen blev oplæst Dette blev modsagt af Præsidenten og den kgl. Commissarius. Pastor Lorenzen motiverede yderligere sit Amendement; Adv. Rønnenkampfraraadede de stænderske Comiteer, men tiltraadte Lorenzens Amendement, idet han udtalte sig om det tydske Forbund, der var at ansee som et Fyrsteforbund, ikke som et Forbund, der forsvarede Folkerettighederne. Dr. Weber var af samme Mening, Advocat Storm ligeledes; Grev Moltke meente, at man i Comiteebetænkningen savnede et vigtig Punkt, idet nemlig deri var ikke omtalt Successionen, hvorover man maatte ønske at erholde fuldstændig Oplysning, da dette beskjæftigede meere Gemytterne end Spørgsmaalet angaaende det tyd ske Forbund. Raadmand Hamckens fraraadede Comiteerne og tiltraadte Lorenzens Amendement. Pastor Moritzen var af samme Mening, skjøndt han antog, at en Jndlemmelse i det tydske Forbund ogsaa vilde have sine Fordeele. Agent Jensen yttrede, at den kgl. Commissarius's officielle Erklæring havde glædet ham meget, da den vilde bidrage til Landets Beroligelse. Han stemte mod de stænderske Comiteer og tiltraadte Lorenzens Amendement. Senator Nielsen yttrede ligeledes sin Glæde over Commissarius's Erklæring og udtalte sig til Fordeel for de stænderske Comiteer som et Led mellem de forskjellige Stats dele. - Ved Afstemningen vedtoges med 34 mod 5 Stemmer, at de stænderske Comiteer skulle fraraades ligesaa indstændigt som allerunderdanigst. Pastor Lorenzens Amendement, at Det, som Comiteebetænkningen var anført og Slesvigs Jndlemmelse i det tydske Forbund ikke skulde optages Stændernes Betænkning, blev antaget med 26 mod 13 Stemmer. (Kbhpst.)