Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1772-12-11
J Ægteskaber bliver vi sadt i Stand til at give Naturen sit. Naar Soldaten deserterer fra Regimentet, og der er den mindste Ærlighed i Sielen af ham, hverver han en Recrut i sit Sted og skikker til sin Cheff. Naar vi ved Døden deserterer fra vor Post, er det billigt, at vi skikker en Person for os, at recrutere Verdens store Armee. Mennesket er et skrækkeligt stolt Dyr, det lover sig ikke mindre end Udødelighed paa Jorden, skulle vi leve efter vor Død, maae det skee i vores Afkom, i Børn leve Forældre efter Døden, og Skribentere i Skrifter. - Der har været de Got=Folk til, som tør paastaae, at det er et Slags Manddrab at ikke ville gifte sig og avle Børn, derved, sige de, dræbes jo al den heele Række i 1000de Led, som kunde fødes. af os. - Vi have fleere Slags Trang i Livet end Brød trang. Naturen vidsker os altid i Øret: Gift Dig, Venus og Cupido har en Hoben med os at bestille i vort heele Liv. Der ere de, som tør giøre deres Corporlige Eed paa, at Mennesket er det enennyttigste Dyr paa den heele Jord Saavidt ieg kiender mine Brødre og Søstre, kan ieg næsten sige det samme. Af bare Egennytte drives vi til alt det Gode, vi giør, mon vi af anden Aarsag gifte os, og avle Børn. Ægte=Folk ere jo hverandres Trøst og Hielp i Livet. Børnene ere det samme for Forældrene. Naar Viinterens Snee falder paa Jssen, er det got at have noget, som kan tøe Sneen, og varme os. De gamle Lacedæmmonier straffede baade dem, som levede ugifte, og dem, som i den gifte Stand ikke avlede Børn. J Athenen bleve alle Pebersvenne en Gang aarligen i Junonis Tempel, paa en høitidelig Fæst vanærede af de ugifte Piger endog i Øvrig, hedens og Geistlighedens Nærværelse. Da Solon blev adspurgt af Croesus, de Lydiers Konge, om han kiendte noget lykkeligt Menneske paa Jorden, svarede han Konge, jeg kiender Toe Ægtefolk, Cleobes og Biton, som inderligen elske hverandre - Jeg troer, at naar en sand Lyksalighed skulle findes paa Jorden, burde man først lede efter den iblandt et par Dydige Ægtefolk, der elskede hverandre. Jeg for min Part vilde dog ikke paatage mig denne Commission, det ville maaske blive en vidløftig Leden. Her standsede ieg, blev atter tankefuld, og endeligen spurgte mig selvad. - Skal vi dog virkeligen gifte os - Jeg tænkte meget Det er en var Ting, at Naturen har sat et dobbelt Gierde for vor Tunge. Det er ofte got at man kan tie, det fortryder vi ikke saa tit, som vi fortryde, at have talt. Uden Tvivl maatte jeg have givet et fældt Skrig, af mig, siden det heele Kammer end og mine Papirer, fra det øverste til den nederste Hylde, gav et græsseligt Echo af et Nei= - - - - skal du ikke. Det kom mig selv underligt for, at jeg i et Øieblik kunde med lige Hidsighed nægte og beae en og den samme Ting: dette er ikke nyt i Verden, de Lærde giøre det offentligen paa Cathedrene, ligesom vi andre for Over= og Under Retterne. Kort sagt: jeg vilde ud af min Tvivl, og derfor greb jeg min gamle Autor an, thi ieg spørger tiere de Døde til Raads end de Levende, hine er meget ærligere end disse, siden de har ingen Fordeel af at bedrage. - Kort sagt nok en Gang. I min Autor stod disse mærkværdige Ord: Er du ikke stærkere end Samson, helligere end David, visere end Salomon, skal du vogte dig for at boe under et Tag med en Qvinde. Bag efter stod Hieronimus fecit; hvad det var for en Hieronimus, skal jeg ikke for vist kunde sige. Dette veed jeg, enten det var Lære=Faderen i Kirken eller paa Comoedien, saa ere hans Ord Guld værd, men saa veed ieg og, at jeg og min Naboe kommer til at blive ugifte. Af propos! vi talte og Comoedier, Doctor Plautus skriver saaledes: Qvinderne ere fattige paa fornuftige Anslag, men riige paa Listigheder. - Aristoteles en lærd Scholark, med Allonge Peruqve, beviser: At Qvinder elsker Sladder og Tretter, og det saa næt og ziirlig, at der ikke haves den mindste Tvivl derom. En Erke=Practicus, Velædle og Høilærde Hr. Magister Plato, der for sin Lærdoms Skyld kunde have merteret at være Licentiat i Philosophien forsikrer os At Qvinder have saa meget mere Listighed i Siælen frem for Mænd, som de have mindre Styrke i Legemet. Er der nogen Siæl til, som tør vove at sige Plato og Aristoteles imod Jmidlertid maae jeg dog paa Embeds Vegne giøre en liden Exception imod den gode Mester Plato. Han siger: de have mindre Styrke i Legemet end Mænd. Han skee en Ur=e i sin Græske Hals, saa sandt han løy. Naar er en Qvinde lam paa Tungen? – Saa gid da nu Pokker gifte sig. - Det Kiære Brude=Par, har nu hørt min Tvivl, ieg har sagt paa noget nær, hvad jeg vidste pro& contra, ieg haaber, at De oplyser mig om denne i vort Liv, saa vigtige Commoedie, som vi kalde Ægteskab. - Jeg seer Brudgomen leer og Bruden smiller. Got, got ieg forstaaer Sproget: Det er nok det beste at gifte sig. a. a. Brude=Parrets skyldige Ven og Tienere. (Dette Brev kan faaes her paa Cantoiret for 2 s.)