Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1822-06-17
Blandinger. Norge. Følgende ere de nærmere Omstændigheder ved den uhørte Jldebrand, som afvigte 1ste Pintsedag, lagde Grue Kirke i Aske. Omtrent Kl. 11 om Formid middagen, medens Præsten talede fra Prædikestolen, hørtes pludselig en stærk Dundren, lig Torden, og i samme Øjeblik, just som Man reiste sig op fra Stolene for at undersøge Aarsagen dertil, brød en overordentlig voldsom Jld, ledsaget af sort Tjærerøg, udenfra ind igjennem et Vindue paa Kirkens sydvestre Kant. Vinden var stærk Sydvest, og alligevel omspændte Jlden i faa Øjeblikke den hele Kirke der var en ældgammel Træbygning, gjennemtrængt af Tjære, og nu formedelst en Maaneds vedholdende Varme fortørret. Alle stormede da til Kirkedørrene, der vel vare tillukkede, men ikke tillaasede, og flere Mennesker reddede sig i Begyndelsen derigjennem, især gjennem den søndre Dør. Disse Døres uheldige Indretning forhindrede imidlertid, at Alle kunde redde dem. De gik nemlig, som Kirkedørre i Almindelighed, indad, og bleve saaledes ved den voldsomme Tilstrømmen af Menneskemassen trykkede til uden at det var muligt enten udenfra eller for dem, der stod Dørene nærmest, at faae dem op. Døren ved Saeristiet var længst borte fra Jlden, men da Nedgangen, fra et Chor eller Pulpitur ovenpaa var ligebag Døren, blev denne ogsaa trykket til af den fra Choret nedstrømmende Mængde. Størstedelen af dem, der sadde paa Pulpituret, kom formedelst Trængselen ikke engang ned i Kirken, men qvaltes og opbrændtes, saaledes at deres til Kul fortærede Legemer stode, da Kirken styrtede sammen, pakkede paa hinanden i Trappen, indtil Vinden ogsaa bortviftede dette Støv. Vinduerne vare temmelig høit fra Jorden, dog reddede Mange sig der igjennem, fornemmelig igjennem de paa begge Sider af Alteret værende Vinduer. Fra det Øjeblik da Man mærkede Jlden, indtil Kirken styrtede sammen, forløb omtrent et Qvarteer. Antallet af de Indebrændte kan endnu ikke med fuldkommen Vished, angives; men, saavidt Man hidtil har kunnet opdage, beløber det sig til 112, hvoraf Gaardmænd og Fædre 5, Koner, og Huusmødre 28, ugifte Mandspersoner 5, ugifte Fruentimmer 40, Børn af begge Kjøn under 15 Aar 36 Jblandt disse ere 4 udenfor Bondestanden, nemlig Foged i Soløer og Ondalen D. G. Høegh, Olivia Arnzen, en Datter af Oberstlieutenant Arnzen, Berthe Elisabeth, en Datter af Lensmand Rolsdorph og en Jomfrue Bay. De Beskadigedes Antal er omtrent 20, hvoraf 2de, om hvis Liv der kan frygtes. - Anledningen til denne sørgelige Begivenhed er, efter et eenstemmigt Rygte, at Bygde vægteren, en gammel og svag Mand, som siden denne ulykkelige Hændelse ikke har ladet sig see, skal have viftet frem og tilbage med et Fyrfad, hvori han bar Gløder til at antænde Lysene i Kirken, og derved have foranlediget at Gnister ere henførte til Kirkens stærkt tjærebredt, og af Solen ophedede Vægge. - Jfølge nærmere Efterretning fra Præsten der paa Stedet, var de Dødes Antal 113, nemlig 12 af Mand- og 101 af Qvindekjønnet. Jblandt de 4 under 5 Aar vare 3 Børn, som paa den Dag skulde annammet Daaben. Af Fortegnelsen slutter han til Kraftens sørgelige Anvendelse ved denne Leilighed, hvorvel der lod sig tænke flere Aarsager til at de Jndebrændte af Qvindekjønnet saa betydelig overstige dem af Mandkjønnet, saasom flittigere Kirkegang &c.