Berlingske Tidende, 1833-06-11
Medens de Jndividuer, der ere fængslede for politiske Forseelser, uagtet alle de Jndvendinger, som nogle af Oppositionens Medlemmer have gjort, føres til det berygtede Fængsel, Mont St. Micheel, equiperes Skibet Agathe, der skal bringe Hertuginden af Berry bort fra Frankrige, paa det prægtigste. Man veed endnu ikke med Vished, hvorhen dette Skib skal fore hende. Ministeren Hr. Thiers erklærede, at Hertuginden allerede har kostet Regjeringen over syv Millioner Fr. Roslakowski og de polske Officerer, der ledsagede ham, ankom den 26de Mai til Dieppe, escorterede af Gensdarmer. Da Polakkerne skulde over Grændsen, modsatte de sig med Magt, men saae sig dog nødte til at give efter. Vi nærme os nu en Tilstand, der er en Gaade for alle bornerede Mennesker, fordi de ikke kunne begribe, hvor den politiske Enthusiasme er bleven af, som for fyrretyve Aar siden bemægtig gede sig Nationen, og som nu paa eengang synes bortdunstet. Men disse Personer betænke ikke, at den store Masse af dem, der eje noget, aldrig har været enthusiastisk, at der har existeret to enthusiastiske Herskere, Conventet og Napoleon, hvis falske Enthusiasme har enerveret Nationen i intellectuel Henseende; at der af denne Vei ikke er mere at udrette, hverken for Tribunes" Klubber, eller for Tilhængerne af Keiseren, der endnu spøger som et Phantom i General Bertrands Hoved, og som et Navn paa Joseph Napoleons Læber. Paa den anden Side var Enthusiasmen for Ludvig den Attendes, saavelsom for det nuvævende Charte, blot fremkonstlet. Man tog sig varmt af Sagen, saa længe der var Haab om, i Chartets Navn, at styrte et Ministerium, og at kunne gjøre Chartet til Tumleplads for de forskjellige Partier. Men nu har dette gamle Kneb, til Alles, et blot til Oppositionens, men ogsaa til Ministrenes, Forhauseelse, pludselig viist sig ganske uvirksomt. Da den venstre Side i Kammeret, efter den publicerede Compte rende, og efter Tildragelserne i Juni f. A., aldeles ikke saae sig i Stand til at beherske Kongen, søgte den i det mindste at styrte Ministeriet ved det saakaldte Tiers Partie; men til største Forhandelse mægtede dette, om hvilket Alle, endog Ministrene, troede, at det havde Majoriteten i Kammeret, ikke at give det ringeste Livstegn, det haver Ministrene, men tør dog ikke vove noget afgjørende Skridt, for at styrte det. Et af Oppositionsbladene, Messager, siger allerede, at Sagerne ikke kunne mediatiseres, uden ved Kongens Addication, og hans Søns Thronbestigelse, der ikke har nogen volonte immuable. Hvor latterligt, Men hvad der er mærkværdigt, det er det Sprog, hvoraf Nationa ved denne Leilighed betjener sig. Dette Blad fordrer nemlig ret Slags Republik, med en temporair Dictator i Spidsen, som da virkelig skal regjere og ikke blot paradere, men regjere med Ansvarlighed for Bestyrelsen til de to lovgivende Kamre." National forlanger altsaa en Crommell, en Bonaparte, eller en Ludvig den Fjortende, men over hvis Hoved Damoles's Sværd stedse skal svæve, at han ikke kommer paa Afveie eller faaer i Sinde at bemægtige sig Værdigheden paa Livstid eller gjøre den arvelig - kort, et Non Ens, som Historien hidtil ikke har kunnet fremvise. Jmidlertid vidner denne Anskuelse tilfulde om, hvorledes det staaer sig med den Credit, det saakaldte Repræsentativsystem nyder her til Lands. Endnu en anden forhausende Omstændighed har viist sig. Den sidste Revolution syntes ved alle Leiligheder at storme løs paa Pairskammeret. De Deputerede, hed det stedse, ere den offentlige Menings Organer, de ere i Besiddelse af dens Kraft, Pairerne ere Nuller; Demokratiet har tilintetgjort Aristokratiet, Pairskammeret skal kun være et Slags demokratiskt Senat, er Hædersplads for de Demokrater, der ere blevne graahærdede i Kampen. Pairerne syntes ogsaa virkeligen at være blevne meget ubetydelige Jndividuer. Men nogle faa alvorlige Discussioner have været tilstrækkelige til at fremstille Sagen i sin sande Skikkelse. Debatterne angaaende Landets positive Jnteresser føres paa den jam merligste Maade i Deputeretkammeret; det har ingen Mangel paa dygtige Mænd i specielle Fag, men Kammerets Aand og dets Anskuelsen ved alle disse Forhandlinger, er under al Critik, det har kun Sands for smaae Chicaner, eller det lægger uhyre Vægt paa Spørgsmaal, der angaae Ægteskabskilsmisse, Majorater, Clerisiets Udelukkelse fra den offentlige Underviisning, o. s. v., altsammen fordi Medlemmerne troe, ved en saadan daarlig Færd at skaffe sig Navn af Liberale; Kammeret øser sin Politik af Broschurer, der ere for længe siden glemte eller af det forældede Blad Constitutionel. J Pairs kammeret erholde Forhandlingerne derimod strax en positiv Jnteresse, naar dette blot vil; Lovforslagene drøftes af Sagkyndige, allevegne spores Erfaring og Verdenskundskab. Nogle faa Sessioner have været tilstrækkelige til at stille Pairskammeret høi over sin Rival. De Deputerede true nu ikke mere; de have allerede vænnet sig til at see deres antichristelige Lovforslag forkastede af Pairerne, de finde sig nu meget vel deri. Den er indlysende, at de Deputerede, da de brøde med den slette Popularitet, af hvilke de vare i Besiddelse, tillige tabte deres revolutionaire Magt, og de have ikke længere nogen Vigtighed som Demokratiets Repræsentanter, men ene og alene som et Corps, i hvilket findes Talenter og Erfaring; enkelte Deputerede have personlig Anseelse, men Kammeret imponerer ikke mere, ingenlunde fordi det er blevet antirevolutionairt, men fordi det ikke har forstaaet at constituere sig ved særegen Aands kraft, da det blev antirevolutionairt. Lidenskaberne ere forsvundne, og med dem er tillige Aanden forsvunden, thi den gaves desværre ingen egentlig Aand, men Lidenskaberne tjente en Tidlang som Surrogat derfor.