Viborger Samler, 1842-06-25
Nyeste Postefterretninger. Storbritannien og Jrland. London, den 17de Junii. Processen imod John Francis er aabnet idag Den Anklagede var sort klædt, og udviste, efter nogle Beretninger, ingen Forandring i sit Væsen, medens Andre forsikkre, at hans Udseende var i høi Grad nedslaaet, J Anklageacten beskyldtes Francis for at have den 30te Mai d. A. paa en øndskabsfuld og forræderisk Maade (traiterously) med sin høire Haand affyret en med Krudt og en Kugle ladet Pistol imod og paa Dronningen i den Hensigt derved og dermed, paa ondskabsfuld og forrædersk Viis, at skyde, snigmyrde, dræbe og tage af Dage vor fornævnte Herskerinde – Dronningen." (with intent thereby and therewith, maliciously and traiterously to Shoot, assassinate, kill and put to death our said Lady the Queen.) Efterat Anklageacten var oplæst, blev den Anklagede spurgt om han erkjendte sig skyldig eller ikke skyldig, hvorefter han med svag, neppe hørlig Stemme sagde: "Jkke skyldig." Generalfiscalen, der fra Kronens Side ledede Forhandlingerne, reiste sig nu for at begrunde sin Anklage mod Francis om Høiforræderi. Han søgte først at godtgjøre at Forbrydelsen havde været præmeditteret, og oplyste Retten (Lord Chief-Justice Tindal og Overdommerne Gurne og Patteson) om at den Anklagede havde den 27de Mai de A. kjøbt Pistolen hos en Pantejøde for 3 Shill. og en Boutik en Fyrsteen, og bemærkede derefter, at det vel ikke lod sig bevise, hvor Francis havde hentet Krudlet, ligesaa lidt som om Pistolen havde været ladet med en Kugle eller ikke, men at man desuagtet ikke af det mang lende Beviis turde uddrage den Slutning, at den Anklagede maatte frifindes; thi dersom den tilfældige Omstændighed at den udskudte Kugle ikke kunde findes, kunde bevirke Frifindelse for Den, der havde tilsigtet et Mord, da vilde hverken Souverainen eller nogensomhelst Undersaat endog kun for et Øieblik finde Beskyttelse i Lovene. Til Slutning gjorde Generalfiscalen Juryen opmærksom paa Vigtigheden af dens Verdict ei alene med Hensyn til Landets Jnstitutioner, men endog med Hensyn til Opretholdelsen af den offentlige Rolighed og ethvert Jndivids Liv. Af Vidnerne erklærede Obersterne Arbuthos og Wilde, der som Staldmestere havde ledsaget Dronningen, samt Allen, en Soldat ved Fusiliergaarden, tilstedeværende ved Francis's Arrestering, at Knaldet havde været saa stærkt, at man deraf maatte slutte, at Pistolen havde været ladet med en Kugle eller i det mindste med en meget haard Prop. Om Attentatet om Søndagen gav Pearson den Erklæring, at Francis, efterat han havde lagt an imod Dronningen uden dog at affyre Pistolen, havde udraabt: "Lad dem nu fange mig, om de have Lyst dertil. Hvad bryder jeg mig derom. Jeg var en Nar, at jeg ikke skød hende ned." Det sidste Vidne, der afhørtes, var Dronningens Rideknegt, der paastod, at i det Øieblik, da Pistolen affyredes, havde Oberst Arbuthnot befundet sig imellem Francis og Dronningen, saa at Obersten dækkede Dronningens Person, ogsaa havde Skuddet ikke været rettet imod det Jndre af Vognen, men imod Baghjulene, Francis's Forsvarer, Clarkson, begrundede sit Forsvar derved, at den Anklagede ikke kunde sigtes for Hofforræderi, da man ikke kunde overbevise ham om at have havt til Hensigt at begaae denne Forbrydelse. Defensor formeente fremdeles, at Francis kun havde ladet sig forlede til denne Handling fordi han havde næret Haab om at kunne ligesom Oxford nyde en for Resten af sin Levetid sorgfri og behagelig Existents i Galehospitalet. Men gik man ud fra dette Synspunct, da kunde der ei være Spørgsmaal om Anklage for Høiforræderi.