Viborger Samler, 1847-10-23
Til Sønderborg er nu, ifølge Dannevirke, kommen 12 Exemplarer af den slesvig-holsteenske Skuemynt, om den bayerske Hofgraveur Reutz har forfærdiget. De ere af Tin og sælges, med en Samme ledsagende Forklaring, for 24 Sk. Courant. Denne lyder saaledes: "Mindemynt over Slesvigholsteens Anliggender, foranlediget. ved det aabne Brev af 8de Juli 1846. Forfærdiget af J. R. Reutz, K. B. Hofgraveur i Augsburg. Aversen: Denne forestiller en siddende qvindelig Figur med en Muurkrone paa Hovedet, med den ene Haand tilbage visende paa det Bestemteste de Anmasselser, der saa alvorlig true hendes gamle Rettigheder; den anden Haand holder hun beskyttende over Documenter, som bevise og sikkre hendes haltverbriefte Rettigheder. paa hendes Skjød ligger et endnu i Skeden hvilende Sværd; hendes Stol er smykket med Hertugkronen. Som hendes Beskyttere staae paa Siderne bevæbnede Ynglinge paa, havomslynget" Grund, af hvilke den Ene allerede er i Begreb med at drage sit Sværd til Værn for det truede Slesvig=Holsten", de to andre love hende de des Bistand (sigtende til den Deeltagelse, som viste sig i Tydskland ved Adresse-Sendelserne) i den forestaaende Kamp for Opretholdelsen af hendes ved det "Aabne Brev dybtkrænkede eiendommelige Folkefriheder. Omskrift: "Forent, forent til Havets Strand. Et Folk, eet Sprog, og eet Tydsk Land!" Reversen: Ved Havbredden staaer en høi Eeg i fuld Kraft, og Skjønhed. Havet er bevæget. J Baggrunden hæver sig et fjernt Kystland. Et ulykketruende Lyn, vil knusende slaae ned paa de under den tydske Eegs Beskyttelse hvilende Vaaben skjolde for de havomslyngede Hertugdømmer SlesvigHolsteen, men synker uden Virkning kraftløs i Havet. Over Egetræet frembryde den venlige Sols Straaler. Nedenunder: "Aabent Brev. Sorgenfri, den 8de Juli 1846." Notitser: J flere Aar har Striden varet imellem Danmark og de tydske Hertugdømmer; den er bestandig bleven bittrere og er efterhaanden voxet til en truende Høide. Holsteen maae de Danske betragte og behandle som et tydsk Land, da det er et tydske Forbundsland; men desto meere søger man at fæstne dansk. Herredømme i Slesvig, endskjøndt dette ikke mindre er et tydsk Land. Her boe it temmelig lige Dele Plattydske, Friser og i Norden en Stamme, som tale en dansk Dialect, der tidligere var en Gjenstand for Spot selv blandt de Danske. Men i hele Landet taler den dannede Classe kun Skrifttydsk, og med Undtagelse af nogle faa Dele, er Tydsk ogsaa Skolens og Kirkens Sprog. Som fuldkommen taabelig og voldsom maa derfor den Bestræbelse fremtræde, at behandle Slesvig som en dansk Provinds. Efter gammel Ret og Brug er Slesvig kun forbundet med Danmark, ved den i Danmark herskende Kongefamilie; men denne Forbindelse hører retlig op, saasnart den nuregierende Green af Kongefamilien uddøer. Men dette skal, saa vil Danmark det, forhindres, det koste hvad det vil; thi saasnart de tydske Hertugdømmer ikke meere ere forbundne med Danmark, synker dette ned til en lille ubetydelig Stat. For at forhindre dette, skal den gamle overbrieste Rettighed brydes; men Slesvig og Holsteen maae netop derfor slutte Baandet fastere indbyrdes end nogensinde, og stræbe efter, at ogsaa Slesvig bliver optaget i det Tydske Forbund. Heris blive de understøttede ikke alene af Tilraab fra hele Tydskland, men ogsaa paa enhver Maade af de tydske Nabo-Stater, thi det Havomslyngede SlesvigHolsteen", der i Østen er forbundet med Nordsøen (?) og i Vesten med Nordsøen, kan kun da opnaae en blomstrende Udvikling og understøtte de tydske Nabostater, naar det træder i den nøieste Forbindelse med det øvrige Tydskland. Derfor har Slesvig og Holsteen, under hele Tydsklands jublende Tilraab, saa aabent udtalt sig mod det "Aabne Brev af 8de Juli f. A., hvilket for evigt skulde adskille dem fra Tydskland og til Skade for Tydskland, forene dem med Danmark.