Den Vest-Sjællandske Avis, 1841-06-11
endeel anonyme Bladartikler, Herved kommer jeg paa Deres Spørgsmaal om, hvorfor jeg skriver og Clausens Tiggerie, men ikke et Ord og Subskriptionen for Lehmann. Grunden er simpelhen den, at jeg ved at læse om denne skammelige Subskriptionsplan strax kom til at tænke paa Forvalter Eschemos's Brev til P. A. Heiberg og dennes Svar derpaa, og ømmede mig ved at sige min Mening uden Forbeholdenhed i Sammenligning med dette ældre Factum. Men da nu "Dagen" efter Deres Beretning allerede skal have nævnet denne Sammenligning, saa vil jeg ikke tilbageholde, at jeg mener, at Alt i disse to indvortes aldeles forskjellige Begivenheder taler i Disfaveur af Lehmann. 1) Herberg skrev en Vise, for at more et Selskab; han vidste godt, at politisk Spot gjaldt endnu høiere end baade Madeira og ægte Skildpadde, og krydrede sin Vise dermed. Lehmann holdt en alvorlig Tale til en Forsamling af Bønder for at bibringe dem politiske Meninger og tilskynde til politiske Handlinger. 2) Hiint samme Selskab, som Visen skreves for, sammenskjød og offererede Heiberg den tilsvarende Pengesum, efterat det blev bekjendt, at han fordenne Vises Skyld var dømt i en Mulkt af 150 Rdlr. Lehmanns Venner og hans Beundrere skyde Penge sammen i Tusindeviis, længe forinden man erfarer det mindste Fuldstændige, om hvad han egentlig beskyldes for, end sige af Landets Høiesteret dømmes for. Og man bliver ikke staaende herved, man fælder Dom i selve Sagen, førend nogen Ret har dømt, idet at man bestemmer i Subskriptionsplanen, at det Sammenskudte ikke blot skal dække alle den svævende Processes Omkostninger, men tillige tjene til at sætte Lehmann i Stand til at udvide sin Virksomhed." Det er dette Skridt, jeg ovenfor kaldte skammeligt; thi man forudsætter som aldeles afgjort, at hans Fremfærd er pletfri, skjøndt man dog kun bestemt kjender den; man forudsætter, at Justitien har aldeles Uret i at lade ham tiltale, i den Grad Uret, at hans Virksomhed endogsaa bør udvides; og man forudsætter, at denne kun ubestemt kjendte Virksomhed er saa vigtig for Medborgere og for hele Landet, at betydelige Summer bør offres paa denne anonymskrivende Mands Altre for at lette og udvide den." Hvilket uhyre moralsk Ansvar paatage sig disse gode Grosserere og Fabrikanter med deres Sancho bagefter, Mon de skulle have følt dette Mon det er gedlegen Dannished eller gedlegent Kandestøberie, der aabenbarer sig heri Mondet er reenmenneskelig Begeistring eller Kjøbenhavnsk Mode-Begeistring, som er det indre Drivhjul, At Hr. Drewsen er med, begriber man ellers nok; han var med paa Reisen selv, og han forstaaer sig godt paa Vand Drivhjul, som man nylig har læst. Fiedler og Lunde ere ogsaa tidligere bekjendte Figuranter fra det politiske Theater - men denne ægte solide Kjøbmand, Hr. Broberg, hvorledes er han kommen i Spidsen, Sit Bidrag kan han vist udtælle trods Nogen, men det kunde være, at dets qvantitative Klang ikke medførte den forhaabede qvalitative Rang. Af Aalborg Avis erfares, at denne Subskription skal hav god Fremgang. Jeg kunde have Lyst til at aabne en Subskription for Paategningernes frie Trykning: denne Liste kunde være Guld værd. 3) Heiberg til den 13de Novbr. 1790 Brev fra Selskabet med den sammenskudte Mulkt; han betænker sig tilstrækkeligt og afslaaer nu under 15de f. M. at modtage Hjælpen, skjøndt han er uformuende. "Mine Grunde ere følgende", siger han. er jeg dømt retfærdigt, hvorom jeg ikke kan eller bør tvivle, da kan mine Venner ikke være bekjendt, at de have villet understøtte en Forbryder imod Lovene; men om min Dom var endog uretfærdig, saa er der saa meget behageligt ved den Bevidsthed, at være bleven et Offer for Sandheden og den gode Sag, at jeg paa ingen Maade vilde deele denne Lykke med noget Menneske i Verden. (See "Politie-Forhøret og Kiendelsen" osv. udg. af P. A. Heiberg, 1790, S. 40.). Hr. Lehmanns Færk i dette tredie Punkt er i samme Modsætning til deÆldre, som Forholdene vare det i de to første Punkter. Han siger: Penge ere altid nyttige, men høist behagelige derhos, naar de lugte af Virak Dette Heibergs Svar er ellers ogsaa lærerigt i andre Henseender, da det med rene Ord nævner en afde vigtigste Nøgler til hiin Tids volitiske Jver som til vore nuværende Liberales, nemlig Martyrskabets uvurdeerlige Sødme. Forresten tog den gode Heiberg sig det ligesaa let med dette Martyrskab, som de nuværende Offer-Candidater. Saaledes søger han at gjendrive Hovedanken imod hans Vise, nemlig at Linien. "Ordener hænger man paa Jdioter, indeholdt en "dundristig Kritik over Kongens Forhold og en Fornærmelse mod visse Personer, der med (Pol. Forhør S. 3), at han ikke har tage det Ord Jdioter i en anden bemærkelse, end den hvori det alletider tages: at der ved Jdioter forstaaes enfoldige og ulærde Folk, om hvis Kundskaber man haver nogen Tvivl, men som desuagtet kunde være brave, dydige og retskafne Mennesker Forfatterens Mening er altsaa den, at de Folk, som have faaet Ordener, saavel ved denne, som andre Leiligheder, have faaet dem for deres Dyders og Retskaffenheds Skyld, men overmaade sjelden kun for deres Kundskabers Skyld." – Men dette var og kund ikke være Heibergs Mening; Jdiot betyder nu og betydede især i 1790, hvor det var et Livord, de samme som en Dumrian eller en Tosse, og fornemmelig da, naar han vilde eller skulde gjælde for noget langt mere. J Sandhed! At forsvare sig paa denne Maade, det er usselt, og maa føre derhen hvorhen det førte. Gid aldrig nogen Oppositions mand i vor Tid maa nedlade sig saa dybt, Til Maiselskabets Historie hører endnu denne lille Sammenstilling. Selskabet har hidtil bestaaet omtrent af 20 Personer. Af disse møde omtrent 100, a 2/3, for at afhandle, om Selskabets Fest skal gaae ind 3: Selskabet selv indtil videre gaae ind. A disse 3/4 beslutte de Fleste, at Festen skal holdes; men nogle Dage efter komme igjen omtrent 30, o. 1, sammen og beslutte det Modsatte. Og denne Ottendedeels Beslutning bliver det endelige Resultat.