Berlingske Tidende, 1833-06-20
Constantinopel, den 23de Mai. Admiral Roussins momentane Sejer har ikke baaret andre Frugter, end at anspore de russiske Befuldmægtigede til endnu stere Anstrængelser, for at gjenvinde det tabte Terrain. Det er indkommen lykket dem; Sultanen synes nu, i det mindste indtil videre, i Grev Orlow at see den eneste Antoritet, hvoraf han under de nærværende mislige Omstændigheder kan vente Bistand i Raad og Daad. Først fordredes rigtignok nogle alvorlige Conferentser med Reis Effendi, for Porten overgav sig til Ruslands Jndflydelse. Denne inde tog altsaa den franske Dyldmatie feil, da den troede, at en forenet fransk og engelsk Omontration vilde være tilstrækkelig til paa een Gang at opnaae to Øiemeed. De Modsatte skeete. Den russiske Jndstotilse, der for otte Dage siden syntes at aftage, har faaet nye de og yttrer en kraftigere Virksomhed end nogensinde før. LordLisonby og Admiral Roussin forestillede Porten, at deres resentive Regjeringer indfaae den absolute Rødvendighed, at ved Erholde det tyrkiske Riges Uafhængighed, og at de derfor vilde de Sultanen den fornødne Beskyttelse. Begge Cabinetter vilde tille en betydelig Militairmagt i Feldten, som i uforudseets tilfælde kunde staae Porten bi, og afvise alle Anordninger, den lunde fremskynde dens Undergang. Denne Militairmagt skulde betage af en comdineret engelsk og fransk Eskadre ved Dardarederne, hvor den skulde forblive, indtil Freden med MehemmeAl var fuldkommen sluttet, hans Armee vendt tilbage over Tau tus, og det Tyrkiske Territorium aldeles rømmet af de russiske Tropper. Admiral Malcolm, som tillige skulde have Overcommanden over den franske Eskadre under Contreadmiral Hugen, havde faaet befaling til at tage Station ved Dardanelslottene. Denne Meddelelse blev ikke længe skjult for de russiske Befuldmægtigede, de forlangte af Reis Effendi nøiere Underretning om et Tilbud, der ingenlunde syntes skikket til at fremskynde det øn stede Resultat, men tvertimod forøgede Hindringerne for Freden Paa samme Tid forlangte de at vide Portens egne Anskuelser af det nærværende Tilfælde, og yttrede, at det vilde røde en Mistind til det russiske Cubinet, som Keiser Nicolaus ikke fortiente, dersom Porten aabnede Dardanellerne for den engelske og fraske Flaade. En allerede for i Paris overleveret Rotte sens at have forudseet dette Tilfælde; efter Forlydende har Grev Pozo di Borge tilkjendegivet det franske Cabinet, at en fransk Eskadres Ankomst i Marmorhavet kunde give Anledning til de farligste Forvillinger, og at det derfor var bedre, forud at erklære dette Tilfælde for en fjendtlig Demonstration mod den russiske Flag. Det franske Cabinet indfaae tilfulde den Fare, der under de nærværende Forhold var forbunden med et Sammentræffen af forskjellige Nationers betydelige Stridskræfter, og forsikkrede, at dette ikke skulde finde Sted. Sultanen vidste disse Omstændigheder, og man formodede derfor, at han af alle Kræftet vilde modsætte sig en Forholdsregel, der meget let kunde tænde Krigstuen i den tyrkiske Hovedstads umiddelbare Nærhed. Grev Orlow skal have gjort Sultanen opmærksom herpaa, og tillige paa den Stilling, hvori Porten vilde stedes, dersom det i disse Egne kom til blodige Optrin mellem den russiske og en anden europæisk Nation. Disse Forestillinger have ikke forseillet deres Virkning; man erfarer, at baade Sultanen og hans Ministre paa det bestemteste have erklæret, ikke at tilstede nogen fransk eller engelsk Eskadre at seile ind i Marmorhavet. - Det Hattischerik, der skal underrette Publikum om den endelige Fredsslutning med Medemed Ali, ventes endnu, Frogten for Fjendtlighedernes muelige Fornyelse er, som en Følge deraf, endnu ikke ganske ophørt. - De russiske Tropper have ugentlig to store Maneurer, der bivaanes af en stor Mængde Rysgierrige. De russiske Tropper i Fyrstendommerne staae lige ved Donaufloden.