Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1827-10-23
Den 11te Octbr. celebrerede Waisenhuset i Kbhavn, sit hundredaarige Jubelfest. Med Hensyn til den Vigtighed, som Meddelelsen, af Skibsefterretninger har for Skibseiere, Assurandeurer og for Enhver, som forskriver eller con signerer Varer fra eller til fremmede Stæder, og da den ellers sædvanlige Maade, hvorpaa en Skipper paa Søen søger at give sin Reder eller andre Vedkommende Underretning om, hvor han til den Tid befinder sig, er letteligen underkastet Misforstaaelse. og saaledes upaalidelig, var Grosserer-Societetets Committee i Kjøbenhavn betænkt paa et Middel til paa en passende, sikker og lidet bekostelig Maad at lette denne Meddelelse. Som et Saadant foreslog derefter Committeen for samtlige Skibsrederes Kjøbenhavn, at forsyne deres Skibe med et fra alle andre kjendeligt Flag, som tillige betegnede Skibets Hjemsted, samt dets og dets Skippers Navn. Forslaget har fundet almindeligt bifald, og Flaget er bleven bestemt at skulle være af hvid Farve med 2de Afdelinger; den øverste indeholdende det romerske Bogstav A i Sort, som et Særkjende for samtlige i Kjøbenhavn og Dragøe hjemmehørende Skibe, og den nederste, ligeledes i Sort, det Løbenummer, hvilket Skibet har erholdt paa det Register, som hos Assurancemæglerne M. Wesselp & Søn i Kjøbenhavn er indrettet for de med dette Flag forsynede Skibe. Hver Skipper meddeles en Tegning, der viser hans Flag med Skibets Løbenummer, og tillige angiver de Regler, han har at lagttage ved at tilsætte og bruge dette Kjendingsslag. Da saaledes dette Anliggende, saavidt Kjøbenhavn og Dragøe angaaer, var i fuld Gang, henvendte Committeen sig til det kgl. General-Toldkammer og CommerceCollegium for at erholde dets Medvirkning til, at en lignende Indretning kunde komme i Stand i de andre danske Søestæder, samt at Efterretningen om, at Kjendingsflaget var seet i Søen kunde komme muligst hurtigt til Vedkommendes Kundskab. Collegiet har derpaa foranstaltet, at Skibsrederne i de af Danmark og Hertugdømmernes Søestæder, hvis Skibe gaae paa længere Reiser, opfordres til for deres Skibe at indføre et lignende Flag, forsynet med det for hver Bye især af Collegiet bestemte Bogstav, og med det Løbenummer, som Skibet har erholdt paa dets Hjemsteds Kjendingsflag-Register, ligesom det ogsaa har paalagt samtlige danske Consuler, saa ofte det maatte vorde anmeldt for dem, at et saadant Kjendingsflag er seet i Søen, ei alen at bringe Saadant paa den hurtigste Maade til offentlig Kundskab, men ogsaa i deres sædvanlige Rapporter at indberette det til Collegiet, hvorfra det da vil vorde offentliggjort. Tade 1. hvorefter Rigsbanksedler og Rigsbanktegn i October, November og December Maaneder 1827 skulle modtages i de Sølv-Betalinger, som ifølge det kongelige aabne Brev af 6te April 1818 kunne afgjøres efter Qvartals-Coursen. Af Kjøbenhavnsposten læses: En Kjøbenhavner indes Jomfrusuk. Herre Gud, hvor er det tungt i den eenlige Stand, Stakkels Pige, der har hverken Elsker eller Mand, Hvem ingen kalder Kjærest, eller Nussebeen og Snut J hvem for Alvor Jngen bliver slaaet eller skudt! Sidder hjemme hun i Stuen, falder Tiden saa lang, Selv Claurens søde Bøger er stille Hjertets Trang, Hvergang en ny Roman hos Beeken kommer ud, Glimter Elskovs Fakkel svagt gjennem Jordelivets Slud. Og gaaer hun paa Gaden, hun føler dobbelt Harm, Man er dog saa forladt, uden Mandfolk ved sin Arm; Vel nægter Lærebogen, for Arm at holde Kjød, Men, Herregud! af Stok og Steen er ingen Pige fød. Og ager man en Tour ud til Charlottenlund, Lutter Kjærestfolk spadsere i den stille Aftenstund, Og hvor ved Sang i Teltet Glasset tømmes til sin Bund. Ved Siden smækker Kysset paa en Kjærestes Mund. Naar hos David eller Salomon man taler sig en Billet, Og Folk i Logen stuves saa varmt og saa tat, Ak, hvad nytter fra Øiet selv stærkest Elskovspill: Forlovet er hver Ungersvend, som svarer med et Smill. De søde Vaudeviller fremkalde Elskovs Trang, Selv Pigen i Skole nu tolker den i Sang, Og Drengen ved sin Grammatik har for amare Sands Hvad nytter det Dig, Trinemoer, Du faaer dog ingen Hans Kommer man i Klubben og slumper til en Vals, Omsonst er smalle Midie, den svanehvide Hals, Og blusser hos en Yngling end Kinden som en Jld, Da er en Balforlibelse hvad høist det bliver til. Og hører i Euterpe man Fløitens ømme Lyd, Og Barmen høit da svulmer af Amors Himmelfryd, Kold sidder Amateuren - for Kunst er Øret blot: Behager Dem ei, Frøken, en Smule Sukkergodt? Ak, usalige Lod, i forladte Jomfrustand; At sukke hen sit Liv uden Kjærest eller Mand! Usalig Kjøbenhavn, paa Piger alt for riig, Hvor Faa kan faae en Kjærest, og Færre gifte sig.