Kiøbenhavns Postrytter, 1791-12-05
Paris, den 18 November. Der gaaer ingen Dag, at anseelige Kiøbmænd og Redere fra Søestæderne jo lade Nationalforsamlingen tilbyde Skibe, for at bruges til Transporten til St. Domingo. Ligeledes har den anden Nationalgarde Bataillon tilbudet sig at transporteres til St. Domingo, for at hielpe til at skaffe Rolighed der. J Nantes have 1200 Matroser frivilligen taget Tieneste til denne Expedition, og Kiøbmændenne sammestæds have gjort en anseelig Subscription, for at anskaffe Vaaben og anden Munition til Brug paa St. Domingo. En Patriotisme, der er saameget roesværdigere, som man i Nantes har ikke liden Mangel paa Kornvarer, og Staden til denne første Nødvendigheds Jndkiøb har maattet laane en Capital af 600000 Livres. Af de til St. Domingo bestemte Tropper afgaaer der om 8 Dage atter en Division, hvortil Regimenterne Dillon, Walsch, Preche, og Royalcomtois blive indskibede, men hvorved man finder Vanskelighed ved at tilveyebringe de fornødne Søe- og Land-Officerer. Al den allerede afsendte Hielp vil efter Sandsynlighed først i Januarii kunne komme til St. Domingo, og man svæver imellem Frygt og Haab, hvorvidt Hr. Blanchelande inden den Tid kan have været heldig nok i at forebygge større Ulykker og maaskee stifte Roelighed igien. Religionsstriden imellem Tilhængerne af de beedigede og ubeedigede Geistlige har i Tours atter givet Anledning til et høystforargeligt Optrin. Folket trængde sig den 13de i den de Ubeedigede indrømmede Kirke, forstyrrede Andagten, fordrev Tilhørerne, lod et hvidt Bordklæde indvie, pakkede alle Altersagerne deri, rev derpaa baade Alter, Skriftestoel og Prædikestoel ned, brændte alt dette op udenfor Kirken, dandsede paa godt cannibalsk med Frydeskriig rundt omkring Baalet, og tilmuurede til Slutning alle Kirkedørrene. Departementet og Municipaliteten maatte lade det gaae som det kunde, da de frygtede for Pøbelens Raserie. Man beskylder Jacobinerclubben sammestæds, maaskee giør man den Uret, at den havde opegget Pøbelen. J Forgaars talede Hr. Jsnard meget ivrigen imod de ubeedigede Geistlige, og fordrede intet ringere, end at de alle burde jages ud af Landet. Man vilde havt hans Tale trykket, men det blev ikke bevilget. En Biskop sagde høyt: "De kuldkaster jo al Religion. Lader og være Lovgivere, men ikke Forfølgere." – Siden har Nationalforsamlingen endelig efter fire Ugers Debatter decreteret følgende Puncter: 1) Alle Geistlige skulle ikke være forbundne til at aflægge den under 27de November 1790 decreterede Eed, men blot Borgereeden; 2) naar de til Borgereedens Aflæggelse bestemte 12 Dage ere forløbne, skal hver Municipalitet tilstille Departements=Forvalterne en Liste over de Geistlige, som boe paa deres Territorium, og tillige tilkiendegive, hvem der har aflagt og ikke aflagt Eeden; 3) de Præster, som have aflagt Eden fra 27de November 1790, behøve ikke at aflægge Borgereden; 4) i Henseende til de andre Geistlige, saa skal ingen af dem nyde enten Pension eller Løn af det offentlige Skatkammer, naar han ikke kan bevise, at han i Overeensstemmelse med den 1ste Post har aflagt Borgereeden. Alle Skatmestere og andre Regnskabsførere, som desuagtet udtælle noget, skulle ey allene holde Cassen skadesløs, men miste deres Embeder.