Aalborg Stiftstidende, 1836-01-23
Gyselige Rædselsseener have tildraget sig Natten mellem den 4de og 5te Januar i Barcellona. En Gjæring, som man allerede nogle Dage havde sporet, tiltog, da det blev bekjendt, at Carlisterne havde ladet en Deel fangne Christinere skyde i San Lorenzo deel Pitheus. Øvrighedens Aarvaagenhed var imidlertid, under disse Omstændigheder, ikke just at rose. Dog beholdt man nogle Tropper, hvis Afmarsch allerede var bestemt til den 4de, tilbage i Garnisonen, og de erholdt Ordre at holde sig beredte i deres Caserner. J Løbet af Dagen rygtedes det, at nogle fangne Carlistchefer vare undvegne. Folkets Uvillie steeg og naaede den høieste Spidse, da len Krigsret kun dømte nogle Carlister, som vare overbeviste som de største Grusomheder, til nogle Aars Deportation. Hobe samlede sig nu i Gaderne, og fra de væbnede Skarer, lød overalt Raabet: "Død for Carlisterne!!" Da Mørket faldt paa, forstærkedes disse Skarer. Generalmarschen sloges og Tropperne forsamlede sig, men Folket havde allerede omringet Generalcapitainens Pallads og med vilde Skrig fordret, at de carlistiske Fanger skulde fusileres. I Haab om at berolige Pobelen, havde General Allavas lovet Executionen til den følgende Dag, men Folket forlangte den øieblikkelig og da Generalen vægrede sig, lød paa engang fra den vilde Hob en lydelig Opfordring til, at storme Citadellet." Man bragte Stiger, Posterne overrumpledes, og i et Øieblik var Folket Herre af Citadellet. J sin Bestyrtelse udleverede Gouverneuren Nøglerne til Fængslerne, og nu gjentoges herRædselscenerne fra Septemberdagene i den første franske Re 3 hvolutions vildeste og blodigste Periode. Den første Fange som faldt i den rasende Pøbels Hænder, var den, i en Fægtning ved Alos, fangne Oberst O'Connell. Efter kannibalske Mishandlinger slæbtes hans Lig igjennem Stadens Gader, ril og fortæredes derpaa af et Baal paa en af de offentlige Pladse. J Fængslerne selv myrdedes de Værgeløse med diæ velsk Grusomhed og Mordernes Jubelraab blandede sig med den udenfor værende Pøbels Glædeshyl, som ledsagede ethvert i Skud i det Jndre af Citadellet med et Hurra". Vinde broerne vare optrukne og Folket var uindskrænket Herre i Ci a tadellet, hvor det, efter at have massacreret Fangerne i Fæng 2 slerne, satte Kronen paa sin Udaad, ved at myrde de Syge i paa deres Smerteleier. Antallet af Offere kan endnu ikke nøie angives, men Myrderiet havde varet fra Kl. 8 om Afentenen til Midnat. Nationalgaden forholdt sig rolig paa sine til Allarmpladse med Geværet i Armen uden at foretage sig den mindste mod Folkets Raseri. Den overnattede paa de offentlige Pladse og inspiceredes Dagen efter af General Alvarez, som tilkjendegav den sin Tilfredshed med dens Uvirksomhed Dagen iforveien. Denne Generalens Adfærd maatte forekomme saameget forunderligere, som Folket i samme Øieblik ymtede om, at proclamere Constitutionen og sløise Citadellet. At alle Authoriteter i Proclamationer til Jndvaanerne erklærede disse, at Roligheden nu igjen var tilveiebragt og at man ventede dens Vedligeholdelse af Nationalgardens Jver, klinger næsten som en Spot, thi samme Aften, den 5te, Kl. 6 opstillede man Constitutionsstenen udenfor Generalcapital nens Pallads, en Time sildigere satte Tropperne sig i Bevægelse, for at rydde den bort, og, ved Postens Afgang, sloges man endnu i Gaderne.