Berlingske Tidende, 1777-11-21
Paa Selske Stampuses Gods udi Skjøge Mølle, nye, Herred, udi Stervboet efter afgangne Møller Enke, Mad. me Marie, sal. Naur, bliver Torsdagen den 18de December førstkommende foretaget Skifte Behandling udi bemelte Stervboe; 3 indkaldes herved 3de gange i de Kiøbenhavnske Berlingske Tidenden sal. Afdødes Børn og Arvinger, saavel myndige (som un dige med Værger), samt dette Stervboes Credi og Debitorer, enhver skal vederfares hvad Lov og Ret medfører. Selsøe, i 15de November 1777. Peter von Werden. Efter afg. Jnger Peders Datter, som havde til ægte Ja Christensen Lollik, Huusmand, boende i Longelse Sogn og Fi udi Grævskabet Langeland, er Stervboen strax taget under lov Behandling; og da Enkemanden i lang Tid har handlet med K. og Bæster, inden og uden Provineen, saa formodes, at forude allerede anmelte Creditorer her paa Landet, nogle kunde sin andensteds, der formeener sig at have tilgode i bemelte Stervbo men, siden denne ikke taaler, at bekoste et formeligt Proclam saa bliver dette Dødsfald 3de gange bekiendtgjort i de Kiøbenhaske Berlingske Tidender, at Vedkommende da inden den i Loven, stemte Tid vilde anmelde samt legitimere deres Fordringer, he Skifte Forvalter, Byeskriver Schrorter i Rudkiøbing, hvor eft Skiftet kan sluttes, og enhver efter Loven og Boets Omstændigder tildeeles den Ret, dem tilkommer. Rudkiøbing, den 3 Novbr. 1 Joh. Frid. Schroeter. Af en gammel Officeers Skrivelse til sin Søn, fra Provence, den 21de Oct. Du beklager dig, min Søn, at din Courage bliver unytsig, og du ønsker desaarsag paa en meget forvoven Maade. der maatte blive Krig, og saaledes seer du meere paa dingen Fordeel, end paa dit Fædrenelands almindelige Vel. sig undskylder din Begierlighed til Krig, jeg har selv brændt af tilforn. Men min Alder, min Erfaring, og især min derlige Kierlighed, skal lære dig den Fare, som dermed er reenet, naar man allene seer til sig selv og til sin egen Nyt Den første Skade, som kommer deraf, er, at man bli en slet Borger. Militair=Personer havde tilforn min se Kundskab end nu, og maatte desaarsag være meere for lydelige og langt utaalmodigere ved Fred. Kongerne søgte deres Berømmelser i at giøre Erobringer. Læs Historier, om de krigeriske Regieringers Ende, saa skal du see, hvor leget de have feylet. Den forsømte Agerdyrkning, de udimmede Finantser, og den fra Cammeral=Geisten udgivne gislation, som gjorde alting fattigt og blot fra Folk, vare sitre Frugter af en ulovlig Politik og af et falsk System om i blive stor. Dersom jeg skal gaae tilbage til de Tider, som udnu ere længere borte fra dig, saa kunde jeg vise dig, at berømteste Regieringer ere endnu langt mindre bekiendte lid de Krige de have ført, end ved den Kundskab, som de liders Mennesker har havt. Saadanne Tider have iblant høre været under Carl den Store, Francisco den første og udvig den Fiortende. Erindringen af deres Kundskabs Ulvext er Mennesker nu langt kiærere og dyrebarere, end sindringen af den Tiid, da samme blev ødelagt. Følgen saa mange let og ubetænksom foretagne Krige har været, tilveiebringe en indbildt Balance, som kunde sætte Grændne i enhver Souverains Rige i Sikkerhed. Men har ved siket været meere lykkelig, siden Erobringskrigen har gjort abs for Handelskrigen, Engeland har med lettere Møye, i dette Stykke at tilfredsstille sin Begierlighed, bragt lydeelen af den nye Verden til sig. Det har siden den Tiid let sig selv rigere; men du seer, hvor det har feylet. Sub serne ere Aar fra Aar blevne større, og det har seet sig nødt at laane baade Folk og Penge, blot for at beholde de uge i Sikkerhed, som der krævede af America. Af dette, a jeg paastaaer, følger altsaa, at den Krig, hvorfra du sker at være saa langt borte, beroer paa den Tiidspunkt, har Engeland behøver samme. Du havde ønsket, at vi i lie Stykke vare komne det tilforn paa den Tiid, da de havde i bestille med indenlandske Fiender. Vi havde, som du meener, allerede igien kundet vundet det tilforn forlorne. Men vor Handels Fordeel, og maaskee ogsaa vore Sagers Forfatning har ikke tilladt det. Men nu har bemeldte Magt taget en vis Beslutning, og gjort sine Rustninger. Det kommer nok Leylighed til Krig, naar man troer det er nødigt, og da Krigen er frugtbar, saa vilde der nok følge en Landkrig, paa den til Søes. Tab du kun derfor ikke dit Haab, men benyt dig af de faae Timer du har tilovers, til at erhverve dig en fuldkommen Kundskab i din Kunst. Kan den i sin Tiid blive Staten nyttig, saa vil du blive min Alderdoms Glæde, og afbetale en Deel af det, som jeg er Kongen skyldig for de Velgierninger, som han i overflødig Maal for min Møye har beviist mig.