Jyllandsposten, 1840-06-16
Da Retsbetjentene paa Landet ikke have fast Gage, men, paa en ubetydelig Undtagelse nær, lønnes med Sportler, er det naturligt, naar det derved tilsigtede Statsøiemed skulde opnaaes, at disse Sportler maatte knyttes til visse, private Personer vedkommende, Rets handlinger; men heraf følger ingenlunde, at Sportlerne skulle udgjøre Lønnen alene for de Forretninger, hvortil de ere knyttede. Tvertimod modsiges dette bestemt af Principet for Sportulationen, da Gebyhrernes Størrelse langt mindre er afmaalt efter Forretningernes Omfang og Vanskelighed, end efter den Pengegjenstand, som de angaae. Saa meget mere, som der foruden den største Deel af Politivæsenet ere mange andre af Herredsfogdens Forretninger, hvormed ingen Gebyhrer ere forbundne, skjøndt det er uantageligt, at Staten skulde fordre Arbeide af sine Embedsmænd uden Vederlag, bliver det saaledes naturligst at betragte Sportlerne som Retsbetjentens Lønning for samtlige, ham overdragne, Forretninger, der alle paaligge ham med lige Nødvendighed, og det er altsaa i sig selv en skjæv Anskuelse, naar Nogen maatte antage, at der ingen Løn ydes Retsbetjenten for Politivæsenets Bestyrelse. Men ligesom det derfor neppe er faldet nogen Retsbetjent ind at dolere over, at ingen Gebyhrer ere knyttede til offentlige Politiforretninger, saaledes kan der heller ikke tænkes nogen fornuftig Grund til, at Politimesterne paa Landet, formedelst den Maade, hvorpaa de nu lønnes, skulde interessere sig mindre for Politivæsenet, end om de, som f. Ex. Politiembedsmændene i Hovedstaden, havde fast Gage; the ogsaa dette Tilfælde vilde Politiforretningerne ingen særlig Jndtægt medføre, og det indsees derfor aldeles ikke, hvilken Mangel Jndsenderen forsaavidt finder deri, at Politimesterembedet er forenet med Forretninger, hvortil Sportler ere knyttede. At det i andre Henseender kunde være ønskeligt og gavnligt, at ikke for mange forskjelligartede Forretninger forene hos een Embedsmand, ville nok de Fleste indrømme, men man maa tillige erkjende, at statsoeconomiske Hensyn, i det mindste for en stor Deel, gjøre de i Land districterne stedfindende Embedscombinationer nødvendige Der er heller ingen Grund til at formode, at Retsbetjentene fortrinligen skulde finde Behag i eller antag sig de Forretninger, hvormed Sportler ere forenede, da disse ofte ere langt meere trivielle eller byrdefulde, end de andre, og deres Udførelse hverken afhænger af Embedsmandens eget Godtbefindende, eller kan fremkaldes ved hans egen Tragten, men uden Anledning fra hans Side ligefrem paatvinges ham. Den med slige Forretninger følgende Jndtægt kan naturligviis ikke være ham ligegyldig, men dette vedkommer ikke Forretninger nes Udførelse, der af denne Aarsag hverken kan med tage længere Tid eller fordre større Anstrængelse. Heller ikke er bemeldte Jndtægt afhængig af Maaden, hvorpaa Forretningerne udføres, og Jndtægten kan ikke udeblive, naar Anledningen til Forretningerne, som det ikke staaer i Embedsmandens Magt at fremkalde, er forhaanden. Ogsaa Erfaringens Vidnesbyrd taler, saavidt mig bekjendt, ikke for, at forsømmelige Retsbetjente i Særdeleshed tilsidesætte Politivæsenet; i det mindste er det vitterligt, at navnligen Skiftevæsenet, der dog indbefatter de Forretninger, hvortil nogle af de høieste Sportler ere knyttede, under en svag Embeds bestyrelse ofte har værer Gienstand for den meest forsømte Deel af Embedsforvaltningen. Forøvrigt ere Retsbetjentene sikkert selv de Første til at ønske den Maade, hvorpaa de nu lønnes, forandret til fast Gagering, da maaskee ikke alene de Fleste af dem derved vilde finde sig meere betryggede, end ved de, saa meget varierende Sportelindtægter, men det ogsaa vilde være langt behageligere, paa denne Maade at modtage Vederlaget for sit Arbeide. Men at Embedsmanden skulde tilintetgjøre sin Værdighed, og hans Virken tabe Agtelse, fordi han har Leilighed til at sportulere urigtigt, er vanskeligt at fatte, da han dog ikke behøver at benytte denne Leilighed, som den allerstørste Pluralitet vel heller ikke kan antages virkeligen at betjene sig af; thi at Enkelte stundom ere fundne skyldige i saadanne Overtrædelser, vil Jndsenderen dog vel ikke ansee som Beviis mod alle de Andre. Ligesom iøvrigt den indirecte Beskatningsmaade, som Sportellovgivningen hjemler, neppe vilde bortfalde, om endog Retsbetjentene bleve satte paa fast Gage, men Følgen heraf kun vilde blive at Sport lerne oppebares til Jndtægt for Kongens Kasse, og den uredelige Retsbetjent altsaa desuagtet vilde beholde Leilighed til at gjøre sig ulovlig Fordeel ved Sportuleringen, saaledes troer jeg heller ikke, at Retssportlerne i Almindelighed betragtes eller føles som en særdeles betydelig Byrde. Men ligesom Forfatterens Formening om Sportellovgivningens skadelige Jndvirkning paa Landpolitiet, altsaa maa ansees aldeles feilagtig, saaledes har han heller ikke paa nogen Maade documenteret den Sigtelse for Ligegyldighed ved Politilovenes Haandthævelse, som han maa antages nærmest at rette mod Politiøvrighederne paa Landet, og jeg behøver derfor kun at paapege det Uantagelige og Urimelige i, at en saa talrig Embedsklasse overalt eller dog i Reglen skulde vise Tilbøielighed til den samme Feil. Ved Politivæsenet i Byerne sporer man ikke den samme Svaghed som ved Landpolitiet, skjøndt det i Almindelighed maa ansees tilfældigt, om en Embedsmand har erholdt Ansættelse i et Landdistrict eller i en By som Politimester, og Mange ere ansatte i denne Egenskab paa begge Steder, men netop derfor er man saa meget mere opfordret til at søge Mangelen ved Landpolitiet i Omstændigheder, som ere særegne for Landdistricterne, og ligesom Jndsenderen aldeles Jntet har gjendrevet af hvad jeg herom har yttret i mit Andragende til Stænderne, saaledes tvivler jeg heller ikke om, at enhver Sagkyndig i denne Henseende maa bifalde mine Bemærkninger. Selve Forslaget, som jeg har fremsat til Landpolitiets Forbedring, affærdiger Artiklens Forfatter deels med den Paastand, at dets Udførelse Jntet vilde nytte, deels med nogle Exclamationer, hvori han tilkjendegiver sin Formening om det Ufornuftige i saaledes at forøge Statskassens Byrder med en betydelig Udgift. Det er imidlertid ikke paa saadan Maade, at Andres Meninger kunne omstødes, og saa længe jeg ikke seer bedre eller motiverede Jndvendinger mod mit Forslag, maa jeg paa de af mig forhen anførte Grunde ansee det hensigtsmæssigt. Kun maa jeg gjentage, at jeg ingenlunde mener, at Landpolitiet ved Sognefogdernes Lønning vilde naae sin Fuldkommenhed, skjøndt jeg holder mig forvisset om, at der vilde vindes særdeles Meget derved; men jeg vilde fremsætte et Forslag, hvis Realisation var mulig, og som i alt Fald var en god Begyndelse og en væsentlig Fremgang til det Bedre, ligesom det og med Hensyn til Sognefogderne selv har billigheden i høi Grad for sig, og dette ansaae jeg rigtigere og nyttigere, end at projectere en Omstøbning af Landpolitiets Organisation, som enten af den ene eller af den anden Grund, i det mindste for Tiden, ikke lod sig iværksætte. J ethvert Tilfælde, og hvorledes man end vil organisere Landpolitiet, kan Politimesteren uden tilstrækkelig Understøttelse ikke udrette hvad han skulde, om han end er nok saa stærkt gjennemglødet af Følelsen for sit Kald, eller – hvad det vel meest kommer an paa - besidder nok saa megen Energi og Udholdenhed.