Ribe Stifts Adresseaviser, 1844-07-26
Stænderforsamlingen i Viborg Den vedtagne Adresse til Hs. Maj. Kongen lyder saaledes: Allernaadigste Konge! Jdet Nørre-Jyllands Provindsialstænder atter tiltræde deres Virksomhed, føle de Trang til, ved en allerunderdanigst Adresse at tolke Deres Majestæt de Følelser og den Stemning, hvoraf de, som Folkets Repræsentanter, ere gjennemtrængte. – Vi bringe Deres Majestæt Folkets Tak, fordi D. Maj. ved et os forelagt Udkast til almindelig Værnepligt har besluttet at komme det igjennem Stænderne tidligerere yttrede Ønske imøde, og vi skulle nu tage under samvittighedsfuld Overveielse, om den Maade, hvorpaa Udkastet har søgt at løse denne vigtige Opgave, er stemmende med Landets sande Tarv og Folkets almindelige Ønsker. - Vi takke D. Maj. for, at Stændernes Andragende om Forskud til de nye Hovedlandeveies Anlæg er opfyldt, idet vi holde os overbeviste om, at dette Forskud, hvorpaa Nørrejylland har særdeles Krav, og hvortil Samme i høi Grad trænger, fremdeles aarlig vil blive anviist til udelukkende Anvendelse i denne Provinds, indtil Øiemedet er opnaaet. - Ved den af D. Maj. besluttede Opførelse af de til Retssikkerhedens Haandhævelse fornødne, nye og hensigtsvarende Straffeanstalter vil et længe følt Savn kunne ventes afhjulpet, og vi tillade os i denne Anledning at udtale vor Tak til D. Maj., fordi Stændernes Andragende og Udgifternes Tilveiebringelse er taget til Følge. – J forrige Session tillod Forsamlingen sig at indgive til D. Maj. en allerunderdanigst Adresse, i Anledning af den ved Begivenhederne i Hertugdømmet Slesvig hos det danske Folk fremkaldte Stemning og Bevægelse, og D. Maj. har i den allernaadigste Bekjendtgjørelse til os givet den Forsikkring, at der skal blive lagttaget Alt, hvad der findes fornødent og tjenligt til at hævde Stadens Eenhed og alle Undersaatters Ret. Viere vel fuldelig overbeviste om D. Maj.s landsfaderlige Hensigter i denne Henseende; men, allernaadigste Konge! vil vilde svigte vor Pligt imod D. Maj. og Fædrelandet, dersom vi ikke her frimodigt udtalte, at, uagtet en i Hertugdømmerne paa mange Maader fortsat statsopløsende Partivirksomhed, har det danske Folk i det siden forløbne Tidsrum ikke alene forgiæves ventet paa enhver til dets krænkede Nationalitets Beskyttelse og den truede Statseenheds Opretholdelse sigtende Foranstaltning fra Regjeringens Side, men endog maattet see denne tage Forholdsregler, hvorved Folkets Bekymring for disse dyrebare Goder maatte forøges. Derfor er den bevægede Stemning hos Folket, som Provindsialstænderne i den ovennævnte Adresse tillode sig at skildre for D. Maj., gaaet over til en ligesaa dybt følt som almindelig Misstemning, og navnlig har Sprogpatentet af 29. Marts d. A. fremkaldt en levende Utilfredshed og Smerte hos det hele Folk. - Vel have Hertugdømmerne et retfærdigt Krav paa at de Mænd, som stilles i Spidsen for deres Administration ere saadanne, af hvilke de med Tillid kunne vente deres særegne Jnteresser behørigen varetagne; men det danske Folk har ikke mindre Krav paa, at hine Mænd ogsaa besidde prøvet Hengivenhed for den bestaaende Statseenhed, og reen og kraftig villie til at modvirke statsopløsende Bestræbelser, og til at haandhæve Alle, saavel Danske som Tydske, i deres naturlige og lige Rettigheder. - Den almindelige Misstemning hos Folket har desværre ogsaa for en stor Deel sin Rod i andre administrative Forhold, og sigte vi herved især til Finantsforvaltningen. Stænderne have lige siden deres første Sammentræden som vi haabe, med Grundighed og overbevisende Kraft behandlet dette vigtige Anliggende, og fornemmelig have de andraget paa gjennemgribende Besparelser i visse Hovedudgiftsbrancher, navnlig til de mange og store Hofholdninger, Militair-Etaterne, Pensionsvæsenet, Naades=Sekretariatet og det udenlandske Departement, men idet vi skjønsomt erkjende, at der er indført fuldstændigere Offentlighed i Finantsernes Bestyrelse, maae vi paa den anden Side beklage, at Stændernes Bestræbelser ikke have havt den tilsigtede Virkning med Hensyn til Besparelser, da Udgifterne ere tiltagne, istedetfor aftagne. Folket føler sig ei beroliget derved, at de forøgede Udgifter ere dækkede ved den under særdeles heldige Konjunkturer forøgede Jndtægt, da denne foren Deel maa ansees som tilfældig, og kunde have anden almeengavnlig Anvendelse. Og ved denne Sag har det saaledes maaskee meer indlysende end ved nogen anden viist sig, hvor liden Jndflydelse de stændiske Andragender have paa den høiere Administration, og hvor vigtigt det isærdeleshed maa være, at der gives Stænderne Leilighed til en kraftigere Jndvirkning paa Finantsernes Bestyrelse. - Forsamlingen har derfor med Bekymring erfaret, at D. Majestæt ikke har fundet Anledning til at gaae ind paa Stændernes gjentagne Andragende om Forelæggelsen af et to-aarigt Finants Budget; men end større Bedrøvelse vækker det hos os, som det vil vække i hele Nationen, at Deres Majestæt fortiden ei har seet Dem istand til at foretage Noget til Udvikling af den stændiske Jnstitution, i hvilken Henseende Folket har knyttet saa store Forventninger til Deres Majestæts Regjering Dog - denne Bedrøvelse er tillige blandet med Haab, det Haab, at en Konge med det Folkesind som Deres Majestæt, der sætter den høieste Priis paa at lykkeliggjøre det Folk, som en anbetroet Deres Scepter, vil, omgiven af et folkeligsindet Raad, forberede og gjennemføre den af alle Fædrelandsvenner attraaede friere Udvikling af vore sociale Forhold. - Dertil give Gud Deres Majestæt sin bedste Velsignelse, og lade Deres Regjering over et trofast Folk vorde lang og lykkelig."