Aalborg Stiftstidende, 1842-03-01
Nu forefaldt de meest comiske og i mine Tanker urigtige Scener. – Jmedens en Sogneforstander med høitidelig Alvor udtalte sit: "Maa fremmes! sagde en Anden: "Det forstod han sig ikke paa, for ham gjerne: - en Tredie: "an vilde nødigen reise oftere: – en Fjerde, hvis Personlighed jeg tydeligen erindrer, sagde i mine Tanker saa saare charakteristisk, idet han tog en skriftlig Fortegnelse op af Lømmen: "De ville selv indsee, mine Herrer, at jeg ei kan stemme i Dag. Vi ere blevne enige om, at stemme paa en Mand, som jeg nu hører ikke kan vælges. Jeg maa derfor først hjem, og gjøre anden Aftale." Under denne Confereren nedskreve Aalgmændene Streger. – privatin – for den, som antoges at sige: "Ja eller Rei." Eftersom Svarene faldt, kunde intet Menneske med Bestemthed skrive disse Streger, de maatte nødvendigen blive feilagtige. Pluraliteten af Proprietairerne og Præsterne fra Thy, som vare tilstede i talrig Mængde, stemmede "Nei, – ja jeg erindrer mig nu ikkun en Præst, som stemmede paa et ubetinget: "Ja, – men under denne lange Ventilation hørte jeg, at Stemningen fra Morsovar for Valget, da Vedkommende nødigen vilde reise oftere. Morso kom sidst for; – da afkrævedes ogsaa min Stemme. Jeg bad mig admitteret til Protocollen. Det nægtedes mig. Jeg bad at denne Rægtelse maatte blive bemærket i Protocollen, det tillodes mig at protocollere, og dicterede jeg da omtrentlig saaledes: "Formanden for Tæbring Pastorats Sogneforstanderskab finder den mod ham brugte Fremgangsmaade, der har til Hensigt at retorqvere det af ham Anførte, urigtig. Hver enkelt Sogneforstander er nemlig blevet kaldt frem, og adspurgt under den Form: Maa Valget fremmes, eller ikke, Efter Tour er han ogsaa kaldt frem, hvilket ifølge det ved ham Passerede maa ansees overflødigt. Han har ikke appelleret til hver enkelt Sogneforstanders men til Valgbestyrelsens Kiendelse. Slutteligen bemærker han at flere, som høre til den intelligente Deel, have stemmet for, at Valget ikke maa fremmes, og at navnligen de Sogneforstandere fra Morsøsom henhøre til Bondestanden, have stemmet for at den maa fremmes, fordi de gjerne ønske Sagen endt idag. Efter denne Erklæring faae han sig foranlediget til at forlade Thisted Raadstue." Saalænge var jeg altsaa Deeltager, og for Sandheden af det Anførte skal jeg være Hjemmel, og de af mig med forskjellig Skrift udhævede Ord, – der senere ansaaes fornærmende for Bondestanden – tilvisse ganske uden Grund, tør jeg anføre med Bestemthed, ei alene som Meningen, men som ipsissim verba. Siden spurgte jeg, at efter denne besynderlige Stemmegivning Valgmændene havde udfundet, at, – jeg troer – 3 vare for, – omtrent 16 imod Valget; og at 5 eller 6 havde appelleret til det kongl. danske Cancellies Kjendelse; og at Valgforhandlingen fremmedes, imod at dens Lovlighed senere underkastedes det høie Collegii Dom. Dybt har det smertet mig, at de ærede Sogneforstandere fra Morso vilde laane Øre til de Paavirkninger, der bleve dem bibragte, – for at jeg skulde have villet fornærme Bondestanden. De bestemte Ord, jeg sagde: "Flere, som høre til den intelligente Deel, have stemmet mod, erklære jo netop. – "at Flere, som efter min Mening ogsaa høre til den intelligente Deel, havde stemmet for Valget; – og hvad bemærkningen, der specielt angik Morso, angaaer, da blev jo denne Grund høit og lydeligt anført. Kjære Medbrødre, Jeg har vist ikke til Hensigt at fornærme Bondestanden med en Handling, der netop sigter til at hævde dens Rettigheder. J ville vel dog ikke vedblive med at ansee Eder fornærmede, fordi jeg ikke tiltroer Eder den Jntelligents til at fortolke Love og Anordninger, som jeg tiltroer dem, der have faaet en videnskabelig eller en høiere Dannelse. Dybt krænker det mig, – at jeg hørte Stemmer siden efter i Thisted, som løde: "J skulle ikke lade Eder fornærme, en Bonde kan være ligesaa oplyst, som en Herremand eller en Præst." Modtager mit Svar herpaa: "Ja tilvisse! en Bønde kan ikke alene i mange Henseender være, men er og i Virkeligheden i mange Ting bedre oplyst og derfor forstandigere i de samme Ting end jeg og alle Studerede, men herom er slet ikke Talen." Saare ubehageligt er det mig, at min Opposition maatte være mod en Mand, almeenhædret for sin høie Alder, og sin egen gode Villie. Der kan kun være een Stemme, ligesom og kun denne ene Stemme er hørt: at den høivelbaarne Valgdirecteur vist ikke forud var sig nogen Forsømmelse bevidst fra sin Side, og ikke kan tænkes, at have havt fjerneste Bihensigt med dette uforberedede Valg. Jeg har ved denne Leilighed lært at kjende, "Vendekaaber", der for Tiden vare ivrigst imod Valget, – men bag efter søgte at kaste den første Steen mod mig; – jeg nævner, jeg dømmer dem ikke; men jeg beder kun, at de ei vedvarende fordømme mig, fordi jeg viste Conseqventse. Min Embedsbroders ovenanførte Opfordring lod mig alle andre Hensyn vige for Bevidstheden af min Pligt. Et Hensyn havde vist i lignende Tilfælde afholdt de Fleste; burde maaskee og have afholdt mig, – Hensyn til mit svækkede Helbred og mit precaire Legemsbefindende, der netop ikke kan taale en saadan Jrritation; – fordi jeg netop er blevet saa lidende af flere lignende forudgangne. Men ligesom ikkun Jnteresse for Landcommunevæsenet drev mig personlig til Thisted, da jeg ei derved forsømte nogen væsentlig geistlig Embedsgierning, – saaledes har den og alene drevet mig til det gjorte Skridt. Valgforhandlingen er nu indsendt til det Høi-Kongelige Danske Cancelli. Dette høie Collegium vil imidlertid ei afden kunne erfare, hvor stor Uvidenheden var om de Valgbare, saaledes som de af mig oplyste Exempler tilstrækkeligen godtgjøre, – det kan ei heller af denne see, at Valgbestyrelsens Medlemmer først bleve valgte samme Dag, og hvorledes Flere vicarierede; – Det vil saaledes ei kunne finde Valget saa uforberedt, som jeg fandt det, og som det i Virkeligheden var. Tæbring Præstegaard paa Morsøden 24de Februar 1842. P. Aabye.