Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-12-31
Opfordring til den danske Bondestand. ret at betænke os. Det er vel sandt, vi skal ikke Kjære Venner og Medforløste i Christo, ved at i Ubetænksomhed kaste vore Gaver ud, thi de ere høre om Nøden i Jrland forekommer det mig jo i Grunden ikke vore egne, vi ere ikkun Huus som om den kjære Gud staaer for Døren og han holdere derover, og skal ogsaa engang derfor gjøre ker paa hos os, nu gjælder det, om vi vil lukke Regnskab, hvorledes vi har anvendt samme; men op for ham. Den Dag kommer, da vi gjerne vilde, at han skulde lukke op for os; Gud give og naar Nøden er forhaanden, og vi da ikke tør hjælpe eller gjøre Godt, fordi vi frygter for Fremtiden, da nu Naade til, at vi maatte høre ham, naar han enten for os selv, eller at der ikke skulde blive no banker, som vi vilde, at han skulde høre os, naar vi banker, Naar har det vel været hørt og spurgtilovers til vore Børn eller Efterkommere, da kan iblandt os, at Folk ere omkomne saaledes af Hun vi være visse paa, at det ikke er af den gode Aand at saadanne Tanker kommer, da de ere tværtimod geren, Mon det være for Folkets Synders Skyld, at den kjære Gud saaledes lader Hunge, hans Ord, som siger, at vi ikke maae sørge for den rens Sværd gaae over Landet, Dette har vi in anden Morgen (Matth. 6, 34). Ja kjender vi noget til vort nye Testament, saa seer vi jo snart, tet Kald til at bedømme. Vel vide vi, at det er for Syndens Skyld, at alt Ondt er kommen at den kjære Gud ei har givet os anden Lov end at vi skal elske hverandre, og at Alt, hvad i Verden; men om de har syndet grovere end vivi vil yde eller gjøre imod ham, det skal vi gjøre dette har den kjære Gud endnu ikke sagt os. Maa- og anvende paa vor Næste. Nu velan da, ønsker skee han ved dem vil prøve vores Tro og vores vi at være rige og at have Meget, som jeg veed at Kjærlighed. Hvad er i Grunden ogsaa farligere vi af Naturen alle har Hang til, og vi ellers ere for os, hvis vi ere sande Christne, end timelig Overflødighed og gode Dage, Gud give, at vi Christne, og troer, at Herrens Ord er sandt, saa veed jeg intet bedre Raad dertil, end at strøe maatte lære at tage os lagt, Prøver han maaskee, ud og at meddele; thi Herren har sagt: gi hine ved Hungeren, sandelig vores Fristelse er ikke ver, saa skal Eder gives, en god knuget og skuddet ringere ved Overflødigheden. O! hvo der dog og overflødig Maade, (Luc. 6, 38), og hvo, som kunde lære at skikke sig derudi, og bruge denne Verden, som de, der ikke misbruge den!" Saa giver en af disse Ringe ikkun et Bæger koldt Van at drikke, fordi han er en Discipel, sandelig sige, meget synes jeg kun at ville have bragt os i Erin jeg Eder, han skal ingenlunde miste sin Løn dring: J Elskelige, da vi nu have Tid, saa lade os gjøre vel imod Alle - men da jeg af Erfaren(Matth. 10, 42). hed kjender noget til det bedragelige stakkels Hjerte Hvad ham til Ære kastes hen saa kan jeg ikke andet end ved denne Leilighed gjøre Det findes tusindfold igjen. en Smule opmærksom paa, hvad jeg selv har er Gud give, vi da nu maatte gjøre, som det hed faret: Hjertet kan undertiden blive rørt af Med der om dem i Apostlernes Gierninger, at de Rige lidenhed til at gjøre Godt, naar vi hører eller seer gave af deres Rigdom og de Fattige af deres Fat en eller anden Nød, kunde vi saa i det Øieblitigdom, Husk paa, du, som ikkun er betroet Li komme til at udøse vor Gave, saa vilde det ved det, og af den Aarsag synes ikkun at kunne give tidt blive baade lettere for os og overflødigere af os, end som det skeer saa tidt, naar vi komme til saa Ubetydeligt, at det aldrig kan blive kjendt, og derfore mener at du ligesaa godt kan lade reent, være, husk paa, at giver du det i Jesu Navn, og overlader det i hans almægtige Hænder, og i dine Bønner anbefaler det til hans Velsignelse, saa er han igaar og idag den Samme, og har han før kunne uddeele 5 Brød og 5 Fiske til 5000 Mand. saa at de alle fik nok, saa kan han det endnu, Gud give da nu, at vi alle maatte bede og hjælpe alt efter den Naade, som den kjære Gud tildeler Enhver, Amen!"