Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-07-05
Det er en falsk Paastand, at Folkemængden i Spanien hvirken stiger eller falder; thi det er ganske sikkert, at den er stegen betydeligt i de sidste 50 Aar; ifølge officielle Veretninger udgiorde den i 1788 kun lidet over 10 Millioner; i 1827 var den næsten 14 Millioner, og nu overstiger den sikkert dette Antal. Spanien indeholder et Fladerum af 15,005 Spanske Qvadratmile, hvoraf 20 gaae paa en Grad, saa at man i det Hele kan regne 800 Jndvaanere paa Qvadratmilen. Soeprovinserne ere langt mere folkerige end de inde i Landet, og især Guipuzcon, Asturien, Biscaia, Valencia og Granada, saa at i 1803, da man angav Mellemtallet af Beboerne til 690 paa Qvadratmilen, levede 904 paa Qvadratmilen i Søeprovinserne, og kun 50. i Provinserne inde i Landet. Man kan antage, at foruden den betydelige Tilførsel, som disse Provinser erholde fra Sørsiden, saa er ogsaa deres lettere indbyrdes Communication, og deres sundere Beliggenhed ved Havet en Hovedaarsag, til dette større Antal af Beboere; af samme Aarsog maae ogsaa den store Folkemængde i Portugal forklares. Derfor har man ganske passende sammenlignet Spanien med en broderet Vest hvis Rand er rigelig besat med Zirater; men hvorpaa Midten er tom og har kun hist og heren Blomst. Den største Deel af Jorderne i Spanien tilhører Adelen, Kirken eller Communerne. Agerdyrkningen er i de fleste Egne af Landet i en ussel Tilstand; i Leon, Castilien, Estremadura og Andalusien sees kun faa indhegnede Jorder. Denne Forsømmelse af Agerdyrkningen er især en Følge af de Privilegier, som Eierne af de store Faarehiorder besidde, og som ere til Hinder for deres Fremme; disse Privilegier bestaae i, at det er dem tilladt om Vinteren at drive Faarene fra de nordlige Egne hen paa Græsgangene i de sydlige. Denne Rettighed, som fornemmelig udøves af Foreningen for at befordre Merinoavlen, og som kaldes la Mesta, der ogsaa tilkommer de Fattigere, foraarsager at alle Spaniens Jorder udgjøre en uhyre fælles Eiendom, hvorpaa den egentlige Eier af en Jord ikke kan (at sige paa en vis Tid af Aaret) giøre mere Fordring paa den end enhver anden. Det er derfor forbudt at indhegne Jorder, for at det ikke skal være til Hinder for de vandrende Hiorder; og først siden Aaret 1788 blev det tilladt at benytte de Jordeiendomme, som ligge ved de Landeveie, som Faareflokkene passere, til Haveværter og Viinavl. Egentlige Avlsgaarde existere ikke i Spanien, men Forpagtninger, og Forpagterne ere værre farne end Arbeidsfolkene i Stæderne; de formaae ikke at arbeide sig frem til Velstand, og maae ofte sætte deres Høst i Pant for at faae Penge til deres Udgifter. Man antager at en Jordeiendom i det Hele ikke indbringer mere end 1 1/2 til 2 PC.; og disse deres slette Kaar foraarsage, at de store Jordeiere, som kunne have at hæve en Million Piastre i Forpagtningsafgift, ofte komme i Pengeforlegenhed. Mangel paa Communicationsmidler imellem Jndlandet og Kystlandet er en Hovedaarsag til at Agerdyrkning og Handel ikke ville trives inde i Landet. Der er Mangel paa seilbare Floder (heri har Portugal Fortrinet), de ubyre Bierg strækninger spærre Passagen og der er en beklagelig Mangel paa gode Landeveie og Chausseer. Den Told, som erlægges i Portene til Stæderne og andre locale Skatter, skulle anvendes til Vei forbedringer; men man troer at Regieringen ikke anvender alle disse Jntrader dertil. J 1827 blev kun anvendt 620,000 Rdlr. paa Broer og Landeveie, og uagtet Spanien er 2 1/2 Gang saa stort som England, saa anvendes dog kun 3. paa denne Gienstand i Spanien af hvad der anvendes derpaa i England (uden at regne Skotland og Jrland); Ebro Kanalen er allene i seilbar Tilstand. Kanalen i Castilien imellem Duero, og Ravnosa er ikke færdig, og der gives saa godt som ingen indenlandsk Vandforbindelse. - J de sidste 10 Aar ere Silke= og Bomulds Fabriker og andre Jndustrieindretninger anlagte i Catalonien. J Arragonien, Catalonien og Valencia existere Klædefabriker. Læderfabrikationen drives stærkt i de nordlige Provinser; Jernfabrikerne i Biscaia ere betydelige, endskiøndt de have tabt sig i de sidste Aar. Handelen paa Udlandet er betydeligt; i 1826 beløb, ifølge specielle Beretninger, Udførselen sig til 1,799,485 Pd. St., og Jndførselen, til 3773,475 Pd. St. Snighandelen har taget til i den Grad, at næsten 1/4 flere Varer blive indsnigede end fortoldede. - Jndtægterne inddeeles i rentas generales og rentas provinciales. De første hæves næsten over hele Riget, og man regner ogsaa dertil Postindtraderne, Stempelpapiirsaften, Toldindtægterne og Revenuerne af de Kongelige Monopoler. Rentas provinciales haves blot af Kronens Eiendomme i Castilien, og til dem hører den meget trykkende Afgift, som kaldes Alcabala eller Octrois, som hæves af forskiellige Artikler, naar de føres ind i Stæderne og Landsbyerne. Efter Alcabala er Tienden den meest trykkende Afgift; Geistligheden hæver den ikke allene; thi den maae betale 3/4 i Recognition af den til Kongen, foruden at Geistligheden, maae bære endeel andre Byrder, hvilke have meget formindsket denne rige Klasses Velstand. Man kan antage med temmelig Vished, at fra den Franske Jnvasion i 1808 og til 1828 have Spaniens Jndtægter aldrig oversteget Udgifterne, uden endog derved at tage Renten af Nationalgielden i Betragtning. J 1828 bleve betydelige Reformer foretagne, og Udgifterne reducerede til 5,255,639 Pd. St. (dog uden at regne Renterne hertil), hvorimod Jndtægterne bleve bragte til 5988,410 Pd. St. Skatte Systemet er saa vilkaarligt og forbundet med saa store Misbrug, at det bliver overmaade trykkende for Folket.