Københavns Adresseavis, 1762-03-08
Handels= Udgifts=BogEn Handels= Udgifts=Bog bliver holdt af en Tiener eller Handels=Dreng. En Principal, eller den, som fører Cassa, leverer en vis Summa Penge til fornødne Udgifter, hvilke Tieneren eller Drengen employerer dertil, ex.gr. til Veyer=Penge, Arbeyds=Løn, Told=Clarering, Fragt, Brev=Porto a. Denne Bog bliver indrettet paa følgende Maade: J Begyndelsen paa den første Deel af denne Bog setter han, Indtægt af Penges Annammelse til Handels Udgifter, der neden under maae han flittig tegne Penge, nes Summa, som han Tid efter anden faaer ud af Cassen af hans Herre eller Cassereren, samt navngive Dagen og Myndt=Sorterne. Dernæst i den anden Deel af Bogen maae staae: Udgift til Handels=Omkostninger, hvorunder han flittig annoterer forbemeldte Poster, hvorved han ikke maae forglemme, at han ved hver Post specificerer Maaned, Dag, Myndt=Sorter a. En Herre eller Casserer har Magt til, Maanedtlig at affordre denne Bog fra Tieneren eller Drengen, naar han slutter sin Cassa Regning, (da denne Bog ogsaa kand blive sluttet, og deraf uddrage en Calculum, for at see, om Tieneren eller Drengen omgaaes redelig og troe med Udgifts=Pengene, Naar nu Pengene ere befundne rigtige, maae samme skrives Cassen til gode, og føres til Bogs i Memorial=Bogen. Ellers tiener en Handels=Udgifts=Bog dertil, at man ikke næsten daglig skal belade de store Bøger med at indskrive smaa Udgifter, og derved paaføre sig et ufornødent Arbeyde. Hver Side af denne Bog maae ogsaa pagineres efter Ordenen. En Huusholdnings=Udgifts=Bog bliver holdt i parte, og i samme skriver en Principal selv, efterdi han ikke gierne vil have, at nogen skal udførlig vide, hvortil det eller det er bleven anvendt. I den første Deel deraf kand de Penge ved Dag og Datum specificeres, som dertil efterhaanden tages ud af Cassen, hvorfor Titelen kand settes saaledes: Jndtægt af Penges Annammelse til Huusholdnings Udgifter. I den anden Deel kand man navngive Udgifterne, og hvortil de ere anvendte under deres Dato, og sette Titelen derfor saaledes: Udgift til Huusholdnings Bekostninger. J øvrigt gaaer man ligesaadan til Verks, som oven for er viist med Handels Udgifts Bogen. (Herefter følger Maaneds=Bog.) 6. Brev. Om det Danske Sprogs Oprindelse. Svar paa forrige. (S. No. 11.) Vin Herre, Det er mig en stor Fornøyelse, at De vili læse mine Tanker, endskiønt de synes latterlige; thi jeg forsikkrer mig, at De giver dem dette Navn ikke af Forlagt, men af Forundring over, at jeg af saa faa Exempler vil giøre den Slutning, at det Tydske snarere kommer af det Danske, end det Danske af det Tydske. Men hvor mange Exempler kand De vel fremsette til Beviis paa, at det Danske kommer af det Tydske, uden al Tilbagevendelse. Thi vil man sige at en Mand i Dansken kommer af ein Mann i Tydsken, saa kand man jo paa lige saa god Grund vende det tilbage igien. Derfor bliver de faa Exempler, som staaer deres Prøve uden Tilbagevendelse, ikke af liden Vigtighed. Jeg vil endnu anføre nogle Ords Endelser i Tydsken, som unægtelig har deres Oprindelse af Dansken. Enhver veed, at de Danske Ord: tvivlagtig, fabelagtig, barnagtig, naragtig a. ere af deres Natur ret ægte Danske, og enhver tilstaaer vel ogsaa lettelig, at Endelsen agtig kommer af Verbum agter, saa at barnagtig er i sin Bemerkelse det, som man agter ved Børn, eller Børnelig, og saaledes de andre. Saa mange af disse Ord, som bruges i det Tydske Sprog, endes paa haftig, saasom zweiselhaftig, fabelhaftig 2.; og da ingen Oprindelse til denne Endelse kand findes i Tydsken, saa maae man jo troe, at den er laant af Dansken. Af de Landskabers Navne, som i Tydsken endes paa marck, saasom Neumarck, Mittelmarck a. seer man ogsaa let, hvor nær disse Navne ere paa Sprogets Vegne beslægtede med Dansken. Videre, synes ikke verwegen at komme af forvoven, og dette igien af jeg vover, ich versohne af forsoner, og dette igien af sone, ich verdamme af jeg fordømmer, og dette igien af Dom, Af Historien er det temmelig klart, at Norden er bleven beboet før en Deel af Tydskland og andre Lande i Enropa, hvoraf følger, at de Tydske snarere har efterfulgt de Danske i Sproget, end de Danske de Tydske Jeg holder med dem, som ere af den Mening, at Tydsk, Dansk, Norsk og Svensk har i gammel Tid været saa got som eet Sprog; men ligesom Regieringen er ældst i Norden: saa bør ogsaa Grunden til disse Sprog der først søges. Da jeg nu setter det Norske, Danske og Svenske, som Kilden til det Tydske og endeel andre Sprog, saasom Plattydsk, Hollandsk, og til Deels det Engelske, saa nægter jeg dog ikke, at der jo findes Ord i Dansken, som har deres Oprindelse af Tydsken, hvilke bruges i steden for gode Danske Ord, som derover efter haanden kommer af Brug; iblant saadanne Ord kand regnes Liebhabere i steden for Lysthavende, forliebt i steden for forelsket a. Men paa den Maade at slutte, saa kunde man med ligesaa god Grund foregive, at Dansken kom af det Franske; thi hvad er almindeligere, end Karson i steden for Aarsag, Alteration i steden for Skrek, Mode i steden for Skik og Brug, Courage i steden for Mod og Mands Hierte a. a. Mere af dette skal følge en anden gang. Jeg forbliver a.