Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-06-30
J Aaret 1808 levede han i Paris, hvor 3 Formænd af den physiske Classe, Lacepede, Hau og Prony, og 3 af den musikalske, GretryMehul og Gosser dannede en Kommittee for at aflægge Jnstitutet en Beretning om Chladnis Opfindelser. Den høist gunstige Beretning om hans Clavicylinder, der er at læse i Monitøren og Jnstitutets Mindeskrifter, foranledigede hos La place, Berthollet og Andre, der ikke forstode det tyske Sprog, og derfor ikke formaaede at prøve hans Værk over Alustiken, det Ønske, at han selv vilde oversætte det paa Fransk, hvilket atter kun kunde skee i Paris. Den ubemidlede Tydsker nølede, da dette betingede et forlænget og bekosteligt Ophold der. Da forlangte Napoleon, selv at høre et Foredrag af den lille anseelige Alustiker, thi det gjaldt jo en mathematisk Opløsning. Ledsaget af den store Laplace bestod Chladniher, under den bobbelte Vanskelighed, som Sagen og Sproget foraarsagede, en 2 Timers Mester prøve til den store Examinators fuldkomne Tilfredshed. Hvad Under at ogsaa han, som før Johannes Müller, og saa mange andre udmærkede Tydskere, der have talt med Napoleon, stedse blev hans Beundrer. Den nærmeste Følge var, at 6000 Franker den følgende Dag udbetaltes ham, som Godtgjørelse for hans Ophold i Paris, og at 3000 Franker bleve bestemte som Belønning forden bedste Opløsning af Fladesvingningernes Theorie. Oversættelsen førte mange Vanskeligheder med sig. For Lyd, Klang, Tonne gaves kun det ene Ord son, og for Tonerne i forskjellige Octaver fandtes hverken Ord eller Tegn. Da tilraabte en meget dannet Franskmand ham: notre diablesse de lange ne vent paa se preter 8 Pexpresion de toutes les idees possibles. Hen fant sacrifier quelquesois. Understøttet af Poisson, Biot, Cuvier og Flere, gjorde Tydskeren det Umulige muligt. Hans Traito d'acustique, udkom virkeligen i Paris 1809 med 8 Kobber tavler, og fandt retfærdig Bedømmelse og Roes. Deri er ogsaa Programmet aftrykt til Priisopgaven, hvis Opløsning virkeligen endnu synes at ligge hiinsides den høiere Analyses Grændser. To Gange blev Terminen forlænget og endelig blev i Aaret 1816 det eneste indkomne Priisskrift af en Demoiselle Sophie Germain, tilkjendt Prisen formedelst en der anvendt Differential-Regning og nogle nye Undersøgelser. Havde det, som Chladni havde udviklet i sine nye Bidrag til Akustiken, (Leipzig, 1817 med 10 Steentryktavler, med grundig Polemik imod saa mange Misforstaaelser (selv i hans Ven Biots Physik) til rette Tid kunnet været udgivet paa Fransk, saa vilde han aldrig have gaaet Glip af Prisen. J Aaret 1810 valgte Trækfuglen en ny Vei for sin Vandring. Han gjennemstrøg Schweiz, fandt i det dannede Bürich den hjerteligste, og i det fornemme Gens, den koldeste Modtagelse. Nu gik han over MondCenis til de dengang ved Tidsomstændighederne bevægede lombardiske Stater; han vederkvægede sig længe og med Glæde ved det gjæstevenskalige Turins Behageligheder, opholdt sig i Ma land, Pavia, Florents og Venedig, og vendte over Padua og Verona tilbage til Tydskland. Han tilstod, at meget, som den saa haardt medtagne Lady Morgan i hendes Ital, endnu ud grov af de forrige Herligheders Ruiner, af ham var seet med hans egne Øine. Brugnatelli og andre berømte Physikere i Jtalien forkyndte i Tidsskrifter og egne Afhandlinger hans Anskuelse som miglior maniera di esporre Acustica, hvorom ogsaa Gilberts Annaler findes lærerige Efterretninger. J Aaret 1812 vendte han over Wien og München tilbage til sit Wittenberg; men vandrede, da Befrielseskrigens Storme truede med at ødelægge Wittenberg, med nogle andre Professorer til den nærved liggende Flekke Kem berg, mistede ved Brandraketter i sin brændende Bolig mange Kaart og Papirer, Bilag til sine tidligere Reiser, men reddede sine Jnstrumenter, og beskjæftigede sig under rastløs Anstrængelse. med væsentlige Forbedringer af sin Clavicylinder. Reiser til Nabostæderne, som Leipzig, Frankfurt am Main og Berlin, hvor han overalt holdt Forelæsninger, bleve som Vederkvægelser og Forfriskninger skudte ind derimellem. Der mødte han nogle Gange den fortræffelige Kunstmechaniker, Kaufmann, fra Dresden, og rettede, i lærerig Samtale med ham, sine egne Forestillinger. Stedse kom han tilbage til Kemberg, og dannede der utrættet nye Clavicylinderformer, tilintetgjorde ofte igjen i en Time, hvad han hele Maaneder havde arbeidet paa, men trængte dog endelig igjennem til klare Resultater, Vogteende sig for Jdeekaperiet og dem, der udgive sig for Opfindere, havde han selv tilskaaret og tilfilet Alt i sit kemberger Værksted, ogsaa af diætetiske Grunde. Da han nu virkelig troede at have bragt Alt paa det Rene, bekjendtgjorde han sin hele Hemmelighed i Beregning og Konstruktion, i det Skrift, som sluttede Rækken af hans akustiske Skrifter: "Bidrag til praktisk Akustik og til Læren om Jnstrumenterne. (Clavicylinderen og de dermed beslægtede.) Leipzig 1821, i Octav med 4 Steentryktavler. Den i Bogens S. 16 tydelig angivne Forskjel paa den med Strygvalzer spilte Clavicylinder, og den ved Klang stavenes Forbindelse med Strygstave klingende Euphon, gjøres ved Ord og Figurer saa forstaaelig, at Enhver nu veed, hvor vidt Chladni kom, og hvad Andre føiede til. Paa sine sildigere Reiser og Forelæsninger talte han ogsaa gjerne om Meteorstenenes (Bolidernes) reenkomiske Dannelse, hvorpaa han alt i 1794 havde gjort opmærksom i et lille Skrift, og hvorom han siden havde vexlet mange Jdeer med Biot i Paris. Endelig udgav han i Wien 1819 sit Hovedverk "om Jldmeteorer og om de med samme nedfaldende Masser. Han oplevede ogsaa, at næsten ingen mere ved disse Aerolither tænket paa Maane stene eller atmoshværisk Frembringelse af tellurisk Oprindelse, og at Muligheden af deres kosmiske Nedstammelse mere og mere blev til Sandsynlighed. Biots Hovedverk herom vilde sandsynligviis uden Chladnis Jndvendinger og Forskninger aldrig være blevet til, hvad det er. Hans uudtømmelige Godmodighed og sjældne Gave til at vende Alt, hvad der trykkede ham, til det bedste, holdt lige Skridt med hans Lyst til at fortælle Anecdoter. Aldrig har, hverken hans Fødeland Sachsen, eller nogen anden tydsk Stat tilbudt ham nogen Ansættelse eller Pension. Men eet fokratisk Maaltid hos gamle Venner var ham mere værd, end Alt hvad Fyrstegunst kan skienke. Hvordan ogsaa Klang= og Sanglæren i Fremtiden kan uddanne sig, hvormeget Naturkyndigheden kan udvide sig, hans Minde vil altid blive æret af sande Musikkendere og Naturforskere, Paa en Medaille, som Loos vil give os, skal hans Billed staae, samt paa Aversen Memonsstøtten, med denne dobbelte Jndskrift: Deciduos lapides stelarum fragmina coloDevocat et monstrat, quos struit arte, sonos. Stein als Steernengebrokkel entruft er den kosmischen Raumen, Tön entlockt er, und schwingt Klange figurlig auf Glas. (Allg, 3.)