Viborger Samler, 1836-09-11
Den 16de Julii kom et ungt Menneske, der, efter hans Klædedragt at dømme, befandt sig i maadelige Omstændigheder, til Gjæstgiverstedet "Stadt Lauenborg" i Kbhvn, udgivende sig for en Seminarist Petersen, fra Joenstrup. Han tildrog sig i Begyndelsen ingen Opmærksomhed; men da han nogle Dage derefter kom kjørende hjem i en Droske, iført nye Klæder og medbringende en Kuffert, foregik en Forandring med ham. Man bemærkede nemlig, at han nu havde contante Penge, i Særdeleshed Guldstykker, men især frapper de en vis Urolighed, der havde bemægtiget sig hans Væsen, og som ikke tillod ham at holde sig stille flere Minuter paa eet Sted, selv ikke ved Middagsbordet. Den foregivne Petersen gjorde nu Alt færdigt til Afreisen, og viste sig ved denne Leilighed temmelig splendid med Drikkepenge. Forinden han gik ombord i Dampskibet, anmodede han en Reisende, fra Lübeck, med hvem han havde gjort Bekjendtskab i Gjæstgivergaarden og som faa Dage efter ogsaa skulde reise til Lübeck, om at forvare og medbringe til ham paa sidstnævnte Sted en lille temmelig tung, tillukket Kasse, samt at besørge for ham paa Posthuset et Pengebrev til Nyborg og modtage Postivittering for Beløbet. Da denne ikke kunne faaes, uden at Brevet blev aabnet, lod Lübeckeren dette skee, ved hvilken Leilighed det opdagedes, at Brevet var underskrevet Worm, medens Qvitteringen forlangtes i Petersens Navn. Disse Omstændigheder, i Forening med den Uro, som den Bortreiste havde viist, vakte Mistanke hos Lübeckeren, der overleverede baade Brev og Kasse til Politiet. Kassen indeholdt rede Penge, for Størstedelen i Guldmynter. Dette skeete Løverdagen den 30te Juli, og Politiet skrev strax til Hamborg og Lübeck. for at anmode Politiet dersteds om at foretage det Fornødne. Man havde imidlertid ingen Ahnelse om, hvorfra Pengene skrev sig, forinden Tønders Mord blev opdaget, hvilke skeete den 1ste August. Næste Dag blev den Bortreiste arresteret i Lübeck, hvorhen han var reist fra Hamborg, og kom den 10de August tilbage til Kjøbenhavn. Det første Forhør var et Væv af Logn, og ligeledes for Størstedelen det andet; derimod er Resultatet af de sidste, som med Rimelighed kunne antages for Sandhed, Følgende: For at faae Adgang til Tønder, i den Hensigt at bestiæle ham, havde Worm søgt Underviisning hos ham i det franske Sprog; dette havde Tønder indladt sig paa, og Worm, som skulde betale for 3 Timer forud, havde maattet sælge en Skjorte, for at skaffe de 3 Mk. tilveie. Da Tønder altid tog imod af Spisevarer Hvad gode Mennesker, vilde give ham, saa havde Worm faaet ham til at spise en Butterdeigs Kage hvori han i Svedskesaucen havde blandet noget Opium, hvilket han i Juni Maaned havde tilvendt sig, i den Hensigt dermed at dræbe sig selv, da hans Stilling var aldeles fortvivlet. Fra det Øieblik af Tønder havde faaet Opiumet, spyttede han næsten uophørligt, og brak af og til af en paa Bordet staaende Krukke med Vand, hvorved han, ved at borttage noget Papiir, kom til at vise et Stykke tyndt Reel eller Line, 2 Alen langt, af hvilket Slags han eiede flere, som han brugte til at sammenbinde sine Skrifter med. Da Tønder kort efter reiste sig, for at hente nogle Attester fra sine Reiser i Sverrig, opstod først Tanken hos Worm om at dræbe ham, da han saae at Opinmet ingen Virkning gjorde og han maatte have hans Penge." Til Bestyrkelse for, at han ikke var gaaet den til Tønder med det Forsæt at dræbe ham, anfører Worm, at han ei havde noget dræbende Jnstrument hos sig. Han greb derpaa Rebet, som han holdt imellem begge sine Hænder, saa at der omtrent var en Alens Mellemrum. Da Tønder igjen havde sat sig ned, dreiede han sig om for at spytte, og kom derved til at vende Ryggen til Worm, hvilket Øieblik denne benyttede til at springe op og kaste Rebet og Tønders Hals der altid var bar. Han qualte nu sit Offer, ved af at Magt at stramme Rebet sammen om Halsen. Først havde han villet løfte ham op paa Skuldrene og derved qvæle ham; men Tønder, som endog to Gange kom til at raabe Tyvel, trak ham til Jorden med sig, saaledes af han kom til at hvile paa det ene Knæ. Han knyttede nu med al sin Magt Rebet sammen i Knude om Tønders Hals, derpaa i Sløife og endelig bandt han igjen Sløifens Ender sammen i en Knude. Dette Moment angiver han som Dødsøieblikket, da Tønder fra den Tid af ikke meere rørte sig; og da han siden tog Rebet af Halsen, hørte han en Lyd som naar en oppustet Blære sammentrykkes. Medens han derpaa plyndrede den Myrdede, havde han, for at Gjenboerne ei skulde bemærke Hvad der foregik, stillet et Stoelsæde og et Ark Papiir og for Vinduet, og da han gik bort, hængte han Hængelaasen for Døren. Fra dette Øieblik af leed han af en bestandig Uro, som efter Bekjendelsen er bleven afløst af en frygtelig Anger, der har angrebet hans Nervesystem saaledes, at den mindste Allarm sætter ham i heftig Bevægelse. J den sidste Uge har han desuden været angreben af voldsomme Krampetilfælde, som fordet meste gjøre ethvert Forhør umuligt. Der er een Gang bleven forsøgt paa, at forhøre ham paa Gjerningsstedet; men Krampetilfældene, der angrebe ham udenfor Døren til Tønders Værelse, gjorde det nødvendigt, at føre ham bort. Hvad Worms generalia angaaer, da er han, efter Forlydende, 22 Aar gl., var hjemme til sit 14de Aar, nød der en ret god Opdragelse, kom paa en Onkels Contoir, hvor han var i 6 Aar, søgte Condition i Hamburg, som han dog ikke erholdt, vendte tilbage til Onkelen, opholdt sig der en kort Tid, kom derefter til Kjøbenhavn, hvor han i nogen Tid førte et usselt Liv, fik nogen Pengeunderstøttelse, for at gaae til Jylland, hvor han skulde tage Seminarist-Exammen, var allerede afseilet med en Skipper, men maatte vende om igjen for Modvind, tilsatte nogle af de til Seminariet bestemte Penge, levede kummerlig og elendig, blev Underofficier, fra hvilken Tid han har Attest fra sin Compagnichef som et stille, roligt Menneske af melancholsk Temperament, fik Afsked fra denne Stilling paa Faderens Forbøn og sank stedse dybere i Gield, Elendighed og Fortvivlelse, der først bragte ham nær til Selvmord og derefter til at begaae Mordet paa Tønder.