Jyllandsposten, 1838-11-26
Dernæst udhæver Forf., at Skolelærerens Dannelse er saare ubetydelig, og at hverken Bekostning eller Kundskab taaler nogen Sammenligning med den theologiske Candidats, og jeg skal aldrig nægte, at dersom Theologens Udsigter ikke ere bedre end Seminaristens, saa har hiin meget forregnet sig ved at studere; men uagtet jeg ikke saa lige kan, og om jeg kunde, saa vil jeg ikke bevise dette Forhold, efterdi jeg aldeles ikke holder af nogen Sammenligning i denne Sag. Theologen og Seminaristen, Præsten og Skolelæreren staae i en saadan Stilling til hinanden, at det maae være vigtigt for dem i mange Henseender at leve i Enighed og Kjærlighed, saameget meere som de begge vorde eller ere Ordets Tienere, Moralens Haandhævere, Arbeidere i Herrens Viingaard! Jeg vil derfor aldeles intet sige herom, enten man saa sætter hundrede, eller flere Seminarister mod en Theolog; eller om Præsten er en tredive Gange, større Beneficiarius, er ikke min Sag, det skal kun være mig om at gjøre at vise, hvorvidt Skolelæreren er sin Løn værd. Forf. kalder Bekostningen ved hans Dannelse ubetydelig, og Umagen liden. Jeg skal kun her omtale mig selv, skjøndt jeg kan opvise mange Exempler; men jeg vil ved denne Leilighed kun aldeles holde mig til hvad jeg er Jhændehaver af Beviis for. Det er vist, at jeg levede saa sparsomt, som Nogen kunde, og dog kostede mit treaarige Ophold ved Seminariet mig i Aarene 1818, 19 og 20 - 300 Specier, foruden en Karl, som min Fader holdt i mit Sted, der aarlig kostede 20 Specier. Saameget med Hensyn paa Bekostningen; saa Dannelsen: Det antagne trykte Schemaa til Seminaristernes Dimissions=Attester har 20 Rubrikker, hvilke, saavelsom Lærebøgerne i hvert Fag, det skulde være mig kjært at opgive, naar jeg ikke frygtede at kede Læseren. Der blev ved Exammen aflagt Prøve i hver Gjenstand, saaledes at alle en Lærrebogs Paragrapher eller Afdelinger bleve skrevne paa smaae Sedler og disse kastedes i en Kasse, hvoraf Eleven udtrak een, der da anviste Stedet, hvor Læreren examinerede. At jeg skulde være noget godt Hoved, vil jeg slet ikke paastaae, dog forekom det mig i den Tid, at der fandtes Nogle ligesaa simple; men det veed jeg og kan bevise, at jeg var anseet for en god Confirmand, samt at jeg efter min Confirmation i alt i 4 Aar arbeidede med megen Flid under kyndige Læreres Veiledning for at erhverve Dimissions=Attest som Seminarist, og at jeg derefter i nu næsten 20 Aar har, naar Leiligheden bød J Anledning af Forf. Udtryk om dette Punct skal jeg give mig den Frihed at yttre, om det ikke fortjente den omhyggeligste Overveielse, hvorvidt den i Brug komne Er det det privat Dannelse er hensigtsmæssige Offentliges Tarv og Hensigt, at Almuens Lærere bør være oplyste og ikke udannede Subjecter, da mener jeg, at den Maade, hvorpaa Mange opnaae Maalet, ikke er god. Vel have de aflagt en Prøve, og Staten har derved Garanti for deres Duelighed; men det turde dog være tvivlsomt, hvorvidt saadanne Personer have den Fuldkommenhed som de ved Seminarierne dannede. Stiftelsen staaer der, med sine af Regjeringen authoriserede dygtige Lærere, der dog altid maae være noget andet og bedre, end hvad enkelt og i Almindelighed mindre dygtig privat Mand kan præstere; Eleverne indbyrdes have efter min Formening en særdeles dannende Jndflydelse paa hinanden under rigtig Ledelse, hvilken aldeles gaaer tabt i det private Liv, Seminaristener ved Stiftelsen saa godt som afskaaren fra den øvrige Livets Tummel, og kan kun opofre sig for Faget, naar han har Lyst dertil. Jngen maa imidlertid troe, at denne bemærkning er sagt af noget personligt Hensyn eller Misundelse, men blot fordi det er min Overbeviisning, som jeg alt længe har sat mig for at udtale. Er det derimod ligegyldigt, hvorvidt Ungdomslæreren, kan mere end læse, skrive og regne lidt, saa har jeg ingen Mening derom og siger intet. sig, stedse søgte at uddanne mig, - og dog skal jeg i al Ydmyghed bekjende, at jeg under mit Arbeide ikke saa sjelden har ønsket mig større Dygtighed. Som det her er gaaet mig, saaledes er jeg vis paa, det er gaaet mange af mine Standsbrødre, endog dem, der have været langt mere begavede end jeg. Jeg vil gjerne indrømme, at den Dannelse, mine Lige og jeg have, er kun liden; men hvorledes den gode Forf. faaer en Confirmand af Almuen til i Løbet af et Aar, at vorde en, endog kun beqvem, Seminarist, er mig ganske ubegribeligt. Hvad jeg her har sagt, er aldeles ikke skeet af Lyst til Bram eller for at yppe Trætte, men for at sætte Publikum istand til at dømme om Skolelærerens Kaar; det er Nødværge, om hvilket jeg haaber mig skaansomt dømt af den Dannede, og med hvilket jeg tænker at bidrage til mindre Dannedes Oberbeviisning. (Fortsættes.)