Extraordinaire Relationer, 1737-02-01
Tydskland. Endnu lader det sig til syne, som mand med Alvorlighed agter at ville fortsætte det engang fattet Forehavende at bekrige de Ottomanniske Staatter, som mand har sikker Berætning, at mand paa alle Sider søger ved Forbund jo meere Aar 1797 og meere paa den Keyserlige Deel sig at bestyrke; derfore er det, at mand ofte beraadslager sig med den Venetianske Gesandt, med hvilken de Keiserlige Ministrer iblant andet handler om en Tractat over de i sin Tiid paa de Tyrkiske Lænder giørende Erobringer, saavelsom om de sammes Deeling imellem begge Magter, og skal ligeledes efter bemældte Tractat, ingen Fred med Tyrkerne indgaaes uden det skeer med begge Magters Samtykke. Ydermeere giør mand Forslaug for den Pohlske Republique om tillige med andre Christelige Magter den almindelige Christendommens Fiende at angribe, Og troer mand, at saadanne Forslaug paa den med det første sammenkaldende Rigs-Dag skal tages til Betænkning og paaskiønne. Mand forglemmer ey heller paa den Keiserlige Side at søge Republiquens Venedig, Venskab, paa det mand med samlede Kræfter kunde anfalde det Ottomanniske Rige, Græven af og jo før jo heller dets Undergang forfremme. Traun, som til sit Gouvernement over Milano skulde afgaae, fik til den Ende befaling paa Veyen at reyse til Venedig, forat formaae Senatet til at indgaae et Forbund med Deres Romersk Keiserlige Majestæt paa den Maade, som hand det forlanger. Bemældte Hr. Græve af Traun har siden ved sit Ophold i Venedig affærdiget en Courier til det RomerskKeiserlige Hof med Berætning, at hand efter den Høye Keyserlige Ordre havde forestillet Senatet sine Forslaug, og at det samme havde derpaa saaledes erklæret sig, at, i fald Deres Keiserlige Majestæt skulde vorde nød til at aabne Krigen med Tyrkerne, og have Republiquens Hielp fornøden, vilde denne aldrig veigre sig ved at udreede den tilstrækkeligste Undsætning til Lands og Vands, som den formaaede. Af saadanne oprættende Forbund kand da ikke andet sluttes, end mand endnu meener det alvorligt med Krigens Foretagende imod de svæk Angaaende kede og meestendeels forsagte Mahometaner. den Julich- og Bergiske Sag, da har Deres Romersk Keyserlige Februarii Maaned, serlige Majestæt det imellem de Chur-Bayerske og ChurPfaltziske Hoffer indgangne Fordrag om Arve Følget udi benævnte Hertugdømme for got fundet og biefaldet. Til denne Sag med Mindelighed at afgiøre har og det Franske Hof ey liden Fliid anvendt, formedelst de af adskillige Magter for samme Hof gjordte Forestillinger, saa at, saa vel Frankerige, som den Romerske Keyser har, paa det de begge ikke skulde indvikles i nogen u-nødig Krig, nu maget det saaledes, at denne vigtige Affaire er, for saavidt synes, bleven bragt til Rigtighed. Ovenmældte Fordrags-Artikler indeholder fornemmelig dette: at Chur-Fyrsterne af Cølln, Bayern og Pfaltz skal være Borgen for den Keyserlige Pragmatiske Sanction paa den samme Maade, som det Romerske Rige har erklæret sig for at være det; at Keiseren paa sin Side skal sætte sig til Borgen for, at det Julich- og Bergiske Arve-Følge skal til det Sultzbachiske Huus henhøre. At Printzen af Sultzbach skal tage den ældste Chur-Fyrstelig Beyerske Princesse til Gemahlinde; at den ældste Sultzbachiske Princesse, som er Chur-Fyrstens af Pfaltz Daatter Daatter, og kiødelig Sydsken Barn til Printzen af Sultzbach, skal giftes med Hertug Ferdinands af Beyern ældste Søn. At, dersom Printzen af Sultzbach skulde uden Mands Arvinger afgaae, skal Princessen, hans kiødelige Sydsken Barn, følge ham i Regieringen over de Julich- og Bergiske Hertugdømme; og endelig, at Keiseren, skal stille sin Forsikring for Arve-Rættigheden paa Fruentimmer-Siden, i fald alle Chur-Fyrstelig Pfaltziske Mands Arvinger skulde uddøe &c. For dette Fordrags Fuldbringelse siger den Franske Crone sig god paa den Maade, at, dersom samme Fordrag finder ingen Modsigelse, Deres Allerchristeligste Majestæt hverken vil lade sine Trou per betrække Pfaltz eller de tvende besagde Hertugdømme. Mand er forsikkret om, at Deres Kongelige Majestæt af Pohlen af Kiærlighed for Freden i alle disse Vilkaar har samtykket. Aar 1777.