Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-11-25
Høiesteretsadvocat Lehmann. Det er minOverbeviisning, at Stænderne kun da rettelig ville gjøre deres, om end kun raadgivende, saa dog ingenlunde aldeles betydningsløse Medvirkning ved Landets Lovgivningsværk gjældende, naar de i Hovedsagen henvende deres Bestræbelser paa saadanne større legislative Anliggender, som væsentligen vedrører det almene Vel, og om det end maa ansees rigtigt, at den nuværende Regel, at samtlige Lovudkast skulle forelægges Stænderne, vedligeholdes i sin fulde Udstrækning, nærer jeg dog ved Siden heraf det Haab, at Erfaringen her efterhaanden vil føre til den Erkjendelse, som allerede forlængst har gjort sin gjældende i andre Stater, der have større Øvelse i Parlamentariske Formers rette Brug, den nemlig, at en altfor vidt dreven Udstrækning af den folkelige Control, med Hensyn til de mindre vigtige Lovgivningsarbeider, og navnlig saadanne, der kun staae i en meget fjern Forbindelse med den borgerlige Friheds og det hele nationale Livs Udvikling, uden væsentligen at bidrage til at gjøre samme synderligt fuldkommere, kun vil afdrage Kræfterne og Tiden fra saadanne Sager, til hvis Behandling Stænderne have større baade Kald og Evne. Jeg troer, at dette er en Betragtning, som ligger meget nær for en Forsamling, som t. Ex. i forrige Session ikke fik Tid til at behandle saadanne vigtige Sager, som Trykkefrihedssagen og Landbosagen, fordi den dybt fordybede sig i saadanne smaae og uvigtige Politi foranstaltninger, som om Gifthandelen og om skabede Faar, for en Forsamling, som atter i denne Session, der er indskrænket til den meget korte Tid af 2 Maaneder, har liggende for sig, foruden et Par kongelige Lovudkast af stor betydning og særdeles Omfang, og ved Siden deraf flere private Andragender, som dybt gribe ind i det almene Velfærd, en stor Masse saare uvigtige Lovudkast. Forsamlingen har vistnok saaledes den allerstørste Opfordring til at henvende sin særdeles Opmærksomhed paa, saavidt muligt, at tilveiebringe det rette Forhold mellem Gjenstandens Vigtighed og Betydning, og den Tid og Kraft, som derpaa kan anvendes. Jeg tilstaaer, at disse Betragtninger have foresvævet mig meere end een Gang under Forhandlingerne her i Salen; men især troer jeg, at de maae paatrænge sig Enhver ved den nærværende Sag; thi jeg tør paastaae, at det meget lidet vedrører det almene Vel, om en meget lille Politianordning om nogle smaa Forsigtighedsregler med Hensyn til Krudts Opbevaring skal udvides til nogle Kjøbstæder, hvor den ikke allerede er gjældende, eller ikke. Jeg er enig med Comiteen i, at der ikke kan være noget Væsentligt at erindre imod, at Udkastet erholder Lovskraft, og da samtlige de af Comiteen fremsatte Amendements, efter min Mening, uden nogensomhelst Undtagelse, ere af for ringe Vigtighed, til at det skulde kunne ansees ønskeligt, at Stænderforsamlingen anvendte noget af sin Tid paa at drøfte dem, saa agter jeg ikke blot at stemme imod samtlige disse Amendements, men forbeholder mig ogsaa det Hoved-Amendement, at Udkastet skal tilraades uforandret, for saaledes at sætte Forsamlingen istand til, hvis den skulde bifalde denne min Anskuelse, uden stor Ophævelse og uden mange Afstemninger, at gaae over til andre og vigtigere Sager. Etatsraad Stenfeldt: Jeg skal blot, i Anledning af, hvad den sidste Taler har yttret, bemærke, at jeg i det Hele er enig med ham i, at vi maae vogte os for at spilde Tid og Kræfter paa minutieuse bemærkninger og Udsættelser; men Spørgsmaalet om en Sag er vigtig, er meget relativt. At Stænderne blot skulde henvende deres Hoved-Opmærksomhed paa, hvad der angaaer politiske Forhold og ikke tillige paa Anliggender, der gribe ind i det borgerlige Forhold, vilde vist ikke være meget ønskeligt, og det er netop den Sammensætning af Stænderne, at der her findes Mænd, af forskjellige Classer og Fag, som bidrager til, at ethvert Forslag, som gaaer ind i de borgerlige Forhold, kan lempes efter de Oplysninger, som fra forskjellige Sider gives, og uagtet jeg, som anført, er af den Mening, at man ikke bør holde sig til Ubetydeligheder, maa jeg dog ansee det vigtigt, at man ikke unddrager de mindre vigtige Sager sin Opmærksomhed, saameget meere som Erfaringen lærer, at Mangel paa Hensyn til de concrete Forhold ofte volder mange ubehagelige Conflicter i de practiske Forhold Dernæst maa det ikke glemmes, at Mænd, som i mange Aar have været inde i forskjellige Fag, ere blevne opmærksomme paa de flere Collisionstilfælde, som den, der betragter Tingene fra et meere almindeligt Standpunct, overseer, og at det, naar de træde ind i Stænderforsamlingen, er naturligt, at de ved Sagernes Behandling tage Hensyn til deres practiske Erfaringer. Jeg kan saaledes ikke være aldeles enig med den sidste Taler, og jeg antager, at han har været lidt for streng i at bedømme Comiteens Betænkning, idet han antager, at man aldeles ikke skulde indlade sig paa Comiteens Forslag, men uden videre forkaste dem og anbefale Udkastet.