Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-04-05
Jndsendt. Hvis ellers den gamle Regel holder Stik ogsaa i dette Aar, da vil Sommeren 1845 blive gunstig for Landmanden, nemlig: hverken meget tør eller meget vaad; Forsommeren vil blive mere tør end Eftersommeren, skjøndt ikke saa tør som i Fjor, og Eftersommeren mindre vaad end forrige Aar. De specielle Karakterer af Maanederne fra 1ste April til sidste September ville omtrentlig blive saaledes: Dersom Snee- og Jismasserne her og i Nabolandene forinden opløses, hvilket dog ikke er sandsynligt, da vil April blive tør og Mar ligesaa, skjøndt denne sidste Maaned ikke ganske vil mangle Regn; Juni vil give Regn især paa Øerne og flere Steder omtrent 8 Dage ind i Maaneden, men midt i den vil en god Landregn falde overalt og der vil mod Slutningen deraf heller ikke mangle Regn; Juli vil, skjøndt ikke ganske uden Regn, blive den tørreste Tid indtil henimod Slutningen, da den vil give megen Regn; August vil muligt i de allerførste Dage give Regn, men fra dens Midte omtrent indtil Enden vil den af og til give enkelte Regndage; September vil give nogen Regni Begyndelsen, megen mod Midten, og ligesaa mod Enden. Af Trækfuglenes Tog maatte jeg antage, at Vinteren dennesinde vilde have indfundet sig tidligt med Strænghed; thi ikke at tale om Fugle, der komme paa Træk omtrent paa samme Tid hvert Aar, saasom Storken og Svalen, men der gives mangfoldige Fugle, der ikke drage bort herfra førend lige tæt foran Vinteren for Alvor indfinder sig; ikke destomindre trak de alle bort sidst i October, f. Ex. Stæren, og Lærken, ja selv Svanen, som ikke pleier at trække bort førend lige kort foran en langvarig, stræng Vinter, var ogsaa paa Træk i store Flokke sidst i October. Heraf drog jeg da den Slutning, grundet paa mange Aars Erfaring, at Vinteren vilde komme tidligt og blive stræng; og dog gik November og Halvdelen af December, uden mindste Spor til Vinter. Jmidlertid fandt jeg, at Aviserne meldte om Vinterens Strænghed med megen Snee og 10 Graders Kulde i det sydlige Tydskland, i Frankrig, Jtalien o. fl.St. allerede i November, og da begreb jeg, hvorfor sidstnævnte Trækfugle mod Sædvane tilte saa faae herfra; men hvilken Virkning i Naturen gav disse fornuftløse Skabninger Vink om, at drage herfra i October, saa at de kunde komme meere sydlig end disse Egne, førend Vinteren med Strænghed indfandt sig der, – Raturens hemmelighedsfulde Gebet findes her tilstoret for Mennesket, og vil, alle de mangfoldige Opdagelser uagtet, vist forblive det ligge til Verdens Ende. Hvis den lærde Apostel Paulus atter fremtraadte paa Verdens Skueplads, da vilde han, endog efterat have gjort sig bekjendt med de mangfoldige Opdagelser, der have fundet Sted, især i det sidste Aarhundrede, endnu med samme Føie finde Anledning til, at udbryde med Begeistring som for henved totusinde Aar siden: "O! Rigdoms Tyd, baade paa Guds Viisdom og Kundskab, hvor aldeles urandsagelige ere hans Domme, og hans Veie usporlige! Sandheden fordrer, at jeg endnu til Slutning offentliggjør følgende: Siden 1839, da alle Berberisser her i Sognet bortrøddedes og Opløberne paa de tilbageblevne Rødder jevnligt borttoges, har Rugen her ikke lidt det allermindste af Kornrusten, medens den forhen, som bekjendt nok, fra 1797 af, da jeg kom hertil, stedse leed meer eller mindre deraf, ja ofte aldeles ødelagdes. Mærkeligt nok er det ogsaa, at da de ældre Berberisser for endeel Aar siden her bortrøddedes, men nye Berberisser i større og mindre Buske samtidigt plantedes istedet, da blev Rugen god her i et Par Aar, og leed ikke af Kornrusten, undtagen tæt ved Byen; men siden ophørte dette Gode, og Kornrusten indfandt sig atter paany og anrettede ofte store Ødelæggelser. Hammel, d. 31te Marts 1845. N. P. Schöler.