Berlingske Tidende, 1831-12-01
(Fortsættelse af det i Gaar under Artiklen London afbrudte Stykke om de Engelske Lorders Stilling og Vælde. - De behøve blot at være conseqvente, for at udfinde, at Landvæsenet, naar det drives paa samme Maade, som deres Fabrikvæsen, vilde have større Udbytte og forøget Folkemængde til Resultat; at man i saa Tilfælde paa Landet vilde faae afvexlende herrer og en sparsomt ernæret Dagleiermasse at see, kan ikke synes urigtigt i deres Øine, som ere vante til dette Syn i Fabriksystemet, og det maa være den tilpas, der kun tager Hensyn til sig selv og bygger paa sin Lykke og sin Klogskab. Da nu Kjøbstædbefolkninger i England, formedelst Fabrikvæsenet, allerede overstiger Folkemængden paa Landet, saa er det begribeligt, at Forsøgene paa at omstyrte Landvæsensystemet og Lordernes Vælde efterhaanden maatte vorde heftigere. Kjøbstædbeboerne ere stedse meer afhængige af dem, der skaffe dem Erhverv, end Landboerne af Jorddrotterne; hines Løsen: "lav Brødtaxt er almindeligt, disses : "høie Kornpriser!" indskrænker sig til dem, der have korn at sælge, og Kjøbstædalmuen er altid uroeligere, end den paa Landet. Er end Lordernes Stilling allerede herved ufordeelagtig, saa er det farligste Punkt dog dette, at en stor Deel af Folkemassen i Manufacturdistricterne ikke ernæres af England, men af Udlandet, og at denne geraader i den meest fortvivlede Tilstand, saasnart Fabricaternes Afsætning formindskes paa de fremmede Markeder. Uagtet intet Land tilbyder de dannede Classer saa megen Leilighed, baade inden og udenlands, til at komme frem, som England, saa er Concurrencen dog alt for stor, Overfyldelsen for hyppig, Higen efter et mageligt Liv altfor almindelig ; og Mange komme enten aldeles ikke frem, eller styrtes tilbage, og den, som engang er trængt ud, kan kun haabe, at komme i Veiret ved Uroeligheder eller Krig. Endnu talrigere ere de Misfornøjede, som det gaaer godt, men som ville gjøre deres politiske Jdeer gieldende, og gjøre dette i de forskjelligste Retninger og Hensigter, med det Englænderne ejendommelige Stiv find, som ogsaa frembringer den dem særegne Sygdom Spleen Saalænge de Misfornøiede ikke handlede i og efter fremmede Tilstyndelser, vidste man af Erfaring, hvorledes men skulde gaae tilværk med dem, men siden de ere bragte hinanden nærmere ved de Franske Begivenheder, Grundsætninger og Forbindelses midler, forstaaer man ikke, at behandle dem saaledes som forhen. Formedelst de rige og de forenede Misfornøjede og den ophidsede Pøbel stod man Fare for at opleve et Slag i London og Borgerkrig i Manufacturdistricterne; Faren endtes ikke, som man nu seer, med Wellingtons Udtrædelse af Ministeriet; Kampen vedvarede og forandrede kun Feldtraabet. -Et Hovedonde er dette, at Skotterne og Jrerne see sig selv og deres Jnteresser beherskede af Englænderne, og de ville ikke beherskes. Storbritannien bestaaer af tre Nationer, som have eet Sprog, een Regjering, men forskellig religiøs Troesbekjendelse, forskellig Følelse og forskellig Bestyrelse; de ere altsaa hverken er enigt Folk, eller kunne nogensinde vorde det. Skotterne holde sig for meer dannede, end Englænderne, og virkelig har Skotland i de sidste Tider frembragt de fleste berømte Mænd ; men ogsaa herskappes nu Jrlænderne med det. De Skotske Rigdomme og Familier ere imidlertid altfor nøie forbundne med de Engelske, til at man kan frygte for Skotlands Adskillelse fra England, men i Jrland er netop det Modsatte Tilfælde. Den indfødte Folkemængde staaer der i den meest skiærende Modsætning til den indvandrede Engelske, de Indfødtes Rigdom til Englændernes erobrede. Den indfødte irske Befolkning er i den sidste Krig rask voxen frem til den meest afgjorte Overlegenhed over den derværende Engelske; den ydede England dets væsentligste Krigsfornødenhed, som dettes Handel betalte, og da denne Næringskilde ophørte, geraadede Jrland i en trykkende Nødstilstand, under hvilken det let og mesterligt benyttedes til Fordeel for Emancipationen. - Denne Emancipation har gjort Jrland stærkt og England aabenbart svagere. Jrland veed, at det har tiltvunget sig den, og er vedblevet, at være uroeligt, fordi det kan tiltvinge sig endnu meet, fordi det kan erhverve sig Uafhængighed, erhverve sig Lordernes og den det paanødte protestantiske Geistligheds Besiddelser, og behøver blot at opoffre sit Blod, thi det er snarere Englands Debitor end dets Creditor ; og bryder det med dette Land, saa styrter det ikke tillige egne Familier og Huse, naar blot dets proitstantiske Landsmænd forblive roelige. Det har Midler nok i Hænde, til at føre en Forsvarskrig mod Storbritannien, uden at regne de protestantiske Jrlændere med. Kun dersom disse hjelpe til at bekæmpe deres Fæderneland, maa dets Forsvarskræfter anslaaes ringere. Men hvo kan indestaae for denne Bistand, selv om Storbritannien var ligesaa indvortes enigt, som det er uenigt: De katholske Jrlændere have allerede gjort fælleds Sag og ere ved Smancipationen blevne stærkere, de protestantiske Jrlænderes Tillid til Storbritannien er derimod svækket derved; disse have tabt Haabet om, at vorde talrigere og meer overlegne end hine, der have vundet nye Hjelpemidler til at vorde talrigere og end meer overlegne. Jrlænderne kunne nu vente større Fordeel og Magt af at skride frem paa den aabne Bine og lade Tingens udvikle sig i England, end ved voldsomt at adskille sig fra dette, derved undgaae de indvortes Forvirring, hvorfor de jo dog maae gyse. Deres katholske Parlamentsmedlemmer synes, at have erkjendt dele, og gaae paa det consrvenieste frem, for at forberede nye Fordele og Concessioner for Jrland og skaffe sig en nægtigere Indstydelse i England, for at forpligte Ministrene og vind Popularitet. Og kan vel noget være dem mere velkomment, end Uenighed imellem Lorderne og Underhuset, og Nationens ugunstige Stemning mod de geistlige Lorder, Er det kun et lomt Drømmebillede, at troe, at en saa conseqvent Fremgangsmaade kan føre dem selv igjennem de stridende Engelske Partier til indflydesesrige Embedsposter og derefter Jrland uden Kamp til en selvstændig Regjering, og at Jrlands Jordkund under sit yndige giønne Jorddække skjuler et Jldsvælg for de Engelske geistlige og verdslige Lorder.