Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-12-01
Da jeg har tilstrækkelig Grund til at antage, at mine Angribere i Anledning af mine Besværinger over Veivæsenet her i Fyen, fremdeles som hidtil, uagtet det Publicum givne Løfte, ikke vil bekjendtgjøre hvad der videre imellem os for Retterne forefalder, vil jeg ikke undlade at tilkjendegive for dem der interessere sig saavel for Gangen i, som Udfaldet af denne Sag, at jeg af det Kongl. Danske Cancellie er forundt Beneficium for Overretten i alle hidtil opstandne Sager, samt at der ved denne Ret allerede er falden Dom i den afVeibetjent P. H. Petersen imod mig ved Underretten. anlagte Sag (imod min Paastand om Afviisning, blev af Underdommeren afsagt den Kiendelse, at Sogsmaalet skulde nyde Fremme, ved hvilken Dom Sagen er afviist fra Underretten og min beskikkede Sagfører Cancellieraad Beyer tilkjendt 10 Rbd. i Sallair, men da denne havde forsømt at paastaae Omkostninger, Kost og Tæring for mig, har dette ikke kunne komme under Paakjendelse. Jeg har nu senere ansøgt om Landsoverrets Prokurator Ph. Jul. Knudsen maa blive beskikket i de øvrige Sager, hvilket har fundet Sted i Adskillige. Den noble Plan, at underkue Sandheden ved at udstykke det af Stiftamtmanden, mine Angribere underet, meddeelte Beneficium, i ligesaamange Sager som der fandtes Veibetjente, hvilket naturligviis maatte have ødelagt en Mand, der saa godt som staaer allene paa alle vepligtige Landmænds Vegne, er saaledes ved denne Landsoverrettens Dom forpurret. Den her foran benævnte Veibetjent P. H. Petersen, der hvad jeg tidligere har bemærket, blev sat under Justitsens Tiltale, efter Commissionens Jndberetning, for den Andeel han har havt i en til Rentekammeret indsendt Attest, der skulde besmykke hans begaaede Underslæb ved en Steenleverance, er ved Bjerge-Aasum Herreders Ret idømt Vand- og Brødsstraf, hvilket og blev Tilfældet med den enfoldige Pige han havde forledt til at underskrive anden Mands Navn under den benævnte Attest, ligesom og en Steenslager, fordi han i Anledning af denne Steenleverance saavel for Retten som Commissionen har afgiven en vaklende Forklaring, derfor en bleven idømt samme Straf. - Denne sidste Omstændighed bekjendtgjøres her offentlig, for om muligt at bidrage til, at ikke flere, ved de udstrakte Forhører, som den benævnte Commission optager (og som neppe, naar Alt hvad jeg og Andre have indberettet, og hvad endnu stedse bliver indberettet, skal undersøges, endnu i et Aarstid vil ophøre) enten af Uagtsomhed, eller med Forsæt skal udsætte sig for lignende Straf, men ved Agtpaagivenhed afgive Forklaringer overeensstemmende med Sandhed, uden enten at tillægge noget Usandt, eller tilbageholde at fremsige hvad som Sandhed er. Ved denne Leilighed vil jeg ikke tilbageholde den bemærkning: at den der indkaldes for en Ret eller Commission, hvad enten han stedes til Eds Aflæggelse eller ei, ikke skal bevise, men allene er pligtig at beedige sin Forklaring, samt at han udsætter sig ligesaameget for Straf, ved at dølge Sandheden, som ved at fremsige andet end hvad Sandhed er. Det er iøvrigt langt fra, at disse bemærkninger her fremsættes, fordi jeg paa tvivler at den nedsatte Commission, under Forhørerne, gjøre Deponenterne opmærksomme herpaa, dens Medlemmer ere desværre sikkerligen allerede overtydede om Nødvendigheden af denne Forholdsregel, især med Hensyn til Bondestanden i Almindelighed. J Anledning af disse Veisager har jeg allerede havt saa betydelige Omkostninger, Ærgrelser og Tidspilde, at jeg ikke meere tør udsætte mig for at spilde Tid og Penge paa Vidneføring, forinden de af mig for Overretten paaankede Kiendelser, der have forbudt mig at føre Vidner, blive underkjendte, eftersom jeg indtil da kun kan vente, som hidtil, tidspildende Reiser og Chicaner for Vidnerne og mig selv, med mindre jeg skulde erholde Beneficium for Underretterne, hvorom jeg har ansøgt det Kongl. Danske Cancellie, og har jeg desaarsag hidtil indskrænket mig til (omendskjøndt jeg fuldeligen indseer at mangt et Beviis vil gaae tabt ved Aaremaals Udsættelse af Vidnehøringen) at føre Vidner ved Bjerge og Aasum Herreders Ret, hvor det ved Kiendelser, for en Deel er bleven mig tilladt, ved Tingsvidner at bevise: 1ste. At Veimesteren Capit. Recke har søgt, saaledes som jeg har paasagt denne, at bevæge Kjølstrups Sogns Beboere til at tilbagetage en Klage, over en største Underslæb greben Veibetjent, som af Sognet var indgivet igjennem Stiftet til Rentekammeret. 2det. At Opsynet for en Deel har været betroet til saadanne Subjecter, der efter hvad almindelig var antaget, ved Underslæb, Drikfældighed eller Uduelighed og Ligegyldighed bortødlede Landmandens Kræfter, hvorimod det er nægtet mig at føre Vidner om, at Veimesteren har viist en magesløs Efterladenhed i sine Pligters Opfyldelse ved sjelden eller aldrig at komme paa Veiene, hvorved Betientene ere blevne overladte til sig selv, og saaledes har havt frit Raaderum, til at udøve Vilkaarligheder til Landmandens store Tab, ligesom jeg eiheller maae føre Vidner og at Veibetjente have afbenyttet frie Befordringer allene for dermed at kjøre til Kroes for at svire, og Bonden imidlertid holdt udenfor, for naar denne Forretning i sin tilbørlige Tid var endt igjen at transportere dem hjem. (Jeg troer at slig Handling kan henføres under Underslæb, den dengang constituerede Dommer var af modsat Mening). Kiendelsen er imidlertid indanket for Overretten, og jeg betvivler aldeles ikke dens Underkjendelse. - Ved disse Vidneforhører har jeg allerede bragt det til fuldstændigt juridisk Vished iblandt meget andet mindre væsentligt. A. At Capitain Recke virkelig har, ved en af ham foranstaltet Samling af Kjølstrup Sognes Gaardmænd i Ladbye, søgt at formaae disse til at tillade at han tilbageholdt den af dem indgivne Klage, hvorhos han yttrede, da man modsatte sig dette, at han nok skulde have Sognet i Erindring fordi de vilde skade ham ved at indgive Klage nu da Hansen paa Kragsberg havde indgivet saadan over ham til Rentekammeret, samt at det var Takken han skulde have for de Tjenester han havde viist Sognet. Til denne Yttring blev giensvaret at man ventede det var til det Gode han vilde have Sognet i Erindring, da de med Hensyn til Veivæsenet hidtil noksom vare blevne medtagne. - Sognebeboerne formene iøvrigt at Veivæsenet har havt dem i en saa særdeles Erindring i Aar, at de have fundet sig anlediget til, at andrage saadant for Commissionen til Undersøgelse. - J sin Erklæring over mine Besværinger til Rentekammeret har Capitain Recke iøvrigt indberettet, at det jeg nu fuldstændig har beviist, at være af ham foretaget i denne Anledning, var en grov Usandhed, hvorhos han beretter, at Bønderne havde henvendt sig til ham, med Bøn om at faae Klagen tilbage, da de havde indseet deres Feiltagelse, men at han ligefuldt lod den gaae sin Gang til Rentekammeret. B. At det almindelige Rygte, at Opsynet for en Deel var betroet til saadanne Subjecter, der ved Underslæb, Drikfældighed, Uduelighed og Ligegyldighed bortødslede Landmandens Kræfter (hvilket er heele min beskyldning imod Veibetjentene, den de efter det dem meddeelte Beneficium maae paatale) virkelig fandt Sted forinden jeg klagede over Veivæsenet, samt at flere Vidner selv have erfaret at disse Rygter vare grundede. C. Og endelig har jeg beviist in Specie at P. H. Petersen har begaaet Underslæb, været drikfældig og forsømmelig under Veiarbeidet. Marialyst, den 12 November 1835. C. H. Hansen.