Berlingske Tidende, 1771-01-18
London, den 21de December. Kongen er igien fuldkommen restitueret af sin Upasselighed. Ambassadeurerne fra Spanien og Frankrig handle nu med Græven af Rochesort om vigtige Sager af den dem overdragne Underhandling. Man veed at bemeldte vor Stats Secretair har saavel i Raadet som i Parlementet bestandig erklæret sig for at Spanien skulle erstatte os den ved Falklands Øerne tilføyede Affront. Endnu er det ey mueligt at see, om bemeldte Underhandling vil udfalde lykkelig eller frugtesløs. Men det er vist at Spanien ikke vil beqvemme sig til nogle Poster af vort Forlangende. Vort Admiralitets Commissarier have endnu givet nogle Skibe i Commission. - Krigskibene Hazard og Weazle skal afgaae til den Jrlandske Canal, for der at krydse i 3 Maaneder. Den Escadre under Commandeur Howe skal bestaae af 5 Skibe af Linien, 3 Fregatter og 2 Krigs=Chaloupper, og forsynes med Levnetsmidler paa 4 Maaneder. Og en anden til Vestindien bestemt Escadre, som bliver provianteret paa 6 Maaneder, skal bestaae af 7 Skibe af Linien, hvoriblant er Royal og William paa 90 Kanoner. - Det først som udi det Ostindiske Compagniets General Forsamling i Forgaar blev foretaget, var at forøge Salarium for Præsidenter og Directeurerne, nemlig Præsidentens Salarium fra 2000 Pd. Sterl. som det nu er, til 5000, og sette en deputered Præsidents Salari, lum fra 200 til 400, og enhver Directeurs fra 150 til 300 Pd. Sterl. Den anden Post var den fra Directeurerne givne Efterretning, angaaende igjen at betale de af Compagniet ved Manilla Expedition gjorte Omkostninger, til Last for Regieringen. Directeurerne beviste med tilforladelige Documenter, at en Underhandling med de K. Ministre var bleven begyndt, og at Hs. M. havde befalet sit Parlement at forskaffe denne Betaling, at mani Følge heraf havde for længe siden med al Fliid drevet paa denne Sag, og at efter megen Forhaling Ministrene ikke havde vilde erkiende, at Regieringen var Compagniet noget skyldig, uden hvad som havde været førend bemeldte Øers Erobring, da disse Øer den gang bleve tillagte Compagniet og derved den paa 160000 Pd. Sterl. ansatte Prætension nedsadt til 28000 Pd. at herpaa skeede igientagne Forestillinger og Compagniets billige Fordring paa først meldte Summa, og endelig at Directeurerne efterat de havde gjort alt hvad de kunde for at erlange bemeldte Erstatning, havde fundet for tienligt, at give Proprietorerne Efterretning derom." Een af Proprietorerne, som har være tilstæde ved Expeditionen, og haft en Betiening, hvorved han havde Leylighed til at kunde vide alting, overleverede en Fortegmelse paa Beløbet af Manille Ranzion, som efter denne Fortegmelse beløber sig til meere end 860000 Pd. Sterl. Den samme Proprietor anførte, at Compagniets Betiente havde tilladt Gidslerne for bemeldte Summes Betaling at undkomme, da Compagniet ellers kunde have erholdet alle dets Omkostninger reentgotgjorte. Han betiente sig derhos af adskillige skarpe Udtryk imod dem, som hans Beskyldning angik. En anden Proprietor, som og har været ved Expeditionen, nægtede de nys anførte Bekræftelser og forsikrede, at aldeles ingen Sidster vare modtagne, men at de undkomne Personer havde været Krigs Fanger, som af en anden Aarsag vare blevne forvarede. Hvorpaa blev foreslaget at tage følgende Beslutning: ganske at bifalde alt hvad Directeurerne havde gjort, og meddele dem Jnstructioner videre at forfølge Compagniets Fordring paa ovenmeldte Bekostninger ved de Midler, som de agtede for tienlige. - Efter megen Strid blev antaget at overlade denne Sag til Directeurernes Jndsigt og Omsorg, uden i den Henseende at binde dem til noget. Man mærkede at nogle Jldefindede havde haft Hensigt til ved et hemmeligt Haandgreb at gjøre en beklagelig Forestilling om det, som angaaer Compagniet for at formere Mishag over de hidtil værende Ministre, som og over de af Regieringen tagne Messyrer. Men det ministerialske Parti beholdt dog omsider Overhaand, og Sagen bliver nu saaledes indrettet, som Ministrene maatte finde det for got. Den 3die Sag, som blev forhandlet, var denne: General Schmidt, en Officier, som i Compagniets Tieneste har gjort sig meget berømt, forestillede de Nærværende ved tilstrækkelige Grunde: "Hvor fornødent det er, at have en besynderlig Omsorg for vore Eiendommes Beskiermelse og Forsvar i Jndostan, og at det var nødvendigt at sende en Søe=Magt derhen, som kunde understytte den der værende Land Magt. Præsidenten gav at forstaae, det var ubeqvemt at foretage en saa vigtig Sag i saa talrig en Forsamling, saavel fordi Actierne derved kunde falde, som og fordi det kunde aabenbare vore Fiender vor Svaghed. En anden erklærede derimod denne Art at Forsigtighed for unødvendig, saasom der var intet eftertrykkeligere Middel at holde Actiernes Priis i Veyret, end tage Messorer til Beskyttelse og Beskiærmelse, eller give tilkiende, at man havde taget dem. Tilsidst foreslog General Schmidt, man sulle begiære af Regieringen at sende en Skibs Magt til Ostindien, hvilket han og viste at være nødvendigt. Herpaa erklærede Præsidenten hvad som hidindtil endog for Directeurerne var holdt demmeligt, nemlig: "at Ministerium havde lovet at afsende saadan en Suceurs, dersom det skulle være fornødent." Forsamlingen skiltes derpaa ad, efterat de forhen havde gjort Aftale, den 23de Jan igjen at komme sammen. Som vi høre, saa har den Spauste Ambassadeur i disse Dage indgivet en Memorial, og deri fore spurt, hvorfor vi gjorde saadanne Udrustninger. Hvorpaa han skal have faaet til Svar: "Først for at beskiærme vore Rettigheder, og vor Eiendom, og dernest fordi vi havde Ret til i dette Stykke at giøre hvad os behagede.