Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1782-02-25
Fortsættelsen af Den belønnede Retskaffenhed. (See No. 7.) 2de Aar forløbe saaledes, uden at nogen, uagtet den ofte gientagne Bekiendtgiørelse, indfandt sig og fordrede Pengene tilbage. Præsten gik derfor til det unge Par, og sagde: "Mine Børn, nyd nu den Gave, som Himmelen har tilvendt Eder. De 10000 Rdlr. ere Eders, da ingen Eiermand til samme har anmeldt sig; brug dem nu hvortil i selv behager; her ere de Derpaa tog han Skrinet, som han havde bragt med sig under sin Kiole, og satte det for dem. Far, sagde Martens, det er dog endnu mueligt, at den, som Pengene tilhører, engang, om kort eller længe, kand være at finde. - Jeg tænker altsaa, at anvende dem saaledes, at intet Tab kand være at befrygte. - Og hvorledes da, spurgte Præsten. Avels Gaarden, svarede Martens, som jeg har forpagtet, er til kjøbs at bekomme; Der ligger meget Gods til samme, og vil nok komme at koste 10000 Rdlr. Dertil vil jeg nu anvende Pengene, naar da Eiermanden kommer, hører Gaarden ham til, og jeg er hans Forpagter, Præsten billigede dette Forsæt af gandske Hierte, og følgende Dag var det allerede udført. Martens forbedrede nu sin Eiendoms Gaard saa meget som mueligt, og hans Mieke glædede ham efter Haanden med 2de Børn som hun fødde. Hvor fornøiede begge sig ikke over disse dyre Pante paa deres inderlige Kierlighed! Kom Martens om Aftenen hiem af Marken, saa kom Konen med Børnene ham imod; Han kyste den ene efter den anden, og trykkede deres gode Moder kierlig til sit Bryst, en aftørrede hans Sved og den anden tog Spaden, eller hvad han saaledes kunde bære hiem, af hans Haand, og leve rede sin egen igien. Martens glædede sig over sine Børns gode Villie, karraserte dem paa nye, og takkede Gud der havde givet ham saa god Hustrue og saadan ne Børn, der i saa Fald vare hende saa lige Efter nogen Tid døde den brave Præst, hvem De for en Deel havde at takke for deres Lykke. Dette Tilfælde erindrede Dem om deres egen Død. Vi maa ogsaa døe, sagde Martens, og Godset tilfalder vore Børn. Kommer nu den som egentlig tilhører samme, saa mister han det, og vi havde efterladt en Fremmeds Gods til vore Børn. - Disse Tanker bevægede dem at forfatte et Documente i saadan Anledning, og i Nærværelsen af Byens fornemste Jndvaanere underskrev samme, samt nedlagde det hos den nye Præst, og dermed vare de rolige. J 10 Aar havde de nu besiddet Gaarden. En Dag, da Martens efter suurt Arbeide gik hiem for at spise til Middags, saae han at en Vogn paa Landeveien veltede, udi hvilken sad 2de Mandspersoner. Han løb af al Magt for at komme dem til Hielp. Lykkeligviis havde ingen af den faaet Skade. Han bad dem spise hos sig, og tilbød dem sine Plov Heste, paa disse at kunde bringe deres Sager til Huu Men en af de Reisende sagde: Dette Sted, farligt for mig. Nu veltede jeg her, og for 10 Aar sit mistede jeg just paa denne Ort en anseelig CapiHvorledes, spurgte Martens, og De ingen Eftersøgning i saa Fald anstillet Det var ikke mueligt, svarte den Fremmede. En falsk Anklagelse nødde mig til at forlade L. det i største Hast, siden jeg ikke vilde lade i fængsle. Jeg skrabede sammen alle mine C. tanter, som beløbe sig til ongefær 10000 Rdl. satte Pengeskrinet ved Fødderne i min Vogn, reiste Dag og Nat fort med extra Posten, for undgaae mine Fienders Efterstræbelse. - Ulykke var det underste Bredt i Vognen af derdom forraadnet; det gik i tu, da jeg en tenstund var kommet til dette Sted uden mærkede det. Da jeg blev samme var første Skyds=Skifte var det allerede bleven N. og da jeg ingen Tid havde at spilde, naar vilde redde Liv og Frihed, saae jeg mig tvunat lade mine Penge i Stikken. Jeg reiste alt lige til Hamburg, gik Ombord paa et Sk. som laae seiglklar, og reiste til Ostindien. Fo nu, da min Uskyldighed er lagt for Dagen, jeg kommen derfra tibage. Martens Øine spillede af Glæde ved den Fortælling, og paastod nu aldeles at de sku følge med ham hiem, som skeede. Selv løb han forud, meldede sin Kone 6. sternes Ankomst, og lod, imidlertid MiddaMaden tillavedes, frembringe nogle Forfriske, ger, og henvendte strax Talen igien paa de stede Penge, for at blive fuldkommen forsikom, at de vare de samme, som han havde fundet (Slutningen følger.) Heraf udkommer hver Mandag et Blad fra det bergenske Adresse-Contoir, ved R. Geelmuyder,