Almuevennen, 1844-08-14
Nærværende Udkast har allerede een Blad-Redacteur saaledes forløbet sig imod, at Beslag og Tiltale er foranstaltet, og da vi frygte for, at en Udtalelse af vor Mening om samme, ogsaa muligen kunde bringe os i Conflict med den bekjendte Justitsraad, hvem vi ønske at have saa lidet som muligt med at gjøre, saa ville vi foreløbigen nøies med at give en Oversigt over Udkastets Bestemmelser og da lade Læserne selv bedømme disse. Stænderne, haabe vi, ville bedre udtale vor Mening end vi selv formaae, og naar vi da meddele hvad de have udtalt, faae vi ogsaa vor Mening sagt, uden at Justitsraaden formaaer noget imod os. Det har stedse hidtil staaet Enhver frit for at udgive et Blad, naar det ikke indeholdt udenlandske politiske Nyheder og Efterretninger, hvilket Placaten 2den Octbr. 1810 har forbeholdt privilegerede Blade, nu skulde, efter Udkastet, ethvert Blad kunne indeholde ogsaa udenlandske Efterretninger, men saa skal heller Jngen være berettiget til at udgive Blade uden det er en fuldmyndig Mand som besidder personlig Frihed, og ikke har lidt nogen Dom der kunde kaste en Plet paa hans borgerlige Agtelse, han skal derhos paa Tro og Love afgive Erklæring om, at han selv besørger hvad der vedkommer Bladets Udgivelse, og endelig skal han levere Obligationer op i Cancelliet til et Beløb af 1500 Rbd. naar Bladet ikke udkommer ugentlig, 2000 Rbd. dersom det udkommer 1 eller 2 Gange om Ugen, 3000 Rbd. naar det udkommer 3 a 4 Gange og 4000 Rbd. naar det udkommer oftere. At Placaten af 2den October 1810 maatte hæves have Stænderne og den offentlige Mening saa indtrængende og eenstemmig, og støttet paa saa vægtige og klare Grunde, anholdt om, at Regjeringen nu har fundet at den maa falde, men naar den til denne Ophævelse knytter saadanne Betingelser, som de anførte, spørge vi, hvormange af de bestaaende Blade vil kunne opfylde disse? Hvor skal en Bladudgiver forskaffe slig en Sikkerhed, eller hvor skal han hævde sit Blads Selvstændighed dersom han bliver undergivet en Pengemands Vilkaarlighed, Hidtil var Pressen dog uafhængig af Gods og Penge, den var de Ringes og Undertryktes Hjelp og Forsvar, og det skulde visselig ikke være gavnligt for det Hele om det blev anderledes. De som for Tiden udgive periodiske Blade skulde uden videre kunne vedblive dermed, uden at levere de omhandlede Obligationer, men de blive da eiheller berettigede til at meddele udenlandske Efterretninger. Det synes dog at være retfærdigt og billigt at de nuværende Blade erholdt Ret til at udkomme som hidtil, uden slig Sikkerhed, naar de ikke attraaede nogen udvidet Ret, thi et saadant Blad er dog altid en vis Eiendom som dets Forlægger besidder, og som han efter Udkastet vil aldeles tabe saasnart den nærværende Redacteur døer, eller paa anden Maade skulle blive uduelig eller uvillig til at vedblive Redactionen, og det kan jo skee ligesaasnart idag som imorgen; men en Eiendomsret der hidtil har været garanteret ved de bestaaende Love, bør dog hævdes, eller kun bortfalde mod Erstatning. En anden Plakat om hvis Ophævelse Stænderne og Pressen, paa ligesaa talende Grunde og ligesaa indstændigen har andraget, er den hvorved det foreløbige Gjennemsyn af Blade og Skrifter er paabudt, hvorved altsaa og de hyppige Beslaglæggelser ere foranledigede, og den Tilstand indtraadt, at Forfattere dømmes for udgivne Artikler som ikke ere udgivne; dette Gjennemsyn skal efter Udkastet fremdeles vedblive, skjøndt Alt hvad der findes løvstridigt i Blade og Skrifter skal straffes som udgivet, maa det dog ikke blive udgivet. Commissarius har oftere indrømmet i Stænderne at saare Meget taler for at hæve dette Gjennemsyn, og at det vilde være i selve Regjeringens Jnteresse, men den Synderlighed finder her Sted, at nu hedder det Ophævelsen af Placat af 2den Octbr. 1810 forøger det Betænkelige i at lade Gjennemsynet falde bort, medens Commissarius stedse i Stænderne har sagt at det fornemmelig var Pl. 2den Octbr. 1810 der gjorde det umuligt at hæve dette Gjennemsyn; altsaa, Placatens Bestaaen har hidtil gjort Gjennemsynet nødvendigt, og nu gjør Placatens Ophævelse Gjennemsynet nødvendigt. – Bibeholdelsen af dette Gjennemsyn har endvidere ført til den Bestemmelse, at Tiltale kan bortfalde naar Udgiveren af et beslaglagt Blad vil frafalde Udgivelsen, men hvo seer ikke at meget af det som af Domstolene vilde blive frifundet og altsaa udkomme, paa Grund af denne Bestemmelse vil blive evigt begravet. Endelig er der ogsaa sørget for, at Udgivere kunne stille sig under formelig Censur, dersom de dertil føle sig stemte, idet det bestemmes at vedkommende Politi-Embedsmand skal gjennemsee Manuskriptet, og meddele Udgiveren om der er Noget imod at Bladet udkommer, men efterkommes da ikke dette Tilhold, underkaster Udgiveren sig ikke aldeles, da skal bemeldte Embedsmand ikke være pligtig oftere at paatage sig denne Uleilighed. De i Udkastet fastsatte Straffebestemmelser ere følgende: Hvo der tilskynder eller raader til voldelig Forandring i Statsforfatningen eller Opstand imod Kongen bør have sit Liv forbrudt, eller naar Opfordringen, er bleven uden Følge, da Tugthuusarbeide paa Livstid, At laste, forhaane eller søge at udbrede Had og Misnøie imod Rigets Constitution, Statsfængsel fra 1 til 5 Aar. At paasige Kongen uretfærdige eller nedværdigende Handlinger eller forhaanende Domme eller Yttringer om hans Person eller Regjering, Statsfængsel fra 1 til 5 Aar. Utilbørlige, usømmelige og forbittrende Udtryk om Lovene og Regjeringens Foranstaltninger, Fængsel fra 2 Maaneder til 1 Aar eller Mulct fra 200 Rbd. til 1000 Rbd. At omtale Kongens Person eller Statens Forfatning i utilbørlige eller usømmelige Udtryk, Fængsel fra 2 Maaneder til 1 Aar. Fornærmende Udladelser mod den regjerende Dronning eller mod nogen til vort Kongehuus henhørende Prinds eller Prindsesse, Statsfængsel fra 2 Maaneder til 5 Aar. Den som i Skrift søger at undergrave Troen paa Guds Tilværelse og Sjælens Udødelighed, eller laster eller forbaaner den christelige Religion, eller angriber Grund støtterne for den sædelige og borgerlige Orden, straffes med Fængsel fra 6 Maaneder til 2 Aar eller efter Sagens Beskaffenhed med Forhedringshuusarbeide indtil 33 Aar. For at forarge andre Religionssamfund heri Riget, ved at drive Spot med deres Skikke eller Troeslære, Fængsel fra 1 til 6 Maaneder Samme Straskal ogsaa anvendes paa den der aabenbar har bestræbt sig for at udbrede Laster og svække Folelsen for Sædelighed og Blufærdighed. Hvo som befindes i noget ved Trykken udgivet Skrift at søge at opvække Had og Forbittrelse imellem de forskjellige Statsdele eller imellem de forskjellige Samfundsclasser i Staten, ansees med Bøder fra 200 Rbd. til 1000 Rbd. eller efter Omstændighederne Fængsel fra 2 Maaneder til 1 Aar. Den som udbreder urigtige Efterretninger om Statens Tilstand eller Regjeringens Beslutninger eller Foranstaltninger hvorved Skade og Ulempe kunde foraarsages, Fængsel fra 3 Maaneder til 2 Aar eller Bøder fra 50 til 300 Rbd. At fornærme fremmede i Venskab med os værende Stater, ved at laste og forhaane de regjerende Personer, Statsfængsel fra 6 Maaneder til 3 Aar, at nedsætte den en fremmed Regent skyldige Agtelse, Fængsel fra 1 til 6 Maaneder, eller Bøder fra 200 til 500 Rbd.; lignende Straffe skal anvendes paa den der ved bittre eller nedsættende Fremstillinger af en venskabelig Stats Forfatning eller de Forholdsregler der følges af sammes Regjering, søger at fremkalde Uvillie mod denne Stat. Ubeføiede Beskyldninger mod Embedsmænd eller Privatpersoner straffes efter deres Beskaffenhed med Fængsel fra 3 Maaneder til 2 Aar eller Mulcter fra 100 til 1000 Rbd. Udladelser der indeholde en utilbørlig Yttring, af Ringeagt mod Samme, Mulct fra 50 til 500 Rbd. Cancelliet foranstalter en Sagfører til som Actor at forfølge Sagen i det Offentliges Navn, naar fornærmelige Udladelser er fremført i trykte Skrifter, imod Collegierne, mod collegialt sammensatte Retter eller andre Embedsautoriteter, mod de vigtigste Embedsmænd, mod Provindsialstænderne, og naar Andragende indkommer derom, da ligesaa for grove Fornærmelser, mod Amtsraad, Communalbestyrelser og Sogneforstanderskaber. At meddele Rygter om Borgernes huuslige Stilling eller private Liv, som kunne forvolde Ubehageligheder og Ulemper, straffes med Bøder fra 50 til 200 Rbd. Finde Domstolene det i noget Tilfælde tvivlsomt, om et Skrift som efter den nærmeste og naturligste Mening er af lovstridigt Jndhold, er af Forfatteren taget i saadan Betydning, bliver han dog at ansee med Bøder fra 100 til 500 Rbd. "for en uforsvarlig Tilsidesættelse af pligtskyldig Opmærksomhed, naar Sagen angaaer Forbrydelse mod det Offentlige, og mod Private fra 20 til 200 Rbd. – Alle disse Straffebestemmelser, skulle ogsaa analogisk (som Liighedsregel eller i Liighed, med anvendes paa Kobberstykker, Træsnit, Lithographier og andre billedlige Fremstillinger, samt naar de omhandlede Forbrydelser ere begaaede ved Ord eller i utrykte Skrifter. Læserne dømme nu selv; vi sige med "Fædrelandet, bliver dette Udkast nogensinde Lov da vil en uafhængig Presses Bestaaen blive aldeles umuelig.