Aarhuus Stifts-Tidende, 1823-01-07
Frankrig. J et Ministerialkonseil, der holdtes i første Juledag, skulde den endelige Beslutning tages, angaaende hvorlunde den Erklæring skulde være, som Frankrig havde at tilsende Spaniens Regjering. Fem af Ministrene, der stemmede for Krigen, paastode den aldeles overeensstemmende med de tre allierede Magters Declaration, men Grev Villele vilde have den affattet i afmaalte Udtryk. Da erklærte Hertugen af Montmorency, at han, efter det Sprog, han ifølge sine Jnstructioner havde ført ved Kongressen, ingenlunde kunde tage Deel i Forholdsregler, som hverken stemte overeens med hine Jnstructioner eller med det System, han i Verona havde søgt at gjøre gjældende. Han forlangte strax sin Afsked, som Kongen ogsaa gav ham, og Nielle blev i hans Sted udnævnt til Udenlandsminister. Peyronne: og Hertugen af Bellund have derpaa ligeledes forlangt deres Afsked. Grev Pozzo di Borgo har faaet Depescher fra Keiser Alexander, der yttrer sin Forundring over, at Kongressens Ultimatum, som dog selve Frankrig drev saameget paa, endnu ikke er afsendt til Madrid, samt paalægger sin Gesandt at forlange en positiv Erklæring desangaaende. Grev Pozze c. Borg har derpaa forlangt det franske Ministeriums bestemte Svar inden trende Dage. Men alt to Dage efter læstes følgende authentiske Attstykke, det første man har seet offentligt siden Kongresforsamlingen: Ministerialkonseilets Præsident, der interimistisk er tillige overdraget Portefeuillen for de udenlandske Anliggender, til Greve de la Garde, Hs. Majestæts Minister i Madrid. Hr. Greve! Da muligt Deres politiske Situation ifølge Veronakongressens Beslutninger kunde forandre sig, saa byder fransk Lopalitæt at overdrage Dem, at underrette Hs. Katholske Majestæts Regiering om Hs. Allerkristeligste Majestæts Regierings Sindelag. Siden Begyndelsen af den spanske Revolution har Frankrig, uagtet alle Farer som den førte med sig, anvendt at Omsorg for, at knytte Baandet fastere, som forene begge Kongerne, og vedligeholde den gode Forstaaelse mellem begge Nationerne. Men de paafølgende Begivenheders Jndflydelse er vorden mægtigere end man kunde forudsee. Ved en Militairopstand paatvang man Kong Ferdinand en Forfatning, han ellers hverken havde antaget eller anerkjendt. Det var naturligt, at enhver utilfreds Spanier fandt sig beføiet til at gribe samme Middel, for at erhverve sig tilbage en med hans Meninger og Grundsætninger mere overeensstemmende Statsforfatning. Magtens Anvendelse giver Ret til at bruge Magt igien. De mod Frankrig nærmestgrændsende Provindser bleve især Børgerkrigens Skueplads. Frankrig nødtes til at sikkre sig derimod, og den franske Regierings Forsigtighed er fuldelig retfærdiggjort. Kongressen i Verona traadte sammen. Frankrig maatte erklære sig angaaende fine Rustninger. De Allierede fandt i Frankrigs Forsigtighed retfærdig, og Fastlandsmag, terne toge den Beslutning, at forene sig med Frankrig, for (hvis det nogensinde giøres fornødent, at hielpe til Vedligeholdelsen af sammes Rolighed. - Frankrig vilde for sin Part været vel tilfreds med en saa velvillig og hædrende Beslutning, men Østerrig, Preussen og Rusland holdt det for nødvendigt, endnu des- uden at vedføie Alliantseakten en Fremstilling af de res Sindelag. Diplomatiske Noter ere i denne Hensigt afsendte fra bemeldte Magter til deres Ministre, i Madrid, der skulle meddele den spanske Regiering samme og endvidere følge de befalinger, som de have faaet tilsendt. Men De, Hr. Greve, paalægges det i at sige til Madriterkabinettet naar de afleverer disse Meddelelser, at Hs. M. Kongen af Frankrigs Regiering i og Høistsammes Allierede ere fastbesluttede, paa alle mulige Maader at tilbagedrive de revolutionaire Grundsætninger og Bevægelser i Spanien; men den ædle spanske Nation maa selv udfinde sig et Hjelpemiddel, for dets Lidelse, hvorved andre Regieringer foruroliges. Man vil sørge for at skaffe Roligheden igien tilbage, staae Madriterkabinettet di i Alt hvad man formaaer, og vise sig som ærlige Naboer og oprigtige Venner; men derimod vil Frankrig ei heller træde et Skridt tilbage fra hvad som er besluttet, saalænge, Spanien endnu er deelt af uheldbringende Factioner. Hs. M. Regiering vil ikke betænke sig paa at hjemkalde Dem fra Madrid og søge sine Garantier i kraftigere Forholdsregler, hvis der ei snart sees Haab om en Forandring til det Bedre." (Hvis ikke den herlige Alliantses Propositioner antages af Spanien, saa har den russiske, østerrigske og preussiske Gesandt alt faaet Ordre til at for 4de Madrid.)