JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
Det første, der tiltrak sig min Opmærksomhed, var de jydske og holsteenske Heders Forandring. De fordum uoverseelige Lyngstrækninger vare for det meste forsvundne, og dyrkede Agre og Græssmarker til Faar, men fornemmelig Skov, meest af Naaletræer, var kommen isteden, Langs Hovedlandeveien igjennem Landet var dog en liden Strækning paa hver Side opdyrket og inddeelt i smaa Lodder, beboede af Familier, der deels havde Opsigt med Skove og Veie, deels dreve een eller anden Næringsgreen tilligemed deres lidet Jordebrug. Dette, sagde man, var skeet, baade for at Veiene ved friere Luftstrøg kunde holdes tørre, som de ikke kunde, naar Skoven staaer tæt ved dem, som og til Sikkerhed og Hielp for Reisende, hvilket almindelig savnes i store ubeboede Skove.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
En Olding, vist over de 70 Aar, forklarede mig, hvorledes denne Hedernes Forvandling omtrent var skeet, da han mærkede, at jeg faldt i Forundring derover. Kongen, sagde han, og tog med Ærbødighed Huen af, tilkjendegav, at han ønskede Hederne toges under Behandling, til Forbedring og mere Nytte for Landet, og den danske Nation er altid villig til at følge sin Konges Ønsker og Bud, om de end ere byrdefulde eller koste Opoffrelser, fordi den veed, at samme sigter til Landets almene Vel om kortere eller længere Tid. Jeg, sagde Oldingen, der den Tid tjente som Dragon, var ogsaa med at arbeide paa disse Heder, og kan ikke nægte, at det jo da forekom mig urimeligt og unyttigt, eftersom ingen af os den Tid Levende troede, at ville komme til at høste mindste Nytte deraf, men blot skulle arbeide for Andre. Men, tak være Kongen og de Mænd, som heri redelig understøttede ham, nu see vi Alle de betydelige Fordele, som derved ere tilberedte os og vore Efterkommere. Allerede nu oplever jeg, at fra disse Skove faaes smaa Bielker, Sparrer, Lægter, smalle Bræder og noget Gavntræ til Redskaber.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
Vore Huusvægge have vi lært at bygge af Leer og Halm; det er altsaa nu ei saa kostbart at bygge Huse for vore Børn, naar de gifte sig, og dette skeer tidlig, fordi Enhver ved Flid og retskaffen Opførsel seer at kunne ernære en Familie, hvilket i min Ungdom ikke var Tilfældet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
Da det store Hedearbeide for Alvor skulde begynde, vedblev han, thi lidet var vel hist og her skeet, bleve alle Eiere af betydelige Hede jorder opfordrede at bestemme sig til, aarlig at tage 3 1/2 Deel deraf under Behandling, enten til Agerbrug, Græsning af passende Græsarter til Faar eller til Skov. De Uformuende tilsagdes Laan dertil paa billige Vilkaar, men hvo, der ikke vilde beqvemme sig til at foretage noget heraf med sin Hedejord, maatte finde sig i, at denne taxeredes efter den Nytte, den i sin raa Tilstand ydede, hvorfor Vedkommende erholdt Godtgjørelse og Hede jorden toges til Skovanlæg, thi, sagde man, Enkeltes Egensindighed bør ei kunne forhindre at Landets almindelige Vel fremmes, og herved skeete dem jo ei heller andet, end hvad der er hændet saa mange Andre, der have maattet afgive endog gode veldyrkede Jorder til nye Landeveie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
Agerdyrkningen og Qvægavlen, med hvad dertil hører, havde gjort betydelige Fremskridt. Der avledes bedre Kornsorter, de rensedes og tørredes noget, og solgtes efter Vægt pr. Tde. De Fleste staldfoerede eller holdt Qvæg i Folde, havde gode Qvægracer, større og bedre Heste, gode Redskaber og deslige. Der sagdes, at foruden de mange gode Anordninger for Landvæsenet, som i Fortiden vare givne: Stavnsbaandets Ophævelse, Udskiftningen, Hoveriets og Tiendens Bestemmelse, Markfreden m.m., samt Opmuntringer, fra de mange patriotiske Selskaber, og de gode Exempler, duelige Landoeconomer havde givet, skulle meget have bidraget til de gjorte Fremskridt. At Laanccasser, vare oprettede i alle Provindser, hvor Landmænd kunde, naar de trængte dertil, erholde Laan paa billige Vilkaar, især til Forbedringer, naar disse ville foretages under Tilsyn. At der var erholdt Tilladelse til at brænde Brændeviin paa Landet, især paa store Gaarde; at Kornprisernes Jevnhed styredes ved Kornmagaziner, hvor der modtoges Korn, naar Priserne faldt 20 PC. under en bestemt Middelpriis, og igjen udsolgtes, naar de steeg 20 PC. over samme; 40 PC. havde altsaa Kornhandlerne og Landmanden at løbe paa, men ei mere; at det ei tillodes at udskibe Korn, uden at samme var befunden at være forsvarligt Kjøbmandsgods, paa det ikke Jldesindede skulde skade Landets Korn varers Credit udenlands, at Jordeiere havde Frihed til at bortforpagte deres Bøndergaarde, naar de bleve fæsteledige, paa Vilkaar, ei mindre Tid end 20 Aar; at Gaarden og dens Jorder vare først satte i god Stand, Bygninger og Besætning som det burde være, Udskiftning og Jnddeeling passeret, Dyrkningsmaaden foreskreven, og Afgivterne at betales efter Naturalier. Man paastod, at Erfaring havde bekræftet, at slige Forpagtere mere anstrængede deres Flid og Opmærksomhed til enhver nyttig Ting, end enten Selveiere eller Arvefæstere, ei at tale om de simple Fæstere, fordi Forpagterne ere nødte til, at søge, om mueligt, at spare Noget sammen til Støtte, naar Forpagtningen er udløben, og de ei beholde den eller strax kunne faae en anden Forpagtning Hine derimod, som ei frygte for sligt, hendøse i den gamle Slendrian, som Fædrene have gjort før de, og troe det nok, at de netop kunne ballancere. De fleste see ogsaa, at den Tanke: deres Børn skulle have Gaarden efter dem, skuffes for det meste, fordi, hvis een af Forældrene døer, medens den anden endnu er i den Alder, at den kan gifte sig, skeer dette; de skifte da med Børnene, men selv beholde de Gaarden; døer nu efter nogen Tids Forløb den, der giftede sig, skeer det samme, og paa denne Maade gaae Gaardene ved Ægteskaberne over i andre Familier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
J adskillige Egne af Jylland var gravet Canaler, hvorved den indenlandske Omsætning meget lettedes. Jndustrien paa Landet fandtes ogsaa mærkelig tiltaget. Hos de Fleste spandtes fabrikmæssig Garn og Uld, ja der havdes endog nogle Steder Haandmaskiner til Uldens Beredning og Spindning, hvorved Børn og Mandkjønnet kunde benyttes, især om Vinteren i de lange Aftener, og der var altid god Afsætning, baade af Ulden- og Linnedgarn, til mange smaa Væverier og Fabriker, som vare udbredte i alle Egne. Paa Markederne saaes derfor mange gode og smukke Trier i den Stand, at de kunde benyttes som gode Kjøbmandsvarer, endog til Forsendelse ud af Landet. Ogsaa Strømpevæve kunde man træffe mange Steder paa Landet, hvilke bidroge til, at deslige Varer leveredes for bedre Kjøb. Man troede, at det havde meget bidraget til denne Jndustriens Fremgang, at Regjeringen, for endeel Aar tilbage, havde accorderet med adskillige omkring i Landet boende Fabrikører, at levere det fornødne Klæde o. s. v. til Militairetaten; men for i Førstningen at forskaffe disse det nødvendige Garn, var det blevet Sognene paalagt, ved deres Fattige og andre Arbeidstrængende at lade aarlig spinde fabrikmæssig visse, efter Sognenes Størrelse bestemte, Qvantiteter Garn, mod Betaling, for at leveres bemeldte Fabrikørere. Nu, sagde man, behøves ei den Tvang længer: der er Garn nok at faae. Kjøbstæderne vare for det meste lige i Flor, ikke ved at brænde Brændeviin for Landmændene, som disse nu brændte selv, ikke heller ved at være Høkere for nogle indqvarterede Militaire, da af disse kun faa laae i Kjøbstæder, hvor ingen Fæstninger vare, men for det meste vare fordeelte i Regimenternes Districter, som i fordum Tid, saa at baade Over- og Underofficierer vare der, og brugtes til et eller andet Nyttigt imellem Øvelsestiderne. Men fordi Haandværkere, Konstnere, Fabriker og Manufacturer vare fordeelte omkring i alle Kjøbstæder, efter hvers Beskaffenhed, isteden for ene at være i Hovedstaden, og dreves godt, fordi alle Monopoler vare efterhaanden ophævede, og Enhver havde uden Privilegium Tilladelse til at ernære sig paa hvad Maade han fandt bedst, naar han kun ei bedrog Nogen med slette Varer, eller slet Arbeide, hvorover en i hver Kjøbstæd værende Politiecommission nøie vaagede, advarede alle om, og dømte øiebliklig i, om Klage opstod, fordi, som følge deraf, ogsaa al Slags Hundel og Søefart og alle dertil hørende Jndretninger kunde haves og drives i alle Kjøbstæder, om de vilde, baade paa China, Ost- og Vestindien o. s. v.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
Søcassurancer kunde haves baade hos Enkelte og hos Selskaber i alle Stæder; de fleste Kjøbstæder, havde derfor smaae Søcassuranceselskaber, i hvilke de indtegnede deres Skibe og Fartøier, efter Taxt; skeete da Forliis, fordeeltes Skaden paa dem efter Taxten; derved sparedes Udlæg til Assurancepræmier, Commissionairprovision, Postpenge og deslige. Fartøierne vare under alle Omstændigheder forsikkrede, og Bedragerie var ei saa let, da saadant let opdagedes af deres Byesborgere, ved de der hjemmehørende Søfolk. Ogsaa Laane, VexeldiscontoGiro- og Depositobanker vare under de vederhæftigste Mænds Garanti i de betydeligste Kjøbstæder, hvorved al Slags Rørelse understøttedes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
Fiskerierne, hvortil den danske Stat ligger saa beqvem, dreves godt, og ved de fleste Kjøbstæder, fra nogle endog i det Store, paa Grønland, Stratdavis, Jsland, paa Bankerne i Nordsøen, og Kattegattet med Sildebuyser og deslige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
J Jylland var istandbragt gode Saltkogerier, hvorfra en Mængde godt Salt leveredes. Paa Bornholm og Færøerne vare Steenkulsbruddene, i god Gang. Paa Bornholm forfærdigedes især en Mængde simpelt Porcellain eller Steentøi, at det der havende gode Leer, hvilket leveredes for godt Kjøb, da baade Brændsel og Fødemidler der vare lette, saa at Meget endog afsattes til de østersøiske Stæder. Ogsaa fandtes Tænkemaaden i Henseende til Moder og Levemaade meget forandret. Forhen gaves alt Fremmed Fortrin, franske, engelske og wienske Moder vare anseete for uforlignelige, fortræffelige, ja guddommelige, og maatte efterabes, om de end skulde koste den sidste Skilling. Gjestebudde, Spillepartier, Baller, Comoedier, Maskerader og Skovtoure maatte haves, om der end ei var Brød i Huset eller Linned paa Kroppen. Nu derimod foragtedes alle fremmede Moder, og de bestemte selv de Forandringer, som Smagen og Lysten til Forandring ønskede eller ansaaes nødvendige for Konsterne og Fabrikerne. Selskaber, af hvilke Folk af god Smag vare Medlemmer, styrede Moderne, og i Spidsen for det største stod en ophøiet Dame, som ved sin Jndflydelse søgte at lede denne Ting.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
Alle, baade militaire og civile Embedsmænd, gik bestandig i deres Uniform, der var simpel, men net; uden dette, sagde man, ere Uniformer kun til Bekostning. Endog alle Embedsmænds Koner og Døttre vare blevne enige om, og havde erholdt Tilladelse til, at bære egne udmærkede Klædedragter, der, skjøndt, ikke kostbare, dog adskilte dem fra de sandselige Damer af de rige Classer. Rang uden Embede var afskaffet. Embederne vare ikke classificerede, og enhver vidste, hvilke der vare for dem, lige med dem eller efter dem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
De værdige Skolelærere, der danne saa mange duelige Mænd, vare hævede frem for andre ubetydelige Personer, som de før havde været under.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
Saasnart Nogen erholdt Embedsexamen med bedste Caracteer, kom de i Classerne, og steeg eftersom de erholdt høiere Grader, kort, Alt havde taget en anden Vending. Landmænd og Kjøbstædsmænd vare fremskredne Haand i Haand og vare ligehøit agtede og lige godt behandlede, naar de stode paa lige Culturtrin. Kundskaber, Sædelighed, Flid, Nøisomhed, Retskaffenhed og Tilfredshed, følgelig sand Lyksalighed, var temmelig almindelig. Men, hvad der af Alt meest forhavsede mig, var, at Hovedstaden, hvor Hoffet og Collegierne opholdt sig, var forlagt til Odense, Universitetet til Svendborg, og endeel af Flaaden og Flodtillen i Lillebelt paa Fyens Side. Hvorfor er da dette skeet, spurgte jeg, og hvad er der bleven af min Fødebye Kjøbenhavn, naar den har mistet alt dette, og ventelig, som en Følge deraf, ogsaa endeel af de Militaire, Man smillede og svarede mig, at Fyen dog er mere Middelpuncten af Riget end Siellands yderste Kyst, og der kan en Hovedstad ei saa let betages Samqvem med de betydeligste Provindser og ei heller saa let overrumples. En Søefiende kan ei hindre at der haves Overfart og kan faaes Undsætning over Lillebelt, naar befæstningerne der tilligemed Canonbaade bruges rigtig, og en Landfiende kan ei heller saa let komme over Lillebelt, naar Fyens siden forsvares godt. Kjøbenhavn er vel ingen Residents mere, men en betydelig Handelstad, hvortil den ligger saa beqvem, dens Fæstningsværker ere sløifede, paa nogle faa Værker nær til Havnens Forsvar. De Handlende der, sagde man, have længe spillet Hovedrollerne, nu er Alt overladt dem; de høiere Stænder og de Handlende kunne nu ei saa let smitte hinanden og gaae ind i hinandens Forretninger. Banken er aldeles privat, og Alt svarer til Byens Navn og dens Beliggenhed. - Dette opvakte mig af min Slummer, og jeg erfarede, at Alt var kun en Drøm.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
J den medfølgende Forklaring og Oplysning tilkjendegive General-Controlleurerne, at Efterretning om Jndløsningen af de gamle Banksedler, og Repræsentativer kan først gives i de følgende: Aars Regnskaber. Reservefonden, hedder det, var i Begyndelsen 15 Mill.; af samme blev 11,631,100 Rbdlr. afgivet til Finanterne; 1,312, 200 Rbdlr. extraordinaire Sedler udstedt, som ogsaa bliver at indløse uden for den til Jndløsning af Banken bestemte Sum, og 2 Mill. ere udbetalte til den Norske Zahlcasse. Af de til Laanefond bestemte 4 Mill., regnes 3 Mill. for Danmark og Hertugdommene; men dertil blev endnu lagt 3/4 af 700,000 Rbdlr. S. V. aarlig, som udgjør Bankens bestemte aarlige Bankindtægt (tilforn med Norge 1 Mill.) og 1/2 af hvad der i Sedler er indkommet ved Jndbetaling af Hæftelser i Danmark. Reservefonden for Finanzerne var bestemt til 10 Mill, men er siden nedsat til 7 Mill. Da iøvrigt Alt endnu var i sin første Begyndelse, og Krigsurolighederne i Hertugdømmene forstyrrede Forretningernes foreskrevne Gang, Jndbetalingerne heller ikke vare af nogen Betydenhed, kunde Jntet afgives til Finanzerne, og ei heller noget henlægges til Rigsbanksedlers Tilintetgjørelse eller til Laanefonden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
Ved allerhøieste Resolution af 10de Juni har Hans Majestæt Kongen allernaadigst bestemt, for Hertugdommene Slesvig og Holsteen, at den 32te §. i Toldforordningen af 8de Juli 1803 skal forandres saaledes, at den Hestehandlerne tilstaaede Tid af 1 Aar, til igjen at udføre de af dem fra Udlandet indførte Heste, skal, for at forebygge Svig i Fremtiden, indskrænkes til 4 Uger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
Under f. D. har Hans Majestæt Kongen ligeledes allernaadigst resolveret for Hertugdommene Slesvig og Holsteen: "Jndførselstolden af Most ville Vi allernaadigst have fastsat lige med den for Viin, nemlig til 12 Rbdlr. pr. Oxhoved."¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
J Coll. Tid. No. 34 f. d. A. er en udførlig Tabel meddeelt over Fødte og Døde i Kongeriget, Danmark i 1817, hvoraf sees, at Overskuddet af de Fødte udgjør 14188, naar dertil lægges Overskuddet af de Fødte for Hertugdommerne til Beløb 6704 - saa bliver Folkemængdens Tilvært i de samtlige Danske Stater i Aaret 1817: 20892. Grev J. H. C. v. Bernstorffs Hæderstøtte paa Landeveien ved Gjentofte, som længe har været meget forfalden, og nu istandsættes, blev, som den danske og latinske Jndskrift viser, oprettet af Bønderne paa Bernstorffs Gods, som Greven 1764 skjænkede deres Frihed, og, efterat have være, fattige og udte, derved opnaaede en høi Grad af Velstand. Mindestøtten, som er forfærdiget af Prof. Wiedewelt, forestiller en Obelisk paa et høit Postament, og paa Spidsen stes en saadan borgerlig Hæderskrone, der fordum i Rom gaves den, der havde reddet et Menneskes Liv. Paa Aversen, sees et Kornneg, og en Hakke og Spade; paa Reversen et omvendt Frugthorn, som et Tegn paa Velstand. Jndskriptionen er paa begge Sider udhuggen med gyldne Bogstaver, som længe have været ulæselige og nu opfriskes. Med Kgl. Tilladelse blev Støtten opreist d. 28 Aug. 1783, og, under en stor Forsamling af Mennesker, bekrandset med Blomster. Hver Bonde overlevere des en Beskrivelse over Støtten med en kobber stukken Afbildning deraf, hvori Hovedtrækkene af den skeete Forandring i Korthed fortaltes. Daværende Justitsraad og Amtsforvalter Hammeleffholdt ved denne høitidelige Leilighed en passende Tale, og da Ceremonien var tilende, fornøiede Bønderne sig med Dans. Adskillige Folk af Stand dansede med Bønderpigerne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
Den i det asiatiske Compagnies Huus berammede Licitation (ikke Auction, som ved en Skrivfeil stod i forr. No.) er indtil videre udsat.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
J Kjøbenhavn kommer nu hver Morgen, Melkevogne, af en egen Indretning, ind fra Landet, som udsælge deres Melk paa Gaden. Paa Vognen ligge to lange Tønder med Messinghaner, og paa den ene af dem staaer, sød Melk, og paa den anden, afskummet Melk. Jmellem Kl. 7 og 8 samles Piger med deres Melkepotter i Hobetal omkring en saadan Vogn, og enhver af dem lader sig nu aftappe saa megen Melk, der ønskes. Over Porten af en Gaard ved Vestervold. sees ud til Gaden hele syv Svalereder tæt ved hverandre, der, den stærke Færdsel uagtet, ere fulde af Unger, som de Gamle uden Frygt made her. Man skulde næsten troe, at det er syv Svale Familier, som have forenet sig om at søge deres Boliger her.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
Odense, d. 7 Juli. Over formegen Hede haves endnu ikke Aarsag til Klage, men den vedholdende Tørke er førgelig. Den Regn, som Byger af og til i sidste 8 Dage har bragt, faldt meget ulige, og den liden Væde, den gav, bortblæste strax igien. Græsset svinder reent bort, og Haugeværterne komme ingen Vegne. Ome fortære Hvidkaalens Nødder, hvoraf de frodigste Planter, henvisne. Kartoflerne lykkes kun paa enkelte Steder. - Gud give Regn. (Jversens Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
Kjøbenhavns Børs d. 10 Juli. Cours. Hamb. 2 M. 252, a vista 256. Amsterdam 2 M. - , a vista, . London 2 M. Paris 2 M. - . Spec. 266. - Specier solgtes til 15 Rbmk. 14 s. a 16 Rbmk. 2 s., for Commiteesedler blev givet (foruden Rente) 97 1/4 pr. 100; Oblig. 93. Norske Rigsbanks. 20 1/2. Svenske Sedler 72 Rbs. - Disconto 6 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
Blandede Efterretninger. Den 20de Juni er Hendes Majestæt Enkedronningen Hedevig Elisabeth Charlotte, Høisalig Kong Carl den 13des Enke, født Prindsesse af Holsteen-Oldenborg, 59 Aar gammel, ved Døden salig hensoven. Den 29de Juni har Rigets Statholder og tvende Statsraader, efter Hs. K. Majestæts Befaling, forkyndt dette sørgelige Dødsfald for Norges nu forsamlede Storthing. Saaer og ved et under 27de Juni udfærdiget Kongeligt Rescript naadigst befalet, at i Kirkerne, saavel paa Landet som i Kjøbstæderne, hver Dag skal ringes en Time fra Kl. 12 til 1, og at dermed skal fortfares, indtil hans H. K. M. anderledes naadigst tilsiger. Efter høibemeldte Rescript er i Anledning af Dødsfaldet al Spil og Log i Kirkerne og udenfor indtil Videre ophørt. (Norsk Rigst.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-11
Rettelser. S. 801, L. 6. Tilbagegang; Velstand og Flor læs: Tilbagegang i Velstand &c.S. 864, L. 8, det første Syndefalds læs: den første Syndflods
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-14
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. maae parossesFemtende Aargang. No. 56. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 14 Juli 1818.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-14
Skildring af den danske Handels Skjebne fra Aaret 1807 til 1818. (Fortsat, see forr. No.) Ligesom det enkelte Menneske i Nødens Stund, bedst lærer at kjende og udvikle sine Ævner, saaledes er det ogsaa i Trængslens Tid, at hele Nationer blive opmærksomme paa deres egentlig Kraft. Først under Krigen lærte man ret at indsee, at vi kunne forarbeide vor jydske Uld til fiint Klæde, at det er denne Uld, som Udlændingen hidindtil tildeels sendte os herind som Klæde. og at det vi tabte ved denne Handel kunde anslaaes til 75 pCt. At Klædemanufacturerne læng ikke vilde lykkes i Danmark, havde ganske andre Aarsager end de, der maa søges i et Lands Ubeqvemhed dertil. Allerede 1677 blev paa Guld huset indrettet et Uldmanufactur, og Regjeringen var det allerede den Gang saa magtpaaliggende at faae danske Klædevarer, at den 1685 skjænkede den Kongl. Factor, Christian Værner, som havde faaet Privilegium paa her at forarbeide Klæde og andre Stoffer, Jndretningen med alle Bygninger, som Arv og Eiendom, naar Værket blev holdt vedlige, men da dette Vilkaar ikke opfyldtes, blev det igjen taget under Kongel. Regning. Dog, de Misbruge, der fandt Sted, gjorde, at man maatte forsyne sig med Klæde og Bay til Armeen udenlands fra. Hvert andet Aar maatte en Regimentsqvarteermester reise til Hamborg, for der at lade forfærdige og andetsteds fra indkjøbe, ikke allene Klæde, men ogsaa alle øvrige Fornødenheder til Armeen. Hvilke Summer derfor udgik fra Landet, og hvad der allene tabtes i Arbeidsløn, er let at indsee. Men siden optog man igjen det næsten forfaldne Uldmanufactur paa Guldhuset, og 1718 var det atter kommet i Gang ved den dristige General v. Scholtens Bestræbelser. Man havde, efter en meget fornuftig Plan, forenet det med Arbeidsanstalterne i Kjøbenhavs Straffe huus, og nu saae man sig igjen istand til, at til virke her de for Armeen nødvendige Uldmanufacturer. Denne Indretning varede ligge til 1814, da efter den tilbagevundne Fred, og den ved Militaireratens paafulgte Reduction, Forbrugen af Klæde blev betydeligen formindsket, nedlagdes Guldhuusfabriken, og i dens Sted beholdtes de Usserødske Manufacturer til ikke allene at tilvirke alle de uldne Varer, som Sø- og Landetaten behøvede, men tillige til at levere Klæde til Salg. Hvilken Jndflydelse dette har havt paa de private Klædefabriker i Almindelighed, og hvad der overalt kunde synes billigt og hensigtsmæssigt, fra Statens Side, at gjøre for denne vigtige Jndustriegreen i Almindelighed, ville vi siden faae Leilighed til udførligen at omtale. Handelen bevægede sig i dette Tidsrum om to Hovedpunkter, Caperiet og den indenlandske Konstflid. Det første maatte aftage, ligesom de større Skibe, der lønnede Umagen at man opbragte dem, bleve forsigtigere, og de fiendtlige Kjøbmands gaader alt mere og mere fik Krigskibe til Leide. Konstfliden derimod steg bestandigen i samme Forhold som det hidtil havte Forraad af udenlandske Varer aftog og Pengevæsenet forværrede sig. Jkke blot de ædle Metaller begyndte nu at forsvinde af Omløbet, men selv Skillemynten blev sjeldnere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-14
Ved en Placat blev Udførselen af den første, møntet og umøntet, og ved en paafølgende, endog Udførslen af dansk Skillemynt over Beløbet af 1 Rigsdaler, i Særdeleshed fra Sjælland og omliggende Øer, saavelsom fra Fyen og Jylland, under den fulde Værdies Fortabelse, aldeles forbuden. Men at meget af den Mynt, man troede sendt ud af Landet, endnu gjemtes, det saae man det tydeligste Beviis paa, da man paa Banken, kunde faae Kobberskillinger ombyttede mod Sølv Markstykker; thi da indstrømmede store Summer, deraf. Man maatte formode heraf, at det gik ligesaa med Sølvmynten, og at den egentligen laae mere bunden i Landet end var udsendt. Jo mere den egentlige Handel, som man var vant til i Fredens Dage, aftog, desto meere voxte de Handlendes Tal, og efter en Bekjendtgjørelse fra Magistraten fandtes i Juli 1809 i Kjøbenhavn ialt 173, der havde vundet Borgerskab som Grosserere. Fristelserne til at vælge Handelen som Næringsvei vare nu mange. Den lette Maade, hvorpaa Pengene kunde vindes, saavel ved Caperie, som ved Varehandel, ja endog ved blot at forholde sig ganske passiv i Handet, under Pengevæsenets stedse tiltagende Forvirring, gjorde, at de fleste glemte de Farer, som, især under saadanne Tidsomstændigheder, vare og maatte være forbundne med denne Syssel, der allerede nu begyndte mere at ligne et Hazardspil end reel Handel. (Fortsættes.)