Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-05-29
(Fortsat.) Det Engelske Folk er endnu i en bestandig Forventning paa det Øieblik at Skatkammercantsleren vil rykke frem med Anmeldelsen af det nye Statslaan; man veed, at de circulerende Skatkammerbeviser, hvis Fundering synes at være Hovedformaalet for det nye Laan beløbe sig til 41,014,900 Pund Sterling. Bladet Tiden rykker heftigt løs paa Ministrene i Anledning af denne Operation, det siger: at denne Lethed som Regieringen har i England for at giøre Laan (og som er en Følge af den store Masse af klingende Mynt, som er i Omløb i dette Handelsland, har længe været et af Englands største Fortrin, men at det nu er een afde Omstændigheder, som har de skadeligste Følger for det; det satte os vist nok istand til at modstaae og at styrte Frankerigs Tyrannie (nemlig ved paa eengang, og i et paatrængende Øieblik at give Regieringen en stor Pengekraft imellem Hænderne) men det har tillige forledet os til de daarligste Udgifter. Det Gode er skeet og fuldendet; men vi maae endnu lide af Følgerne af det Onde. Desuagtet bleve vi bestandigen ved at giøre Gield, endskiøndt der for Tiden ikke er nogen Magt i Frankerige, som giør os Modstand. Burde vi ikke, naar vi vare kloge, søge at betale vor gamle Gield istedetfor at vi vedblive at giøre en nye. Af de pralende Tabeller, som Ministerialbladene for kort Tid siden have bekiendtgjort for at bevise Storbrittaniens tiltagende Velstand, gaaer den Sandhed tydelig frem, at vore Udgifter ville i det løbende Aar udgiøre 67,707,088 Pund Sterling; men Jndtægten omtrent kun 54 Millioner. Det Deficit paa 13 Millioner, som fremkommer derved kunne vi imidlertid dække ved at anvende en Deel af det synkende Fond dertil uden at giøre nyt Laan Dette var ogsaa Hr. Grenfells Forslag i Underhuset den 13de Mai, da han formeente, at Huset burde forvandle sig til en almindelig Committee, for at overlægge denne Sag, imidlertid blev hans Motion forkastet med 117 mod 30 Stemmer, efterat ogsaa Skatkammercantsleren havde erklæret sig derimod af den Aarsag, at ved denne Beslutning vilde Regieringens og Commissariernes for at afbetale Nationalgielden Handlemaade og Magtfuldkommenhed, som med saamegen Viisdom er bleven dem overdraget af Parlementet blive alt formeget indskrænket. Jmidlertid passer Skatkammerkantsleren nøie paa, at under disse vanskelige Omstændigheder ikke nogen Statsindtægt slipper ham ud af Hænderne, om endog den kunde give Anledning til mange Betænkeligheder; dette gav sig bedst tilkiende af Debatterne om Lottoriernes Ophævelse (som tilligemed Toldvæsnet er fra den moralske Side betragtet, som altid er den vigtigste et saa stort Onde i enhver Stat, at der ikke kunde giøres Anstrængelser nok for at faae det hævet) som bekiendt faldt Hr. Lytlettons Forslag til at afskaffe dem igiennem; han angreb deres fordærvelige Side for Moraliteten med den største Kraft og Klarhed, han skildrede især de overordentlige Misbrug og Uordener, som passere derved i England; men Skatkammerkantsleren tog Sagen allene fra den financielle Side, og erklærede, at han ikke kunde overtale sig til formedelst Hr. Lyttietons vittige og meget underholdende Tales Skyld at give Slip paa en aarlig Statsindtægt af 300000 Pund Sterling; flere Talere understøttede Motionen; men Ministeren Hr. Canning tog Skatkammercantslerens Partie, og sagde, at de Herrer, som paa engang vare blevne saa forfærdelig moralske, havde godt ved at snakke, naar Lottorierne skulde afskaffes, saa maatte en anden Skat paalægges i denne JndtægtsSted; men Omsorgen derfor kom ikke til at hvile paa dem, som toge den gamle Statsindtægt bort men paa dem, som tabte den, og derved blev det, Lottoriernes Afskaffelse blev ikke antaget. – Den bedste Maade til at ophielpe Englands Financer, og til at tilveiebringe Balance imellem Jndtægt og Udgift, uden at lade Byrden hvile alt for tungt paa Folkets Masse, var naar de store Statscreditorer ville eftergive noget af deres Fordringer til Staten, og deri efterfølge Marqvien af Camdens sieldne patriotiske Exempel, som allerede har af sin Gage og af sin private Formue opoffret 61000 Pd. Sterling til det offentlige Bedste, og nu atter har af sine Midler aarligen og paa sin Livstid skiænket Staten en Revende af 9000 Pd. Sterling. Skatkammercantsleren vil indbringe en Bill om disse Penges Anvendelse til Statens Bedste. Vilde flere af Englands Rigmænd træde i hans Fodspor, saa var Staten reddet, saa blev den saa let muelige Kamp imellem de Rige og de Fattige, imellem Statens Creditorer og Folket som skal bære Taxerne forebygget; saa vilde hine saameget mere betrygge sig Betalingen af de Stocks, som de forbeholdt sig, og saa vilde gammel England afgive det herligste Beviis paa at Borgerdyd er et Lands bedste Frelse. – Siden de sidste Jndberetninger i Parlementet om Bankens Tilstand ere Bankens Stocks faldne betydeligt, og det viser sig tydeligt, at de Fordele, som Banken hidindtil har draget af at udstæde Noter, hvorfor ingen reel Værdier pr. Casse, ville aftage meget. Flere politiske Materier have i den senere Tid været paa Bane i Underhuset. Saaledes spurgte Hr. Sinclair den 7de Mai, om der var noget i det Rygte, at to Europæiske Magter havde besluttet efter den nuværende Storhertug af Badens Død at fratage den regierende Dynastie Thronfølgen og uddeele hans Lande, Lord Castlereagh svarede herpaa, at naar kun den respectable Herre vilde have oppebiet Fremlæggelsen af Dokumenterne om Forhandlingerne i Aachen, som skal skee med det første, saa vilde han have erfaret, at dette Rygte er alde Men der er passeret en politisk les ugrundet.