Aarhuus Stifts-Tidende, 1815-04-28
Skiøndt Krigen med Royalisterne i det sydlige Frankrige synes at være endt, saa paastaae dog Privatbreve, at Napoleons Magt ikke er saa fast, at den jolet vil kunne rystes. Selv Troppernes Stemning, skal ifølge tydske Beretninger ikke længere være ham saa gunstig som i den første Ruus, og Garnisonen, i Lille f. Ex, skal lydeligen have sagt, at den var bleven skuffet af ham. Saavel i Paris som i Provindserne herskede der en stor Giæring. Fra Lübek anmeldte Pariser=Privatbreve fortælle endog, at den til Nationalaarden udstædte befaling at bryde op til Grændsen, skal have forvoldet saadanne Uroligheder i Paris, at Napoleon havde seet sig nodsaget til at forlade Hovedstaden. Omkring paa Gaderne hørtes Raabet: Kongen leve, og mange havde igien paasat den hvide, Kokarde. Hvo er ikke nysgierrig efter at erfare hvorledes de allierede Magters bekiendte Deklaration af 13de Marts, som erklærede Napoleon udenfor Loven og hanlyser ham ud af det menneskelige Samfund, er bleven optagen i selve Frankrige: Denne Nysgierrighed tilfredsstiller følgende i Moniteuren meddeelte tvende Uddrag af Statsraadets Protokol. - Det første af disse, i Dagens Historie meget mærkværdige Artstykker er en Recension over bemeldte Deklaration om hvilken Hertugen af Otranto Fouche) i Statsraadet havde erklæret at han troede at være uægte, da det ned pe var tænkeligt at den kunde være underskrevet af de allierede Magters Ministre, og - de derom anstillede Undersøgelser have ogsaa viist: at denne Deklarationikke er underskreven af de ved Kongressen samlede Ministre, men allene at være et Arbeide af bleven af Til les Gesandtskab i Wien." Ved en udnævnt Commission har Statsraadet fundet det samme, da de andre Magters Gesandtere vist ikke ville have nægtet Napoleon den ham tilstaaede Keisertitil, som han ved Afstaaelsen havde forbeholdt sig. Det Mord hvortil man opfordrer vil hverken vorde udført af Frankrigs 25. Jtaliens 18, eller af Belgiens og Rhinegnenes 6 Millioner, ei heller hos det talrige tydske Folk, ligesaalidet som af nogen blandt den engelske Nation, der er høist uvillige over hiint fornedrende Sprog. - Europas oplyste Nationer vide, at Traktaten i Fontainebleau sluttedes mellem Souverainer; dens Brud ved Napoleons Gienkomst paa fransk Grund kunde altsaa ikke have andre Følger end en Krig, hvis Resultat med Hensyn til Personen blot kunde være enten Seierherre eller Overvunden, frie eller krigsfangen; ethvert Atteutat mod en Prindses Liv, der befinder sig i Krig med en anden, var uhørt. I Deklarationens Heftighed gienkiender man de samme Raadgivere som erklærede Napoleon fredløs. Og hvad har Napoleon da gjort: Selv mod dem der satte Priis paa hans Hoved har han viist sig høimodig. Derimod har Man overtraadt Fontainebleau Traktaten i følgende Punkter. - Keiserinde Marie Louise og hendes Søn erholdt ikke de lovede Passer til Elba. - Den keiserlige Families Sikkerhed blev truet, det er beviist at man har villet anfalde Keiseren, hans Brødre og deres Familier; i Organ opæggedes en Opstand for at myrde Keiseren, paa sin Reise, til Korsika havde man sendt Snigmorderen Brulart og selv paa Elba havde enkelte Mordere søgt at udføre deres underkiøbte Forehavende.