Aalborgs Stifts Adresseavis, 1819-12-23
God jydsk Ost i lispund og pundeviis, fint Hvedemeel, Citroner, tørre Kirsebær, m. m., faaes hos S. Mørch, paa Allgaden. gele Bibliothek for Moerskabslasning bliver aabnet hos Undertegnede førstkommende Nytaar 1820, hvortil Læsere indbydes. Endskiøndt Samlingen af Bøger hertil er temmelig betydelig, saa bliver dog endnu alleslags Moerskabs Bøger, endog enkelte Dele af Bøger, kiøbte af Aalborg den 22de Decbr. 1819. Thomas Kiergaard. Ezekiel 3, 27. Daniel 12, 7 og Joh. Aab. 10, 5 - 7. - - !!! Wi ere immateriele - og vare tomme (o: selvfølelsesløse) til, fra Evighed af, førend Materieverdenen blev frembragt - Jeremias 1, 4. 5. "førend," jeg dannede dig i Moders Liv - "kiendte jeg dig. og Øiemedet med denne Materieverden, er, at vi derigiennem afhente vor Selvfølelse (immateriele Existence) ind i Evigheden - 2 Cor. 4, 1s. - S. 1. Vi ansee ikke de synlige, men de usynlige Ting; thi de synlige Ting vare til en Tid, men de usynlige Ting ere evige. Thi vi vide, at dersom vort Legems jordiske Huus nedbrydes, have vi en Bygning af Gud, et Huus, som ikke er gjort med Hænder, som er evigt i Himmelen. thi, førend der var blevet en Materieverden (o: Dødverden) og mit Dødorgan var blevet frembragt, kunde jeg jo heller ikke fornemme mig at være Jmmaterieliv. - Ved at beskue "Materieverdenen" fornemmer jeg, at jeg er en Timmaterrets Anskuer - Førend jeg havde seet og lugtet Rosen - førend jeg havde hørt Orgel-Musikken, kunde jeg heller ikke være Kiender deraf. - Jeg er evig; thi statuerer jeg, om jeg end var til ved mig selv (uden Gub) var jeg attsaa evig; men, i min Bog viser jeg, at jeg er til ved en Gud - Som Gud, er han altsaa til ved sig selv, og følgelig evig, og - da jeg er til ved ham, og er saaledes hans Eiendom, er jeg altsaa vig; thi han, som evig, hans Eiendom er derfor uden Begyndelse og Ende - Han, som evig, bliver, da Alting er til ved ham, hverken rigere eller fattigere end han er. Hans Eiendom er hverken forøgelse eller formindskelse underkastet - Han, som evig, hans Eiendom kunde ikke taget Begyndelse; thi eders var han tilforn fattig, og blev siden riig - Skulde han selv tilvendt sig Eiendommen, saa maatte han og frembragt sig selv, og, dersom han selv, havde tilvendt sig sin Eiendom, hvorfra skulde han da hentet den, uden fra sig selvil følgelig: ere vi, som hans Eiendom, imodsigelig evige i ham. - Matth. 22, 32. Gud er ikke de Dødes, men Levendes Gud - Rom. 14, 7. 8. Enten vi leve eller døe, høre vi Herren til - altsaa, da vi høre Herren til enten vi leve eller døe - og han ikke er de Dødes, men Levendes Gud, saa ere vi ogsaa levende, efterat vi ere uddøde her - og, da jeg er evig immateriel Følelse, saa kan det i samme min Følelse modtagende billede af Materieverdenen (at immateriele Verden, heller ikke gaae ud af Følelsen igien, Vi ere "selvstændige til, ved Altstyreren, og altsaa existerer et vis Sieleantal, som haver sin Selvfornemmelse at afhente, gjennem Legemerdenen ind i Evigheden; thi - jeg, er ikke tillige en Anden, men jeg er mig selv, og en Anden er sig selv; altsaa - har der existeret første levende Creature paa Jorden, og - følgelig vil ogsaa et sidste Sieletalafhente sin selvfølende (immateriele) Tilvære giennem Jordverdenen til Evigheden, og - altsaa, da Hensigten med det Materiele, alene bestaaer udi at vi derigiennem hente det Jmmateriele, ophører Jordverdenen i det at det sidste Antal Siele træder selvbevidste over fra denne materiele og ind i den immateriele (evige) Verden - og skulde det interessere Nogen at forudsee Fremtidens Indretninger herneden, da anskaffe han sig min Bog, som nu er trykt, hvoraf vil (foruden hvad jeg tilforn har averteret, tillige) erfares at herefterdags skal den store Fyrste Michael staae, og just nu begynder at lave sig til (Daniel 12, 1); thi, om fire Aarhundreder fra 1820 nemlig omtrent ved Aaret 2220 skal Antichristens og verdslig Regiering, og det jødiske Folks Adspredelse være fuldendt (Vers 7) og de hellige i Herren Hensovede, leve igien herneden (Vers 13 - Esaias 26, 19. Hoseas 6, 1. 2. Psalm. 84, 3. 90, 3. 4. Joh. Aab. 11, 18. 20, 46. 1 Thess. 4, 15117. 1 Cor. 15, 51154.) uforkrænkelige. Det skal erfares, at Opstandelsen ikke er allegorisk men er virkelig. De opstaae i uforkrænkelige Legemer, og giennem et heelt Aartusinde forblive herneden; hvilke (Legemer) som uforkrænkelige altsaa ikke behøve jordiske Midler, til deres Vedligeholdelse, og - altsaa leve de Putrættelig" - behøve ikke at behandle og dyrke Jorden for at erhverve Midler til deres Ophold - og - da deres Opstandelse og Vedblivelse giennem tusinde Aar ikke er hensigtsløs (2 Thess. 1, 4 10. Aab. 11, 18.), og de heller ikke behøve at trælle og behandle Jorden, da de ingen jordiske Midler trænge til, bestaaer deres Tilvære altsaa alene udi, utrættelig at nyde varig Fornøielse - Brugen af deres Øine bestaaer alene udi at imodtage de høistmajestætiskallimrende Syner - Deres Øren at modtage de høistmajestætiskfortryllende musikalske Stemmer: Klang og Orgeltoner!! Efter de tusinde Aar skal deres Legemer som uforkrænkelige ikke blive til Støv igien, men, liig Christi Legeme efter hans Opstandelse, ophøre, og de vorde (liig Christi Legeme i Himmelfarten) immateriel - usynlig, istedetfor at døe. Ved den tusindaars Begyndelse (nemlig om fire Hundrede Aar fra 1820) skal en Naturrevolution (2 Pet. 3, 4 12.) udrydde største Parten af de Antichristne (liig Syndfloden i Noæ Tid) - men, de Hellige, som ere værdig at deeltage i de Gienopstandnes Herlighed, undergaae ikke, uagtet at Revolutionen skeer midt under deres Fødder, men de forvandles (1 Cor. 15, 52. 1 Thess. 4, 16. 17.) og indlemmes i Samfund med hine Opstandne. Derimod skal den Part af de Ugudelige som opholde sig paa de Flader, hvorhen Revolutionen ikke strakte sig, altsaa ikke saaledes udryddes; men, derimod af Forbauselse over at see denne Omvæltning og de Opstandne, skal de vige afsides fra de Hellige og søge deres egne Opholdsteder i Afkroge (Matth. 13, 49. 25, 31133 Aab. 20, 3 og 8. Esaias 24, 22.) hvor de, da de endnu ere forgængelige og altsaa maa leve veed jordiske Midler som før, og hvoraf tillige følger at de ogsaa vedblive som før, at avle, saaledes formeres (aab. 20, L.) at de efter deres Formerelse nu ved den tusindaars Ende skal forsanke sig og omringe de Hellige (Vers 9.) da de troe sig nu stærke nok til at ihielslaae dem, men, hvorledes vil det blive muligt at ihielslaae uforkrænkelige Legemer - !!!" Deres Anslag skal altsaa ikke staae igiennem, og siger Johannes: "der faldt Jld ned fra Gud af Himmelen, og fortærede dem To de Hellige øve som Uforkrænkelige, overnaturlige Gierninger; thi, da Apostlerne øvede overnaturlige Gierninger i de et forkrænkelige Tilstand, skulle de efter deres Girnkomst i uforkrænkelig Tilstand, altsaa da, giøre endnu større Under, og hvorover hine Ugudelige nu ved at see disse Under (nemlig de Helligges paa Jorden staaende aandelige glimrende Systemmer, hvilke de selv fremkalde blot ved et Vink: "blive, deels styrte af Forhauselse dad ned paa Jorden, og deels bortvige - Det er altfor vidtløftigt her at udvikle og vist det, men den som maatte have Lyst at kiende det nøiere, han anskaffer sig min Bog (aab. 10, 9) og overveier den - og maa han her vide: at jeg, uden at staae paa urokkelige, holdfaste Piller (Aab. 10, 1. 2. Ezekiel 3 9.) som han ogsaa skal af Bogen erfare (Daniel 12, 4.) ikke gjorde (Aab. 57.) slige Bestemmelser - han maa vide, at jeg, uden med Maalerør i Haanden (Aab. 11. 1.) umulig kunde maale og beramme Tider - og da vor Bestemmelse her, (som jeg viser i Bogen, alene er at afhente giennem nærværende af Jntet ved Altstyreren fremkaldte Materleverden, vor immateriele selvstændige Existence i ham, laae det altsaa ogsaa i hans Plan fra Evighed, at jeg nemlig skulde bortdrive Taagen, og indlysendegiøre hiin vor Bestemmelse; thil andet Fald, skulde jeg mangler Evnen til det - Evnen har jeg, og er mig givet for at jeg skulde bruge den; thi i manglende Fald var den mig jo hensigtsløs givet - men hvordan skulde den "Alvise" kunde fremkalde Noget, hensigtsløb - og, mon det da var urimelig, om mit Komme, for at giøre hiin Opklarelse "foreløbig var blevet aabenbaret, paa det at mine Læsere kunde see "total Beviis baade paa hiin vor evige Existences Afhentelse giennem Jordverdenen, til ham (Alfaderen) - og paa hans (Alfaderens giennem Propheterne aabenbarede Ords (Bibelens) Ægthed -? hvad, Da Mennesket er bestemt til, og har Hang til at forudkiende tilkommende Ting, var det altsaa rimelig at denne Begierlighed nød sin Næring: "Tilfreds, stillelse derved: at vort vig Livs Afhentelse giennem Jordverdenen, "foreløbig aabenbaredes af Gud gjennem Propheter; thi imodsat ald var Begierligheder jo os hensigtsløs givet - - Prophetier af Gud giennem Gesandte (Spaamænd) er altsaa antagelig - Udslukker ikke Aanden - foragter ikke de prophetiske Gaver. Prøver alle Ting! Paulus.