Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-12-07
Stænderforsamlingen i Viborg. Sagen ang, stænderske Comiteer har været under foreløbig Behandling. Justitsraad Fleischer har som Referent oplæst Comitteens Betænkning. Denne gaaer ikke ud paa nogen bestemt Jndstilling, men indeholder blot en aaben Udtalelse af Meningerne om de stænderske Comitteer og Anledning for Forsamlingens Medlemmer til ligeledes at udtale sig derover. "Naar Hs. Majestæt - hedder det deri – i Motiverne til sit Ønske om at indføre stænderske Comitteer, anerkjender det Ufuldkomne i den nærværende Stænderinstitution og har tilkjendegivet Sin Villie at fremme den Udvikling, hvortil den trænger, da har Allerhøistsamme efter Comiteens Formening givet Folket et yderligere Beviis paa, hvormeget dettes Vel ligger Ham paa Hjerte og hvilken Jnteresse Han føler for efterhaanden at uddanne Jnstitutionen paa een, Folkets Ønsker og Landets Trang tilfredsstillende, Maade, og Comiteen finder saaledes, at der er den fuldkomneste Føie for Forsamlingen til herfor at udtale sin udeelte og uskrømtede Tak. Det er tilkjendegivet, at Stændercommitteerne skulde optræde deels som raadgivende, i Sager som Hs. Maj. fandt Anledning til at forelægge dem, deels som mæglende, i Sager, der havde fremkaldt Meningsultighed i Stænderforsamlingerne. Imod den første Virksomhed maatte man med den Roeskildske Forsamling erklære sig, da Stænderinstitutionen derved vilde forringes og nedsættes i sin Betydning, ligesom man ogsaa maatte fraraade, at provisoriske Lovbestemmelser forelagdes Stændercommitteerne. Ogsaa som mæglende Lod, hvorved den Roeskildske Forsamling havde antaget at Stændercommitteerne kunde stifte Gavn, maatte Committeen i Viborg fraraade deres Virksomhed, idet den meente, at det vilde destruere Stænderforsamlingerne som Folkerepræsentation og berøve dem deres Betydning som saadan, førgelig ogsaa Folkets Jnteresse, dersom de Delegerede kunde forandre og kuldkaste hvad Forsamlingen, være sig eenstemmig eller med Majoritet, paa lovlig Maade havde besluttet." Ogsaa mener man, at den nærværende Spænding og Adskillelse ved Stændernes Deeling ei vil aftage eller ophøre ved de foreslaaede Stændercommitteer, men snarere tiltage og fremskyndes, eftersom Forsamlingerne jo dog vedblive at være adskilte. Derimod har Committeen tilraadet Stændercommitteers provisoriske Jndførelse til Behandling af saadanne Livsporgsmaal, der angaae den hele Stats høiere Velfærdsanliggender. Ogsaa ansaae Committeen det som et høist vigtigt Gode, at der maatte tillægges saavel Stænderne som Stændercommitterne en raadgivende Medvirkning ved Affattelsen af det almind. Statsbudget, hvorimod man ikke ønskede Stændercommitteerne nogen Petitionsret indrømmet. Med Hensyn til Stændercommitteernes Organisation, meente Committeen, at de Delegeredes Antal for hver Stænderforsamling kunde bestemmes til 9, hvoraf enhver af de 3de Classer skulde vælge af sin egen Midte med absolut Pluralitet de 2de Delegerede, og de øvrige 3de paa samme Maade vælges med frit Valg af Forsamlingen som en Totalitet iblandt alle dens Medlemmer. Ligeledes finder den det hensigtsmæssigt, at der af Hs. Maj. udnævnes et Medlem for hver Stænderforsamling, altsaa ialt 4 Medlemmer, af den geistlige og lærde Stand, og den maa være enige i, at der ikke synes at være nogen Anledning til, at Allerhøistsamme, i Liighed med hvad der er bestemt i Forordningen af 15de Mai 1834 § 1, udnævner Delegerede blandt de Grundeiere, som han har kaldet til Sæde i Stænderne, ligesom og deri, at det vil være at iagttage, at Medlemmerne af den lærde og geist lige Stand i de enkelte Forsamlinger, saavelsom de af Hs. Maj. iblandt Grundeierne valgte Medlemmer, ikke kunne udøve Valgret ved Udnævnelsen af Delegerede tilde stænderske Committeer eller have Valgbarhed uden ved hele Forsamlingens frie Valg. Ogsaa haabes, at de af Stænderforsamlingerne valgte Delegeredes Jndtrædelse i Stændercommitteerne ikke vil vorde betinget af allerhøieste Approbation, ligesom Committeen ogsaa tiltræder den af Østifternes Forsamlings Pluralitet antagne Mening hvorefter Omvalg af Delegerede vil skee hvert andet Aar, og anseer det tilstrækkeligt, at der for hver Classe bliver valgt en Suppleant for de af Forsamlingen frit valgte Delegerede. Endelig deler Committeen den Fortrøstning, at der vil vorde fastsat en vis og bestemt Sammenkaldeelsestid for Stændercommitteerne, forhaabentlig hvert andet Aar. Den Stænderdeputerede, Hr. Proprietair Jensen, har forleden, under den foreløbige Behandling af Sagen ang. Skolelærerhjælpekasserne, givet et Beviis paa ædel Selvstændighed. Han havde, med Hensyn til hvad der i Forsamlingen var yttret om et særdeles Bidrag af Præsterne, udtalt sig paa følgende Maade: "Jeg kan ingenlunde indrømme, at Skolelærerhjælpekassernes" Tilstand skulde forbedres paa denne Maade; jeg vilde ansee det for uovereensstemmende med Forsamlingens Værdighed, ja for høist uædelt, om man saaledes vilde overføre en Byrde, hvori man ikke selv vilde deeltage, paa Andre. Jeg kan derfor ikke see andet Middel til det attraaede Øiemed, end et Paalæg paa Hartkornet, og jeg vilde ønske, at jeg, naar jeg engang træder ud af denne Sal, ikke maa have givet min Stemme til nogen Sag, der mindre fortjener Understøttelse, end den nærværende. Da nu Gaardmand Kirk fandt disse Udtryk noget nærgaaende, saavel mod den roeskildske Forsamling, som mod Flere af den viborgske Forsamlings Medlemmer, sagde Propr. Jensen. "Jeg har udtalt min Overbeviisning hvad jeg har sagt, staaer i de Blade, der ere bestemte til at optage vore Forhandlinger, og det falder tilbage paa mig, om der ikke har været Anledning dertil." Af alle de Foredrag, Behandlingen af Offersagen har fremkaldt i Viborg, roses det af Cancelliraad Funder sidst holdte almindeligen som et af de grundigste og humaneste. (See St. Td. Pag. 1628.) De forøvrigt meget vidtløftige Forhandlinger angaaende denne Sag have ledet til følgende Resultat: Amtsraadet skal være forste Jnstants; dog skal det siden staae Parterne frit for, at indstille Sagen til Cancelliets Afgjørelse. Den Undtagelse fra Bestemmelsen om de Offerberettigedes Adgang til at faae Offeret bestemt, der i Udkastet er gjort med Hensyn til Aarhuus og Helsingøer, skal bortfalde. Offringen i Kirkerne paa de tre store Høitider vedbliver. Ved Afstemningen blev Committeens Jndstilling: "at Communalbestyrelsen i Kjøbstæderne og Amtsraadet paa Landet (efter at indhente Sogneforstandernes Erklæring) skulde i Stridstilfælde bestemme Offerets Størrelse antaget med 26 St. mod 18, og Committeens anden Jndstilling: "at Appel til Cancelliet skulde staae aaben antaget med 38 St. imod 6. Schjøtts dissentierende Jndstilling: "At alle Offerpligtige frivilligt maatte tegne sig for den Sum, som de til hver af Aarets 3 store Høitider ville give i Offer, forkastet med 44 St. imod 2. Dalgas's Jndstilling: "At det maa være Kjøbstadmenighederne uformeent, efter Overeenskomst, eller, om Saadant ikke kan opnaaes, ved allerh. Bestemmelse, at erholde Høitidsoffer converteret til Præstepenge paa et vist Aaremaal, forkastet med 25 St. imod 21, Wandborgs Amendement: "At det maa have sit Forblivende ved det allerede Bestaaende forkastet med 33 St. imod 12.