Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-04-23
Oversigt over Dagens udenlandske Nyheder. Den Preussiske Statscantsler Fyrsten af Hardenberg har forladt de Preussiske Rhinlande, og inden sin Afreise bekiendtgjort at Kongen af Preussens Reise (nemlig til Moskou,) har nødet ham til at gaae tilbage til Berlin, men han vil bestræbe sig for at komme saa snart det er ham mueligt tilbagetil Rhinprovindserne, for at kunne bereise dem i Løbet af Sommeren, og blive bekiendt med Beboe ernes Fornødenheder og Ønsker. – Den Tale, som Præsidenten i det Polske Senat, Grev Stanislaus Potockt, holdt den 27de Marts efterat Rigsdagen var aabnet, er nu ogsaa bekiendtgjort, den indeholder varme Yttringer af det Polske Fols Taknemmelighed for Keiserens Ædelmodighed og Velgierninger mod det, uagtet det engang har baaret Vaaben mod ham; Keiseren tiltales med Du, efter den gamle Talebrug paa Rigsdagene til de Polske Konger. – Der møder forresten Polakkerne en uventet Ubehagelighed; den Polske Fyrste Jablonowsky, som er afreist til Soluthurn i Schveits, for at anmode om, at General Kosciusskos Liig maae blive udleveret til det Polske Folk, er kommet dertil; men Hr. Amieth, som er beskikket til Executor for den Afdødes Testament, har protesteret imod at hans jordiske Levninger bringes til Polen; da han med Eed bekræfter, at Kosciusko har forlangt en simpel Begravelse, hvoraf han slutter sig til at det har været hans Hensigt, at vælge Soluthurn til sit Hvilested. Men man tvivler desuagtet ikke paa, at Schveitserne ville rette sig efter Polakkernes Ønske, dog er Fyrsten imidlertid afreist fra Solo thurn. – Den bekiendte Russiske Feldmarschal Barclai de Tolli, hvis Helbred lider meget af de mange Blessurer han han faaet, og af de store Strabadser, han har udstaaet paa sine mange Feldtog, har den 19de f. M. forladt sit Hovedqvarteer i Mohilew, og har for sin Sundheds Skyld foretaget sig en Reise i Udlandet. Frue Krudener her nu endelig betraadt Russisk Jordbund, hun har i Riga faaet Ordre til ikke at komme til Petersborg, men at opholde sig for det første i Reval; paa hendes hele Reise har hun præket, hvor hun kunde faae Leilighed dertil, og har seet en Mængde Mennesker forsamlede, i det Preussiske var man meget forsigtig med at hun ikke skulde faae ret megen Leilighed til at gjøre de Eenfoldige forrykte i Hovedet. – Den Russiske Statsraad Kotzebue har nu i Anledning af den ham frarøvende Bulletin til den Russiske Keiser, og som man paa en saa lumpen Maade har offentlig bekiendtgjort, indrykket i de offentlige Tidender en lang og meget læseværdig Erklæring, Han fortæller deri, at den endelige Dom i den af ham anlagte Sag er endnu ikke falden; men at Undersøgelsen er sluttet og Sagen er afsendt til et udenlandsk Universitets Kiendelse; han tilstaaer at det er ham overdraget at indgive fra Tid til anden t Jndberetninger til sit Hof om de mærkværdigste Phænomener i den tydske Litteratur, og at han aldrig har gjort en Hemmlighed deraf. Doctor Lindner havde lokket den aftrykte Bulletin fra hans Co vist under den Forsikkring, at han ikke vilde giøre nogen slet Brug deraf, og havde dog giort Udtog af den, for at overgive den til Trykken, en Handling, som altid maae holdes for at være umoralsk, desuden har han blot udskrevet saadanne Steder af hans Bulletin, hvilken i Afskrift udgjorde 50 Folio Ark, som han troede at kunne tiene til at sætte ham i et hadefuldt Lys. Han erfarede imidlertid at Hofraad Luden vilde lade dette Udtog aftrykke i sin Journal Nemesis, uden at spørge ham om hans Tilladelse dertil, og alle hans Modforestillinger derimod vare forgieves, nu henvendte han sig til den Veimarske Regiering, som strax lod Publicationen af det Hefte af Remesis forbyde, hvori Udtoget var trykket, og ligeledes forbyde alle Bogtrykkere i Veimar og Jena at trykke det efter; men da ved en Embedsmands Forseelse Forbuddet ikke var bleven bekiendtgjort for een af Bogtrykkerne i Jena, saa lod Doctor Wieland, som havde forskaffet sig et Prøveark deraf, det eftertrykke ved denne, og pub licere imod sin Regierings Villie; dette havde nu den videre Sags Anlæggelse til Følge. Forresten anfører den, i denne Sag vist høilig fornærmede, Hr. v. Kotzebue (det har gjort Redacteuren ondt at bemærke, at saa mange Skribentere, som have omtalt denne Begivenhed, synes saalidet at have følt det Umoralske og Lumpne i Lindners og Consorters Foretagende) at han ganske rigtig har den Commission at indsende til det Russiske Hof en Beretning over det Paafaldende, som udkommer i Literaturen, hvorved det vel er ham tilladt, men ikke paalagt at afgive sin egen Betænkning; men fine Tanker tillader han sig at sige frit ud, uden at tage Hensyn paa de herskende Meninger; saaledes: er det hans inderligste Overbeviisning at repræsentative Statsforfatninger vel indeholde meget godt og ønskeligt; men at de ikke ere den eneste Vei tilFolkevel, og at de altid ere betænkelige at indføre, fordi de give Anledning til at utallige Lidenskaber, bryde frem, saa at man vel veed hvor man begynder, men ikke hvor man kan ende. Det er derfore hans Overbeviisning, at hvor man har en retfærdig Fyrste, skal man kun lade ham regiere fort, fordi det sikkre Gode er bedre end det usikkre, og fordi der vist ikke forefalde større Uretfærdigheder og Misgreb under de Monarchiske Regieringer end under de Repræsentative (Kotzebue viser hen til Jndemnity Billen i det Engelske Parlement, enhver Kiender af Historien kunde anføre utallige Exempler). Han føler sig overbeviist om, at mange Tydske Skribentere ønske sig en Revolution allene for at spille en Rolle som Repræsentantere, og finder at de Tydske Flyveskrifter ere nu af samme Beskaffenhed som de Franske i Revolutionens første Dage; endelig erdet hans Overbeviisning at Katheder og Stuelærde mangle den fornødne Erfaring og Menneskekundskab til at stue med Klarhed ind i den nærmeste Fremtid, hvorfor den Sæd, som de udstrøe i de unge Gemytter, let kan frembringe bittre Frugter. Han er selv en ivrig Fiende af Livegenskabet, og erklærer sig blot mod dets altfor pludselige Ophævelse. Han forlanger blot af sine revolutionaire Modstandere den samme Ret, som de selv giøre Paastand paa, den at have Tilladelse til frit at sige sin Mening. Hvem der af os har rigtigst skuet ind i Fremtiden, vil Tiden lære, siger han til Slutning; jeg frygter at jeg skal beholde Ret. For ogsaa at levere et lille Bidrag til Kundskaben. om det Galimathias, hvoraf der nu udkommer saamange Vognlæs i Tydskland, saa vil Redact, blot anføre: at der er trykket i dette Aar et Skrift som hedder: Hofraad Frieses Selvforsvar mod de Beskyldninger, som offentlig ere gjorte imod ham med Hensyn til hans Deeltagelse i Festen paa Wartburg, med smaae Anmærkninger af en af hans store Tilhængere, skrevet i Frelsens Aar 1818 paa Turn pladsen. Forfatteren foreslaaer i denne Bog: at den menneskelige Levetid skal inddeeles i 3 Perioder i Forburscher, Burscher (fra 15 til 25 Aar og i Efterburscher; Qvindekiønnets i Forburschinder, Burschinder og Efterburschinder, at man herefter skal kalde Religionen: Fornuft; en Professor, en Lærebursche, og et Universitet: Fornuftens Turnplads o. s. v. Hr. Hofraad Fries skal dog synes at dette gaaer vel vidt, og have fralagt sig dette Skrift. – Den vise og ædle Storhertug af Veimar som saa gierne undte sit Folk det store Gode, at besidde en fuldkommen Trykkefrihed, og som var et af Menneskelivets kostbareste Fortrin, naar det ikke blev saa uforsvarligen misbrugt, har seet sig nødsaget til den 7de April at udgive en Forordning. mod Misbrugene af Trykkefriheden. Fiscaler blive nu ansatte fra Regieringens Side, for lovlig at forfølge de Skyldige, især skulle Jnjurier mod udenlandske Regieringer og Stats Embedsmænd blive et Formaal for Anklage. Man seer næsten af alle Forordninger mod Skrivefrihedens Misbrug, at der ikke tages noget tilbørligt Hensyn paa det meget umoralske, som findes i Bøger, og som bidrager til Sædernes Fordærvelse; mon der derfor gives nogen anden Udvei for at standse det meget Onde, som frembringes ved Bøger, end at naar man afskaffet de afhængige Censorer, da at indføre et uafhængig Censorat af hvert Lands viseste Mænd.)