Aalborg Stiftstidende, 1830-08-17
Frankrig. Det er endnu langt fra at være afgjort, (som man ogsaa af de seneste Efterretninger allede kunde forudsee) paa hvilken constitutionel Basis sen franske Nation vil grunde sin Fremtids Roe og Pelfærd. Jo mere imidlertid en tilsyneladende Orden, og udvortes Rolighed vender tilbage, destolettere er det at blive de Tegn vaer, som tydelig vise, at Nati nen er deelt i Partier. Det er vel meer at ønske ind at haabe, at Trangen til Enighed itide skulde kunne qvæle de Spirer til Tvedragt, som overalt pippe stem. Deri ere alle Blade enige, at Valget af Her lugen af Orleans aabner gunstige Udsigter for Natio den, men desto bestemtere ere Afvigelserne i den offentlige Mening om den Regjerings-Forfatning, som Fran rig har at vælge sig for Fremtiden. J Bladene Messager og Journal des Debats læser man det maadeholdende Parties Mening. Dette vil beholde Chartet, med nogle af de Deputeredes Kammer foreslagne Tilsetninger og Udvidelser. Et andet Partie gaaer i Jour hal du Commerce allerede meget videre og forlanger havnlig Ophævelsen af Principet om en herskende StatsReligion. Ganske anderledes er Coureren findet. Den betegner Chartet som et elendigt Product fra 1814, som bør give Plads for mere ophøiede Principer. Dette Blad, det egentlige Organ for Republikanismen, som neppe holder sig længere i Baggrunden, giver kun efter for Kongedømmet, som for et andet nødvendigt Onde. Kammeret forekommer ikke dette Organ at være Tidsomstændighederne voxen. J Magistraturen befinde sig anformange Uværdige, om hvis Rettighed til at forblive deres Embeder, man ikke maa tale, thi med Charter selv er denne Rettighed ophørt. Pairs Værdigheden, er bleven en Belønning for krybende Hoftjenester; denne Værdighed maa underkastes en nye Organisation. Kammeret maa ikke glemme, at det foregangne hverken er nogen simpel Omskiftning af Ministre eller Regjeringen men en Revolution. Bladet Tribunen som nu lader til at blive et hæftigt Oppositionsblad, indeholder sen mærkelig Artikel, i hvilken det ikke vil lade de hidstiltagne Bestemmelset gielde for nogen Rettesnor for det franske Folk. Det kalder de 40 til 50 Deputerede, fra hvilke hine første Bestemmelser udgik, et Partie, som er ubeføiet til at give Frankrig Love. Dette Blad paastaaer, at den provisoriske Regjerings-Commission først havde udarbeidet en Erklæring, som ved siden blev undertrykt, men som skal have lydt saaledes: Frankrig er frit. Det vil en Constitution. Det indrømmer den provisoriske Regjering ikkun Ret til at befrie det; saalænge indtil det har kundgjort sin Villie, ved nye Valg, fordrer det Agtelse for følgende Principerr Jntet Kongedømme mere; Regjeringen skal forvaltes allene af Nationens udvalgte Tilforordnede; den udøvende Magt overdrages til en Præsident paa bestemt Tid; alle Borgere virke enten middelbart eller umiddelbart ved Valgene; alle Religioner tilstædes fri Gudsdyrkelse; herskende Stats-Religion gives der ikke mere; alle ved Hæren og Flaaden ansatte Embedsmænd, beskyttes imod enhver vilkaarlig Afskedigelse; Nationalgarden skal oprettes overalt i hele Frankrig; den skal bevogte Constitutionen; de Principer, for hvilke vi have sat vort Liv i Fare, ville vi i Nødsfald ogsaa tage i Forsvar imod enhver Jnsurrection, der kunde indhylle sig i Lovmæssighedens Slør!" o. s. v. Et lignende Opraab skal, som man erfarer, være skeet til Pariser-Folket fra en Forening, som kalder sig "Sandhedens Venners Loge", og som synes at have været til allerede under den Kgl. Regjering. Et Antal af Pariser-Borgere, som have taget Deel i den sidste Revolution, har yttret sin Utilfredshed, over, at 50 Deputerede anmasse sig en Ret og en Magt, som ikke tilkommer dem. De holde det derfor for deres Pligt at beskytte Nationen mod nye Farer. Den Rer at give sig en Regjering, tilkommer efter deres Paastand ikkun Nationen allene. De have fremsat deres Anskuelser i en Adresse, som af en Deputation af 40 bekjendte Patrioter er overgivet General Lafadette paa Raadhuset: "Nationen allene har seiret; den maa høste Frugten af sin Seier. En Constitution, givet af Nationen efter Stemmefleerhed og som indeholder Garantie for Nationens Rettigheder og Jnteresser, har været Maalet for vore Anstrængelser; den maa ogsaa være vor Løn. Jngen arvelige Privilegier, ingen her stende Religion o. s. v. General Lafavettes Svar gik ud paa, at han fuldkommen deelte de i denne Adresse fremsatte Grundsætninger og at hverken han eller Municipal-Commissionens Medlemmer vilde nedlægge de dem af Folket frivillig overdragne Functioner, forinden de først havde seet den fuldkomneste Garantie for Nationens Rettigheder. Det fattes heller ikke paa Mænd, om hvilke man kan formode, at de baade kunne og ville benytte denne Masse af Gjæringsstof. Blandt de Medlemmer af det forrige franske Convent, som hidtil have levet i Landflygtighed i Brussel, men ved de nyeste Begivenheder see Fædrenelandets Porte aabne for sig, befinde sig Sieyes, bekjendt fra Revolutionens og Keiserdømmets Dage, Merlin de Douai, Berlier, Barrdre, Mailles, Jngrand, Thibeandeau, Gaulteir, Levasseur, de la Sarthe, Chazal og Poncholle.