Politivennen, 1798-01-01
On Uordener ved Kongens Fødselsdag. Naar engang Danmark beboes af oplyste Mennesker, der see Tingene fra deres rette Side, der finde at Fødselsdage rettest høitideligholdes i et lidet Vennelag, at letsindige Menneskers Skraal og tankeløs Begaben af kostbarklædte Skuespillere hverken kan hædre eller more, vil man neppe troe, at der var en Tid, da Fyrstens Fødselsdag hvert Aar kostede mange Mennesker Hilsen, og nogle selv Livet. Neppe vil det findes troeligt, at et Skuespil, der opførtes paa denne Dags Aften, skulde, enten det passede eller ej, koste i Dragter allene flere tusinde Rixdaler, at JndgangsSedler uddeledes paa en Maade, der maatte føde Uorden, og at det tillodes, at nogle hundrede lejede eller vindesyge Stakler i næsten 24 Timer spillede paa Byens største Torv den usædeligste latterligste og tillige ynkeligste Rolle, til Ære for den Fødte! J Sandhed den, der for netop paa denne Aften at faae en Jndgangsseddel til et Stykke, som han dog veed spilles oftere, vil leje eller lokke en Karl til at vove Sundhed og Lemmer, er maaskee ikke ond, men vist nok skyldig i en højst lastværdig Letsindighed. Men naar der skal være slig usædvanlig Pragt ved Stykket, naar der desto værre gives slige Letsindige; er det paa Skuespillets Foresattes Side utilgivelig Skødesløshed ikke at gribe alle de Midler til Orden, som tilbyde sig. Saadanne Midler kunne være: At forhøje Priserne paa Jndgangssedler. At uddele Sedlerne paa flere Steder. At bekjendtgjøre at det samme Stykke skulde opføres de nærmeste 6 eller 8 Spilleaftener. At forbyde, og ved Politie overholde, at ingen samledes ved Uddelingsstederne tidligere, end en halv Time før Aabningen, endelig. At forbyde Soldater og Holmens Matroser at vise sig imellem de Kjøbende før Aabningen. Men vil den oplyste Efterslægt finde denne Uorden utrolig, hvad vil den da dømme om dem, som Balpare endnu mindre undskyldeligen næsten altd giver Anledning til. Selv Tingen Balpare vil, hvis den beskrives dem, at det er et Dandsegilde, som Landets øverste Embedsmand giver (ikke som Embedsmand) sine Medborgere, hvori han dog giver de Fornemmere udmærket Fortrin, hvor Verten paalægger sine Gæster, at vise sig i en besynderlig Dragt, som de ved ingen anden Lejlighed kunne bruge, og som de derfor maae leje allene for denne 5Aften for en yderlig overdreven Priis, hvor flere hundrede Mennesker stimle sammen, uden indbyrdes Kjendskab, eller Omgang enten med Verten eller hinanden, hvor det allene denne Aften tillades Gæsterne at spille et Spil, som ellers er strængelig forbudt, hvor der af mange Gæster, der ikke for den fremmede Jndbydendes eller de næsten ligesaa fremmede Medindbudnes Skyld ville gjøre Tvang paa sig selv, maa begaaes mange Uordener, hvor Kedsomhed hersker, da Dandsen som Højtidens Hovedsag kun meget ufuldkomment gaaer for sig, deels fordi ikke alle kunne tage Deel deri, deels fordi de alle af Vedtægt høre op naar Verten eller hans Familie har endt deres Dands, - sikkert denne Ting vil sætte Dem i en temmelig Forundring, og De ville i denne Hoffest, der af vort borgerlige Hof til Lykke kun sjelden gives, og altsaa neppe nydes, tydelig spore den Tids Aand, da den opfandtes, hiin stolte og forkælede fjortende Ludvigs Tid, der med umættelig Hunger efterjog Glæden og aldrig fandt den, fordi han ikke eet Øjeblik kunde give Slip paa sin indbildte Grandeur.