Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-12-12
Vore Klubber, vilde nok især have Leilighed til at samle Bidrag i dette Øiemeed. Hvad er al sandselig Glæde imod den himmelske Følelse, at have lettet sine lidende Medbrødres og Medsøstres tunge Kaar? Gymnastik. Tot homines, tot sententiæ. At ivre mod herskende Fordomme, der, fra visse Sider betragtede, kunne have gode Virkninger, er og har altid været et saare vanskeligt Arbeide. Men det er Skribentens Pligt, ikke at lægge Skjul paa Sandheden, endog naar han føler, at hans Ord ikke for Tiden ville være af nogen Vægt. Han bør kjæmpe mod Fordommene uden Hensyn til, om det er hos Høie eller Lave, de herske. Han ligner i mange Henseender den Dreng, der reiser Kegler op Treskjæve, - alle ni, – raaber Drengen, uden at bryde sig om, enten det var en Konge eller en Stodder, der slog dem. Fuglen er skabt til at flyve, Mennesket til at bevæge sig. – Gymnastiken har derfor fra de ældste Tider af været meget høit, agtet. Hos en Nation som Grækerne, hvor man mere søgte at danne Helte end Mennesker, kom det især an paa at udvikle Barnets legemlige Kræfter, at gjøre det haardført og skikket til at taale alle Livets Møisommeligheder. Det var den ligegyldigt, om det udholdt Prøven eller ei, om det ved overdreven Anstrængelse, istedet for at styrke, nedbrød sin Sundhed. Det skulde seire eller segne i Kampen. - Tydskerne, som i den sidste Halvdeel af det forløbne Aarhundrede have søgt at omstøbe alting, som have nedrevet og opbygt Systemmer, - have ogsaa gjort Gymnastiken til en egen Underviisning i Skolerne, især i de saakaldte Jnstituter. Vi, der saa ofte beundre alt, hvad der er fremmed, og skiele til alt, hvad der er Danske, vi have ogsaa indført den i vore Jnstituter. Vore Tidender fortælle os, at tusinde Subjecter i denne Tid øves i denne Konst og at den virker med Underkraft paa Menneskenes Sundhed. - Det er sørgeligt at see, hvorledes hele Millioner gaae fra den ene Yderlighed til den anden. Fordum mishandlede pædagogiske Barbarer deres Disciple, naar de gjorde sig den mindste Bevægelse, nu underviser man ordentlig Børn i at dansee paa Linier, springe Buk, klavre oppaa Tagene og gaae paa Stylter. - Sørgeligt vilde det være for hele Menneskeslægten, dersom man ikke skulde kunne styrke og vedligeholde sin Sundhed, uden at øve sig i alle disse Konster. - Om den, der er bestemt til i sin Tid at bruge sin legemlige Styrke og Muskelkraft, tales her ikke. Jngen vil finde det underligt, at f. Ex. en Cadet &c. lærer at voltigere. Men hvad behøver det Skolebarn, der er bestemt til i sin Tid at danse med en Pen i Haanden paa Themis's slappe Linie eller til at voltigere sig ind i et Levebrød paa Exegetikkens Træhest, hvad behøver det at lære Gymnastik, Man see engang vore Landsbypræster – hvor trinde, hvor rødmosede, hvor haandfaste, hvor arbeidsføre ere ikke mange af dem – Og disse have dog i deres Ungdom sandeligen ikke lært Gymnastik i et Jnstitut. For Børn i Almindelighed gives der tusinde Bevægelser, som ere gavnlige for Sundheden uden at være forbundne med synderlig Fare. Drengene i Nyboder have, førend der nogensinde existerede noget gymnastisk Jnstitut hos os, kunnet springe og svømme saa godt som den Bedste; den ucultiverede Vilde er stærkere i Gymnastiken end Guthsmuth selv, uden at han nogensinde har havt nogen anden Lærer end Naturen. Lad Børnene kun tumle sig selv, da ville de nok forskaffe sig den fornødne Bevægelse; og til Lüstrer eller Cassotter skulle de jo dog vel neppe dannes, – Alt, hvad Gymnastikens Forfegtere sige om dens Gavnlighed i paakommende Fare, er overdrevent. For det første er det urimeligt at udsætte sig for en virkelig Fare i den uvisse Formodning at kunne redde sig eller andre i en muelig, men maaskee aldrig indtræffende, Fare. For det andet beroer Redning deslige Tilfælde ikke altid paa legemlig Styrke og Behændighed. Ogsaa Sjelen behøver her en Øvelse, som maaskee er vigtigere end den gymnastiske, og som man i vore Dage og i vort Opdragelsesvæsen synes at bryde sig saare lidet om, nemlig Aandsnærværelse. Det er bekjendt, at de bedste Svømmere som oftest drukne, og dersom det var mueligt at optegne alle enkelte Tilfælde, saa vilde man vist finde, at der omkommer ligesaa mange af dem, der kunne svømme, som af dem, der ikke kunne svømme.