Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-06-29
Municipalitetets Fete i Paris har fundet Sted de 19de, med en Pragt, som overgaaer Alt, hvad man ellers har seet. Det gamle Stadshuus lignede de fortryllede Slotte, hvorom man læser i de østerlandske Fortællinger. Bladet Messager yttrer sig meget bittert over al denne Luxus og unødvendige Bekostning, som Stadens Øvrighed har anvendt til ingen Nytte, imedens paa Grevepladsen hver Morgen en stor Mængde Arbeidsfolk i pjaltede Klæder venter forgjeves paa Arbeide, og raaber om Brød. Men prægtigt er det imidlertid gaaet til, og Følgende maae herved udtegnes som det Jnteressanteste. Den kongelige Familie ankom Kl. 6, og begav sig strax til den Salon, der var bestemt til Spiisning. Taffelet var dækket i Form af en Hesteskoe, med den kongelige Familie øverst, Cantsleren og Ministrene til Høire, Marschallerne af Frankerige og Præsidenten for de Deputeredes Kammer til Venstre. Ved Enden af Maaltidet reiste Kongen sig op. J den Tale han holdt, kaldte han Paris sin dyrebare Fødestad, og fra Paris kom han til at tale om Salen, paa Stadshuuset, hvori der nu blev spiist, og han sagde: at han følede den største Fornøielse ved igjen at befinde sig i den Sal, hvor han den 30te Juli 1830 fra et Vindue, som han betegnede med Haanden, først havde udfoldet den trefarvede Fane fordet jublende Folk. "Jeg drikker – sagde Kongen til Slutning, i det han bukkede sig - paa Staden, Paris's Sundhed." Hans Tale blev modtaget med stort bifald. Han begav sig fra Bordet til den store Rotunde, hvor et Orchester af 40 Musici og endeel Sangere og Sangerinder udførte en Cantate af Scribe og Auber med Hensyn til Festens Anledning. Herfra gik man ind i den uhyre Balsal, hvis Søiler vare behængte med Guldstoffer og hvis Vægge vare beklædte med rige Malerier og Speile. J den meest blændende Lysning, som udbredede sig fra 20 Candelabrer og 30 Lustrer, og under Plafonds, som vare behængte med Sløifer af blaat Silke og med Blomsterkrandse, sadde 600 Damer i sex Rader. Medlemmerne af den kongelige Familie aabnede den første Qvadrille. Dronningen af Belgien dansede med Hertugen af Orleans, den Sidstes Gemalinde med Greven af Rambuteau, og imidlertid converserede Kongen og Dronningen og de ikke dansende Prindsesser med de forsamlede Damer. Derefter forandrede Scenen sig. Man steeg ned i den Sal, som var opført i Stadshusets Gaardsrum. Den lignede et Trylleslot med aabne Søilegange, hvis Skafter syntes at være bedækkeede med Smaragder, og Karnisserne med Guld, hvor Medaillons svævede imellem Pillerne, chimæriske Skikkelser tumlede sig langs med Frisen, hvor friske Blomsterguirlander nedlode sig fra oven af imod Jorden, og hvor et Basin udsprøitede sit forfriskende Vand. Alle vare forbausede og Kongen gav sit bifald tilkjende over denne Decoration. J de indre Værelser vilde man overraske Hertuginden af Orleans paa en dobbelt Maade. J et nydeligt lille Cabinet fandt hun den skjønne Psyche, som Staden havde foræret hende, og i det hun skuede ud af Vinduet, saae hun hendes Ungdoms Bolig, Ludvigslyst, der i et Diorama gjengav paa den meest skuffende Maade hele Egnen, Slottet, Haverne, Vandet og Cascaderne. Hendes Forundring steeg endnu mere, da hun imellem de fremstillede Gjenstande ogsaa gjenkjendte sin Broder, der nu tvungen af Kunsten maatte være tilstede ved de Festiviteter, hvortil selv en Konges Ønske ikke havde kunnet formaae ham til personligen at indfinde sig. Alt var forfærdiget efter en stor Maalestok, og 100 Lamper udbredte Dagens Klarhed i Nattens Mørke. Ballet, fortsattes herpaa til Kl. 11, da den kongelige Familie drog sig tilbage. Ved Midnatstid blev et Taffel anrettet for 1400 Gjæster, som efter to Timers Forløb bleve afløste af et ligesaa stort Antal. –Men midt i al denne Herlighed og Beskrivelsen af samme læser man en Beretning om nye Complotter imod Kongen af Underofficerer og Studenter, der af Nogle betragtes som løse Rygter, af Andre ikke.