Berlingske Tidende, 1792-02-10
Geste, den 28de Januarii. Efterat Kongen havde bestemt den 27de i denne Maaned til Rigsdagens Begyndelse paa Rigssalen, og Rigets Stænder Dagen forud vare blevne indbudne i Kongens høie Navn af tvende af de øverste Kammerjunkere til, efter bivaanet Gudstieneste i Stadens Kirke, at indfinde sig paa Rigssalen, skede Processionen fra Hs. Majestæts Værelser til Kirken, hvor Stænderne vare forsamlede. Da Gudstienesten var sluttet, og Stænderne vare forsamlede paa Rigsfalen, begav Hs. Majestæt sig ind i samme, satte sig paa Tronen, og ved en Tale fra samme hilsede Stænderne og aabnede Rigsdagen. Statssecretair Schrøderheim, som forrettede Hof cantsler-Embedet, oplæste derpaa Kongens naadige Proposition til Stænderne, hvilken indeholdt, foruden en Beretning om det, som siden sidste Rigsdag var forefaldet, og den Omsorg, som Kongen havde havt for Rigets Vel, at Hs. Majestæt nu forlangte af Stænderne, at en Commission, bestaaende af 18 Lemmer af Ridderskabet og Adelen, samt 9 a hver af de tre andre Stænder, maatte udvælges, med hvil ten Hs. Majestæt vilde overlægge og Rigets Pengesagers Regulering. - Kongens Tale fra Tronen lyder saaledes : Velbaarne, Ædle og Velbyrdige, Ærværdige, Vellærde, Ærebaarne, Forstandige, Velagtede, Haderværdige og Redelige. Gode Herrer og Svenske Mænd, Eet og Tyve Aar ere nu snart forløbne, siden Jeg første Gang, som Sverrigs Konge, imodtog Eder for Tronen. Rigets Grundvolde vare rystede, dets Selvstændighed truet, dets gamle Agtelse, som Eders Forfædre saa ærefuldt havde forhvervet med deres Blod, forsvundet, Krigshøren i Forlegenhed, den store Flaade blot paa Papiret, den lille allene tænkt paa og knap begyndt med, Riget sønderrevet af fremmede Partier, opofret til nogle Store Ærgiærtighed Banquen uden rede Penge, ingen privat Sikkerhed, med et Ord, Staten var nærved at opløses. Den Høiestes mægtige Beskyttelse, som saa ofte har frelset dette Rige fra Undergang, ophialp Rigslegemet. Alt sit en anden Skikkelse. Fiorten Aars Frød fulgte paa disse Rystelser. Enighed, Samdrægtighed, indbyrdes Fortroelighed, lettede min Bestræbelse, hialp min Ungdoms Udfarenhed, og understøttede min brændende Nidkiærhed for at ophielpe Riget. - Pengevæsenet blev sat i Orden, Banquen, som uden Kostbarheder blev overleveret af Eder til min Beskyttelse, blev Eder 6 Aar dereftet af mig tilbageleveretni fuld Stand. Agerdyrkningen tiltog; Krigsmagten blev øvet sar Orden; Klaaderne bleve bygte, Handelen frededes ved Beskyttelse af det svenske Flag, og den, som erindrede sig, hvordan Riget faa Aar tilforn havde var ret og saae, hvad det var, kunde knap troe, at saa kort Tid havde foraarsaget saa stor Forandring. - Jeg opholdes: mig med en bemmelig Tilfredsstillelse ved Erindringen disse mine første Regieringsaar lækkelige Tider, da der ud fandtes nogen Forskjæl: Tænk maaderne, og da en alm lig Fred troedes at være Borgen for en lang Lyksalighed. En anden Tid paafulgte denne : det fantes som vi selv kiede vor indbyrdes Lyksalighed, ei vare mægtige til at bære de længere, og at den hemmelige Attraa, som dringer Menskeheden til at forandre Tilstand, er tillod os at nyde lang vor Rolighed. Den trykkede vore Sind og rykte og ud af : Stilhed. Storme opkom, Tvedragte anden oplived Riget rystedes, Krigen udbludsede, og Alt syntes i søn Baade. - Jeg kiendte Gemytternes Giæring, Jaa ved hvad Jeg vovede, men Jeg forlod mig paa Nationen Æ modighed, og Jeg bedrog mig ei. - Jeg sammede Eder. Raadslagningerne bleve fulde af Bryderier; men Rart bevede en hastig Hielp. Jaav den. Krigshæren viste sig Svenden viste, at den ei anslægtede fra sine Forfædre, den staa tappert. Filand blev beskyttet, og den udvortes Fra oprettet. - Dette har været Løbet af Tildragelserne, som have udmærket disse forløbne 21 Aar, som, om de ikke an have været lykkelige, ikke allene fordeelagtige, dog alle bar været hæderlige for Riger, tienende til at bestyrke fremme Magter i den Tanke, som det svenske Navn fordum har forhvervet, om Sverrige Maat naar den er forenet, en Ta te, som vore forrige Uenighedstider næsten har udsk tiet: deres Hukommelse; men som har gjort saa maaet des store Jndtryk hos dem, som det var forbeholdet Eders Mo Eders Standhaftighed, at give Eders Samtidige dette sen, Exempel, paa en Tid, da et fordum saa mægtigt Folkestever ældgamle Bundsforvandter, giver et saa forskrækkene Exempel paa de genelige Følger, som et tøileløst Overmod foraarsager til Staters Undergang. (Slutningen følger.