Viborger Samler, 1844-04-23
Frankerig. Efter Alt. Merc." fremlagde Guizot den trettende April i de Deputeredes Kammer det ved Adm. Dupetit-Thouars's Adjutant overbragte Document, der imidlertid maa ansees som et officielt Actstykke. Denne Beretning indeholder intet Nyt, kun fremstilles det allerede Bekiendte paa en saadan Maade, at man fuldtvel kan begribe, at den franske Admiral omsider maatte tabe Taalmodigheden, og føle sig opfordret til at sønderrive det Væv af Jntriguer, hvormed man - efter hans Fremstilling af Sagerne - havde omspundet ham. Efter Admiralens Beretning skal den engelske Consul Pritchard have udmærket sig ved sit fiendtlige Sindelag imod de Franske. Pritchard havde strax, efterat han var vendt tilbage fra England, opfordret de Jndfødte til en Krig imod Franskmændene. J maae forjage dem, og nedrive Protectoratsflaget!" havde han tilraabt Jndbyggerne. Derefter havde man overtalt Dronningen til at opplante et Phantasie=Flag i Modsætning til Protectoratsflaget; hiint Flag hilsedes af den engelske Fregat, hvis Chef havde gjort Alt hvad der stod i hans Magt for at fortrænge Franskmænden fra Øen. Fremdeles skal Prischard have foresnakket Dronningen, at det var den franske Admirals Plan at føre hende med Magt til Frankerig, og derved havde han foranlediget den ængstede Dronning til at søge en Tilflugt, i Pritchards Huus, hvor man havde negtet den franske Admiral Adgang til hende, og hvor hun bogstavelig stod under den engelske Consuls Indflydelse. Under disse Omstændigheder havde Admiralen troet fremfor Alt at maatte gjøre Krav paa, at det heisede Phantasie-Flag nedtoges, og at det franske Flag opplantedes. Til Beretningen er føiet den bemærkning, at dersom denne (Beretningen) ikke skulde findes at være fyldestgiørende, da kunde den Beretningen overbringende Adjutant hos Gouverneuren paa Otahaiti mundtlig meddele den Underretning, man maatte ønske. Billaults omtalte Yttring, der bevægede den "brændemærkede" Berryer til at fremkomme med den Paastand, at de subalterne Officerers Rapporter ogsaa skulde forelægges Kammeret, afvistes, som allerede meldt, af Guizot, og Marineministeren, og da Billault derefter stillede det Alternativ, at enten Regjeringen eller Admiralen maatte ansees for skyldig, og at man i det Tilfælde, at Admiralen var skyldig, skulde stille denne Officier for en Krigsret, og at Kammeret derimod, saafremt Ministeriet maatte befindes skyldigt, skulde decretere en Dadel over Cabinettets Forhold, erklærede Guizot: "at den Grundsætning, at enhver Misbilligelse af en Embedsmands Forhold nødvendigviis maatte føre med sig dette Jndivids retlige Forfølgelse, var falsk og upractisk. En anden af den foregaaende Taler paastaaet Grundsætning var ligesaa urigtig: at Regjeringen nemlig skulde være forpligtet til at meddele Kammeret alle Actstykker, der hørte til et opkastet Spørgsmaal. Regjeringen tilkom det meget mere (Thiers afbrød Guizot med de Ord: "Det kommer derpaa an!") at afgjøre, hvilke Actstykker den ansaae for passende til at vorde meddeelte. Da Odilon-Barrot yttrede, at Spørgsmaalet egentligen dreiede sig om Admiral Dupetit-Thouars's Tilbagekaldelse; at Landet maatte beroliges med Hensyn til Grundene angaaende denne Tilbagekaldelse, der nodvendigviis maatte fylde Brystet hos enhver Embedsmand, som virkede i sit Fædrelands Tjeneste, med Uro og Frygt, erklærede Guizot, at Ministeriet var beredt til at optage den det tilkastede Stridshandske; thi netop Debatten, Discussionen, Offentligheden og Sandheden havde det at takke sin Seier. - At Kammeret derefter gik over til andre Forhandlinger, viser i det mindste, at Oppositionen ikke var stærk nok til øieblikkelig enten at styrte Ministeriet, eller til at fremkalde et Brud imellem England og Frankerig. At Kammeret om nogle Dages Forløb atter vil vende tilbage til det Otahaitiske Anliggende, er allerede omtalt. Guizot er af Dronningen af Spanien udnævnt til Ridder af det gyldne Vies."