Aalborg Stiftstidende, 1837-01-21
Hr. Gustav Michelsen paastaaer nu i Berlingske, Tidende, at den kgl. Veterinairskoles Lærere ingensinde have værdiget Hesteavl, Qvægavl og Faareavl, denne Basis forden danske Landmands Velstand og Grundvolden for en af Landets Hovedstøtter og Hovedindtægtskilder, noget offentligt Foredrag, med Undtagelse af, at Professor Viborg i Sommeren 1833 og 1834 holdt et - efter Hr. Michelsens Mening - saare ubetydeligt Antal Forelæsninger over Stutterivæsen og Hesteavl og i afvigte Sommer nogle i samme Genre om Hestens Sundhedspleie. Hr. Michelsen anker endvidere over, at Prof. Viborg ikke halvaarligen offentlig bekjendtgiør, hvad og i hvilke Timer der vil blive læst i Veterinairskolen, ligesom ogsaa over, at Professoren ved Examen lader Candidaten trække Kort, hvoraf ikke alene defleste enten af Alder eller af andre Aarsager ere betegnede med Mærker, men Kortene i enhver Materie ere kun forholdsviis faa, saa at Candidaten kjender Kortenes Jndhold, og følgeligen veed hvad han behøver at læse. Efter slige Studier maa der da absolut, efter Hr. Michelsens Mening, fra Veterinairskolen kun komme aldeles ubrugbare Mennesker. Paa Lector With anvender Hr. Michelsen den Sætning: at den kommer ogsaa frem, som kjører med Stude. Kammerraad Gustav Michelsen, slaaer i det Hele fra sig med Fynd og Klem. Atter er en ny Modstanders, traadt i Skranken: den kgl. Veterinairskoles Forstander, Professor Viborg. M. havde sagt, at der hos os er aldeles Mangel paa Leilighed til her i Landet at kunne erhverve sig de i landoeconomiske Henseender nødvendige Veterinairkundskaber. Denne beskyldning søge nu Viborg, og Lector With at gjendrive. M. kalder Withs Angreb, get Skalkeskjul for desbedre at kunne udbasune sin egen Dont, der iøvrigt er saaledes beskaffen, at han uden Skade, kunde tie derom. - W. er af de Mennesker, siger M., hvis hele Kunst bestaaer i at tvivle og at holde paa Forimen. Det var ham som søgte at skræmme os for Fuldblod og Væddeløbs Jndførelse, og gav os i det Sted hans nephemeriske, gamle danske Race. Det er ham som tvivler paa, at Baron Malzahns fortalte Kjendsgierninger ere Sandhed, fordi en saadan Cuur ikke findes i den Withske Kundskabspose. Det er ham som forsikkrer, at den af mig opgivne, iøvrigt andre Steder almindelige Behandlingsmaade. af Skab ei er tilforladelig, uagtet Lectoren ikke har prøvet Midlet, og har sikkert aldrig selv behandlet endog kun et saadant Faar, langt mindre et heelt Skæferi, medens jeg i Udlandet og senere i Jylland har havt at gjøre med flere tusinde skabede Faar, og følgelig har lidt mere Erfaring end sen Stuehelt, der nephemmerisk rider paa Navne og Citater, som Hvermand veed. At Landet har flere gode practiske Dyrlæger er ikke Lectorens Fortjeneste, de fleste have ved Selvdannelse samlet de Kundskaber, hvormed de have naaet det Punct, hvorpaa de nu staae. Naar Lectoren siger, at han har læst fuldstændig om Faareavl, da fremsitiger han en Usandhed, thi han har aldrig læst om Uldbedømmelsen, hvilket dog er en væsentlig Deel af Faareavlen, og lat W. ikke kan læse derover, har han viist ved den keitede Maade, hvorpaa han betragter og behandler en Uldprøve. Alene ved at classificere et Skæferi vilde han spille en jamtimmerlig Figur." - Hvor indskrænkede Lectorens Begreber som Hesteavl ere, udviser hans Haandbog med bredfuldt Maal. W. staaer i det Kapitel paa saa svage Fødder, at han 541 siger, ikke alene at den ædle Hest er mindre end den uædle, men ogsaa at den udvikles senere og først er udvoxen i dens 6te og 7de Aar, medens den uædle Hest allerede er det i 4de og 5te Aar. Naar en Lærer ved den kongl. Veterinairskole, tilføier Hr. G. M., i sin nylig udgivne Lærebog fremsætter, slige aabenbar falske Sætninger, kan han da være værdig til at læse om en saa vigtig Gienstand, der paa den Maade fremstilles i et falsk Lys, og saaledes mod arbeides." - Professor Viborg giver ved denne Leilighed følgende offentlige Erklæring, angaaende den saameget omtvistede Fuldblodshest: "Jkke er jeg af dem - siger han -der blindt hen gribe efter Noget, fordi det hos os er Nyt, ligesaalidet som jeg lader mig lede af Partiaand; min engang fattede Mening staaer fast, indtil jeg virkeligen bliver loverbeviist om noget bedre, uden at gaae til den Side Vinden blæser, og jeg erklærer derfor hermed, i Overeensstemmelse med hvad jeg over denne Gienstand ofte har yttret, sat jeg anseer rigtig valgt Fuldblod, anvendt paa en hensigtssvarende Maade, at være en vigtig Hjælpekilde til at forlædle og forbedre et Lands Hesteavl; men jeg antager ogsaa, at Jntet kan ødelægge den meer end Anvendelsen af feilfulde, til Landets Race upassende Fuldblodshingste."Hr. G. M. gjør følgende Beskrivelse over Veterinairskolen, dengang han freqventerede den: "Det var et sandt Slaveri at være der. Jsær maatte de Elever, som laae der forhoffentlig Regning, holde her, og endnu tænker jeg ofte med Afsky paa den Behandling, de maatte taale for at komme ligjennem til Exammen. Foruden at de maatte vexelviis banke og børste Professorens Klæder og Fodtøi, varte op, løbe Byærinder, staae bag paa Karethen, sidde paa Bukken, slæbe med store Sække til Bageren, ja endog forrette Natmands arbeide, saa maatte de ogsaa daglig fra Amager drive Prolfessorens Køer hjem, bære Kjøkkenkurven tiltorv og opvartes Professorens, Piger; de maatte trække Rullen, medens Pigerne saae til; hjælpe Kudsken at spænde for, læsse Gjødning, pløie, harve, passe Professorens Sviin, slagte disse, i grave i Haven - kort, de maatte være Gaardskarle og Alt hvad Lærerne fandt paa, og alt det blot for ei at faldes igjennem til Exammen. Kun faa Forelæsninger bleve holdte, ingen Lærebøger havdes, og kun feilfulde afskrevne Collegiere vare Lærekilden. Lector With har tilvisse derfor Ret, naar han tyder paa, at jeg forlod Skolen med kun faa Veterinairkundskaber, thi han var i den sidste Tid min Lærer.