Kiøbenhavns Extraordinaire Relation, 1736-02-27
Kiøbenhavns Extraording. RELATIO. Af 27 Februarii. 10 a 6 Aar. 278. 3 Kr. Min Herre. Fa Wien, skrives atter om, at den forhen ommældte Ex ke-Hertugindens og Hertugen af Lotthrigens Renunciation udi den Geheime Raad-Stue, efter den Østerrigske Pragmatiske Sanctions Anledning qvam solennissime var for sig gangen saaledes, nemlig: a) At dersom Deres Keyserl. Majest. endnu skulle bekomme nogen Mands Mands Arving, maatte Ærke-Hertuginden, med sin Descendentz uden Forskiæl udi Successionen staae tilbage. Jfald ogsaa (2) Erke Hertuginden ingen Mands Arving bekom, men hendes Søster derimod den anden Carolinske Erke-Hertuginde nogen saadan Arving fik, da skulde hun tillige med sine Døttre existente Casu fra Successionen i de Østerrigske Lande udelukkes, og det alt efter Første-Fødselens Regler. Saa skulde og for det (3) Hertugen, af Lotthringen for sin Person aldrig være berættiget til at prætendere den ringeste Succession i de Østerrigske Arve=Lande. Omendskiønt den Franske Ambassadeur ved det Keyserlige Hoff har vildet forsikre, at Cronen Spanien formelig havde antaget Præliminairerne saa er dog saadant paa følgende Maade at forstaae, nemlig: At begge Deres Catholske Majestæt Majest. i den til Kongen af Frankerig afgangne Skrivelse har overgivet sin og sin Families Jnteresse udi Deres Allerchristel. Majests. Hænder, og erklæret det samme for Søe-Magternes Ministrer til Madrit, paa det at disse maat guarantere den Possession, som Don Carlos ved en Tractat var tilstaaet. Mens dette er endnu Spørsmaal, om Engelland og Holland vilde paatage sig saadan Guarantie. Jmidlertid har det Spanske Hoff ladet Ordre afgaae til Jtalien, at dets Trouper skal opbrækte fra de 2de Hertugdømmer. Fra Fra Bryssel. skrives, at mand foruden de 7 forommeldte Preliminair-Articler seer her 4 andre separere. de, som dertil siden ere føyede, og ere af følgende Jndhold. (1) At den Russiske Keiserinde og Kong Augustus den Tredie skal inviteres til at paatage Freds-Conditionerne i Qvaliteaf de Principales contraherende Parthier, for saa vidt de Pohlske Affairer angaar, og at mand er blevet enig om, at naar en Kongres skal oprættes, det da skal staa disse tvende Magter frit for at didsende deres Plenipotentiarier for at bivaane Conserencerne, og i Act tage deres Jnteresse. (2) At paa den tilkommende Kongres intet skal vorde bragt paa Tapettet eller i Freds-Tractaten indført, uden det, som directe ere de i Krigen indviklede Magter vedkommende. (3) At Keiseren forbinder sig til at forskaffe Rigs-Stændernes Samtykke i de Conditioner, som forbemeldte Romerske Rige, angaar. (4) Mand er foreenet om, at forhindre alle Difficulteter, som paa begge Sider kunde opkomme, saavel i henseende til de Tituler, som ikke endnu ere erkiendte, som til det Franske Sprog, hvorudi Preliminairerne ere opsatte, omendskiønt det er brugeligt at betiene sig af det Latinske Sprog udi Negociationerne imellem Keyseren og Frankerige. Med Bæyerske Breve forlyder, at Chur-Førsten af Bæyeren, end endnu holdt ved at lade værve Krigs-Folk, og skulde imellem den samme og Chur-Førsten af Pfaltz være sluttet en Tractat, i Kraft af hvilken den først bemeldte imod et vist Districtes af Ober-Pfaltz Aftrædelse quaranterede den Julichske og Bergske Succession, og forbandt sig til at staae den samme bi i fornødentlige Tilfælde med en stærk Armee, saa at mand med det første torde have en nye Krig at formode, efterdi Chur-Førsten af Pfaltz udi sin høye Alder dagligen tager af paa Kræfter, og er snart altid syg. Ved hvilke Omstændigheder ogsaa efter Forlydende i tilkommende Sommer ey allene udi Sachsen et Campement skal formeres, men end og Russerne i Bøhmen campere.