Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-10-13
Da den retmæssige Herskerfamilie maatte rømme den Spanske Throne, gjorde saavel det nye Dynastie, som Jnsurrections-Aucthoriteterne i Sevilla og Cadix, sig Umage for at faae Mexico ligesom de øvrige Colonier i Besiddelse; men det eneste Baand, som havde fængslet Mexicanernes Gemytter til Spanien, Hengivenheden for den Kgl. Stamme, var sønderrevet, og Ønsket og Uafhængighed reiste sig hos alle Classer og Stænder. Kun de indfødte Spanier, svage med Hensyn til Antal, men stærke ved den udelukkende Besiddelse af de høieste offentlige Embeder dannede et Modpartie, og det lykkedes dem at tilintetgjøre den daværende Vicekonge D. John Yourigaras vise Plan til en provisorisk Junta, i det de overfaldt Ophavsmanden dertil om Natten den 18de September 1808 i sit Pallast, og sendte ham til Cadix. En udstrakt Sammensværgelse begunstiget i samme Grad af de rigeste og anseeligste Creoler, ligesom af den talrige Stamme af Landets oprindelige Jndvaanere, af hvilke den nederste Classe af Beboerne for størstedelen bestaaer, paafulgte hiin voldsomme Handling, og Opdagelsen af nogle Anførere derfor ved en Døendes Skriftemaal gav Signal til Opstand i Provindsen Guanaruato. Man kan fordeele denne Revolutionshistorie, som nu begynder, omtrent i fire, meere eller mindre skarpt fra hinanden adskilte Afdelinger. J den første af dem fulgte en vild desperat Masse af Jndianere. Præsten Hidalgos Opfording, som truede ikke blot det Spanske Herredømmes men hele de Dannedes og Rigeres Classe. J denne Tendenz laae Spiren til dens egen Fordærvelse; Creolerne, endskiøndt besielede af samme Had imod de fælleds UndertrykAnkere, bleve ved Synet af en raae Pøbels føleløse. Lidenskaber skrækkede tilbage under Vicekongens i Panier, og titusinde Mand creolsk Miliis, som den Spanske General=Calleia havde samlet, vare til strækkelige til at adsplitte, efter flere blodige Fægtninger, de hundrede og titusinde Mand, med hvilke Hidalgottykkede frem mod Mexico. Denne første Afdeling ender med Hidalgos og hans Kammerat Allandes Henrettelse i Juni og Juli 1811. De oprørende Grusomheder, med hvilke Calleja, som imidlertid var bleven Vicekonge, besmittede sin Seier, vare saalidet istand til ganske at undertrykke Jnsurrections Aanden, at meget mere mange af Creclerne, som havde opretholdet det Kgl. Partie imod Jndianerne, just derved bleve tvungne til at tage Deel i Opstanden. Bander af Jnsurgentere dannede sig i de enkelte Provinser, og under ham erholdt Præsten Morelos i Provinsen Valladolid snart en frygtelig Anseelse. Denne Anfører, som Forfatteren skildrer som en vakker og veltænkende Patriot, men uden Aandsdannelse, og blottet for al Krigs- og Statskundskab, lykkedes det at opstille en taalelig disciplineret Hær af 7000 Mand, med hvilken han fik den rige Provins Daraca i sin Magt, ligesom efter en Beleiring af 15 Maaneder den faste Handelstad Acapulco, og bragte Spaniernes Herredømme nærmere til sin Undergang end Hidalgos talrige Skarer have de formaaet det. For at give Jnsurgenternes adsplittede Kræfter et Middelpunkt og Foretagenderne, selv en rermæssig Charakteer, sammenkaldte Morelos den første Mexicanske Congres, af hvis Skiød der ogsaa snart udsprang en Constitution, som beholdt hele Kongedømmet; men som suspenderede dets Udøvelse under Ferdinand den 7des Fangen. skab. Dette velmeente Skridt af Morelos biedrog tilligemed hans militairiske Uduelighed til at befordre hans Fald. Jalousie, Misundelse og Forræderie sneeg fig ind i den nyeskabte Congres. Der opkom en Uenighed imellem Regieringen og og Tropperne og en Række af Venheld begyndte, som havde til Følge, at Morellos leed et aldeles Nederlag og blev taget til Fange. Han blev henrettet i December 1815. Den hele tredie Afdeeling af Revolutions-Historien var en Tilstand fuld af Forvirring og Anarchie. Jngen af de andre Anførere erholdt den store og almindelige Jndflydelse, som Morclos havde udøvet over Tropperne; endnu mindre lykkedes det Congressen at erholde en selvstændig Anseelse og at holde det hele sammen. General Teran, som commanderede i Teuskan, hvor Congressen havde sit Sæde, sprængte denne Aucthoritet fra hinanden og gav derved Signalet til at opløse det sidste Skin af borgerlig Orden blandt Jnsurgenterne. Stæderne kom paa nye, paa faae Undtagelter nær, under Spaniernes Herredømme; paa det flade Land herskede nogle Guerille-Anførere efter Godtbefindende og uden al indbyrdes Forbindelse med hinanden. Generalerne Teran, Victoria, Ofourer og Rayan udmærkede sig i Aarene 1816 og i Begyndelsen af 1817 ved dristige Foretagender, men uden varige Følger; de bleve den ene efter den anden tvungne til at underkaste sig.