Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-12-10
De i nogle foregaaende N af Stiftstidenden læste Artikler, angaaende Naturalhoveriet paa det Classenske Fideicommis's falsterske Gaarde, have foranlediget en Brevvexling mellem Hr. Kammerjunker, Directeur Classen og dette Blads Udgiver, hvilken vi ikke skulle undlade at offentliggjøre, da den muligen vil kunne meddele nogle interessante Oplysninger i denne Hoverisag, der vistnok for Øieblikket tør antages at være en Gjenstand for meer end almindelig Deeltagelse og Opmærksomhed. Corselitze d. 23de November 1840. S. T. Hr. Bogtrykker Laub! Jeg har nyligt havt Beviser paa, at De ingenlunde optager ethvert anonymt Bidrag i Deres Avis, men kun saadanne, for hvis sandfærdige Jndhold De har meer eller mindre fuldstændigt Beviis, hvilken Forsigtighed vistnok enhver maa billige. Det har derfor ikke kunnet andet end forundre mig, i de sidste N af Stiftsavisen at læse flere Jnserater om Hoveriet paa Corselitze og Carlsfelt, med Hensyn til hvilke De neppe har iagttaget samme Forsigtighed. Dersom De havde været noget strengere med at affordre Jndsenderen Beviser, noget omhyggeligere for, af de flere, der kjende Sagen bedre, at erhverve nærmere Oplysninger, saa vilde De let være kommet til den Erfaring, at de nævnte Jnserater (for hvilke De selv, da Forfatterne ere anonyme, har antaget Ansvaret) for største Deelen kun indeholde et Væv af Usandhed. Jeg skal give Dem nogle Beviser herpaa, idet jeg - uden at frygte for Modsigelse – her anfører: 1. at Carlsfelts Bønder ikke have forebragt Directionen noget Ønske og Hoverifrihed; 2. at Corselitze Bønder aldrig have budet 6 Rbd. pr. Td. Hartkorn for Hoverifrihed: 3, at den Contract, ved hvilken Corselitze Gaard nu er bortforpagtet, allerede er afsluttet i 1831, og at Directionen ikke har kunnet finde de Vilkaar, paa hvilke Forpagteren senere har tilbudt at give Slip paa Hoveriet, antagelige. Der har saaledes aldrig været nogen gunstig Leilighed til at hæve Hoveriet paa bemeldte Godser, og der er for Directionen intet videre i denne Sag - indtil Forpagtningens Udløb i 1849. at gjøre, uden hvad den har gjort, nemlig at henvise Bønderne til selv at accordere med Forpagteren. Derhos maa jeg tilstaae, at jeg ikke let fatter, hvorledes det har kunnet undgaae Deres Opmærksomhed, hvad aabenbar Modsigelse der ligger deri; 1) at Directionen beskyldes for at hemmeligholde Testamentet, medens Jndsenderen netop ordlydende anfører alt hvad der af samme vedrører Bønderne. Denne Beskyldning vilde ogsaa - hvis den var sand - aabenbart langt mere træffe den Direction, der bestyrede Fideicommisset i de 30 første Aar af dets Tilværelse, end den nærværende, som dog bebreides langt mindre, end hiin, at have opfattet Testamentets Aand. Men den er usand; thi alt, hvad der af Testamentet vedkommer Offentligheden, er i offentlige Blade blevet bekjendtgjort, ligesom alt, hvad deraf vedkommer Bønderne, gjentagne Gange er blevet disse meddeelt. 2) At det bebreides Directionen, at den formeentlig skyer at gjøre Opoffrelser, som Hoveriets Ophævelse maatte gjøre nødvendige, da Fideicommissets Formaal dog er Velgiørenhed. Det synes tvertimod, at netop i denne Omstændighed ligger en Opfordring for Directionen til at sørge for, at Stiftelsens aarlige Jndtægter ikke formindskes, og denne Opfordring er ved denne Leilighed desto stærkere, da Fide=Commissets Bønder ved tidligere Opoffrelser, ere bragte i den Forfatning, at de ingenlunde kunne være Gjenstand for en offentlig Stiftelses Velgjørenhed. Jeg er overbeviist om, at det ikke har være Deres Hensigt, at bringe nogen Forstyrrelse i det gode Forhold, der finder Sted mellem Fideicommis sets Bønder og dets Godsbestyrelse; men jeg troer ikke, De nu vil nægte mig, at saadant er det eneste, der kan resultere af de i denne Anledning i Deres Avis indførte Artikler. Med største Høiagtelse P. H. Classen. Nykjøbing d. 1ste December 1840. Høivelbaarne Hr. Kammerjunker Classen.