Aarhuus Stifts-Tidende, 1839-12-19
J Anledning af de tvende, af forskjellige Studerende til Hs. Maj. Kongen indgivne Adresser, have 71 andre academiske Borgere i Fædrelandet, indrykket en Erklæring: at det ikke var Misbilligelse af Jndholdet af den under 3die de affattede Adresse, der har afholdt dem fra at underskrive den, da de i det Væsentlige nærede samme Ønsker og Forhaabninger for Danmarks Fremtid, som der udtales; men derimod andre, tildeels forskjellige Hensyn, idet Adressen navnlig forekom Nogle af dem ikke alsidig at sammenfatte de Jdeer, som i et saa betydningsfuldt Tidspunkt maae blive levende hos de Studerende; Andre derimod fandt dens Jndleverelse mindre passende eller betimelig. "Skjøndt vi forsaavidt ikke kunde samstemme med dem, som indgave den første Adresse, (hedder det) kunde vi dog endnu mindre tiltræde den anden, som et Antal af vore Medstuderende siden har anseet det nødvendigt at indgive, eftersom denne, fremgaaet af en Opposition mod den første, og blottet for eiendommeligt positivt Jndhold, lettelig kan, selv om saadant ikke har været tilsigtet, faae Udseende af at indeholde en Protest mod den Haabets Aand, som udtaler sig i den første." Om de Følelser som besielle Folket efter den 3die Decbr. hedder det i den Frifindede No. 106. saaledes: "Disse meget bevægede Følelsers Grundstofer: Smerte og Forhaabning. Smerte, fordi vor henslumrede, alderstegne Konge var elsket af sit Folk med Troskab og Hengivenhed, og det er saa haardt at skilles fra dem, der have deelt saamange tunge, Slag med os - og Gud veed, ret tunge Slag har Sjette Frederik deelt med sine Undersaatter; thi sandelig, hans lange Regjering var ikke blid som den var fredelig. - Forhaabning, fordi vor hyldede Konge, der ikke er mindre elsket af sit Folk, er en varm Beskytter af alt Ædelt og Godt, og først og fremmest – af Friheden. Hans Mildhed og Huld righed ere alt paa tusinde Tunger. Et Træk, stort og ædelt, vil allerede vinde ham Alles Hjerter, naar det engang vorder bekjendt – os har det dybt rørt; men ikke vove vi her at udtale det: en Konges Handlinger, især hvor det gjelder noget, der vel griber indi Folkets Pietetsfølelse, men ikke i dets materielle Jnteresser, kunne ikke neddrages i Kritikens Sphære, selv om det skeete for end mere at befæste ham i den Gunst, han alt har vundet. Hvorfor da her gjentage, hvad Alle vide: at Kong Christian elsker Trykkefriheden, under Reformer, vil ivrig fremme Forbedringer og være varsom med Forandringer; at hans Ønske er en fri Communaludvikling; at han stedse, ligesom hidtil, vil frede om Kunst og Videnskab Derom har Han jo givet sit kongelige Tilsagn, og det kan, det vil ikke blive et Mundsveir, Jgaar blev der overleveret Kongen en Adresse fra 73 Borgere og Embedsmænd i Roeskilde, af en Deputation bestaaende af Roeskilde Borgerrepræsentanter: dHr. Svane, P. Larsen og N. Bache. Portefenillen udkom i Søndags i sort, særdeles smagfuldt decoreret Omslag, hvorpaa der under et Sølvkors læstes, med Sølvbogstaver: O Fædreland, hvad har Du tabt, Din gamle Konge sover! Et rastløst Liv, til Arbeid skabt, Henskylled Tidens Vover. Et Hjerte brast, der banked ømt For Landet og for Folket, 1 Et Hjerte brast, der mildt har dømt, Og Dommen mildt fortolket! Og skjøndt den Fremtid Han har skabt, Dig rige Frugter lover, – O Fædreland, hvad har Du tabt, i Din gamle Konge sover!