Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1771-11-25
Jblandt andre Ting, som forekom mig, syntes jeg at være kommen til en Bye; (en Bye, der i forrige Tider havde trodset med mangen anden i Velstand) Der antræffer jeg en gammel bekiendt og troværdig Ven, og foruden adskilligt, som i saa lang Tid, vi havde været adskilte fra hinanden, havde mødt os, faldt Talen ud paa Sagernes nærværende Forfatning, hvilken han berettede mig i den Bye, hvor han boede, og hvorhen jeg ikke kand negte min Tanke havde været at flytte, at være udi den allerstørste Forvirring. Jeg studsede over denne Beretning, og stiltiende lagde Merke til, at det ei vilde være mig raadeligt, som en, der vilde ernære mig af mine Hænders Arbeide, at nedsætte mig her som Borger og Mæster i et Laug. Aarsagerne vil jeg saaledes, som han berettede mig, igien her fortælle: 1) Siger han, bebyrdes enhver Boesiddende i denne Bye med Jndqvarteering, hvortil de Formuende aarlig er ansat at udrede Ober-Officiers Jndqvarteerings Penge, saaledes, at en Capitaine nyder aarlig 108 Rdlr., og en Lieutenant efter Proportion. Sandelig i den Henseende en Byrde, at Ligningen ikke skeer efter Samvittighed; Thi at tilstaae Vedkommende saa store Jndqvarteerings Penge for Aaret i en Bye, der, desverre, i alle sine Nærings Veie er slettere imod forrige Tider, er unægtelig en stor Ubillighed. Hvad galdt vel ikke Huse Vaaninger udi Priis i forrige Tider imod nærværende? og taler ikke Ubilligheden selv imod en saadan Officiererne tilstaaende aarlig JndqvarteeringsPenge, der ere saa høie, at man nu næsten for samme Penge, som enhver tilstaaes, kan kiøbe hele Huse? Og med hvor meget mere Fortrydelse, bliver han ved, udbetaler ikke enhver sin ansatte Portion, naar man er overbeviist, at en saadan Officier der for Aaret tilstaaes 108 Rdlr., selv tilleier sig Huus-Værelser for 70 Rdlr., og maaskee derunder, Mon ikke Byen tilstaaer ham altsaa 38 Rdlr. mere, end han burde have, Hvortil da, Men, maatte man vel spørge, skeer dette med eller uden Øvrighedens Vidende: Det ere dog dem, der i alle Ting burde see paa Borgerskabets Bedste, og hvorfore foranstalter ikke disse, drevne dertil af Byens Vel, (hvorved ingen kand nægte, at Byen jo vilde spare anseeligt) selv at lade leie Værelser til dem, og indeholdt med foranførte Jndqvarteerings Penge: Thi hvad er vel urimeligere, end at følge denne Plan, at fordi Officererne ere saa meget tillagde i Kiøbenhavn, hvor Værelser ere ulignelige dyrere at faae til Leie, da ogsaa at tilstaae dem ligesaa meget her, alene for at lade Profitten løbe dem i Lommen, og lade Byen og Jndbyggerne ligge under Aaget, Men, uagtet jeg kunde tale meget i denne Sag, saa vil jeg begive mig for det 2) til Bye Skatten og Servicen. Og, blev han ved, at jeg skal være kort, saa viid, at som Ligningen var i den foregaaende Post, saa er den og i denne, og bliver i de efterfølgende, som jeg vil fortælle Dig. Mon ikke denne ogsaa stiger over Retfærdigheds Grændser, Maa man ikke, naar man sammenligner forrige og nærværende Tider, gyse ved at see denne Bye=Skat stegen til en saa høi Summa, Men, at jeg nogenledes skal stille Din Begierlighed, min Ven! om Aarsagen hertil; saa betænk, at saa snart man anseer en saadan Fond for et utømmeligt Hav, saa veed man ikke et Ord af, forinden man er sat i den yderligste Forlæggenhed. Saaledes er det med denne Indretning. Thi af denne Kilde underholdes ikke alene Guarnisonens Syg Huus med dets Fornødenheder, men end og Byens Betientere, hvilke i disse slette Tider ere dobbelt i Tallet imod Byens forrige blomstrende Tilstand, samt Byens publike Reparationer; Og hvad behøves disse just at skee med meget Overlæg eller Afford, thi de tages jo ei af en privat, men publik Casse, med mere, som Slutningen vil vise at være Aartag, saavel til denne, som de andre Skatters Forhøielse. Nu kommer vi for det 3) til de af Byen afpressede Fattig Penge. Jeg kalder dem afpressede; thi dens første Indretning blev stiftet paa Jndbyggernes frivillige Gave, der siden er forvandlet til en tvungen; Og hvad Velsignelse kand vel en saadan Skat medføre, der maaskee exeqveres under en stiltiende, om ikke aabenbare, Forbandelse, Maa man ikke ogsaa paa denne Kant falde i Forundring, naar man betragter, en saadan Stiftelse at være til, og seer dog alligevel den daglig overhængende Sværm af Fattige, Bliver det ikke et vigtigt Spørsmaal, Om ikke denne Indretning har stiftet Dovenhed og Ørkesløshed iblandt mange Mennesker, Maadet ikke skurre i Ørene, ja opirre Gemyttet, naar man maanedlig paa behørige Steder hører aflæsAlmissen at skulle uddeles til de værdige AlmisseLemmer, som nu i de senere Tider er indskrænket til de faderløse Børn og Sengeliggende, og igien fra denne Kant at underrettes om, at endeel at dem tvert imod har manglet samme i 3 a 4 Maaneder, Er vel Byen forpligtet, maatte man spørge, at imodtage og underholde, saavel med Cuur som Forplegning, alle de Syge, som kommer ind fra Landet, Men, give dette var den største Byrde! End naar Forstanderne for samme Penge giør Fallit, som man siger skal være hændet, saavel med disse Pengers Forvaltning, som for et par Aar tilbage (for det 4de, med Extra-Skatten, hvor Tabet skal være er stattet af de senere Kiæmmeres Casse; og dette vil siges at være den sande Aarsag, at vi seer vore Extra-Skattes Billetter maculerede med Paategning af en senere Repartition af Vedkommende, (ja man burde standse lidt ved disse Herrer Vedkommende, og de mange af dem nyskabte, om ikke uskabte Fattige.) Men hør nu videre, hvad jeg vil fortælle Dig om vore Amter eller Lauge, hvoraf vi have adskillige. Disse haver, enhver for sit, udvalgt sig en Øvrigheds Person, som skal bilægge alle opkommende Trætter imellem dem, uden Tvivl og at beskytte dem i paa kommende Tilfælde. Men, hvorledes skeer dette, Lad de mange Ubilligheder, ja den aabenbar Uret, som vederfares Laugene, tale, og de mangfoldige Processer, som nu, desverre, daglig føres for vedkommende Retter, give Oplysning i denne Sag, hvor Mæsterne snart af et, snar af et andet Laug, i deres anlagde Processer imod Soldatens utilladelige Indgreb, afvises med en lang Næse, ja, maaskee, mulcteres endnu til at de tør tale paa en saadan Sag. Lad end andre kun forsikre ham om, at den er retfærdig, Taber ikke Laugene herved baade Lyst og Mod. enhver i sit, at visse Arbeidsomhed? Naar de ikke alleneste i denne Deel lider, men oven i Kiøbet at Brødet tages dem af Munden, endnu skal svare alle Byens svære Udgifter; og hvorfor skal disse erhverve sig dem; Mon ikke disse daglig forarmes, og lykkelig omsider avancerer paa Fattig Listen, ja overgives til en saadan Tilstand, som bliver de øvrige Jndbyggere baade unyttig, om ikke farlig: Betragt nu alt dette, bliver han ved, og endnu desuden de daglige udsatte Executioner, eller rettere, Udplyndringer, hvor Folkes Gods bliver revet dem under Hænderne bort for den Priis, som Vedkommende selv finder for godt at sætte, hvilket siden sælges for halv Værd, Kommer da ikke den Summa ud, som det er taget for, saa skal endnu Eieren af disse Udsændinger have et nyt Besøg for Overskuddet af det han var ansat for. Maa nu ikke da en saadan Bye reent gaae under, hvor al Retfærdighed saaledes er viist i Landflygtighed? Maatte vel ikke enhver Retskaffen daglig have Aarsag, ja saaledes sukke: O! give Sandheden hvilede i deres Munde, Reenhed paa deres Læber, og Retfærdighed i deres Samvittighed! Endelig, bestyrtset over alt dette, udbrød jeg i et hæftig Skrig: Min Gud, hvor gaaer det saa til da, Min Ven, maaskee ogsaa igien over mig altereret, besvarede mig i ligesaa høi Tone: At det var i Bergen. Herudover vognede jeg, og endnu med en dyb Forundring igientog de Ord: Saa J Bergen; Heraf udkommer hver Mandag et Blad fra det bergenske Adresse-Contoir hos O. Brose