Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-01-29
- Fra Belgrad skrives under 9de Januar: at Sultanens nye Armee, er bleven ved en Hoved bataille aldeles tilintetgjort, nagtet den var næsten dobbelt saa stærk som den Ægyptiske. Storvezierens personlige Tapperhed, som uafladelig satte sig i Spidsen for sine Angrebs-Colonner, formaaede ikke at udrette noget mod Jbrahines Taktik og de krigsvante Ægyptiske Tropper. Reschid Mehemed Pascha blev saaret og taget til Fange, efterat han flere Gange havde gjort et forgiæves Angreb og sidste Gang i Spidsen for sine Gardere, 7000 Bosnaker og 8000 Albanesere. Bosniakerne og Albaneserne gik for det meeste over til Fienden, hvorved Storvezieren selv faldt i hans Hænder, efter at han forgiæves havde gjort Modstand. Denne Desertion er vel ikke officiel bekræftet; men fortiener Tillid, da man veed at Storvezieren har paadraget sig begge Nationers Had; Albanesernes ved sit troeløse Forhold mod dem for nogle Aar siden, og Bosniakerne ved de nyelige Begivenheder. En stor Mængde Fanger, næsten hele Munitionen og Bagagen og mange tusinde Overløbere, som nu forstærke Jbrahims Armee, ere Frugterne af hans Seier. De faa Tyrkiske Tropper, som undgik Døden eller Fangenskabet have adspredet sig og begivet sig til deres Hiem. Hvad vil nu blive Følgen af denne vigtige Begivenhed, Hovedstaden, staaer aaben for Seiervinderen (dog skal han over Vandet). En Jntervention kan ikke komme hurtig nok for at redde den og understøtte Sultanens vaklende Throne (med mindre den Russke Flaade i det sorte Hav er parat til at sætte en Russisk Armee i Land ved Constantinopel), Man havde fattet den Plan i Constantinopel, at oprette en forskandset Leier ved Brussa i lille Asien og at sammenkalde alle vaabendygtige Tyrker; men selv at dette sidste Middel til Frelse kan ikke forventes noget heldigt Resultat, naar man kun nogenlunde kiender Stemningen i Tyrkiet. Det eneste Middel til Frelse synes derfor at være, at Sultanen antager enhver Fredsbetingelse, som Paschaen af Ægypten vil foreskrive, (men nu forlanger han vist det hele Tyrkiske Asien) Tøver Sultanen, saa sætter han sit Liv i Fare, da der sandsynlig udbryder en Opstand i Constantinopel, saasnart Ægypterne nærme sig. Tager han Flugten, stolende paa udenlandsk Biestand, saa kan man befrygte, at Jbrahim bemægtiger sig Hovedstaden og Thronen (og sandsynlig lader sin Fader proclamere til Chalif, hvorved Mahomedanerne kunne bringes til den høieste Enthusiasme og blive overmaade farlige). Og bliver han først Herre over hele Tyrkiet, saa vil han ikke lettelig frygte for nogen Europæisk Magt, dersom nogen vil tage Sultanens Partie. Man antager det for sikkert, at alle de Provinser, som endnu ikke have erklæret sig for Jbrahim, ville strax giøre det, saasnart han bar bemægtiget sig Constantinopel. - Den Russiske General=Adjutant Murawiem havde især den Mission at begive sig til Alexandria, for at giøre Paschaen eftertrykkelige Forestillinger (som nu ikke er til nogen Nytte) og har allerede paa et Russisk Krigskib forladt Constantinopel (det er af den høieste Vigtighed for Rusland hurtigt og med Kraft at kunne indgribe i denne store Castastrophe og det er under en saadan overordentlig Krisis i høi Grad at beklage, at den Russiske Regierings Sæde er i Petersborg og ikke i Moskaud. - Man skriver imidlertid fra Wien, at Gen. Murawiew skal være forsynet med en meget udstrakt Fuldmagt, og at saasnart Sultanen forlanger det, skal strax et bebetydesigt Troppekorps blive afsendt paa Skibe til hans Biestand. J Paris har man faaet Efterretning over Smyrna og Marseille om den Tyrkiske Armees totale Nederlag (altsaa fra en ganske anden Kant). Nesten af den Tyrkiske Armee skal have forenet sig med den Ægyptiske (crescireundo); hvorpaa Jbrahim skal have afsendt 20000 Mand mod Smyrna. Regieringens hele Opmærksomhed er nu blevet henvendet paa Orienten, og man siger, at General Fabrier og flere Franske Officeere skulle ufortøvet afsendes dertil. - Man siger, at den orientalske Qvæstion skal, ifølge nogle vigtige Depescher, som ere ankomne fra Fyrsten af Talleyrand til Paris, have foranlediget en Conference imellem Hertugen af Broglie og Greven af Appony og man forsikkrer, at ikke allene England og Frankerige, men ogsaa Østerrige har erklæret sig mod en Russisk Jntervention. Anledningen til Fyrsten af Talleyrands Depesche skal være, at Greve Pozzo di Borgos Reise skal have til Formaal, at forestille det Engelske Cabinet Nødvendigheden, af, at Rusland kommer Sultanen til Hielp; men denne Assistence foruroliger Hofferne; fordi man er overbeviist om, at denne Hielp ikke kan ydes, uden at Sultanen indrømmer Rusland visse Fordele, f. Ex. den totale besiddelse af Moldau og Wallachet, af hvilke det allerede er provisorisk i Besiddelse. Hertugen af Broglie skal nu sætte ali Bevægelse for at for hindre at ikke flere Concessioner indrømmes Rusland. Man mener derfor, at de Franske Tropper paa Morea skulle bruges til en Fransk Engelsk Jntervention i Orienten. Orlogsskibet Marengo, to Fregatter og en Corvet skulle imidlertid afgaae d. 20de Jan. fra Toulon for at afhente dem. - J Berlin taler man om at en almindelig Europæisk Kongres maaskee vil blive forsamlet i denne Stad; man troer der, at Jbrahim kan være i Constantinopel i de første Dage af Januar. Det er virkeligt et meget uheldigt Øieblik for Konge Otto til at sætte sig paa den Græske Throne; han er imidlertid ankommen med sin Broder, Kronprinsen af Baiern, til Neapel den 3die Jan. Baierske Tropper, som ere bestemte til Grækenland, afgaae uophørligt til Triest. Et Statslaan for Kongen paa 40 Millioner Gylden, er afsluttet under Ruslands og Englands Garantie, med Bankeerhuset Aguado i Paris, og Frankerigs Garantie for de resterende 20 Mill. beroer allene paa Kammernes Samtykke; en regulair Postforbindelse imellem Grækenland og Baiern bliver nu bragt i Gang over Ancona og Triest.