JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
Ved Metz har en gal Ulv i afvigte Juni Maaned bidt 11 Mennesker, hvoraf de 5 ere døde. Desuden har den ogsaa reven meget Qvæg igjel¬
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
Indenlandsk. Under 4de d. M. er den, forrige Casserer under det Kongelige General-Commissariats=Collegium, J. Splittorff, forundte Bestalling som virkelig Etatsraad, paa Grund af en ham for misligt Embedsforhold overgaaet Dom, allernaadigst bleven casseret.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
Det Kongelige Landshuusholdnings Selskab har tilkjendt sin 1ste Sølvmedaille som Præmie for Huusflid, Mad. Gade, Sognepræst Hr. N. Gades Kone. Under sit tiaarige Ophold i Thors havn paa Færøerne, hvorfra hendes Mand nu er kaldet til Jylland, har hun fabrikeret 1000 Alen grovere og 100 Alen finere Gulvteppetøi, 128 1/3 Aler. Vadmel, 48 Alen grovt Klæde og 302; Alen Hvergarn. Den ubetydelige Omsætning i næsten alle Handels gienstande er Aarsag til, at ingen synderlig Forandring er skeet i Varepriserne i Kjøbenhavn. Uld er den eneste Artikel der søges. Den jydske Sommeruld staaer, 136 til 140 Rbd., og Vinteruld a 130 Rbd. Skpd.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
Næstkommende Fredag og Løverdag den 24de og 25de September, foretages offentlig Auction paa Koustrup Gaard i Sønderhaae Sogn, over afgangne Proprietair Ballebyes Stervboes Ind- og Udboe, saasom noget forarbeidet Sølv, Kobber, Mæssing og Jernkjøkkentøi, Kakkelovne, Borde, Stole, Chatoller, Speile og andre Boeskaber, særdeles gode Sengeklæder, Sengesteder, Kjøkken og Brygger=Redskaber, samt Creaturer af Heste, Kø Qvier, nogle Stude, Faar og Lam, Vogne, Plave og Harver med mere. Auctionen begynder den 24de September Kl. 10 precise.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
Kjøbenhavns Kornpriser den 10de Sept. Rug 2 Rbd. 3 Mk. a 2 Rbd. 4 Mk. 8 s., Be 1 Rbd. 5 Mk. a 2 Rbd. Havre 1 Rbd. 3 Mk. 81, a 1 Rbd. 5 Mk. pr. Td.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
Kjøbenhavns Børs, den 10de Septbr. Cours. Hamb. 2 M. 233, a vista 236. Specier 238. Spec. solgtes til 14 Rbmk. 4 4 s. Discon, to 5 pC. 4 pC. Kongl. Obligationer (uden Rente 91 1/2 a 92. Nationalbank-Obligationer (af Laan, 4 Febr. 1820, uden Renter) 100 1/2 Rbdlr. r. S. eller 120 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbdlr. re Sølv.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-16
(Jndsendt.) Nota. Regning over det Arbeide som jeg Undertegnede har forfærdiget i St. Peders Kir te i Mains. J. Taget vor store kjere Herre Gud ned af Altret, dertil brugt 4 Karle, oppudset ham ved for og bag................... 5 Gld. 18 Ge Limet den hellige Apostel Paulus en Tand i Munden. ...... - 10 - 3. Gjort den hellige Stefanus en Arm og pudset hans Næse, 2 4. Forbedret Fadervor........ 1 - 12 5. Gjort et ny Tie Budord...... - 6. Vel afpudset den hellige Jomfrue Marie for og bag, og forfærdiget hende et Barn, 8 7. Strikker til at henge de 9 hellige Engler i................... 1 S. Sat en nye Hals paa den Hellig Aand. ................. 2 - 12 - 9. Udvasket Øinene paa alle de 12. Aposte................ 1 Summa 23 Gld. 22 S. Poul Henrich Kruger, Billedhugger og Snedkermester.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Det rige Partie. (Sluttet.) Den gode Siel. Hvem var lykkeligere end Randel og jeg. V. gave de høitideligste Løfter, i forekommende Tilfælde, at modsige Rygtet paa det Alvorligste. Derhos bade vi hende om at maatte den følgende Morgen gjøre hende vores Opvartning og trykkede i Glædes-Tummelen over at erholde Tilladelse, dertil, en Specie i Haanden paa Betienten som lyste os ud. Neden under ved Døren holdt vi hinanden længe omarmede. Vores gjensidige Lykke var saa meget større, som enhver troede at han skulle komme i Besiddelse af denne Skat. J det vi gik vide, re kom det for en Dag: jeg mærkede nemlig snart at Randel holdt sig til den yderst forbindtlige Maade hvorpaa den skjønne Enke traadte i Veien for ham, da han ville gaae saa tidlig Den gode Siel tænkte jeg, han kan jo ikke vide, bort. at det skeede af Frygt for at jeg ogsaa skulde forlade hende. Han havde, da hans Opmærksomhed var henvendt paa Hatten, som var falden ham af : Haanden, ikke lagt Mærke til det Blik, som fulgte med det mig, ene mig tilkastede Battistørklæde. Jeg besluttede imidlertid ligesaa lidet at forstyrre ham i hans salige Haab, som Damen hiin Fremmede, der endnu havde Lys hos sig, og laae i Vinduet og som ogsaa længe blev en Gienstand for vores muntre Lune.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
J Øvrigt faldt det os nu som et Slør fra Øinene, hvorfor ikke den skjønne Dame bad os om at blive længere. Hvorledes havde hun i en lille Stad kundet vedligeholde det gode Rygte hvori hun stod, naar hun havde givet unge lystige Personager som vi, lange Aftenandiencer.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Et nyt Tegn paa den forhaabede Thriumph.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Af det uvilkaarlige Udbrud af vores Glæde, mær skede Kjeldermesteren vist fuldkommen, hvorledes det havde sig med os. Hugget over Hjerneskallen. Uhret paa Raadhuset slog just 10, da vi traade. ind i Enkens Huus. Vi bleve viste ned i Haven. Rundom stode de herligste Blomsterbeder og en Vellugt duftede os i Møde. Haven var et Opholdsted, der var dens Eierinde værdig. Hun kom. Hendes Øie funklede og hendes Kinder glødede endnu skjønnere end i Gaar. Som baaren paa den letteste Zephyrs Vinger, svævede hun mere end hun gik hen til os, og takkede os langt inderligere end i Gaar, fordi vi havde villet tilbringe den lange, kjedsommelige Aften hos hende. Maaskee - spurgte hun - har de seet vores Selskabsbroder kjøre bort, Vi bejaede det. Gud! - raabte hun - hvor glad er jeg ikke, at jeg er bleven frie for ham for saa let Kjøb! for Øvrigt er Manden meget at beklage. Han var Soldat, og fik i et Slag, jeg veed ikke hvor, et Hug over Hjerneskallen, som længe, truede ham med Døden. Ak! hvo veed om det ikke, havde været bedre for ham at døe, thi hiint Hug har virket yderst ufordeelagtigt paa hans Siel. Først troer han nemlig siden den Tid, at alle Fruentimmer ere troeløse og hans anden endnu luheldigere Ider er, at ingen kan modstaae ham. Uagtet den første Jder sparer han dog ingen Møie for, at søge en Undtagelse fra Regelen, det vel sige en Kone, der slet ikke vil fæste noget venligt Blik paa nogen anden Mandsperson, end ham.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Jndledninger. Den Jnderlighed hvormed Damen altid takkede os paa Nye, og den Glæde der viiste sig i hendes Øie, gjorde mig de Ord lettere, som jeg just belavede mig paa at fremsige. Randel og jeg havde nemlig forhen hjemme kastet Lod om, hvem af os begge, der først skulle gjøre hende sin Kjerligheds Erklæring, og Loddet var falden paa mig. Det synes mig raadeligt, for det Første at meddele hende nogen Efterretning om vores Familie og deres lykkelige occonomiske Omstændigheder, saavelsom ogsaa vore gode Udsigter i Fremtiden ved dennes Jndflydelse, for derpaa sikkere at kunne bygge den Erklæring, at vi begge elskede hende undsigelig, og gjøre hende det Spørgsmaal, hvem hun maaske ville gjøre lyksalig ved at skjænke sin Haand. Begge to. Med megen Velvillie og Langmodighed havde Damen allerede hørt paa mine generalogiskeocconomiske Efterretninger, og givet hendes særdeles Satisfaction tilkjende ved den Lykke som ventede os begge, saa at jeg med et Mod og en Præcision som jeg før neppe havde tiltroet mig selv, nu ogsaa indstillede Hovedsagen til hendes Afgjørelse. Den ret synlige Forvirring hvormed hun optog dette, kunde ikke føre mig vild. Den ømme Qvindelighed, saameget vidste jeg allerede af Romaner, og af hvad man havde fortalt mig, paakommer i Almindelighed ved saadanne Leiligheder en Art Febergysen, der gjør det meget forklarligt, om Ansigtets Munterhed hos den Skjønne, pludselig synes som om den var for bestandig udslettet. Nei, de Ord, de virkede meere, end hiin Febergysen. Jdet hun trak paa Skuldrene, erklærede hun nemlig ligefrem, at ikke allene Randel, men ogsaa jeg, kort sagt at vi begge to fordrede formeget af hende. Opklaring. I Gaard Aftes - sagde hun - befandt jeg mig i en meget stor Forlegenhed. Min Søster var bortreist, og den Herre, som i Morges forlod Staden havde bedet mig engang at maatte besøge mig, uden at tage sin Selskabsbroder med.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Spørgsmaal og Svar. Den fine, omendskjøndt ikke uvenskabelige Jronie i Fortællingen kjolnede mit Hjerte lidt efter lidt for Damen. Og - begyndte jeg, (medens Randel tankeløs og mørk, berøvede en Rosenstæk, der stod ved Siden af ham, alle sine Blomster ved udrive lidt efter lidt alle dens enkelte Blade, og det aabenbarlig ikke i det bedste Humeur) emaatte De ikke tænke, at en ung Mand, som man paa en saadan Maade tilkaster et Tørklæde, derved let kunde herlede en Rettighed for sig, i det høieste kun en Fordring, svarede hun geskjæftig. At tilbagevise den blev dog altid i min Magt. En alvorlig Hensigt var ikke at formode, da alle Forhold synes at forbyde det. Hvorledes da, spurgte jeg. Eil en Student og allerede en Giftermaals plan, det kan ingen forudsætte. I Gaar sluttede jeg mig til af deres hele Væsen at de vare Studerende, i Dag - veed jeg det med Sikkerhed. Og tilmed - vedblev hun - torde jeg ikke lade noget Krav paa mig blive gieldende, da jeg allerede i Aar og Dag har været hemmelig forlovet. Hielpemidler. Ei, Eil - raabte jeg bittert, vogt De Dem der ikke kom da, at en saadan Kasten med Tør mer for Deres Brudoms Øren. Han kunde dog, finde den Spøg for alvorlig Ogsaa da - spurgte hun, med en fra den hidtil værende ironiske, gandske forandret Tone - naar jeg kun ved at opvække hans Skinsyge, kunde bortfjerne ham paa en god Maade? – Hans Beslægtede havde just anviist mig denne Maade i Nødstilfælde.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Allerede i Gaar Eftermiddag ville min Forlovede have været her. Han ville havt den bedste Leilighed til at forjaget hiin Ulykkelige, ved sine Smigrerier for mig. Men tilbageholdt ved alleSlags Forretninger, kunde han først indtræffe hertil i Nat. Vi maa have gjort nogle erbarmelige Ansigter, Randel og jeg; thi det var udenfor al Tvivl, at vi her intet havde forestilt, aldeles Jntet, uden en elændig Hielpemiddel. Galopp. Børnlille - saa lod nu, en mig og min Ven velbekjendt Mandsstemme fra en tilgrændsende Løvhytte - jeg takker Eder hjertelig, at J i Gaar har saa godt indtaget mit Sted; thi jeg er selv denne Dames Forlovede.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Den Mand som her traade venskabelig ud til os, kjendte saavel os, som vore Forældre. Noget slemmere kunde nu heller ikke møde os, end saaledes at blive reven ud af vores Jncognito. Alt det Venskab som, det upartisk sagt, ret godt sammenpassede Par, viiste os, var ikke i Stand, til at holde os tilbage. Vi ilede over til Vertshuset, stege til Hest, og lode os af Karlen vise en Vei hvorved vi undgik at passere gjennem den skjønne, store Gade. En forbandet Maade at spille den Forlovede paa - raabte Randel, efterat et vedholdende Galop, havde unddraget Stadens Bes selsom me Taarn for vore Øine. Senere hen morede vi os mangen Gang overde, i hiin søvnløse, men haabefulde Nat, allerede tildeels gjordte Bestemmelser som en Følge af det rige Partie, der om Morgenen var bleven saa gandske til Vind. Dets gode Nytte havde imidlertid dette Eventyr havt for os. Endnu i Gaar sagde Ründel leende til mig - at han siden den Tid, naar Forfængeligheden paa en eller anden Maade vilde føre ham vild, kun behøvede at tilbagekalde hos sig Erindringen om Vertshuset den lange Næse, for strax at kunne see sig selv paa Stedet i det rette Lys. - Og mig gaaer det sandelig ligedan! Fr. Laun. Et besynderligt Minde.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
J Koret i Walton Kirke ved Theemsen, er endnu et besynderligt Monument bevaret fra Tidens Ødelæggelser, som bestaaer af adskillige Metalplader, uaglede fast mod den sydlige Ende af Muren. Paa 2 af dem er afbildet en Mand, der rider paa en Hjort. Paa de andre staae hans Kone, Børn og en Gravskrift. At de engang vare lagte over en Gravsteen kan tydelig sees, men i hvad Deel af Kirken veed man ikke, heller ikke paa hvad Tid, eller ved hvad Leilighed de ere optagne, de have imidlertid en lang Tid været ophængte i Sakrastiet.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
En gammel Graver forklarede for mange Aar siden, de Figurer der stode derpaa, med følgende Tradition, som endskjøndt hvor forunderlig den end forekommer, synes ved det Vidne Monumentet selv bærer derom, ikke at være uden Grund. John Selvyn, den Person, der forestilles derpaa med Kone og Børn, selv ridende paa en Hjort, var i Følge Jnskriptionen - Under-Opsynsmand over Parken Oatland i Surry, under Dronning Elisabeths Regjering. Denne Mand var i Følge fornævnte Historikter overordentlig berømt for hans Styrke, Behændighed og Færdighed i Ridekonsten, han aflagde Prøver derpaa for Dronningen ved en stor Hjortejagt i Parken, hvor han i Følge EmbedsPligt var tilstæde og midt under Jagtens Heede sprang fra hans Hest op paa Ryggen af Hjorten, (Beggerendende paa samme Tid i fuld Carriere. og ikke allene blev siddende med Anstand fast paa Ryggen, til Tros for enhver Anstrængelse af den forskrækkede Hjort, men endog drog hans Sværd og styrede den dermed mod Dronningen, og da han kom nær til hende, stødte han Sværder ind i Struden paa Dyret, saa at det faldt dødt ned for Dronningens Fødder. Dette blev anseet for et saadant Underværk, at det blev foreviget paa hans Monument og han er derfor ogsaa afdildet i det Øjeblik da han stikker Dyret.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Anecdot. (thersporting Magazine) De Engelske vare selv i de ældre Tider bekjendte for deres Banden og Sværgen i Samtale: Da Greven af Luxemborg ledsaget af Greverne af Warvick og Stafford besøgte den Orleanske Pige i hendes Fængsel i Rouen, hvor hun var lænket til Gulvet og bedækket med Jern. Foregav Greven, som havde solgt hende til de Engelske, at han var kommen for at handle om hendes Løsepenge. Hun kastede da et Øiekast til ham, fuld af retmæssig Fortrydelse og Foragt, og sagde: Du har hverken Lyst eller Magt til at løse mine Lænker. Hun vendte derpaaa sine Øine mod de to Grever, og sagde: "Jeg veed at J Engelske have besluttet at dræbe mig, og indbilde Eder, at J, efter min Død, ville erobre Frankerig, men om der end vare et Hundrede tusende flere Godsdammei Frankerig end der ere, ville de aldrig kunne erobre dette Kongerige.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Udenlandsk. Englænderne indrette nu paa deres store Skibe saadanne Sluknings=Redskaber, at 40 Matroser skulle kunne være istand til at slukke den stærkeste Brand ombord. Der anbringes nemlig 10 SlukningsPumper paa hver af Skibets Sider, forsynede med de behørige Slanger.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Cathedralkirken i New-York skal i anstundende, Vinter oplyses ved Gas.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
J Aaret 1736 opdagede man i Finland en talg agtig Jordart; en lignende mineralsk Talg er nu funden i en Sump ved Bredden af Loch-Fyne i Skottland. Den afgiver et ligesaa godt Brændematerial som Qvægtalg; men lader sig ikke bruge til Sæbesyderierne.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Indenlandsk. Den 10de Dennes løb et Orlogsskib paa 84 Kanoner af Stabelen paa Nyholm. Det erholdt Navnet Dronning Marie. Foruden Deres Majestæter Kongen og Dronningen, behagede mange af de kongelige Prindser og Prindsesser at være tilstede derved. En overordentlig stor Mængde Mennesker var strømmet ud, for at være Vidne til denne høitidelige Scene.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Af Fremmede, der tildrage sig den offentlige Opmærksomhed, opholde sig i denne Tid i Hovedstaden, især tvende, nemlig den ene: en Græker, der er ansat ved Universitetet paa Corfu, og agter at opholde sig her i nogen Tid for at studere det islandsk Sprog; den anden : en Qvæker, der syssessættet sig med at undersøge Slaveriet og Stadens andre Fængsler, da han arbeider paa et Værk om de fortrinligste Fængslers Indretning i Europa.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Faaborgs Handlende have oprettet en Forening til Landprangeriets Afskaffelse i denne Kjøbstads Omegn. J denne Anledning har Stedets Politiemester udstædt følgende Placat: Efter Anmodning af Faa borgs Forening til Landprangeriets Afskaffelse, gives herved samtlige omløbende Kræmmere tilkjende: at bemeldte Forening anholder og lader dem anholde, om de herefter antræffes at øve Landprang 2 Miles eller endog længere Distance omkring Fa borg. Og kan Den, der anholder en saadan Omløber, vente hos Foreningen at erholde al mulig Vi stand til Anholdelsens videre Forfølgning, foruden at Varene naturligviis, ifølge Forordningen af 13de Febr. 1775, forfalde til Confiscation til Fordeel forAnholderen. Fremdeles bekjendtgjøres: at den der til mig giver solid Anmeldelse om, at Nogen paa Landet boende, det være sig Kroemænd eller andre driver fra Dato Landprang med Udsalg af Kjøbmandsvarer, skal af mig, paa Foreningens Vegne, erholdi Douceur 10 Rbd. Sedler. Og for beviislig Anmeldelse, at nogen af de 3 Falsledboer, der allerede ere multerede for Landprang, have atter gjort sig skyldige i samme Forseelse, er Douceuren nu 30 Rbdlr Sedler, hvorhos ogsaa Navnet forties. Knudsen.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Næstkommende Fredag og Løverdag den 24de og 25de Septbr., bliver paa Koustrup ved Thiste, foretaget en stor Løsøre Auction. Stranding.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Onsdagen den 22de September er vesten for Synekløv paa Klimstrand i Thisted Amt, indstranden lille Galease Adelheid kaldet, hjemmehørend i Stettin og destineret til Havre de Grace i Frankerig ført af Capitain J. F. Hübner og ladet med F. re Bjelker og Zink, efter Capitainens Sigende, m. da Skibet staaer paa anden Revle, er det vanske om Noget kan ræddes. Mandskabet: Captainen og 4 Mand ere bjergede. Kjøbenhavns Kornpriser den 17de Septbr. Rug 2 Rbd. 1 Mk. a 2 Rbd. 1 Mk. 8 s. Byg 1 Rbd. 5 Mk. a 1 Rbd. 5 Mk. 8 s. Havre 1 Rbd. 2 Mk. 2 1 Rbd. 3 Mk. pr. Td.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
Kjøbenhavns Børs, den 17de Septbr. Cours. Hamb. 2 M. 233, a vista 236. Spacier 238. Spec. solgtes til 14 Rbmk. 4 4 s. Discon, to 5 pC. 4 pC. Kongl. Obligationer (uden Rente 91 a 91 1/2. Nationalbank-Obligationer (af Laane, 4 Febr. 1820, uden Renter) 100 1/2 Rbdlr. r. S. eller 120 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbdlr. red i Sølv.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
(Historisk Beretning.) Slaget ved Ligny. Memoires de la vie prive de Napoleon en 1815.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Efter at have udstædt en kjæk Proklamation, til sine Soldatre, var det at den store Napoleon, besluttede at angribe de Allierede med sin Armee. Planen Keiseren havde lagt til Slaget var lige værdigt de Franskes Mod og deres Chefs høie Reputation. Det er imidlertid nødvendigt at gaae nogle Dage tilbage i Tiden.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
J de Efterretninger, der vare komne fra en ikker Haand og efter de Commissionairer, der forsynede Hertugen af Otranto dermed (denne spillede ellers en meget tvetydig Rolle) vare de Allieredes Stilling nøiagtig detailleret. Napoleon vidste at Wellingtons Armee befandt sig udstrakt fra Havkysten af til Nivelles, at Preusserne styttede deres høire Fløi paa Charkeroy; og at Resten af deres Armee laae adspredt i større og mindre Divisioner indtil Rhinen. Han ansaae gjendens Linier for at være alt for meget udstraki og at det derfor var muligt for ham, ved ikke at give dem Tid til at trække sig sammen, at deele de to Armeer af og anfalde de forhansede Tropper, den ene efter den Anden. Han forenede ogsaa virkelig hele Kavalleriet, til et eneste Korps paa tyve tusende Mand, hvormed han havde i Sinde at kaste sig med Lynets Hurtighed i Midten af Fjendens Kantoneringer. Dersom Seiren begunstigede dette Vovestykke, skulle Centrummet af vores Armee næste Dag angribe Brussel, den høire og venstre Fløi drive Engelænderne tilbage over Schelde, og Preuserne over Maasfløden. Naar Nederlandene var blevne erobrede havde man bevæbnet de Misfornøiede, trængt alt videre og videre frem indtil Rhinen, og der havde man paa nye søgt at slutte en Fred.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Den 14de om Natten, gav vores Armee som Keiseren havde draget Omsorg for at holde skjult, sig paa Marschen, ikke det mindste Tegn viste sig paa at Fjenden havde forudseet vores Opbrud, og Alt synes at love os et stort Resultat, da Napoleon fik Underretning om, at General Bourmont, Obersterne Clouet og Villoutreys og to andre Officerer nyelig havde deserteret over til Fjenden. Han vidste fra Marskalk Nov, at Mr. de Bourmont, under Tildragelserne ved Besancon havde viist en Slags Betænkelighed og han havde derfor aldeles ikke bekymret sig om at bruge ham. Men da Bourmont havde givet sit Æres Ord til General Grard, at tjene Keiseren troe, og denne General, som Napoleon gjorde meget af, tilbød sig at staae inde for Bourmont, saa samtykkede han at i ansætte ham. Hvorledes kund han formode, at denne Officeer, som havde erhvervet sig saamegen Ære 1814, ville 1815 gaae. over til Fjenden Aftenen før en Bataille. Napoleon gjorde paa Øieblikket, i hans Angrebsplan de Forandringer, som dette uventede Forræderie gjorde nødvendig og satte sig derpaa i Spidsen for Armeen. Den 15de, Kl. 1 om Morgenen befandt han sig personlig i Jumiguan ved Eurefloden. Klokken 3 satte hans Armee sig i Bevægelse, marscherende i tre Kolonner og trængte sig hurtigen frem gjennem Beaumont, Maabenge og Philippeville. Et Corps Infanterie under General Ziethenville gjøre Passagen over Sambrefloden stridig; men det 4de Corps Jægere understyttet af det Niende, angreb det med Sabelen i Haanden og gjorde tre hundrede Fanger. Sapeurerne og Marinerne af Garden blev derpaa sendt efter Fjenden for at istandsætte Broerne, og ikke lade den faae Tid til at ødelægge dem. De forfulgte den som Tirallieurs og trængte med den ind i Charleroy. Den kjække Pajol ankom snart med sit Cavalerie, og Staden var vores. Jndvaanerne glade over at modtage de Franske, hilsede dem eenstemmig med det vedvarende Hurraraab: Leve Keiseren, leve Frankerig.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
General Pajol lod strax ved General Clanys Husarer sætte efter Preusserne, og dette brave Regiment sluttede denne Dag med at erobre en Fane og tilintetgjøre en Bataillon, som havde vovet at modsætte sig. Jmidlertid havde det andet Corps passeret Sambrefloden ved Marchiemmes og kastet overende, Alt hvad der modsatte sig det. Preusserne havde igjen begyndt at samle sig og ville gjøre Modstand, men General Reille huggede ind med det lette Cavallerie, adspredte dem og tog to hundrede Mand til Fange. Slagen paa alle Kanter kastede de sig nu vo et paa Høiderne af Fleurus, som for tyde Aar siden, havde været saa uhældige for Frankerigs Fjender. Napoleon oversaae med et eneste Øjekast Terrainet. Vore Tropper anfaldt med Hæftighed Preusserne i Stormskridt. Tre CarreerJnfanterie, styttet paa flere Escadroner Cavallerie og Artillerie udholdte Angrebet med Kjækhed. Trættet ved deres ubevægelighed befalede Keiseren. General Letort at angribe dem i Spidsen for Dragonerne af den Kongelige Garde. J samme Øjeblik bringer General Excelman Fjendens venstre Fløi til at vige; den 20de Escadron Hu farer anført af den unge og tappre Briquevillekaster sig over Preusserne fra en Side, medens Letort angriber den anden. Deres Linie bliver gjennembrudt og tilintetgjort; men de sælge os Seieren dyrt; thi Letort blev dræbt. Denne Dag, der var af liden Vigtighed i Henseende til dens Følger, da den kun kostede Fjenden. 5 Kanoner og tre tusinde Mennesker, havde derimod paa Armeen den meest lykkelige Virkning. En Lændegigt som nødte Marskalk Mortier til at holde Sengen, og General Bourmont Forræderie havde frembragt en Følelse af Uvished og Frygt, som blev aldeles adspredt ved det lykkelige Udfald denne første Kamp havde faaet.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Jndtil nu havde enhver Divisionschef beholdt den umiddelbare Kommand over deres Corpser og man tænke sig hvad deres Jver og Kappelyst maatte være. Keiseren begik nu den Feil at kuldkaste Haabet om den Belønning de gjorde sig for deres Mod og deres Ærgjerrighed; han satte General derlon og Grev Reille under Marskal Neys Kommando, som han havde ladet komme for sildig, og Grev Grad og Grev Vandamme under Marskalk Grouchy, som det havde været bedre at have ladet blive i Spidsen for Kavaleriet.