Kiøbenhavns Extraordinaire Relation, 1736-08-20
Madrid. forlyder, at da de Engelske og Hollandske Ministrer havde udi en med Mr. Patinho holden Conference ladet sig mærke med den Forundring, de stode i derover, at Deres Catholske Majestæt havde fattet den Resolution, at ikke forlade Toscanien, endskiønt hand for rum Tiid siden offentlig for det Franske Hof havde erklæret ret sig, at vilde ufortøvet skikke Ordre til Hertugen af Montemar, at hand skulde marschere ud af Toscana, havde Monsr. Patinhomeddeelt dem dette Svar, det er sandt nok, at Kongen har gjordt saadant et Løfte, mens Omstændighederne ere forandrede, og Deres Majestæt har vigtige Aarsager, hvorfore hand gaaer saaledes til Værk. Fra Florentz. skrives, at da Hertugen vilde oprætte en Leyer paa Grændserne af Lucca, indtræffede til ham en Expres fra Hertugen af Noailles, der bragte ham Efterretning om, at alle deslige Anstalter vare u-fornødne, efterdi mand stood i Begreeb med at bringe Freds-Affairerne tilEndskab. Fra Pisa. fornemmes, at da Hertugen af Montemar endnu stedse sig der opholder, og de Tydske Trou per fast ind til Stadens Porter ere avancerede, saa har hand ladet forstærke Picqueten, for at hindre sine Troupers Desertion. Fra Genua derættes, at Gouverneuren udi den Corsiske Hoved-Stad Bastia til Senatet havde relateret, det den sig for Konge angivende Theodorus paa en Tyrannisk Maneer havde bragt en af de fornemste Corsicaner af Dage, hvilket havde saa høyt forbittret Anhængernes Gemytter, at den største Deel deraf havde forladt ladt ham, og en nær beslægted af den ombragte trukket en Mængde Folk paa sin Side, hvormed hand holdte Theodorum udi et Closter, hvorhen hand sig med lidet Mandskab havde retireret, saa indspærret, at hand neppe skal kunde undflye, i sær som denne af saa retfærdig en Aarsage imod ham opreyste Fiende har straxen erholdet nogen Undsætning fra Gouverneuren udi Hoved-Staden Bastia, efterdi hans eneste Søn blev Gouverneuren tilskikket, som et Gidsel paa hans Troskab imod Republiqven. Nu vil mand vel med første fornemme meere herom, som Theodorus udi bemeldte Closter ikke for lang Tiid med Levnets Midler er forsynet. Fra London. mældes, at mand atter i Soutwarck og paa andre Stæder havde fundet adskillige Pasquil ler opslagne, som vare af en slemmere Jndhold, end de forommeldte, der i Westmynster-Hall vare fundne. For kort Tiid siden passerede til Tyburn dette sælsomme Stykke: En vis ved Navn, Rheinhold, som for Tyverie var bleven ophængt, og af Skarprætteren til den sædvanlige Tiid nedtaget, reyste sig op med begge Hænder i Kisten, hvorudi mand havde lagt ham, ræt som mand skulde slaae Laaget til derpaa, baade til Skarprætterens og de andre Tilskueres største Forskrækkelse. Endeel af de omkringstaaende kom forbittret tilløbende, og vilde vilde slaae bemeldte Misdædere for Panden; men Skarprætteren holdte dem tilbage ved sin venlige Tiltale, forestillende, at hand maatte hænge ham paa nye igien, som nu andre, der maaskee med Misdæderen vare beslegtede, saae dette, reve de denne Ulyksalige af Skarprætternes Hænder, og bragte ham i et vist Huus til Acton, hvor de lagde ham til Sengs. Mens der hand havde brækket af sig imod 3 Pegler Blod, og kort derefter drukket et Glas Viin, opgav hand pludselig sin Aand. Ellers arriverede her for nyelig en Avis-Jagt fra Lissabon, hvorpaa befandt sig en Express, som overbragte Hoffet vigtige Depecher, hvorover straxen blev holdet Raad, og et Staats-Bud til Hannover affærdiget. Den Plan om at bygge Fregatter paa 20 Støkker med Remmer er af Admiralitetet for got befundet, og bleven befalet i saadanne til Deptford for en Prøve skyld at forfærdige. Med andre Breve fra London udviseres, at der nyelig var opkommen en stor Strid imellem endeel Engelske og Jrrlandske Uld-Vævere, som træffede hinanden udi et Værtshuus i Schoredith, over den ene Nations Fortrin for den anden, og som Engellænderne forekastede Jrrlænderne, at de samme arbeydede for ringere Priis, end de, og de altsaa intet Arbeyde kunde bekomme, bleve Jrsom derover saa ophidsede, at de, des, desuden paa Antallet vare langt stærkere, dreve Engellænderne, efter foregaaende blodigt Slagsmaal, af Huuset. Som nu Værten ligeledes var en Jrrlænder, bragte Engellænderne alle udi samme Quartier boende Engelske Arbeydere i Harnisk, og vilde bestorme og venmældte Værtes Huus, hvilket de og, uagtet Magistratens Nærværelse, vilde i Grund have ødelagt, dersom ikke 4re Compagnier Krigs-Folk tilligemed et udi Tour i Besætning liggende Compagnie Guarder vare komne dertil, og havde nødet de forbittrede Folk til at retirere sig. Dog Dagen derefter gik Allarmen igien for sig, og varede i tvende Dage, saa at mand blev nød til at lade komme nogle Detachemens af Liv- og Fod-Guarden fra Whitehall, for at dæmpe denne Uroelighed; Dagen derefter blev Opløbet endnu stærkere, hvorfore Vagten udi Tour blev fordobblet og den gandske Dag patrouilleret; men det forhindrede alligevel ikke, at Pøbelen jo i Haabetal sammenrottet løb hist og her igiennem Gaderne, og pressede Penge udaf Borgerne. Jmidlertid ere 7 a 8 af Oprørerne tagne ved Hovedet og kastede i Fængsel; og eftersom den samtlige Milice tilligemed eendeel Compagnier af Guarden i oftbemeldte Qvarteerer er posteret, saa haaber man, at ingen Uorden videre skal skee. Afsaadanne Stridigheder ere der fleere forefaldne udi Provintzerne Kent og Surre imellem de de Engelske og Jrrlandske Vævere, og dersom Øvrighederne ikke havde brugt en desto klogere Forsorg, havde vel alle Jrrlænder udi samme Provincer af Engellænderne bleven ihielslaget; herpaa er til Kensington bleven holdet Cabinets-Raad, hvorudi mand gjorde sig betænkt paa Middeler til at afskaffe saadan Uorden udi dette Riges Provincer, hvorefter mand afskikkede en Expresser til Hannover til Deres Majestæt Kongen. Samme Tiid afgik Befaling til alle de i Provincerne liggende Regimenter, at holde sig i Bereedskab strax i Begyndelsen at stille den allermindste Uorden, som kand paakomme.