Jyllandsposten, 1839-02-11
Hamborg er Handelens Triumf. Den er ret egentlig, ja ene og allene en Kjøbstad, en Kjøbmands stad. Sin Tilværelse skylder den hverken Kongemagt eller Krigsmagt, men Handelsmagt. Jkke fra Ministres Cabinetter, men fra Kræmmeres Contoirer udfærdiges de befalinger, som her opreiste Templer og Slotte, og mægtige Volde omkring dem, som hentede Skibe fra alle Verdens Riger og Guld fra deres Kister og Skatkammere. - Men med dette paa Jorden almægtige Metal tilvunde dets Herrer sig kongelig Vælde og krigersk Ære, disse Skriverstuer har bragt Cabinetter til at skjælve. – Børsen i Hamborg er Samlingsstedet for en stedsevarende, stedsevirkende Kongres; men dennes Protocoller sluttes aldrig. Men bort fra Børsen, Hvad har en Digter at gjøre med Coursen, - Jo! med Vexelcoursen. Men lad nu den Fugl flyve! - Hen til en anden Kongres! Did, hvor de menneskelige Lidenskaber og Daarskaber sende deres Repræsentantere, der prædike een Dag efter den anden, eet Seculum efter det andet, uden at kunne mægle nogen taalelig Fred. Og vel, om de ikke end- og lægge Spirer til Ufred - til ret egentlig indvortes Krig? – Hvad har de paa Stadttheatret iaften, Don Juan - Ah! Mozarts Mesterstykke! Tonekonstens Triumf, Musikens Mabeth! Det maae vi høre. - Saaledes talte jeg til mig selv. Jeg gik, og hørte - ja, ene og allene hørte; thi see kunde jeg ikke for at høre. Den Hexemester kan give een Sands Arbeide nok. – At see Don Juan, det er lidt – det er Jntet. Men at høre Jnstrumenternes Fortælling, Vellystens Historie saaledes fremtonet – det er et Heelt som Øjnene ikke maae deele med Ørerne. - Men paa Tivolitheatret, der er det omvendt, der bruge vi ingen Ører - vi maatte ønske, at vi slet ikke havde dem. For den Rumlen paa begge Sider ned af Rullebanen, mellem Acterne, har ikke noget behageligt ved sig; og selv under Acterne hører man for lidet af det, man vilde høre, hvis man ikke har faaet Plads i Nærheden af Scenen. – "Men hvad skulle vi da see?" – En mimisk Forestilling. Og er denne god, da maae vi kunne gjætte os til, hvad der siges. - Men her er endnu en anden Sands i Virksomhed og Nydelse: taber Hørelsen, da vinder Smagen. Enhver Tilskuerbænk er forsynet med Bord, Bordet med Thee og Tilbehør, Legem og Sjæl vederkvæges begge paa eengang. Klopstocks Eeg! - Modtag endnu Een af dem, der ere tilovers i Verden, modtag mig under dit lune Bladeskuur, lad mig hvile de trætte Lemmer paa Træbænken ved din Fod, støtte min syge høire Arm paa Bordet! Dette opkradsede Bord, hvor Han saa mange Gange hvilede det tankefulde Hoved i de kraftfulde Hænder, den Jngen vilde bruge. Her sad han i Læ for den tummelfulde Stad, og drømte sig tilbage i Hermanns Helteold, i Teutoburgerskoven, hvor de romerske Legioner sank under Frihedskæmpernes seirende Sværd. Ak! han drømte vel om meere end dette, om en anden Frihedsdag for det sønderlemmede lamslagne Fædreland. "Drømte? ja ret drømte - Verdens Lyksalighed søger han aldrig, eller finder han aldrig i Virkeligheden; kun i det Haab, at nogle af hans Drømme have noget at betyde. Det gaaer ham med hans vaagne Drømme, som den Sovende med sine han lader sig Nat efter Nat indbilde de urimeligste, ja de umulige Ting, naar han opvaagner, skammer han sig over sin barnagtige Lettroenhed, og foresætter sig, at han ikke meere ville lade sig saadan narre; men det nytter ikke næste Nat er ligesaa taabelig som tilforn. Naa det faaer saa være, bedre altid; en Konge i Drømme, end en Stodder i Virkelighed - Bernstorff, tilgiv mig! Der er saa langt mellem Klopstocks Eeg og Gjentofte Bakke. (Fortsættes.) Om Amtsforvaltermagten.