Berlingske Tidende, 1829-04-14
Hvad der især udmærkede Hertugen af Wellingtons Tale, hvormed han den 2den April moverede paa Emancipations-Billens anden Læsning var den Klarhed, hvormed han skildrede Jrlands Tilstand, og det Maadehold, hvormed han angreb ForholdsreglensOpponenter, idet han med mandig Fasthed forsvarede den. "Jeg veed, sagde han, at mange troe, at Jrlands Tilstand har været forvirret nu over i 30 Aar, og dette et unægteligen sandt, men der er indtraadt Omstændigheder, som have gjort den meget for ligere i det sidste eller de to sidste Aar. Jeg har al Grund til at troe, at der har existeret en formelig Organisation for at udbrede Urolighed (mischies). Dette synes mig ikke blot beviist ved deres Tilstaaelse, som have dannet og ledet denne, men det er klart af det, som den har bevirket; Kirkeværgernes Valg over hele Landet, de Omstændigheder, som ifjor ledsagede og fulgde paa Valget i Grevskabet Clare, Toget til Nord=Jrland, hvor en Mand stillede sig i Spidsen for en heel Hær, de eenstidige Tildragelser ved Forsamlingerne i Templemore, Clare, Clommel og paa mange flere Steder, en anden Herres Tog til Kings-county, og hvad den katholske Forening har gjort, ere klare Beviser herfor. J alle disse Tildragelser seer jeg fuldkommen tydeligt en formelig Organisation og en høiere Ledning. Jfjor blev en ikke ubetydelig Bye (Ore) angreben midt om Natten af en Flok Bevæbnede, der kom fra det nærmeste Grevskab. Angrebet skeete med Vaaben i Hænderne, og Byens Jndvaanere maatte med Vaaden forsage Angriberne. En saadan Tingenes Tilstand vil deres Herligheder indrømme tør ikke existere i et Land. Senere paa Aaret skeete et lignende Overfald paa en anden Bye. Mylorder, det er dette Lands Forfatning, paa hvilken jeg vil hendrage deres Opmærksomhed, og for hvilken Parlamentet maa skaffe Raad. . . . . . Men siger man til os, hvorfor bringer man ikke Lo venne i Udøvelse? Naar vi høre denne Paastand, og at man bebreider Regjeringen, at denne ikke bringer Lovene i Jrland i Udøvelse som i England, saa beviser dette, at man ikke kjender Jrlands Tilstand. Det er indlysende for mig, Mylorder, at hverken Lovene eller Regjeringen har Midler til at gjøre en, Ende paa denne Tingenes Tilstand, og derfor var det nødvendigt at tye til Parlamentet. . . . . . Man har sagt, at vi skulle bruge kraftige Midler (blows), men hvad forstaaer man derved andet end tage sin Tilflugt til Borgerkrig. Hertugen skildrede her Borgerkrigens hele Rædsel, der om ikke aabenbar saa dog hemmeligen vilde have gjæret i lang Tid, og hvorpaa der neppkunde sees en Ende, netop fordi der intetsteds vilde vise sig en aabenbar Modstand imod de bestaaende Love. "Jeg er overbeviist om, naar de seer hen paa den Meningsforskjellighed, der nu hersker i begge Huse, og i enhver Familie baade her og i Jrland fra den høieste til den laveste, da vil de finde denne selv heel forskjellig fra det, den ved enhver tidligere Leilighed var. og og da dem erindre, at der ved en tilligere Leilighed var en protestantisk Erklæring og Jrlændernes Anskuelse af Sagen. Parlamentet var 1798 eenstemmigt med Undtagelse af en eller to Herrer i Underhuset. Men nyligen have 7 Marquier, 27 Grever, en Mængde af de andre Classer af den høie Adel, og over 20000 protestantiske Godsbesiddere i Jrland erklæret, at det var nødvendigt at gribe til de Forholdsregler, som jeg har den Ære at foreslaae dem. Hertugen beraabte sig her paa hvorledes Nationen havde udialt sin Mening i Underhuset, og vendte sig nu til det saa meget ventilerede Stridspørgsmaal, om Ederne, der foreskrives Katholikerne i Carl den Il's Acter, kunne ansees for at være Deele af Constitutionen og for at være permanente. Fleerheden af vore Læsere kjende Grundene, der i Underhuset ere blevet anførste herimod, og da denne Deel af Hertugens Tale og Udviklingen af Billens Artikler og Clausuler ikke indeholder noget, som ikke allerede er bekjendt af de andre Forhandlinger, saa ville vi hermed ende vort Udtog af denne Tale. (Fortsættes).