Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1791-03-11
25de Aargang. No. 10. Kongelige Tronhiems privilegerede. allene. CookCorres Udgivende. Ugentlig Norderinzen. ved Justice-Raad Nissen. Som Forsendes med Posten. Fredagen den 11te Martii. Manden med en Udyd og med mange Dyder. Venneskene ere sielden saa fordærvede, at de tillige skulde overgive sig til mange Laster, og sielden saa slemme, at de ikke ligesom vilde godtgiøre en Udyd, hvilken de have overladt sig ved visse Dyder. Dorant hører til denne Classe. Han tjener Vellyst, endskiønt ikke uden al Jndskrænkning, og er saa aabenhiertig, at han selv tilstaaer denne Fejl, men just denne Dorant er retfærdig, godgiørende tienstfærdig, oprigtig. Han kiender og bruger alle Kunster til at forføre Hjørtet hos en uskyldig, som hans Tilbagelighed har ophidset, og dog kan ikke uden Medynk see nogen Ulykkelig og lade den fra sig uden Hielp. Man elsker havn for hans Godgiørenhed, end og i de Sælskaber. hvor man kiender hans Feil. Han afskyer Vellystens berygtede Huuse og skude forstyrre dem, om det stod til ham, men at holde en Bisloperske, som han i kort Tid ombytter med en anden, dette synes ham, at være intet ondt og intet godt. Han beløner hende med nogle huu drede Daler; thi det var, siger han, uretfærdigt, om hun skulde blive hielpeløs. Han hielper hende end og med sin Skade til et Givtermaal, for at forsørge hende, og man roser denne Omhyggelighed hos ham. Dorant siger den store Va den, har dog i Grunden et godt Hjerte Denne Dorant, som ved sin sædelige Levemaade og sin Stand har Tilgang, i de bæste Huuse, er altsaa en farlig Fiende for uskyldighed og dog er han en Mand af Troe og Love, han giver mig sit Ord, at han vil tjene mig ved at tale for mig, og han gjør det uden at vente min Tak. Han giør det med Fornøjelse. Man taler ondt om en bekiendt eller om en fremmed, og han kommer den ædel Hidsighed derover at man forkleiner den andens Ære og ikke eller formoder det bæste om ham. Dorant kunde af sin beslægtede, naar han havde vildet hykle for hende, have faaet riig Arvedeel. Ne siger han, det var Uretfærdigt, hun har nærmere Arvinger, som meere behøve detSkal jeg blive rigere for at gjøre andre fattigere, Dorant er mild mod sine Underhavende, og den godsligste Herre mod sine Tjenere naar de føre sig vel op. - Sælskaber er han beskeden og holder det for en Forbrydelse, at fortørne nogen og hindre dens Fornøielse. Han haver Spil, Drik og Overdaadighed. Hvad skal man altsaa dømme om Dorant, Efter Vær dens Sprog har han ikkun en Feil og mange Dyder; men efter Sandheds Sprog har han egentlig ingen Dyd og kun et godt Temperament, eller et naturligt Anlæg til Dyd. Han har alt for meget Forstand til at billige alle Laster, og for lidt til at indsee, at en Last, som man vitterligen overgiver sig til, fordærver det hele Hjerte. Han har alt formeget Samvittighed til, at synde roeligen, og vil træffe et Forlig imellem det ønde og gode, og oprætte sine Vellyst Fejl ved Fagttagelse af Sælskabeligheds udvortes Pligter. Han vælger de Dyder, som ere de letteste for et blødt Hjerte, og naturlige for det; Godhed, Billighed, Lemfældighed, Tjenestfærdighed. Han vælger de Dyder, som mest holdes af i Sæl skaber og først belønnes ved Biefald og Gientjeneste. Hans Dyder ere altsaa Temperament og Anstændighed, og hans Afskye, som han har for visse Laster, er Frugter af det Exempel og den gode Opdragelse, han har nydt i sin Ungdom Exemplet til denne Carracter ere i stor Mængde og meget farlige for de gode Sæder. Den Udyd, som sirer sig med Farverne af tie Dyder, behager alt formeget til Efterfølgelse, ja end og en vel artet ung Person skal lade sig af den forblinde. (Forsettensen følger.)