Aalborg Stiftstidende, 1834-09-13
Jgiennem det danske Cancelli er den 27de August udstædt en allerhøieste Bekjendtgjørelse, hvorefter Jhændehaverne af de af Nationalbanken i Kjøbenhavn i Aaret 1819 udstæd, te Sedler paa 50 Rbd. inden 6 Maaneder dermed skulle med de sig hos Nationalbanken, for at erholde dem omvexlede, da de, hvis saadant forsømmes, ville blive døde og magtes løse, og uden Kraft og Gyldighed til derefter at kunne gjøres nogen Fordring. Det kan neppe feile, at Nedenstaaende. Til vore Vælgere a., jo for Tiden maa have almindelig Interesse, hvorfor vi tillade os at meddele vore Læsere det og saaledes li drage Vort til at fremme det danske Ugeskrifts Hensigt, hvoraf vi have tillagt os at uddrage det. Til vore Vælgere i Anledning af Valgene, til Provindsialstændernes forestaaende. Forsamling. Tiden er forhaanden, da de af vore Medborgere, som ere berettigede til at vælge Deputerede til Provindsialstændernes Forsamling, maa være betænkte paa, hvem de ville vælge. Tingen er ny og uvant her i Landet og af største Vigtighed; thi ved uhensigtsmæssige Valg vil Frugten af forestaaende Forsamling forspildes og letteligen endnu Mere. Erfaring paa andre Steder har lært, at en Jnstitution, som den os givne, kan være virkningsløs, forsaavidt som Borgerne ikke med Jver tage sig af den; skulde dette nu blive Tilfældet hos os, vilde det geraade til ubodelig Skade. Regjeringen har nemlig, ved at indrømme Nationen en raadgivende Stemme under Former, der maa give denne en særegen Vægt, viist sin Agtelse for Nationen; denne Agtelse maa Nationen see til at vedligeholde og forøge ved at læg lige Jnteresse for det Offentlige, Jndsigt og Kraft for Dagen paa den aabnede Vei. Skeer dette ikke, tilveiebringe Vælgerne os en Forsamling af Deputerede med indskrænkede Anskuelser, fordomsfulde, magelige, frygtsomme Jaherrer, som forelægge Regjeringen ubrugbare, og illiberale Arbeider som Resultat af deres Sammenkomster, da kan det vel hændes, at Regjeringen for Fremtiden finder det mindre fornødent at forhøre sig om Raad hos Folk, der intet synderligt have at sige - det er en Mulighed; men vist er det, at den forventningsfulde Glæde, hvormed Tusinders Øine vendte sig imod den nye Jnstitution, at det Mod, den Tillid, den Lyst, som Tusinder følte ved den Tanke at høre Folkets Repræsentanter tale paa Folkets Vegne med dets Regjering og see begge mødes i venlig Raadslutning - vist er det, at disse Følelser ville forsvinde og drage uendelig meget Godt efter sig. Det paaligger derfor enhver Vælger, som en hellig Pligt imod hans Fædreneland, at anstille sit Valg med den stør 1ste Omsigt og Apartiskhed. Han skal for sin Deel anvise Landet en dygtig Mand til dets Tjeneste, og Dette kræver, naar han vil være selvstændig, en vis Dygtighed hos den Vælgende selv; han maa stræbe at komme til Klarhed over Adskilligt, som han før ikke har haft megen Anledning til at tænke paa. Af denne Aarsag maa ogsaa Den, der ved Raad og Advarsler ønsker at komme den tvivlende Vælger til Hjelp, kunne vente sig en velvillige Modtagelse; ja det paaligger ham endogsaa, uden Hensyn til denne, at udsige hvad han troer der kan gavne. Med dette Sind ere nærværende Blade skrevne: de indeholde nogle Vink og Advarsler angaaende de Hensyn, der bør lede Valgene. Den første Fordring, som vil falde enhver Vælger ind, gaaer ud paa Indsigt; men til dette Begred pleier man vel ængstelig at knytte Tanken om juridiske Kundskaber. Hvis dette var rigtigt, maatte man næsten vælge lutter, juridiske Embedsmænd; men man erindre sig, at den Ar Kundskaber dog kun gavne for en Deel af det practiske Li og ligesaavel medføre Eensidighed, som andre Fag. Det er f. Ex. ikke at vente, at Juristen ligesaavel, som den erfarne Kjøbmand, skulde kunne indlade sig paa Gienstande, henhørende til Handelens Tarv. Vælgerne paa ethvert Sted gjøre uden Tvivl rigtigst i at udsee sig en Repræsentaniblandt dem, hvis Næringsvei udgjør en af Stedets Hoved interesser. Vælger saaledes ethvert District efter eensidige Hensyn, er det rimeligt, at der for det Hele vil fremkomme en temmelig alsidig Repræsentation, saavidt der nemlig kan blive det efter de bestaaende Principer. At saaledes juridiske Kundskaber skulde blive for sjeldne i Forsamlingen, er alligevel ikke at befrygte, saavel af andre Grunde, som ford der, ved Embedstandens nærværende store Overvægt i Dannelse, paa sine Steder ville findes Embedsmænd af saa af gjort Fortrin, fremfor Meddelere af andre Stænder, at de ikke kunne andet end vælges. Ved i Almindelighed at vælge Embedsmænd til sin Talsmænd bortgiver Borgeren for det Første den Ret af tale med i sine egne Anliggender, som ved Kongens Naader skienket ham; og for det Andet lader han den Anledning unyttet, som han her faaer til at erhverve sig en Kundskal om administrative Anliggender, som han hidtil altfor meget har troet at høre ene Juristen til. Borgeren bør saa meget som muligt selv træde op; men han bør tillige gjøre sig skikket dertil ved Læsning, Samtaler og Eftertænkning. V. kunne fra dette Aar begynde en ny Epoche i vor nationale Opdragelse. Tiden er kommen, da en frugtbar Kundskal om Statens og Communernes Bestyrelse, om Grundsætningerne for Næringskildernes fordeelagtigste og overhovedet de borgerlige Forholds fornuftige Udvikling kan udbrede sig iblandt Folket til uberegnelig Nytte for den nærværende og de tilkommende Slægter. At der i det Foregaaende, hvor Ordet Borger forekommer, skulde ligge nogen Jndvending imod Adeliges Valg til Folkerepræsentanter, vil vel neppe falde Nogen ind, da Talen her ikke er om en Modsætning imellem Adelens og de Uddeliges Jnteresser. Ogsaa Adelen behøver den samme Tilskyndelse til at erhverve Kundskab om og Jnteresse for den Offentlige, som Borgeren; thi ligesom en stor Deel af Borgerstanden i senere Tider ikke give Adelen noget efter i Dannelse og Dygtighed, saaledes dele disse Stænder ogsaa temmeligt de herskende Mangler i Henseende til statsborgerlig Jndsigt og Jnteresse.