Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1818-09-01
Forlangt Jndrykkelse. uden i nogen Maade at være personlig angrebet, har Hr. Dr. Juris Gustav Ludvig Baden udæsket mig til Kamp. Vel veed jeg, at der ikke er stor Hæder at vinde ved at lives med denne for sin Trættelyst og evige Jndblanding, i ham uvedkommende Ting alt for bekjendte Mand; men haabe tør jeg dog, at det ikke vil være uden al Fortjeneste, saaledes, opfordret, som jeg er blevet det, at drage Sløret af ham, og vise, hvorlidet frygtelig denne Bussemand er, haabe tør jeg, at alle Retsindige ville bifalde, at jeg nu offentlig træder frem imod en Mand, som troer at have Ret til vedet Pennestrøg at dadle og latterliggjøre selv de Dødes ubesmittede Eftermæle; thi alle Sophisterier til Trods, behøves der kun et lidet Gran af Belæsenhed for at see, at Man haaner afdøde Hædersmænd, naar Man er skamløs nok til at sige om den Ene, at han gaaer igjen, og om den; Anden, at han har efterladt sig en halv opført Skolebygning. Jdet jeg altsaa fremstaaer for at afbøde et saa ubeføiet Angreb, maae jeg bede Læseren, ikke at tabe af Sigte, at det er Gustav Ludvig Baden, med hvem jeg har at bestille. Den Tone, hvori han tiltaler mig, kræver et Gjensvar af en anden Natur, end jeg ellers vilde foretrække. Jeg har, ved at bevise, at Graabrødre Kirke er nedlagt efter allerhøieste Resolution, og ved at fremsætte Grunds for Kirkens Nedlæggelse, ikke i mindste Maade fornærmet, eller antydet at ville fornærme enkelt Mand. Det forundrede mig derfor ikke lidet, at see Hr. Dr. Baden komme frem af sit Smuthul, og erklære sig som Forfatter af det i Skilderiet af 8 Aug. d. A. indrykkede Forslag til St. Hans SognekaldsNedlæggelse; thi vel kjender jeg Manden lige fra sin Embedstid som Borgmester i Nakskov; vel veed jeg, at det er hans Glæde at give sig i Kast med alle Levende; men jeg havde dog aldrig troet, at han var faldet saa dybt, at han vilde angribe af døde Hædersmænd, hvis nærmeste Paarørende endnu leve og boe iblandt os. Det kunde heller aldrig falde mig ind, at B. var Forfatter af hiint Forslag; thi 1) er det ikke underskrevet af Hr. Doctoren, uagtet han paa Prent flere Gange har ladet os vide, at han ikke skriver noget, uden at han tør være sit Navn bekjendt. 2) er Forslaget, med Hensyn til Stiil og Ortographie, virkelig afvigende fra Hr. Doctorens sædvanlige, og noget af det Bedste, jeg endnu har seet fra hans Haand; og 3) er Forslaget underskrevet Odensett, hvorved Hr. Doctoren gjør sig selv til en aabenbar Gjenganger, da det jo er os Alle vitterligt, at hans kjødelige Corpus i hele 11 Juni Termin og derefter ikke har været her, men i Kjøbenhavn. Alt hvad jeg har sagt om Nødvendigheden af Graabrødre Kirkes Nedlæggelse, staaer endnu urokket. At Hr. B. kalder Kirkens ved en Kongelig Resolution bestemte. og nu efter høie Vedkommendes Foranstaltning iværksatte Nedbrydelse utidig, viser tilfulde denne Mands Dumdristighed. Han glemmer, at han derved last er en Kongelig Beslutning, og dadler Øvrighedens Foranstaltning. Naar han videre siger, at Cancellieskrivelser og Reskripter altid ere og maae være grundede paa de fra Stiftsøvrigheden indhentede Oplysninger, glemmer han ligeledes, at Man dog vel bør tiltroe Kollegierne Selvprøvelse af underordnede Embedsmænds Betænkninger og Erklæringer.