Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-08-23
Den Østerrigske Jagttager vedbliver at udtrykke sig med megen Haardhed om Begivenhederne i Neapel og meddeler en Skrivelse af 21de Juli fra en Udlænding, som der opholder sig, hvilken lyder saaledes: Hos os have de offentlige Sager siden min sidste Skrivelse modtaget en meget forandret Skikkelse. Lidenskaben og Enthusiasmen for Tingenes nye Orden er bleven indskrænket til Clubberne, i hvilke, især i Clubben Vendite della pace (de Carbonaris Loger kaldes Vendite=Salg) det skal gaae meget stormende til. Forresten bryder ingen sig om Constitutionen og man hører ingen blandt Folket tale mere om den. Clubberne, i hvis Spidse staae General Pepe, Abbeen Minichini og endnu en anden slettænkende Geistlig ved Navn Capucci, og nogle andre Jndividier, som høre til de Carbonaris Sekt, iblandt hvilke flere hverken kunne læse eller skrive, som især er Tilfældet med General Pepe, sende uafladeligt de heftigste Addresser til Kronprindsen, som Rigets General Vicar og til de forskiellige Ministre, hvilke allerede indsee det farlige og piinlige i deres Stilling, og som tilligemed nogle andre Generaler, der uforsigtigen havde i det første Øieblik rakt dem Haanden til Statsforfatningens Kuldkastelse, nu allerede synes at beklage, at de have befordret de egentlige Revolutionairers Planer, som øiensynligen stræbe efter Overherredømmet. De offentlige Fonds ere faldne betydeligt Alle trække sine Penge ud af Banken, da de frygte for, at Regieringen vil dog tilsidst see sig nødt til at lægge Beslag paa de Penge, som ere nedlagte deri. Al Credit og al Tillid er borte. Parlamentet er sammenkaldet til October; men hvad forestaaer os ikke til den Tid, Mørke Blikke i Fremtiden aabne sig for mig, og jeg maae beslutte mig til at forlade et Land, hvori jeg har tilbragt flere lykkelige Aar, men som nu, siden en kort Tid, er blevet en Skueplads for Begivenheder, som kun bebude Ulykker i Fremtiden (man kan vistnok ikke heller formode anden Følge af denne Revolution, end at Magten maae komme fra det ene til det andet Partie Hænder; thi ikke at tale om, at enhver repræsentatil Forfatning har det mislige ved sig, at uværdige Personer kunne saa saare let blive valgte til at blive Folkets Repræsentantere, saa, hvorledes er det mueligt at nogen ægte repræsentativ Forfatning kan finde Sted iblandt et Folk, som er saa uvidende og uoplyst som det Neapolitanske, hvoraf den største Deel ikke engang veed, hvad en Constitution og en repræsentativ Forfatning er, og som jubler overden nye Constitution uden at kiende den, da den først skal oversættes for det af det Spanske. Men den Neapolitanske Revolution har to andre vigtigJnterresser; den ene, som hele Jtalien ikke kan andet end deele, nemlig de Carbonaris Plan, at giøre dette skiønne Land til et heelt og uafhængigt Rige; og den anden, som den hele cultiverede Deel af Menneskeslægten ikke kan være ufølsom mod, nemlig at styrte den vanærende Catholske Overtroe og at føre Christendommen igien tilbagetil sin oprindelige Reenhed. Der maae derfore komme ud af den Spanske og Neapolitanske Revolution i politisk Henseende, hvad der vil, thi Resultaterne heraf ere sikkert høist tvivlsomme; i religiøs Henseende ville disse Statsomvæltninger altid blive høist vigtige, og have en Hovedforandring i Jndvaanernes Tænkemaade til Følge. Engang maae ogsaa den Tid komme, at der maae giøres en Ende paa Overtroen, og at Sandhedens klare Dag maae frembryde).