Berlingske Tidende, 1770-02-19
Maynz, den 17de Januarii. Det Mandat angaaende nogle Fæst=Dages Afskaffelse, som vo res Churfyrste har udfærdiget, lyder som følger: "General=Vicarius, Officiales, Geistlige Raadsherrer og Assessorer, a. 20 Hs. Churfyrstel. Durchl. har, fra sit lykkelige Regimentes første Tiltrædelse, faderligen overveyet, hvor høyt hans dobbelte Stand, som Præst og verdslig Fyrste, paalegger ham at bære Omsorg for de ham af Gud betroede Folkes aandelige og timelige Velgaaende Hs. Durchl. har fra den Tiid af viist adskillige Tegn paa Sin Omhygelighed for at opnaae dette dobbelte Øyemeed saa meget mueligt, alligevel udfordrede nærværende Dyrtid iblant de Undersaatter, som underholdes af deres daglige Hænders Arbeyde, Mangel af nødtørftig Udkomme, som udbreder sig over hele Land tillige, de herskende Uordener, Sinds Adspredelse og Laster, de udfordrede endnu hastigere Midler, til at redde Siæl og Lægen ud af Faren. - Blant andet har Hs. Durchl. med en sand Bedrøvelse erfaret den ugudelige Vellyst og Lediggang, med hvilke Søndagene og de Gud helligede Fæster henbringes, da man, Stedet for efter den første Kirkes Exempel at høytidelig holde dem ved Gudfrygtigheds Øvelser, fordriver dem i Vertshuusene, i Drukkenskab og andre Laster, til almindelig Forargelse, og den hell. Religions Forhaanelse; et Levnet, som ikke aleene høyligst fortørner Gud, men tillige forøder det nødvendige til Livets Ophold. - Disse Betragtninger over et alt for aabenbare Onde, andre Kirkers Exempel, og den store Paves Benedicti V. Resolution, som er fulgt udi adskillige efter sundt Overlæg givne, og med man ge Cardinalers, Bispers, Theologie og Doctorers i den canoniske Lov, deres Tænkemaade overeenstemmende Buller, bevæge Hs Durchl. til at være betænkt paa at formindske Fæstdagene, og efter skeete Overeenskommelse med adskillige Erkebisper og Bisper, Tyskland, at afskaffe en Deel af samme, samt tillige at ophæve den Pligt at bivaane Messen paa saadanne Dage, alt i Betragtning af de fattige Undersaatteres trængende Nød, og for at afskaffe Lediggang, som en Kilde til alle Laster. - J hvor reene og væsentlige Hs. Durchlts. Absigter herudinden ere; i hvor overeenstemmende de og ere med den Catholske Religions Haandhævelse, er det alligevel at befrygte, at denne Fæsternes Formindskelse, som alleene sigter til deres Beste som arbeyde, maatte hos de ukyndige opvække farlige Tvivlsmaale, paaføre dem Urolighed og Bekymringer, og ved en ubetænksom Nidkiærhed bringe dem til at sætte sig derimod, og saaledes derved at paadrage sig end større Skyld. For i Tide at raade Bod paa saadant, og for at udrette alt det som den for Undersaatterne pligtige Omsorg udkræver, vorde det hermed, og i Kraft af en udtrykkelig befaling fra Churfyrsten, alvorligen anbefalet alle Sogne=Præster og Prædikkantere, Ordens saavelsom andre Præster 1) at de jevnligen og tydelig forestille og forklare for alle deres Tilhørere, saavel i deres Prædikke. ner som Catechisationer, det som i Gudsdyrkelsen er en Troens Regel, og det som kuns er Vedtægt, og som Kirken følgelig kan efter Omstændighederne forandre: At altsaa den Artikel i Triden, ter Conciliet, som melder, at det er tilladt og nyttigt at dyrke og tilbede de Hellige, er og forbliver en væsentlig Post i den sande Tro men at Maaden at yde denne Dyrkelse paa, beroer for en Deel paa enhvers fri Villie, og for en Deel paa Kirke=Ordningerne. Det er klart, at i Førstningen have de Troende, drevne af en besynderlig Høyagtelse for nogle Helgene, indfundet sig i de samme til Ære oprettede Kirker, hvor Bisperne for Folket forklarede deres exemplariske Levnet, deres forunderlige Standhaftighed i at lide de allergrueligste Piinsler, og de jevnlige Miraler, som de ved deres Bønner have bragt tilveye, derved at opvække Tilhørerne at følge deres Fodspor: Udi disse Kirker bivaanede de Troende Messen og andre gudelige Forretninger som i de Tider vare brugelige, og de lode der see en exemplarisk Gudsfrygt. Deraf har Trældoms Arbeydets Ophør sin Oprindelse, ligesom og den Pligt, at helligholde visse af Kirken fastsatte og paabudne Dage; og, naar Kirken finder for got at ophæve dette Bud, saa ophører ogsaa Pligten. - 2) Alle ovenmelte Sogne=Præster og Prædikkantere skal bære Omsorg for at giøre vel begribeligt for de dem anbetroede Meenigheder, hvor nødvendigt det er at formindske Fæstdagenes Mængde, for at fremme den almindelige Vilstand, og at rette de Uordener, som hidindtil have ganget saa stærk i Svang paa Fæstdagene. Hvad den første Aarsag angaaer, da har Guds Søn forklaret, hvorledes Nødvendigheds Tilfælde løskiende os endog fra det, som han selv har foreskrevet os at lagttage paa de til Hs. Dyrkelse bestemte Dage. Derfor eragte og alle Theologi eenstemmig, at Nødvendigheden og en christelig Kiærlighed til Næsten kan løskiende de Troende fra den Pligt, at bivaane Messen paa Søn og Fæst Dagene, saavelsom fra den Pligt, paa deslige Dage at afholde sig fra al Trældoms Gierning. Angaaende den anden Aarsag, have de hell. Fædre, Kirkens Doctores, mange gange forestillet Almuen, at Helgene fornemmelig Æres ved deres Dyders fuldkomne Efterfølgelse, og ikke ved Ledigang eller ved saa uanstændige og ugudelige Jdretter paa de til deres Jhnkommelse opofrede Dage at det skulle være langt bedre at arbeyde og dyrke Jorden. - 3, Skulle Sogne Præsterne og Prædikanterne vel indprente alle og enhver, den visse Løn Lydagtighed fører med sig, og foreholde dem at man er Gud langt meere behagelig naar man indretter sin Andagt efter det Geistlige Overhoveds Begreb, end naar man med en lastværdig Haardnakkenhed følger sit eget Begreb. Man har alt for mange Geistlige Skribenteres Beviser herudinden, til at man, skulle behøve her at indlade sig vidtløftigere om denne Materie Enhver Lærer bør selv overlegge den Maade, paa hvilken han i denne Post har at forholde sig, efter sine Tilhøreres Begreb og Forstællighed. - 4) Det forbeholdes det Erkebispelige Vicariat ud Fremtiden at forordne endnu udforligere det fornødne angaaende Søndagenes fuldkomne Helligholdelse; imidlertid have alle Sogne Præsterne derom at beraadslaae, og at formane deres Sognefolk til gudeligere og dydigere Jdretter. - Man venter stadig og upaatvivlelig, at denne Anordning vorder fra alle Sider til Punkt og Prikke efterlevet, i sær af Ordens Præsterne, for hvilke deres Øverster skulle være ansvarlige; at man i ingen Maade overtrædet den; paa det at saaledes ingen Anledning maa gives til den svar Straf, som for dens Overtrædere ville paafølge. J øvrigt forde holder man sig nærmere at tilkiendegive dem Antallet paa de afskaf sende Fæstdage, og naar dermed skal giøres Begyndelse.