Aalborg Stiftstidende, 1838-05-05
Det europæiske Statsystem ved Begyndelsen af Aaret 1838. (Fortsat. See Nr. 68.) Vil man nøiere betegne Politikens Caracteer, med Hensyn til Formen, hvorunder den viste sig i det orientalske Spørgsmaal, kan man ikke stille nogen Alliance af de ost lige og vestlige Magter imod hinanden. Denne Modsætning gjælder overhovedet, efterat Frygten for at den revolutionaire Aand skulde tage Overhaand er forsvunden, ikke længere i og for sig, men alene i practiske Tilfælde. Saaledes handlede Preussen og Østerrig i Krakau i Forening med Rusland; thi de kunde heller ikke lade et Brændpunct, for reent polske Bestræbelser, danne sig i denne Fristat. Derimod strandede Preussens gientagne Forsøg paa, at erholde en Modification at Exclusivprincipet i den russiske Toldtaris, og i de mellem Weichselen og Bug anlagte Fæstningsværkers imponerende Storhed, lige for Øinene af det nordostlige Tyskland, viiste sig en Omhu for at have et Betryggelsesmiddel i Tilfælde af andre Conjuncturer, end de nærværende, skulde indtræffe. Anderledes i Tyrkiet. Det havde lidt saamange, baade indvortes og udvortes Uheld, der vare fulgte paa hverandre Slag i Slag ved den russiske Krig, vare de første Foretagender til en bedre Indretning af Armeen, førend de kunde vinde Kræfter, atter gaaede til Grunde for Sultanen; det ægyptiske Angreb havde trykket Stemplet paa hans Afmagt - Redningsmidlet havde været ligesaa fortvivlet som Faren; Hjælpen fra Sebastopol havde næsten identificeret ham med Rusland paa samme Maade, som Khanerne paa Krim ved deres Uafhængighedserklæring i Freden til Kutschuk=Kainardschi; Silistria, Nøglen til Bulgaarien, var desuden pantsat og han sukkede under Byrden af en uoverkommelig Gjæld. Diplomatikens Opgave kunde følgelig ikke blive fælles med Rusland, da dets Præponderance skulde modificeres; derimod var den fælles for de andre Magter, da denne Præponderance ikke var til Fordeel for nogen af dem - det var, med andre Ord, en Alliance, af Ligevægts=Systemmerne imod Overvægtens. Fra den Tid af gjore Mahmuds Gesandter Runden imellem Hofferne, og han vil snart faae en ordentlig Gesandtskabspost i enhver af de større Hovedstæder, med Undtagelse af den russiske, der udvirkedes en Eftergivelse af Contributionen, Resten blev betalt og den høire Donaubred rømmet, ifjor Foraar bragte Fregatten, Nusrette, ledsaget af et østerrigsk Dampskib, ham til Varna, og han betraadte den allerede saa ofte af rivaliserende Nationers Slagtummel opfyldte Skueplads, hvorpaa hans nysformede Batailloner sidste Gang havde bestaaet en, skjøndt ulykkelig, dog ingenlunde uberømmelig Prøve; han hørte Ønsker og Besværinger, ogsaa af Rayaerne, modtog Hospodarernes og Fyrst Milosch's Opvartning og fik at vide, om han endnu var Herre hiinsides Balkan. - England holder et vaagent Øie med Mehemed Ali, med Fir manet i Haanden, hvorved det indskærpes ham, at overholde det tyrkiske Riges gamle Handelstractater, dengang han begyndte at ville monopolisere Handelen paa Syrien, erindrer det Vicekongen om hans undersaatlige Forhold, og giver ikke utydeligt tilkjende, at det kunde være tilbøieligt, at beskytte Storherrens Anseelse med det brittiske Flag, hvis han (Mehemed Ali) tilføiede det altfor paafaldende Krænkelser. Men hvilken stor Mangel er der ikke, saalænge som der ikke finder nogen Harmoni Sted i de Magters Forhold, hvem Orientens Rolighed og Tyrkiets Jntegritet især ligger paa Hjertet? Paa hans Overherres Bekostning blev den ægyptiske Paschas Magt forøget; for hans Skyld mistede Hellas Kreta - som om et meer selvstændigt Grækenland, til hvilket ingen Phanariot turde udstrække sine Hospodariatslyster, ikke skjænkede langt større Sikkerhed, end en overmodig Vasal - og det lod næsten til, at mange Statsmænd ikke ugjerne havde seet Seierherren ved Kiutahia drage ind i Stambul, og der lykønsket ham, som den høie Ports Gjenopretter og Velgiører. Franskmændene beundrede i de administrative Frembringelser i Nildalen deres eget Værk, og selv Englænderne undlode ikke, stundom at smigre en Mand, der er istand til at lette eller vanskeliggjøre deres Forbindelser, med Indien. Og medens der for den ene Nation ikke kunde være noget mere kjærkomment, end at Barbareskkysterne igjen bragtes under det osmanniske Scepter, paastod den anden, at den ved Erobringen af Algier var kommen i Besiddelse af Overherligheden over den nordlige Deel af Afrika; den raadede Sultanen, ikke at spilde sine Kræfter paa bekostelige Expeditioner, for at bemægtige sig Glandsen af en forsvunden excentrisk Høihedsrettighed; den anseer det for at være et Jndgreb i dens Sphære, naar han har ifinde, end- ogsaa blot i Nærheden at plante sin Fane, og Capudan Pascha maatte bort fra Tunis, hvis han ikke vilde vove en Collision, som ved Navarino. Selv Grækenlands Gjenfødelse, denne ædelmodige Gave af Europa, bliver fortrædiget ved en beklagelig Vaklen i Politiken. Naar Østerrig, hvis Plads savnedes i Beskyttelses=Forbundet af 6te Juli 1827, senere skjænker den nye Stat en meer positiv Deeltagelse og har foranlediget en Handelstractat med Stipulationen af fri Skibsfart paa Donau, tilligemed en regelmæssig Damppost imellem Triest og Piræus - naar det virker paa dette Kongerige med den samme conservative Tiltrækningskraft, som paa de halvtemanciperede Donauprovindser, hvori det ved sin nedarvede Jndflydelse paa Serbierne, for hvem Ungarn stedse i ulykkelige Perioder har været et Tilflugtsted eller et andet Fædreland, og synes at være bestemt til at skulle spille en Mæglers Rolle imellem den adskilte Skyts- og Lehnsherligheds uundgaaelige Misforhold, mellem General Kisseleffs statutariske Jnstitutioner og en meer national Organisation - hvor kunde der da findes nogen Grund for England til at være skinsyg. - Sir Edmund Lyons maa blot have forglemt, at de tre Magters Forhold til Grækenland ikke er noget skytsherreligt, men et forderativt. Det garanterede Laan, hvorved Kongeriget er forpligtet til at aflægge Regnskab for Garanterne over de til dets Disposition værende Rente- og Dækningsfonds og til at lade dem have Opsigt med Administrationen, lægger Tvang paa dets uafhængige Constituerings Fribrev; men man maa haabe, at et saa rigt begavet, videbegjærligt og af Sol, Jord 14 og Hav begunstiget Folk, ved Maadeholdenhed og Flid, under en meer og meer national blivende Trones Ægide, snart vil komme til en Velstand, der frier det fra dette finantsielle Formynderskab, og om den atheniensiske Høiskoles philosophiske Facultet end ikke omfatter Academi, Stoa og Epikurs Haver, om end ikke Grækenlands Stammer drage til Jsthmus, for at holde Væddekjørsler og Sangerkampe, maa Europa dog være overbeviist om, at der er tilstrækkelige Elementer til en autonomisk Existents tilstede, og at det følgeligen ikke kan være fortrydeligt over, at have skabt en fuldkommen Stat, istedetfor en af hine Hermaphroditer, der, uden Selvtilfredsstillelse, er en Spillehold for fremmede Jntriguer og et Depositum for fremtidige Landefordeelere. -Et ikke umærkværdigt Lod er tilfaldet vore Dage. Ved Siden af et Urede, hvis Endetraade vi rigtignok ikke kunne opdage, gjennemdrage tvende store Tendentser Tidsalderen - kosmopolitiske Jdeer og nationale Jnteresser. Hine ere de vesterlandske Nationers fælles erhvervede Eiendom, disse ere Arvedelingen, og begge Tendentser have hyppig udviklet sig i omvendte Forhold. Jtalien og Tyskland, som universal kirkelige og politiske Contralpuncter, vare bestandig de forreste i de kosmolitiske Bevægelser, men de virkede hindrende paa Udviklingen af deres Nationaleenhed, og, da de derved aldeles manglede en bestemt Begrændsning, opløste deres Resultater, sig ikke sjeldent i en blot intellectuel Schematisme. J England og Frankrig vare de begrændsede og bleve mægtige Nationallegemer. Nu opsøger derimod den aandige Strøm igjen sit forladte Leie i Østen. Med Muselmændenes Herredømme vare alle Lande syden og østen for Jtalien blevne skilte fra det vesterlandske Territorium; Civilisationens ældgamle Baand, som Naturen slyngede om de Nationer, der boe omkring det middellandske Havbassin, var sønderrevet. Handelen, der var udelukket fra Verdensdelens ideelle Jmpulser, sank ned til en elendig Omtuskning af Fabrikater og raa Stoffer. Erobrerne, som vare for stolte til at amalgamere sig med sine Undersaatter, beholdt Barbariets Jsolering for sig og lode Folkene blive paa deres Nationalitets Basis, men denne Nationalitet var af det laveste Slags, iblandt Prima ter, Stammehovdinger, Scheiker osv. Hvorfor skulde vil ikke glæde os ved disse Omformelser og ønske dem den bedste Fremgang. Det er det samme, som naar dyrebare Slægtninge, der vare blevne fremmede for os, atter vendte tilbage til det fædrene Huus. Men medens her nye og interessante Medlemmer træde ind i vort kosmopolitiske Samfund, ved hvis Jndlemmelse det afrundes til dets Grændsers tidligere Form, hvilke rigtignok ere blevne udvidede mod Norden og Vesten, men mod Syden og Østen i lang Tid ikke strakte sig videre, end til Euphrat, Krebsens Vendekreds og Ørkenen Sahara, er paa de andre Grændser og i det Jndre de sociale Elementers Antagomisme deels for Øieblikket bragt til Ro, udmattet og mættet, deels skyder den Spirer til stille Organisation, og deels gjærer den vildt. Den fremtræder under mangfoldige Navne og Symboler - som Tankens Frihed i Skrift og Tale, som Jndustriens Befrielse for Toldafgifter og Laugstvang, som Skaber af Jernbaner og Dampmaskiner, som Civilisationens Kamp imod Privilegier og Monopoler, Fornuftens imod Antoritet og Erfaring, som Folkets Deelagtighed i Lovgivning og Retspleie, som Administrationernes Control ved Offentlighed, som Agerdyrkningens Emancipation, som Kappelyst i Luxus=Frembringelser og som Higen efter materie, Lyksalighed. Rigorister have i disse Tidsalderens Tendentser ligefrem seet Revolutionens sygelige Symptomer. Men i saa Tilfælde maatte Revolutionen enten ikke være saa frygtelig, som den er, eller hvilken Deel af Samfundet vilde da kunne kaldes karsk Rusland har ikke engang forstaaet Stabiliteten saaledes, at det skulde tage i Betænkning, at foretage gjennemgribende Forandringer, hvor Statsamfundets Fornødenheder krævede det. For fem Aar siden mistede hele den ringere polske Adel, ved en keiserlig Ukas, sine Privilegier, over 100,000 Schljachta bleve satte i Borgernes Classe og underkastede, Retsligheden i Henseende til Afgifts- og Krigstjenestepligt, og paa samme Tid udvidedes de notable Borgeres Classe, betydelig. Man giør Sandhedens Sag en slet Tjeneste, ved at sætte retmæssige Ønsker, Frugten af en bedre Viden, i Classe med fremfusende Forandringsyge, og gjøre beskedne Bønner til lidenskabelige Udbrud, ved at vildlede Gemytterne og fordømme den menneskelige Aands utrættelige Bestræbelser, der udgjør vort Aarhundredes Hæder, som en vilde Indbildningsskrafts Udværter. Kjække Metaphysikeres Experimentalpolitik finder egentlig ingensteds Fodfæste. Billige Fordringer blive opfyldte - overspændte derimod afvises uden videre af den besindige Fleerhed, jo mindre overfladisk dens Uddannelse er, jo meer fortroligt Kiendskab den har til Historien og jo meer den trænger til Orden for sit positive Øiemeds Opnaaelses Skyld. Den ubetingede Tro paa de repræsentative Fictioner, som Middel imod enhver mulig Skade, er forsvunden. Den meer oplyste Fædrelandskjærlighed vaager med Nidkjærhed over Folkets Ære, men nærer ingenlunde den Tanke, at man derfor skal give alle Stater, een og samme Form. Europa har i sine dybtgrundfæstede historiske Jnstitutioners naturlige Uddannelse et Tyngdepunct, der ordner alle kosmopolitiske Uregelmæssigheder. Frankrig, der med Besværlighed har opført en nymodens Bygning, uden dog at være istand til, at give den et fuldkomment proportioneret Udvortes, kan tjene til et advarende Exempel for de andre Riger. Jmidlertid er ogsaa Frankrig bleven Herre over sin propagandistiske Udvidelseskraft. Denne Kraft fandtes ikke i det insulariske England eller ogsaa tabte den sig i dets udstrakke Colonialrige, som det indpodede sine Sæder, sit Sprog og sin Forfatning. Efter Verdens nærværende Tilstand passer hverken det ublandet autokratiske eller det ublandet demokratiske Princip for samme. Alliancen imellem de to nævnte Magter tjener til at holde Ligevægten imellem to Extremmer eller snarere til at give dem en saadan Bevægelse, at de gjennemtrænge hinanden electrisk, følgeligen for at afværge Eensidighed. Selv ønske de ikke den populaire Absolutisme og ligesaalidet at den skulde blive gjældende i andre Riger, havde Monarchiet med republikanske Indretninger beholdt Overhaand i Frankrig, vilde England ikke længere være bleven dets Bundsforvandt. Louis Philig havde fra Begyndelsen af bestemt Opgaverne for sin Politik med de skarpeste Omrids - de vare følgende: Alliance med England, saalidet offensiv Stilling som mulig til Fastlandsmagterne og det orleanske Dynasties Grundfæstelse. Freden var Midlet, Selvopholdelsen Øiemedet. Havde Frank i rig af Nødværge, ved at trues af Interventionen, aabnet en heel Pandorgsæske, vilde alle Tvedragtens Furier være vaagnet og Julitronen, efter al Sandsynlighed, gaaet under i denne Storm. Var England, Sjælen i de tidligere Coalitioner, paa Frankrigs Partii, saa havde det ogsaa Pengemagten paa sin Side, der ialmindelighed giør Udslaget i Spørgsmaal angaaende Fred og Krig. Cabinettet i St. James rakte Haanden til dette Fredsværk: Reformerne vare voxede det selv over Hovedet, og i en Krig imod Grundsætninger, hvis Smitte Naboerne paa den rhinske Side maatte frygte, havde det ene og alene kunnet indlade sig, naar Omvæltningen ikke blev indenfor dets Enemærker; Tulleriernes System dannede sig efter betingelsen for det nøiere Forhold til England og med Hensyn til de østlige Hoffers Anskuelser. Af den Grund tænkte man ikke paa nogen Udvidelse af Territoriet. Bruddet imellem Belgien og Holland indrommedes, som en Begivenhed, der ikke kunde afværges, og den kunde ikke afværges, naar man vilde tage noget Hensyn til den nye Orden i Frankrig overhovedet. At opgive Belgien vilde i hiin bevægede Tid have været det samme for Ludvig Philip, som at opgive Frankrig, paa Grund af Begivenhedernes solidariske Sammenhæng fra Brussel til Paris. Belgien stilledes under Jkkeinterventionsprincipets Beskyttelse, og da den indre Virksomhed var afhængig af at træde kraftig op imod Udlandet, maatte Casimir Perier, endskjøndt Cabinettet allerede havde besluttet at føre Revolutionen i selve Frankrig tilbage til et bestemt Punct, endnu give Frankrig Udseendet af, at det betragtede sig som alle Revolutioners naturlige Bundsforvandt. Ancona blev overumplet; men Hertugen af Nemours afsleg Tilbudet af den belgiske Krone, Skriget imod Tractaterne af 1815 og om Rhingrændsen bragtes til at forstumme og Jkkeinterventionsprincipets Demonstrationer, til Fordeel for Polen, indskrænkedes til Ønsker i Trontaler og Kammeradresser. Dette juste milien af Jndvilgelser til begge Sider var det uvilkaarlige Udtryk af Tilstandens Fornødenheder. Europa forlangte stærkere Sikkerhedsstillelser, og følgeligen taaltes ingen Propaaganda.