Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-02-11
Materialierne til min Reise fra Jylland til Kjøbenhavn forærede jeg imidlertid en stakkels Djævel af en Magister, som paatog sig at udgive denne mærkværdige Pandring. Den skal, som jeg siden erfarede, være gaaet af som rer. varmt Brød, – thi Navnet Søren Sørensen. indgyder, uden at rose mig selv, ligesaa stor Respect, naar det staaer paa en Bogtitel, som naar det staaer under en Vexelobligation. Bogen blev rost i alle Blade, oversat i forskjellige Tungemaal, og Recensenterne vare ganske forgadede dert. Een af dem holdt endog en Love tale derover, hvori han forsikkrede, at det var den første ægte Yorikske Reise, som man nogen finde havde seet paa Dansk Bund. Jeg havde ogsaa lagt mig noget efter Naturhistorien, under mit Ophold i Kjøbenhavn, hvorved jeg erhvervede mig stor Berømmelse. Jeg havde gjort en Samling af Sommerfugle, som var den første i sit Slags. Dette Yndlings studium drev jeg med en saadan Jver, at det næsten engang havde kostet mig Livet. Jeg var en Dag paa Jagt efter en sjelden Guldsmed, som havde faaet det fordømte Jndfald at flyve over Bjerg og Dal. Uheldigviis tog den Kaasen over en Kornager ved Gjentofte. Jeg satte uforfærdet efter den, og da jeg bestandig saae op til Himmelen, uden at bryde mig om Jorden, mærkede jeg ikke i min Enthusiasme, at jeg vandrede over en Kornager. Hei; Ho Holla tilraabte mig, med eet, adskillige Stemmer. En Bonde med sine to Karle, alle tre bevæbnede med Knipler, tog nu fat i mig. Bonden truede mig med, at hugge Benene af mig, og for at beholde to saa nyttige Lemmer, tilbød jeg mig at betale 4 Mark. Manden fandt sig i Billigheden, og erklærede, at 4 Mk. vare. han kjørere end to Been uden Fron, og lod mig derfor slippe. Historien blev strax bekjendt blandt de lærde Naturforskere, og nu fortalde man i alle trykte Blade med meget Berømmelse, at Hr. Søren Sørensen nylig havde sat sit Liv i Vove af bare Jver for Videnskaberne. Saaledes forløb min Universitetstid, saa stor en Ære bevidnede de Lærde mig. Men alt dette er kun Præludier til min Levnedsbeskrivelse. Mine egentlige Fortjenester af Staten og Publicum tage deres Begyndelse ved min Tilbagekomst til Jylland. MeDa jeg kom hjem, lod jeg mig strax give en Fortegnelse over alle de Bønder, Heste, Køer og andet Qvæg, som fandtes paa Godset. Alle mine Bestræbelser gik nu ud paa at blive, hvad Folk kalde en Patriot. Det er egentlig fra den Tidspunct af, at min Biograph, enten nu De eller nogen Anden paatager sig at være det, egentlig maa begynde at skildre mine patriotiske Handlinger. Jeg tager ikke i Betænkning at sige, mine patriotiske Handlinger; man er sig selv nærmest, og nu til Dags er det jo Brug blandt Folk af Extraction og Stand, at fortælle og lade fortælle deres Patriotisme. Strax efter min Hjemkomst i Aaret 1789 indtraf en rasende Frost. Mit Hjerte blødte naar jeg huskede paa den Fattige, og det bløder endnu naar jeg tænker paa den Tid. Der var den største Brændemangel i Kjøbenhavn. Her, tænkde jeg ved mig selv, er der en god Leilighed for dig at udøve en erlantant Handling. Hvad gjorde jeg Jeg lod 100 Læs Tørv, som jeg just havde staaende, med første aabne Vande afgaae til Kjøbenhavn, og overlod, NB. til de Fattige, hver Snees for 6 Skilling! Man roste med tilbørlig Taknemmelighed min Ædelmodighed i alle Aviser. Mogle Skumlere paastode rigtig nok, at jeg gjorde det for at blive af med min Tørv, men disse ansaae man for Pasqvillanter, ondskabsfulde Mennesker a., og deres Dom kom altsaa aldeles ikke i Betragtning. Jkke langt fra min Gaard var der et Overdrev, hvor Bønderne fra gamle Tider af lode deres Qvæg græsse. De ansaae det, skjønt uden Grund, for deres Eiendom, og paastode, at de havde et Slags Hævd dertil. Min Forvalter, som er en snu Karl, gjorde mig opmærksom paa, at det var Synd og Skam, at saa herligt et Stykke Jord skulde være et Spiseqvarteer for Køer, Stude og Sviin, og forsikkrede, at dette Overdrev, efter et gammelt Document, tilhørte Godseieren. Hvad gjorde jeg Jeg førte Proces med Bønderne; Overdrevet blev mig tilkjendt, og nu er det forvandlet til det skjønneste Agerland, som indbringer aarligen 300 Rdlr. Altsaa en reen Gevinst for Staten af tre Hundrede Rigsdaler, Aviserne have og saa omtalt denne patriotiske Handling med tilborlig Roes.