Aalborg Stiftstidende, 1843-07-17
Fædrelandet er blevet saa vant til at ansee sig som identisk med Publicum og som ene berettiget til at være Forkynder af dets Villie, dets Roes og dets Dadel: at det antager den meest forundrede Mine, naar man drister sig til at tilbagevise dets Anmasselser og til ikke at ville lade dets Usandheder og Fordreielser passere for gode Varer, og især, naar den, der vover at knye af dets journalistiske Souverainitet, ovenikjøbet kun er en lillebitte Provindsredacteur, der ikke vil lade sig bringe ind under Aaget. Da vil imidlertid lige saa lidet attraae Fædrelandets Protection som vi anerkjende dets selvindbildte Suprematie over Journalpressen, maa det undskylde, at vi ikke endnu kunne give Saldoqvittering for det Mellemværende, det troer at have med os og som det anseer for at maatte være afsluttet ved dets Artikel i dets Fredagsnummer os vedkommende. Vort Blad indeholdt for nogen Tid siden en Correspondentberetning om de "Dagen"-Fribertiske Affairer, som Fædrelandet tillod sig at stemple som et Jndgreb i Privatlivet, og samtidigt et paa Studenternes Upsalatur forfattet og afsjunget Jmpromt, hvis Optagelse i vort Blad især havde fremkaldt Fædrelandets Uvillies-Secret. Forat vise det Ubillige og aldeles Ubegrundede i Fædrelandets Beskyldning i Anledning af den første Artikel, aftryk tes denne paany og det maatte da blive klart for Enhver, der kan læse og vil læse rigtigt, at heri ikke var Tanke om Jndblanding af Forhold, der laae udenfor Publicitetens Gebeet, og at Fædrelandet i sin Raskhed havde forvexlet andre Correspondenters Beretninger om den Medgift, der i sin Tid skulde være tilflydt F., og Lignende, med vor Correspondents Beretning, hvori intet Sligt var indeholdt. Fædrelandet erkjender nu vel endeel af sin og Publicums" (thi Fædrelandet og "Publicum" ere naturligviis identiske) Uret heri, men vedbliver dog at paastaae, at ogsaa Artikelen i vort Blad havde indeholdt Gjenstande, som ikke deri burde findes a. &c. Vi ville ikke videre opholde os herved, thi Fædrelandet vil i sin Maade at opgjøre og afgjøre Mellemværender paa dog sagtens finde en nye Grund, hvorfor det belaster os med en Bebetspost, der hører hen paa en ganske anden Mands Conto, men som det nu engang synes, saa godt kan passe i dens Regningsopgjørelse med os. Derimod skylde vi, os selv som ogsaa muligt Andre, at give en nærmere Oplysning med Hensyn til de Beskyldninger, Fædrelandet gjør imod os for at have optaget en improviseret Vise, som det mener ikke at tilhøre Offentligheden, og for at skulle have viist Jndiscretion ved at antyde Kilden, hvorfra vi have den. En afHoveddeeltagerne i Upsalatouren havde, paa vor Opfordring, viist os den venskabelige Velvillie, strax efter Tilbagekomsten fra Stockholm, at tilstille vor Avises Redaction, en Optegnelse af de vigtigste af Reisens Momenter, der ogsaa saaledes var bleven gjengiven i Bladet. Senere havde samme Meddeler den Godhed at oversende endeel Sange, der vare benyttede paa Touren, og at tilstille Redacteuren en ombord improviseret og afsjungen lystig Vise, for det Tilfælde man ønskede at benytte den. Ved en saadan Tilladelse til Afbenyttelse kunde vi naturligviis kun tænke os den, i hvilket Øiemeed den tidligere velvillige Meddelelse til os var skeet, især da Sangen, skjøndt den vel indeholdt overgivne Momenter, dog ikke efter sin Natur – fordi den har et aabent Udtryk af ungebeure Heiterket, ret saaledes som man i et, fra alle philistrøse Betænkeligheder befriet Studenterlag kunde vente sig det, kunde formodes i fjerneste Maade at burde genere sig for at træde frem for en større Offentlighed, saa meget mindre da den Maade og, om vi saa maa sige, det offentlige Tog, ved hvilken den var benyttet, allerede tildeels havde gjort den til Publicums Eie. Da vi nu, som sagt, saavel efter Sangens Natur som efter den Maade, hvorpaa den var stillet til vor Disposition, umuligt kunde antage andet end at vi havde handlet med fuldBeføielse i enhver Henseende, troe vi ogsaa, at der ikke kan bebreides os nogen Jndiscretion ved i Anledning af Fædrelandets Anfald, at have antydet Kilden, hvorfra vor Meddelelse skrev sig, hvorved vi kun kunde have til Hensigt at godtgjøre den større Competence, hvormed vi vel maatte mene at være gaaet frem i dette Tilfælde. Vi kunne derfor kun finde det halv puerilt, naar Fædrelandet tillægger os vor Handlemaade som et Forsøg paa at undskylde os og paa at slaae Fædrelandet paa Munden. Om Undskyldning vil der i alle Tilfælde ikke her kunne være Tale, thi maae vi end inderligt beklage, senere at være bleven gjort opmærksom paa, at vi saavel ved Offentliggjørelse af Visen som ved Antydning af Kilden havde handlet vor ærede Meddelers Ønske imod, saa har dette dog ingenlunde kunnet forandre vor Overbeviisning, om, saavel at have benyttet Meddelelsen paa den Maade, som den aabent syntes os at hjemle og imod hvilken Visens Beskaffenhed ligesaalidet indgjød os Betænkelighed, samt tillige i senere Forsvar for Sangens Publication at have handlet som vi ansaae os baade berettigede og forpligtede til. At slaae Fædrelandet paa Munden, Hvorledes skulde vel den dristige Tanke kunne opstaae hos os og hvad kan det bjælpe, Vi ere overbeviste om, at Fædrelandet, om end de kraftigste Argumenter bandt dets Tunge, ligefuldt vilde vide at bruge Mund og finde Spidsfindigheder til at forsvare sine ubeføiede Angreb med Forøvrigt gives der flere Maader at paatale en Sag paa, og vi skulle mene, at hvis den af os foretagne Offentliggjørelse af en paa 250 Studenters lystige Reise bennyttet lystig Sang virkelig imod vor Overbeviisning maatte befindes at egne sig til Paatale, der da vel fandtes en anstændigere Maade at gjøre dette gjældende paa end – for at bruge Fædrelandets egen Terminologie – strax paa saa bidsk Maneer at kaste sig over den, fra hvem den dog ikke saa grummelstore Forseelse kunde antages at hidrøre. Dog vi vide fuldkommen vel, at dette hører til de billige Pretentioner, som det enten brister Fædrelandet paa Urbanitetssands til, eller koster det formegen Odervindelse, at indrømme, naar det først faaer Stridshestene spændte for Vognen paa sin publicistiske Arena. - Om den Brøst, hvoraf Correspondentvæsenet ellers i flere Deele laborerer, men som dog vist vanskeligere kan lægges de fra Stedet bortfjernede Redactioner til Last, kunde vi med Fædrelandet lettere blive enig.