Almuevennen, 1844-12-11
(Fortsættelse.) Directeur Sager: Af Discussionerne har det aldeles ikke været mig indlysende, at der har viist sig nogen Opposition mod det fremkomne Andragende, forsaavidt dette gaaer ud paa Ønske om, at Landboforholdene maae underkastes en Undersøgelse. Tvertimod have de ærede Herrer større Landeiendomsbesiddere, som have udtalt sig, ingenlunde yttret sig derimod, og det er endog af et æret Medlem bestemt udtalt, hvorledes han er gaaet til Roeskilde med Øn skeet om, at disse Forhold maatte blive Gjenstand for Undersøgelse. Der har altsaa aldeles ikke reist sig nogen Modstand, mod Forslaget som saadant, men det er endog udtrykkelig erklæret, at man under en anden Sag vilde see hiint Ønske realiseret. Naar man da har modsat sig det nærværende Andragendes Fremme i Forsamlingen, er det, fordi dette ganske har sat sig paa et Standpunet, som ingen Oplysning giver om den Sags nærmere Beskaffenhed, der skal være Gjenstand for Forhandling, og dernæst, fordi Andragendet udtaler sig om Forsamlingen, paa en ingenlunde sømmelig Maade. Jeg har i denne sidste Henseende tidligere udhævet den Sætning i Andragendet, som forudsætter, at Majoriteten af Forsamlingens Medlemmer ikke skulde være Benner af Bondestanden; det er et for Forsamlingens hele Holdning høist upassende Udtryk, som her er brugt. Enkelte hæderlige Medlemmer have udtalt, hvorledes de vilde stemme for en Comitee; men jeg vil bede dem, med Tanken paa hiin Yttring, at overveie om ikke Forsamlingens Ære byder, at der ingen Comitee nedsættes over et saadant Andragende. Man har forsvaret denne af mig udhævede Yttring med at hentyde til den bestaaende Valglov, men jeg maa bede bemærket, at blandt de 60 Medlemmer, hvoraf Forsamlingen bestaaer, ere efter Listen kun 17 valgte af Sædegaardsclassen, og jeg vil endogsaa antage, at disse Herrer vare saa indtagne af deres Jnteresse, at de ikke elskede den Stand, hvoraf de næsten alle ere udgaaede, den danske Bondestand – da vilde vi Andre vide at soutenere denne Stand, thi vi føle alle, at ogsaa vore Ahner maae søges i denne Folkets Grundstamme. Jeg maae bemærke, at Forholdet er 2 mindre Landeiendomsbesiddere mod 17 Sædegaardseiere, og desuden er der 12 Deputerede for Kjøbenhavn, og 11 for Kjøbstæderne, foruden de kongelige Deputerede. Jeg troer saaledes, at Sandheden og Retfærdigheden i Bondestandens Tarv fuldkomment kan gjøre sig gjældende i Forsamlingen, og at en fornuftig og paa rigtige statsoconomiske Grundsætninger bygget Omordning af Forholdene her vil finde en vægtig Stemme, paa samme Tid, som man vil vide at opretholde velbegrundede Rettigheder. Jeg kan ikke noksom lægge mine hæderlige Colleger her i Salen, som høre til Bondestanden, paa Hjerte at de ikke tør troe, at de i denne Forsamling have andre end Venner, og jeg vil ønske, at de i Ertjendelse heraf ville tilbagevise et Forslag, som kaster Tvivl i deres Hjerter i denne Henseende. Jeg for mit Vedkommende stemmer aldeles imod en Comitee. Professor David. Jeg tillod mig, da jeg første Gang reiste mig, at gjøre opmærksom paa, at jeg var overbeviist om, at, hvad der ikke begyndte Ulidenskabelighed, maatte ende i Lidenskabelighed, og at hvad der ikke begyndte i Sandhed, ikke kunde ende i Sandhed, og det forekommer mig, at ligesom denne Overbeviisning ved den Vending, som Debatten har taget, er bleven bestyrket hos mig, saaledes maa den ogsaa have vundet Jndgang hos Flere af Forsamlingens Medlemmer, tildeels selv om de ikke deelte den, strax da jeg udtalte den. Debatterne have taget en personlig Vending, hvilket kunde forudsees, at ville blive Tilfældet, naar tvende Deputerede have tilladt sig at yttre Tvivl om, at Majoriteten i Forsamlingen kunde være at formaae eller vilde finde sig istand til, som Bondestandens Venner, at antage sig en Sag, hvis heldige Løsning udgives at være en Betingelse for Landets Fred, naar disse samme Deputerede gaae ud fra at sætte som Maal. for den af den foreslaaede Undersøgelse Noget, der stuler sig under det fremmede Sprogs Tvetydighed; thi enten skal man tage Ordet Emancipation i den Betydning, som det har efter sin Oprindelse, og da betegner det Frigjørelse for Trællestand, eller ogsaa skal man voldgive det til, hvad Enhver behager at lægge deri, eftersom han i sin politiske Ordbog giver det den ene eller den anden, en større eller mindre Betydning. Jeg maa derfor saa meget meere bede Forsamlingens Medlemmer betænke, om man ikke, da der foreligge andre Andragender, som berøre Bondestanden, gjør bedst i, for at Debatterne ei skulle tage en endnu mere lidenskabelig Vending, at gaae over til samme, og lade det nærværende Andragende ligge, der paa en saadan Maade er fremkommet i Forsamlingen, at det vistnok har maattet være Enhver af dennes Medlemmer ukjært at tage til Orde; thi jeg indseer ikke, at det kunde skee paa anden Maade end at tilbagevise de Fornærmelser, som der ere fremførte mod den hele Forsamling. Jeg maa dernæst gjøre opmærksom paa, at der, i det i Formen rolige Svar, som den ene af Proponenterne er fremkommen med, idetmindste er indløben en betydelig Feil, som jeg ikke kan tie til. Saavidt jeg har kunnet følge Forhandlingerne, har det nemlig ikke faldet et eneste Medlem ind at dolere over, eller sinde det anstødeligt, at Proponenterne have forlangt en offentlig og alsidig Undersøgelse; dette er siger jeg, ikke faldet Nogen ind. Men hvad jeg har fundet anstødeligt, og hvad jeg føler mig overbeviist om, at mange af Forsamlingens Medlemmer med mig dolere over, er, at man har begrundet et Andragende om en saadan offentlig og alsidig Undersøgelse paa den Maade, som skeet er, – at man som Maalet for Undersøgelsen har sat Noget, der enten involverer en Usandhed, eller taber sig i et ubestemt Mørke, med andre Ord, har sat som Maal: Bondestandens endelige og fuldstændige Emancipation for Person, Eiendom og Virksomhed til virkelig Frihed og Lighed med Statens øvrige Borgere. Thi, som allerede engang sagt, enten skal Emancipation her betyde Løsgivelse fra Trællestand, og da er det en Usandhed, eller ogsaa skal det betegne Deeltagelse i almindelige Rettigheder" og da taber det sig i et ubestemt Mørke. Deelagtigheden kan nemlig være stor eller liden, alt som man behager at tænke sig det, og hvad der skal forstaaes ved almindelige Rettigheder, er ikke meere bestemt end hvad der skal forstaaes ved i Regelen." Det blev saaledes af den ene af Proponenterne fremført som hans Grundsætning, at, hvor der kunde være Spørgsmaal om, at berøve Nogen hans Besiddelse, selv hvor der var Tvivl om hans fuldkomne Ret, der skulde i Regelen, Skadesløsholdelse finde Sted. Dette i Regelen, er ogsaa et ubestemt Udtryk for at betegne en Grundsætning, og jeg maa tillade mig at bemærke, at der gives visse elastiske Udtryk, som jeg ikke under, at man benytter her i Forsamlingen; thi naar de bruges, veedman omtrent ligesaa lidet eller ligesaa meget, som om slet intet var sagt.