Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-06-12
Det er egentlig et tydsk Skrivt af Buchholz, paa dansk udgivet med en vidtløftie Jndledning, Anmærkninger, og Forandringer af vor berømte Th. Thaarup, R. af D. Saavel den tydske som danske Forfattres Tenden; gaaer ud paa intet mindre end at bevise, at Jøderne, i Følge deres Religions Grundsætninger, betragte sig som et af Forsynet allene begunstiget og til Herredømme over alle andre bestemt folk, ansee sig fri God Jkke Jøder, og besteles af et menneskestindsk Sindeelag mod de Christue, som de falde Goiim, Nochrim, og Accum; at de som en følge heraf og af Religionernes forskellige Aand ikke ville identificere sig med andre Staters Borgere eller i Feidetid ligemed den forsvare den; men at de tvertimod maae undergrave og ødelægge den Stats Velfærd, som i noget betydeligt Antal optager dem i sit Skiød og giver dem Borgerrettigheder, hvilket sidste man endog historisk ved Romerstatens, Spaniens, Polens, og fleer Rigers Exempel har søgt at oplyse. Der anføres blandt mere, at ved det lødiske Sanhedrins sidste Møde i Paris 1807 kaldte dets Forstander Gud endnu udelukkende Jsraels Gud, Jsraliterne Guds Folk, og alle til den isralitiske Stamme henhørende deres Brødre i egentlig Forstand. Som Midler til at fremme Jødernes Jdentification med de Christne foreslaaes især at paalægge dem Militær tieneste til Landets Forsvar lige med andre Statsborgere, og løvrigt henvises til de franske Dekreter om Jøderne. Som bekiendt synes det at være en af Keiser Napoleons Planer at underkaste Jødedommet en heel Reform, hvis Hensigt især synes at være at tilintetgiøre den Jndflydelse, som Jøderne have havt paa de fleste Staters Finantssystem. Ved et Dekreaf 30te Mai 1806 suspenderede han derfor alle Jøder nes Gieldsfordringer i sit hele Rige paa ubestemt Tid; og har siden givet adskillige vigtige Dekretter denne og dere ber hanhørende Gienstande angaaende, hvoriblandet af de vigtigste er det, at Jøder ikke maae drive Han deel uden dertil at være forsynet med et Patent, og at det blev Jøden forbudet, at lade en anden gaae i sit Sted ved Konskriptionen, da de skulde være forpligtede til personlig Tieneste. - Skiøndt man i dette Skrivt udentvivl er gaaet forvidt imod Jøderne, vil der dog sikkert under en saa landsfaderlig Konges Regiering, som vor, kunne give Anledning til adskillige Foranstaltninger og Livbestemmelser, sigtende til denne store Menneskeklasses Forædling og stedse fremgaaende T Dannelse til nyttige og agtværdige Statsborgere. Ogsaa har Hr. Statsraad Barens, R. af D., i et Stykke i H. Khavns Skilderie, som har til Overskrivt: "Kiøbenhavns Jøder ligesaa gode Borgere som de Christne, med Styrke er erklæret sig mod denne Bog, som han tillægger Navn af et Nidskrivt. Hr. Statsraaden anfører, at der ikke i de talmudiske Sætninger indeholdes Noget, som kan fritage Jøden for Lydighed mod Øvrigheden i det Land, hvor han opholder sig; at der ved Ordet Goiimikke betegnes Christne ; og at de i Hovedstaden oprettede Skoler for den jødiske Ungdom bevise dens Fremgang. i sædelig Dannelse; han lover dernæst, at ville udgive et eget Skrivt til Forsvar for de danske Jøder; og bebuder endelig, at en snart udkommende jødisk Katekismus vil opvække et fordeelagtigt Begreb om Jødernes Tænkemaade mod de Christne.