Aalborg Stiftstidende, 1838-05-21
En Adresse fra Jndvaanerne i Arion til Senatet og Repræsentanternes Kammer lyder saaledes: "Kongen af Hollands uventede Tiltrædelse til de 24 Artikler har vakt Uro hos den luxemburgske Befolkning. Vort Gebeets Ukrænkelighed, synes truet paany. Under saa skjebnesvangre Omstændigheder henvende vi os til Dem, Nationens Befuldmægtigede, som Forfatningens Beskyttere. J 4 Aarhundreder har Luxemburg udgjort en Deel af Belgien. J Aaret 1830 sluttede det sig aldeles frivilligt til Revolutionen. Dets Frivillige kæmpede med ved Walheim, Bergheim og under Anmerpens Mure. Det har modtaget den hellige og ubetingede Forsikkring, at de ei vilde blive opgivet. Nationalcongressen, indsluttede hele Luxemburg med i Uafhængigheds-Erklæringen. Vi fordre, ved at forlange dennes Opretholdelse altsaa kun en gammel Rettighed, Lønnen for vort udøste Blod, Fuldbyrdelsen af hellige, i Farens Dage afsluttede, Tractater. Er i Aaret 1831 en anden Tractat traadt imellem, saa er den ugyldig, thi den er aftvungen. Syvaarig Vægring for at fuldbyrde den, vilde igjen have sat os i vore tidligere Rettigheder, om ikke, som sagt, et Folks Nationalitet var ukrænkelig, betænker vel dette Nationens Repræsentanter, Forladt af de øvrige Belgiere, vilde Luxemburgerne ei forlade sig selv, og i deres egen Fortvivlelse søge de Hjælpemidler, som andre negte dem. Af lignende Jndhold ere ogsaa de mange andre daglig indløbende Petitioner. En saadan fra 27 Communer i det Limburgske slutter med følgende Ord: "Stolte af Deres Sympathi, Deres ædle Tænkemaade og Deres mægtige Bistand, ansee vi os frelste. Behøver De Penge, Raad over vor Formue, Behøver De Folk, Vort Blod skal flyde for Fædrelandet. Men ingen Eftergivenhed! Nei, Nationens Repræsentanter, vi ville ikke opoffres, vi forblive Belgiere, vi forblive Brødre til Døden. Dette Haab besjæler os, hele Befolkningen istemmer det tusindfoldige Raab: Kongen leve, Repræsentanterne leve, Belgien leve!" Saameget om den gjærende Stemning. Den har ogsaa vakt Opmærksomhed hos de paagjældende Naboer. Fra Paris skrives i Bladet Temps. Troppebevægelserne til den belgiske Grændse, som ei meer kaldes i Tvivl, og som, efter Beretninger fra Stæderne paa Grændsen, allerede have havt Sted i flere Dage, skulle være foranledigede af følgende Omstændigheder. Kongen af Holland har truet med at ville begynde Udførelsen af de 24 Artikler med Venlod, saadan som vi begyndte med Antverpen. Den preussiske Regjering erklærede sig neutral i Sagen; den franske derimod erklærede, at saasnart een hollandsk eller preussisk Soldat betraadte det stridige Gebeet, vilde strax en fransk Armee rykke ind i Belgien. J Overeensstemmelse hermed opstilles i de senere Dage 30,000 Mand, i Etapper paa Grændsen." Lignende Antydninger findes ogsaa i andre franske Blade, ligesom ogsaa Tidenderne fra Grændsen, fra Lille, Cambray, Arras osv. nævne de Regimenter, der ere i Bevægelse. - J Strasburg have 2 Batailloner af hvert af de der garnisonnerende Regimenter Ordre til at være marschfærdige til Nordgrændsen, efter 48 Timers Varsel. Fra Bryssel melder man, at man nu ei længer behøver at iagttage den forsigtige Taushed, som hidtil, men seer sig beføiet til at omtale Troppesamlingen paa Grændsen som en afgjort Sag. Nordarmeens Hovedqvarteer er Valenciennes og Hertugen af Orleans dens Commandeur, med General Gerard som underordnet Commandant en Second. Armeecorpset bestaaer af 3 Divisioner, hver paa 12 Batailloner, Jnfanteri, 6 Eskadroner Cavalleri og 2 Batterier. Ligesaa vist er det, at der i Rhinprovindserne organiseres et preussisk Troppecorps.