Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1809-07-20
Den 30te Julii 1808 gav det Franske Kabinet ved en off ciel Note tilkjende: at Krigen var uundgaaelig, hvis alle militære Bevægelser i det Østerrigske Monarkie ikke ophørte, og det, efterat denne samme Note umiddelbar i Forveien havde sagt: "at den Franske Armee saavel i Tydskland som Jtalien, uden at regne Forbundstropperne, var dobbelt saa stærk, som den havde været i Aaret 1805. Fra denne Dag var Krigen at ansee som erklæret. Det Sprog, som da førtes, er aldrig taget tilbage. At de Franske Armeer imidlertid bleve beskjæftigede paa andre Punkter, kunde kuns ansees som en nødtvungen, Opsættelse af de virkelige Fjendtligheder. Forsættet, jo før jo hellere at bringe Sagen til endelig Afgjørelse, blev fattet." 9 Alt i August antog Frankerig og Forbundsfyrsterne er truende Stilling, og talrige Franske Agenter forkyndte ligefra Lissabon til Konstantinopel det Østerrigske Monarkies nærforestaaende Oplysning. Jmidlertid forlangte det Franske Kabinet en umiddelbar og ubetinget Erkjendelse af den Franske Prinds, som under den Spanske Nations heftige Modstand var udnævnt til Konge i Spanien. Til Løn herfor lovede man, at de Franske Tropper skulde drage sig noget længere fra de Østerrigske Grændser, Men, da Hs. Majestæt vidste, at denne Troppernes forandrede Stilling og Afmarsch til en anden Krigsskueplads aldeles ikke skeete af Føielighed mod Østerrig, saa var den nye Konge af Spaniens ubetingede Erkjendelse under disse Omstændigheder intet uundgaaeligt Skridt. Forhandlingerne paa Kongressen i Erfurt vare kuns en Kommentair over Erklæringen af 30te Julii. Keiser Napoleon anførte endog, som en særdeles Føielighed for en viis fremmed Souverain, at han hidtil endnu havde skaanet Østerrig. Neppe troede Keiser Napoleon at have sikkret det ulykkelige Spaniens Erobring til en vis Grad, før befalinger gaves til Rustninger i Tydskland. Keiserens Tilbagekomst til Paris var Signalet til de hadefuldeste Nidskrifter, hvori de meest ophøiede Personer af Huset Østerrig behandledes snart med Haan, snart med Forbittrelse. Hs. Majestæt havde bragt sit inderlige Ønske efter Rolighed en lang Række kostbare Offere. Hs. Majestæt havde endog nogle Gange haabet, ved nye Traktatet at komme :et bestemtere Forhold til Frankerig. Men forgiæves, Endelig lyktes det den Franske Regjering, at tvinge Hs. Majestæt til Modstand, da den forlangte Tilbagekaldelse af de Forholdsregler, hvorpaa en væsentlig Deel af Landets Forsvar beroede. At kjøbe Freden for denne Priis var umueligt. Aldrig vil man kunne føre uden een eneste Klage over Østerrig, denne nemlig, at have gjort Fordring paa en uafhængig Existens - Dette allene var Østerrigs Brøde. Hs. Majestæt griber da til Vaaben, fordi Selvopholdelsens Pligt befaler det, fordi Folkets Ønsker ere ham bekjendte, som foretrække den yderste Kraftanstrængelse for en uværdig Selvtilintetgjørelse ved frivillig Underkastelse. Hs. Majestæt er tvungen til dette Skridt, og glædet sig ved, at hele Verden erkjender det. De Grunde, der have bevæget Hs. Majestæt til denne yderste Beslutning, ere saa afgjørende, at Sandhed og Retfærdighed maatte være forsvundne fra Jorden, naar ikke alle frie Stemmer skulde dømme eens om denne Krigs Oprindelse. Hs. Majestæts nærmeste Øiemed er at gjøre Ende paa den voldsomme Spænding, hvori hans Stater hidtil befandt sig, og skaffe disse en virkelig Freds Velgierninger. Men dette kan ikke finde Sted, saalænge fremmede Tropper kunne have Frihed til at holde Monarkiet i stedsevarende Beleiringsstand; Østerrigs Sikkerhed kan ikke søges paa en isoleert Standpunkt, kan ikke afsondres fra dets Naboelandes, eller det hele Europæiske Statsystems Forfatning. Kuns i den Grad af Uafhængighed dets Naboer nyde, finder Østerrig Garantie for sin egen Uafhængighed. Tydsklands og Jtaliens Skjebne kan og tør Østerrig ikke ansee med Ligegyldighed. Dets Jnteresse er for nøie, for uopløselig indflettet i disse Landes. Dets centrale Beliggenhed, og den Plads, det i Aarhundreder har indtaget i alle store Verdensanliggender, har knyttet det saa fast til det Hele, at der ikke uden et dødeligt Saar kan løsrives derfra.