JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-19
Udtog af en Skrivelse fra Frederich stæd paa St. Croix, af 27de Maji. Her i Vestindien seer det sort ud, Vi have havt megen Tørke, og Sukkerhøsten er derfor falden meget slet ud. Mangfoldige Skibe fra Kjøbenhavn og Flensborg faae derfor i Aar ikke uden halv Ladning; ja nogle maa endog seile tilbage med Baglast. - Tvende Skrivere eller Secretairer hos Byefogden her i Byen ere tøflede af: den Ene som en fuldkommen Bedrager, der har efterladt sig megen Gield. De toge først Pas, een efter den anden, til St. Thomas, hvorfra man formoder, at de have begivet sig til St. Domingo. List og Bedragerie gaae i det Øvrige meget i Svang, hvorunder mange lide. - Meel er i en dobbelt Priis imod forrige Aar. Stort Magis i Nordamerica er afvigte Aar næsten slaaet reent Feil, men Hvede og Rughøsten var derimod saare gunstig. Da der næsten i hele Europa har været Misvært, Danmark og Holsteen undtagen, saa indskibe Americanerne flittig deres Korn til England, Frankrig og Holland, hvilket er den egentlige Aarsag til dets Stigen i Prisen. - Pengemangel og Bankerotter høre ellers her til Dagens Orden. (S. Bl.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-19
J Aarhuus Avis af 15 Juli læses følgende, med Overskrivt: Jndsende. "Da der i Aarhuus Avis offentlig bekjendtgjøres at Hammel Degn har plantet Berberisser i sin Rug, og at denne selv ligeledes indbyder Publikum at komme der, for at see Rusten Berberissen allerede har foraarsaget Rugen, saa finder Jndsenderen det høist besynderligt: da de formeentlig lærde Skribentere mod Berberisserne udi Aviserne næsten har afgjort at Berberisserne skader Rugen ved Rust, og naar denne Skade først begynder paa eet Sted, den da kan overfare heele Marken, og nogle vil have at den kan overfare Rugenflere Mile. Da der nu iaar her i Landet findes en god Ruggrøde, der for Tiden er sund og uskadt, hvor dristig er det ikke da af denne Degn at plante Berberisser i sin Rug, thi skulde Rusten, som allerede har angreben hans Rug, udbrede sig videre, og skade ikke allene Hammel Egnen, men flere Egne, hvad Erstatning skal da Eierne faae for sin, formedelst Degnens plantede Berberisser, fordærvede Rug, Jfølge de til Cancelliet indkomne Fortegnelsers Udvisende er, i Aaret 1876, i Kongeriget Danmark, med Undtagelse af Jsland, Færøerne og de vestindiske Kolonier, fra hvilke endnu ingen Beretninger ere indkomne, ved Forligelsescommissionerne foretaget 28,598 Sager, af hvilke 20, 162. ere forligte eller hævede, 592 udsatte, 7844 til Retten henviste og 2036 dertil indstævnte; af Politiesager, forsaavidt de kunne forliges, ere 8346 ved Retterne foretagne, af hvilke 6779 ere forligte, 337 udsatte og 1230 paadømte. Sognepræsten til Østertørslev, Christian. West Hertel, ogsaa bekiendt i Literaturen som Forfatter til Beskrivelsen over Aarhuus Domkirke, er den 9 d. M. ved Døden afgaaet paa et Familiebesøg i Aarhuus.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-19
Kjøbenhavns Børs d. 18 Juli. Cours. Hamb. 2 M. 471, a vista 480. Amsterdam 2 M. - a vista - . London 2 M.c. Rbdlr. Paris 2 M. - . Spec. 485. Specier solgtes til 29 a 29 1/2 Rbmk., Toldspec. for Committeesedler blev givet (med Rente) 102 pr. 100; Oblig. 83. Norske Rbksedler 22 a 22 12. Dito Species. - . Svenske Sedler 8 Mk. a 8 Mk. 4 s. - Disconto 10 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-19
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-22
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fjortende Aargang. No. 58. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Solden. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 22 Juli 1817. Er Zerlitz kun en Versemager? sidste Hefte af Dannevirke (S. 66) har Hr. Grundtvig, paa det bestemteste erklæret sig for det Ønske og Haab: "at hvordan saa Tiderne skifte, det dog aldrig meere skal i Dannemark komme saavidt med den aandige Blindhed, at man tæller Gutfeld og Guldberg, Zetlitz og Horrebow, Haste og Lundbye eller slige Versificatorer, mellem Dia terne, uden at møde høirøstet og grundig Modsigelse. De nævnte Mænd ere, paa Zetlig nær, her i Danmark, og kunne tage til Gjenmæle, hvis de finde det Umagen værdt. Derimod er Zetlibortfjærnet fra os, og forlader neppe mere Norge, saa at det er uvist om han nogensinde kommer til Kundskab om denne Yttring af en af Danmarks yngre yndede Digtere. Med sand Fornøielse har jeg tit istemmet Sange af Zetlitz, som efter min Følelse fuldkommen hjemle ham Digternavnet, og Erfaring har saa tit viist at de opfylde deres oprindelige Bestemmelse, den nemlig: at vække blid uskyldig Glæde i selskabelige Kredse. Dersom Fleerheden af det dansk norske Folk (som endnu er eet i Tro og Sprog) er enig med mig heri, vilde det røbe lav Utaknemmelighed, at lade en saadan Fordømmelses=Dom, som den formeldte, over en Mand, som har begaves os med saa herlige Folkesange, gaae uændset hen. Maaskee Zetlig ikke skjøtter om noget vidtløftigere Forsvar, i det Haab at man ikke overseer Bibelens Bud: "Af deres Frugter skulle J kjende dem og da hans egen Mening udtrykkes saaledes i en af hans skjønneste Viser: "Det mit Støv i Graven ei skal krænke Om man mig aldrig kalder stor." Sandt bliver det dog stedse hvad Zetlitz selv erklærer bestemt i sin Norske Høst: Og jeg har helliget de svage Strænge, Til den Algodes og de Godes Lov, Og for urørt skal denne Cithar hænge For den bler Avinds eller Kaadheds Rov. Vi bør da ikke med uforskyldt Haan omstøde det billige Haab, som han yttrer i det nysnævnte Digt Giv mig, at naar min Alders Vinter kommer (Om nogen Tid den kommer) at jeg da Seer glad tilbage til min svundne Sommer Og, med min Høst fornøiet, gaaer herfra, Og lad mig ned i Graven med mig tage, Ei sieldne Aanders Lod, et almeent Savn, Men mine ædle Landsmænds blide Klage Et lidtbekjendt, men ubesmittet Navn, Saa skal jeg glad de første Toner mindes, Som tidlig under spæde Fingre klang, Saa skal mit Navn i Dydens Tempel findes Naar ingen længer lytter til min Sang. Finn Magnusen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-22
Om en Fundats for Kjøbenhavns Brandforsikkrings=Casse. Wed Forordningen af 17 Juli 1796 s. 19 er blandt andet forkyndet: at en nye Fundats for Kjøbenhavns Brand-Forsikkrings=Casse nærmere kunde ventes. Hidindtil har denne Fundats vel ikke været saa uomgængeligen fornøden, ogsaa synes det, at den burde vige for vigtigere og meere trængende momentane Foranstaltninger, som mødende Begivenheder, gjorde uundgaaeligen nødvendige; men nu, da hine Hindringer for størstedelen ere hævede, nu, da Fred er tilbagegivet Europa og Fædrelandet; nu, da Landets Pengevæsen retter sig, og flere Grunde, hentede endog fra Tidsaandens Forandring, skjønnes at tale for Emanationen af en saadan Fundats, synes den beleilige Tid dertil at være forhaanden. Hertil kunde endog komme i Betragtning de tilfældige Omstændigheder, at den nuværende Direction for Brand=Cassen bestaar af 2 Deputerede i det danske Cancellie, som forene theoretiske Kundskaber med de Practiske i Faget; af en med Stadens indre Væsen, sær bekiendt Bygningskyndig; af Mænd, der ere indtraadte i Directionen, efterat de i Forveien i flere Aar have været Revisorer af Cassens Regnskaber, hvorved de have havt Leilighed til, at sætte sig ind i Cassens Regnskabsvæsen, i dens specielle Jndretning og i dens Bestyrelses Detail. Af disse Directionens Mænd kan man med Føie vente alle de Erfaringer og Oplysninger, der kunne være tjenlige ved Udarbeidelsen af den bebudede Fundats.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-22
Det kan vel ikke nægtes, at den Organisation, Brandcassen fik i Aaret 1795, jo var grundet paa gode, sunde og rigtige Principer; men da baade Aanden, Tænke= og Handlemaaden hos den danske Nation, saavelsom Landets Pengerepræsentativer der da vare lige med Sølvmynt - siden Aaret 1795, have været underkastet betydelige Forandringer; da Handels- og Arbeidskilderne nu ere fordet meste standsede, og Alt nu er i en Spænding, saa maa disse Forandringer og indtrufne Omstændigheder nu naturligviis medføre Modificationer i og Afvigelser fra hine Principer, i de Dele, hvor disse nu ikke meere kunne passe sig, og hvor deres strænge Vedholdenhed vilde vorde til Skade for det almene Tarv. Det var derfor ønskeligt at der alvorligen blev tænkt paa en efter Tiderne passende Fundats for Kjøbenhavns BrandCasse. En videre Henstand med denne Sag, kunde mueligen volde et større og ubodeligere Tab, end selv den Aarvaagne siner og forestiller sig. Overalt, er først Veteranen, Brandcassens Directeur Etatsraad Holm tabt for Cassen, hvo kan da give en saa klar, nøiagtig og omstændelig Forklaring om Tingenes Aarsager og deres Nuanser, som han, der siden Aaret 1795 har været det dristige Hjul i Maschinen, En Tugthuusinspecteurs Aandsnærværelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-22
Da der i denne Tid tales mere om Tugthuse, end om Tugt, saa vil følgende Exempel paa en modig og ikke raadvild Tugthuusinspecteur neppe læses uden Deeltagelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-22
J en grundmuret Bygning, som hørte til det gamle Newgate=Fængsel i London, udbrød for en Deel Aar siden Jld. Fangerne raabte i deres Forskrækkelse: vi indebrændes. – vi indebrændes, op med Porten op med Porten! Jnspecteuren, en Hr. Ackermann, ilede til, stillede sig hen for Porten, og da, efterat man forvirret havde skreget: hør efter hør efter, skjænkede ham Opmærksomhed, sagde han ganske roligen til Fangerne, at Porten ikke kunde lukkes op, at de vare under hans Varetægt, og at det ikke kunde tillades dem at komme ud af den; men at han kunde forsikkre dem, at de ikke behøvede at frygte for at blive indebrændte, da Jlden ikke havde taget fat i det egentlige Fængsel, som var en stærk Steenbygning, og at han, hvis de vilde forpligte sig til at være rolige, selv vilde komme ind til dem, og føre dem til den anden Ende af Bygningen, og ikke forlade dem førend de tillode ham det. De samtykkede i dette Forslag; hvorpaa Ackermann, efterat have faaet dem tilbage fra Porten, gik ind og befalede Portneren udenfor med alvorlig Bestemthed, under ingen Betingelse at aabne den, skulde end Fangerne (hvilket han dog var forvisset om, at de ikke vilde), bryde deres Ord og med Magt bringe ham til selv at befale det. Bryder eder ikke om mig, sagde han, om det skulde mode!" – Fangerne fulgte roligen efter ham, medens han førte dem igjennem de Gange, hvortil han havde Nøglen til Ydreenden af det Fængsel, som var længst fra Jlden. Da han ved denne snilde Opførsel havde overtydet dem om, at der ingen overhængende Fare var, om der ellers var nogen, henvendte han sig til dem saaledes: "Gentlemen, *) J ere nu overbeviste om, at jeg har sagt Sandhed. Jeg tvivler ikke paa, at jo Sprøiterne snart ville have dæmpet Jlden, skulde de ikke det, da skal der komme en tilstrækkelig Vagt, og J skulle blive bragte til andre Arrestet. Jeg forsikkrer eder paa min Ære, at jeg ikke har assureret for en Skilling. Jeg har forladt mit Huus for at drage Omsorg, for eder. Jeg skal holde mit Ord og blive hos eder, om J paastaae det; men vil J tillade mig at gaae ud, og see til min Familie og Eiendom, - Denne Adfærd slog saa er jeg eder forbunden." dem, og de raabte: Hr. Ackermann, De har handlet retskaffent; gaae for Alting og besørge Deres egne Anliggender. Det gjorde han strax; Fangerne bleve tilbage, og alle frelste **).J J Engelland kalder man alle Folk, lige fra Strandæslerne til de første Lorder, Gentlemen. At selv Tugthuusfanger kaldes af deres Foresatte saaledes, viser tydeligen, i hvilken Tone man der taler til Fanger. Boswell's Live of Sammel Johnson, London
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-22
Bekjendtgjørelse. Med den høie Øvrigheds Tilladelse agter Professor Donnerkeil fra Quedlin, Medlem af de fleste lærde Selskaber og Klubber i Europa, at forevise, Mandagen d. 4. Juli og følgende Dage, i Jægersborg Dyrehauge, paa Bakken, en Samling af følgende Sieldenheder, hvis Lige ikke hidtil har været at see og i Fremtiden ikke vil blive mere at see. 1) Lommen af en Lommeprocurator, hvori findes en skreven Anviisning til alle muelige Slags Lommeprocuratorkonster, bestaaende af tre Afdelinger: a) om Konsten at forskaffe sig Sager; b) om Konsten at kjøbe og leie Vidner; c) om Konsten at sætte Retten Blaar i Øine. 2) En hvid Morian, hvis Forældre begge have været sorte, i Spiritus. 3) Et stort, kostbart Malerie, forestillende Joh. Hus, som bliver brændt paa Raadsforsamlingen i Costnitz 1415. Baalet er anbragt midt i Salen, og omkring det sidder det forsamlede Raad og er nær ved at qvæles af Røg 4) En meget lærd Dissertation, indeholdende en med meget Skarpsindighed udarbeidet Besvarelse af det Spørgsmaal, vare Araberne de første Brændeviinsbrændere og var det Brændeviin, de brændte, mere frit for Fusel end det Kjøbenhavnske, oversat af det Arabiske ved Dr. Spiritus og forsynet med en poetisk Jndledning af Hr. Marcolfus. 5) En Flaske med Støvguld fra den danske Literaturs Guldalder. 6) En Leddike med en berømt Digters Efterladenskaber, og vedlagt Fortegnelse over sammes Jndhold, saaledes lydende: En gylden Laurbærkrands, Et Digt foruden Sands; En Slump Olympattester, Sex Recensentprotester; En Pakke, Epopeer, To Tourer med Topeer; En schlegelsk Gradestok, En Digter Huggeblok; En Pose fuld med Virak, En Rulle Skraatobak, En critisk Tyremie, En Dom af une folie, En Veterans Montur, Tre jacobinske Hr. 7) Et meget konstigt maanetisk Apparat, hvorved man kan magnetisere sig selv, tilligemed en Vækker til at vække sig selv, efter Behag. En vedlagt Recept viser, hvorledes Maskinen maa bruges, naar den skal gjøre sin tilbørlige Virkning. Den har det Fortrin fremfor en levende Magnetiseur, at man hverken behøver at være nervesvag eller beladt med Krampe, for at magnetiseres.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-22
NB. Herrer og Damer, som ønske at prøve denne Opfindelse, kunne faae deres Ønske opfyldt, naar de erlægge i Honorar, 2 Rbd. for hver Person. Ogsaa bekommes for 1 Rbd. en trykt Anviisning til at lade en anden Person gjøre alle Slags forunderlige Spørgsmaal, naar man befinder sig i den femte Grad, som Clair-voyant og kan see ind i sig selv. 8) En Skruestikke til at skrue skrueløse Hjerner fast igjen, item en Manuductionsmaskine til at manuducere umanuduceerlige Personer i en saare kort Tid til deres Forældres eller Formynderes Fornøielse. 9) Et Malerie, forestillende en Vild ved Oronokos Bredder, som holder Bibellæsning foren Trop andre Vilde i Landets Sprog. 10) En lille Familie af en indiansk Stamme, bestaaende af en Cavalleer paa 1 1/4 Alen og 2 Mammeseller paa 1 Alen 13 Tommer hver. Den første er 15, den anden 22 og den tredie 31 Aar gammel (NB. naar man regner methusalemske Aar). 11) En skreven Anviisning til at impertinentisere sig frem i Verden eller at gjøre sin Lykke ved Impertinentser, item Veiledning til hvorledes Skrædere kunne blive Doctores. 12) Den Kjøbenhavnske Rosendal, eller Chrestomathie over de Jndfald, Tankesprog, Vittigheder og Løier, som indes optegnede paa de grønne Bænke i Rosenborghauge, samlede af en Ungdomsven til Ungdommens Nytte (NB. En Mæcen af Forfatteren har lovet at lade foranstalte kjøbt 100 Exemplarer deraf, saasnart den er trykt). 13) Fortegnelse over Digterlaugets Mestere, Svende og Drenge i Aaret 1817, med vedkommende parnassiske Rodemesteres Attester om naar og hvor de have gjort Mester= eller Svendestykket, og hvad Tid Drengene ere traadte i Lære. 14) En Spiseseddel over Anretningerne ved den vidtberømte Doctor philosophiæ Brumbaldus's Doctorsmaus, tilligemed en Liste over alle de Gjæster, som dertil have været indbudne, item en Doctorhat af Carduuspapiir, forfærdiget under den almindelige Continental pærring, som et Beviis paa at man ret vel kan undvære Filtehatte og Fløielshatte, til stor Besparelse for Statscassen, for hvilken Opfinderen har erholdt en Præmie. 15) Den berømte Gellertske Hat med en Semibors Krampe, kantet i Kønigsberg og paa ny opstafferet i den Tiecksk Schelling-Schlegelske Skole 1816, med Jndskrift: Hr. Christian Fircht gott Gellerts Hat Er meer end Uglspil selv bekjendt, Den er en philosophisk Skat: Hvor tidt den end blev endevendt. 16) En Stær, som kan snakke sex forskjellige Sprog med stor Færdighed; en dito Dumpap, som kan fløite ti forskjellige Concerter af Beethoven og Mozard. 17) En liden chinesisk Hest, som kan spille Boston og Lhombre, slaae Volter og gjøre andre Konster i Kort. NB. Dette Dyr har havt den Ære i mange fornemme Selskaber i Tydskland, med største og høie og høieste bifald at aflægge Prøver paa sin sjeldne Capacitet, og af Pfalzgreven af erholdt som Souvenir d'amitie fire Hestesko af Sølv og en Grime af Guld
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-22
Indenlandske Efterretninger. Forordning, hvorved nogle nøiere. Bestemmelser tilføies Forordningen af 29de October 1794, angaaende Hegn. og Fred for Jorder i Danmark. Vi Frederik den Sjette, af Guds Naade, Konge til Danmark, de Venders og Gothers, Hertug til Slesvig, Holsten, Stormarn, Ditmarsken, Lauenborg og Oldenborg, Giøre vitterligt: Fra adskillige Egne i Landet er ført Klage over, at nogle Jordbrugere, saasnart de selv have indhøstet, endog uden samtlige Vedkommendes Minde optage Hegn og lade deres Kreature gaae løse langt ud paa Efteraaret, ligesom og langt ind i Foraaret, efterat Andre have begyndt at behandle deres Jorder til Sæd, hvilken, imod Forordningen af 29de October 1794, og især dens §§. 2, 18, 19 og 30, stridende Uskik lægger betydelige Hindringer i Veien for et gods Agerbrug. J Betragtning heraf, og da ovenmeldte Forordning desuden i nogle andre Posterer anseet at kunne behøve forandrede Bestemmelser, have Vi allernaadigst fundet for godt at forordne, som følger, for Vort Rige Danmark 1. Enhver skal fremdeles være pligtig til at holde sine Kreature, til alle Aarets Tider, paa sit eget, og Enhver til alle Aarets Tider være berettiget til at optage anden Mands Kreature, naar og saa ofte de findes paa hans besaaede eller besaaede Jorder, samt til, foruden den af Kreaturet forvoldte Skades fulde Erstatning, saavelsom Foderløn, med videre, efter Forordningen af 29de October 1794, §. 33, af sammes Eier at oppebære Jndløsnings= eller Optagelsespenge saaledes, som disse i nærværende Forordning bestemmes. 2. De i Forordningen af 29de October 1794, §. 32, fastsatte Optagelsespenge blive for Eftertiden i Almindelighed, uden Hensyn til, om Optagerens Jorder ere besaaede eller ubesaaede, indhegnede eller uindhegnede, bestemte saaledes: a) for et uringet Sviin, en Søe med sine Grise tilsammen, en Tyr eller en Geed 4 Rigsbankdaler Sølvværdie, b) for et ringet Sviin, en Griis, en fuldvoxen Koe eller Stud eller en Hest 3 Rigsbankdaler Sølvværdie, c) for et Faar eller et Lam 1 Rigsbankdaler Sølvværdie, d) for en Kalv eller et Føl 48 Rigsbankskilling Sølvværdie; e) for en Gaas, en And eller en Høne 12 Rigsbankskilling Sølvværdie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-22
J Henseende til Mulcter og Optagelsespenge for løsgaaende Hingster og Vædere, med videre, forbliver det ved Forordningerne af 8de September 1812 og 24de September 1813. 3. Kunne Sviin ikke optages, bør den, paa hvis Jord de findes, være berettiget til, paa hvad Maade han bedst veed og kan, at bortskaffe dem, og Svinenes Eier ikke være berettiget til nogen Erstatning, om de derved komme til Skade eller endog omkomme. Dog bør i saa Fald det bræbte eller lemlæstede Sviin tilbagegives sammes Eier, og Optagelsespenge bortfalde. 4. For den Skade, som ved Ufred, eller paa hvilkensomhelst Maade, foraarsages paa anden Mands Hegn, tilkommer Hegnets Eier dobbelt Skades-Erstatning. 5. Naar nogen ved Udsaaning eller Plantning opelsker Skov, eller dyrker saadanne Planter eller Væxter, som ere ualmindelige i Egnen, saa at de i Forordningen af 29de October 1794 anordnede Synsmænd med Grund kunne antages ikke at være i Stand til rigtigen at bedømme den ham ved Ufred tilføiede Skade, skal han, hvis han finder sig brøstholden ved den af disse fastsatte Skades-Erstatning, være berettiget til, i Stedet. for at gaae frem efter Forordningen af 29de October 1794, §. 17, paa lovlig Maade at æske et dobbelt Antal af uvillige og kyndige Landmænd, af Omegnen ved Retten udmeldt til at vurdere Skaden, ved hvis Bestemmelse det da skal forblive. Denne Forretnings Bekostning udredes af den, som har voldet Ufred, i Tilfælde, at den Skadelidte tillægges større Erstatning, end ved det første Syn var fastsat, men i modsat Fald af den, som har æsket Forretningen. 6. Fra den efter Forordningen af 29de October 1794, §. 2, enhver Jordbruger paaliggende Forpligtelse at tage halvt Hegn med sin Naboe, naar denne forlanger det, skal ikkun Undtagelse finde Sted i det Tilfælde, at den Jordlod, hvis Bruger skulde deeltage i det af Naboen forlangte Hegn, har en saa uforholdsmæssig Længde imod dens Brede, eller i Almindelighed en saa ufordeelagtig Figur, at mere, end 1/2 Deel af dens Jndhold, vilde gaae bort til Hegn og Grøft, om den skulde hegnes rundt. Dog medfører saadan Fritagelse for Hegnepligten ingenlunde Fritagelse for Pligten at holde sine Kreature paa sit eget, hvor Loddens Bruger altsaa maa holde dem i Huus, eller, om han vil have dem paa Marken, da enten tøire eller vogte dem. Ei heller fritager det for Hegnspligten, om nogen efter denne Forordnings Bekjendtgjørelse, uden høieste Nødvendighed, ved Udskiftning eller Udstykning lader sig nogen Lod udlægge af en saa ufordeelagtig Dannelse, at den ikke uden uforholdsmæssig Jord spilde kan indhegnes. De Tvistigheder, som herom maatte opkomme, blive af Landvæsens-Commissionen, og, om sammes Eragtning af nogen Vedkommende paaankes, af Rentekammeret at paakiende. 7. J øvrigt forbliver det ved Forordningen af 29 October 1794, forsaavidt samme ikke ved denne Forordning eller ved Placaten af 13de September 1806 er nøiere bestemt eller forandret. Hvorefter alle Vedkommende sig allerunderdanigst have at rette. Givet paa Vort Slot Frederiksberg, den 9de Juli 1817. Under Vox Kongelige Haand og Segl. Frederik R.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-22
Udtog af en Skrivelse fra Calcutta. Vor Landsmand Dr. N. Wallich, fra Kjøbenhavn, er bleven udnævnt her til Super intendent eller Over-Jnspecteur over den herværende botaniske Hauge, med en betydelig aarlig Lønning. De kan neppe gjøre Dem en Forestilling om denne Hauges Omfang og Vigtighed. Den ligger omtrent 16 engelske (4 danske) Mile, Syd for Caleutta paa den modsatte Side af Riveret, som intetsteds i Jndien er saa yndigt som her, thi alle det engelske Compagnies fornemste Betjentere saavelsom de herværende rigeste Kjøbmænd, have her deres Lyststeder, det ene prægtigere end det andet, langs med dens Bredde paa Calcutta Siden og flere Mile længer end den botaniske Hauge, strækker sig. Til Haugen hører en herlig, tre Etager høi Bygning, tyve Skridt indenfor Floden, som flyder lige mod Øst og Vest. J Fronten en halv Balcon med 13 Piller, vendende mod Syden eller Riveret. Jndvendig findes prægtige Sale og Værelser og en stadselig Trappegang. Haugen strækker sig opad d. en mod Østen henad til Calcutta, og har de stolteste Træer, der i Nærheden af Huset især ere Casuarina, adskillige skjønne Ficus Arter, det smukkeste Pæretræ i Verden fra Norfolk Jsland, Musa superba, Justiciaer, Uranier, Mimoser og en utallig Mængde pragtfulde indianske Træer paa en Strækning af 3 engelske ( danske) Mile. Haugen, som er anlagt i en Stiil der gjør Rorburghs Smag Ære, har store, herlige Gange, som, stedse forfriskede ved Vand og fiin stødt, og smykkede med de skjønneste Planter, hvis liflige Lugt er næsten for yppig. Compagniet lønner 110 indfødte Gartnere, Arbeidsfolk, Opsynsmænd, chinesiske Træ Podere, portugisiske Opsynsmænd o. s. v. Foruden disse tillader Gouvernementet, at 200 Forbrydere, som der er sat Vagt over, arbeide der. Haugens Underholdning koster Compagniet aarligen 50,000 Rupier (25,000 Specier eller henved 225,000 Rbd.). Haugens hidtilværende Over inspecteur, Dr. Rorburgh, en Olding paa 70 Aar, er for sin Sundheds Skyld reist til Moderlandet; han er i den lærde Verden især bekjendt som den første Kiender af det sanskritiske Sprog. - Haugens nuværende Overinspecteur, Hr. Wallich, har allerede i Aaret 1814 forelagt det asiatiske Selskab i Calcutta, hvoraf han er Medlem, i een af dets Forsamlinger, et Forslag til at oprette i Selskabets Værelser et offentligt Museum, der kunde indbefatte alle Slags asiatiske Natur= og Konstmærkværdigheder. Forslaget blev strax antaget med Bifald, og man lagde ufortøvet Haand paa Værket. Jngen var vel dueligere til Overopsynsmand over Museet end Hr. Wallich, og han blev ogsaa valgt dertil.