Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-10-15
Efter de sædvanlige Complimenter spurgte Præsidenten om Nyt fra Frankerige; men da jeg var begiærlig efter at høre noget om Grækenland saa ledte jeg Samtalen hen paa denne Gienstand. Jeg spurgte derfor Præsidenten om man vilde give Landet Navnet af et Kongerige eller af en Republik. Et Kongerige, svarede han, thi man maae forbinde de enkelte Provinser, som ere stedse rede til at skilles ad med et fælles Baand. – Hvorledes vil man, svarede jeg, opføre en Throne paa Jordbunden af og ligesom af Elementerne af gamle Republiker. Præsidentens Svar viste, at han var ikke langt fra min Mening og det syntes, at han var ikke langt fra den Tanke, at det var bedst at lade det blive ved et Præsident skab. Jeg sagde, at hvilket Navn man saa vilde give Grækenland saa vilde det blive vanskeligt at regiere et Land, som enhver paastaaer at have frelset og vil vedblive at frelse. En anden Vanskelighed og maaskee den største af alle er den Ulykke, som er en Følge af en Revolution og som fremkalder Utilfredshed og oprøriske Klager, En pludselig og voldsom Overgang til Friehed maa svække Subordinations=Aanden og formindske Nationernes Agtelse for alt det, som er helligt for det menneskelige Selskab. Præsidenten tilstod, at der var meget at giøre inden en god Regiering kunde blive indført i Grækenland; vi besidde ikke længer, tilføiede han smillende, det Delphiske Orakel; men Grundsætningerne maae tiene istedet for den religiøse Troe. Man kan, svarede jeg, vel paa Tribunen tale om Grundsætninger; men i Livet retter ingen sig derefter. Det er en Ulykke, svarede Præsidenten, at et Folk, som har tilkæmpet sig Frieheden, tænker lidet paa at betroe dens Beskyttelse til Lovenes Viisdom og at en Generation, som har afkastet Aaget er sielden bestemt til at grundfæste Jnstitutioner. Jntet er vissere, svarede jeg, en Generation, som har giennemgaaet en Revolution, har ofte intet andet at giøre end at nedbryde alt hvad den har udrettet, Frankerige har i de sidste 50 Aar givet meere end et Exempel derpaa. Man skulde troe at Arbeidsomhed vilde blive det bedste Modmiddel, men jeg har overalt iagttaget hos Grækerne denne farlige Sygdom for alle Østerlandske Stater. Det gamle Attika havde 400,000 Slayer, som maatte arbeide imedens Athens Borgere beskiæftigede sig med Republikens Love; men i det nye Grækenland har det en anden Beskaffenhed; thi der vil al Verden give eller afskaffe Love. Præsidenten følte sig truffet ved denne bemærkning; thi alle hans Bestræbelser gik ud paa at giøre Grækerne til et vindskibeligt Folk; han var derved falden paa den besynderlige Tanke, at det vilde være et tienligt Middel dertil at formaae Grækerne til at aflægge deres Fustanalla (Albanerskjorte) som er hinderlig for deres Legemsbevægelser. Samtalen henvendtes nu paa Popularitet; men den var upassende at føre med en Mand, som i Begyndelsen var bleven modtaget af Folket med Enthusiasme; men som det siden havde stødt fra sig med Heftighed. Jeg kunde mærke af hans Svar, at han ikke havde tabt sin Hengivenhed for det Russiske Hof og at Præsidenten i Grækenland endnu fatte høi Priis. paa Kongernes Yndest. Forfatteren bekiender, at Præsidentens Stilling var slibrig og han drister sig ikke til at bedømme hans Karakteer og at afgiøre om han har gjort sig skyldig i de Feil, hvorfor man har anklaget ham.