Viborger Samler, 1822-10-02
Under 11te Septbr. 1822, har Hs. Majestæt Kongen allernaadigst udstedt en Forordning saalydende: Vi Frederik den Sjette, af Guds Naade Konge til Danmark, de Venders og Gothers, Hertug, til Slesvig, Holsteen, Stormarn, Ditmarsken, Lauenborg og Oldenborg, gjøre vitterligt: Efter Omstændighederne have Vi allernaadigst besluttet at forunde vore geistlige Embedsmænd i Vort Rige Danmark en Lettelse i de Skatter og Afgivter, som de, med Hensyn til, at de dem fra ældre Tider bestemte Indtægter størstedeels bestaae i Jerder og Tiender have maattet udreede fremfor andre Vore Embedsmænd. Thi byde og befale Vi, som følger: 1. Den ved Vor Forordning af 15de April 1818. paabudne Landskat af Præstegaardsjorder i Almindelighed og af andre Geistligheden tillagte, privilegerede Jorder, samt af Præstetienden, saavelsom ogsaa af de Konge- og Kirketiender, med hvilke Geistligheden er beneficeret i Vort Rige Danmark ville Vi allernaadigst have eftergiven fra 1ste Juli 1822 forsaavidt samme udgjør et større Beløb, end der anvendes til den ved bemeldte Forordnings 5 bevilgede Liqvidation for 1/3 Dele af Renterne af den paa fornævnte Jorder og Tiender hvilende Bankhæftelse. Og bliver hermed saaledes at forholde, at, saalænge Nationalbanken i Kjøbenhavn, efter den samme under 4de Juli 1818 forundte Octor, sammenholdt med vort aabne Brev af 4de Februar 1820 og Vor Resolution af 6te i denne Maaned, nyder Rente af Bankhæftelsens fulde Beløb, skal ingen Landskat af forommeldte Jorder og Tiender svares og beregnes Vor Kasse til Jndtægt, med de fulde Bankhæftelses-Renter deraf svares af ved kommende Beneficiatier, uden nogen Godtgjørelse for de 3/3 Dele af samme, da derimod disse 5 blive, som Skat, at erlægge til Vor Kasse fra den Til af, at Nationalbankens Ret til dem, ifølge de ovenfor anførte Bestemmelser, er udløben. 2. Dog skal af Præstegaards Jorder i Almindelighed og af andre, Geistligheden tillagte, privilegerede Jorder herefter, fra forbemeldte 1ste Juli at regne, til Vederlag for den forhen ved Forordningen af 1ste October 1802 paabudne Skat, sva tes aarligen pr. Tønde Hartkorn 1 Rbd. Sølv, det bliver at udrede i samme Terminer, som for Land skatten ved Vor Forordning af 15de April 1818. 5 10, og ved Plakaten af 22de Decbr. 1816 et anordnede. 3. Den i 5 1 tilstaaede Eftergivelse skal, forsaavidt angaaer de Konge- og Kirketiender, hvormed Geistligheden er beneficeret, strække sig saavetil den Deel af Landskatten, der udredes efter det tiendeydende Hartkorn, som til den, der hviler paa det særskildte Tiende Hartkorn. 4. I de enkelte Tilfælde, hvori de 2/3 Dele af Renterne af Bankhæftelsen i de, i H. 1 nævnte, Jorder og Tiender maatte, i Forbindelse med den 11 Rigsbankdaler Sølv pr. Tønde Hartkorn, der ifølge s. 2, bliver aarligen at udrede af Jorderne, for nogen Beneficiarius overstige den disse Jorder og Tiender hidtil paahvilende, Landskats fulde Beløb, bliver Overskuddet at liqvidere i de øvrige Skatter, som Beneficiarius har at udrede til Vor Kasse, eller, forsaavidt disse ikke dertil maatte være tilstrækkelige, contant at udbetale til ham. 5. For de Præstegaards- og andre, Geistligheden tillagte, privilegerede Jorder samt Tiender, som ere bortarvefæstede, uden at Beneficiarius tilsvaret eller indestaaer for Skatterne af samme eller og er bortsolgte, finder den ved denne Vor Forordning bevilgede Lettelse ikke Sted. Men hvor derimod slig Jorder eller Tiender ere bortforpagtede, bør Forpagterne, forsaavidt de ere forpligtede til deraf at svare Skatterne, vedblive for deres Forpagtningstid at erlægge disse, men hvad deraf nu er eftergivet til Fordeel for Geistligheden, imidlertid tilflyde vedkommende Geistlige, som et Tillæg til Forpagtnings Afgiften, uden at betales til Vor Kasse. Og skal derhos lignende finde Sted, hvor Jorderne eller Tienderne ere bortarvefæstede saaledes, at Beneficiarius indestaaer for Skatterne af samme, eller overladte i simpelt Fæste, eller hvor Tienderne maatte være overdragne Yderne for en Tid eller for bestandigen, under Forpligtelse, af samme at svare Skatter. 6. Af uprivilegeret Anner- og Mensal Godses Jorder vedblive Landskatten og Bankhæftelses-Renterne at svares, og de 3/4 Dele af de sidste at godtgjøres herefter, som hidtil. 7. Endeligen ville Vi allernaadigst have Geistligheden og Kirkebetjenterne i Almindelighed i Vor Rige Danmark fra 1ste Juli 1822 eftergiven den ved Forordningen af 12te Juni 1770 paabudne Embedsskat. - Hvorefter de Vedkommende sig allerunderdanigst have at rette. En særdeles Lettelse i Skattebyrderne var allerede forhen tilstaaet enkelte særdeles ringe Præstekald i Danmark, saadanne nemlig, hvis Jndtægter i de Angivelser, som i ældre Tider vare indkomne til det danske Cancellie om Præstekaldennes Jndkomster, vare antagne ikke at overstige 100 Rbd. Sølv aarligen. Disse Kald vare nemlig ved Kongelige Resolutioner af 11te Junii 1817 og 15de April 1818 fritagne for den fulde Landskat af deres Tiender, og for 5 Rbdlr. 36 s. Sølv pr. Tde Hartkorn. Ager og Eng af Landskatten af deres Præstegaards Jorder da den øvrige Deel af Landskatten, nemlig 60 s Sølv pr. Tdr. Hartkorn, som var traadt i Stedet for de gamle Hartkorns Skatter, ansaaes at hvile paa Kaldene. Dog blev denne Deel af Landskatten, tilligemed de enkelte Kongelige Skatter, som endvidere hæftede paa dem, liqviderede i de 1/2 Dele af Bankhæftelses Renterne, og det Beløb af disse, Deele, som ikke paa den Maade kunde liqvideres contant godtgjort dem. J Virkeligheden udredtes altsaa af disse Kald i Almindelighed ingen Kongelige Skatter og ikkun 1/5 af Bankhæftelses-Renterne. De vare følgelig allerede i Besiddelse af en betydeligere Lettelse, end den, som var foreslaaet for Geistligheden i Almindelighed, og da man var forvisse, om, at de fremdeles høiligen trængte til denne særdeles Begunstigelse, anbefaledes de til at beholde den. Den samme særdeles Lettelse foresloges derhos udvidet til 80 andre Præstekald, hvilke ligeledes fandtes yderst ringe af Jndkomster og ikke ansaaes at ville være hjulpne ved den Lettelse, som ellers fandtes tilstrækkelig for Geistligheden i Almindelighed. Begge Dele blev af Hs. Majestæt allernaadigst bevilget, og derom er fra Rentekammeret under 24de Septbr., udfærdiget Circulairer til Biskopperne, Amtmændene og Amtsforvalterne. De anførte 80 Præstekald ere følgende: J Sjællands Stift: Det residerende Capellamle til St. Michels Kirke i Slagelse; Aggersø- og Omøe og Odden Sognekald. J Fyens Stift. Vibye, Ørsted; Hellenæs; Dreiøe og Ryslinge Sognekald. Skjoldborg og Kallerup, Hundstrup og Østerrild; GalRæhr, Handsted og Vixøe; Hundborg og Jannerup, J Aalborg Stift: Hassing og Villerslev, trup og Østerjølbye, Flade og Draabye; Alsted og Bjerrebye, Helligsøe og Giettrup; Liørslev og Ørding Veierslev og Blidstrup; Jelstrup og Lyngbye, Nør dal; Ruberg og Maarup Sognekald. num; Aggersborg; Elling og Tolne; Horne og As haae; Hurup; Frøslev og Mollerup; Leerup og Tra I Viborg Stift: Prum Borritz og Gammelstrup, Taarup og Quols; Høiberg og Elsborg; Frederiks Kirke paa Alheden og Anneret Karup, vel og Pederstrup; Hvam og Hvilsom; Thostrup og Dollerup Finderup og Raunstrup, Rødding, LøRoum Sognekald; Læsøe residerende Capellanie; Mou; Skivum og Giver; Ullitz og Føvlum; Dulevkloster; Haurum og Sahl Sognekald. trup og Tøndering; Nautrup; Sæbye og Wiel; Ørs- og Lemming; Giødvad og Balle, Adslev og Min ling og Tulstrup; Kragelund og Funder; SeeruJ Aarhuus Stift: Borum og Lyngbye; Al og Underup; Ring og Fruling; Laurberg og Leer sing; Aale og Tørring; Rimsøe og Kastberg; Ninberg; Hvornum og Snæbum; og Vistofte Sognekald.