Aalborg Stiftstidende, 1837-07-15
Kjøbenhavnsposten, holder endnu vedvarende fast ved i Modbydelighed for, hvad der kan tjene til at hæve ProvindLodbydelighed for, hvad der kan tjene til at hæve Provinds J Anm. Skjøndt Redactionen kunde ønske, at dette Inserat var affattet i en mindre polemisk Tone, der slet ikke bidrager til at give den Sa det forsvarer, mere Vægt, end den har i sig selv, har dette dog langtfra ikke kunnet motivere Jnseratets Tilbageholdelse, da Materien, det behandler, har altformegen Jnteresse for denne Provinds, til ikke at blive drøftet i Provindsens Aviser. Red. stædernes Jnteresser og derved bidrage til at sætte den konelgelige Hovedstads bestandigt mere dalende Velstand i Skygge. Saaledes har den, uagtet gjentagne Opfordringer, endnu ikke været at bevæge til, hvad man af en Journal vel iøvrigt kunde fordre som Pligt mod sit Publicum, at loptage de i Aarhuus og Randers Aviser indeholdte velskrevane Artikler til Oplysning om det Urigtige, ja Latterlige, i at vilde forsøge paa, at bugsere den jydske Uldhandel til Sjælland, for derved at skaffe kjøbenhavnske eller andre sjællandske Grosserere en Provision og et lille anstændigt Levebrød" paa Jydernes Bekostning. Men Kjøbenhavnsposten, lader det ikke blot blive herved, den er endogsaa vred, smækvred paa Provindserne, fordi man i disses Aviser ikke seer optagen dens maanedlige Generalberetning om den kjøbenhavnske Handel" Ja Kjøbenhavnsposten, der, som bekjendt, ofte har Annelser, har endog en Anelse om, at denene Tilbageholdenhed hos Avisredacteurerne grunder sig i Frygt for, at Provindsernes Handel skulde lide derunder e); lergo, hvorfor seer man ikke i Eders Blade, hvormange Pd. Smør, hvormange Skpd. Skind, hvormange Skpd. lislandsk Uld &c., der ere blevne udførte, hvormange Pd. Kaffebønner fra Hamborg og hvormange Tønder Steenkul, Salt og Tjære o. s. v., der ere blevne indførte til Kjøbenhavn; hvilke Jndkjøb, der i sjællandske Stæder ere skeete for kjøbenhavnske Grossereres Regning, hvormange Skibe, der ikke ere komne fra Ostindien, o. s. v. Svar: JoHr. Kjøbenhavnspost. Vor Handel kunde let tage Skade, derved. Men - tillade vi Smaajyder os igjen at spør lige den stormægtige Kjøbenhavnspost - hvorfor maae da de gode Kjøbenhavnere slet ikke blive kloge paa, hvor dumt det er at vilde fjerne en Handel fra sit naturlige Stade og lade den jydske Uld, som saaman ikke behøver at klage over, paa selve Stedet at mangle Kjøbere og Betalere, gaae med Smakken til Kallundborg. Eller, er det maaskee paa denne Maade Kjøbenhavnsposten, søger at fremme Oplysning, paa denne Maade, den søger at conservere sin Farve? J Sandhed, vi maae beklage, at den i saa Fald allermindst hører til de frifarvede Journaler, saalænge den liberale og patriotiske Aand, som vi i saa mange andre Henseender halve lært at vurdere hos den, og som paa jydske Sletter maaske finder den stærkeste Gjenklang, af Sneverhjertethed kan lade sig hilde til at stille den større Deel af Landets Jntersesser i Skygge, for at lade Solen skinne saameget mere velgjørende over en enkelt Byes Uvirksomhed og Luxus; eller, giver ikke Kjøbenhavnsposten" os, dens egne Venner, derved mere retfærdig Grund til Anelse om, at den, ved at cajolere for sit kjøbenhavnske Publicum, og ved at dølge Sandheder, kun bærer Liberalitetens Maske? Dog - vi ville haabe og ønske, at denne vor Anelse ikke maa stadfæ1ste sig, at et af vore hidtilværende kraftigste Organer for Sandhed og Ret ikke vil misbruge den erhvervede Tillid og ved at vise sig som en Proteus i forandrede Skikkelser give sine daglige Fiender selv Vaaben i Hænde til at bekæmpe den gode Sag, det ellers synes saa varmt at stride for- for at ende med en lille Slutningsvariation over Og det oftberørte Thema om den jydske Uldhandel, det kallundborgske Marked og de kjøbenhavnske Grosserere - Laissela ronite. Lad fare - den forfængelige Ide: at ville tvinge Jyllands Handel til at passere Øresund og yde Tribut til Kjøbenhans Grosserere). Den Tid er forbi, da Jyllands Kjøbmænd valgte den bekostelige kjøbenhavnske Vei for Producternes Afsætning. - en anden Søvei er funden. Jylland er af Skade bleven klog, at Kjøbenhavn, igien ved Jyllands Fremskridt har taget Skade, og maaske end større Skade, end ved Englændernes Bombardement, kan nok være, men derfor er det dog slet ikke kjønt, at Kjøbenhavn, af Forlegenhed med fine tomme Pakhuse, og til Erstatning for Bombardementet, fordrer Andeel i den jydske Uldhandel, en Godtgjørelse, som Jylland ogsaa kun vil blive tilbøielig til at inddrømme, saafremt man i Kjøbenhavn er villig til at betale den jydske Uld med sin virkelige Værdi, det vil sige, ikke den, som fra 15de til 17de, Juni noteres i Kallundborg, men den, man hele Aaret, igjennem fra Jylland selv kan obtinere i Hamborg, Sverrig, Holland, Belgien, England o. s. v. Den bedste Erstatning for uforskyldte Tab og selvforskyldt Forfald vilde Kjøbenhavn, uden at tage sin Tilflugt til kunstige Midler, lettest og naturligst kunne erholde ved Jndskrænkningen af den tiltagne Luxus og Fornyelsen og Udvidelsen af den aftagne Virksomhed. Derfor, J gode kjøbenhavnske Mænd, hos ter, medens det end er Tid, en simpel Jydes velmeente Raad Afskaf den udvortes Glimmer, der kun imponerer slet ved Siden af Eders Arbeideres Brødløshed; virker selv, istedetfor at misunde Andre deres Virksomhed, den J beære Jylland, med Bebreidelsen af at have monopoliseret ) og, naar da ) At det er Kjøbenhavnernes ramme Alvor at fylde deres tomme Pakhuset med jydsk Uld og proclammere Kjøbenhavn til Stapelplads for den danske Uldhandel, vi Kjøbenhavn, af Forlegenhed med fine tomme Pakhuse, og til Erstatning for Bombardementet, fordrer Andeel i den jydske Uldhandel, en Godtgjørelse, som Jylland ogsaa kun vil blive tilbøielig til at inddrømme, saafremt man i Kjøbenhavn er villig til at betale den jydske Uld med, sin virkelige Værdi, det vil sige, ikke den, som fra 15de til 17de Juni noteres i Kallundborg, men den, man hele Aarete igjennem fra Jylland selv kan obtinere i Hamborg, Sverrig, Holland, Begien, England o. s. v. Den bedste Erstakning for uforskyldte Tab og selvforskyldt Forfald vilde Kjøbenhavn, uden at tage sin Tilflugt til kunstige Midler, lettest og naturligst kunne erholde ved Jndskrænkningen af den tiltagne Luxus og Fornyelsen og Udvidelsen af den aftagne Virksomhed. Derfor, J gode kjøbenhavnske Mænd, is rer, medens det end er Tid, en simpel Jydes velmeente Raad Afskaf den udvortes Glimmer, der kun imponerer slet ved Siden af Eders Arbeideres Brødløshed; virker selv, istedetfor at misunde Andre deres Virksomhed, den J beære Jylland, med Bebreidelsen af at have monopoliseret ) og, naar dan) At det er Kjøbenhavnernes ramme Alvor at fylde deres tomme Pakhuse, med jydsk Uld og proclammere Kjøbenhavn til Stapelplads for den danske Uldhandel, viser den i Kjøbenhavnspostens lærerige Artikel om Uld markeder indeholdte trøsterige Slutning: at den generale Proposition om, at drage Danmark Uldhandel, til Kjøbenhavn, (hvilken Plads befandtes at være net mere beqvemt Sted for Uldhandelen, end - Kallundborg, da Loftet over Kallundborg Lade, degaard, hvorpaa Markedsulden var samlet i den, varme Juni=Dage var særdeles qvalmt og ubehageligt, og der tillige i Kallundborg, foruden andre Fornødenheder, manglede Uldsække, Mægler o. s. v., vide, Kbhvnspst." Nr. 107 d. A.), var overgivet til en Committee af Sagkyndige, fra hvilken altsaa Afgjørelsen, af det vigtige Spørgsmaal om den jydske monopoliserede Uldhandels to be or not to be allerunderdanigst staaer til at vente ) Man erindre sig Meddeleren i Kjøbenhavnsposten, Hr. 61 sindrige Bemærkninger om, at den jydske Uld=Handel befandt sig som Monopol (hør, hør 1) i Hænderne paa visse Kjøbmænd, den havde faaet den slemme Vane, at udføre Ulden directe til Gothenborg, Hamborg (og en Snees andre Pladse) uden først at indhente den kjøbenhavnske Committees Betænkning! At Kjøbenhavnsposten er sprunget over Logiken, har man vel for seet, men, at den har kunne gjøre saadanne Kæmpe-Saltomortaler, som Distance, mellem Begreberne Monopol og en fri Handel, som det staaer Grosserere og Kræmmere lige aabent at drive, udfordrer, eller selv blot kunnet gjøre sig til Hjælpestang for Hr. 613, ved at optage hans Nor sens i sit Blad, er sandelig meere end vi har troet den i Stand til. lel Eders Post, istedetfor at dvæle, ved den smaalige Opramsen, af Artikler, der let fylde Columner og Talstørrelser, men, ved nøiere Betragtning, kun, give en ringe Idee om Eders i Børs Virksomhed: beretter os om Foretagender og Expeditioner, saaledes som de ere en stor og virksom Handelsplads værdige, og hvori Provindsen da vist villigt vil inddrømme at staae tilbage, da vil Provindsen ogsaa med større Begjærlighed lytte til Eders Handelsberetninger, og istedetfor deraf at frygte Skade for sin egen Handel, snarere der, see en Spore til forøget Virksomhed, hvori Kjøbenhavn først da vil blive Mønster. Ole Jyde.