Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1811-04-09
Danske Krigs-Efterretninger. Under Dato Hovedqvarteer Kjøbenhavn den 3 d., læses følgende 2de offentlige Bekjendtgjørelser i Statstidenden, 1, En allerunderdanigst Rapport til Hs. M. Kongen fra Hr. Søe=Prem. Lieutenant Falsen, Kommandeur af Dannebrogen, angaaende Expeditionen til Anholt, dat. Kbhn. 28 f. M., hvis væsentlige Jndhold alleredforeløbig er bleven meddeelt i disse Aviser No. 47, undtagen Følgende, som desuden i bemeldte Rapport findes anført: "Ved Efterretningen og Engelske Krydseres Ankomst i Kattegattet sendte jeg en Rekognosceerbaad under Lieut. Becks Kommando til Anholt, for at undersøge om disse havde taget deres Station under Øen, og opsatte saalænge Expeditionen. Da jeg erfarede, at ingen, uden den bekjendte Skonnert, opholdt sig ved Øen, besluttede jeg den 26de at foretage Toget. Alting syntes at favorisere os: Kl. 12 1/2 fik jeg Øen i Sigte, og ankrede Kl. 21 paa S. O. Siden tæt Vesten for Pakhuset. Med Hurtighed og Orden bleve Tropperne ubemærket debarqverede. Da Tropperne i Følge mit givne Signal havde gjort Plads for mig, begyndte jeg at beskyde Fortet med at den Force mine 12 Baade formaaede. Jeg saae allerede Virkningen af mine Anstrængelser og lovede mig et heldigt Udfald. Kolonneviis styrtede Fjenden ned af sine Batterier, da jeg observerede en Fregat kommende fra Nord, holdende Østen. om Øen, en Brig styrende Vester om, og en Skonnert, Sønden fra. Vinden var vestlig med en 2 revet Mer seils Kuling. Denne Vind giver intet Læe under nogen Kant af Øen. Jeg besluttede derfor at retirere mig fra en saa farlig Punkt for Flotillen op paa N. V. Revet, hvor jeg haabede Beskyttelse af Grundene. Fem Timer tilbragte jeg imod Vind og Strøm paa denne Rettrade, medens Major Melstedt og Lieutn. Holsten med vedholdende Anstrængelse anvendte alt for at erobre de høie, fast ubestigelig Batterier, der vare omgivne af dybe Grave. Min Opmærksomhed var imidlertid henvendt paa at faae Major Melstedt og hans Magt konserveret, men mit Bud i denne Anledning trafham for seent. Kl. 10 Formiddag bestemte han sig til nok en Generalstorm, og var alt kommen Gravene paa saa Skridt nær, da han i Spidsen for sin Bataillon endte sit ærefulde Liv. Lieutenant C. Holsten og Kapt. Pryd fulgte ham og beseglede begge deres sjeldne militaire Jver og uforlignelige Bravour med deres Blod. Lieutn. Holsten styrtede en Kanonkugle til Jorden i samme Øieblik, som en anden tog Benene af Kapt. Prydz. Fra denne Stund blev Nederlaget almindeligt, skareviis faldt Deres Majestæts brave Tropper, der foruden deres 3 værdige Anførere havde tabt en Deel andre af deres Officerer. I mere end 6 Timer holdt de Stand med deres Geværer mod et Svælg af Kartesque-Jld fra mere end 40 Kanoner. Lieutn. Falbe førte imidlertid Flotillens Matroser tilbage med al den Orden og Konduitte, som kunde ventes. Soldaterne fulgte langsomt efter, fordi et engelsk ridende Artillerie af 6 Kanoner forfulgte dem, og tvang dem til at forlade Stranden, som det eneste Sted, hvorfra jeg med Baadene kunde beskytte dem. Den sidste Mand, som embarquerede, var Lieutn. Falbe, der bragte mig Efterretning om at de tilbageblevne Soldater havde overgivet sig af Mangel paa Ammunition og overvældet af Fattique efter 8 Timers Marsch i Sandige Veie, der ofte gik dem over Knæerne. Briggen som var Vesten om Landet, mødte vi snart paa denne Vei. Søens Voldsomhed overtydede mig om Umueligheden af at levere den en Affaire, som jeg havde haabet. Baadene kunne neppe vaie paa Vandet. Stormen tiltog bestandig, jeg saae altsaa intet tilovers uden at forsamle Flottillen og give enhver Officeer Ordre at forcere i forskjellige Kourser til nærmeste Land. Kl. 5 opgav Briggen sin Jagt efter mig og stod ned paa Lieutn. Buhl, som efter et særdeles udmærket Forsvar, og flere Lag af dens fulde Batterie, endelig overgav sin Baad i en hielpeløs og tilintetgjort Forfatning. Denne udmærket kjække Modstand opholdte Fjenden saa længe, at de øvrige Baade fik et got Forspring. Jeg styrede over Anholts Knob=Reev (medens at Fyrtaarnets Batterie stærkt beskiød mig) for at gaae til Luvart, af Briggen, der endnu stedse og os. Paa Sydkanten af Øen traf jeg paa den fjendlige Skonnert, der i 3/4 Time forfulgte mig paa Geværsskuds Distante, under en levende Jld. Nogle heldige Skud med min Karonade tilbragte ham saa megen Skade paa Skrog og Takkelage at han forlod mig, og jeg fortsatte derpaa min Kours af Kuller, til, hele Natten jaget af den fjendtlige Brig, hvis Fyhr jeg kunde see. Jmod Dagningen naaede jeg Siellands Kyst. Briggen ophævede da sin Jagt og jeg ankrede Kl. 10 Formiddag med min synkefærdige Baad her paa Rehden.