Berlingske Tidende, 1814-05-23
Den 6te Maj. Forhandlinger i Overhuset Nr. den 5te Maj. Grev Grey ønskede at giøre Grev Liverpool et Spørgsmaal med S. Hensyn til Norge, af hvis Besvarelse hans egen Fremgangsmaade ved naatte afhænge ved et Forslag, han havde ifinde at giøre angaaende sy denne Gienstand. Han vidste, at en Commission var bleven sendt til me Kiøbenhavn og til Norge, for paa en venskabelig Maade at jevne de let Uenigheder, som herskede med Hensyn til Norges tilkommende Skjebne. Hvad han ønskede at erholde vis Kundskab om var, om det var et fine me qva non ved det Forslag, disse Commissairer skulde giøre, at Norge ske skulde forenes med Sverrig, eller om det stod i deres Magt at foreslaae en eller indvillige i Andet, i Tilfælde at Norge havde besluttet at modsætte at sig denne Forening og at hævde sin Uafhængighed. Dette almindelige Ve Spørgsmaal formeente han Greven maatte besvare, skiønt han vel vidste, m. at forsigtighed maatte iagttages ved at besvare Spørgsmaal om en Gienstand hvorom Underhandling havde Sted. Han følte nok, at man maatte være meget varsom ved at afhandle i Parlementet Gienstand der stode i et saadant Forhold; men Spørgsmaalet om det var nødvendigt og passende at Huset blandede sig deri, vilde for en Al stor Deel blive afgjort ved det Svar, der maatte blive givet paa, om Norges Forening med Sverrig skulde være et fine qva non i Underhandlingen, eller og Commissairerne havde Fuldmagt til at foreslaae nu eller samtykke i nogen anden Bestemmelse, hvis Norge havde besluttet at modstaae. Grev Liverpool. Greven maatte vel erindre, at det vilde være meget upassende at svare paa Spørgsmaal, som gjordes om Gien s stande, med Hensyn til hvilke der førtes Underhandlinger om en de mindelig Afgiørelse; og der var maaskee intet, hvorpaa det under ved svarelse, end Spørgsmaalet og hvad der var eller ikke var et sine de saadanne Omstændigheder var mere hensigtsmæssigt at undgaae Be biqva non i den Persons Jnstructioner, der var sendt i et saadant 4 Ærinde. Han kunde derfor blot svare, at Commissairer vare 3 sendte fra de allierede Magter, af hvem Storbrittannien var en, til at Kiøbenhavn og Norge, i den Hensigt at faae Tingene bragte i Orden 8 i Mindelighed. Hvad Gienstandens Forhandling i Parlementet angik medens der underhandledes, kunde han blot fremsætte sin Mening, at en Forhandling af dette Slags maatte under saadanne Omstændigheder mere forvirre end ellers. Tillige vovede han ikke at anvise Greven hvad Fremgangsmaade han burde vælge. Dette maatte Lorden selv bestemme, efter den Synsmaade, hvorpaa han betragtede Sagen saaledes som den nu stod. Lord Holland sagde, at det aldeles ikke var underligt, at Greven angav som sin Mening at Spørgsmaalets Forhandling snarere i vilde forvirre end gavne, efterdi man ikke kunde vente at Greven i 6 den stilling, hvori han var, skulde fremsætte nogen anden Mening 3 om et saadant Spørgsmaal. Men han indsaae ikke Grunden, hvorfor det almindelige Spørgsmaal, som var gjort, ikke skulde besvares ; og naar det ikke blev besvaret formeente han, at hans Ven fremdeles et burde forelægge Huset sit Forslag om denne Sag. Grev Grev fandt sig, ved den Vending, Greven havde givet Tingen, i et endnu større Vilderede. Han kiendte paa den ene Side den Vaersomhed, der burde iagttages ved at afhandle Spørgsmaal i Parlementet, hvorimod der kunde indvendes, at Discussionen vilde have en fornærmende Virkning paa en stedfindende Underhandling. Naar han paa den anden Side antog det for afgjort, at det var et sine ges non at Norge skulde tvinges til at forene sig med Sverrig, en Forholholdsregel, som Norge nu, trykket af Hunger og Nød, beredte sig paa at modsætte sig, vilde det være en Tilsidesættelse af sin Pligt baade mod Norges og vort eget Lands Folk, at nøle med at bringe Sagen for Parlementet. Derfor var det for nærværende Tid hans Agt at fuldføre hvad han havde ifinde, nemlig at forelægge Lorderne et forslag angaaede denne Gienstand næste Tirsdag; og til sin egen Retfærdiggiørelse sagde han, at han havde det fra en sikker Kilde, (en af den svenske Ambassadeur selv indgivet Note), at det var de Allieredes faste Forsæt paa ingen Maade at frafalde Norges Forening med Sverrig.