Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-08-04
Den Vest-Siællandske Avis, eller: Slagelse. Ugeblad. den uden og indenlandske Historie for Dagens vigtigste Nyeheder. Redigeret af Pastor og Ridder Bastholm. Trykt og forlagt af Peter Magnus. Løverdagen, den 4. August ) Au Løverdagen, den 4. August 1821. 17de Aar. Med Kongl. allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene. Ali Pascha af Janina. (Da denne Mand spiller for nærværende Tid en saa stor Rolle i den Græske Revolution og ved sin Strid med Porten har været en Hovedanledning til at den udbrød, saa fortiene nogle authentiske Efterretninger at meddeles om hans Person og hans Characteer, Den Engelske Reisende Hr. Thomas Smark Hughes fortæller i sin Reise i Grækenland følgende: Begivenhed: Der levede en Kiøbmand i Janing ved Navn Angstasio Argyri, der var ligesaa udmærket ved sin Retskaffenhed, som ved sin Rigdom han blev anseet for at være en Ven af Ali og kom for det meeste hver Dag til ham. Denne Mand døde og efterlod sin Formue til sin Søn Nicolo. Faae Dage efter hans Død lod Ali Nicolo hente til sig, som han sagde for tillige med ham at beklage det smertetige Tab han havde lidt. Men ved Enden af Samtalen yttrede han sin Tilfredshed over, at hans værdige Ven ikke havde forglemt ham i sit Testamente og at han havde testamenteret ham de Jorder, Haver og Plantager, som han havde besiddet i Arta og som han allerede havde lovet at ville give ham i sit levende Live. Den arme Nicolo blev meget forbauset, da han paa engang saaledes skulde see sig den betydeligste Deel af sin Faders Efterladenskab berøvet, og dristede sig til at svare: at hans Fader havde testamenteret Hs. Høihed en Ring med Diamanter af en stor Værdie, men ellers ingen andre Legater. Neppe havde han sagt dette, førend Paschaens Phystognomie forandrede sig pludselig og istedetfor den største Munterhed viiste sig den heftigste Vrede; han trak Rynker med sine mørke Øienbryn og raabte: at en Søn der saameget forglemte den Agtelse, som han var en saa værdig Fader skyldig, ved at vægre sig ved at opfylde dennes Løfter, ikke fortiente at leve længere. Nu begyndte Nicolo at blive bange for sit Hoved, og da dette dog var ham det kiæreste iblandt alle hans Eiendomme, saa bestræbte han sig for paa alle muelige Maader, at formilde Tyrrannens Forbittrelse og sagde til ham: at da hans Faders Villie havde været saa tydelig; men han havde forglemt udtrykkelig at udelade sig derom i sit Testa meente, saa vilde han bede Hs. Høihed om naadigst at modtage de omtalte Godser. Denne Tildragelse var imidlertid kun et Forspil til endnu værre Udfuelser, som Ali tillod sig imod den arme Nicolo, indtil han havde gjort ham saa fattig som vi fandt ham ved vor Ankomst, da han vel havde et stort Huus, men neppe Jndkomster nok til at kunne boe i en Hytte. (Hughes logerede hos ham.) Samme Forfatter meddeler følgende Efterretning om en Audience han havde hos All: Efterat vi havde passeret igiennem de udvendige Porte kom vi til en stor Gaard opfyldt med Albanesiske Soldater, hvoraf nogle spadserede omkring og andre laae paa Jorden og alle havde Piben i Munden. Man kunde iblandt denne Menneskehob kiende Agerne og Beyerne paa deres Overklæder, som vare saa besatte med Broderier, at de vare saa stive som en Pantsertrøie, Tartarerne paa deres store Huer; Dervischerne paa deres Hatte i Skikkelse af en Sukkertop; Dørvogterne paa deres Rør med gyldne Knapper, og nogle fattige Diævle paa deres ydmyge Supplicant Miner, som tydelig viiste, at de ikke vare rige nok til at faae Gehør hos deres Herre, Nær ved den anden Dør, som fører til en indvendig Gaard er paa venstre Haand et Værelse, hvori Paschaen netop nu opholdt sig, for at modtage Bønskrifter og at afsige Domme; thi han udgiør for sin Person den hele øverste Ret i sidste Jnstants for alle geistlige og verdslige Sager. Man maae tilstaae, at Rettens Gang bliver derved gjort meget simplere; da ingen Archont, Mufti, Cad eller hvad for en juridisk Person det ellers maatte være, har nødigt at bryde sit Hoved længe med at fortolke de bunkle Love; thi hans Villie er den eneste Lovbog, som gielder og hans Jndfald den eneste Rettesnor. J criminelle Sager følger man i England den fortræffelige Maxime, hellere at lade ni Skurker slippe end at dømme een Uskyldig; men i Janina vender man det ganske om og dømmer hellere ni Uskyldige for ikke at lade en Skyldig slippe. Vi begave os derpaa til Serailet selv og maatte vente omtrent en halv Time i en smuk møbleret Sal, efter hvis Forløb en Dørvogter lod sig see og meldte os at Hs. Høihed var beredt til at modtage os. Vi fulgte ham til Audience-Værelset utaalmodige efter at faae denne mærkværdige Mand at see, som udøver et saa frygtelig Tyrannie over sine Lige, og har betegnet ethvert Skridt af sin Løbebane med undslettelige Spor af Blod. – Foran Døren til hans Gemakker stode nogle Albanesiske Soldater; en af dem aabnede Døren for os og vi nærmede os bukkende til Veziren, som sad paa et Løveskind i et Hiørne af sit Divan, vel meget godt paaklædt; men uden Pragt. En gylden Tresse paa hans purpurrøde Hue, en anden bredere, som tiente ham istedetfor et Belte og Diamanterne, som blinkede paa Haandgrebet af hans Handjar, vare den eneste Gienstand som tilkiendegave hans høie Rang. Efterat han havde hilset os ved at lægge sin høire, Haand paa sit Bryst og ved paa en ligegyldig Maade at nikke med Hovedet lod han os tage Plads paa Divanet tilkiendegav sin Tilfredshed med vor Ankomst og spurgte: om vi forstode det Romaiske eller Nyegræske Sprog. Oberste Church, som fuldkommen forstod dette Sprog, lod af politiske Grunde, som han slet ikke forstod noget deraf. Hr. For resti tiente os som Tolk. – Vi kunde naturligviis ikke haabe, allerede ved den første Audience, at udstudere Pachaens Characteer, jeg indskrænkede mig derfore til at betragte heele hans Phystognomie, som iøvrigt ingenlunde er et Speil paa hans Siæl Man vil vanskelig opdage deri de Træk af hiint saa cholerisk Temperament, hiin umættelige Tørst efter Hævn og hiin utrættelige og urolige Ærgierrighed og skiulte Forstillelseskonst, som har udmærket hans hele Liv. Tvertimod fremlyser Sagtmodighed af hans bele Figur, han har et frit og aabent Udseende og hans hvide Skiæg, som hænger ned over hans Bryst giver ham i en vis Henseende det ærværdige Udseende af en Patriark og hans blide Stemmes Sølvtone ligesom den Mildhed og Familaritet, hvormed han behandlede sine Folk, biedrog ogsaa til at forblinde os. Jmidlertid syntes mig efter de skarpeste Jagttagelser at den Maade hvorpaa han bevægede sine graae Øienbryn, forraadede hans Troeløshed og Grusomhed, ligesom Folderne i hans Pande røbede hans listige og rænkefulde Politk; ogsaa har hans Smiil noget Sarcastisk ved sig og hans Latter har noget, som opvækker Frygt; Men i det hele er hans Maneerer indtagende og behagelige. Han er temmelig corpulent, endskiøndt han skal have været mager og smal i sin Ungdom. Da han er af mere end almindelig Stør se, og forholdsviis har korte Been og Laar saa viser hans Figur sig fordeelagtigst naar han enten er til Hest eller sidder i sit Divan, Efterat vi havde sat os ned fremkom nogle unge godtlædte Pager, hvis smukt krusede Haar bølgede sig om deres Skuldere og præsenterede os paa Guldtallerkener Kaffe og Piber, hvis Ravhoveder, vare prydede med kostbare Stene. Samtalen gik over fra den ene Gienstand til den anden. Paschaen holdt de største Lovtaler over England, som blev besvaret med den Compliment: at hans Gierninger ikke allene have tildraget sig Englands; men ogsaa hele Europas Opmærksomhed. Han bemærkede, at jeg blev incommoderet af en uhyre Kaminild, som brændte i Nærheden; hvorfore han befalede en Albanesisk Slave, at sætte en stor Metal vase imellem mig og Jlden der kunde tiene til et Slags Skiermbrædt; hvorved han sagde: unge Folk behøve ingen Jld, da jeg var ung levede jeg paa Biergene midt i Sneen, udsat for alle Storme uden at have andet paa, end min Albanesiske Kappe og tænkte ikke paa Kulde; han endte Samtalen, med den Yttring: at det vilde være ham meget bebaarligt at see os ofte hos sig, hvorved han tilføiede med sand orientalsk Hyperbolisme, at vi skulde betragte hans Pallast og alt hvad han havde, som det var vort eget. Grundtrækket i denne Mands Charakteer er en indgroet Eqvisme. Han betragter Menneskene blot som Midler og Redskaber for ved dem at drive sine personlige Jnterresser og Planer igiennem, og han har den heldige Virkning af sine Bestræbelser ikke saameget sit Mod og sine Talenter at takkefor som det, at han har udsat sig over alle Menneskelighedens og Moralens Forskrifter og at han ikke har forsmaaet noget Middel naar det kun var tienligt for ham til at opnaae sit Formaal og at Medlidenhed eller Bebreidelse have aldrig standset. ham paa hans Løbebane, Troe og Love og Retfærdighed ere Udtryk, som han har opdigtet for derved at bedrage uvidende og lettroende Mennesker og i den Konst at bedrage lettroende Mennesker er han virkelig bleven en Mester. – Da han ikke har havt nogen Opdragelse, saa har hans hele Studiumværet henvendt paa at kiende det menneskelige Hierte og man maae tilstaae, at han temmelig nøie kiender Jrgangene i dette Labyrinth. Naturen har begavet ham med en livfuld og en giennemtrængende Forstand og en stor Energie og Fasthed i Characteren; han besidder en udmærket Skarpsindighed og lader sielden en gunstig Leilighed gaae ubenyttet forbie. Han er vel forsigtig og undersøger nøie Terrainet førend han gaaer frem; men naar Lykken synes at ville kalde ham noget Sted hen, saa forsømmer han heller ikke resolveret at følge bagefter. Ogsaa besidder han den Gave at udsøge iblandt sine Folk de dueligste til at udføre sine Planer, ligesom de, hvilke han tør vove paa at skiænke sin Tillid. Han forstaaer sig paa at giøre sig meget afholdet af sine Krigsfolk, da han ikke allene deler med dem deres Besværligheder, Farer og Afsavn; men ogsaa omgaaes med dem paa en fortrolig Maade; han tilskriver deres Tapperhed det heldige Udfald og han forbinder deres Roes med sin egen. Han er en udlært Mester i Jntriguer og saa indviet i Forstillelseskonsten, at han ikke allene har bedraget sin egen Regiering; men ogsaa alle andre, som søgte at betiene sig af ham til deres egne Planer, og han har brugt dem derimod selv, som et Middel til sine Hensigter; eller naar hans Fordeel udkræver det, har han uagtet de høitideligste Forsikkringer ladet sine troeste Allierede i Stikken. Hans Yndlingsmarime er divide et impera, og han tager ikke i mindste Maade i Betænkning at ophidse Forældre imod deres Børn, og Sødskende og Venner imod hinanden. Han søger bestandig at udfaae Tvedragtens Sæd hos sine Naboer og at vedligeholde de indvortes Stridigheder og Tvistigheder; hvorpaa han lader sig udnævne til Voldgiftsmand, jager nu begge Partier bort og bemægtiger sig selv deres Eiendomme. Hans Troeløshed er meere end punisk, i et og det samme Øieblik forsegler og overtræder han en Tractat og intet kan lignes ved hans Forstillelseskonst uden hans umættelige Tørst efter Hevn Han veed ligesaa godt i Samtaler at opdage Andres skiulte Hensigter, som at indhylle sine egne i et ugiennemtrængeligt Slør, og ligesom hans Gierninger aldrig svare til hans Løfter, saa udviser ikke heller hans Ansigt, hvad han har i Sinde. Han veed at give sine Ansigtstræk en bedragende Blidhed og Venlighed, imedens han er indvortes heftig og forbittret, og seer aldrig meere oprømt ud, end naar han grubler paa de grusomste og vildeste Planer. Ali finder egentlig ingen Fornøielse i at være grusom, og behøver ikke, som Diezzar Pascha at høre Beeklagen af de ulykkelige og forpiinte Slagtoffre, for at kunne indslumre. Men naar kun paa nogen Maade hans Sikkerhed, eller hans Jnterresse er i Fare, eller ogsaa kun er truet, saa kunne hverken Religionens Forskrifter eller Menneskelighed og Taknemmelighed holde hans Blodtørst tilbage. - Ligesom han har en Ørns Øie med Hensyn til Magten, saa besidder han ogsaa en Gribs Giærrighed i Henseende til Penge og hans Begiærlighed er saa stor, at man skulde troe, at selv hans Herskesyge er blot et Middel til at tilfredsstille hiin. For at opdynge Rigdomme betiener han sig af de nederdrægtigste Midler og de skiændigste Undertrykkelser; hvorfore han foruden en meget betydelig Formue af de kostbareste Juveler ogsaa har gjemt i et Taarn i sit Pallast i Tebelen over 2 Millioner Pd. Sterling.