Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1772-02-21
Efter Spørsmaalets Beskaffenhed, skulle Jnstrumentet stilles i den Tiid, da Maanen i sin Bane formeerer en ret Vinkel med Solen og Jorden, hvorved Spørsmaalets Forfatter ikke nøye nok har fremsat sin Meening, i Henseende til de tre egentlige Punkter, som skal bestemme Grendserne for de tvende rette Linier der formere den ommeldte rette Vinkel. J Almindelighed naar man taler om en ret Vinkel, som tre af Himmelens Legemer giøre med hinanden, da forstaaes, en Vinkel, som bestemmes af tvende rette Linier dragne fra de to Kloders Middelpunkter, for at støde tilsammen i Middelpuukten af den tredie. Er dette Forfatterens Meening, nemlig, at der skal forstaaes en ret Vintet formeret af to rette Linier, som man forestiller sig at bære dragne fra Solens og Jordens Middelpunkter, for at støde tilsammen i Maanens Middelpunkt, da hielper her i dette Tilfælde ingen Stillinger eller Algebraiske Formuler, hvilke bliver ligesaa umuelige, som det er umueligt for os, at komme ned til Jordens Middelpunkt. Men bliver det en Punkt ved Jordens Omsvøb, for Exempel en Punkt udi en antagen Observations Plads, Plads, i Steden for Jordens Midderpunkt, da bliver Sagen af en gandske anden Beskaffenhed, saasom Maanen har en anseelig Parallaxe, frem for de af Himmelens Kloder, i Betragtning af Jordens Radie. Sættes da dette, at den egentlige Tid er bekiendt, da tvende rette Linier formeerer en ret Vinkel med hinanden, af hvilke Linier, den ene forestilles at gaae fra Solens Middelpunkt, og den anden fra en Punkt i et antagen Observations-Sted paa vores Jord, for at støde til hverandre i Maanens Middelpunkt; saa finder jeg fornøden at erindre disse Regler for Jnstrumentets Stilling. 1) Efter den antagne Sætning maae man forestille sig en retvinklet Triangel, hvis trende Hiørner bliver Solens og Maanens Middelpunkter, tillige med den antagne Punkt i Observations-Stædet. 2) Man stiller de Jnstrumentet saaledes, at den første Linial falder lige i den Linie der gaaer fra Observations-Stædet til Maanens Middelpunkt, og at den anden og tredie Linial falder lige i Planen af den i No. 1, ommeldte retvinklede Triangel, saaledes, at den anden Linial, der er fastsat paa Enden af den første, kommer til at ligge imellem Maa men og den tredie Linial. 3) J denne Stilling bør Jnstrumentet blive staaende udebægelig, og man forestiller sig tvende rette, Linier at gaae fra Solens og Maanens Middelpunkter til Enderne af den tredie Linial, der er bevægelig, saaledes, at den ene af disse Linier gaaer fra Solens Middelpunkt til Linialens nederste Ende, hvor den støder til den første Linial, og den anden fra Maanens Middelpunkt til Linniglens øverste Ende. Disse 2de Linier maae altsaa have en SkiæringsPunkt, der falder ikke ret langt borte fra den benævnte tredie Linial. 4) Fremdeles skydes den tredie Linial saaledes frem eller tilbage. paa den første, at den i No. 3. ommeldte Skiærings=Punkt falder lige i den anden Linial, og i denne Stilling skal den tredie Linial skrues fast. 5) Endelig forestiller man sig en ret Linie at gaae fra Solens Middelpunt til den øverste Ende af den tredie Lintal; hvorved nøye iagttages den Punkt, hvor samme Linie overskiærer den anden Linie. Slutningen heraf skal følge.