Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-05-03
Greve Pahlen har i forrige Uge visiteret alle Skibe og Magaziner. Storfyrste Michael forventes til Armeen den 17de. – Fra Malta berettes under 31te Marts, at der er ankommen en Rus fisk Corvette dertil fra Neapel, hvorpaa den hele Russiske Flaade har forladt Havnen; man vidste dog ikke hvorhen den var afseilet. Man var i Malta af den Mening, at denne Escadre skal ikke længere operere i Forbindelse med den Engelske, og Franske. - Fra Constantinopel berettes. under 17de Marts: at Porten havde Dagen tilforn faaet paa en ofstriel Vei Efterretning om den Russiske Keisers Beslutning at ville lade sine Armeer marschere imod Tyrkiet formedelst de af Porten tilføiede Fornærmelser. Storvezieren paatog sig at underrette Sultanen derom og at giøre ham Forestilliger og Rigets Forfatning, forat Forholdsregler til dets Frelse kunne blive i dette critiske Øieblik aftalte og iværksatte. Sultanen skal have hørt paa sin Veziers Beretning med en Roelighed, som tydelig viste, at det Russiske Hofs Erklæring ikke overraskede ham. Nu saa maae vi fægte, var hans Svar. Endnu til i Dag er intet Divan holdet, ja ikke engang blevet tilsagt, saa man maatte troe at denne vigtige Efterretning ikke engang foraarsager nogen Sensation, naar man ikke bemærkede megen Bevægelse blandt de Store, da de besøge og holde Samtaler med hinanden, hvilket her, hvor dette forresten ikke er brugeligt, kan betragtes som et Forbud paa store politiske Begivenheder og en nær forestaaende Divansforsamling. Og saa vil Storvezieren snart begive sig til Adrianopel. Man siger: at de Ordui Humajun (Embederne i den Keiserlige Leir) ville ufortøvet afreise, hvoraf man med Sikkerhed kan slutte sig til, at Storvezieren overtager Commanden over Armeen, da ikke allene alle militaire Embedsmænd følge ham til Krigshæren, som den naturlige Chef for alle Departementer; men endog Divanets og Kammerets Embedsmænd og Ministerne for de indenlandske og udenlandske Anliggender med deres Cancellier ledsage ham. Naar en Storvezier bliver længe borte, saa, for at der ikke skal komme en Standsning i Landets indvortes Bestyrelse, blive alle Embedsmænd dobbelt udnævnede, hvoraf det ene Sæt drager i Marken og det andet bliver tilbage i Hovedstaden. Desuden udnævner ogsaa Storvezieren en Kaimerkan, Pascha i Hovedstaden i sit Sted, som skal besørge alle hans indenlandske Forretninger med samme Magt som han selv, ligesom de Embedsmænd som drage i Feldten med Storvezieren kaldes Ordui Humajun (Embedsmændene i den Keiserlige Leit), saa kaldes de, som bliver tilbage i Residenten Rikiabi Humajun (den Keiserlige Stigbøiles Embedsmænd). Saasnart disse forskiellige Embedsmænd ere udnævnede saa er Krigen erklæret og Storvezieren begiver sig til Armeen. Om Sultanen selv afgaaer dertil er endnu ikke afgjort, thi vel er Karu Agassi, som hører til den udvortes Hofstat og er Portens Aga, og egentlige Oberhofmester, allerede i flere Uger fraværende herfra og opholder sig i Adrianopel, som vel kunde give det Rygte Sandsynlighed, at Sultanen selv vil bivaane Feldttoget. Dog er det derfor ikke afgjort. Man synes at være noget forlegen ved Udnævnelsen af en Chef for den Armee, som skal samles ved Erzerum; thi Porten henvender større Opmærksomhed paa denne Punkt end selv paa Donaugrændsen, da den Russiske Armee har intet videre at bestille i Persien og de fleste Tyrkiske Undersaatter der i Landet ere som Christne Russerne hengivne hvorved den Tyrkiske Østarmees Operationer kunne faae store Besværligheder at kjæmpe med. (Jsær kan det nye Navn af Provinsen Armenien opvække store Foruroeligelser, fornemmelig da dette Navn skal endog tilføies den Russiske Keisers Titel.) - De Tyrkiske Tropper i Europa opholde sig endnu forstørstedelen i Nærheden af Hovedstaden, og kunne beløbe sig til 80000 Mand; men de bryde efterhaanden op, for at begive sig til Samlingspladsen ved Adrianopel, hvor der allerede staae 30000 Mand. – Journal des Debats anstiller omtrent de samme Betragtninger om den med Persien afsluttede Fred, som allerede ere anstille de i dette Blad; men tilføier den bemærkning: at dersom man vil overveie denne Begivenhed, som er bleven uundgaaelig, da Persien har været daarlig nok til at paavælte sig denne Krig, saa skulde man sandelig fristes til at troe at Skjebnen fremkalder saadanne Begivenheder saavel i Asien, som i Europa, hvorved Muselmændenes Magt maae nødvendig gaae til Grunde. (Saadan seer det ud, saaledes maae man troe det, og til at formode noget saadant, have Begivenhedernes Gang og Tingenes Stilling længe givet Anledning).