Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1834-04-04
Under de fortsatte Debatter samtykte Ministrene i nogle ger ubetydelige Formildelser i den anden Artikel, der handler om Straffebestemmelserne. Den 3die Artikel, hvorefter Huuseiere, som overlade Værelser til forbudne Selskaber, skulle ansees og straffes som Medskyldige, blev ogsaa antaget, dog med Tillæg, at saadant skeer med Vidende. Endelig lovede Seglbevareren, at der skal gjøres Forskjel paa Selskaber og temporaire Forsamlinger, saasom i Anledning af Deputeredes Valg. Hr. Persil forsvarede Pairs kammerets Ret til at dømme over Forbrydelser imod Statens Sikkerhed. Da Hr. Gaetan Larocheforauldblot vilde have Formændene og Bestyrerne af Selskaber straffede, modsatte General Bugeaud sig dette, uagtet han kaldte dem Kosakker, som vare Skyld i, at Paris stedse lignede en Leir, og med Hensyn til Hr. Bignons Yttring: at Regjeringen og Kammerets Fleerhed lode sig lede af Frygt, udfordrede den martialske Mand, der synes opblæst af, at han kan fælde sin Mand paa 36 Skridt, saa gjentagende Modstanderne til Slag paa Liv og Død, at Præsidenten maatte bringe ham i Minde: "at Armeen kun havde at adlyde, ikke at handle, og at her ikke handledes om Krig og Slag, men om Love." Hr. Mauguin bemærkede ved denne Leilighed, at Politiepræfekten Hr. Guisquet, ved at forbyde Udgiverne af Messager at falholde Bladet i Theatrene, havde sagt: Vi behandle Eder som Fiender, fordi J ere vore Fiender." Grev Argouttog hiin Foranstaltning i Forsvar, men nægtede derhos, at Hr. Guisquet nogensinde havde ført dette Sprog. Hr. Testes Amendement om at Loven kun skulde gielde i fem Aar blev ogsaa forkastet, og Statsraad Salvand, som især bestred det, forsikrede, at han endnu samme Morgen havde modtaget et Trudselsbrev, hvori lovedes ham Dolkestik. Derimod understøttedes Amendementet ved en kjernefuld Tale af Hr. Pages fra Arriege, der ligesom satte Kronen paa Værket. Ved Slutningen af denne Forhandling - sagde han - som har opfyldt Frankerig med Sorg, betræder jeg endnu engang denne Talerstoel, og besværger Ministrene og Kammerets Majoritet at forkorte Lovens Varighed. Af Føielighed for dem have Vi, Oppositionens Medlemmer, overseet vor Stilling og stræbt at følge det System i det brittiske Parlament, hvorfra Pitt gik ud til en Tid, da Landet svævede i største Fare. Han var en despotisk, men tillige en klog Minister; troede han at maatte sætte vilkaarlige Folholdsregler igjennem, da var han ærlig noktil at tilstaae, at de vare det, og nøiedes med at lade Undtagelses-Love sanktionere for en kort Tid. Karakteren i denne Lov er Undertrykkelse. Mænd som For Sheridan og Grey, siden selv Ministre, ivrede med Ære og Mod imod en Lov, ikke som den, J her lade stemme for; Nei, i Engelland vilde ikke findes saa slette Borgere, at de kunde bevilge slig en Lov. Vi, der fremstaae som Opposition imod Eder, vilde have gieldet for ministerielle under Pitt og faaet For imod Os. Hvis J saa talede dengang For - ville indskrænke Selskabsretten, da siger heller reent ud, at konstitutionelle Jndretninger ikke anstaae Eder mere. J forvandlede det konstitutionelle til et absolut Monarkie. (Her blev han afbrudt ved en latterlig Misforstaaelse af General Bugen ud og Andre, hvis egen Bevidsthed lod dem glemme, at Talen var og For, men vedblev, St. af efter at de vare beroligede, saaledes:) Kun et æreløst Kammer kan bevilge slig en Lov." Saa talte Mænd, som havde været Ministre og bleve det atter. Vi have viist en Eftergivenhed, der er større end de af Pitt bestukne Medlemmers. Videre kunne Vi ikke drive det. Under Keiserriget var jeg selv, skjøndt Magistratsperson, Medlem af et Selskab og under Restaurationen af to. Despotisme er ikke Tyrannie; Man forfulgte mig ikke derfor, og jeg skulde troe, at Ludvig Philip vilde forfølge mig, Kun for en kort Tid tager jeg Afsked fra Eder, Deputerede, som tillige ere Magistratspersoner, for snart igjen at see Eder udenfor dette Kammer. J ville gjenfinde mig paa de Anklagedes Bænk. Da skal Frankerig see, om J med Eders Æresposter og Jndkomster ere istand til at betvinge en Mands Uafhængighed. Vil en Hædersmand stifte et Selskab til Christendommens Udbredelse og befæstelse, da er jeg hans Mand; vil han stifte et Selskab til Fattiges og Syges Understøttelse, eller til at sikre Valgenes Uafhængighed, da er jeg hans Mand. Eder Ministre og Eders Lov til Trods, vil jeg tiltræde alle Selskaber, hvori jeg øiner en ærlig Stræben til Kamp for Sandhed og Ret og til at modstaae Eders bestikkelige System. En uvilkaarlig Slave af enhver retfærdig og en Fiende af enhver uretfærdig Lov, vil jeg aldrig vakle i mit Valg mellem Forfølgere og Offere. Jngen menneskelig Magt skal gjøre mig til Apostat mod Humaniteten og Frankerig. Jeg vil træde Eders Lovunder Fødder, for at adlyde min Samvittighed." Dette frembragte slig en Bevægelse i Kammeret, at Hr. Martin troede at maatte lægge sig derimellem med den Forsikring, at Regjeringen nok vilde selv foreslaae Lovens Ophævelse, naar den ikke længer behøvedes; den var et Middel til at gjøre Ende paa Fædrelandets Konvulsioner &c. paa Spanien.