Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1842-08-01
Hvad den Orleanske Familie, hvad Frankerig, hvad Europa, Videnskaberne og Frihedens Sag have tabt i Hertugen af Orleans, kan skjønnes af en Samtale, som den Afdøde har havt med en tydsk Publicist. Hertugen, - saaledes fortæller Publicisten i "Dentscher Courier- - kjendte den tydske Litteratur og anførte i Samtalens Løb mange Steder af de tydske Classikere. Han dadlede Rückert formedelst "Universitetsprofessorens morgenlandske Sententsviisdome; den tydske periodiske Presse fulgte han kun, fordi det var hans Pligt som Statsmand." Tro De mig, - sagde Hertugen – jeg agter de Tydske altfor høit, til at jeg skulde ville gjøre dem en skjøn Fremtid stridig. Fransk af ganske Sjæl, elsker jeg mit Fødeland med Lidenskabelighed, men jeg er fjern fra hine Kaffehuuspolitikeres forældede Begreber, som gaae ud paa at bevise Frankerigs Storhed og Styrke ved kaade Erobringstog. For Fredens Opretholdelse have vi gjort store Offre, meget store, men jeg fortryder dem ikke. Men hvad jeg ønsker af Tydskland, er, at det vil være selvstændigt. Jeg ønsker ikke engang, at det altid skal bifalde hvad vi gjøre. Jeg fordrer ingenlunde en overveiende fransk Jndflydelse, jeg er tilfreds med den Jndflydelse, som et Land med 34 Millioner Jndbyggere maa ifølge Sagens Natur have paa de almindelige europæiske Anliggender. Men jeg vilde gjerne have, at Tydskland, skulde have en egen Politik og at Man ikke i europæiske Anliggender altid skulde forudsætte, at Tydskland stemte med Rusland. Kun da kan Tydskland for Verdens Øine erholde den tilbørlige Anseelse, naar det handler selvstændigt og efter eget Valg. De seer, at jeg er langtfra at ville forringe Tydskland, jeg vil tvertimod hæve det. Med synlig Forkjærlighed talte han om Kongen af Preussens "Aand og gode Villie, med Agtelse og Fyrst Metternichs, skarpt seende Forretningskløgt." Under Samtalen pegede den tydske Journalist hen paa Fremtiden og yttrede, at Man i Tydskland stundom frygtede for at et Tronskifte ikke vilde gaae roligt af i Frankerig. Da sagde Hertugen: "Jeg kjender denne Mening, men jeg veed ogsaa, hvor urigtig den er. Med dyb Bevægelse tilføiede han: "Vi ere fem Brødre, og det er sandsynligt, at En af os vil have den Ulykke at overleve Kongen; men Tronskiftet vil gaae roligt af; i det Høieste vil det komme til en Affaire med Gensd'armerne. Ædle Søn Ulykken, at overleve Kongen, skulde ikke ramme Dig Med den tydske Diligence erfares idag Følgende: Kongen har den 26 Juli aabnet Kamrene. Kl. 1 1/2 traadte Hs. Majestæt ind i Salen; med Anstrængelse besteeg han Estraden og saae meget nedslaaet ud. Ved hans Jndtrædelse reiste Pairerne og de Deputerede sig og raabte med en ubeskrivelig Begeistring, Kongen level Kongen blev, ligesom overfaldet af Svaghed, et Øieblik staaende ubevægelig; Raabet gjentoges. Endelig naaede han Tronen. Omgiven af Nemours, Joinville, Au male og Montpensier, talte han med brudt Stemme "Mine Hrr. Pairs! mine Hr. Deputerede. J den Sorg, som nedbøier mig, berøvet den elskede Søn, hvem jeg ansaae for bestemt til at følge efter mig paa Tronen, og som var mine gamle Dages Stolthed og Trøst, har jeg følt Trang til at fremskynde det Øieblik, da jeg seer Dem forenede omkring mig. Vi have alle en stor Pligt at opfylde. Naar det vil behage Gud, at kalde mig til sig, tør Frankerig, tør det constitutionelle Monarchi ikke et Øieblik være udsat for en Forhindring i Udøvelsen af den kongelige Regjering. De ville derfor have at raadslaae om de Forholdsregler, der udfordres for at forebygge store Farer under min elskede Sønnesøns Mindreaarighed. Det Slag, der har ramt mig, gjør mig ikke utaknemlig mod det Forsyn, der endnu efterlader mig Børn, som fortjene min hele Kjærlighed og Frankerigs Tillid. Mine Herrer, lader os dennegang befæste vort Fædrelands Ro og Sikkerhed, Senere hen vil jeg kalde Dem til Gjenoptagelse af Deres sædvanlige Virksomhed med Hensyn til Statsanliggender. Efter denne Tale fjernede Kongen sig under gjentagne Hyldingsraab og var Kl. 2 i Tuilerierne. Ved Kongel. Forordning har Jndenrigsministeren faaet en overordenklig Credit paa 400,000 Franes til Hertugen af Orleans's Liigbegjængelse.