Jyske Efterretninger, 1786-10-27
Den 13 hujus begyndte atter det stormende, inforcan, agtige Veirligt i disse Egne. Som sædvanligt havde man over Nord=Havets Horizont Aftenen forud seet de grumme Forbudde for de frygtelige Giæster, som nærmede sig fra Jordklodens vesterlige Egne. Vare fordum Vesten Vin denne saa sagte, saa behagelige, at de vare Pocternes Favorit Vinde, endog i det opløftede Elskovs Sprog, saa ere de det nu ikke meere. - Det synes, at alt ligesom den naturlige, den uskyldige og ægte Elskov har forandret sig, og vanslægtet fra de naturlige til de unaturlige fra de fine og halv himmelske til de grove og heel dyriske Følelser, saa have og Zephyrerne vanslægtet. Jkke besøge de os meere med deres milde og velgiørende Virkning. Naturen synes at være straffet af Naturen selv ved Vanslægtning. - Vi have desværre! i de sidste Numere af disse Tidender havt Leilighed at anføre endeel ulykkelige Søe=Skader, som i dette Efteraar ere indtrufne her paa Kysten; men siden den 13 og 14, i denne Maaned ere endnu langt flere forefaldne. Med faa Ord: Kysten forestiller en sørgelig Skueplads, opfyldt med Vrag og Liig. Den Tænkende og Følende, som saae og hørte hvorledes endeel af de Ulykkelige med Nødtegn og med Skud i deres Angest anmodede om en Redning at Landbeboerne, hvilken de dog selv, formedelst Stormens og de brusende Bølgers Magt, maatte ansee som umuelig: hvorledes de for deres Anker i Nat og Dag kæmpede mod Storm og Hav, - mod Død og Undergang, og dog tilsidst maatte friste denne: og den, som ved det samme forestillede sig i Tankerne en Flok Enker og Faderløse, kan vel ikke være saa uføelsom, som man ellers i Strandings Tilfælde pleier at være. - Endnu har man ingen fuldstændige Efterretninger om enten det fulde Antal af alle de forulykkede Skibe, eller om den egentlige Beskaffenhed; men saa meget veed man allerede: at et Svensk Skib, Victoria kaldet, og ført af Søe=Capitain Hokflycht, er forulykket paa Rotbøl=Strand i Thye, kommen fra Carlscrone med Jern, Tøndestaver og Bræder. En af Skibsfolkene døde. J Nærværelsen deraf skal endnu være forulykket to andre Skibe, hvoraf det ene var ladt med Hamp, og det andet var uden levende Folkes Medfølge. J meere end Nat og Dag, havde de, liggende for deres Ankere, søgt at redde Skib og Liv Ved Bulberg i Hanherred er strandet en Smakke med Rapsat, bestemt fra Tønningen til Amsterdam. Paa Vragen saaes et svært Skib at være stødt, og vældig at hugge, men den forsvandt om Natten, og er formodentlig gaaet i tusinde Stykker. Paa Kysten er langs need indlandet noget løst Skibsvrag, samt Vine, Fransk Brændevire, Citroner, ja Kornbrændeviin, hvoraf det er at slutte, at meere end et Skib med slige Vahre er forulykket. Paa Asdal=Strand er strandet et Hollandsk Skib, baglastet, bestemt fra Frankerig til Østerseen, og for Tversted Strand et Skib, ladet med Jern, uden levende Folkes Medfølge. For Læsøe er strandet et Skib med Salt, og man vil formodentlig høre om langt flere ulykkelige Tilfælde af det Slags. Man veed, at det Ord: Grønland, hverken fra Begyndelsen er givet den nu bekiendte og beseiglede Deel af Grønland, som er den vesterlige, og ei heller passer sig derpaa. Det var den østerlige Deel, som først blev funden, og af den Norske Erik Torvalds Søn, omtrent ved det Aar 985, blev givet Navn af Grønland, i Betragtning af de grønne Græsgange og Træer, som Landet da fandtes opfyldt med. Denne Deel er i vore Dage ubekiendt og ubeseglet, og man har ikke i de seenere Tider kundet komme dertil, formedelst at det har syntes, ligesom den gamle Fahrt fra det vestlige Iisland til det østlige Grønland var tilstoppet med Iis. Mueligheden til at udfinde en Giennemfart, for igien at komme til det østlige Grønland fra en anden Side, har dog stedse været antaget. Nogle have troet, det lod sig helst giøre ved en Fart langs med Kysten. fra Staatenhork, i smaa Fartøie: Heriblandt var Biskop Egede - andre troe, at det lod sig endnu giøre, at finde en Giennemfart imellem Jisland og Øster Grønland, ved at komme forbi Jisbiergene. Atter andre formode, at det var lettest at komme over Jisbiergene fra den vestlige til den østlige Side, naar dertil blev gjort tilstrækkelige Anstalter, og Reisen blev anstillet i en beqvem Maaned. Nu paa nye i denne Sommer er under Capitain Løvenørns Anførsel, efter Kongl. befaling, fra Iisland af, skeet 2de Forsøg til at naae det gamle Grønland, som ligge kuns 40 Mile derfra; dog forgiæves, Capitain Løvenørn er i sidstafvigte Maaned kommen tilbage til Kiøbenhavn, men har efterladt Lieutenant Egede med en Jagt, for at fortsætte Forsøgene; thi dette Lands Existenz er nu sat udenfor al Tvivl. Capitainen har medbragt en Jislænder som har været der, men ikke seet nogen Jndvaaner paa Landet. Derimod har han talt med andre Jislændere, hvilke ogsaa ikke alene have været der, men tillige forefunden store og høie Folk af en græsselig Anseelse. - Ellers har Capitainen paa denne Reise anstillet nøie Jagttagelser over alle hidtil værende Søe=Charters Angivelser, over den Deel af det nordlige Ocan, som han har besøgt, og paa mange Steder forbedret og rettet samme, hvilket vil vorde meget vigtig for Søefarten. Jblandt andet har han paa sin Henreise havt Leilighed, at udfinde en rigtigere Bestemmelse af Beliggenheden af den Schetlandske Kystes synderlige Deel. - Om den vulcaniske Øe, som ved den bekiendte Jordbrand i Aaret 1783 opkom i det Jislandske Hav er ogsaa af Lieutenant Grove skeet Undersøgning; men den findes nu ikke. Man formoder derfor, at det har været et bekiendt, langt ud i Søen løbende, Rif, hvilket, da det er af dulcanisk Art, ligeledes ved hiin store Eruption har dampet. Man venter, at ikke alene Capitainen, men og Naturforskeren Moor, som var med paa denne Reise, for ogsaa at giøre sine bemærkninger, ville give deres Reise=Beskrivelser i Trykken. Til Hielpe-Cassen. Rdlr. Nr.