Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-08-28
Ritmester Greve v. d. Schulenborg skal i denne Tid være bleven forlovet med en Frøken v. (Vib. Av.) Seve. I Anledning af, at der nylig er opdaget enkelte falske Hundrede-Rigsbankdalersedler, har Borgemester Ræder i Horsens i Fædrelandet for i Tirsdags foreslaaet, at Bankdirectionen fremtidig udsætter en dobbelt Præmie af passende Størrelse, nemlig een for Angiveren, saafremt Forbryderen siden overbevises, og een for Forhørsdommeren, hvis han tilveiebringer Beviset. Af selve Forslaget tillade vi os at afskrive Følgende: "Folk ere i Almindelighed, naar de blot erholde den begjærte Erstatning, ligegyldige ved, om Forbryderen opdages eller ikke. De ere ængstelige ved en Sigtelse, og da de derhos skye den Uleilighed og Tidspilde, som Møderne i Retten foranledige, ere de saa lidt tilbøielige til selv at forske efter mistænkelige Data, at de ofte ikke engang meddeele Retten de dem bekjendte. Heri vilde foregaae en stor Forandring, naar en Belønning udsattes, og derved den private Jnteresse gaves Leilighed til at understøtte den offentlige. Jngen vilde mere være ængstelig ved, af en bestemt Mand at imodtage en falsk Seddel, eller paa underfundig Maade søge at skille sig ved den, men meget mere tragte efter Leiligheden til at gjøre en Opdagelse, der kunde bringe ham den udsatte Belønning. Men ogsaa Forhørsdommeren behøver i deslige Sager en Spore. Hans Flid og Klogskab skal i de fleste Tilfælde gjøre Udslaget, og faa Sager udfordre fra Jnqvirentens Side større Anstrengelse og Udholdenhed end disse. Det er nemlig næsten umuligt at tilveiebringe Beviset for Forfærdigelsen paa anden Maade, end ved egen Bekjendelse; men da man sjelden har bestemte Facta, hvortil man kan holde sig, og Forbrydelsen sædvanligen er begaaet i Skjul og uden Overværelse af Vidner, er egen Tilstaaelse her just allersværrest at erholde. Følgende Tilfælde vil kunne tjene til at godtgjøre Nytten af udsatte Belønninger i det her omhandlede Slags Sager. Den bekjendte Falskner Niels Møller holdt sig i omtrent 4 Aar skjult i Fyen, og forfærdigede og udgav i denne Tid falske Sedler for en meget betydelig Sum. J et vist District, fandt han Beskyttelse næsten i enhver Hytte, da Enhver ønskede at have en Person, der kunde gjøre Penge, og der derhos formeentes, at det ikke var Synd at bedrage Banken, som havde Penge i Overflod. Efter mange Omstændigheder blev N. M. paagreben i 1824, men fik Leilighed til at undvige af Arresten. Der blev nu udsat en Belønning af 200 Rbd. for hans Paagribelse, og Beboerne af det samme District, som for havde beskyttet ham, kom nu strax i fuld Bevægelse for at gribe ham, og bragte ham efter faa Dages Forløb i støiende Triumph ind i Odense. Det er i Følge heraf min Formening, at det vil være hensigtsmæssigt, at Banken udsætter en Belønning f. Ex. 500 Rbd. for den Person, der angiver, og andre 500 Rbd. for den Jnqvirent, der tilveiebringer fuldgyldigt Beviis imod Forfærdigeren af de nu circulerende falske Hundrededalersedler, og tør jeg med Sikkerhed antage, at følgen vil blive, enten at Forbryderne meget snart opdages, eller at de tvinges til at standse deres Virksomhed. Det er en besynderlig Omstændighed, der længe har tildraget sig Opmærksomhed, at Seddelfabrikanterne i Danmark hidtil næsten alle have henhørt til den simple Almue-Classe. Naturligviis have disse Personer i Almindelighed været kløgtige Hoveder, hvilket de noksom have godtgjort ved de sindrige Maader, hvorpaa de have forstaaet med simple Redskaber at forsyne Papiret med tydelige og rigtige Vandmærker, eller endog have forfærdiget selve Papiret med Vandmærkerne i; men det skulde dog synes, at man maatte være istand til saa nogenlunde at gjøre det umuligt foren, om end kløgtig, Bondedreng, at forfærdige Bankosedler. Et formeentlig ikke lidet virksomt Mid deel existerer, uden endnu at være anvendt. Ved Underskrifterne paa vore Sedler anvendes der en øiensynlig Flid paa at skrive Navnene saa utydelige og gnidderagtige som vel muligt, og man troer ret saaledes at gjøre sine Sager godt. Man kan imidlertid ikke bevise Falsknerne en større Tjeneste; thi jeg har med egne Øine seet, med hvilken Lethed saadanne Navne efterskrives, og just allerlettest de meest ulæselige. Ved Navne, der ere skrevne smukt og med en fast Haand, komme Falsknerne derimod i Forlegenhed; thi de kunne ikke efterskrive saadanne Navne uden ved Hjelp af en Færdighed, som de ikke besidde og ikke let kunne erhverve. Saaledes erklærede Falsknerne i Odense i Aaret 1824, at de ikke kunde efterskrive Navnet "Skaarup, som derfor ikke heller fandtes paa deres Sedler. Vi skrive kun maadeligt, sagde de, og kunne umuligen lægge os efter Skjønskrift. Jeg skulde derfor tilraade, at Underskrifterne paa Banksedlerne for Fremtiden kun besørges af Personer, der skrive en smuk, reen og fast Haand, og vilde det maaskee være hensigtsmæssigt, at ogsaa nogle Ord i Conterten skreves af en lignende Haand, i Stedet for at hele Con texten nu stikkes.