Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1814-11-07
Fortsættelse af de i sidste Avis meddeelte Artstykker. 3. Tale, holden af Hs. Kongel. Majestæts Kommissairer paa Kongerige, Norges Storthing d. 21 Octbr. 1814. Gode Herrer og norske Mænd i Præsident og samtlige Medlemmer af Norges Riges Storthing, Vi have intet Øieblik, gode Herrer og norske Mænd, villet opsætte, for Eder offentligen at bevidne vor levende og uskrømtede Glæde over den af Eder under afvigte Gaarsdag fattede høitidelige Beslutning. Den er saaledes indtruffen, denne til evig Tiderindringsværdige Dag, som skal ende Nordens langvarige Stridigheder og aabne en ny Epoke for Fred, Ære og Lyksalighed. Nordmænd og Svenske have nedlagt de Vaaben, som de nylig rettede mod hinandens Bryst, for, paa Spidser af det Fjeld der fordum betegnede fjendtlige Grændser, at opreise en Varde til Forsyning og det ny Broderforbund. Der skulle de afsværge alle Forvildelser af Fordomme, alle Fortidens nærgaaende Erindringer, og love hinanden Enighed i Raad, Enighed i Farens Stund, Overbærelse med hverandre, urokkelig Kraft mod Undertrykkelse. Derfra skulle de kundgjøre for Verden, at de ei eftertragte nogen anden Ære end at leve selvstændige mellem deres Bjerge, og at Nordpolen og Havet ere Grændserne baade for deres Herredømme og deres Forhaabninger. Det er saaledes at vi, paa Kongens Vegne, og i hans Søns og Sønnesøns, samt i det fælleds Fædrenelands Navn, for Eder, gode Herrer og norske Mænd, fremføre deres foreenede Taksigelser. Maatte Forsynet, som under alle de Uheld, der rammede Europa, har vaaget over Norden velsigne denne Stund, da tvende Folk af samme Stamme, samme Frihedssind og samme Nationaltænkemaade, under en fælleds Konge gaae at søge Betryggelse for deres gjensidige Rettigheder. - Af Eders Beslutning have vi er. faret, hvor yderst vigtigt J selv ansaae det, at de af Kongen i Forslag bragte Forandringer i Grundloven blive snarest mulii foretagne til Overveielse og Afgjørelse. Vi nære med Eder det Forsæt, uden ringeste Ophold at befordre dette store Værk til en ønskelig Ende, saa ingen videre Forhindring maatte udsætte den høitidelige Erkjendelse af Kongen og hans, efter Successionsløven af 26 September, 1810 tilkommende Efterfølgere. Vi ere derfor rede til med den af Eder beskikkede Kommittee strax at indladt os en nærmere Undersøgelse over Konstitutionsforslaget, og vi ere forvissede om, at paa Eders som paa vor Side intet Øieblik skal forsømmes, for at trykke det sidste Seg paa begge Rigers Forening. - Da vil Kongen i Eders Midte nedlægge den Eed, som bliver Eder Borgen for hans Regjeringsgrundsætninger og Tænkemaade. Da skulle J. modtage den Fyrste, som, kaldet til en Dag at fortsætte sin Faders ømme Omhu for Skandinaviens Riger, allerede seer sin Ære forenet med det ældgamle Norges Ære, og sin egen Lyksalighed blot at ville blive en Følge af den han for Eder kan berede. Af hans Mund skulle I erfare, hvor høit han agter et Folk, som kjender sit Værd, og veed at sætte Priis paa sin Frihed. - J denne Tænkemaade opfostrer han sin Søn, som med et nordisk Navnskal hilse Eder paa Nordens ældgamle Sprog, og, omgivet af Haa dets Blik, tolke Eders Ønsker for sin Farfaders Tron og ved sin Faders Side.