Københavns Adresseavis, 1762-06-28
Kiøbents. allene Adresse=Cont. for Danmark. udgives her i med Mandagen - Noget om vores nærværende Oeconomie. Agte vi paa de Borger=Huse, som bygdes for et eller to i Hundrede Aar siden, da beholde de maaskee Fortrinnet i de udvortes Mures Styrke og Værelsernes sparsonmeligere Afdeling til flere Partier, samt en behændigere men nanseligere Communication ved Vindel=Trapper og deslige. Hvad deres Kostbarhed og Anseelse gemeenlig var at regne mod de nærværende, det sees tydeligst, naar vi her i Kiøbenhavn ligne en af de gamle Gader mod de nye. F. Ex. Østergade mod en Gade i det nye Friderichs Qvarteer. En stor Deel af vore Borgere boer vist nok nu ligesaa vel og til Deels langt bedre, end Herrer af høy Stand i fordum Tid, hvilket vel ogsaa er een af Aarsagerne til den høytstigende aarlige Huusleye, nemlig for en maadelig Familie, som vil have Jndkiørsel, og saa meget Gaardsrum, som Vognen kand vendes paa, 3, 4 ja 500 Rdlr., men for større Huus og Gaard til en Adelig, ofte 800 a 1000 Rdlr. og derover. Siden Anno 1728, er opbygt af nye et Par Tusinde saadanne Huse, som til deels haver kostet 10, 20, 30000 Rdlr. ja nogle langt derover, men faa af de nye Huse har kostet ringere end 3 a 4000 Rdlr. Tages nu ikkun dette sidste Tal og multiplireres med 2000, da har vi strax 8 Millionr eller 80 Tønder Guld, anvendte paa private Huse her i Staden, udi de sidste 30 Aar. Legger man hertil Bekostningen paa 7 Kirker, af hvilke tvende endnu staaer i Bygning; item paa 10 andre publiqve Bygninger, og fornemmelig paa det Kongelige Slot Christiansborg, da kand vel derpaa ikke anderledes, end med stor Uvished giøres noget Overslag, dog troer jeg, at hvem som giettede paa 14 Millioner for den gandske Summa af alle Bygningers Bekostning i bemeldte 30 Aar, sagde snarere for lidet end formeget. Endskiønt nu det allermeste af denne store Summa, er bleven her i Byen for Arbeydsløn og i Provingerne, for de fleste Materialier, saa er dog vist nok nogle Millioner udvandrede for visse Kostbarheder, som ikke fandtes hos os selv. Ved denne Anledning erindres endnu de mangfoldige Lysthaver, Lystgaarde og mindre Sommerhuse, som siden dette Seculi Begyndelse, ere anK. privilegerede Efterretninger. og Norge. Staden og forsendes. Posten. den 28 Junii. lagte paa 2 a 3 Miles Distance fra Kiøbenhavn, alle til Tieneste paa 3 a 4 Maaneder for dem, som til deres Sundheds eller Fornøyelses Pleye, ville opholde sig der. Dette Tal stiger visselig til 2 a 300, og hvem som vilde regne dem hen til en Fornøyelse i de Kiøbenhavnske Udgifter, fandt her paa en nye Capital af nogle Tønder Guld, da en Deel af disse Lysthuse og Haver ikke fattes deres Kostbarhed, at jeg ey skal tale og hvad den idelige Reyse ud og ind, slider paa Vogne og anden Eqvipage. Hvorledes det fordum saae ud i den rigeste og fornemmeste Mands Sael eller Stadsestue, har jeg tilforn erindret, nemlig næsten saa som nu hos en god Selveier=Bonde i Jylland. Dette Værelse var os utaaleligt og maatte bruges til en saa kaldet Borgerstue for Kudsk og Tiener. Mageligere men meget bekosteligere og til Rummets Spilde, langt større Jtalienske Trapper, deels med Marmor=Trin, 2 a 3 Forgemakker, Hovedværelser, Spisesael og Cabinetter a. udkræves nu af dem, som fordum nøyedes med mindre end det halve. Disse Værelser maae have kostbare Vinduer, behængte med dobbelt Gardiner, af hvilke de inderste maae være Damast og ikke Fløyel; item kostbart Pancelverk med forgyldte og laqveerte Lister, Messing Dør=Beslag og Laase, gibsede Lofter med StorkaturArbeyde, malede Plasond, Kakkelovne af Facance, men for alting Damast eller andet Silke=Tøy, om ikke Haute lisse i Tapeteer. Voxdug eller malet Lærret er nu det allerringeste i Borgerhuse. Dernæst Speyle, ikke et eller to, men saa mange som kunde anbringes imellem Vindues=Posterne. Hvor disse ikke finde Sted, der maae være desto flere Lampetter, maaskee sex eller flere i et Værelse og hvert lige saa stort, ja vel større paa Glasset og kostbarere paa Ramme end det Speil, som jeg sagde fordum at være det eneste i Huset, hvor nu ere nogle Dusin saadanne. Steden for de gammeldags Skabe og Skrine, som nu vare gandske utaalelige i saadan Stue, maae haves enten Chinesiske eller andre kostbare laqveerte Chatoller med Speylglas i Dørene, derhos saa kaldte Commoder under hvert Speil, forgyldte, indlagte eller laqveerte. Vidre adskillige smaa Marmor=Borde paa forgyldte Løve=Fød den, Cannopeer, Taboretter og Stole, som ikke kunde faaes subtille nok, paa det de ikke skulle vare for længe, og om end saa var, bestode de dog ey mange Aar for Magten af den herskende Mode, hvilken bør adlydes frem for nogen Lov. Nær havde jeg glemt de kostbare Senge efter adskillig Fasong, hvis Gardiner alle kommer paa 100 Rdlr. eller mere. Seer vi fra Husene til Klæderne, saasom de nogne Synderes nærmeste Skiul, og nærmeste Erindring om deres Kiøns oprindelige Tilstand, da priser: Erfaring høysalig Kong Christian den Siettes Forbud paa Sølv= og Guld=Broderie, galonerede Klæder, Drapd Or og Drap d'Argent, med hvilke jeg i min Ungdom har seet Folk, ikke rigere eller fornemmere end jeg, at gaae, og skiønt nogle ønske, at saadanne forgyldte Fodgængere maatte komme til at sees igien paa vore Gader, under Paaskud, at hine rigere Klæder skal have været noget bestandigere, saa skiønner dog enhver letteligen, at denne Udflugt er daarlig, naar den bruges til at undskylde et saa betydeligt Tab af kostbare Metaller, som ved Udbrænding vist nok efterlade en gandske liden Deel af den første Priis. Dertil var Silken spildt, og om samme nu bruges til at brodere Klæderne, da bliver Arbeydslønnen vore Fattige til Deel i Fald intet saadant indføres fra Fremmede. Men naar vi end svare noget anseeligt ved rige Stoffers og Gaaloners Afskaffelse, da beholder det menneskelige Sinds Lyst, efter en forfængelig Distinction, mange andre Udveye og Paasund, langt kostbarere end i vore Forfædres Tid, saa vidt som de forrige Helligdags Klæder nu ere blevne Hverdags Klæder, og dernæst, saa vidt Folk af borgerlig og middel Stand, nu bære lige saa fiint og kostbart Tøy, som Adelige eller de der giøre Opvartning til Hove. Er heri nogen Forskiel, enten paa Klæde, Stof, Fløyel, Silke, Linned, Kniplinger, Peruqver for begge, Kiøn, Silke=Strømper, Skoe, som knap vare for et Par Maaneder, eller deslige Kostbarheder, da maae den være ensynlig i mine Øyne. Mig forekomme nogle Tusinde Menneskeer i Kiøbenhavn af Borgerstand paa daglig Klædedragt, ogandske undskillelige fra Hof=Damer og Hof=Cavallerer. For alle og enhver ere de kostbareste Fløyler, brocherte Damaster og hvad andet nævnes kand, lige brugeligt. De Silke=Klæder, som Adelige fordum sted, veye de vist nok ikke op mod en tredie Deel af det som Borgerstanden, ja endogsaa tildeels Tienestefolkene nu opslide stordeles siden Mandfolk nu paa en Snees Aar, om det er saa længe, har begyndt at bære endogsaa i disse Nordiske Lande, de tyndeste Silke=Klæder, hvilke naar de spendes om Livet, maae være mindre varige, end hos det andet Kiøn, som bære dem videre, Fiint Klæde var fordum ikke meere gangs end Fløyel af adskillig Fasong er nu omstunder, og i Steden for at Fløvel var fordum her til 2 Allene i Foder under Klæderne, opslides her nu meere Silke end fordum i Klæderne selv, som allene var Søndags Klæder for rige Folk. Ja Silkens Brug er unegtelig nu bleven til allerstørste Misbrug, og jeg anseer den for en af de allervisseste Aarsager til Armod, blant den Kiøbenhavnske Almue. Lands en Diffinction som tillagdes visse Embeder, saa er nu intet almindeligere, end at nogle Tusinde Menneskeer i Fleng og uden allermindste Forskiel, ja ofte uden allermindste Overlæg med deres Pung, anskaffe sig hele eller halve Fløyels Klædninger, i det mindste Fruentimmerne Fløyels Kaaber med Hermelin, det er den gamle Fyrstelige Dragt, og Mandfolkene sorte Fløyels Vester og Buxer, med hvide Silke=Strømper a. a. og dersom bemelte Beenklæder, som tilforn er viist, vare i Christian den Tredies Tid saa overflødig store, at Gallig Bracata kunde blyste sig af dem, da maae nu baade de og Ærmerne, ja al Resten være saa snevre og spendte om Livet at Kræmmeren og Skræderen finder sin Regning derved.