Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-02-21
Her i Amtet findes rigtignok ingen Klipper, undtagen Embedsmændene, og dem vover Jngen at røre ved. Derimod findes hist og her langs med Strandbredden, af Lillebelt en Mængde store Granitblokke, som Havet ved aarlig at bryde sig mod Næsserne og Klinterne har skyllet ud af Bøndernes Jorder. Bønderne sukke jævnlig over deres svindende Kystjorder, til hvilke der ikke tages Hensyn ved Jndkrævningen af Skatterne; de have kun den maadelige Trøst at beholde de store Kampesteen, som Vandet ikke mægter at bortskylle. Disse tjene ogsaa som en naturlig Dæmning mod Beltets Brændinger, og derfor sælge Bønderne nødigen af deres Steen, uden naar der bydes en god Pris. Den vilde blive anseet for en Tyv eller Ransmand, som tog en saadan Steen fra en Andens Strandbred. Ligesom Culturen og Velstand gjør Opførselsen af nye Bygninger, Trapper, Broer a. altid mere nødvendig, saaledes stige disse Granitblokke altid mere i Pris. Det har Amtmanden i Haderslev Amt beregnet. Derfor sendte han mod Slutningen af Aaret 1845 sin engagerede Steenbrudsmester til Lillebeltets Strand, hvor denne daglig gaaer og kløver de bedste Stene, fornemmelig Bøndernes i Anslet, Fielstrup Sogn, og bortfører dem til Kjøbere inde i Landet. Bønderne henvendte sig strax til Steenbrudsmesteren med høflig Anmodning om at lade deres Steen ligge i No. Men han gav dem kort Besked og lod sig ikke forstyrre. Nu og de afsted indtil Amtmanden i Haderslev; men til deres Forundring, fik de ingen Beskyttelse her. De prøvede da paa at klage hos vedkommende Herredsfoged Thomsen. Han befalede ogsaa strax hiin Steenkløver at holde inde med sit mislige Arbeide. Men hans Decret annullerede Amtmanden nogle Dage efter, og Kløvningen og Bortførelsen af Bøndernes Granitblokke dreves raskere end tilforn. Bønderne klagede da atter hos Amtmanden, men, selv Part i Sagen, henviste han Bønderne til at søge Opreisning ved ordentlig Proces for Thinget. Dette var et ypperligt Raad, thi førend Domstolene her bleve færdige, vilde Ransmanden være borte med Kosterne, førend Sagen paa denne Maade blev gjennemført for alle Jnstantser, vilde der ikke være en god Steen tilbage ved Lillebelt, og vandt Bønderne omsider, efter mange Hundrede Dalers Omkostninger, deres Sag, hvad da hertillands dog vilde være høist problematisk, saa vilde Steenhuggeren enten være borte eller Jntet, have at erstatte dem Sagen med. Charakteristisk er det, at bemeldte Steenhugger af Øvrigheden strax blev forsynet med den saakaldte Fattigret, det vil sige: friProces med en af det Offentlige beskikket Defensor. Men hvad skulde Bønderne nu gjøre, De betragtede Amtmandens Svar, at begynde en Proces, som en Henviisning til en Afvei, hvad det ogsaa var. Deres Beslutning er nu bleven paa Christenviis at tie og lide, og naar Steendæmningen er borte fra deres Jorder, da at lade disse i Vintermaanederne endnu mere end nogensinde beskadiges af det oprørte Belt. Men jeg har ikke kunnet tie til dette Exempel af Justitsen i vort lykkelige Schleswigholstein," og derfor tør De gjerne optage det, som aldeles begrundet, i Deres udbredte Blad.""Fædrelandet anmoder Berl. Tid, om at optage en Oversættelse af 11 Linier, som findes i Augsb.