Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-01-02
J den tyrkiske Stat har i dette Aar kun tildraget sig lidet Mærkeligt; thi Oprør, Pest, en frygtelig Jldebrand i Konstantinopel høre jo her til de sædvanlige Begivenheder. Kun synes de asiatiske Provindser at hænge med et løst Baand ved Riget; ja, nogle af disse Lande synes endog at ville blive et Bytte for den egyptiske Ali Pascha. Sultanen følger imidlertid sit engang antagne Reformationssystem med en Udholdenhed og Standhaftighed, som vi ikke kunne nægte vor Beundring, og hvis Følger først i Tiden ville blive iøinefaldende. Det frie Grækenland nød vel i dette Aar udvortes Fred; men des stærkere rasede Partieaanden i det Jndre, og rimeligviis har det været vanskeligt for Præsidenten at vogte sig for Handlinger, der kunne udtydes som despotiske og uretfærdige. Under den almindelige Gjæring i Europa tabtes Grækenland næsten ganske af Syne, og han stod ene som Ordner og Styrer i en anarkisk Stat. Derfor faldt han og som et Offer for sit Fødeland, for hvilket han havde gjort saa Meget, og blev dræbt af Mauromichalis Slægt, som han uretfærdigen skal have tilsidesat. Til de mærkelige Begivenheder hører og, at den berømte Niaulis hellere vilde lad Flaaden sprænge i Luften, end sætte den under Præsidentens Raadighed – et Beviis for, at kun en mægtig Haand formaaer at bringe Orden i dette Chans og fremkalde nyt Liv i dette saalænge undertrykte og ulykkelige Land. Den østerrigske ungarske Stat stod hele dette Aar i en fast og truende Stilling, deels for at holde den almindelige Revolutionsaand udenfor sine Grændser, deels for at kunne ile til Hielp, hvor Regenterne hellere ville søge Beskyttelse i fremmed Vaabenmagt, end i deres Undersaatters Kjerlighed og Taknemmelighed. Jtalien, der siden 1815 stod under østerrigsk Jndflydelse, blev nemlig i Begyndelsen af Aaret Skuepladsen for alvorlige Uroligheder, idet Jndbyggerne i Monco, Modena, Bologna, Parma og Placenza grebe til Vaaben, forlangte en konstitutionel Forfatning, oprettede en provisorisk Regjering og organiserede en Nationalgarde. Dette Oprør, som fandt Sted, medens Kardinal Cappellari den 2 Febr. blev valgt til Pave under Navnet Gregor den 16de, greb stedse videre om sig i Kirkestaten, og fremkaldte paa hele Halvøen en urolig Stemning, især da Jnsurgenterne under General Zucchi allerede stode i Spidsen af en betydelig Militairmagt. Under disse Omstændigheder troede Østerrig sig kaldet til, at gjenindføre den gode gamle Orden, og lod, paa Hertugen af Modenas og Hertuginden af Parmas Bønner, stærke Troppekorpser rykke ind i Mellemitalien, hvor de blot behøvede at vise sig, for at jage Oprørerne paa Flugt. Allerede den 9 Marts holdt Hertugen af Modena igjen sit Jndtog i Hovedstaden. Ogsaa i Kirkestaten gjenoprettede de østerrigske Tropper uden synderlig Modstand den pavelige Myndighed, og Hovedmændene for Oprøret flygtede til alle Sider. Jmidlertid lagde Frankerig - som ikke uden Bekymring saae Østerrigs overveiende Jndflydelse i Jtalien - sig imellem, og forlangte, ifølge det af de store Magter opstillede Jkke=Jnterventionssystem, de østerrigske Troppers Tilbagekaldelse, hvilket under daværende Omstændigheder lettelig kunde bevilges. Men Oprørerne reiste sig strax igjen, saasnart de østerrigske Tropper havde trukket sig tilbage, og Raabet: "Friheden leve!" tonede paa mange Steder og fremkaldte mindre betydelige Uroligheder. Betænkelig er derfor saavel den nye Paves, som den nye Konges (Prinds Carrignans) Stilling i Sardinien, ligesom Roligheden i det lombardisk venetianske Kongerige kun vedligeholdes ved store Armeer. Den samme Aand, som den østerrigske Regjering her udtalte, viste den og mod det ulykkelige Pohlen, og forgiæves lød Ungarernes kraftfulde og herlige Ord til Keiseren for deres tapre Naboer, hvilke de ved ældgamle Traktater vare forbundne til at hielpe. - Man agtede ikke derpaa, saalidet som paa de betænkelige Uroligheder, der hist og her viste sig i Landet selv. Østerrig vedbliver uforandret at vaage over sit engang antagne System, at fjerne fra Landet alle nye Jdeer, at sørge for at Undersaatterne kunne leve vel, men ikke tænke for meget, og uden Knur bære de Byrder, som lægges paa deres Skuldre.