Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-05-15
Sir Henry Halford har nu ikke forladt Kongen i 9 hele Dage. – Et Fransk Blad melder fra London, at Hertugen af Clarence skal have forsamlet Lorderne Grey, Holland og Marqvien af Landsdovn i Busby Park. Ogsaa havde Sir James Makintosch og Hr. Brougham gjort ham deres Opvartning. Ministrene skulle have fattet den Beslutning, enten alle at blive eller alle at afgaae. Hr. Hume havde i Underhusets Møde den 4de Mai gjort en Hentydning paa den Sandsynlighed, at et nyt Parlamentsvalg snart forestaaer, men han blev øieblikkeligen afbrudt af mange Stemmer, som raabte ham til Orden. Det hedder at Kongen af Preussen vil i Enden af Mai begive sig til Slottet Fischbach, som beboes af hans Broder Prins Vilhelm, hvor da Keiserinden af Rusland og maaskee ogsaa Keiseren selv skulle ankomme fra Varschau, Kongen vil i Enden af Juli begive sig til Badet i Top lig efter Sædvane, holde en stor Revne ved Rhinen, og som det hedder, naar den er forbi, aflægge et Besøg i Haag, og maaskee giøre Tilbagereisen, over Paris. – J Anledning af de theologiske Stridigheder, som for nærværende Tid incommodere den Preussiske Regiering, bringer man i Erindring en Cabinetsordre, som Kongen lod udstæde den 20de Januar 1798, hvorved den intolerante Minister v. Wøllner blev irettesat, hvilken fra hans Faders Tid havde forestaaet det geistlige Departement. J denne Cabinetsordre udlod Hs. Majestæt sig saaledes: Religionen maae være og forblive Hiertets og den egen Overbeviisnings Sag (saaledes sagde jo ogsaa Jesus Christus til den Person, som fornærmede ham da han stod forden ypperste Præst's Domstol, beviis at jeg har Uret, og naar jeg har Ret, hvi slaaer du mig da; hvorved han tydelig appellerede til Brugen, af Menneskets Fornuft) og maae ikke ved methodisk Tvang nedværdiges til en tankeløs Opplap pren, naar Dyd og Retskaffenhed skal befordres blandt Menneskene (thi ellers kommer Skindellighed og Hyklerie til at træde i Stedet for den sande Gudsfrygt, hvilken allene kan fremgaae af en reen Overbeviisning.) Fornuft og Philosophie maae være Religionens uadskillelige Ledsagere, (saaledes vare de det bestandig i Apostelen Pauli Foredrag, og hos Kirkens ældste Lærere, som ved philosophiske Betragtninger søgte at sætte den christelige Læres Fuldkommenhed i et klart Lys, og demonstrere dens Overeensstemmelse med Oldtidens renere philosophiske Begreber, saaledes var den i Jesu Christi eget Foredrag, som understøttede sine Lærdomme med Betragtninger over Naturen og hans himmelske Faders Gierninger. De som miskiende Fornuftens og Philosophiens Forbindelse med den aabenbarede Religion, ere blinde Lærere, og det hedder: at en Blind kan ikke vise den anden Veien, thi saa falde de begge i Graven), thi da vil Religionen staae fast ved sig selv uden at behøve deres Authoritet som ville tilegne sig at paatvinge tilkommende Aarhundreder deres Læresætninger og foreskrive deres Efterkommere hvorledes de til enhver Tid og ethvert Forhold skulle tænke over Gienstande som have den vigtigste Jndflydelse paa deres Velfærd. (Det er just Katholicismens Hoved-Feil at den betager Menneskene deres aandelige Frihed og vil binde dem til en ubeviislig Tradition, og der bestaaer Protestantismens høie Fortrin, hvor den ikke er misforstaaet og misbrugt, at den forelægger de bibelske Skrifter til et frit Brug for de Christnes Eftertanke og Følelse, og saaledes conserverer den sande christelige Friehed.) Den Kongl. Skrivelse slutter saaledes: Naar J sørge for at Præste- og Skoleembederne blive besatte med retskafne og duelige Mænd, som ere gaaede fremmed Tidernes Kundskab i Særdeleshed i Theologien, uden at hænge sig fast ved dogmatiske Subteliteter, saa ville J snart lære at indsee, at hverken Tvangslove eller deres Fornyelse er nødvendig for at holde den sande Religion opret i Landet og forskaffe den den velgiørende Jndflydelse paa alle Folkeklassers Fornuft og Moralitet. (Gud er en Mand, og de som tibede ham skulle tilbede ham i Aand og Sandhed, sagde Menneskeslægtens Lærer.)