Ribe Stifts Adresseaviser, 1835-05-22
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Pariserbladene ere næsten udelukkende beskjeftigede med den store Proces, som antager en stedse betænkeligere Skikkelse og virkelig meere og mere bliver til - hvad Pariserne saalænge have kaldet den - et Procesuhyre. Jkke at tale om, at de føielige Anklagedes Tal nu egentlig er reduteret til 4; ikke at tale om, at Nationalgardens Protester, imod at gjøre den til Sagens Fremme nødvendige Tjeneste, blive stedse flere, ikke at tale om, at Sandsynligheden for, at et betydeligt Antal Pairs vil følge Hertugen af Nogilles's Exempel, bliver stedse større, saa er nu ganske uventet de Anklagedes Tal forøget med ikke færre end 93 Personer, og det paa følgende Maade. Tribunen af 11te d. M. (forresten det sidste Nummer, som vil udkomme af dette Blad, der nu maa ligge under for Mængden af det Straffedomme, det har maattet lide, og hvis Sum er 157,650 Fr. Bøder og 49 Aars Fængselstraf for Redacteurerne) indeholder et Brev fra Aprilfangetnes selvvalgte, men af Retten ikke antagne Forsvarere til disse, som Svar paa en fra dem modtagen Skrivelse. I dette Brev billiges ikke blot de Anklagedes Forhold, men lovprises høit som værdigt og ærefuldt; det indeholder tillige de meest nærgaaende Jnvectiver mod Dommerne og slutter med følgende Ord: "Dommernes Vanære bliver til Hæder for de Anklagede. Til alle Tider og blandt alle Folk have de, som middelbart eller umiddelbart, af egen Tilskyndelse eller af Svaghed, deeltoge i Udøvelsen af en regelløs og harbatisk Justits, paadraget sig den nærværende Tids Had og Efterverdenens Forbandelser." Brevet tæller 91 Underskrifter; Hr. Armand Carrell staaer i Spidsen; blandt de Øvrige befinde sig to Deputerede, Cormenin- og Andry de Puyraveau, desuden Voyer d'Argenson, Abbed de Lammenais, og de bekjendte Advokater Jo ly, Dupont, Michel og Ledru. J Anledning af denne Skrivelse, der har vakt saameget desto større Sensation, fordi den har to Deputeredes Underskrifter, androg den fra sin Gesandtskabspost i Stockholm hjemkomne Hertug af Montebelle i Pairskammerets Møde. d. 12te derpaa, at alle 91 Underskrevne tilligemed begge Tribunens ansvarlige Redacteurer skulde stevnes for Pairernes Domstol. To Timers hemmelige Raadslagning forslog ikke til at afgjøre denne vigtige Sag; Afgjørelsen blev udsat til næste Dag; men da besluttede Hr. Pairs at antage Hertugens Forslag og tillige at underrette, saavel Justitsministeren, som de Deputeredes Kammer, om denne Beslutning. Hvad nu alt dette kan drage efter sig, lader sig ikke forudsee. Modstand fra Deputtertkammerets Side kan vel næppe ventes, om end Oppositionen, som rimeligt er, vil fremkalde levende Debatter. Men hvis nu de nye Anklagede ogsaa vælge sig Forsvarere, som ikke blive antagne, og hvis disse Forvarere da følge hines Fodspor og iligemaade paadrage sig Tiltale: hvor skal da Enden paa denne Proces blive? Hiint Forslag skal ellers ikke være groet i Hertugen af Montebellos egen Have; men Æren derfor tilskrives Hr. Thiers. Jmidlertid, maa Hertugen lide derunder; han bliver fra alle Sider haardelig angreben, navnlig anstiller Messager en bitter Sammenligning mellem ham og hans berømte Fader (Marskal Lannes) som tog Navnet af "Frankerigs Achilles" med sig i Graven, men kjendte ingen Fiende, uden paa Valpladsen, og ikke frygtede for at gjøre Napoleon selv Bebreidelser for hans Angreb paa Friheden. Hvad Processens videre Fremme angaaer, da mødte d. 12te atter de sidstmældte 28 Anklagede, hvis Tal imidlertid blev forøget med en vis Girandfra Lyon, som hidtil havde gjort sig usynlig, men nu indstillede sig og forlangte at blive dømt. Actuarius vilde just fortsætte Oplæsningen af Anklageacten, da den Anklagede, Barthollat, forlangte at tale. Da dette blev nægtet, vilde han gaae sin Vei; da dette ogsaa blev ham formeent, gjorde han en saa gruelig Larm, at man tilsidst maatte føre ham bort. Blandt de Tilbageblevne forsøgte endnu Adskillige at komme tilorde; dog bleve de bragte til Rolighed. Oplæsningen gik da uforstyrret for sig; men endnu samme Dag indeholdt Journalerne Protester, hvor iblandt hine 28 de 25 offentlig erklærede, at de vare tvungne til at møde, at de, ligesaalidt som deres Medanklagede, vilde have med en Ret at bestille, som ikke gav dem Frihed til at forsvare sig, og at, om man end herefter vilde vedblive at slæbe dem hen i Salen, vilde de dog lagttage et saadant Forhold, at man ikke skulde kunne være berettiget til at ansee dem for virkelig nærværende. Virkelig brøde de sig i det næste Møde ikke det Mindste om den dem forelæste Anklageaet: Nogle læste meget ivtig i Bøget, som de havde medbragt; de Andre sov eller lode, som de sov. Jkkun tre Anklagede, Lapotte, Marcadier og Guichard, have afholdt sig fra alle Protestationer og udgjøre tilligemed den nysankomne Girand de eneste frivillige og føielige Tilstedeværende. Journal des Debats klager i en lang Artikel over den moralske Uorden, som aabenbarer sig i Anledning af denne Proces; den erklærer, maaskee ikke med Uret, den nærværende Krisis for den farligste, Juliregjeringen har havt at bestaae, og bebreider Oppositionsbladene, at de glæde sig over Forlegenheden og finde deri Paaskud til at laste Regjeringen. Oppositionsbladene forsvare sig mod denne beskyldning dermed, at de dog jo umuligen kunne misbillige, at de Anklagede modsætte sig Pairskammerets lovstridige og regelløse Fremgangsmaade. Den nye Retssal skal være meget slet bygget; Messagers Hurtigsskriver beklager sig over, at det d. 12te regnede saaledes igjennem Loftet, at han og hans Colleger maatte slaae deres Paraplyer op. Hertugen af Broglie er bleven beskyldt for, at han, som Tilhører ved Retsforhandlingerne, har gjort sig skyldig i en uanstændig Latter; men han har undskyldt sig med, at det er Krampe, der saaledes fortrækker hans Ansigt. - Deputeertkammeret begyndte d. 13de Forhandlingerne om Budgettet for 1836; men der bliver ikke lagt Mærke til disse, da Alles Øine ere henvendte paa Processen. Lord Eliot var indtruffen til Paris, Lord Cowley vilde afreise d. 13de; hans Eftermand, Lord Granville, ventedes hver Dag. Spanien. Hovedindholdet af den mellem Val det og Zumalacarteguy ved Lord Eliots Mægling sluttede Overeenskomst er følgende: Fangerne skulle beholde Livet og udverles; Udvexlingen skal skee to elller tre Gange om Maaneden, eller, naar Omstændighederne kræve det, endnu oftere; Officerer udvexles i Forhold til deres Rang; ingen Militær- eller Civil Person skal under den nærværende Krig straffes med Døden for sine politiske Anskuelser, uden foregaaende Undersøgelse og Dom efter de i Spanien gjældende Love; de stridende Partier skulle samvittighedsfuldt respectere og aldeles frigive alle Syge og Saarede, hvorsomhelst de forefindes, forudsat, at de ved Lægeattest kunne bevise deres Tilstand; Conventionen skal gjælde for alle de Provindser, til hvilke Krigen maatte udstrække sig, og iagttages af alle de Generaler, hvem Overcommanden i Fremtiden maatte vorde anbetroet.