Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-09-02
Spanien. Som Man kunde formode, har Pressen i Madrid forØieblikket ganske helliget sig Konstitutionen af 1812, da selv to Blade, der bleve redigerede i det faldne Ministeriums Aand, have faaet nye Redakteurer. De ere alle af den Mening, at de sidst valgte Procuradorer ikke ere beføiede til at bestemme, om den nu antagne Forfatning skal vedblive som den er eller først modificeres. Men et af de vigtigste Spørgsmaal, som den konstituerende Nationalforsamling kommer til at afgjøre, er det, om Proceres=Kammeret, skal vedblive eller ei, da de engelske og franske Pairskamre, foruden egen Erfaring, maae have gjort Spanierne opmærksom paa Fordelen af eet Kammer, som er foreskrevet ved Konstitutionen af 1812. Et andet ligesaa vigtigt Spørgsmaal, om Marie Christine kan vedblive at være Regentinde, er endnu ikke bleven berørt af Bladene, som maaskee foreløbig ansee det for afgjort til hendes Fordeel. Om nu Hs. Majestæt i denne Henseende nærer nogen Frygt, veed Man endnu ikke, men vist er det, at hun under denne hele Katastrophe har viist en Aandsnærværelse, som hverken hendes Generaler eller Ministre havde, og hvorover hendes nærmeste Omgivelser forbausedes. Dette viste hun fornemmelig i S. Jldefonso ved Underhandlingen med en Snees tildeels beskjænkede Soldater, for hvem en Musikus af Garden førte Ordet. Da denne erklærede, at Krigsministeren Mendes Vigo skulde blive hos dem som Gidsel, indtil Dekreterne vare fuldbyrdede, bemærkede Dronningen, at han jo netop i den Hensigt vilde begive sig til Madrid, og spurgte dem, om de da ingen Tillid havde til deres egen Deputation, som skulde ledsage ham. Nei, nei, - raabte de - vi blive bedragne." "Har jeg da nogensinde bedraget Eder, spurgte Christine. "Ja mig har De bedraget, udbrød en Soldat, jeg kjempede ved Mendigorrig, og Man lovede mig et Kors." Da Dronningen indvendte, at det var hendes Generalers Skyld, afbrød den omtalte Musikus hende med den Begjæring, at lade dem høre Dekretterne. Strax befalede Hs. Majestæt Krigsministeren at forelæse dem men denne fik, uagtet Jndholdet fandt Bifald, med stor Møie Tilladelse til at reise. Denne Scene endtes med, at Soldaterne bade om Tilladelse til at kysse Dronningens Haand, hvilket hun ogsaa med megen Inde bevilgede. Jmidlertid forefaldt adskillige Uordener i S. Jldefonso, som f. Ex. at alle fra Madrid kommende Breve bleve aabnede og oplæste i Vagthuset. Blandt disse Skrivelser opvakte især een fra Munnoz's Moder til Dronningen almindelig Latter. Det engelske Gesandtskab fik sin Korrespondents i en ynkelig Tilstand; alle Depescherne manglede. Om Quesadas Flugt og Død meddele Bladene følgende nærmere Omstædigheder. J en Forklædning, ledsaget af ges Js, to Betiente, ankom han til Hortaleza, hvor han, som forhen meldt, blev kjendt og fængslet. En Officeer spurgte ham, om han ingen Fuldmagt fra Osturis havde at fremvise, da det muligt kunde redde ham, Her har jeg ingen, svarede han, men desto flere i mit Hotel i Madrid. Jeg har kun spillet en underordnet Rolle, men hvis jeg blot havde udført Halvdelen af mine Jnstructioner, stod Madrid, maaskee nu i lys Lue." Efterat han havde afleveret sine Penge og forlangt lidt at spise, traadte nogle Kurasserer ind for, paa den nye Generalkapitains Befaling, at bringe ham til Toledo; men paa samme Tid styrtede Pøbelen indi Fængselet og myrdede ham tilligemed en som Muuldriver, forklædt Officeer, der havde ventet paa Generalen i Hortaleza, for at hielpe ham til at flygte. Quesada havde iøvrigt annet sin Død flere Dage i Forveien, og derfor gjort sit Testament. - Hvor Ministrene Galiano og Jsturiz opholde sig, vides ikke med Vished, men de medtages haardt af Journalerne, hvis Tungehaand nu er fuldkommen løst, siden Censuren er afskaffet.