Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1834-03-26
Politiske Efterretninger. Engeland. Fra London meldes under 18de Marts. De orientalske Anliggender fængsle her igjen Alles Opmærksomhed. Privatbreve i Bladet Times, dateret Constantinopel den 19de f. M., bekræfte at der er opstaaet nye Forviklinger i Constantinopel. En Note fra Lord Posonby til Porten, hvori Nødvendigheden, tilkjendegives, at det engelske Hof erholder nøiagtig Oplysning om den tyrkiskerussiske Tractat af Juli forrige Aar; har gjort et dybt Jndtryk paa Divanet. Paa Engelands indstændige Fordring, at erholde et categorisk Svar, var dog endnu intet fulgt. Bladet Times Correspondent, mener ellers, at dette ikke kan udfalde anderledes end utilfredsstillende, og kunne ogsaa let lede til krigerigske Forviklinger, da Sultanen ønsker at afkaste Masken og at rive sig løs fra Rusland. Til Ovennævnte, føier endnu Coureren, at man i Engeland sigien udruster 2 nye Linieskibe: the Rodney, paa 90 Kanoner, og Prindsesse Charlotte paa 110 Kanoner: "Disse ere ubetydelige Forholdsregler tilføier hiint Blad - i Sammenligning med de Midler, som staae til Admiralitetets Disposition, men i Forening med andre Kjendsgierninger, vise de, at vor Regjening, ikke er tilfreds med det russiske Hofs Forhold, og at den har besluttet at lægge denne Utilfredshed for Dagen. Under disse Omstændigheder, er en Motion mærkelig, som Hr. Sheil for nylig fremkom med i Parlamentet, hvori han fordrede Documenter fremlagde og Oplysning meddeelt om den mellem Rusland og Tyrkiet afsluttede Tractat, og Lord Palmersione, erklærede de, at Tractaten kun spærrede Dardanellerne for alle fremmede Krigskibe, men dette gjeldte ikke Coffardieskibe, for ovrigt tilføiede Ministeren, at han aldeles ikke billigede denne Tractat, men troede, at naar den engelske Regjering anvendte den nødvendige Opmærksomhed derpaa, forenet med Maadehold og Energie, ville Tractaten ingen videre Følger have for Engeland. - Underhusets Forsamling den 13de Januar var meget interessant, paa Grund af Parlamentsmedlemmet Hr. Rippons Bil om at udelukke Erkebisperne og Bisperne fra Overhuset." Motionen blev understyttet af Hr. Gil lon, forsvaret af flere Talere, ikke modsagt af nogen og dog forkastet ved en Majoritet af 125 Stemmer mod 58. Hr. Rippon forsikkrede at hverken Partieaand eller Stræben efter Folkendest foranledigede hos ham denne Motion; men han begrundede sit Andragende paa, at Biskopperne ved deres hellige Kald som Religionslærer, re havde renonceret paa Verdens Forfængelighed og Glands, men nu derimod som Medlemmer af Parlamentet vare tvungne til at deeltage i Verdens Glimmer og Larm, at omgive sig med Rigdom og Pragt, og befordre smaae ministerielle Jntriguer, hvilket var stridende mod deres hellige Kald. Jstedet for i Deres Dioceser, at lagt tage de dem underordnede Menigheders Vel, erde tvungne til at tilbringe den største Deel af Aaret i London, og ikke for der at befordre deres Faars aandelige Velfærd, men kun for at repeasentere Kirkens verslige Arvedeel; hvis man anseer dem for Repræsentantere for den hele geistlige Stand, og derfor tilstæder dem Stemme og Sæde i Parlamentet, saa teller man; de kunne ikke ansees for Geistlighedens Repræsentantere, da de ikke blive valgt af den, men udnævnes af Regjeringen, ikke efter Fortjeneste og Værd, men efter deres større eller mindre Tilbøielighed og Duelighed til at understytte Ministrenes Sag i Parlamentet. De sidde i Overhuset ikke som Andres Repræsentantere, men ved deres eget Ret, som geistlige Pairer, og de benytte denne Ret til deres egen Fordeel, de ere en Fiende af enhver nye Forandring, fordi det er en Formindskelse i deres Magt. Til alle Tider og i alle Lande, har Geistlighedens Opgave været at understytte Despotismen, de Geistlige vare Ludvig den des, Ferdinand den 7des og Dom Miguels Fortrolige. Hr. Gillon understyttede Rippons Motion i en lang Tale, som sluttede med den bekjendte Lord Sans Ord: "Saalænge Præsterne indskrænkede sig til deres hellige Kald, saalænge deres Beskjæftigelse efter Apostlernes Exempel bestod i at bede og prædike Skriftens Ord, varde Verdens Velgjørere, de vare Lyset og Livet, men da deres Ærgierrighed neddrog dem, som Himlens Stjerner til Jorden, da det blev deres Stræben at hæve sig over deres Brødre, bleve de da ikke – jeg spørger den gamle og nye Kirkehistories Læsere – den christelige Verdens Mordbrændere? J evig Strid med hinanden om deres Bispedømmers og deres Kirkers Forrettigheder, slyngede de Banstraalen mod hinanden, droge Fyrsterne ind i deres Stridigheder og Krige; og deres Ærgierrighed og Jndblandelse i Statens Anliggender, har udøst mere christeligt Blod, end nogen anden Magt i Verden." Denne Motion blev understyttet af flere Parlamentsmedlemmer.