Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-05-13
J Kingservigs Præstegield i Hardanger, Norge, er i Løbet af Martii og til 16de April indtrufne følgende mærkværdige Dødsfald: 4 Sødskende, 3 Brødre og 1 Søster, bortdøe efter Alderen saaledes: Ved den ældste, næsten 80aarige Broders Begravelse, bliver den ham i Alder nærmeste Søster og den hende næstældste Broder begge syge, døe og føres hjem, ved Søsterens Begravelse er den yngste Broder, næsten 70 Aar gammel, bliver der syg, døer og hjemføres. Alle fik Sygdommen paa een og samme Maade, efter alle Mærker, Betændelse i Underlivet. Jngen af de Andre, som vare med ved Begravelserne, er bleven syg. Den eneste endnu levende Søster, som er den Ældste af alle 5, var ikke, formedelst hendes høie Alder, ved nogen af sine Sødskendes Begravelse. Den spanske Jnquisition (Forts.;f. No. 37.) Alle spanske Jnquisitioner staae under en af Kongen udnævnt og Paven stadfæstet General-Jnquisitor. Denne udnævner alle Jnquisitionsbetjenterne, som de fornemste Personer gjorde sig en Ære af at være. De kaldes Familiares, og deres Tal beløb sig til over 20,000, skjøndt man neppe betjener sig af en Fjerdedeel af samme. Men de besidde store Forrettigheder, og ved Autos da Fe har man ofte seet spanske Grandes føre Slagtofferne til Baalet, da dette hedder at staae Fadder (Padrino) hos dem. Alle Jnqvisitionerne staae under det høie Raad, uden hvis Tilladelse ingen Auto da Fe tør holdes, og hvis Myndighed er saa stor, at alle spanske Jndbyggere pleie at skielve ved det blotte Ord Jnquisition. Det kan give nye Love, og dets Domme ere inappellable. Kongerne selv maatte være bange for at tale imod Jnquisitionen, i hvis Anliggender de aldrig blandede sig. To Franciscanere, dømtes engang til Baalet fordi de havde præket den protestantiske Religion. Da de førtes til Retterstedet, takkede de Gud for, at han havde værdiget at besegle Evangeliets Sandhed med deres Blod. Philip den 3die, som hørte dette, kunde ikke bare sig for at sige lydeligen: "Hvor ulykkelige ere ikke disse Folk, at de maa bøde med Livet for en Sag, de føle sig saa inderligen overbeviste om!" Da Jnquisitionen erfarede dette forargedes den saa meget derover, at den kun af Agtelse for Kongen lod sig nøie med en Tallerken fuld med Blod, der blev ham af tappet, og derpaabrændt af Bøddelen. De Jnquisiter, der redde sig ved Flugten, blive opfordrede til ved Jndkaldelser, der opslaaes paa de offentlige Pladser, at møde inden en bestemt Tid. Jndfinde de sig ei, dømmes de incontumaciam, og brændes, naar de befindes skyldige, in effigte. Denne Jndkaldelse lyder saaledes: "Vi Troens Jnquisitorer til eder N. N., født i N. N. og Sognet N. N. Gud give eder større Visdom. - Det har altid været vor iprige Bestræbelse, at vaage over, at Gud Zebaoths Viinbjerg, som den himmelske Faders høire Haand har plantet, hans Søns Blod vædet, den Hellig Aands Naade befrugtet, og den signede og ubegribelige Trefoldighed med de herligste Privilegier benaadet, ikke af Skovens Vildsviin, det er Kjetterne, ædes, eller af Kjetteres Ukrud qvæles, eller den fiendtlige Slanges pestilenzialske Aande forgiftes. Vi anvende al vor Omhu for, at Samsons Ræve, som ere Kjetterne, ikke fortære Huus faderens Høst eller stikke den med deres brændende Haler i Brand, d. c. ved deres fordømmelige Spidsfindigheder besmitte den catholske Troes Reenhed. - Da Vi derfor fandt, at J vare henfaldne til Kjetterie, saa have Vi bemægtiget os eder, og beredet eder gode Lægemidler, Olie og Honning for eders Saar; men drevne og forførte af den onde Aand, ere J undvegne fra eders Fængsler. Vi have stevnet eder for Vor Ret, men J har vægret eder ved at møde. Vi have sat eder i Ban, og J ere forblevne længe i Ban. Vi vide ei, hvor Diævlen har ført eder hen. Vi have ventet at J skulde vende tilbage til Kirkens Skjød, men da J fremture i eders syndige Forehavende, saa indkalde vi eder for sidste Gang at møde paa den og den Dag, paa det og det Sted, i egen Person. Jnquisitionens tveræggede Sværd forfølger de saakaldte Kjettere, som i Livet er undgaaede det, end- og i Graven. Man forbander den Dødes Minde, erklærer ham for een, der er død i Kirkens Ban og forbyder enhver Christen at bede for ham. Hans Been blive, naar de endnu ere at finde, opgravede, og brændte. Kommer det ikke førend efter 40 Aars Forløb for Dagen, at han er død som Kjetter, saa beholde hans Arvinger vel hans Eiendomme, men de gjøres æreløse og erklæres for uværdige til at beklæde offentlige Embeder. Hans Billed, hvorpaa hans Navn staaer skrevet med store Bogstaver, opstilles i Retten, og, efter at man har oplæst for dette alle de kjetterske Handlinger, som den Afdøde er bleven overbevist om, i samme Form, som om han personlig var tilstede, overgives det til den verdslige Øvrighed, for at brændes. (Fortsættes.) Hovedmændene for de Sammensvorne, som have havt den Plan at myrde de i Lord Harrowby's Huus forsamlede engelske Ministere, stikke adskillige Bygninger i Brand, oprette en midlertidig Regjering, bestorme Banken og fordeele de Penge, der fandtes der, ere nu, overeenstemmende med den over dem fældte Dom, blevne henrettede i London. Man har sammenlignet dette Mytterie med Krudtsammensværgelsen, 1604, men det er kun i deres muelige græsselige Følger, at disse tog Sammenrottelser taale nogen Sammenligning; thi til hiin var religiøs, til denne politisk Fanatisme Anledning; i hiin vare de Sammensvorne yderst bigotte, i denne derimod, paa den farvedDavidson nær, aldeles uden Religion, og de vilde end ikke tilstede nogen Geistlig at berede dem til Døden. Slagteren Jngs sang endnu i det sidste Øieblik, give me dead or liberty (giv mig Død eller Frihed), og Brunt tog en Priis Tobak af et Papir. - Jøvrigt er det mærkeligt, at saavel Gaden, hvori Mytteriet blev smeddet Cato-Street som adskillige af de Sammenrottede, have meget caracteristiske Navne, der i Tilfælde af, at Anslaget ikke lykkeligviis var glippet, havde hos Sværmere kunnet givet deres Gierning et Slags Betydning. Ved Cato's Gade mindes man om hiin store Romer, der valgte en frivillig Død, for ei at overleve sit Fødelands Frihed, Brund betegner det første hidsige Angreb, Slag, (sig. Ulykke), og Thistlewood, Tidsel-Skov, der let kunde være bragt i Forbindelse med den skotske Tidselorden, hvis Devise er Esperance (Haab.