Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-03-30
Fra sin Correspondent i Lollands-Falsters Stift, har Kjøbenhavnspostens Redaction atter modtaget en Skrivelse, nærmest angaaende den Lehmannske Sag, og da Kbhvnpst. ingen Tvivl nærer om at Referenten er godt underrettet, saa vil det af Skrivelsen erfares, at det ingenlunde seer saa farligt ud med bemeldte Sag, som man syntes at formode, da man læste den bekjendte Ordre til Generalfiskalen, en Embedsmand, der ved denne Sag først anden Gang er sat i Virksomhed, medens han har beklædt sin Post. Den Deel af Skrivelsen, som Kbhpst. har troet at burde meddele sine Læsere, tillade vi os at optage, da den vel neppe vil læses med mindre Jnteresse af Stiftstidendens Læsere. Den lyder saaledes: Hvad jeg, da jeg skrev mit sidste Brev til Dem, ikke havde troet, at der vilde skee, er nu gaaet i Opfyldelse, idet Generalfiskalen har troet at burde lade optage Forhører herovre paa Falster i den Lehmannske Sag, i hvilken Anledning Byfogden i Nykjøbing, Justitsraad Møller og Byfoged Buntzen i Stubbekjøbing ere beordrede til at anstille Jnqvisition i Sagen. Med en i det Mindste ikke collegialmæssig Hurtighed have de nævnte Jnqvisitorer sat sig i Virksomhed og forhørt dem, de antoge kunde give nogen Oplysning i Sagen; men Udfaldet af Forhørerne skal, som jeg har erfaret, ikke være blevet efter Forventning, idet de fleste af Vidnerne have aflagt Vidnesbyrd, der ere saa langt fra at være i Hr. Lehmanns Disfaveur, at de netop ere vel skikkede til at komme ham tilgode i den mod ham instituerede Retsforfølgning. Ligesom det ikke har undret Nogen, at Forhørerne have havt et saadant Udfald, saaledes har det heller ikke været paafaldende, at Sognefogden Peder West, der, som bekjendt nok, den ene Dag underskrev Skattebevillingspetitionerne og den anden Dag tilbagekaldte sin Underskrift, og dennes døve Svoger, have aflagt Vidnesbyrd, der ere de fleste andre Vidners tildeels modstridende. Naar man imidlertid betænker, at Sognefogden Peder West i det Mindste i politisk Henseende har viist, at han ikke er meget conseqvent i hvad han gjør og mener, at han staaer temmeligt isoleret ligeoverfor de andre Vidner, at han antager, at det er det liberale Parti, der har bevirket, at hans egen Valgeandidat og værdige Collega Peder Olsen ikke blev valgt, samt at han selv i de liberale Blade er bleven saa forskrækkelig blottet, og naar man dertil lægger, at Vidnesbyrdene i nærværende Sag fornemmelig maae gaae ud paa det af de forskjellige Jndivider paa forskjellig Maade opfattede Jndtryk af corpus delicti, den Lehmannske Tale; saa – ja saa kunne Læserne vel gjætte sig til Resten. At den liberale Byfoged Buntzen den næste Morgen efter Hr. Lehmanns Ankomst pillede ud af Byen, førend det var blevet lyst, og at Justitsraad Møller og Amtmanden negtede at reassumere de optagne Forhører, vil Enver finde i sin fuldkomne Orden, naar han kjender lidt til Forholdene herovre, men De kan være vis paa, at det høie Collegium, til hvis Resolution Stiftamtmanden har appelleret, ligesaalidt vil indrømme Hr. Lehmanns Begjæring, ihvorvel der gives dem blandt os, som endnu troe, at Justitsraad Møller vil blive nødsaget til at reassumere Forhøret. Hvorvidt en saadan Negtelse kan ansees lovmedholdelig eller ikke, skal jeg ikke her videre undersøge, men kun holde mig til det Factiske ved Sagen. Modens, som anført, Stemningen herovre i det Hele er decideret for Lehmann, har det dog ikke fra obseureKilder manglet paa underfundige Machinationer for at opdrive Vidner imod ham. J Almindelighed ere de prellede uskadeligt af paa vore Bønders Retsindighed og Sandhedskjærlighed, der ikke tillader dem at vidne imod deres Overbeviisning, om de end derved kunde tjene nok saa formaaende Folk, ja flere af dem, t. Ex. Gaardmand Jeppe Møller paa Nebølle, have endog følt sig saa indignerede over disse Attentater paa at forlokke dem fra Sandhedens Vei, at de have tilmeldt Vedkommende disse ublue Forsøg paa at sætte Sagen paa et ganske andet Standpunct end det kan være Regjeringens Hensigt at ville have den sat. At Stiftamtmanden ved Lehmanns Ankomst hertil pludseligt blev syg*), er under de nærværende Omstændigheder uheldigt nok. Naar man spørger, hvad Virkning denne Generalfiskal Stiftamtmanden havde ved Lehmanns Ankomst hertil alt i flere Dage været syg. Action har havt herovre i det Hele, saa tager jeg intet Øieblik i Betænkning paa det Bestemteste at erklære, at den saa lidet har bevirket, at Stemningen er bleven mere conservativ, at netop det liberale Parties Rækker derved ere blevne ikke ubetydeligt forøgede. Mangfoldige Bønder have ved denne Leilighed faaet Øinene op- og begyndt at anstille Reflexioner over Forholdene, dem de nu betragte fra et ganske andet Standpunct end forhen skeet er. Jeg vil slet ikke tale om Gedserland, hvor Justitsraad Friis er en tro, skjøndt ingen talentfuld Støtte for det Gamle og for Alt, hvad der hed der historisk Ret, ikke heller og Nørre-Ørslev, Sønder Alslev og Sønder-Vedby, samt Væggerløse, hvor Peder West, Peder Olsen og deres Collega Christoffer Rasmussen.) husere. Den øvrige Deel af Falster er for den liberale Sag; thi selv Bønderne paa Corselitze lade sig ikke meere paavirke, efterat de have bragt i Erfaring, at Godsets Bestyrelse, den meest høitoryske, der kan opdrives i hele Landet, vægrer sig for at følge Tidens billigste Fordringer i at afløse Hoveriet, og efterat de ere blevne betagne den dem med megen Anstrengelse indpodede Vildfarelse, at det er Oppositionspressen, der er deres Fiende, og netop have bragi Erfaring, at Bondestanden ingen varmere Ven har end denne. Blandt de af Bondestanden, der med mest Jver og med mest Diærvhed have taget sig af den liberale Sag, fortjener først at nævnes: Sognefoged Hans Rasmussen af Waalse, der førte Præsidiet ved den Forsamling, der afholdtes i Anledning af Kammerraad Drewsens Sammenkomst med sine vælgere. Enhver sand Fædrelandsven maa beklage, at hans Gaard ikke har det fornødne Qvantum Hartkorn, da han ellers utvivlsomt vilde være bleven valgt til Stænderdeputeret, og derved i høi Grad bidraget til at hæve Bondestanden i Folkets Øine. Ogsaa udenfor Bondestanden gives mange Venner af den liberale Sag, men da de ikke Alle ere uafhængige af Forholdene, saa skal jeg nok vogte mig for at nævne dem for visse Aarsagers Skyld. - Lehmanns Reise herover vilde kunne være bleven et sandt Triumphtog, da det er mig bekjendt, at Mangfoldige have tænkt paa at vise ham deres Erkjendtlighed for den politiske Ufortrødenhed, han lægger for Dagen og som desværre er sjelden hertillands; men han har paa det Bestemteste vægret sig for at modtage nogensomhelst offentlig Erkjendtlighedsyttring under de nuværende Forhold, hvilket er et nyt, skjøndt ufornødent, Beviis paa den Takt, han viser under den Rets forfølgning, Regjeringen har troet at maatte instituere imod ham. Det har glædet mig særdeles, at Stemningen har viist sig saa gunstig for Lehmann, thi det vilde være et sørgeligt Tegn paa en moralsk Slaphed, om Folket selv vilde lade dem i Stikken, der under utallige Gjenvordigheder og med utrolige Opoffrelser have sat sig den Opgave at haandhæve Folkets Rettigheder ligeoverfor dem, der have andre Anskuelser, uden Udsigter til anden Løn end den, der ligger i Bevidstheden om, at have handlet ret, og deres Erkjendtlighed, for hvem Opoffrelserne ere gjorte. - Da Posten staaer for Døren, maa jeg for denne Gang opsætte, hvad jeg iøvrigt kunde have at berette Dem om denne Sag. Jeg skal desuden om føie Tid meddele Dem nogle interessante Oplysninger og Bestyrelsen af Statens Domainer herovre, de Hvededalske Godser, der *) Vi troe, at denne Sammenstilling for Sognefoged Christoffer Rasmussens Vedkommende er mindre rigtig. give Anledning til mange Betragtninger; men jeg mangler endnu forskjellige Data, uden hvilke jeg ikke vil kunne offentliggjøre hvad jeg har at sige om denne Sag. Disse Data vare vel at erholde hos Stiftamtet eller hos Jnspecteur Rosenkilde, men det er ikke meget rimeligt, at man fra denne Kant vil opfylde min ærbødige Begjæring desangaaende."