Viborger Samler, 1846-05-25
Nyeste Postefterretninger. Storbritannien og Jrland. London, den 15de Mai. Uventet opstaae nye Vanskeligheder i Overhuset angaaende Kornbillen. En Section af Lorderne, saaledes melder Børsenhalles Londonerhandelscorrespondent, har indledet nye Forslag om at indføre en permanent fix Told, og det Anhang, denne Afdeling vinder, er saa mægtigt, at Frygten for Billens Forkastelse ikke synes ubegrundet. Men et Resultat af denne Art vilde optages ikke alene med dyb Bekymring, men endog med stor Frygt, da en politisk, finantsiel og commerciel Crisis derved ufeilbarligt maatte opstaae. Det er bekiendt nok, at af Overhusets 429 Medlemmer, er den allerstørste Deel, maaskee henved 400, imod Jndførelsen af frie Jnstitutioner og navnligen imod den frie Kornhandel; thi mange af disse Herligheder ere altfor uvidende til at kunne begribe at ved Monopolernes Ophævelse ville Landrenterne ikke falde, men snarere stige, – og netop disse Landrenter, ei Nationens Bedste, ligge de fleste af Rigets Peers meest paa Hjertet. Desuden er man ogsaa, men sikkert med Uret, ængstelig for en yderligere og meere almindelig Jndskrænkning af de gamle Prærogativer, Forrettigheder og Landeiendomsbesiddernes og Peers Jndflydelse, ligesom man frygter for den mere udvidede Jndflydelse, som de andre Stænder turde erholde ved større Anseelse og Rigdom Dette Lands Historie lærer imidlertid, at i meget alvorlige Tilfælde og critiske Perioder har Overhuset givet efter af Frygt for Følgerne, og ikke vovet at modsætte sig en anseelig Majoritet i Underhuset, og endnu langt mindre Nationens Stemme. Man tør altsaa haabe at denne Erfaring ogsaa vil gjøre sig gieldende ved denne Leilighed, endskjøndt den i de sidste Dage fremtraadte nye Opposition lader befrygte det Værste. Derfor hersker der atter Mistillid paa vort Pengemarked, derfor ere de bedste Papirer kun afsættelige imod 3 1/2 pCt. Disconto. Den vigtige Stund, skriver en Londonercorrespondent i Augsb. Allg. Zeit., nærmer sig nu, Partierne imodesee med Spænding den mindre visse Udvikling af det vigtige Kornanliggende i Overhuset. Ganske at kuldkaste Peels Plan, vover Overhuset ikke; Protectionisternes Politik kan imidlertid tilføie Landet uberegnelig Skade. Jntet besjæler disse saa meget som en blind Hevngierrighed imod Sir Rob. Peel. For at styrte ham kunne de lade sig forlede til at modsætte sig ethvert Regjeringsandragende eller antage ethvert Forslag fra Oppositionens Side, forat holde ham fjern fra Bestyrelsen, kunne de være redebonne til at forbinde sig med Lord Russell og føre deres Stridskræfter over i Whigpartiets Leir. Mænd som d'Jsrali og Lord G. Bentinck undsee sig ikke ved at nedværdige deres Partiers Politik; det er en stor Ulykke for Torppartiets Ære, at Mænd, som ere bedre Anførere, værdige, læmpe under saadanne Fribyttere. Men Lord John Russell har ingen Lyst til at indlade sig med saadanne Staldbrødre. Han er en Mand af Ære, Grundsætninger og Partitraditioner; han forsmaaer at optage imellem sit gode Skibs Mandskab en Bande Overløbere under et Piratslag. Endnu vides ikke hvad Lordernes Huus, hvad navnligen Torypartiets meest indflydelsesrige Medlem - Lord Stanley - vil beslutte sig tilMan forsikkrer imidlertid at han har givet Sir Rob. Peel den Forsikkring, at hans Modstand imod Kornbillen vil indskrænke sig til hans personlige Votum."J sin Slutningstale i Kornanliggendet angreb d'JsraliAnti-Corn-Law-League og Ministeriet Peels Overgang fra det Parti, hvem det skyldte sin Magt. Han selv tilegnede sig den Roes at have allerede længe iforveien forudseet Peels Adskillelse fra det egentlige Toryparti, han sammenlignede Peels Overgang med hans 112 umiddelbare Tilhængere med Sachsernes Daab ved Carl den Store, han betegnede Peels politiske Liv som en stor Appropriations-Clausul, fordi Ministeren stedse havde vidste at tilegne sig Andres Anskuelser og Forholdsregler og udføre disse, som om de vare udgaaede fra ham; han yttrede til Slutning det Haab "at det engelske Folks sunde Sands omsider vilde vaagne og ikke længere taale Ministerbærkens despotiske Gieragtighed eller den politiske Bissekræmmer, der opkjøber sit Parti paa det med Hensyn til Prisen laveste Marked for atter at sælge det paa det dyre ste. - En velgjørende Contrast til disse Bitterheder og Drillerier, hvilke ikke desmindre ved den Veltalenhed, hvormed de fremsagdes, vakte en i flere Minuter vedvarende Bifaldstorm, dannede Lord John Russells Tale. Med Rolighed udviklede Lorden det frie Handelsystem store Fordele; han retfærdiggjorde sine egne Anskuelser, der efterhaanden vare fra en betydelig Told gaaede over først til en ubetydelig Afgift og tilsidst til en fuldstændig Ophævelse af Kornlovene; han omtalte Adsplittelsen af det store conservative Parti fra Aaret 1841; han søgte af vise, at dette Parti, hvor glimrende det end syntes i Begyndelsen, havde desuagtet lige fra sin Fremtræden baaret Ødelæggelsens Spire i sig, da den Basis, hvorpaa det stod, ikke var det ægte Grundlag for et stort politisk Parti. Phalauxen fra 1841 var kun et Complex af en Mængde personlige Jnteresser, og for saavidt Sir Rob. Peel havde indseet dette og desuagtet i flere Aar havde ved at opretholde et saadant Parti truet Statens sande Jnteresser, maatte han erklære at Sir Rob. PeelsForhold fortjente Dadel. Med faa Ord gjendrev Premierministeren d'Jsralis Angreb; han spurgte ham om: af hvilken Grund han (d'Jsrali), naar han i saalang Tid havde forudseet hans Frafald, dog stedse lige indtil det sidste Øieblik havde sluttet sig til Ministeriet, og han erindrede d'Jsrali om at han (Peel) allerede i Aaret 1842 havde yttret at han ingenlunde var tilsinds ubetinget at modsætte sig en Forandring i de bestaaende Kornlove.