Corsaren, 1841-12-03
Kongemorderne i Frankrig og Hr. J. Levin, "Dagens" Feuilletonist. Jer føres, som bekjendt, for nærværende Tid i Frankrig en vidtløftig. Proces mod de Personer, der ere eller ansees for at være implicerede i det Mord-Attentat paa de kongelige Personer, som fandt Sted i September d. A. Vor conservative eller servile Presse har ret fundet sin Fornøielse i at omtale disse blodige Uhyrerk, og det er derfor en stor Glæde for os at kunne levere et fuldstændigt Beviis for, hvor høit disse Folk staae over - denne Presse selv. Dette Beviis vilde være altfor let, hvis vi vilde sammenstille dem med selve den glubende "Dag", og vi vælge derfor det tilsyneladende Vanskeligere og tage til Sammenstillingen "Dagens" Feuilleton, der jo formedelst sin Uskadelighed og Fromhed passende kan benævnes "Dagens" Lam (eftersom den nemlig endnu ikke er gammel nok til at kunne kaldes dens Faar). Som ved enhver anden Sammenligning maae de paagieldende Parters Feil og Fortjenester nøiagtig fremstilles, og det skulle vi gjøre, efter blot ved en høitidelig Forsikkring at have sikkret os mod den Mening, at vi i nogen Maade skulde have til Hensigt at tage Hines kongemordiske Planer i Forsvar. Vi beklage tvertimod, at de ædle og herlige Jdeer, som spire i de hemmelige Selskabers Skjød, skulle være blandede med saa urigtige og ukloge Hensigter - urigtige, fordi de staae i Strid baade med guddommelige og menneskelige Love, og ukloge, fordi det ikke fører til noget Resultat at dræbe Konge og Prindser, da deels Kongeslægten ligner et vist Jndvoldsdyr deri, at man kan skjære nok saa mange Led bort, de recruttere sig snart igjen, og deels alle "Venner af Ro og Orden" komme i Allarm over en saadan urolig og uordentlig Handling og i deres Alteration hidføre en Reaction eller det Modsatte af, hvad man ved Kongemordet har tilsigtet. Man maa imidlertid ogsaa herved, for man dømmer for haardt, tage i Betragtning, at disse Mennesker ere Sydboer, at deres Blod er hedt og utaalmodigt, at de ikke, som vi Nordboere, kunne give Tid en halv Snees Aar med at faae et Løfte opfyldt - og saa alligevel ikke faae det opfyldt men at de, naar de først med Begeistring have opfattet en Idee, ogsaa med Begeistring, Opoffrelse, jal Fanatismenstræbe at sætte den igjennem. Og hvadner det danfor Ideer, de hylde? Jkke sandt: Slige Kongemordere kunne ikke have anden Planend at omstyrte al Regjering, fremkalde Vold og Mord, tilbageføre Næverettens Tid som saan mange tydske Skribenter behage at fortælle - og da i al Magn plyndre dem, der have Mere end de, leve af det Røvede i Sus og Dus og gjøre Staten til en Skueplads for de fæleste Laster – Akl J skulde kun vide, hvad de forlange; det er langt gyseligere. Tænk! Er det ikke rædsomt, at disse fattige Arbeidere ansætte som Jdealet for deres Stræben en Stat, hvor der garanteres dem 8 Timers Arbeide om Dagen for at føde dem selv og deres Familier? Otte Timers Arbeide om Dagen, det er det, de ville stjæle fra Andre til sig selv, og deri ligger netope det Rædsomme; thi der gives saa uendelig mange rige og fornemme Folk, fra hvem det ikke er muligt at stjæle en Times Arbeide; man kunden slaae dem ihiel for en Times Arbeide i hele Aar, og de maatte lade sig slaae ihjel, de kunde ikke opdriven den. Som sagt, de forlange at maatte arbeide 8 Timer om Dagen, men heller ikke meere. Saa urimelige ere disse Mennesker, at de ikke ville beholde den nærværende Tilstand, hvor de kun arbeide 16 Timer om Dagen uden at blive mætte, men ville have den ombyttet med en, hvorin de arbeide otte Timer om Dagen og dog blive mætte; at de ville gjøre Indgreb i Fabrikherrens Ret til at anstrænge de smaae Born over Evne og i den tidligste Alder ødelægge dem legemligt og aandeligt. Tænk, hvor urimeligt! Endvidere ville de, at alle Skoler skulle oprettes og vedligeholdes af Staten, og at der i dem skal "ligesaa godt bæres Omsorg for den fattigste Borgers Barn som for Prindser af Blodet", at ikke Nogles Børn skulle "fødes til stedse at være begravne i Uvidenhed, medens Andre udrustes med Kløgt til at understøtte og befæste Tyranniet over dem." - Er det ikke strækkeligt, at slige fattige Uslinger ville, at ogsaa deres Børn skulle lære Noget? Dog nei - bort med al Jroni og bitter Spog! Det er i Sandhed ikke skrækkeligt, og er det skrækkeligt eller forbryderisk, da ere ogsaa vi Forbrydere; thi vi have udtalt lignende Ønsker for fattige Folk*), og vi frygte ikke for at udtale dem endnu engang, ja! vi maae endog ansee hine hemmelige Selskabers Jdeer for at være et stort Beviis for Menneskehedens Fremskridt, naar vi betænke, hvorledes man i Aarene 1792 og sig gjorde Oprør for at vade i Blod, og hvorledes man nu vilde gjøre Oprør for at blive istand til at føre et arbeidsomt og forstandigt Liv! Lader os nu vende Blikket fra disse Mænd til - "Dagens" Feuilleton. Man vil formodentlig finde, at dette er et uhyre Tankespring, og navnlig vil Hr. Levin selv sige: "Vorherre bevare min syndige Sjæl for enhver Lighed med disse Kongemordere!" Men vi svare hertil: Stop Hr. Levin! I denne ene, ja eneste Henseende har De netop allerede Lighed med de nævnte Folk, ja mere end Lighed. De overgaaer dem; thi hine dræbe i Fortvivlelse og hurtigt, hvorimod De med koldt Blod, ja med sand djævelsk Kulde udsender Deres Feuilleton paa Lykke og Fromme. Posito jeg sætter, at Kongen læste den hver Dag i 8 Dage: han var caput, ingen menneskelig Magt formaaede at redde Allerhøistsamme - De var, gys! De var Kongemorder! Og De var da ikke blot en Aliband, en Darmes, en Quenisset, som ene skyde paa Fyrsterne, De var en Fieschi, der slyngede sin Maskines Virkninger ind i en heel Menneskesværm, i hvis Midte Kongen stod - Vorherre bevare Kongen for alt Ondt og for "Dagens" Feuilleton. I denne Henseende er der altsaa Lighed; men i alt Andet overgaae de franske Kongemordere Dagens" Feuilleton. De dræbe af Kjærlighed *) Vi henvise til Artiklen: "Den Fattige og den Rige" i No. 45. til veres fattige Brødre, som de ville frie for Tyranni og Hunger; men lader os see, hvad Slags den Sympathi er, som "Dagens" Feuilleton viser det "simple Folk". Forleden - det var sidste Torsdag - havde den sin 307de Artikel om Oldsager og Runer og klagede da gudsjammerligt over, at saa mange Runestene blive oppløiede og af de uvidende Bønder slagne istykker. Men vi vide et Middel herimod - tilføiede den med selvfornøiet Mine - et probat Middel herimod: man skal sætte Straf for at slaae Runestene itu. - Altsaa: vi skulle have flere Straffebestemmelser. Det er ikke nok, at man bliver straffet, naar man er for glad, for hidsig, for høittalende; at der er Straf for at lave et Chatol og sælge det af Trang; for at bage billigt Rugbrød, for at lade en Gjedebuk gaae paa Gaden, for at sanke affaldne Kviste i Skoven; for at svinge med Hatten paa Nørregade og for ikke at svinge med Hatten paa Fælleden; at der er Straf for at gjøre det, som er forbudet, og for at gjøre det, som ikke er forbudet - man skal ogsaa straffes, naar man opgraver en Runesteen og slaaer den istykker! Endskjøndt - naar vi saaledes komme ind i Straffens Theori, blive ogsaa vi betagne af Strafferaseri; der er Noget ved Straffe, som opflammer En, naar man tænker paa dem, kan man af underlig Lyst og Glæde næsten komme til at dandse St. Veits Dands. Hul heisa! lystig! Lader os faae flere Straffebestemmelser! Lad de simple Folk faae Noget at more sig med! Straf! Straf! Straf! J Grunden er Straffenes Mængde dog Kjendemærket paa en Nations Jntelligents og Dygtighed! Straf! Straf! Straf! Men fremfor Alt: Straf for "Dagens" Feuilleton! Men igjen maae vi sige. Bort med al Jroni og bitter Spog. Det maa man vel tilraabe alle hine Runetydere, de høie og høieste Personer saavel som de laveste: Al Eders Viden, al Eders Forsken, alt Udbytte for Videnskaberne opveier ikke Straffen over et eneste Menneske - Vide J, hvad det er at straffe et Menneske?