Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-22
Om Pavens Ophold i Frankrig, sagde Napoleon blandt andet: "Jeg inddrømmede ham et prægtigt, rigeligen udsmykket Pallads i Fontainebleau, og bestemte 10,000 Kroner maanedligen til hans Underhold, femten Vogne stode for ham og Cardinalerne i Beredskab, men han gjorde aldrig Brug deraf. Han var meget opbragt over de Nidskrifter, hvori man paastod, at jeg behandlede ham slet; ogsaa modsagde han det offentliligen, og forsikkrede, at jeg havde føjet ham i hver, kun ikke i politisk, Henseende. Engang havde jeg i Sinde, at skille ham ved hans hele verdslige Magt, at gjøre ham til en Almosenier, og Paris til den christelige Verdens Hovedstad. Jeg pleiede hyppigen at lade Bispen af Nantes disputere med ham i min Nærværelse. Han vilde gjenoprette Munkene. Men Biskoppen sagde til ham, at Keiseren havde intet imod, at Folk vare i Hjertet Munke, kun vilde han ikke tillade, at noget Selskab af dem skulde offentligen være til Ofte vilde Paven formaae mig til at skrifte: men jeg undveg ham altid, svarende: hellige Fader, jeg har nu for meget at bestille, naar jeg bliver ældre, saa skal det skee. Jeg havde Fornøielse af at underholde mig med ham; han var en god gammel Mand; men fanatisk og haardnakket." – Napoleon spurgte engang Omeara: af hvilken Religion er De? – "Jeg er Protestant." - Var Deres Fader det ogsaa - Nu, saa bliv derved, thi jeg er af den Mening, at enhver maa blive ved sine Fædres Religion; den, hvori han er opdraget. - "Der gives Trappetrin fra Guddommen igjennem den hele levende Verden. Hvoraf vide vi, at Dyrene ikke have deres eget Sprog. Jeg anseer det formasteligt at nægte det, fordi vi ikke forstaae det. En Hest har Hukommelse, kjender meget, og har Sands for Kjerlighed. Jeg eiede selv en Hest, der skjælnede mig fra hver anden Person; der, naar jeg red paa den, ved Paraderen, ved en stolt Gang, med høit opreist Hoved, tilkjendegav, at den har en Person af høiere Anseelse, end alle de, der omgave den. Heller ikke vilde det tillade nogen Anden at bestige den, undtagen en Rideknegt, til hvis bestandige Omsorg, den var betroet, og naar denne red Hesten, vare dens Bevægelser ganske forskjellige, ligesom om den vilde sige, at det var sig bevidst, at en Ringere sad paa dens Ryg. Saa ofte jeg foer vild, gav jeg den kun Tøilen, og Hesten fandt den rette Vei der, hvor jeg, med alle mine Jagttagelser og min Overlegenhed i Kundskaber, ikke havde formaaet det. - Planterne ere ligesaa mange Dyr, der spise og drikke, og Trinene gaae op til Mennesket, der kun er det fuldkomneste af alle." En Dag traf Omeara ham læsende i Badet. Det befandtes, at den Bog, der sysselsatte ham, var det ny Testamente paa Fransk. Saarlægen bemærkede, at det vilde forekomme mange Folk utroligt, at han læser samme, da mange ansee ham for en Vantro. Napoleon loe og svarede: "Og alligevel er dette ikke Tilfældet. Jeg er langtfra ingen Atheist. Trods alle Præsternes slette Egenskaber og Bedragerier, der stedse præke: at deres Rige ikke er af denne Verden, og dog tilegne sig Alt, de kunne faae, har jeg, saasnart jeg kom i Spidsen for Regjeringen, gjort Alt, hvad der stod i min Magt, for at gjenoprette Religionen. Men jeg ønskede at gjøre den til Grundlag og befæstelsesmiddel for Sædeligheden. og ægte Grundsætninger, at den kunde bruges som Modstand mod menneskelige Love. Mennesket trænger til Underværker. Det er bedre, at han finder dem i Religionen, end i Le Normand, (den berygtede Spaaqvinde). Desuden yder Religionen dem, der besidde den, Trøst og Kraft, og ingen kan med Sikkerhed sige, hvad han i sit sidste Øjeblik vilde gjøre." (Fortsættes.)¬