Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1801-04-01
Danske Tilskuer meddeler endeel smukke Krigssange af vore berømteste Digtere, hvoraf Rummet blot tillader at anføre følgende af vor ædle F. H. Guldborg, helliget Danmarks Kronprindsesse: Maria, rolig! - Fredens Himmel hvælver sig over denne krigesyge Jord og, mens vor Siel for Farens Trudsel skiælver, er Hielpen trefold nær og stor. O rolig rolig! thi med Faderøie, bevogter Gud Din Fredrits Fied, og byder snart den saligfølte Fred, at favne Danmarks Dal og Norges Høie og byder Plovens trygge Gang, og Leens fredelige Klang, og frelste Møers Brudesang. at lønne Fredrik rigt for al hans Møie. Knæl med Din Datter, elskede Førstinde! og Folket knæle skal med Dig, hvert Aandedræt til Bøn forvandle sig! hver Bøn skal Himlen aaben finde. Beed med det hele Folk til Gud: at ingen Ynglings Blod maa flyde, begrædt af en fortvivlet Brud! at aldrig Mødres Skrig maa bryde, Dødsdampen af det tændte Krud, at aldrig Spædes Suk maa lyde i Tordnen af de vilde Skud! Men, nægter Fredens Gud at høre: er Stoltes Fald og Time nær: seer Du Din Fredrik sine Børn at føre, og Retfærds frygtelige Sværd. for ham at drages kiekt af sønlig Hær da næl med Haab og Mod, Forstinde, og Folket knæle skal med Dig: hver Bøn skal Himlen aaben finde, hvert Sværd til Lyn forvandle sig, og styrte frem med Stormens Vælde for Frederik og Fædreland, og rask som Stormen Fienden fælde, for Frederik og Fædreland. Thi rolig, elskede Førstinde og rolig selv paa Kampens Dag, End svæver Fædres Helteminde. om Danmarks seiervante Flag; end Haabets Stierner venligt tindre, end danske Barm sig føler fri, og end skal danske Mand erindre. at staae som En og slaae som Ti Vær rolig, Danmarks næste Moder, og sign Din kiekke Fredriks Løn Hver Mand skal følge ham som Broder, hver Paaling døe for ham som Søn. Og tryg bag faste Krigerskaare. skal Du med Danmarks Qvinder boe; og elske tifold efter Fare. Ham, Danmark og den pundne Roe; og elskes tifold af de Mødre, med hvem Du bad for heldigt Slag; og elskes tifold af de Brødre, for hvem Du bad paa Stridens Dag! Thi rolig rolig! - Dine Børn Dig bede med Haabets Smiil at styrke Fredriks Mod. Vor Arm er kraftfuld, og vor Sag er god Vort Sværd skal til Dit Bryst ham atter lede! Da afvigte Fredag, i den Kongl. Families Nærværelse, Kommedien Coqvetten blev opført paa det Kal. Theater i Kiøbenhavn, bleve Tilskuerne ogsaa paa en behagelig Maade overraskede ved følgende Arie, som Acteur Knudsen, sang, isteden for en anden, der staaer i Stykket: Vi alle dig elske livsalige Fred, Du viser os Himmelen aaben; Men kommer en Fiende og giør os Fortred, Da kiække vi tage til Vaaben, Og svare ei Krud, Men Skud paa Skud. Vi sende vor Fiende Dødens Bud. Til Volden, ved Stranden, hvad eller ombord, Vi gaae naar vor Konge os kalder; Om Fiendernes Mængde var end saa stor, Dog ikke vor Mod os undfalder. Vi spare ei Krud a. Der kommer den Stolte med Brask og med Bram, Og kneiser som Nordhavets Bølge; Men see om vi ræddes, vi hilse ham Og snart vi paa Veien ham følge. Vi svare ei Krud a. Og det var Kong Fredrik den 4de af Navn, Mod ham kom tre Flaader tillige; Men intet de finge af Kiøbenhavn Og intet af Dannemarks Rige. Der spartes ei Krud, Men Skud paa Skud. Udsendte mod Fienden Dødens Bud. Saa gjorde de Fædre, saa giøre vi end, Naar Fiender mod Danmark sig hæve. Den Fierde saae Fædrene staae som Mænd, Den Siette skal ei see os hæve. Vi svare ei Krud a. Vor Avindsmand drives da bort fra vor Kyst Og skamfuld han iler tilbage; Men glade vi ende den Hædersdyst Og atter see roelige Dage. Thi spares ei Krud, Men Skud paa Skud. Opsende mod Himlen Seiernes Bub. Han maatte efter et lydeligt encore encore! igientage A. rien, og alle Tilskuere udtrykkede ved denne Leilighed deres patriotiske Jver imod Kongen og deres Fædreland saa levende, at de Kal. Herskaber, inderlig rørte derover, takkede dem med Yttringer fulde af Følelse.