Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-01-19
Fra Vesten drager et længe bebudet Uveir op imod Frankerig. Det saakaldte Budskab, hvormed de forenede nordamerikanske Staters Præsident, General Jackson, har aabnet Kongressen, er ankommet til Europa, og udmærker sig især ved det djærve Sprog, det fører imod Frankerig, fordi dette Lands Deputeertkammer, som Man endnu vil erindre sig, forkastede den imellem de forenede Stater og Frankerig, afsluttede Traktat af 4 Juli 1831, ratificeret den 2 Febr. 1832, hvorefter dette Land skulde til hiint betale en Erstatningssum af 25 Millioner Fr. for ældre Konfiskationer af amerikanske Borgeres Eiendomme. Præsidentens Yttringer og denne Kammerets Færd og om den franske Regjerings derpaa følgende Fremgangsmaade ere af en saadan Natur, at en Krig imellem disse Magter næsten skulde synes uundgaaelig; i det mindste vil sikkert det ældre venskabelige Forhold imellem disse for en Tid lang lide et betydeligt Skaar, thi Præsidenten erklærer reentud, at der, da den franske Regjering aldeles ikke har opfyldt sit Lofte, strax at faae Sagen foretaget paany i Kammeret, ikke kan være Tale om nye Underhandlinger. Han yttrer dernæst sin Tvivl om, at det nogensinde har været den franske Regjerings alvorlige Hensigt, at bringe Traktaten i Udøvelse, saa at der ikke bliver andet Middel tilbage, end at gribe til saadanne Forholdsregler, som Omstændighederne kræve Som den hensigtsmæssigste anseer Præsidenten, at fordre ufortøvet Opfyldelse af den afsluttede Traktat, og i Tilfælde af Vægring eller en ny Udsættelse, da selv at hjelpe sig til sin Ret. Vi maae ikke – siger han - taale, at Frankerig, efter at det i en Fjerdedeel af et Aarhundrede har taget sig Tid til at erkjende vor Fordring, skal bruge er anden Fjerdedeel af et Aarhundrede til Underhandlinger om Betalingen." Han mener fremdeles, at det er et erkjendt folkeretsligt Princip, at naar en Nation nægter eller forsømmer, at betale en Anden en paadragen Gield, kan denne til Værdie af Gjeldens Beløb lægge Beslag paa Eiendomme, som tilhøre Jndivider af hiin Nation, uden at derved vilde gives et retmæssigt Paaskud til en Krig, hvorfor Præsidenten andrager paa, at en Lov skal antages, som bemyndiger til Repressalier i fransk Eiendom, i det Tilfælde at det franske Kammer ikke i sin næste (den nuværende) Session skulde votere en Bevilgelse til at betale den omtalte Gield." Han tilføier endvidere, at Frankerig ikke skal ansee denne Forholdsregel som en Trusel, da dets Stolthed og dets Storhed ere for bekjendte til at Man kunde vente, at indjage det Frygt, for derved at erholde Noget af det; men det er de forenede Staters ufravigelige Beslutning, at opretholde sine Rettigheder, og den franske Regjering behøver kun at gjøre, hvad den selv har erkjendt for Ret, for at spare hine Stater den Nødvendig, hed, selv at hielpe sig til sin Ret. Skulde derimod - vedbliver han - den franske Regjering, tilligemed en fremtidig Vægring ved at hjelpe os dertil, af vore Repressalier ville tage en Anledning til Fiendtligheder imod de forenede Stater, saa vilde det kun dynge Voldsomhed paa Ulovlighed, og see sig udsat for alle civiliserede Nationers Daadel- og Himmelens Straffedomme. Vel er en Kollision med Frankerig saa meget meere at beklage, som det i Europa staaer i Spidsen af frisindede Jnstitutioner. Men naar det kommer an paa Opretholdelsen af vore Rettigheder og vor Ære, da staae alle Regjeringer i vore Øine ligge." Endeligen overdrager han til Kongressen, at tage en afgjørende Bestemmelse. Denne falde nu ud som den vil – slutter han –, den udøvende Magt vil tro efterleve den, saavidt det staaer til den!" Som Man kunde vente, har dette truende Sprog vakt overordentlig Opsigt i Frankerig, og det hjelper kun lidet, at en amerikansk Borger har i "Koureren" søgt at berigtige en Misforstaaelse, som efter hans Mening skal finde Sted i de franske Tidenders Oversættelse af Budskabet, at der nemlig ved de Udtryk Repressalier i fransk Eiendom" (reprisals upon Frenelproperty) ikke skulde forstaaes Beslag paa fransk Eiendom, som allerede nu maatte være i Amerika," men: "Borttagelsen af franske Skibe." Hvilkensomhelst af disse Forholdsregler, Man vilde ansee som meent, betragter de franske Tidender som en fiendtlig, stridende imod billighed og Folkeretten. Selv "Journal des Debats, som i sin Tid ivrigt tog Traktaten i Beskyttelse, viser sig nu meget forbittret over den Maade, hvorpaa Præsidenten er optraadt, der gjør Sagen saa meget desto værre, som det nu maa interessere Frankerigs Nationalære, at vægre sig ved Betalingen. "Temps begynder sin Kritik med de Ord: "Over det atlantiske Hav er indløben en Udæskning til uventede Voldsomheder. Hovedet for en foregiven frisindig Republik har stillet, Der ge, denne Udæskning til det retfærdige og frisindede Frankerig!"