Berlingske Tidende, 1828-04-04
Lissabon, den 2den Marts. Gaarsdagens Aften var af Regenten bestemt til at modtage det Kongl. Academies Lykønskninger, hvorfor alle ordentlige Medlemmer og Æresmedlemmer begave sig til Palladset Ajuda, mange med svulmende Forhaabninger, da de betænkte, at Videnskaber, nes Academie erholdt en Udmærkelse, som var bleven nægtet Deputationerne fra Pairernes og de Deputeredes Kamre. Ogsaa mange Personer af enhver Rang kom for at kysse Regentens Haand; da det er Brug, at han hver Aften fremrækker Haanden til Kys. Vel havde allerede de forrige Aftener Pøbelen i Mængde forsamlet sig under Palladsets Vinduer, og raabt: "Den absolute Konge, D. Miguel, leve!" uden at blive forstyrret deri, ja stundom vare endog dens Viva blevne gjentagne fra Vinduerne, og man havde derfra seet hvide Tørklæder vaie; men det havde dog ikke været mere end 200 Mennesker, for det Meste Folk fra de Kngl. Stalde, som drev dette Uvæsen udenfor Palladset. Men hvor stor var denne Gang de Kommendes Forhauseelse, da de hørte hiint Øprørsskrig gjentone fra de indre Palladsgaarde, og saae hele Hallen, eller den indre Indgang, hvor man stiger at Vognen, opfyldt med en fræk, pialtet og skrigende Menneskehob, Ligesom en Vogn kjørte ind, blev den anfalden, og den deri Side dende beskæmmet, truet og mishandlet, indtil han istemte Skriget. Dette skeete ikke alene i det Jndre af Palladset, men Oprørerne havde ogsaa besat de faa Steentrapper, som førte til Drabant vagtens indre Hal, saa at Besøgerne maatte, saa godt de kunde, trænge sig igjennem, og bleve stødte, slagne og plyndrede, al eftersom Personen i Pøblens Tanker var meer eller mindre constitutioneltfindet. Ligesom enhver, saaledes forskrækket, traadte ind i Forgemakket (hvor der hverken var Stole eller noget andet Men bel, vare de første og naturligste Spørgsmaal: "Hvad betyder dette, hvad mener De herom, hvorledes skal man finde sig i det, hvad vil Enden bliver og det sædvanlige Svar var: "Jeg er bleven behandlet paa selv samme Maade." Gardecapitainen henvendte sig gjentagne Gange igjennem den tienstgiørende Kammerherre til Regenten om at erholde befaling til at dæmpe Uvæsenet, men han fik stedse til Svar: Ande fasso caso, (han skal ikke bryde sig derom. Den første Minister, Hertugen af Cadugal, blev, ligesom de øvrige, overtaven, men da en lydelig Stemme raabte: "det er Hertugen, viste man ham den særdeles Udmærkelse, at ledsage ham med Glædesskrig igjennem Hallen, saa at han leende traadte ind i Forgemakket. Forresten gjorde Larmstifterne ikke stedse den Forskjel, som de Kommendes Sindelag lod forudsætte. Grev da Cunha blev, fordi han havde været anklaget tilligemed de tre liberale Pairer (fra hvilken Anklage han først samme Morgen var bleven frikiendt) behandlet allerværst man rev Hatten af Hovedet paa ham, og slog ham dermed i Ansigtet, sønderrev hans Kjole, og vilde have ombragt ham, naar ikke nogle Officerer (der ogsaa kom i Besøg) havde med dragne Sadler taget ham imellem sig, og bragt ham ind i Forgemakket i en Tilstand, der neppe lader sig beskrive. Fyrsten af Schwarienberg, der kom til Regenten for at tage Afsked, blev saaledes mishandler, at han ikke kunde forestille sig, han var i det Kgl. Pallads og lydelig erklærede, at han aldrig i sit Livhavde seet et saa forargeligt og voldsomt Optrin. Med de største Beskæmmelser, selv imod D. Pedros allerhøieste Person, tog man imod Hr. Carlos Matias Percira, den Portugisiske Charge daffaires i Rid, som af Keiseren var bleven sendt til Jnfanten i Wien med hans Udnævnelse til Vicekonge, og som var kommen dertil med ham. Endelig lod Regenten Academikerne komme ind for sig i Thronsalen, dybt inde i Palladset, men den vilde Skrigen, udenfor blev saa lydelig, at ikkun de, der stode nærmest ved den academiske Secretair, Sa, kunde høre hans Tale. Strax derpaa begav Regenten sig igjen bort, og lod Jngen komme for sig, uden Hetugen af Cadaval og Fyrsten af Schwarzenberg. Det Vanskeligste var nu at komme ud af Palladset igjen, uden at blive mishandlet. Nogle, der fik Beskyttelse af en eller anden Pallads Betjent, saasom Biskoppen af Visen, Marque; Borha, Grev Portosanto, gik igjennem det Jndre af Palladset til Dronningens Residents, og kom her uantastede igjennem: Andre snege sig udemærkede derfra, men de Fleste maatte udstaae en endnu værre Behandling end før. General da Caula, der i sin Embeds egenskab som Militair befalingsmand over Provindsen og Commandant i Staden var kommen for at afhente Parolen, forsmaaede alle umandige Forsigtighedsregler, og steg med sin Søn i Vognen midt imellem de Rasende, der ikke saa snart saae ham, førend de standsede Hestene, og vilde tvinge ham til at raabe: Viva Dom Miguel o. s. v." og da de ikke kunde bevæge ham dertil, anfaldt de fra alle Kanter Vognen med Stene, søndersloge ikke altne Vinduerne, men endog selve Siderne paa Vognen, og beskadigede hæftigt baade Generalen og hans Søn. Grev da Cunha blev atter denne Gang mishandlet, og berøvet Alt, hvad han havde hos sig; ja en Karl klattede endog med en stor Kniv op af Vognen imod ham, hvilket dog Kudsken bemærkede, drev Hestene med Magt frem, og kjørte sin Herre til en nærliggende Infanteri-Caserne, hvorhen en Deel af den rasende Hod fulgte ham. Retfærdigheden byder at sige, at medens dette forøvedes at nogle elendige Mennesker med hvide, sorte og farvede Ansigter, der saae ud som om de vare krøbne frem af en Røverhule, har ikke een Soldat, ja end ikke den ringeste Haandværker eller Jndvaaner ladet sig forlede af hiin Pøbel til noget oprørskt Udraab; ikke en Officeer, eller een Gemeen har (endog imod Forventning, maa man sige, brudt den Eed, han havde svoret Chartet, og Roligheden er intetsteds i Lissabon bleven forstyrret; tvertimod har der hersket den største Orden, og det er virkelig forhausende, hvorledes denne store Folkemængde, der er sat paa en saadan Prøve, har opført sig koldt og værdigt. Garden i Ajuda-Palladset, som ikke fik Tilladelse til at holde Styr paa Pøbelen, spilte hele Natten igjennem D. Pedros National-Hymne, uagtet der selv fra Pallads-Hallen blev kastet Stene paa Musicanterne og Soldaterne.