Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1839-11-08
En slesvig-holsteensk Sprogprophet har nylig i et Brev, indført i Zeit. für die elegante Welt, om den slesvigske Sprogsag spaaet vort kjære Modersmaal Undergang, ved det Tydskes ustandselige Fremgang paa dansk Grund. Alle Modværge forsøg, hedder det, ere sikkert unyttige, som en rivende Strøm vil sikkert den tydske Sprogflod oversvømme enhver Dæmning og gjennembryde ethvert Bolværk, og lad det endnu vare 50 eller 100 Aar, saa synes det dog at være afgjort, at med Tiden det Høitydskes Sprogbanner vil flagre seierrigt ved Øresund som ved Skagerrak, og at det vil være ude med det danske Sprogs nutidige Tilværelse. Det Danskes gradvise Hensvinden og Sammensynken for den altid mægtigere fremtrængende høitydske Sproglyd er en Omstændighed, der neppe kan drages i Tvivl. Dog, ei engang Øresundet vil formaae at standse den fremtrængende tydske Sprog oversvømmelse, den vil udbrede sig over Sverrig, og Norge, og i Vesten opsluge det hollandske Sprog, naar Hollænderne endeligen spore Trang til et høiere aandeligt Liv og derved tillige erkjender, at Mennesket just ikke lever saa ganske af Brød og Blomsterløg alene. Den naive Slesvig=Holsteners dristige Phantasier har i Folkebladet fundet fortjent Tilretteviisning hvis Forfatter allerede seer det tydske Sprog Stridsbanner flagte paa Raadhuset, i Amsterdam og paa Nordkap. Hvad hjælper det nu Nordmændene, at de ikke længere skrive et dansk Ord, men kun norsk, have en norsk Grammatik, et et eget norsk Alphabet o. s. v. Derefter kommer naturligviis Raden til Lapper og Finner, saa til Russer, Ostiker, Samojeder, og hvis det saa kunde lykkes at faae tydske Regjeringscollegier, tydsk Rettergangs-, Kirke og Skolesprog indført i China, hvo veed? – Chineserne blev maaskee ogsaa tydske. No 5 af "Juridisk Ugeskrift, indeholder et interessant Uddrag af Sagen mod forhenværende Hof casserer og Kasserer ved Slotsbygningscommissionen, Justitsraad Duncan, der viser det Fordærvelige i Tallotteriets Bestaaen, uden hvilket den Tiltalte muligen aldrig var kommen i sin nærværende Ulykke. At Mangelen paa vedbørlig Control væsentligen har bidraget hertil, er dog nok sikkrere, og mærkeligt er det af Sagens Acter at erfare, at hans contante Kassebeholdninger aldrig have været efterseete af hans Foresatte Overkammerherre Hauch, indtil det i October 1835 blev ham paalagt at indbetale i den kongelige Kasse den Beholdning af 22 a 23,000 Rbd. han for Slotsbygningscommissionen skulde have i Kasse, og at opgive Hofkassens Status, da han hos Overkammerherren tilstod at han ikke var i Besiddelse af disse Pengesummer. Seenere vedgik Tiltalte at Totalsummen af hans Kassemangel udgjorde 3752 Rbd. 27 s. r. S. og 48,823. Rbd. 68 s. S. og T. Som Aarsagerne hertil har Tiltalte angivet, deels ringe Gage, deels at hans private Fuldmægtig løb bort med circa 5000 Rbd. som Tiltalte afdragsviis maatte betale paa nær 1000 Rbd. som Hs. Majestæt eftergav ham, deels at hans Ansættelse hos afdøde Agent Duntzfelt som Hoved bogholder i Aaret 1807 ophørte, hvilket foranledigede ham til at erhverve sig en Extraindtægt ved Handelspeculationer i Varer og Statspapirer, hvortil han stundom benyttede de contante Beholdninger han som Hofkasserer havde. Senere opkjøbte han kongelige Obligationer for deraf at trække Renterne, indtil det i Aaret 1824 blev ham paalagt at indbetale Beholdningen paa 5000 Rbd. nær i Banken. Da han ved at realisere Obligationerne tabte en aarlig Rente-Jndtægt af 1600 Rbd., kom han i en Forlegenhed, der fristede ham til som sidste Tilflugt at søge sin Redning ved Lotteriet. Han bestyrkedes endmere i sit Forsæt ved en TallotterieCollecteurs Forsikkring at han, naar han spillede efter en vis Plan kunde være vis paa at have 10 pCt. at sine Penge. Hvorlidet denne Operation svarede Regning, sees deraf, at medens Gevinsten i Aarene 1832-1835 var 140, 167 Rbd. (ved Nytaarstider 1835 vandt han alene 18,600 Rbd., oversteeg dog Jndsatsen (163, 167 Rbd.) Gevinsten med 23,000 Rbd.) Ugeskriftets Meddelelse, der endnu ikke er sluttet, meddeler iøvrigt ikke hvorvidt Tiltalte har stillet Caution, eller hvorvidt der under Sagen har været subsidiairt Ansvar for Vedkommende, navnligen for Overkammerherren der ikke i et Tidsrum af over 30 Aar har efterseet Kassen.