Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-04-07
Da disse i et over hele Danmark omsendt Blad udspredte infamerende Beskyldninger ere langt grovere og skammeligere end jeg turde forudsætte da jeg skrev forbemeldte mit Værn mod Bagvaskelsen, saa passer det ei heller til Overfaldet, hvortil udkræves andre og skarpere Vaaben; Men da det ved ovenmeldte curieuse Fogedforretning skal være Kalumniantens Hensigt ikke alene at undertrykke mit Nødværge, men endog herfor at drage mig for Domstolen, saa vil jeg i denne min Continuations Klage ikke betage ham denne Leilighed til Proces; jeg gjentager derfor alt hvad jeg i dette Nødværge for min Ære og Agtelse har anført, der paa nogen Maade kunne synes ham fornærmeligt, saasom at han i sin Klage over Baarigt Tryk af Veiarbeidet, i de 2 første Aar intet har forrettet, og i det 3die svigtede sin Pligt paa Halvveien; at enhver Punct i hans Klage, Fornærmelser ham selv betræffende er usandfærdig, og at han saaledes for eget Vedkommende har væltet sig ind paa sagesløse Mænd, saa at den Gift og Galde han spyer over Veivæsenet er uden Hjemmel i hans egen Retsstilling; Jeg gjentager at Tiden vil lære, hvorledes den Jnqvisition er beskaffen han bag Næstens Ryg har anstillet om Dennes Ære og Retskaffenhed, samt at han i at paassige mig grebet. i det groveste Underslæb og at Veimesteren har søgt at undertrykke Klagen derom har refereret en oprørende Usandhed, i det Klagerne vare de som forlangte Klagen tilbage, men at Veimesteren derimod var den som nægtede saadant, og den 16 November f. A. fremsendte den til Stiftøvrighedens Afgjørelse. Hvis dette ikke forholdt sig saa, men saaledes som Libellisten angiver, da maatte jo Chefen for Veivæsenet, blive sadt under Tiltale og selve Stiftsøvrigheden, for hvem Sagen er nedlagt til Afgjørelse, uden at lade mig tiltale eller afsætte, skjøndt den er Øverstbefalende over Amtets Veie, maatte jo da ligerviis ansees at have lukket Øinene for en offentlig Misgierning, som det var dens Embeds Pligt at paatale. Jeg gjentager derfor at Jnjurianten ved at sigte mig paagrebet i største Underslæb og Veimesteren for at ville neddysse Klagen offentlig har refereret en infamerende Løgn, over Veimesteren, og at det samme maae statueres om mig siden Øvrigheden ikke har anlagt Sag imod mig, med mindre Jnjurianten tillige maaskee ville sigte Stifts=Øvrigheden. som Hæler med en i groveste Underslæb grebet Betjent, ligerviis som han i sit Smædeskrift har skumlet over den civile Øvrighed i Herredet. Jeg vover endnu at gaae en Smule, videre i mit Nødværge imod Personen. Han har i forbemeldte sit sidste Product ved Navn betegnet mig som en Kieltring og Bedrager i min Bestilling, og som en elendig Blodigle, hvis Hensigt er at trainere Veiarbeidet i det uendelige for at kunne fortære Landets Marv og Bondens Kraft; Han skildrer mig som den Forbryder der har fortjent en infamerende Straf og omtaler mig i det Hele som et Udskud i Borger=Samfundet. Jeg vover herfor at drage ham til yderligere Ansvar didhen at disse, min Ære gode Navn og Rygte nærgaaende og i hele Danmark udspredte beskyldninger skal kjendes døde og magtesløse samt at Jnjurianten i Følge Lovens 621-2, 3 og 7 samt Forordningen af 27. September 1799 § 12 skal som en Løgner dømmes at bøde sine Tre Mark og til at arbeide i Odense Tugt- og Forbedirngshuus i en passende Tid. Thi beder jeg at Proprietair Hansen i denne Sag maatte for Commissionen indkaldes til Forsøg om mindelig Afgjørelse, i Mangel af hvilken jeg beder Sagen til Rettergang henviist. Odense den 29 Marts 1835. ærbødigst. P. H. Petersen, Veiopsigtsfører. Ved denne i Forligelses Commissionen behandlede og den 3die hujus til Rettergang henviste Klage ere Hullerne i hiin Anonce udfyldte. Den viser at det Skrift Modparten ved en hidtil uhørt Censur ville undertrykke ikke var noget Angreb paa hans, men ikkun lovligt Rødværge for min i hans Smædeskrift i Avisen No. 18 undergravede Ære og Retskaffenhed. At det convenerer ham at opdynge Jnjurier imod sagesløse Mænd, der aldrig fornærmede ham, og siden at ville forhindre disse i lovligt Gjenmæle og Nødværge har han viist, men dette betegner hverken den gjæve Mand eller Patrioten som han kalder sig. Han burde iøvrigt ikke formalisere sig over at jeg allerede for Avisen No. 48 var udsendt havde Kundskab om hans trykte Libel, saasom han selv jo allerede den samme Dag mit Forsvar indleveredes blev averteret derom, og derimod tog sine Forholdsregler, medens tillige min senere Anonce endog har faaet hans Paategning, for den kom i Sætterens Haand. At han i sit sædvanlige Sprog fremdeles canaillicerer mig, som var jeg udenfor Loven, maae jeg for Tiden taale; men den upartiske Domstoel for hvem jeg passerer som en ærlig Mand, indtil det modsatte bevises, og for hvem jeg lykkeligviis skjønt til Overflod, kan modbevise de mig paasagde infame Handlinger, vil upaatvivlelig yde mig den Satisfaction, jeg ædsker, og som Lovene hjemle mig. Odense den 5 April 1835. P. H. Petersen, Veiopsigtsfører.