Norske Intelligenssedler, 1764-03-21
En Nations Rigdom bestaaer i saa meget som Regieringen kand hæve af Undersaattere, uden at beskiære den deres nødvendige og anstændige Udkomme, følgelig beviser han, at uagtet Frankrige, var næsten 3 Gange saa stort som de forenede Nederlande, saa kunde dog den Franske Regiering neppe hæve saa meget af sit vidtløftige Herredømme, som Staterne kunde hæve af deres lidet. J Frankrige, er der over 100 Millioner Agre Land til at føde 13 Millioner Mennesker; i Holland derimod allerne 3 Millione Agre til 3 Millioner Mennesker, følgelig er hver Agre Land i Holland 8 Gange saa meget værd som een lige stor Grund i Frankrige, og altsaa kand de Herrer, Stater hæve lige saa mange Revenner af een af deres Agre Land som Frankrige af otte, og saa fremdeles. Spørger man nu hvad der har været Aarsag til at een Fod Hollandsk er bleven saa meget værd som otte Fødder Fransk Jord, og at een Hollænder kand contribuere saa meget til Statens Sikkerhed, som fire Franske, saa har det ingenlunde været naturlige Fordeele eller Jordens Frugtbarhed der har gjort dette; ne, det lader som en Hollænder har lært af sin egen Jord at være uhøflig; han har maattet stride mod en umild Natur, og dog har han efter alt dette omskabt en Sand-Hob til et Paradis; og hvad hans Fliid og Arbeidsomhed ikke kunde bringe ud af den ubeqveme Jord, det har han tvunget Havet og begge Jndier til at skaffe frem, dog ikke saa meget for sig selv, nej ved at erhverve meget og bruge lidet, har han gjort heele Europa Skatskyldig til sin Flid og Sparsomhed; og dersom en Deel Stater ikke havde begyndt i Tide at vaage med de aarvaagne Hollændere, saa kunde det gaaet dem som Herre-Manden der svirer saa længe indtil Ride-Fogden kiøber Herre Godset. Dette Mirakel har altsaa Nærings Standen gjort i Holland; den har gjort det paa andre Stæder, og kand endnu giøre det paa fleere. Man maae derfor ikke unddres over at en viis Regent anvender sin største Opmerksomhed paa denne Stand som den betydeligste og største af den heele Stat, og som kaldes: Nærings-Standen, ikke blot fordi den ernærer sig selv, men tillige ernærer alle de øvrige. Jngen Regiering kand kaldes fornuftig, ingen Love i en Handels Stat ere vel grundede, uden at de sigter til at understøtte, opmuntre og beskytte Kiøbmanden, Haandverkmanden og Bonden; thi man kand ikke trække Saften fra Roden uden at Stammen visneer. Der ere adskillige Maader, efter enhver Regierings-Forms Beskaffenhed, paa hvilke Undersaatter kand opmuntres til Flittighed, til Duelighed, til Efterstræbelse til at vinde og svare; men Hoved Hiulene, som skal sætte det Hele i Gang, ere dog kun tvende Fordeel og Ære. Jeg kand ikke begribe hvorledes man kunde vente at en Undersaat vilde med Lyst arbeide for Statens Velstand, saa snart han merkede at den Fordeel han erhvervede blev andres Rov, og at han selv beholt kun sin suure Sveed tilbage. Arbeide, naar det skal være frugtbart, udfordrer et gladt Hierte og en munter Krop, men saadant maae man ikke søge blant Tiggere eller Slaver. Det var derfor ei allerne et nedrigt men tillige dumt Svar som en Fransk Minister gav til Kong Ludwig XI. at hans Undersaatter maatte takke Gud til at de endnu ikke vare bragte derhen at de maatte æde Græs. Men Kongelige Ord vare derimod de, som denne Konges Fader en Gang sagde: At han haabede opleve den Dag at enhver Huus=Fader i Frankrige skulle være i Stand til at spise en Kapun med sin Familie hver Søndags Aften.