Københavns Adresseavis, 1776-01-31
Naar han ankommer til Constantinopel, lader Storviziren lykønske ham til hans Ankomst, og han bliver besøgt af mange grædske, armeniske og jødiske Clienter, som smigre for ham paa den nederdrægtigste Maade. Hans første Forretning er en Besøgelse hos Storviziren, Gesandten sidder paa en Stoel, og Viziren i Hiørnet af hans Sopha. De Complimenter, som de giøre hverandre, ere Ord til andet de selv samme, som fra det tyrkiske Riges Begyndelse: Viiziren forsikrer ham, at Sultanen vil holde Venskab med hans Herre, saa længe han lagttager samme imod ham. Man præsenterer ham en Castan, Confect, Caffe, Sorbet og Røgelse. Men naar han gaaer bort, klappe de i Hænderne, og pibe ham ud. Tilforn forsøgte to Hofbetientere, som ledsage ham tilbage, at faae ham til, naar han var midt i Gemakket, at han skulde vende sig om og hilse Viziren, som stedse bliver siddende paa sin Sopha; hvo som forglemte sin Gesandtskabs Karakteer, kunde derved let blive overrumplet, men hvo som erindrede den, gik lige frem, og nødte sine Ledsagere at gaae med. Men denne sidste Skik er bleven afskaffet efter en Gesandts Forlangende, og er ventelig ikke meere brugelig. Hvor anstødelig endog denne anstændige Omgang maa være for en Gesandt, har han dog alligevel langt meere Aarsag til Misfornøyelse ved Andientsen hos Sultanen. Paa Andientsdagen farer han i Dagbrækningen over det smalle Sund, som skiller Forstaden Pera, hvor Gesandterne boe, fra Constantinopel. Naar han ankommer paa den anden Side, bliver han imodtaget af Chiaux Baschi, eller Hof marschallen i et Huus, hvor Trapperne ere ikke meget bedre end Stiger, og Værelserne overmaade slette. Mestendeels er Chiaux Baschi endda ikke engang kommen, naar Gesandten ankommer; den sædvanlige Undskyldning er, at han endnu er i Moscheen ved Bønnen. Efter de første Complimenter giver man Gesandten at forstaae, at Chraux Baschmaa ride paa hans høyre Side, det maa han ogsaa absolut lade sig befalde, og alt hvad han kan giøre er, at han protesterer derimod og paastaaer, at en af de fornemste af hans Følge skal ride paa hans venstre Side, hvilket efter mange Jndvendinger bliver ham endelig ogsaa gemeenlig tilstaaet. Efterat Gesandten har biet i nogen Tid i bemeldte elendige Værelse, lader Viziren ham endelig sige, at han er færdig at begive sig til Seraillet. Derpaa begynder Gesandtens høytidelige Optog, udi denne Stats begiver han sig indtil Storvizirens Dør, og enten det regner, hagler eller sneer, maa han holde der i Gaden saa længe paa Hesten, indtil Viziren med sit hele Følge er passeret forbi, og hilse ham og de andre. Naar Viziren er tæt ved Seraillets Port, følger, Gesandtens Optog langsømt efter, saa at han ved sin Ankomst finder allerede Viziren siddende i Divan. Midt i Salen staaer en gammel fiirkantet Stoel uden Ryg og Læner for Gesandteen; her maa han enten sidde i 2 Timer, og høre Processer at føres, af hvilke han ikke forstaaer et Ord, eller om det er Lønningsdag for Janitskarerne og Spahis, som gemeenlig bliver valgt til Andientsdag, see paa i 4 Timer, hvorledes omtrent 2400 gule Pengepunge blive ud tælte og uddeelte, saa at han, naar det er koldt, er færdig at fryse ihiel. Naar dette er forbi, bliver Middagsmaaltidet frembaaret; Gesandten sidder paa sin Stoel, og Viziren paa sin forhøyede Sopha, imellem dem staaer et rundt Bord, hvorpaa ligger 2 Servietter, 50 Fade bliver med den største Hastighed indbragte hver halve Minnt efter hinanden. Hos Gesandten staaer en Tiener med blotte Armee, som river Fuglene i Stykker med Fingrene, og lægger for; denne roser Retterne, Viziren nøder sin Giest til at spise, og indlader sig vel ogsaa i en Samtale med ham. Tilsidst præsenteres Sorbet.