Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-12-28
Krigs-Efterretninger. (Af Statstidenden. Slutning af det østertigste Manifest. (He No. 182 og 183.) Mid fand Kummer maatte derfor Hs. Majestæt Kei sin erfare, at der fra fransk Side ikke allene intet al ærligt Skridt skete til det store Værks Fremskynden, men meget mere brugtes en saadan Fremgangsmaade, som om nan bestemt havde ifinde at forhalle Underhandlingerne og tiltatetgjøre deres gunstige Udfald. En fransk Minister befandt sig vel paa Kongresstedet, men dog uden Ordre, foretage noget inden den første Befuldmægtigede ankom me første Befuldmægtigedes Komme ventedes forgiæves, den ene Dag til den anden. Først den 21 Juli erfaman, at en ved Affattelsen af Vaabenstilstandsforgelsen mellem de franske og russisk preussiske Kommisærer forefalden Misforstaaelse, en hindring af meget unhøjordnet Vitydning, som ingen Jndflydelse kunde have paa Behskongressen, og som ved østerrigsk Mægling meget let og hastig kunde har været hævet, skulde oplyse og retLediggjøre hiin sælsomme Forsinkelse. Da ogsaa dette maaskud var ryddet af Veien, ankom endelig den først ste Befuldmægtigede til Prag den 28 Juli, sexten, ge efter den til Kongressens Begyndelse fastsatte Termin. Strax i de første Dage efter denne Ministers Ankomsplv der neppe negen Tvivl mere tilbage om Kongressens, Skiæbne. Den form, hvori Fuldtlagterne skulde over ets og de giensidige Erklæringer indledes, et Punkt, hvor der der allerede tilforn var talt paa alle Sider, bliv Gjen und for en Discussion, ved hvilken alle den mæglende Ministers Bestræbelser strandede. Den aabenbare Utilstrækkelighed af de franske Befuldmægtigedes Jnstruktioner haarsagede et Ophold af flere Dage. Jkke for den 6 Aug overrakte disse bifuldmægtigede en ny Erklæring, hvorved den paagieldende Vanskelighed med Hensyn til Formeene blev hævet, Underhandlingen ikke bragt sit væsentFormaal et eneske Skridt nærmere. Under en for ves Notevexling over hiint foreløbige Spørgsmaal naa for man den 10 August. De russiske og preussiske BeAdmægtigede kunde ikke overskride denne Termin; Kongressen var endt, og den Beslutning Østerrig havde at fatte var allerede afgjort ved Cangen af denne Kongres, ved den, nu ganske klare Overbeviisning om Fredens Umuelighed, ved den for længe siden ikke meere tvivlsomme Standpunkt, hvorfra Hs. Majestæt betragtede det store Stridspørgsmaal, ved de Allieredes Grundsætninger og Hensigter, 16 som Keiseren erkiendte for fine, og endelig ved de bestemtefte tidligere Erklæringer, som ikke lode nogen Missorstaaelse tilbage. ikke uden dyb Bedrøvelse, og allene trøstet ved den Bevidsthed, at ethvert Middel til at undgaae Krigen er bleven nyttet, seer Keiseren sig tvungen til dette Skridt. I tre Aar har Hs. Majestæt med utrættet Standhaftighed, ved milde og forsonende Midler stræbt at lægge Grundvold til Muligheden af en for Østerrig og for Europa fast og varig Fred. Disse Bestræbelser ere tilintetgjorte, intet Hjelpemiddel, ingen Tilflugt er nu mere tilovers end at gribe til Vaaben. Keiseren gjør det uden personlig Forbittrelse, af smertelig Nødvendighed, af uimodstaaelig bydende Pligt, af Grunde, som enhver troe Borger i hans Stat, som Verden, som Keiser Napoleon selv i en Roligheds og Retfærdigheds Time, vil erkjendt og billige. J enhver Øster rigers, i enhver Europæers Hjerte, under hvis Herredømme han end lever, er Retfærdiggjørelsen af denne Trig skrevet med saa store og læstlige Træk, at ingen Kunst behøves at tages til Hielp for at gjøre den gieldende. Nationen og Armeen ville gjøre deres. Et formedelst fællets Nød og for fælleds Jnteresse stiftet Forbund med alle for attes Uafhængighed væbnede Vagter tilgive nore AnstrænAlser deres fulde Vægt. Udfaldet vil, med Himlens Bistand, opfylde alle Rolighedens og Fredens Venners retfærdige Forventninger: