Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1782-02-01
Den Parisiske Politie=Ordning er virkelig et Mesterstykke i sin Art, og dens utallige hemmelige Drivefiedre ere saa beundringsværdige, at de skarpsindigste Hoveder ikke kunde opdage samme. Man veed vel dette, at der aarlig bliver udbetalt en anselig Sum til Politiets Spioner, og man har villet forsikre mig, at denne Summa skal aarligen løbe sig til tyve tusinde Livres. Videre, er det heller ikke ubekiendt, at ikke allene Betientere og Tienere, fornemmelig i fornemme og offentlige Huse, men endogsaa Personer, af Stand, Præste, Munke, Abbees, adskillige Officierer, og andre faae saadanne Pensioner, og derimod om ikke daglig, saa dog i det mindste ugentlig, aflægge deres Rapport om alt det, som de har hørt, seet, eller erfaret, til Politie=Lieutenanten, dog ikke i hans Huus, men paa hemmelige dertil bestemte Steder, Men alt dette uagtet bliver det dog stedse noget mørkt og forblummet, hvorledes visse gandske hemmelige smeddette Anslag, hvorom undertiden ikkun to eller tre sammensvorne Gavtyve har været vidende, kan blive kundbare for Politie=Lieutenantens forskende Øye i Paris, og hvorledes de skadelige Følger af en saadan Complot ere blevne afværgete i samme Øyeblik Udbruddet skulde skee. Til Beviis herpaa maae følgende sandfærdige Historie tiene: Den ved sine personlige Fortienester og selskabelige Dyder, saa vidt berømte Hr. von Sartine, som var Politie=Lieutenant i Aaret 1762, men siden Minister ved Søevæsenets Departement, forvaltede i mange Aar det saa besværlige Politie=Lieutenants Embede med en ham egen Færdighed og utrættelige Nedkerhed. En Spansk Cavallier, ved Navn Antonio Lax, af et vel ældgammelt, men i Forfaldelse geraadee Arragoniskt Huus, tiende som LieuteNr. 67 R. nant ved Valloner=Gaarden, og levede af sin blotte Ostcier=Gage, da der blev ham berettet af en af hans gode Venner, som var en veløvet Lovkyndig, at han kunde giøre den billigste Prætention paa en meget anseelig Arv, som allerede for mere end tolv Aar siden var tilfaldet Huset Q. Denne Mand fremlagde de uimodsigeligste Dokumenter for den unge Læs, og det var soleklart, at den anseeligste Deel af denne Arv tilhørde Lieutenanten. Processen blev altsaa gjort anhængig, og i mindre end et Aars Frist maatte Familien af O. udbetale en vigtig og betydelig Capital til vor unge Hr. Lieutenant. Hos alle de Dyder, som man ikke kan frakiende den Spanske Nation, kan det dog heller ikke nægtes, at de ere høyst hævngierrige, og i sær i saadanne Sager, som fornærme deres Ære og Jnteresse; de kunne saa lidet glemme den formeente Fornærmelse, at de fleste af dem søge gemeenlig at hævne sig, om ikke offentlig, saa dog hemmelig. Den samilie O., som ved denne anseelige Afgang og Skaar i dens Formue havde tabt meget af sin Glands, var paa det hidsigste opbragt imod vor unge Lieutenant Hr. Læs. Han havde altsaa, da han i denne Post kiendte sin Nation, ikke andet at formode af sin Fiende, end al Grumhed, og det varede heller ekke længe, førende han erfarede, at man tragtede efter hans Liv, og at samme stod hvert Øieblik i Fare. Haa besluttede sig derfor kort og godt til at forlade den Spanske Tieneste, og da hans Formue ikke bestod i Jordegods, men i gode og paa alle Steder gieldende Vexler: saa pakkede han dem sammen, forlod sit Fæderneland, og kom Aar 1762 til Paris. Her troede han nu at være sikker for al videre Efterstræbelse af hans uforsonlige Fiender, og tænkde ikke, at deres Hævngierrighed skulde følge ham paa hin Side Pyrænerne. Han søgde og fandt snart behagelige Selskaber, i Paris, gik hver Dag paa Skuespillene og de offentlige er og Nr. Huse, og levede høyst fornøyet med sin anseelige Formue, Da han var ung og rask til Fods, saa betiente han sig sielden af nogen Hyrevogn, især naar han ikke aflagde Besøgelse i store og fornemme Huse, hvor han havde en stor Adgang. Han gik altsaa en Aften henimod Klokken 10, fra Concerten Spirituel *), som sædvanlig til Fods og ganske alene for at gaae hiem, da han ved Indgangen i en liden mørk Gade blev med den yderste Grusomhed overfalden af tre maskerede sterke Karle. Den ene af disse Gavtyve vilde slaae ham et Terpentinplaster i Ansigtet; men He. v. L undvigede det ved Hovedets tilfældige men lykkelige Vending saaledes, at Plasteret kom til at ligge paa Skuldren; den anden skiød en Pistol løs i Nakken paa ham, og den tredie afskiød en anden Pistol lige paa hans Bryst. Alt dette skeede i et Øyeblik, og i samme Øyeblik bleve ogsaa alle disse tre Mordere grebne. Hr. v. var af disse to Skud ikke anderledes blevet saaret, end at Haaret i Nakken paa ham var afbrændt. En ubekiendt nærmede sig til ham, bad ham paa det venligste, at tage Mod til sig igien efter denne havte Forskrækkelse, forsikrede ham, at han havde nu slet intet videre at befrygte, ledsagede ham til Hotel du Perou, hvor han boede, og sagde ham til Afsked, at han i Morgen skulde faae mere Oplysning om det, som var forefaldet i Aften. Klokken havde virkelig heller ikke slaaet 9 den følgende Morgen, førend Hr. v. Sartine skrev Hr. v. L.** en Billet til, og deri bad, at han vilde uopholdelig komme hen 2) Spirituel Concerten blev i Aaret 1762 offentlig holdes engang hver Uge i det saa kaldte Caroussel, efterdi ConcertSalen paa Palais=Royal var den gang afbrændt. Denne Concert bestaaer af lutter Kirkemusik, Motetter, Passions Arier a., og bliver opført af Opera Capeller og de dertil hørende Sangere. a 6 sk. til ham. Lieutenanten forsømde det saa meget mindre, som den hele forrige Dags Historie forekom ham som en Drøm, og han kunde ikke paa nogen Maade begribe, hvorledes han var bleven ræddet af tre Morderes Hænder ved saadan besynderlig og forunderlig Hændelse, og hvorledes det kunde være tilgaaet, at de paa hannem løsskudte Pistoler ikke havde saaret ham. Hvem som haver kiendt den ærværdige Hr. v. Sartine, kan bedst bevidne, hvor fornøyet hans uforligelige Hierte Slog, ved at være sig det bevidst, at en Ulykkelig var ved hans Aarvaagenhed bleven ræddet. J saadanne Øyeblikke var han lutter Lyst- og Glæde, og Munterheden i hans Udtryk, som han havde fuldkommen i sin Magt, vidnede om hans Siæls Vellyst. Hvorledes er det med Dem, sagde han smillende til Læk, jeg tænkde De havde maattet lade sig bære i en Portechaise herhid til mig, og jeg ventede ikke, at en Mand, som man i Gaaraftes havde skudt et Par skarpe Pistolkugler igiennem Livet, skulde have kommet saa munter ind til mig. De maae derover forlade mig, at jeg ikke under saadanne Omstændigheder har begivet mig til Dem, som til en fattig Blesseret. Men en Politie=Lieutenants Følge giør altid Opsigt, især naar det bestaaer af saadanne Personer som de, med hvilke jeg ved denne Leylighed maae giøre Dem bekiendt. Hr. v. L. besvarede denne Compliment med den ham ligeledes egne anstændige Munterhed; han afvigede i denne Post meget fra sin National=Characteer, og da jeg, som beretter denne Historie, blev Aaret efter bekiendt med ham, saa merkede jeg en selsom Blanding hos ham af den saakaldte Spanske Granderra og den saa kaldte Franske Prefance d'Esprit, som gjorde ham til en virkelig elskværdig Mand, til den redeligste Ven, og til den behageligste Selskabsbroder. Han forsikrede altsaa Hr. v. Sartine, at ikkun nogle af hans Nr. 70 Rbd. Nakkehaar vare blevne afbrændte, saa at den ene Morder altsaa, om det og virkelig havde været saadanne, ikkun havde svaret hans Kammertiener den Umag, at klippe dem af efter Moden, og den anden var formodentlig af hans Skræder bleven underkiøbt til at forbrænde hans Kiol paa Brystet, paa det at Skræderen kunde faae Leilighed til at gjøre ham en nye, og altsaa at fortiene Penge. Det kunde maaskee saaledes være, svarede Hr. v. Sartine, og des lige eller dog omtrent saadanne Kunstgreb af Haandverksfolk ere mig i min Metter just ikke noget Nyt. Men min kiere Hr. v. L. 2 blev han ved, De har geskæftigere Kammertienere end Deres Niener, og pengegierrigere Paarørende, end Deres Skræder Robert. (Her nævnede han, til Hr. Læs største Forundring, begge to ved deres rette Navn). Begag at sidde ned, Politie=Lieutenanter ere meget langsomme i deres Fortællinger. De er, Chevalier, for omtrent ikke endnu tre Maaneder, siden her ankommen, og steg af i Hotelde Saxe, rue Colombier, i Selskabet med et spanskt, meget frømt og smukt Fruentimmer, Donna Elvira 3 2, en Kammertiener og en anden Tiener. For Fruentimmeret har De leyet nogle Værelser i tredie Etage et Sted i samme Gade, og hun boer der endnu med en fransk Kammerpige, som De har antaget for hende. Efter siorten Dages Forløb flyttede De ind i Hotel du Perou, og der boer De endnu i de Værelser Nr. 9. 10, og 11. De havde endnu ikke været to gange 24 Timer i Paris, da jeg fik Deres Ankomst at vide under ovenmældte Omstændigheder, og Aarsagen til Deres Bortreyse fra Deres Fæderneland. Det sidste gjorde mig opmerksom i Henseende til Deres personlige Sikkerhed, og det varede ikke tre Uger, førend jeg tilforladelig blev underrettet om, at de Herrer v. O. ogsaa her paa Stedet tragtede Dem efter Livet, og havde skikket 3 Banditer over Nr. 7. A. Pyræneerne herhid, om hvis Opholdsted og Foretagende her i Paris, ligesom om Deres, jeg hver Dag har indhentet den nøyagtigste Kundskab. J Førstningen vare disse tre Stillets Dem tiltænkte; (her tog Hr. v. Sartine et Klæde bort, som skulde disse Morder=Gevær, der laae paa et Bord) men de bleve paa min befaling Morderne fratagne, omendskiønt de meget ombyggelig bare dem hos sig, og jeg altsaa ikke paa anden Tid kunde komme til at bemægtige mig dem, end naar de sov om Natten. Siden ladde de et Par skiønne Biscayer Pistoler hver med to Kugler, og dermed skulde Deres Lives Lys have været udpustet afvigte Søndags Aften. Det var mig ikke mueligt, Dagen over at afparere Coupen, og maatte altsaa kun søge at afværge sammes Udførelse for Natten. Erindrer De sig, Chevalier, at Ridder St. A. ) indviklede Dem i et vigtigt Spil selvsamme Aften hos Marquien af G. qual des Theatin, og opholdt dem derover til den lyse Morgen. Dette skede efter min Foranstaltning, og deres Mordere lurede hele Ratten forgieves efter Dem. J Forgaars, da det var Mandag, bleve Kuglerne trakte ud af Pistolerne af mine Folk, uden at Morderne merkede det. og dersom det var skeet, at de havde ladet dem paa frisk, saa havde jeg gandske vist faaet det at vide, og truffet andre Forholds Regler. Saaledes, min Hr. Chevalier, ere De og Deres Mordere hver Dag og hver Time uformerkt blevne ledsagete og oppassete af mine Folk, og midt imellem de tre Banditer var De ligesaa sikker, som i Deres kiere Elviras Skiød, hvor De gemeenlig tilbringe Deres Nætter. Jeg havde vel allerede for længe siden kundet lade disse tre Banditer arrestere; men Sagen maatte komme til Udbrud, efterdi der ikke ellers var noget Corpus Delicti forhaanden, og der tildeels altsaa ingen virkelig Misgierning, kunde have blevet disse Karle overbeviist, og tildeels heller a 72 s. ikke gjort Familien af O. nogle grundete Besværinger, i henseende til sammes intenderete onde Hensigter imod Dem, hvorved Deres Liv for Fremtiden kunde sættes i Sikkerhed. Da jeg altsaa ikke meere var bekymret for Deres Liv, efterat Kuglerne vare udtrakte af Pistolerne: saa lod jeg Sagen siden i Forgaars have sit Løb. Og jeg troede, at De skulde allerede have været bleven angrebet af dem den Dag, da De kom ud fra den italienske Commodie; men Deres Mordere havde drukket sig drukne i en Kielder. I Gaar skede altsaa Angrebet, som De har seet, da tolv af mine Folk, som vare fordeelt i alle de Gader, hvor De kunde ventes at komme, maatte oppasse Dem, og vare beordrette til Deres hastige Befrielse. Nu vil det altsaa formodentlig ikke være meere selsomt for Dem, at De ikke er bleven blesseret, og at De i Øyeblikket er bleven ræddet af de tre Banditers Hænder. Disse sidste ere allerede i Dag Morges tidlig blevne forhørte, den ene af dem er en Miqvelet, den anden en Corficaner, og den tredie en fra St. Malo deserteret Galeyslave. De har alle tre tilstaaet, at de i Barcellona ere af en Rudriguer Sura, som udgav sig for en Hertugs Secretair, blevne kjøbte til at ombringe Dem for 100 Zechiner, og at de næsten vare blevne desperate over det, at de havde mistet deres Stillets, samt desuden saa fortredelige over de daglige uventete Forhindringer, (som jeg ved mine Folk har ladet lægge i Veyen for dem, saa at de, dersom Sagen ikke i Gaar var kommen i Stand, havde inden nogle Dage vildet afgaae til Guadaloupe. Komnu, Chevalier, sagde Hr. von Sartine, og lad os fare hen til Chaselet *), der skal De selv see disse smukke Fugle, 5) Le petit & le grand Chasolet ere to ældgamle Bygninger, hvis Mure ere 6 til 8 Fod tykke, hvor der midt i Paris bliver forvaret en stor Mængde Fanger og Misdædere. Bastilken derimod ligger ved den ene yderste Ende af StaR 73 Aar. og af deres egen Mund høre Bekræftelsen paa det, som jeg nu fortalt Dem. Hr. von L. 3 Forundring var større, end at den kan lade sig beskrive. Han takkede Hr. von Sartine i de forbindtligste Udtryk, for hans havte Omsorg for ham, og blev, ligesom Tusinde andre, hvilke denne æreværdige Mand havde gjort lykkelige, en oprigtig Tilbeder af hans Fortienester. Denne Sag gjorde stor Opsigt i Paris, og Marquis de Grimaldi berettede den til sit Hoff, men jeg har ikke kunne faae at vide, om Familien af O. er derover bleven fordret til Regnskab. Mordernes Proces varede henved 8te Maaneder, og jeg saa selv, at de bleve henrettede in optima forma den 14de Januarii 1763 a la place de greve i Paris, af den rigeste og artigste Skarpretter i hele Verden, Hr. Charles. ) den, ved Porte St. Antoine, har sterke Mure med en dyb, Grav omkring, og tiener Paris til et Citadel, ligesom der og ovenpaa staaer bestandig opplantet en Deel Canoner, hvilke affyres ved Prindsers Fødsel af det Kongelige Blod samt ved andre offentlige Høytideligheder. 5) Som en maaskee ikke ubehagelig Ancedote vil jeg og her berette, at Hr. Charles, som jeg her har ommældt, er Skarpretteren i Paris, der er, ligesom alle franske Bødler, gandske uærlig, og med egen Haand baade ophænger og radbrækker Folk, som ere dømte dertil. Han er vel ikke excommuniceret, men dog maae han ikke gaae i nogen Kirke, og Præsten rækker ham Hostien over Kirkedortærskelen. Desuagtet er han en bovedrig og derhos fiin og artig Mand, og maae til et Tegn paa hans Embede bestandig gaae rød klædt fra Top til Taa. Han holder sin egen Eqvipage; men der maae ingen Sidedøre være i hans Karet, og hans Kudsk og Tiener maae være guul klædte fra Top til Taa Hans Datter, som 1762 var omtrent 17 til 18 Aar gam Ar 74 er mel, var unægtelig en af de største Skiønheder i hele Paris, og et fuldkommen artigt opdraget Fruentimmer. En ung Parlaments Raad vilde ægte hende; men det blev ham ikkun tilladt paa de Vilkaar, at han skulde antage hans Svigerfaders Profession. Man har fortalt, at han siden er reyst med hende til de Engelske Colonier i America. Mr. Charles holder daglig et aabent Taffel paa 12 til 16 Couverts, hvor adskillige Giester, som ingen bedre Vert har og ere hungrige, indfinde sig, og jeg kunde selv nævne en anselig brav Mand, som bragde en Abbee, der var hans gode Ven, uvidende hen til Mr. Charles Taffel, hvilken Abbreførst efter Maaltidet, da han med Selskabet vilde gaae ned at spadsere i Haugen, merkede ved det han i Forbigaaende blev en heel Hob Skarpretter=Jnstrumenter vaer, som laae ved en Side, og blev saa afmægtig af Forskrækkelse, at han strax maatte kiøres hiem. Jndfald.