Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1846-05-05
J Hjørring Avis Nr. 50, findes anført under(forlangt Jndrykkelse) Anecdot om Parapluien og Saffianskindet: J den lille Stad F. kom flere Gange en Mand med et smukt Udvortes og mangfoldige Complimenter ind til en Kjøbmand for atsee paa nogle Saffianskind, som han agtede at kjøbe; men da han fandt dem enten for dyre eller for slette, gjentoges Besøget stedse med uforrettet Sag. Da den Fremmede en Dag alene havde opholdt sig i Kammeret for at udsøge sig af bemeldte Skind; men som sædvanlig vendte tilbage med den Underretning, at de dog vare for slette, tiltaltes han saalunde af den mistænksomme Handelsbetjent: "Det er en var Paraplui, De der bar; vil De sælge den." – "Neil!" var Svaret, den sælger jeg aldrig, den er et Arvegods og en kjær Erindring. - Den ufortrødne Handelsbetjent griber fat i Parapluien, slaaer den ud, og fee et smukt Saffianskind falder ud deraf. - Enden paa Historien er, at Parapluien, der havde taget Skindet, kom paa fri Fod, uden videre Tiltale og Parapluieieren blev Toldbetjent. –, den 20de April 1846. Om det ortbovædiske Jnstitut ved Kjøbenhavn hedder det i Berlingske Tidende: "Dette Jnstitut, om hvis belobringende Virksomhed baade den ved samme ansatte Læge, Hr. Divisionschirurg Dr. Mansa, og dets Bestyrer, Hr. Kammerraad Langgaard, fra Tid til anden have aflagt Regnskab i de af dem udgivne Beretninger, har nu bestaaet i henved 12 Aar og kan i ikke noksom anbefales til de Forældres Opmærksomhed, i hvis Børn lide af Skjævhed og Curvaturer etc. Det f.er ikke blot med Hensyn til den ombyggelige Lægebehandling og Anvendelsen af de hensigtsmæssigste Mid ter til det tilstedeværende Ondes Fjernelse, at dette de Jnstitut i saa høi Grad udmærker sig; hvad der ikke mindre taler til dets Anbefaling, er den i Sandhed faderlige Omsorg, Jnstitutets Forstander drager for de ham anbetroede Patienters Sjælssundhed, Sindets Adspredelse og Oplivelse. Foruden, de almindelige Midler, Læsning og Musik dertil frembyder, lader han sig det og være magtpaaliggende at afhielpe saadanne Savn, hvis Tilfredsstillelse i en Sygeanstalt næsten skulde ansees for en Umulighed. Der har saaledes under i Justitutets Bestaaen oftere fundet smaa dramatiske og musikalske Aftenunderholdninger Sted, ved hvilke alle Patienter have været Tilskuere, uden at de derfor behøvede at forlade deres Leie eller Stilling. Saantrolig dette end klinger, saa iværksættes dog dette med den største Lekhed, idet Sengenes fortræffelige Mechanisme tilsteder, at de uden mindste Anstrængelse eller Geur for Patienten, henflyttes fra et Sted til et andet, Bestyrerens bekjendte mechaniske Talem, kommer d. naturligviis ved slige Leiligheder ypperligt tilpas. Saaledes har der for nylig fundet en saadan lille Festlighed Sted i Justitutet, hvilken flere af det kongelige Theaters Kunstnine havde den Godhed at forskjønne ved deres Talenter. J den ere Ende af en stor Sal var et nydeligt lille Theater ligesom hen tryllet, og paa Tilskuerpladsen vare Sengene henflyttede i Rækker, hvorfra det lille Publikum i al Magelighed deeltog, i denne bramatiste musikalske Nydelse. Hvor oplivende for Sindet en saadan aandig Recreation maa være for Patienterne, navnlig i den meget unge Alder, hvori Størstedelen af dem befinder sig, behøver neppe at udvikles, og det er ogsaa en sand Glæde at være Vidne til den Munterhed og aandige Velvære, der hersker paa eet Sted, om hvis Tilstand i denne Hen skende Man medbringer aldeles modsatte Forestillinger.