Viborger Samler, 1849-11-22
Reisende. Med Dampskibet "Lolland fra Kallundborg til Aarhuus, den 18de November: Capt. Saabye, Kammerjunker Treschow med Frue, Landsoverretsassessor Blichingberg, Capt. Møller med 2 Sønner, Frøken Bramsen, Dr. Jsral, Lieutn. Olsen, Forp. Hagen, Cand. Borgen, Exam. juris Friis, Jfrne Cohn og Salling, Handelsreisende Hartvigsen, Mr. Schougaard, Dhrr. Quist gaard, Blankensteiner, Bjerregaard, Brochmann, Brandt og Brunstrøm. Med Samme fra Aarhuus til Kallundborg, den 19de De. Stamhuusbesidd. Benzon, Lieutn. Munck og Meulengracht, Fru Petersen med 3 Børn, Propr. Linstow, Raadmand Bang, Apotheker Nielsen, Propr. Andersen, Tapetserer Haagensen, Studenterne Navn og Eskildsen, Frøken Severin, Styrmand Bugge, Jfrne Jepsen og Christensen, Mr. Mariager, Dhrr. Bøttcher, Beierholm, Boserup, Gunst, Buchwaldt, Westergaard, Bilgreen, Wisman, Vostrup, Jensen og Hestbek. Til T. og hans Consuient. Endskjøndt jeg næsten maa ansee det for en Fornærmelse mod dette Blads Læsere offentlig at indlade mig videre med Vedkommende paa en Sag, der saagodtsom er uden al Jnteresse, saa kan jeg dog endnu ikke undlade for sidste Gang at fremføre nogle bemærkninger, navnlig med Hensyn til den Mand, der i Pes Navn har produceret det sidste Jnserat i Løverdagsaavisen; thi at P. selv ikke er Forfatter heraf, er indlysende, da hans første Makværk kun altfor tydeligt røber, at han har nødig at skjule sine Tankers Palter under en Andens Kappe. Jeg skal nu først bemærke, at navnlig Begyndelsen af mit forrige Jnserat, hvori disse Ord forekomme: "høist vigtige og originale Opdagelser", var kun Jroni, at den Leiede og Leieren, som P. siger, kun sjælden erlægge Noget begge ved en Stillingscontracts Oprettelse; at Stillingssummen, som Leieren eller Stilleren i Reglen altid betaler, er accorderet med Commissionairen, der sædvanlig paatager sig at skaffe en Stedfortræder i en given Tid til en bestemt Betaling, uden Hensyn til, om denne i Løbet af nogle Uger stiger eller ei, og hvis Steds. bliver kasseret, da at forskaffe en anden istedet, samt at jeg aldeles ikke har begaaet nogen Buk ved at yttre, at Stilleren ved Commissionairernes Mellemkomst erholdt Steds. billigst, thi dette anførte jeg nætop med Flid, idet jeg nemlig formeente, at her ikke alene burde være Tale og Stedfortræderens, men ogsaa om Stillerens Jnteresse. Forresten vedkommer det ikke P., hvad en Commissionair paa en lovlig Maade fortjener, og for mig maa Enhver, der har Tid og Lyst dertil, meget gjerne give sig af med Stillingsvæsenet hei Viborg. Det er paa ingen Maade Forslaget, jeg har imod; men jeg taaler ikke, at man directe eller indirecte gjør mig Uret og tier ingenlunde til, at man belyver mig. Dette har nu P., eller hans Consulent c: Hosbond, gjort, idet han siger: "At jeg i mine egne Tanker tiltroer mig fornøden Dygtighed til at være Rigsdagsmand, og at jeg har sagt om mig selv, at jeg hører til yderste Venstre". J og for sig er saadant jo egentlig ligegyldigt; men dette har jeg aldrig erklæret, altsaa fremsætter han her ligefrem Usandhed. Jeg hører til Venstre, o. til et vist bestemt frisindet Parti, der opponerer, naar dertil gives grundet Anledning, der veed hvad det vil, og hvorfor det vil det, der ønsker Grundloven, gjennemført i enhver Retning til Punkt og Prikke, der attraaer alt Godt for og ved Folket, der søger alle ubillige Forrettigheder hævede, der arbeider paa, at Folkelighed og Frihed maa vinde Seir over Embedsvilkaarlighed, Reaction og Aristokrati. Jeg har al mulig Respect for Eiendomsretten og for Lov og Orden, jeg er hverken Communist eller Jacobiner; men jeg har ikke meget stor Respect for literaire Probenrentere, servile Aristokrater og politiske Vendekaaber. Om P., eller egentlig hans Patron, hører til nogen af disse Categorier, veed jeg ikke bestemt, men det synes saaledes, da det lader til at være ham særdeles magtpaaliggende at forhindre mit Valg til Rigsdagsmand og at gjøre mig suspect. Han behøver i saa Henseende just ikke at ængste sig alt for gruelig; thi det er meget uvist, om jeg stiller mig som Candidat, endskjøndt jeg er opfordret dertil, da jeg ikke vel, uden at udsætte mig for betydelige Tab, kan være fraværende fra Hjemmet; men derimod er det vist, at jeg, hvis jeg stiller mig, ikke agter at reussere ved at love Bønderne Guld og grønne Skove, fortælle dem Historier, love dem at skaffe Landet Fred, eller ved at tordne og lyne for Godseierne i hines Paabør, og saa, dersom jeg blev Rigsdagsmand, seile i de Kjøbenhavnske Patrioters Kjølvande. Nei, jeg har for megen Agtelse for Bondestander, til at bruge slige politiske Kneb, som denne vel heller ikke tager for gode Varer; saa hellere tale reent ud først og sidst, om jeg endog eengang imellem gaaer vel vidt og bliver for massiv. C. Krogh.