Københavns Adresseavis, 1762-09-17
Af en ordentlige Garnison vidste man indtil midt i forrige Seculo her ilk synderlig at sige udi fredelige Tider. Naar Fienden ikke allerede stod i Landet; blev Staden bevogtet af sine Borgere allene, eller saadanne Tienere som de dertil antage og lønnede; herom vidner blant andet Kong Friderich den Andens Brev af Anno 1567. hvis Jndhold er: At da Borgemester og Raad i Kiøbenhavn ere tilsinds at tage i deres Tieneste saa mange duelige Karle som Behov giøres, hvilke altid skulde paage i Portene og paa Volden, men om Natten paa Gaderne, og dem af Byens Penning at lønne, saa lover Hans Majestet at disse Karle skulde altid blive tilstæde i Byen, og ingen andensteds bruges, Forn den denne daglige Borgervagt som sees tillige at have været Nat=Vægtere paa Gaderne, maatte Borgerskabet selv ikke allene ligesom nu Huus=Fædrene, men ogsaa alt deres voxne og væragtige Mandkiøn være forsynede med Vaaden, og øvede i at bruge samme, efter den Tids Maade, ja hvad mere er, de maatte vel forestille sig, det var mueligt de kunde i Nødsfald opbydes til at lade sig bruge, uden for Porten, saa vel som derinde, herom vidner et andet Brev af høybemeldte Kong Friderich den Anden, giver Kiøbenhavns Magistrat Anno 1573, med den befaling: Man skulde tilsige Borgerne og deres Svenne en Mønstring som Kongen snart vilde lade holde, derfor skulde alt Mandkiøn, som var væragtigt, staffere sig med lange Roer skaldes ellers Snaphaner eller Fyr=Rør med Lunte i Steden for Flinte=Stene.) Spidse Hellebarteer, og Degener. De skulde lade sig sende færdige i fald det gjordes Behov at sende dem nogensteds hen at bruges til Lands eller Vands. I Kong Christian den Fierdes Regierings Tid holdtes vel nogle Compagnier ordentlig Militie til Garnison i denne Kongelige Residence Stad, men at det har været faa, og de borgerlige Soldater desto flere, sluttes af en Vagt=Forordning given 1644. den 18 Martii, som viser, at Borgerne den Gang har havt baade Hoved=Vagten og Portene, tillige med Raadhuset at besette, item, at Borgemesterne maatte patrullere eller gaae Rund, saa og at Officiererne maatte bringe dem dagligen den saa kaldte Parole. Den haarde og langvarige Beleyring som Kiøbenhavn maatte udholde midt i forrige Scculo, gav alle denne Borgere (endogsaa de Academiske ikke undtagen) alt for stor Anledning til at øve sig i Krigsvæsenet, saa vidt det Kongelige Huses og Stadens Forsvar udkrævede, helst da der af regulerte KrigsFolk, knap fandtes 1000 Mand, som kom dem til Hielp, i at udrette saa store Ting, og at indlegge en saa udødelig Ære, som foruden denne tilfeldige Erindring er noksom bekiendt. Hvad jeg ved denne Anledning endnu vil berette, saasom ellers ikke just bekiendt, er den Proportion, efter hvilken hver Stand i den beleyrede Bye, havde paataget sig at underholde et vist Tal af Soldater, neml. Adelstanden 300, Universitetet 130, Præsteskabet 33, Borgerskabet 1027, Kongelige Betientere 182. Kort efter Beleyringen, nemlig 1663, blev Borgerskabets Militaire Væsen indrettet noget ordentligere end til forn, og det samtlige Tall blev fordeelt i 11 Compagnier, hvert under sin Capitain; men samtlige under en Stadt, Oberst, som herefter skal følge, saa fik og hvert Compagnie, sin Taftes Fahne; som siden skal meldes om.