Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-07-12
Jfølge Kancellie Skrivelse af 28de Juni bør den Læge, der møder ved en Session, der afholdes paa et fremmed Sted uden for hans Bolig, foruden det bestemte Honorar af 2 Rbdlr. Sølv dagligen, nyde fulde Diætpenge for hver Dag, han opholder sig paa det fremmede Sessionssted, hvorimod Diætpengenes Størrelse bliver at bestemme efter, om Reisen er og er eller under 2 Miil fra hans Bopæl. Resultatet af det Møde, som baade de SlesvigHolsteenske Prælater og Ridderskabet, og de ikke reciperede Godseiere, dog i særskildte Forsamlinger, havde holdet i Kiel den 7de April d. A. Resultatet af dette Møde var en af Prælaterne og Ridderskabet, under samme Datum til Hs. Majestæt indgiven allerunderdanigst Adresse og et Andragende til det Kongelig Slesvigsk=Holsteensk Lauenborgske Cancellie, med Bon om at Cancelliet vilde anbefale dette til Allernaadigst Bevilgelse. Begge disse Documenter ere daterede Kiel den 7de April 1831, og underskrevne: "de Slesvig=Holsteenske Prælaters og Ridderskabs bestandige Deputation F. Ranzau. Buchwaldt C. Moltke. C. Sr. Rantzau. J. G. Baudissin." Adressen til Hs. Majestæt og P. M. til Cancelliet, hvortil hiin udtrykkeligen refererer sig, ere begge i adskillige offentlige Blade blevne aftrykte, f. Ex. i Allg. Zeitung, i Kieler Correspondenzblatt No. 41 o. s. v.; et særskildt Aftryk udkom allerede for rum Tid siden i Brunsvig. Den Danske Statstidendes Redaction holdt det for upassende, at omtale dem, for den tillige kunde meddele den Kongelige Resolution. Collegialtidenden No. 26 af 18de Juni d. A. indeholder saavel hiin allerunderdanigste Adresse, som det udførligere Andragende til det Kongl. S. H. L. Cancellie in extens tilligemed Hans Majestæts Allerhøieste Resolution. J de Sl. Holst. Prælaters og Ridderskabs Andragende siges: "Den uforanderlige Grundvold for Landets (Slesvigs og Holsteens) Forfatning er begge Hertugdømmernes Ret til en fælleds Landdag. Til Beviis herfor troe Prælater og Ridderskab at kunne henholde sig til den ærbødigst vedlagte i deres Forsamling af 8de October 1816 besluttede umiddelbare Forestilling til Hs. Majestæt om at vedligeholde og styrke den fælleds Forfatning og ældgamle Forbindelse imellem Hertugdømmerne Slesvig og Holsteen. J denne Forestilling er med ugjendrivelige historiske og politiske Grunde beviist. 1) at den nøie Forbindelse imellem begge Hertugdømmer er det ældste af de Slesvig=Holsteen, ske Privilegier; 2) at dette aldrig er ophævet, men altid anerkjendt; 3) at dets Stadfæstelse allerede indeholdes i Stadfæstelsen af Privilegierne overhovedet; 4) at samme altid har bestaaet til høieste fælleds Gavn for Slesvig og Holsteen, ja til Gavn for hele Riget, og ligeledes for Eftertiden lover samme Gavn i den Grad, som ingen anden Jndretning; saa at følgelig ikke lettelig nogen Sag i den Grad forener alle Synspunkter for sig, som Vedligeholdelsen af den nøie Forbindelse imellem begge Hertugdømmer. Det foranførte Skrifts Jndhold er ikke nogen finde grundigen giendrevet; Omstændighederne have ikke forandret sig; meget mere udtales ogsaa nu fra alle Sider det levende Ønske, at Hertugdommernes fælleds Forfatning vedligeholdes, samt ved og med den Muligheden af ogsaa endnu da at blive paa det nøieste forbundne indbyrdes og med Kongeriget, naar engang, som Følge af Begivenheder, der ei ere at forandre, den Lykke ikke mede maatte være dem forundt, at staae under een og samme Monarks Scepter. Ogsaa nu forkyndes den Hensigt, at vedligeholde nexus socialis mellem Ridderskabet, men ogsaa nu begriber man ikke, hvorledes denne nexus socialis kan være af nogensomhelst politisk Betydning og af nogensomhelst Nytte for Landet, naar dette betages Ret til en fælleds Landdag. Ogsaa nu er Bekymringen i begge Hertugdommene stor, større end i 1816, betænkeligere formedelst Tidsbegivenherne, der ryste Alt og rive Alt mægtig med sig, og Alles Øine ere henvendte paa Prælater og Ridderskab, som de ansvarlige Depositarier for Landets Rettigheder. Nu kunne, endnu tør, nu maae Prælater og Ridderskab tale for begge Hertugdømmers fælleds Jnteresser; ere først særskilte raadgivende Forsamlinger indførte, kunne de det ikke længer. Man kan altsaakke fortænke dem i at benytte den nærværende Tidspunkt til at gientage deres tidligere, under lignende, men mindre truende, Omstændigheder affattede Deductioner. Resultatet af samme er, at Opretholdelsen af begge Hertugdømmernes fælleds gamle Forfatning er garanteret ved utallige Tractater og Bebrevelser, der vilde blive forandrede ved adskilte raadgivende Provinsialstænders Jndførelse. Derimod kunde Jndførelsen at fælleds raad givende Stænder for begge Hertugdømmene ad en forfatningsmæssig Vei, det vil sige, efter Underhandling med de Vedkommende, være ønskelig. En saadan Underhandling vilde knyttes under de gunstigste Forvarsler, naar det maatte behage Hans Majestæt at erklære: At Jndførelsen af saadannelfælleds raadgivende Stænder kun er en provisorisk Forholdsregel hvorved efter allerhøieste Villie begge Hertugdømmernes gamle falleds Forfatning ingenlunde skal ophæves, men sammes Gjenoplivelse ikkun forberedes ved Modificationer, der svare til Tiderne.