Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-04-02
Jfølge de nyeste Efterretninger besatte strax en Brittisk Krigsmagt Fortet Kurch Bhorie; hvorpaa Fortet Hyder overgav sig og flere andre Forter fulgte dets Exempel; de bleve samtlig overleverede til deres rette Eier, Roy Behar. Jfølge Efterretninger fra Delhi har den Brittiske General Marschal besat Fæstningen Moorsan, som er ligesaa stærk og større end Hattras, og strax derpaa ladet Bastionerne sløife, og udfylde Gravene. J hele Egnen af Dovab er nu ikke en eneste fast Plads, tilovers, som kan giøre Modstand mod de Brittiske Vaaben. (Man seer saaledes at Englænderne leve i en uophørlig Krig i Ostindien, hvorved det er høist rimeligt, i Betragtning af den Uenighed, som finder Sted imellem de forskiellige Jndiske Magter, og ved det at de agere hver for sig, og tillige staae i Krigskonsten saa langt tilbage for Englænderne; at disse ville efterhaanden bemægtige sig hele den rige Halvøe; og hvortil Besiddelsen af Ceylon og Cap, som de erobrede fra Hollænderne i den sidste Krig, ere dem en stor Hielp, baade som Understøttelsespunkter, og til Retirade i Nødsfald.) Betragtninger over Naturen. Efteraarets Beskaffenhed er beskreven. Vi komme nu til at skildre Vinterens. December begyndte med Sydvestvind, men Vinden blev dog kun et Par Dage staaende i dette Hiørne, hvorpaa den dreiede om til Nordost, forblev deri et Par Dage, vendte sig atter til Sydvest, men fra den 9de af tog den sit Sæde i Sydost, hvori den holdt sig næsten uafbrudt til den 15de, da den gik over til Nordost, fra hvilken Kant den vedblev at blæse indtil Maanedens Udgang, med faae Afvigelser til Vesten. Osten og Nordenvinden havde saaledes Overhaand i denne Maaned (det blæste 18 Gange af Norden og 21 af Østen, og giorde den derved til en fuldkommen Vintermaaned. Disse østlige Vinde vare efter Sædvane ikke saa heftige som de vestlige, ogsaa var det i 14 Dage fuldkommen Vindstille, dog reiste der sig fra den 1, til den 19 en vild Storm af Sydost, ledsaget af et stærkt Sneefog. Der faldt forresten i denne Maaned kun ubetydelig Snee, endskiøndt det meeste i den hele Vinter, som i det Hele var meget fattig paa Snee, men desto rigere paa Regn, ogsaa regnede det stærk i Begyndelsen og i Slutningen af denne Maaned (i 12 Dage gav Luften Væde fra sig, den var forresten langt oftere bedækket end reen og klar.) J de første 9 Dage var Veiret meget mildt, men fra den 10de af og i den hele Periode imedens de østlige Vinde herskede, var det næsten bestandigt Frostveir, som især i de omtalte Storms Dage den 18de og 19de blev meget streng, og i den Grad at Vinduerne kunde knap optøes, og Stranden begyndte at lægge sig til i Bugter og Fiorde, saa at vi dog kunne sige at vi have havt Vinter i Aar. Der var ellers meget anomalisk i Veirligets Beskaffenhed i denne Maaned, saaledes saae man Barometret at vedblive at staae meget lavt, uagtet det var Østenvind og stille og klart Veir (overhovedet holdt det sig paa en meget lav Stand i denne Vintermaaned, ligesom det vilde bebude at Frosten ikke skulde blive af Varighed.) Sydvest Vinden bragde imod sin Sædvane eengang en streng Frost med sig; og man saae imod Naturens almindelige Orden, at Frosten tog af ligesom Vinden gik over fra Sydost til Nordost. Den 27de hørtes om Aftenen et stærkt Tordenslag, og et Lynglimt blev seet. – J December havde de østlige Vinde saaledes bragt nogen Vinter med sig, de tegnede til at ville vedblive og det blæste endnu af denne Kant i de første 6 Dage af Januar; det frøs temmeligt stærkt, og man formodede at man skulde faae en stræng Vinter; men det varede ikke længere end til den 6te da vendte Bestenvinden tilbage i al sin Kraft, og blæste eller rettere stormede næsten uafbrudt indtil Maanedens Udgang, saa at det blæste i denne Maaned kun 3 Gange af Østen, og derimod 23 Gange af Vesten; imellem kastede Vinden sig om mod Norden, men for det meste holdt den sig i Sydvest. Der blev nu en vedholdende tyk Luft, og øsende Regn, og i 25 Dage var Luften opfyldt af mørke og tunge Skyer; kort og sieldent skiænkede Solen, os sine Straaler. J 20 Dage skyllede Regnen henover Jorden, og fra den 12te var al Snee borte; imellom faldt vel et Sneestænk, men det var strax optøet, undertiden haglede det som i en Foraars maaned. Naturen faae desuden ud som om Foraaret, og havde Jorden ikke været saa vaad, saa kunde Pløiningen gjerne have været begyndt; det frøs vel imellem lidt om Natten, men var forresten slet ingen Kulde, blot de uophørlige Storme gjorde Luften kold, især var fra den 10te til den 18de Luften i et skrækkeligt Oprør, og Natten imellem den 15de og 16de reiste sig et orcanagtigt Uveir fra Nordvest af sielden Vildhed og Styrke, som fornemmelig i andre Lande anrettede skrækkelige Obelæggelser (hvilke skulle blive nærmere beskrevne.