Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-06-21
2 Aarg. Lad No. 50. eller: GaFlagelse Ugeblad. Redigeret af Pastor, Ridder Bastholm. Trykt og forlagt af Peter Magnus Tirsdagen den 21. Juni 1836. Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene. Om Japan. (Af to nye hollandske Skrifter; Fischers som udkom i Amsterdam i 1834 og Meylans, som udkom i 1835.) Dette Land vækker Nysgierrigheden fordi det er aflukket for Europæerne; thi ingen europæisk Nation maa handle derpaa undtagen Hollænderne, og selv disse ere derved meget indskrænkede. Landet er i sig selv saare mærkværdigt; det er meget utilgiængeligt, da det er omgivet af et stormende Hav, Skiær og Sandbanker. Det er i hø Grad kultiveret; thi det er dyrket høit op af Biergene og ofte lige op til Toppen som en Have. Det er yderst frugtbart, man finder der, baade de tropiske og det sydlige Europas Produkter; man finder Ræddiker i dette Land som veie indtil 60 Pund, Blommetræer som have Blomster saa store som et Blomkaalshoved; Havet og Floderne vrimle af Fiske. Det er ligesom China overmaade opdyrket og folkerigt; man antager at Folkemængden udgiør 34 Millioner som staae under en despotisk Regierings Jernscepter, der følger visse strenge og uforanderlige Maximer, og har i det mindste i de to sidste Aarhundreder vidst at fierne al indvortes Uenighed og udenlandske Angreb. Fra den Side betragtet fortiener vistnok det japansk Rige at kaldes de lykkelige Øer, men det har ogsaa sin Skyggeside. Landets religiøse Meninger kunne inddeles i to Hovedklasser, Sintos Sekt og Bondsos; hiin har i umindelige Tider været herskende i Landet; denne indeholder visse religiøse Begreber, som ere indbragte fra andre Lande og som vise sig i mange forskiellige Skikkelser; efter Meylan er den brahminiske Sekt stiftet af raca og den chinesiske af Konfucius. Han siger at Hollænderne have aldrig hørt noget om religiøse Stridigheder blandt Japanerne, og endnu mindre kunde de opdage noget indbyrdes Had formedelst Troesmeninger. Japanerne betragte det som et Slags Høflighed, naar en Person af det ene Religionspartie vil besøge det andet Parties Tempel og der holde sin Andagt. Naar Koeboe (den verdslige Keiser, thi Japan har ogsaa en geistlig) sender et Gesandtskab til Sinto-Templet i Tie, for i sit Navn at frembære Bønner til den usynlige Gud, saa anviser han tillige en Pengesum for Confucii Tempel, og den geistlige Keiser tillader, at Afgudsbilleder, som indbringes fra Siam eller China maa opstilles i Japanernes Tempel til deres Tilbedelse, som føle et Kald dertil. Denne Tolerance befordres ved at alle Japans Jndvaanere erkiende Dayrie eller den geistlige Keiser for deres Overhoved. Som en jordisk Repræsentant og en umiddelbar Descendent fra Guddommen, er han selv en Gienstand for deres Tilbedelse, og sætter ligemegen Priis paa alle Guddommens Tilbedere, enten de saa dyrke den paa den ene eller anden Maade. En Sekt, som sædvanlig udgives for at være af brahminsk Oprindelse, og engang var meget udbredet i Japan, har formedelst sin store Lighed med den Troe, som Portugiserne fordum bestræbte sig for at udbrede, maattet deele den kristelige Læres Skjebne og er aldeles udryddet. Denne Lære synes at indeholde Beretningen om Frelserens Levnet, Død og Opstandelse, om hans Fødsel af en Jomfrue og Troen paa en Treenighed. Sagnet siger at den blev indført i Japan under den chinesiske Keiser Mun Tis Regiering, hvilken besteeg Thronen 50 Aar efter Christi Fødsel, saa maaskee en Kristen er kommen til det østlige Asien og har udbredet denne Lære. Den geistlige Keiser kaldes, som sagt, Dayrie, ogsaa ellers Mikadd. Denne afgudiske Religion fortiener Opmærksomhed da den i saa mange Tider har vedligeholdet indvortes Fred og Roe i Landet. Siden Enden af det 16de Aarhundrede, da den japanske Majordomus Tayko Gama skilte den geistlige og verdslige Magt fra hinanden, har den borgerlige Krig ophørt; de to Regenter ere vedblevne hver at spille sin Rolle og den udøvende Magt er bleven forvaltet med en Maskines Regelmæssighed. Denne Mand var udentvivl ingen sædvanlig Lovgiver. Det Scepter, som han førte, er blevet til et Legetøi i hans Efterkommeres Haand; thi den verdslige Keiser (Koeboe) ligesaa godt som den geistlige (Dayrieglæde sig kun ved den langvarige Drøm af et idealt Herredømme, og dette Vanens og Etikettens Trylleværk, som indhyller dem i denne magiske Søvn, er saa fiint og dybt anlagt, at man umueligt kan forudsige om den vil opløses i Morgen eller om flere Tusinde Aar og hvorledes det kunde skee. Et Spion system er udbredet over hele Riget fra den Fornemste af, Keiseren ikke undtagen, til enhver Klasse af Folkemængden, selv til de 5 Familier hvori den tilsidst er fordeelt. Dayrie er en bestandig Fange sit Pallads i Miako, naar det sieldne Tilfælde undtages, da han tør og skal aflægge et Besøg i Tiwoinzo-Templet. Fischer, som har opholdet sig mange Aar i Japan, siger, at det er et almindeligt Sagn i Landet, at han aldrig maa sætte sin Fod paa Jorden og aldrig lade Solen skinne paa sig. Han har een Gemalinde og 12 Konkubiner, og har Lov til at moere sig med Musik, Poesie og deslig saa godt han kan. Han røger kun eengang af en Pibe: det Fad han har spiist af, bliver strax brukket i Stykker; men man sørger for at disse Fade ere simple og ikke kostbare. Naar han døer, saa bliver det skiult paa det Omhyggeligste indtil hans Successor er bleven beklædet med sin nye Værdighed, hvorpaa der udraabes: Dayrie leve! Hans Hof bestaaer af en Mængde geistlige Embedsmænd, iblandt disse er den som kaldes Kuvanbakt den fornemste han er Dayries Repræsentant og besørger hans Forretninger. Den verdslige Keiser (Koeboe) er udelukket fra denne Post; derimod kan han imellem erholde den tredie geistlige Post, en Sadeysens; dette var Tilfældet i 1822 med en Koeboe, som havde regieret i 50 Aar. Denne Rang stiller ham ved Siden af Guderne, og ingen Lægmand har været saaledes hædret siden Tayko Gamas Tid.