Almuevennen, 1844-10-23
Uden Tvivl ere alle oplyste og frisindede Fædrelandsvenner temmeligt enige om, at ikke blot Statsklogskaben eller Hensynet til den frodigst mulige Udvikling af Landboernes intellectuelle, moralske, politiske og bekonomiske Forhold i høi Maade taler for, at denne Lighed i de samme Statsborgeres Byrder eller Forpligtelser snarest muligt bringes tilstede, men at endog simpel og ueftergivelig Retfærdighed mod den nu præ graverede Deel af Landboerne, kræver, at denne Lighedsfordring uden længere Udsættelse eller Omgaaelse endelig søges fyldestgjort. Det indlyser imidlertid, at det specielle Forslag om eller Udvikling af Maaden hvorpaa og Midlerne, hvorved denne Lighed i Gierningen rettest og hensigtsmæssigst i sit fulde Omfang kan vorde gjennemført, maa være begrundet paa Data og Udarbeidelser, som det vil paaligge selve Administrationen eller Regeringen at præstere, saasnart Fordringens egen Rigtighed og Betimelighed maa anerkjendes. Naadet troer derfor heller ikke paa dette Sagens Stadium at burde forsøge en saadan speciellere Udvikling, men det skal simpelthen indskrænkes til at udtale sin Oerbeviisning om, at den af Kjøbenhavns Amts Landcommunalforening anbefalede Lighed i Byrder, som i Rettigheder, for al Landeiendom virkelig danner en af de Fordringer, som en viis og velsindet Regering neppe længere bør udsætte at see endelig reguleret. Det forekommer Raadet at denne Qvæstion, ligesom de mange andre, der med Hensyn til vore nærværende Landboforhold saa levende har grebet og bevæget vor Tid, vel kunde begrunde det Ønske hos Folket og den Erkjendelse hos Regjeringen, at Øieblikket var kommet til paa Ny at tage fat paa det store Landboreformværk, som i Christian den Syvendes Regering saa hæderligt og saa velsignelsesrigt begyndtes og som kun afbrødes ved de ulykkelige Krigens Aar og de moralske og materielle Calamiteter (Trængsler, disse medførte. Naar man henseer til de Principer i Almindelighed, som Regeringen og det gunstigere stillede Landaristokrati mere og mere søge at gjøre gjældende, naar man henseer til hvorledes i de sidste Aar Godsvæsenet, dette Fendaltidens ulykkelige Efterladenskab ikke indskrænkes, men begunstiges og udvides, naar man med nogen Opmærksomhed dvæler ved det overordenligt Trykkende og Ubillige og Uhensigtsmæssige i de fleste og vigtigste af vore Landboforholds nærværende retlige eller factiske Tilstand, naar det erindres, i hvilket Misforhold den saakaldte Huusmandsclasse finder sig stillet, hvilken Mangelfuld hed der hersker i vort Landforsørgelses- og Landpolitivæsen, som i vor Landbolovgivning i det Hele og det saavel med Hensyn til Friheden til at raade over sin Person og sin Arbeidskraft i Almindelighed, saa turde der visselig ikke mindre i Thronens end i Statens velforstaaede Jnteresse være god Opfordring til, at saavel Regjeringen, som Folket, stræber snarest muligt at komme til en klar og omfattende Erkjendelse af, hvor Grund ondet i de nærværende Forhold ere at søge, og af hvilken Vei og med hvilke Midler en bedre Tingenes Orden kan være at forberede og gjennemføre. Under disse Omstændigheder maa Raadet derfor helde til den Formening, at man i vore Dage med den Modification, som den vundne Erfaring og fremskredne Oplysning tilraader, atter burde betræde den Vei, der i Christian den Syvendes Tid med saa megen Velsignelse valgtes, en offentlig og omfattende Undersøgelse af samtlige vore Landboforhold. Paa en saadan Undersøgelses Resultater vilde formentlig Landboreformen naturligt og trygt kunne bygges af Regjering og Folk, naar Regjeringen ellers i over- og underordnede Stillinger har sikkret sig de Kræfter, et saadan Værks lykkelige Udførelse forudsætter og fordrer. Med disse Yttringer tillader Naadet sig at anbefale det omhandlede hosfølgende Andragende fra Amtets Landcommunalforening til Deres gode Fremlæggelse for og Understøttelse i den forestaaende roeskildske Stænderforsamling. Kjøberhavns Amtsraad den 3die Septbr. 1844.