Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-02-09
Den er passeret i Bonn med en Dame paa 54 Aar, hvorved allerede enhver Tanke om en muelig galent Jntrigue bortfalder af sig selv; en Princesse af et gammelt Tydsk Huus, og Gemalinde til en regierende Souverain, Medlem af det Tydske Forbund, fra hvilken hun vel er separeret; men som hun dog endnu tilhører. Denne Princesse er nemlig Hertuginden af Anhalt-Bernburg, den nu regierende Kurfyrste af Hessens ældre Søster, hun begav sig siden hun er bleven skildt fra hendes Gemal i en lang Tid paa Reiser; imedens hendes høisalige Fader den forrige Kurfyrste af Hessen levede havde hun længe opholdet sig paa Slottet Wabern, Mile fra Kassel, og herefter i Hanau, hvor en Deel af det Kurfyrstelige Slot blev indrømmet hende til Residens. Derfra begav hun sig paa en Reise til Schveits, og Jtalien indtil hun endelig vendte tilbage til Tydskland, hvor hun for Fremtiden syntes at have den Hensigt at tage sig en fast Boepæl i de smukke Rhinegne; hun udvalgte dertil Staden Bonn, hvor hun ankom under Navn af Grevinde Steinau. Siden opgav hun sit Jncognito og tog en fast Boepæl i et Hotel, som kunde være anstændigt for hende, som Fyrstinde. Hendes behagelige Væsen, hendes udmærkede Aands Egenskaber, hendes Tænkemaades, Beskuelsers og Sindelags Libetalitet forskaffede denne Fyrstinde snart Agtelse og Kiærlighed hos Professorerne og Studenterne ved Universitetet og hos alle dannede Folk i Staden. Tilforn var det Rygte blevet udbredet, at man hos Fyrstinden fra Tid til anden havde mærket nogen Forstandsforvirrelse; men dette er blevet tilstrækkeligt giendrevet af et Vidnesbyrd, som den berømte Professor Brera i Pavia har udstædet, hvori denne erklærer: at han ønsker, at alle fyrstelige Personer vare begavede med en saa lys Aand og en saa sund Forstand som Hertuginden af Bernburg. Samme Vidnesbyrd havde Hr. Professor Dr. Ennemoser paa dette Universitet givet hende, hvis Hielp hun betiente sig af ved et hysterisk Tilfælde, til hvis Helbredelse den dyriske Magnetismus kunde anvendes med Held; hun havde derfor indrømmet ham frie Bolig i sit Hotel. Fyrstinden havde derpaa gjort en Reise til Køln, hvor hun havde ifinde at aflægge et Besøg hos hendes Prinsesse-Datter i Düsseldorf, som er formælet med Prins Friedrich af Preussen. Hun var imidlertid i Køln bleven forhindret fra at fortsætte sin Reise og var derfore umiddelbart vendt igien tilbage derfra til Bonn, Kort for Juul ankom til denne Stad fra Hanau, den der commanderende kurhessiske General Dalvigk. Som man erfarer havde han faaet den Commission fra Kassel at formaae Hertuginden til at forlade de Preussiske Stater og igien at vende tilbage til hendes forrige Residens paa Slottet i Hanau, hvortil hun dog ikke viiste nogen Lyst. Om Natten mellem den 23de og 24de December blev Hertuginden pludselig overfaldet i Sengen i sit Hotel; man har hende udi en Vogn som holdt i Porten, fuldkomment forspændt med Postheste for og som var tillukket fra alle Sider; Porten blev aabnet og Vognen kjørte med saadan en Hurtighed afsted, at selv den Preussiske Soldat, der stod som Skildvagt uden for Hotellet, forundrede sig derover. Al Skrig og al Modstand, fra Prinsessens Side var forgiæves; alle hendes Folk og hendes hele Tienerskab syntes at være indviklet i Complottet imod hende, og hun maatte vige for Overmagten. Da Vognen var kiørt bort, blev Porten igien lukket for Hotellet og Doctor Ennemoser, som ilede hende til Hielp blev derved forhindret fra at gjøre Anstalter for at sætte efter Bortfører ne og fra strax at giøre Allarm. Det syntes som den Preussiske Regiering tog denne Begivenhed ilde op, og den lod bekiendtgiøre i offentlige Blade: at den vilde anstille nøiagtige Undersøgelser derom. Derpaa ere følgende Oplysninger blevne meddeelte derom fra Cassel: At Sagen er for deelikat til at man kan anføre alle Omstændigheder ved den; men saameget kan berettes: at det er notorisk, at Fyrstinden har tilforn været underkastet en Sindsforvirring, hvorfor ogsaa hendes afdøde Fader havde siden Aaret 1819 ladet hende sætte under Curatel. Hendes Sundheds-Tilstand, havde vel forbedret sig ved det roelige og eensomme Liv, som hun førte i Hanau; men dog ikke i den Grad, at Lægerne troede, at hun kunde erholde sin fuldkomne Friehed; dog blev det hende tilladt at disponere frit over sin Formue og at opholde sig i Rhinegnene en Tid for at bruge en Cuur; men under den Betingelse, at hun snart igien skulde vende tilbage til Hanau. Den dyriske Magnetismus synes ikke at giøre en god Birkning paa hende. Dette og flere Omstændigheder gjorde det ønskeligt, at Hertuginden maatte snart forlade Bonn, men da alle Forestillinger derom forbleve uden Virkning, saa blev General Dalvigk afsendt dertil for at bevirke hendes Tilbagereise. Da det imidlertid var ham foreskrevet, at dette skulde skee paa en skaanende Maade, saa et han bleven draget til Ansvar med Hensyn til den Fremgangsmaade, han har betient sig af ved denne Leilighed. Videre meldes: at Fyrstinden er kommen tilbage til Slottet Philippsruhe ved Hanau og viser sig hyppig for Publicum. Nytaarsnat blev der bragt hende, som Søster til den regierende Churfyrste, Musik og et Vivat af det Hanauer Borgerskab.