Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-10-26
Det er et ikke umærkeligt Særsyn, at i det Øieblik Varene begynde at stige, falholdes hverken Thee, Caffe eller Sukker i Aviserne; men i det Øieblik de begynde at falde, kappes man ordentlig om at tilbyde sine Varer, den ene for bedre Kjøb end den Anden. Men aldrig har man sporet dette mere end i disse Dage. For sex Uger siden vilde man ikke sælge Caffe og Sukker i større Qvantitet, end 2 a 4 Pd. af Gangen, for 38 Rd.; nu tilbydes samme i Lispundeviis for 14 a 13 Rd., og den ene er færdig at overskraale den Anden. Jmidlertid finder man dog endnu Forskjellen paa Priserne at være meget betydelige paa de forskjellige Steder. Paa det ene Sted forlanger man 4 a 5 Rdlr. mere for et Pd. Sukker end paa det andet. Ogsaa Lysestøbere, der for adskillige Uger siden krympede sig ved at sælge høiere end 1 Pd. Spedelys af Gangen, og som forlangte 16 Rdlr. for 1 Pd. Formelys, ere nu færdig at skrige sig hæs med, at man skal komme og kjøbe Lys hos dem. Storfosen. (Skrevet i 1804). For at komme fra Ørlandet over til denne bekiendte Øe, af hvilken Fogderiet har sit Navn, farer man tvert over et af de Sunde, af hvilke Nordlænderne fare, med deres Jagter til Bergen. Storfosen, som alt det, man herøiner, af hvad der hæver sig over Bølgerne, tilbyder Øietet saare rædsomt Udseende. De nogne, sortegraae Fieldmasser ere paa Trondhjems Leddens søndre Side meget høie, tildeels beklædte med aldrig smeltende Syestrækninger. Jngensteds øiner man Menneskeboliger, eller noget Sted, som synes skikket til at beboes, Ørlandet undtagen, hvis Flade dog snart skiuler sig, og hvoraf man kun seer Klippestykker, ligesaa inhospitale af Udseende, som alt det øvrige. Alting viser her mere Skikkelsen af en forgaaet Verdens skrækkelige Ruiner, end af en, beboet af levende Menneskerne Ved Storfvsens sydlige Ende, adskiltivedtogesmale Sunde, af hvilke det østligste neppe kan befares, engang med 1 Baade, ligger Vag affeldet, en særskilt Øeklippe, et af de høieste og af Udseende vildeste i denne hele Fjeld ørk Det visere sig lodret eller dog meget steilt, og utilgængeligt til mange Favnes Høide, opfra det lige indtil Klippen umaadeligen, dybe Hav. Ved Klippens sydvestre Hjørne krummer sig et smalt Sund ind imellem det og et lavere, ligeledes af Dybet opvoxet Field, Vaagaalven kaldet, og indstillende af en kun nogle Favne bred, men stedse endnu dyb Aabning, seer man sig med eet inde i et, maaskee 1000 Alen langt, og ligesaa bred, Bassin, der er omgivet med Klipper paa de tre Sider, men midt for, i en jævne Hælding, mod Sønden, med en meget stor dyrket Slette, i hvis Midte Storfosens store og smagfuld bygte Herregaard og i nogen Afstand vakre Bøndergaarde udgjøre den meest paafaldende Contrast mod Synet af alt, hvad der nys udenfor opfyldte Synskredsen. Bassinet selv, i Le for alle Vinde, er jevnt og stille, naar end Havet udenfor er i vildeste Bevægelse. - Det synes at maatte falde enhver, der kommer her, ind, at denne Havn er i høieste Maade beleilig til en Handelsplads, hvilken da maatte blive en af de skjønneste i Verden forudsat, at Christiansund ei forener alle de Fordele, som her tilbyde sig, eller at der i den Archipelagus, hvor Storfosen ligger, er maaskee endnu en anden Plet, der mueligen har endnu flere lignende Beqvemmeligheder. - Storfosen ligger strax udenfor Jndløbet til den egentlige Trondhjemsfjord (der begynder ved Agnæs; det der udenfor kaldes, Leeden eller Trondhjems Leed),der aabner for den øvrige Verden Adgangen til det indre af det nordenfieldske Norge; men der ogsaa lige ved den indre Sovei og langs Kysten forbi Naunedalen, Nordland og Finmarken til Nordkap og det hvide Hav. Den er ligefor den indre Ende af Frohavet, kun een Miil i Øst og Sydfra det faste Land, og saa godt som i Centret fordet trondhjemske rige Fiskeri, som her drives Fjorde og Vige paa alle Sider, ja selv i det tre, fire Miil brede, 8 a 10 Mile lange, af fiskerige smaae og større Øer omgivne Frohav. - Det maatte synes ubegribeligt, at man har valgt det til Ophold for Mennesker saa overordentligen uskikkede Christiansund til en Byes Anlæg, medens et saa faare fordeelagtigt beliggende og saa indbydende Sted er bleven ubemærket. Nærheden af selve Havet, og den tredobbelte Udseiling af Christiansunds Havn, ere Fortrin, som hiin har for denne. Til Oplagssted for Nordlandshandelen, som og for Fiskeriproducten i Omegnen ligger sikkerligen dog dette Sted beleiligere. - Men nu er Christiansund engang der. - Uden at have By eller være authoriseret, Handesplads, er dog Fosens Vaagen allerede en fortreffelig Havn, hvor de nord eller syd, øst eller vest gaaende Skibe hvert Øieblik søge ind for Storm eller Modvind, lykkelige, naar de kun naae hid. - Vaagefjeldet er beboet af vilde Gjedder, som mellem dets steile og bratte Klipper have et for dem. fortreffeligen skikket Opholdsted. J en liden Dal mellem disse Klipper er endnu en liden Skov, de eneste Træer, der ellers ei alene her, men, noget paa Hittern undtagen, i det hele Archipelagus er at finde. Dette Field er for Resten beboet af en stor Mængde Søfugle, som her bygge deres Reder, og hvis Æg og Duun ere et af disse Egnes for Jndbyggerne ei uvigtige Producter. Disse Æg samles her, som ellers, hvor Søfuglene, bygge Rede, ved at en Karl fra Klippetoppen lader sig hidse mange Favne dybt ned til de Afsætninger eller Udkanter af Fjeldet, hvor Rederne ere. Med yderste Fare forlade de Touget og kravle omkring, hvor der neppe c. nogle Tommer bredt Fodfæste, men styrtende Dyb ned til Havet under dem: eller hængende ud over Vandet lade sig fire ned eller hidse og fra Afsætning til anden, for at undersøge og tømme Rederne. De elske og sætte Hæder i at vise Mod og Færdighed i dette farlige Arbeide. – Storfosen selv er omtrent en Miil lang og halv saa bred, endskjøndt den paa Viebes Søkort er afsat langt mindre. Neppe en Tiendedeel af dens Areal er under Cultur, med stor Arbeid vilde vel en heel Deel mere være opdyrkelig.