JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1840-12-11
Jtzehoer Wochenblatt bringer den, som det synes, officielle Beretning fra Breittenburg, at Grev Rantzau ikke aldeles vil udtræde af Statsraadet og unddrage Kongen sin Tjeneste, men blot trække sig tilbage paa sit Gods for at nyde Landluften, samt at han har ansøgt om og erholdt kongelig Tilladelse hertil. I Anledning heraf gjør Kjøbenhavnsposten, iblandt Andet følgende bemærkning: "Tiden rinder, Forholdene forandre sig, nye Anskuelser gjøre sig gjældende, og dog forvaltes Danmark endnu af Ministre, hvis Dannelsesperiode for største Delen ligger et Decennium bagved den første franske Revolution. Excellencerne Møsting og Stemann afsluttede saaledes deres academiske Udvikling 1781, og staae nu næsten som de eneste Repræsentanter for en svunden Tid, der vel kan siges at være vor contrart modsat. J den absolute Stat kan en Minister vistnok holdes opreist ved Fyrstens og Hoffets Gunst. Men hvad man vel burde være berettiget til at vente af den Livsphilosophi, hvoraf hine Excellencer muligen ere i Besiddelse, er, at de med Resignation vege Pladsen for nyere og friskere Capaciteter. Thi have de i et halvt Aarhundrede tjent deres Fædreland paa en heldbringende Maade, da kunne de være overbeviste om, at Jngen vilde misunde dem en rolig Alderdoms Otium; have de derimod ikke svaret til de Fordringer, der kunde gjøres til dem, da burde det naturligviis være klart for dem, at en heel Stats Velfærd allerede har været dem altfor længe betroet. Hvorledes Christian den Ottende, der førte Præsidiet ved den norske Grundlovs Tilblivelse, efter næsten et Aars Regjering endnu bestandig tæller blandt sine nærmeste Omgivelser Mænd, som maae antages mere at tilhøre Fortiden end Nutiden, er en Omstændighed, der endnu for en Deel forekommer Udlandet uforklarligt."- Sibbern og Trojel vedblive i den politiske Ende af Adresseavisen dygtigt at kile paa, især siden det sidste Rescript, som ret synes at have inspireret dem. Sidste havde fornylig Audients hos Majestæten i Anledning af et Sysselmands-Embede, han ansøgte, men skal, paa Grund af den Mængde, Forsalen rummede, ei være bleven indladt. Jkke destomindre vil man vide, at han endnu samme Dag ved flere Bud skal være bleven anmodet om, gjentagende at fremstille sig, i hvilken Anledning han senere selv skal have ladet sig forstaae med, at han ikke erholdt den ansøgte Post, da man ønskede at beholde ham her.
Jyllandsposten, 1840-12-11
Vigtigheden af de forestaaende Stændervalg har været Gjenstand for omhyggelig Udvikling i Aalborg Avis, hvor vælgernes Opmærksomhed fremdeles henvendes paa følgende Mænd, Eieren af Oxholm, Hr. Krigsraad Nielsen, den frisindede og characteerselvstændige Proprietair Høyer til Jægerum, den i Landboforholdene særdeles kyndige og duelige Justitsraad Birch, Procurator Petersen til Duegaard og Eieren af Børglum Kloster, Cand. jur. Rotbøll." Der menes fremdeles, "at Stænderforsamlingen, vilde erholde et indsigtsfuldt og characteerfast Medlem i Eieren af Villestrup, Hr. Premier=Major de Juel, R. af D. og D. M. samt Ridder af Stanislausordenen (der tillige ved sin bekjendte militaire Dygtighed vilde være af stor Nytte for Forsamlingen ved de udentvivl forekommende Spørgsmaal om Militairvæsenets Omdannelse); skjøndt Hr. Juel i politiske Anskuelser antages meer at tilhøre det conservative Princip." Angaaende Valgene i de mindre Landeiendomsbesidderes Valglasse har Redactionen af bemeldte Blad modtaget en Skrivelse fra en Landmand i det nordlige Vensyssel, der vel erkjender Vigtigheden af Provevalg, men tvivler paa, at disse ville finde Sted paa Landet, fordi de fleste Valgberettigede der ere Bønder, som vanskelig lade sig bibringe den rigtige Anskuelse af Sagen.
Jyllandsposten, 1840-12-11
J Anledning af dette Brev, der gjør opmærksom paa en værdig Valgandidat: Proprietair v. Støcken til Nibstrup, fremsætter Redactionen iblandt Andet følgende bemærkning: "Vi maae betvivle, at der hos Bønderne ikke skulde være den fornødne Jnteresse for Valgene tilstede; thi vil end Bondestanden vistnok have indseet, at den endnu kun i sjeldne Tilfælde vil kunne tilbørlig repræsenteres af sin egen Midte, saa tor Sandsen for de offentlige Anliggender, og navnlig Jnteressen for Stænderinstitutionens Benyttelse og videre Udvikling dog vistnok med Føie antages at være modnet saavidt i denne Stand, at den vil lade sig det være særdeles magtpaaliggende at fremme Valget af de Mænd, som den er kommen til Overbeviisning om, at kunne betragte som værdige Repræsentanter saavel for Landbostandens særskilte som for Nationens almindelige Jnteresser. Forøvrigt har der vistnok ogsaa blandt Bondestanden, under Stænderinstitutionens første Periode, udviklet sig en større selvstændig Tænksomhed og et kyndigere Blik i Landets Anliggender, saa at der i selve Standen vel heller ikke aldeles vil savnes duelige Valgandidater. – 71 Gaardbesiddere i Middelsom Herred have paa egne og flere Sognemænds Vegne indsendt til Viborg et Andragende om, at der maatte tilstaaes Stænderne Control med Skatter, Afgifts= og Pengevæsenet, samt besluttende Deeltagelse i Lovgivningen. Ligeledes blev der i Stændernes 33te Møde anmeldt en Petition om Forandringer i Statsforfatningen fra 29 Beboere af Starup og Alminde Sogne.
Jyllandsposten, 1840-12-11
For Undere af den forædlede Hesterace fortjener det at bemærkes, at der i Holsteen bliver i Januar Maaned solgt ved offentlig Auction 46 Stkr. ægte nationale engelske Hingste, som fortrinligen skulle egne sig for Jylland, formedelst deres stærke Been og Størrelse. Efter Sigende skal Hr. J. Nathansen have staaet i Underhandling om disse Hingste, saafremt hans forfattede Plan til Hesteavlens Fremme nyder den Understøttelse, hvorpaa den synes at have billig Krav. Det var vist høist ønskeligt, om Jyderne meer og meere vilde indsee, at den Provinds, hvorHesteracen finder en saa varsom og omhyggelig Pleie, behøver og trænger til gode Landbeskelere. Væddeløb alene kan ikke stifte den tilsigtede Nytte, dette formenes forendeel allerede at have viist sig, der skal Hingste til for at producere saadanne stærkbenede Heste, som ere tjenlige til hver Mands Brug. Om denne Sag formene vi, at Nathansen med Held har udtalt sig tidligere i offentlige Blade, i hvorvel vi ikke ansee os competente til, derom at have nogen bestemt Mening. De Personer, som isærdeleshed skulle have anbefalet Rathansens Plan, og som end- og i pecuniair Henseende skulle have rakt ham villig Understøttelse til sammes Udførelse, ere, ifølge dennes Beretning, foruden Hertugerne af Augustenborg og Glücksborg, Grev Holmer i Kiel, Senator Jenisch i Hamborg, Grev Scheel, Plessen og Oberstlieutenant Ernst af Hæsselborg og Fl.
Jyllandsposten, 1840-12-11
Det var nu at ønske, at Planen til Hesteracens Forædling, saafremt denne er hvad den bør være, snart maatte finde Deeltagere, da denne nationale Sag unægtelig for vor Provinds er af udstrakt Vigtighed. – Bladet kan snart vende sig for visse Folk, der hører kun enkelte Stød til, og hvad der tidligere mødte idel Miskjendelse og Næserynken, kan nu møde den fortræffeligste Optagelse. Om vor genfulde Landsmand, Violoncel list Kellermann, skulde man jo vistnok troe, at han gjennem sin Violoncel ogsaa tidligere kunde forstaae at tale til Sjælens Jndre, og dog vare hans Aftenunderholdninger tilforn saa sparsomt besøgte, at han neppe saae sine Udgifter ved slige Leiligheder dækkede. Men det maae ei heller glemmes, at Kellermann er en Jyde, og som bekjendt gielder Propheten mindst i sit Fødeland. Han har nu været i Udlandet, spillet i Udlandet og plukket uvisnelige Laurbær i Udlandet, følgelig kunne vi Jyder heeltvel være tjente med at høre vor Landsmand. Skjøndt hans Violoncel for klang i ligesaa henrivende Toner som nu, ville vi ikke destomindre glæde os over det stormende bifald, hans Bue først nu forstod at fremkalde her. Efterat have glædet vore Byer med sit Mesterspil, agter dette musikalske Geni at gjøre en Reise til Rusland, hvortil vi ønske ham al mulig Lykke. Et stort Held i Livet er det, hvor saadanne Gaver ere skjænkede den Enkelte, at han kan glæde Tusinder. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1840-12-11
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1840-12-15
Frands ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. die 8.1. Tirsdag d. 15. Decbr. 1840. et, aar No 70. Maa trykkes. Nielsen. Danmark Stolthed i dets Ydmygelse, eller: hvad have vi Danske endnu, som et Folk, at rose os af Under denne Titel blev af afdøde Hr. Dr. Professor J. Müller i Aaret 1830 en politisk historisk bemærkning indrykket i "Memosyne", som fra Finantsminister v. Møsting fremkaldte en Modbemærkning, der atter blev besvaret af Professoren. Vi formene, at et Referat af denne Afhandling og mærkelige Brevvexling vil være af saa megen meere Jnteresse, som man deraf vil erfare, at det endnu i 1830 ikke var anderledes beskaffent med Pressen, end at blot en henkastet Yttring om Danmarks slette Finantser var nok til at bevæge Finantsministeren til at tage til Gjenmæle, idet samme bevirkede en Gjenkaldelse, som vistnok var ligesaa besynderlig, uden at, saavidt os bekjendt, noget offentligt Blad paa den Tid tog videre Anledning til at documentere den evidenteste af alle Sandheder, hvortil der dog sikkerlig var mere end tilstrækkelig Føie. Professoren bemærkede i Jndledningen til denne Afhandling: "J et engelsk Skrift forekommer ogsaa en kort Skildring af Danmark. Den skal være forfattet af en ung engelsk Diplomat, som i nogle Aar har opholdt sig ved det danske Hof, og indeholder tilligemed endeel Urigtigheder adskillige sande Bemærkninger. Desværre maae vi regne iblandt disse, hvad han siger om Danmarks slette Finantser og Hovedhindringerne for sammes Forbedring: Handelens Standsning, Mangel paa Fabrikker og Agerdyrkningens langsomme Fremskridt. Derimod er det urigtigt, naar han strax efter tilføier: "Alting er her i Aftagende, undtagen Kunster og Literatur samt Nationens Hengivenhed til Kongen." Vistnok har Forfatteren udhævet tre glimrende Sider i vort offentlige Væsen, men samme Roes, som han tillægger vor Literatur, fortjener udentvivl vor Lovgivning, vort hele Underviisnings og Opdragelsesvæsen, vore velgjørende Stiftelser m.m. Om det Oldenborgske Huus bemærker det engelske Skrift: Uagtet Frederik den Sjettes Regjering hidindtil ikke har været meget lykkelig, erkiende dog alle hans Undersaatter, at det ikke stod i hans Magt at modstaae Strømmen af de ulykkelige Hændelser, ved hvilke de Danske have lidt saameget. Fyrsterne af det Oldenborgske Huus, den ældste regierende Familie i Europa, have altid været høiligen begavede med hine Kongedømmets personlige Egenskaber, som aldrig undlade at gjøre Monarcherne elskede og agtede af deres Undersaatter.
Jyllandsposten, 1840-12-15
Nyheds Post. I Anledning af den 3die December siger blandt Andet Kjøbenhavnsposten", "Det er idag et Aar siden, at Døden bortkaldte Frederik den Sjette, og Christian den Ottende besteeg Danmarks Throne. Der ligger i denne Forestilling vistnok stor Anledning til alvorlige Betragtninger for enhver tænkende Medborger, men for Jngen dog større end for ham, der blev kaldet til at indtage den Afdødes Plads, og som idag seer tilbage paa et afsluttet Aar af den Tid, Forsynet skjænkede ham til at virke for et heelt Folks Fremgang og Udvikling, Det er Anelsen og Regnskabstimen, der paatrænger sig Mennesket ved ethvert saadant Afsnit i Livet, den Time, da der spørges Enhver, hvorledes han har frugtbargjort det anbetroede Pund, hvorledes han har benyttet den ham givne Leilighed til at fremme det Sande, det Gode og det Rette. Og visselig, er Kongernes Magt stor paa Jorden, da er ogsaa deres Ansvar stort." – Det fremhæves nu, hvorledes man knyttede Haabet til den Mand, der i sin Tid gav det norske Broderfolk en fri, selvstændig og urokkelig Constitution, idet der siges, at den selvbevidste Almeenaand om kortere eller længere Tid vil blive til en Alt beherskende Almeenvillie.
Jyllandsposten, 1840-12-15
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1840-12-18
Vi henstille til Læsernes egen Bedømmelse at udfinde, hvorvidt her var Anledningfor Finantsministeren til at tage til Gjenmæle mod Udtrykkene om Danmarks slette Finantser, samt hvorvidt Professorens Fortolkning og Undskyldning var nødvendig eller ikke, men vist er det, at Sammenligningen af hiin tiaars gamle Brevverling med vore nærværende Stænderforhandlingers Omdømme om det danske Finantsvæsen, i Forbindelse med Journalliteraturens Bedømmelse, i høieste Grad overbevisende maae overtyde os om, i hvilken søvndyssende Dvale Folket dengang var indlullet, idet det, uden endog at kjende nogetsomhelst Stats budget, men ved at erfare Statsgieldens idelige Forøgelse, endog skulde anerkjende Danmarks Finantser forat være gode og Finantsvæsenet for at være godt bestyret. Men hvad disse giensidige Reprimander og Coplimenter havde at betyde, blev endog i samme Aar (1830) oplyst fra den slesvigske Grund, da Sandhedsven nen Lornsen i sin kjernefulde og sammentrængte Pjece, angaaende Landets Finantsvæsen, sagde, at den danske Mands Uvidenhed gik saavidt, at man ei vidste, om Statsgielden var 45 eller 150 Millioner, idet hans heri fremsatte Vink vistnok et lidet bidrog til Regjeringens kort efter tagne Forholdsregler med Stænderinstitutionen, hvoraf man i Begyndelsen ventede sig saa store Frugter. Det Taageforhæng, der derfor tidligere hang over Landets Finantsvæsen, som endog skulde kaldes godt, fordi faste Betalinger, saasom Gager og Pensioner, nøiagtigen udrededes til den dertil bestemte Dag, fordi Udgifter til Fyrret paa Trindelen, Havne anlæggene i Helsingøer og Frederikshavn, Veianlægget mellem Kiel og Hamborg paatænktes og paabegyndtes, fordi uopsigelige Obligationer stode i 92 a 100, fordi Afdrag var skeet paa den rentefrie Gield og Besparelse fundet Sted paa den aarlige Rentesum af den rentebærende Statsgield, og fordi Staten gjerne kan have Gield og dog være formuende - dette Forhæng saae vi derfor senere til vor Forskrækkelse opløftet, idet Landets udvalgte Mænd næsten med Eenstemmighed antoge, at Landets Finantsvæsen havde bragt Staten paa Randen af Ødelæggelse, i Tilfælde uforudseete Ulykker til stødte. Er der derfor end ikke et taget indgribende Forholdsregler med den saa ofte foreslaaede Finantsordning, saa er dog det uendelig store Gode for Nationen, i Mellemtiden af disse 10 Aar, foregaaet, at Pressen, og Stænderdiscussionerne paa den meest berigende Maade have udviklet og belyst, hvad tidligere til hylledes med Hemmelighedens Uigjennemtrængelighed, og dette Gode vil om kortere eller længere Tid føde de meest heldbringende Følger. Til Jndsenderen Hr. 186 i Jylposten Nr. 54, 1840.
Jyllandsposten, 1840-12-18
Hr. Jndsenderens Jnserat røber kun en paafaldende Ubefindighed og liden Tænksomhed, førend han skrev thi ellers vilde han ikke have undret sig over, at det kan være en Mand, som ingenlunde qvalificerer sig dertil, paafaldende at blive erklæret umyndig, uden mindste Anelse derom. Amtet har nu, ifølge derom indgiven Begjæring, senere gunstigst ladet mig meddele de Documenter eller Erklæringer, hvorved Umyndighedsdecretet dengang blev bevirket; og jeg har derefter under 14de dennes indgivet et, med 16 Documenter og Attester bilagt, Andragende, om Decretets Ophævelse. Jeg nærer ingen Tvivl om, at dette vil skee; men i ethvert Fald skal jeg, som belovet, ikke undlade at bringe Resultatet af denne, ikke uinteressante Sag til almindelig Kundskab. De seer altsaa Hr. 186, hvorlidet jeg ændser Deres tos sede Trudsel; thi jeg frygter ikke for hvad derpaa vil følge. – Vil Deres Høiædelhed (thi jeg formoder, Deer en høi Person efter den Tone, De bruger) imidlertid tale videre med i denne Sag, er De saa god at træde frem med Deres rette Navn og Mærke, thi den gives allerede nok af navnløse Avis=Skumlere. Thorsted, den 28de Novbr. 1840. Søren Rasmussen Møller.
Jyllandsposten, 1840-12-18
(Jndsendt.) Naar den bekjendte Farver J. F. Jahnsen her af Byen, i dette Blad Nr. 63 af 20de dennes, har, i en mig ellers uvedkommende Sag, berørt min foregaaende offentlige Stilling, og derhos anfører: At jeg er den Mand, som for endeel Aar siden, ved en her stedfunden Undersøgelse af Cancellideputeret, Etatsraad Lange, blev berøvet mine Værdigheder. saa er dette er dette en aabenbar Usandhed, hvorfor jeg herved erklærer bemeldte Farver Jahnsen, at være en Logner, indtil han beviser det af ham Fremførte, foruden, at jeg ikke heller skal efterlade, af Rettens Vei, at forfølge ham, til hans velfortjente Revselse. Grenaae, den 23de Novbr. 1840. Harboe.
Jyllandsposten, 1840-12-18
Nyheds-Post. - Hvad det egentlige Udfald vil blive af den militaire Commission, som er nedsat i Anledning af de formodede Reductioner ved Armeen, er endnu vanskeligt at gjennemskue, dog vil man vide, at en af de Forandringer, som ere i Værk, skal være den, at alle Regimenter skulle være eens uniformerede, med Undtagelse af Livgarden til Hest og Fods. For Indførelsen af denne Regulering kan vistnok vægtige Grunde anføres.
Jyllandsposten, 1840-12-18
- Man seer af Jtzehoer Ugeblad, at Hans Majestæt Kongen, efter Sigende, agter at tilkjøbe sig den i PlönerSøliggende Ø, som ligger saa overmaade skjønt, hvorvidt her skal opføres en Pavillon eller anden Bygning, er imidlertid ikke omtalt, omendskjøndt saadant vel ikke vilde være usandsynligt.
Jyllandsposten, 1840-12-18
- Den i offentlige Blade omtalte nye Vogn til Hans Majestæt, som forarbeides paa Hr. Karethmager Fifels, Værksted, erholder ikke meere Beklædning af Glas, end de andre kongelige Vogne, som ere bestemte ved offentlige Optog, hvorimod dens Facon bliver af en nyere Construction, ligesom der vist Jntet vil mangle i Pragt og Elegance. Horledes Folk kan løbe efter Jntet, blot for at tilfredsstille Nysgierrigheden, derpaa havde man atter Beviis i Hovedstaden, da Beskuelsen af Ole Kollerød i Raadstue=Fængselet, forinden hans Henrettelse, endnu af flere Tusinde fandt Sted. Tilsidst tiltog denne Overløben af Nysgjerrige saaledes, at Politiet endog maatte give Ordre til, at Adgangen skulde nægtes Enhver. Da Fangevogteren nu ikke længere turde oplade Døren, henvendte man sig directe til Politiøvrigheden, som skal være bleven meget plaget med Anmodning om at beskue Forbryderen, hvilket dog fortsat, vistnok med Rette, blev nægtet. - Det var at ønske, at man blev underrettet om den egentlige Bevæggrund til, at de 35 Beboere af Borritz, Taarup og Quols Sogne i Fjends Herred afgave den Erklæring til Stænderne i Viborg, at deres tidligere Underskrifter paa en Petition om Forandring i Statsforfatning vare foranledigede ved en Misforstaaelse af Petitionens Jndhold, thi at de ved muligen i denne Anledning at have henvendt sig til Biskop Øltgaard, af hvem Andragendet blev indsendt, kunde være paakommet visse Skrupler, var jo vel neppe ganske usandsynligt, men i ethvertsomhelst Tilfælde er det ved saadan Leilighed altid en Beroligelse at komme til den rette Kundskab. Havde imidlertid hin jydske Bønder læst, hvad den lollandske Bonde, skrev om Skattebevillingsret i Fædrelandet, ere vi af den Mening at disse neppe havde omsadlet.
Jyllandsposten, 1840-12-18
- Paa Dampskibet "Christian den Ottende har mani indeværende Maaned særdeles meget savnet den høist nodvendige Kakkelovnsvarme i Ruffet, som man iøvrigt antager, med Nemhed maattte lade sig tilveiebringe. Dampskibets Oplægning, der ifølge Reglementet alene skulde finde Sted i Januar Maaned, seer man nu tillige udvidet til Februar Maaned. Da de vanskeligste Maaneder for Damp baadens Overfart ere Marts og April, paa hvilken Tidspunkt afvexlende Frost- og Tøsnee stedse hindrer Passagen kan man saaledes almindeligviis gjøre Regning paa, at denne standses i Aarets ene Trediedeel.
Jyllandsposten, 1840-12-18
- Det indtrufne Frostveir har alt standset Seiladsen, paa de fleste jydske Havne, hvorved det stedse paaskjønnes, at den herlige Aarhuser Havn saalænge holder sig aaben. Færgefarten kan derfor fra jydsk Side længe fortsættes indi Vinterens Hjerte, og hvad der først gjør den Kallundborger Fjord useilbar, er megen Snee, som sammenfryser i Vandet, især med vestlige Vinde. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1840-12-18
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1840-12-22
Foruden at Lovens 344 og Fr. 27 Septbr. 1799 indeholder tilstrækkelig Hjemmel for at afskedige en slig Embedsmand, saa bestemmer og Forordningen om Stænderinstitutionen og den nye Communalanordning for Kjøbstæderne, at Jngen, som under en Justitssag ikke er aldeles frifunden, kan være Stænderdeputeret eller Borgerrepræsentant. Det vilde følgelig være en paafaldende Jnconseqvents, om en slig Person, en saadan Dom uagtet, kunde vedblive at betroes et offentligt Embede. Kort Revisoren maatte, sin høie Patron i General=Toldkammeret uagtet, fratræde sit Embede og har i det sidste Aar slidt Brostenene i Kjøbenhavn og Etatsraad Bechs Trapper, uden at gavne det Offentlige for en eneste Skilling. J den Sag, der af vedkommende Skifteforvalter i Forening med Lars Jacobsens Arvinger var anlagt mod Revisor Jensen, for at faae denne tilpligtet til at aflægge Regnskab for de ham betroede kongelige Obligationer, blev i den kongelige Lands-Overret samt Hof= og Stadsret afvigte 1ste Juni afsagt Dom, hvorved Jensen blev tilpligtet at tilsvare Lars Jacobsens Boe 8500 Rbd., dersom han ikke trøstede sig med Eed at fralægge sig at have solgt og modtaget Valuta for de omqvæstionerede Lars Jacobsens Boe tilhørende Obligationer. J Præmisserne til denne Dom udtaler Hof= og Stadsretten sig saaledes: "Dette Obligationsbeløb har Jndstævnte (Jensen) ikke villet indrømmet at have solgt eller derfor at have modtagen nogen Valuta. Naar imidlertid sees hen til, at de omqvæstionerede Obligationer, der allerede ved deres Jndkjøb ere af Jensen meddeelte Paategning om at være Lars Jacobsen tilhørende, senere af Jndstævnte (Jensen) ere forsynede med Transport til Jhændehaveren, at Jndstævnte har været særdeles vaklende og ubestemt i sine Forklaringer, og, at uanseet de saaledes stedfundne Salg, dog det samme Rentebeløb stadigen er blevet tilstillet Lars Jacobsen, og endeligen at Jndstævnte maa efter sin egen Erkjendelse have været i Besiddelse af de ommeldte Obligationer, for deraf at kunne hæve Renterne, uden at han har været i Stand, til at godtgjøre, at han, navnligen efter den nærmeste Termin før Lars Jacobsens Død, har remitteret ham Obligationerne tilligemed de hævede Renter, saa finder Retten, at der ved disse forskjellige Data er fremkommen en høi Grad af Formodning for, at Jndstævnte til sin egen Fordeel har solgt det omhandlede Obligationsbeløb og derfor modtaget Valuta, hvilken Formodning ogsaa bestyrkes ved de af Vidnerne Kjøbmand Wallich, Jordbruger Eigaard, Bataillonschirurg Toft og Fuldmægtig Eigaard afgivne Forklaringer."