Berlingske Tidende, 1830-03-27
Den 5te Marts døde i London Lady Augusta Ameland, er Datter af Grev Dunmoel. Hun blev i April 1793 i Rom vi til Kongens Broder, Hertugen af Susser, med hvem hun har en Søn og en Datter. Men deres Ægteskab blev allerede i August 1794 af den biskoppelige Ret i England erklæret for aldeles ugyldigt, hvilken Dom Parlamentet bekræftede. Den preussiske Statstidende indeholder følgende Brev fra London. - Den egentlige Opposition, som Ministeriet hidtil fandt i Parlamentet, har angaaet Finantserne, og i Spidsen for den staaer Hr. Hume, der kjækt har overvundet den Blusel, som hans egoistiske Adfærd ved det græske Laan maatte indgyde ham, og nu atter er fremstaaet i sin hele Kraft som Oekonomist Saa magtpaaliggende det end er ham, at forskaffe sig detaillerede Angivelser og Finantsbestyrelsens enkelte Grene og sammenligne disse, begaaer han dog ofte betydelige Regningsfeil, og disse have stedse givet Ministrene Leilighed til at gjøre ham latterlig. Undertiden vover han sig ogsaa til høiere Gjenstande, f. Ex. Episkopalkirkens store Jndkomster o. s. v. Da han er en Skotte, og ikke staaer i nøje Forbindelse med fornemme Familier eller med nogensomhelst Partie, saa er han Jngen tilpas. De Færreste see ham gjerne i Parlamentet, og de Whigs, der ere de meest høirøstede i deres Declamationer om almindelig Reform, finde det ofte meget besværligt, at følge ham i hans Beregninger, og underflytte hans enkelte Forslag; ja da det ofte vilde skade dem eller idet mindste deres Slægtninge og Venner, at samtykke hans Forslag, saa lade disse Patrioter ham ideligen i Stikken, og det er aldeles ikke sjeldent, at finde ham med tre eller fire ligesindede Medlemmer i Minorietten. Nu er hans Phalan, forøget til nogle og tyve, blandt hvilke Marquis Blandford, en af Emancipationens heftigste Modstandere, og - Hr. O Connel stedse findes. Til disse føje sig efter Tidernes Leilighed endnu nogle Flere; undertiden bringer han deres Tal til 50, og naar hans Forslag er blot almindeligt og man derfor kan være vis paa, at det vil forkastes, vel til 100. Det er hans Grundsætning, stedse at fordre Meget, - fordi han da troer at være viis paa, idetmindste at erholde Noget, hvor lidet det end er, - og ikke at lade sig skræmme hverken ved haarde Bebreidelser, Trudsler eller Spot, ja end ikke ved utallige Nederlag. Og i Sandhed er det næsten utroligt, hvor mange Besparelser denne eneste Mands Haardnakkenhed har tilveiebragt. Forleden Aften, da der atter debatteredes om Reduction i den Sum, som anvendes paa Armeen, var han igjen paa Kamppladsen, og sagde baade Ministrene og Underhuset sin Mening paa en overordentligen bitter Maade. - Den af Ministrene besluttede Besparelse, beløber sig, som før meldt, til over en Million Pd. Sterling, en Sum, der vel synes betydelig, men ikke skaffer Nationen, som lider under Pengetrang og allehaande Trængsler, synderlig Lindring. Hr. Hume var derfor ingenlunde tilfreds med denne ringe Besparelse, og paatog sig det utaknemmelige Arbeide, at formaae Underhuset, til at bevilge Ministrene færre Penge. Men da han, selv under de nærværende Omstændigheder af 638 Medlemmer ikke var i Stand til at vinde flere end 96ves Stemmer for sit Forslag, saa beskyldte han Ministrene for Ødselhed, og Parlamentets Medlemmer, at de, blot ændsende egen Fordeel, opoffrede Landets Vel for den. Han tilføiede: "at Folket, da det nu var overbeviist om, at det i sin Nød ingen Bistand havde at haabe fra Parlamentet, maatte søge, at hielpe sig selv og bruge Magten! "Statssecretairen Hr. Peel talede med Fynd imod disse Yttringer, som man kun i Parlamentet ustraffet tør tillade sig; han nævnte endog Ordet "Rebellion og nødte omsider Hr. Hume til at formilde hvad han havde sagt. Den bekjendte Radicaleformer, Marquis Blandford sagde omtrent det samme som Hr. Hume, saa at det ikke fattedes Folket paa Ophidselser til Rebellion, om det var tilbøjeligt dertil. Men Folkets Hu staaer aldeles ikke til Sligt, thi det er forstandigt nok til at indsee, at Vold ikke kan forbedre slette Kaar, men at den tiltagende Nød og den offentlige Stemmes Vælde efterhaanden maa fremvirke Nationalbyrdernes Formindskelse, som umueligen kan skee paa engang. Prinds Leopold gjorde sig Betænkelighed over at modtage Valget som Grækenlands Souverain, uden under visse Betingelser. Han forlangte nemlig, at Samos og Candien skulle høre til den nye græske Stat; at et græsk Laan skulde garanteres af de mæglende Magter; at de franske Tropper paa disse Magters Bekostning skulde blive nogle Aar i Grækenland, og at dette Land desuden skulde staae under hine Magters specielle Beskyttelse, saa at man, ifald Porten i mindste Maade yttrede en fjendtlig Hensigt imod den ny Stat, maatte betragte Sligt som Fjendtlighed, imod hine Magter selv. Disse betingelser lode sig ikke forene med det Princip, som Magterne i denne Henseende havde antaget. Men man tillagde Prinds Leopolds Valg et saa stort Værd, at man gjorde sig al muelig Umage for at opfylde hans Ønsker, saavidt de Befuldmægtigedes Jnstructioner tillode det. Efter mange Discussioner blev endelig besluttet: at den forlangte Beskyttelse af de tre forenede Magter skulde tilsiges den ny græske Stat; at de franske Tropper skulde holde Morca besat et Aar efterat Prinds Leopold var ankommet til Grækenland; og at endelig de allierede Magter skulde garantere den ny græske Regjering et Laan, hvis Beløb nøiere bestemmes. - Derimod erklæredes, at Samos og Candien ikke kunde indlemmes i Grækenland, men maatte blive under tyrkisk Herredømme. Da Prindsen saae, at de befuldmægtigede ingen Forandring kunde gjøre i Henseende til denne Punkt, forlangte han, at idet mindste de christelige Indvaanere paa disse to Øer maatte staae under Grækenlands Beskyttelse. Men, da saavel den græske Regjering som Porten, ved den af de tre store Magter fattede Beslutning, er forpligtet til at kundgjøre en almindelig Amnestie, saa kunde heller ikke dette Forlangende opfyldes. Thi de befuldmægtigede frygtede, at Porten da vilde gjøre Indvendinger, erklære Kundgjørelsen af et almindeligt Amnestie for overflødigt, og betragte en saadan Beskyttelsesret, der inddrømmedes den græske Regjering foret Indgreb i sine Rettigheder. Med megen Møje naaede man endelig Maalet for Underhandlingerne; Prinds Leopold blev, efterat han havde opgivet sine Fordringer i Henseende til Samos og Candien, ved en den 20de Februar underskreven Protokol, er kjendt for Grækenlands souveraine Fyrste. Hr. O Connell indgav den 11te Marts Petitioner til Underhuset, underskrevne af 2000 Personer i Jrland og 30,000 England - om en Radical Reform i Parlamentet. Disse 30,000 ere Medlemmer af den politiske Union, som han og nogle af hans Slags have stiftet. - Hr. OConnel forsikkrer, at han i Cagle Tavern har holdet Taler og havt 16000 Tilhørere af Unionen, Men et engelske Blad bemærker, at denne Tavern maatte da være ligesaa stor som Hr. D. Commells Imagination.