Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-08-05
J Bogens Jndledning siger den lærde Forfatter: "Man har i Almindelighed ved den ældre Behandling af vort Fødelands Historie meere betragtet samme som en Konge historie end som en Nationalhistorie og ved dens Bearbeidelse meere taget Hensyn til Kongehuset end til Nationen, hvorfor den ogsaa i sidstnævnte Henseende har mangfoldige Mangler at afhielpe. Et af de Midler, hvorved vor Historie imidlertid lettest kunde blive mere national og hine Mangler derhos ogsaa lettest kunde afhielpes, vilde unægtelig være Anvendelsen af en større Flid paa de historiske Topographier eller en mere detailleret Udvilling af vore enkelte Kjøbstæders og deres Borgeres, samt vore enkelte Landsby-Egnes og deres Beboeres forskjellige Forhold og Skjebne gjennem alle vexlende Tidsaldre og under alle sig gjensidig afløsende Regjeringer. Men der er tillige en Maade, hvorpaa disse historiske Topographier endnu vilde blive langt meere nationale og derhos ogsaa langt meere instructive og fuldkomne, nemlig hvis de, – mere end hidtil har været Tilfældet, kunde udgaae fra Nationen eller fra Egnens Beboere selv end fra den Lærdes Studerestue eller naar Nationen selv ikke blot hentede sine Kundskaber i Localhistorien. fra andres Skrifter derom, men derimod selv beskjæftigede sig med, – enhver i sin Kreds og for sit Vedkommende, – at undersøge og at randsage samme; og dette Formaal var aldeles ikke uopnaaeligt, saasnart Beboerne først sattes i Stand til at sammenholde det, som andre af Archiver og Bibliotheker om deres Egn havde indsamlet, med de Kjendsgierninger, de selv daglig havde for Øie, og de Efterretninger og Sagn, de fra deres Forfædre havde nedarvet. Da det nu saaledes er og alt længe har været mit Ønske, at enhver i sin Kreds, forsaavidt Tid og Leilighed maatte tillade det, vilde beskjæftige sig med det, der ligger ham saa yderst nær og som saavel maae være ham som enhver Fædrelandsven magtpaaliggende, da vi selv ingen Kundskab om vort Fødelands Fortid vilde have havt, hvis vore Forfædre intet havde optegnet os om samme, og vore Efterkommere ligesaalidet vilde have nogen Kundskab derom, hvis vi ikke saaavel samle og opbevare hiint, som ogsaa tilføie det, vi med Hensyn hertil selv have seet og erfaret; saa har jeg ogsaa troet af mine Samlinger at burde udgive en slig omfattende Localhistorie, ikke fordi jeg troer, at den kan gjelde som noget Slags Mønster, men i det Haab, at den maaskee dog kunde paapege, hvad der fortrinligst burde tages Hensyn paa, og hvorledes den almindelige Landshistorie maaskee rettest paa den specielle kunde anvendes, for i samme at aabne nye og hidtil ubekjendte Kilder for det Hele. Desaarsag har jeg ogsaa afbenyttet enhversomhelst af Specialhistoriens Kilder og det saavel Egnens Naturbeskaffenhed, dens Oldtidsminder og dens Folkesagn, som de den vedkommende Documenter og Annaler og det uden i mindste Maade at lade mig forvirre af den Overbeviisning, at hine ere meere dunkle og usikkre end disse, saasom jeg netop finder, at en slig gradviis Overgang fra Mørket til Lyset ikke blot er adskillelig fra enhver fuldstændig Historie, men derhos ogsaa i det hele taget høist naturlig, da det netop er den samme Maade, hvorpaa Naturen saa at sige fremstiller os Alt her i Livet; thi ligesom det er Nat for Morgenen graaner og Morgengry for Morgenrøden viser sig og Morgenrøde for den klare Dag frembryder, saaledes begynder Menneskelivet ogsaa med Barnets ahnelsesfulde Drømme, Drengealderens eventyrlige Phantasier og Ungdommens dunkle, men glødende Folelser, indtil Manddommens klare Begreber omsider afløse saavel hine som disse; og som det er i det enkelte Menneskes Liv, saaledes er det ogsaa i Nationens, og den Historieskriver, der ogsaa i denne Henseende bliver Naturen troe, turde maaskee af alle have sig mindst at bebreide, hvad enten han saa foer vild paa de dunkle Stier, han nødsagedes til at betræde, eller ogsaa han var heldig nok til at finde den rette Vei og at aabne, om end ikke at bane den for de kommende Slægter. Paa en Tid, da Man i Corsaren" har læst enkelte danskskrevne Meddelelser fra dens arresterede fordums Redacteur, turde det maaskee ikke være uinteressant, at læse følgende smukke Digt, der fornyligt er forfattet af en i en af vore Fæstninger for en Tid (formedelst Deeltagelse i en Universitetsforbrydelse, nemlig en Duel), hensat Kielerstudent. Digtet lyder: Trost.