Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-07-21
Nu følger Forhandlingerne over Udkastet til en Forordning om Søn= og Helligdagenes Helligholdelse. Efter en Jndledning, der begynder saaledes: "Ligesom Vore i Herren hensovede Forfædre stedse have draget Omsorg for en retskaffen Christendoms Dyrkelse, saaledes maae Vi ogsaa ifølge den Os forlenede landsherrelige og overbiskoppelige Magt ansee det for en hellig Pligt, at holde over, at Guds Ord og de til Salighed førende Naademidler i Vore Lande overalt tilbørligen æres, og isærdeleshed paa de netop dertil bestemte Søn= og Helligdage ikke hindres i deres saliggjørende Virksomhed." bestemmer § 1: "Af Festdagen ere Skjærtorsdag, Langfredag, de første Dage af Jule, Paaske= og Pintsefesten, saavelsom store Bededag, heelt at helligholde. De øvrige Helligdage, saavelsom Søndagene varer Helligholdelsen til Kl. 4 om Eftermiddagen. Men paa samtlige Søn= og Helligdage skal isærdeleshed Tiden under Kirken være indviet til en stille Helligholdelse, som for hver Høimesse ansættes til 2 1/2 for Froprædiken og Aftensang til 1 1/2 Time. § 217 forbyder i hele Søn- og Festdagenes Helligdagstid al larmende saavelsom alt offentligt Arbeide, dog de Forretninger, som udkræves til Hielp i Nødstilfælde og Markarbeide, naar Veirligets Beskaffenhed gjør samme fornøden, undtagne, samt Arbeidet i Kornmøllerne med Undtagelse af Kirketiden. Alle Autoriteter og Embedsmænd have under hele Helligdagstiden at undlade enhver, ifølge dens Beskaffenhed opsættelig, Forretning i den dem tildeelte Virkekreds, saavel selv som ved deres Undergivne. Alle offentlige Forsamlinger, navnligen ogsaa Commune=Anliggender, alle Kram=, Qvæg- og andre Markeder, alle larmende Fornøielser, saasom Maskerader, Dandseforlystelser, Gilder i offentlige saavelsom i Privathuse, Regle- og andre med Støi forbundne Spil, Fugleskydning, Ringridning, alle offentlige Optog, alle Skuespil og lignende Forestillinger, saavelsom Concerter paa offentlige Steder, med Undtagelse af geistlig Musiks Opførelse, ligeledes alle Gjæstebude i offentlige Huse, saavelsom Gjæstebud, der feires med Musik i Privathuse, ere ligeledes forbudne i Helligdagstiden. Alle larmende Øvelser og Foretagender, navnligen ogsaa Klapjagter og Enkeltes Jagen under Kirken er ligeledes forbuden. Gjæstgivere, Kro- og Skjænkeværter er det forbudt at have siddende Gjæster; heller ikke maa der under Gudstjenesten holdes Privat- og saakaldte Søndagsskoler. J Overtrædelses Tilfælde er der fastsat Pengemulkter, Fængselstraf paa Vand og Brød, Fortabelse af Ret til Næringsdrift o. s. v. Forordningen skal aarligen forelæses paa første Søndag efter Nytaar ved Høimessens Slutning, efterat Præsten har holdt en passende Tiltale til Menigheden. Referenten Provst Bøysennyttrede, efter Commiteebetænkningens Oplæsning, at Lovgivningen kun kan tilveiebringe en udvortes Helligholdelse og kun har at paasee, at Søndagen adskiller sig fra de andre Dage ved en udvortes Ro og at enhver Hindring for Gudstjenesten bortfjernes. Men allerede derved vil den indirekte befordre Helligholdelsen. Pastor Lorenzen yttrede, at en god paa christelige Principer sig grundende Sabbatsforordning længe har været savnet i Hertugdømmet. Omendskjøndt Grev Reventlow erkjendte Hensigten af en Forordning angaaende Søn= og Festdagenes Helligholdelse, er dog strax ved første Gjennemlæsning de foreslaaede Straffes efter hans Skjøn alt for store Strænghed forekommet ham utvivlsom; men endnu meere har han fundet de Forholdsregler, som angaae Controllen i det Hele, hvor de ikke vedkomme direkte Forstyrrelse af Gudstjenesten, for meget indskrænkende for Friheden, og jo mere han overhoved er bleven fortrolig med Udkastet, desto mere har han maattet frygte, at der lægges for megen Vægt paa den udvortes Gudstjeneste, og at det Væsentlige i Gudstjenesten, Tilbedelsen i Aand og Sandhed, maa lide derved. Men er dette Tilfældet, saa vil Forordningens Øiemed forfeiles, og Bigotterie og Hyklerie fremmes ved samme, saaledes som det ved lignende Anordninger er skeet for ikke fuldt hundrede Aar siden. Af disse Yttringer drog Referenten den haarde Slutning, at Taleren syntes at lægge saare liden Vægt paa Gudstjenesten, og erindrede om, at det er et guddommeligt Bud, 9 Du skal holde Søndagen hellig, hvortil Grev Reventlow svarede, at det vilde være ham let at gjengjelde den mod ham fremførte Paastand; men det vilde han ikke. For den offentlige Gudstjeneste har han stor Agtelse, naar den er et Middel til almindelig christelig Opbyggelse, og hvorvil ikke ære den Præst, der saavel i som udenfor Kirken søger at udbrede sand Christendom For at fylde slig en Præsts Kirke, behøves der ikke strænge Forskrivter og Straffe, ei heller en, den christelige Frihed indskrænkende Control, og saaledes kommer han da igjen tilbage paa, at han finder saavel Forskrivterne og Straffene som Controllen, i Udkastet for strænge og indskrænkende og egnede til at frembringe Skinhellighed og Hyklerie. Referenten erklærede, at det gjorde ham ondt, hvis han ved sin Yttring har krænket den foregaaende Taler; sligt har ikke været hans Hensigt. Hs. Durchl. Prindsen af Augustenborg erklærede sig aldeles enig med Grev Reventlow. Sabbatsforordninger og alle Midler af denne Art ville dog ikke frugte, naar Præsten ikke er den, han bør at være. Præsterne staae overhoved altfor lidt under Opsyn, og kunne prædike, hvad de ville, i den ene Menighed prædikes dette, i den anden det Modsatte: herimod maa efter hans Formening den biskoppelige Autoritet skride ind, thi det kan aldrig føre til noget Godt. Referenten beklagede, hvis Præsterne i deres kirkelige Foredrag lægge forskjellige Anskuelser for Dagen. Ved den videnskabelige Theologies nuværende Standpunkt er det at haabe, at Præsterne stedse meere ville blive enige, og ikke prædike deres egen Viisdom, men Herrens Evangelium, som er Mand- og Liv. Den kongelige Commissarius paastod, at Enhver kunde ved første Blik see, hvor uendeligen meget dette udkast er mildere og meere overeensstemmende med Christendommens Aand, end de ældre Sabbatsforordninger. Disse berøe paa det Princip, ved Magt at tvinge til Deeltagelse i Gudstjenestens Handlinger, nærværende Udkast paa det christelige Princip, at Jngen skal tvinges til Deeltagelse og at kun Forstyrrelser og Hindringer for samme skulle bortryddes. Ved den endelige Forhandling gjentog Hs. D. Prindsen af Augustenborg, at det kommer saavel an paa, at der føres et tilbørligt Opsyn og fra oven foregaaes med et godt Exempel, som ogsaa at de materielle Jnteresser ikke trues. Der maatte ikke gives befalinger til Foretagender, hvorved Søn= og Festdagenes Helligholdelse gjøres umulig, f. Ex. til militaire Øvelser om San= og Festdagene. Ogsaa den høiere Geistlighed maa føre et bedre Opsyn over Præsterne "Paafaldende - vedblev Taleren – er det, at Præsterne med Hensyn til deres Prædikener have aldeles frit Spillerum; de tilholdes ikke at prædike Christi rene Lære, Guds Ord: i den ene Kirke forkynder en Præst den sande christelige Tro, i en anden Kirke tager en Præst et hvilketsomhelst Sted ud af sin bibelske Text, afhandler derefter et philosophisk Thema, og holder en Prædiken, hvori der intet forekommer og Christendommen, der ikke finder nogen Opløftende eller Opbyggende, og som heller ikke har noget Anklang hos Menigheden, hvoraf de Fleste ikke ere istand til at følge et sligt Foredrag, og ikke kunne giøre noget Bedre end sove. Jstedetfor at tage sig af Sligt, beskjæftiger den høiere Geistlighed sig ved Kirkevisitationerne med ubetydelige verdslige Sager, Indretning af Solskiver, Reparationer af Kirkemuren o. desl. m. Han anseer det for nødvendigt, at der ogsaa paasees, at Præsterne føre en ordentlig Vandel; de sees ofte mere ved Thombrebordet end ved Arbeidsbordet, spille Søndag og Hverdag." o. s. fr. Flere Deputerede bifaldt Lovudkastets Tendents, men erklærede sig imod de Controllen vedkommende Amendementer. Lorenzen fra Haderslev var ogsaa af den Formening, at Udkastet holder den rette Middelvei imellem for stor Strænghed og Mildhed. Ordene glandsherrelig og overbiskoppelig foranledigede endeel Discussioner, Pastor Lorenzen vilde have overbiskoppelig sat foraan; thi Kongen giver Loven som Overbiskop og hævder den som Landsherre." Grev Reventlow vilde have det reent udeladt; men begge Amendementer forkastedes med resp. 39 og 35 Stemmer. Det samme var Tilfældet med flere Amendementer og et Separatvotum af Raadmand Hamkens, som vilde have Helligdagstidens Ophør fastsat til Kl. 2 istedetfor Kl. 4, og hvor der holdes Aftensang, ved Gudstjenestens Ophør, imod hvilket Amendement Forsamlingen erklærede sig med 24 Stemmer. Efter endt foreløbig Forhandling, indgav Prindsen af Augustenborg det Amendement: at Helligdagstiden paa Landet kun maatte vare til Kl. 1 efter Middag." Grev Reventlow gjorde opmærksom paa, at Tiden fra om Aftenen Kl. 9 til om Eftermiddagen Kl. 2 udgjør 17 Timer, og at der blive 8 Timer tilovers til christelig Opbyggelse, naar af den anførte Tid fraregnes 9 Timer til Søvn og Spiisning. Skjøndt han maaskee tør tiltroe sig, med usvækket Opmærksomhed at kunne høre paa flere gode Prædikener i Kirken, og at have en Jnteresse for religiøse Betragtninger, der ikke let trættes, saa maa han dog tilstaae, at en Opbyggelsestid, af 8 Timer synes ham for lang til religiøs Andagt, naar denne ikke skal sløves, og han troer, at Fleertallet vil stemme overeens med ham deri. Ret meget maa han bede at undskylde, at han har indladt sig paa en saadan materiel Beregning ved een, Menneskehedens vigtigste Jnteresser angaaende Gjenstand; men Gjen standens Behandlingsmaade, hvorved der er lagt saa megen Vægt paa visse Andagstimer, har nødsaget ham til, skjøndt med en Slags Uvillie, at underkaste sig denne Udvikling for selve den vigtige Gjenstands Skyld, for at gjøre anskueligt, hvad der taler for Afkortningen. Til de forkastede Amendementer hørte fremdeles Kammerherre Ahlefeldts, hvorefter der skulde tilføies, at Søn= og Helligdagene i Almindelighed skulle ansees som Hviledage fra de daglige Arbeider, af Committeen angaaende at betegne Gudstjenestens Ophør ved Ringning og om store Bededags Henlæggelse til en anden Tid. Derimod erklærede Forsamlingen sig med 21 Stemmer for Pastor Lorenzens Amendement, om at henregne Gimmelfartsdagen med til de hele Festdage, saavelsom Skjærtorsdag, Langfredag, de tre høie Faste og store Bededag. J Committeebetænkningen ønskes Forbudet, imod alt larmende og offentligt Arbeide udvidet til alle Sysler, hvorved de sædvanlige Haandteringer fortsættes eller Fordeel(Fortsættes.) tilsigtes.