Adresseavis for Børn, 1782-05-22
De har ingen egentlige Præster eller Geistlige iblandt sig; men enhver af dem, hvad enten det er Mandsperson eller Fruentimmer, har Ret til at staae op i deres Forsamlinger og tale over det, som synes ham at være vigtigt for hans Brødre. De har derhos den Troe, at Gud selv hvergang indgiver dem det, som de skulle tale og foredrage. Denne Troe og den Nidkierhed for det Gode, der opliver dem, opvarmer derhos deres Hjerter, saa stærkt og saa hæftigt, at alle deres Ledemode ofte skjelve under Talen. See, det er Aarsagen, hvorfor de har faaet det Navn Skjelvere eller Qvækere. For nogle Aar siden opstod en Mand, og begyndte at tale, ligesom han havde virkelig havt en prophetisk Aand, paa følgende Maade i disse Qvækeres Forsamling: Hvor længe, mine Brødre, skulle vi have to Samvittigheder, to Maal, to Vegter, den ene til vor Fordeel, den anden til vor Næstes Skade og Elendighed, og som ere begge lige falske, Tilkommer det os – taler, mine Brødre, og svarer mig – tilkommer det os vel i dette Avis. dette Øyeblik, at beklage os over, at det engelske Parlement vil tvinge os under Aaget, vil paalægge os slaviske Undersaatters Lænker, da vi selv, længer end i et Aarhundrede, har i Roe udøver Tyranniets Gierninger derved, at vi har holdt Mennesker i det haardeste Slaveries Lænker, Mennesker, som dog ere vore Lige, vore Brødre Hvad har disse Ulykkelige gjort os, som Naturen dog havde adskilt fra os ved saa fælt et Skillerum – ved det store Occan - og som vor Gierrighed har opsøgt i deres brændende Sandørkener eller i deres Skove iblandt de vilde Tiger dyr, og derfra bragt dem herhid, Hvad var deres Forbrydelse, hvorfor de skulde bortføres fra et Land, som nærede dem uden Arbeyde, og siden af os henføres til et andet Land, hvor de under Slaveriets haardeste Arbeyder maatte ende deres Dage? Hvilken Familie har du skabt, himmelske Fader, hvor de Ældste først have røvet deres yngre Brødres Gods og Eiendomme, og have derefter endda villet tvinge dem med Pidsken i Haanden, til at gjøde den Arvedeel, som man havde taget fra dem, med deres Aarers Blod, med deres Ansigtes Sveed, Begrædelsesværdige Slægt, som vi nedsætte og forringe til Lighed med Fæet, for at tyrannisere over den; og qvæle alle Sielens Beqvemheder i den, for at nedtrykke dens Ryg og dens Arme under de tungeste Byrder, den Slægt, i hvilken vi gjøre Guddommens billede og Menneskelighedens Stempel ukjendeligt, En Slægt, som er gandske fordærvet i sin Siels og Legems Beqvemheder, og i sit gandske Væsen, Og vi ere Christne, og vi ere Engellænder, Du Folk, som bliver føyet af Himmelen, og frygtet til Søes. Hvorledes kan du siges at være fri, og dog tillige være Tyran, Ney, mine Brødre, det er Tid, at vi blive indbyrdes enige, lader os frikiende disse ulykkelige Slagtoffere for vor Stolthed og vor Gierrighed; lader os skienke Negerne deres Frihed; den Frihed, som det ene Menneske aldrig skulde berøve det andet Menneske. Maatte dog alle christelige Selskaber, efter vort Exempel, godtgjøre en ved to hundrede Aars Røverier og Forbrydelser dybt indgroet Uretfærfor Børn. dighed igjen. Maatte dog endelig disse Mennesker, som saa længe ere holdte i Fornedrelse, igjen opløfte deres fra Slaveriets Lænker frigjorte Hænder og deres med Taknemmeligheds Taarer opfyldte Øyne til Himmelen, Ach disse Ulykkelige har hidindtil ikke kjendt andre, end Fortvivlelses Taarer. Saaledes talede den brave Qvæker, og hvad var følgen deraf, Hans Brødres Samvittighed blev opvakt, og alle Slaver bleve erklærede for frie over hele Pensylvanien. Hæld den Menneskeven, hvis Røst opvalde hans Brødres Samvittighed, og Hæld det fromme Brøderskab, som ikkun behøvede at erindres om sin Pligt, for strax at bringe den i Opfyldelse, Jntet godt Exempel er forgjeves og frugtesløst. Det er et Sædekorn, som bliver udsaaet, og hvilket, om det end ikke skeer strax, dog om kort eller lang Tid, bærer tusindfold Frugt. Denne Qvækernes menneskekierlige Gierning har endnu allerede havt en anden god Følge.