Almuevennen, 1842-06-01
Hvad vi derfor især maae anbefale de nye Sogneforstanderskaber at virke for med Hensyn til Skolevæsenets Forbedring, det er, at de selv tilligemed deres Skoledistricters confirmerede Ungdom og i Spidsen for denne forene sig med deres Skolelærere om at aftale og bestemme en frivillig Underviisningsplan til saadanne Vinteraftenskoler omtrent, som i Pastor LorcksSkrift er betegnet, og snarligst faae begyndt at udføre saadan Plan dog i nogen Grad. – Det kan da ikke feile, at en Sag af saa stor Vigtighed ogsaa snart vil blive foredraget i Stændermøderne, derfra indgivet som Petition til Kongen, og derpaa ordnet til et Lovbud; – thi hvad hjælper os dog alt vor møisommelige Skolearbeide, naar hele Frugten deraf er endt ved dets Slutning i Børnenes 14de Aar. – Ligesom nu de nye Sogneforstandere selv føle Vigtigheden af, at kunne ordentlig tale med om alle Communal-Anliggender, forklare sig med Grunde, samt derover skrive Jnd stillinger, Forslag, Beregninger, o. s. v.; kjende Lovene og forstaae disses Anvendelse desangaaende o. s.v.; – saaledes maatte det ogsaa blive i disse, og alle andre Landalmuen vedkommende Anliggender, at der i den fortsatte Folkeskole skulde læses, undervises, forklares, skrives, tales og regnes. – Vi kunne nu slet ikke tvivle paa, at for saavidt som saadanne Folkeskoler komme til Liv og Virksomhed, der da ogsaa maa vækkes den Jndsigt, at skulle Skolelærerne virtelig være eller blive de Lærere, der med Lyst, Jver og Dygtighed formaaede en saadan Underviisning og Virksomhed for det voxne Folk, da er det aldeles nødvendigt, at de ogsaa maae lønnes derfor saaledes, at de maatte blive istand dertil. – Enhver nogenlunde oplyst og forstandig Almuesmand vil allerede strax indrømme, at Skolelærer-Embedet er for ham og hans Børn det allergavnligste Embede i hele Staten, og at, hvorvel Bondealmuen har Byrder nok, er dog den Byrde og Afgift, der svares til Skolelærer-Embedet, ikkun lidet at regne imod Byrderne og Afgifterne til alle andre Statens Embeder, hvoraf Bonden, for sig og Sine ikke øiner saadan Nytte, men hedder det saa: "hvorfra skulde et saadant Tillæg i Skolelærer-Embedets Jndtægter komme, at den dygtige, retskafne og velvillige Skolelærer kunde stedse arbeide fort med Liv og Jver i sit besværlige Kald, saavel til de Ældres som Yngres sande Oplysning, Tarv og Ved ste – Vi svare: Det skal komme af de indsigtsfulde og velvillige Bønders kraftige Jver og Medvirtning til at faae lovlig befalet og udført en saadan Forbedring i de nidkjære og virksomme Skolelæreres Kaar, f. Ex. et Tillæg af saamegen Jord til Skolelodderne, at den Skolelærer, der er en dygtig Landmand, kunde ikke alene selv, ved at holde en Karl og to Heste, drive sin Lod, uden Tiggeri af Bønderne, til en betydelig forøget Jndtægt for sig selv, men virkelig ogsaa i mange Deele til en Exempeldyrkning og practisk Veiledning for baade Bønder og Huusmænd i et stedse mere og meere forbedret Agerbrug. – Det er jo virkelig dog ikke mueligt, at en Skolelærer, ved at sulte med en ofte talrig Familie paa hans yderst indskrænkede Kalds-Jndkomster, skal kunne gaae frem i Kundskab, Dygtighed og Jver, og holde Skridt med Tiden saaledes, at han er eller bliver istand til at være saa saare gavnlig for sit Skoledistrict, som sagt er, og som han virkelig kan vorde, naar blot en liden Opofrelse anvendtes til hans Kaars Forbedring. – Jngen svare mig her, at jeg maaskee skriver saadant Noget af Egennytte og for mueligen at mele min egen Kage thi Enhver, der kjender mig, veed, at al den egen Fordeel jeg hidtil høstede for min ikke ukjendte ikke heller ufrugtbare Virksomhed, med Pen som Mund og Haand, til de Myndiges som de Umyndiges sande Oplysning, Gavn og Hjælp udi alt hvad jeg formaaede, det er: at jeg i denne Stundomtrent er brødløs. – Men jeg troer paa Ham heroventil, som ikke alene skaber, men ogsaa giver Brød, og uden at fortryde noget af det Bedste, som Gud naadig gav mig Mod og Kraft at gjøre, og for hvis Skyld alene det hidtil havte Brød slap op, skal det fremdeles ikke mangle fra min Side paa Jver og Virksomhed for Almuefolkets sande Oplysning, Tarv og Bedste, saavel den legemlige som aandelige, timelige som evige! Men dette er da ogsaa mit venlige Raad til Skolelærerne, til mine Embedsbrødre, at de virkelig i Raad og Daad udvise, de ere et Tillæg i Kalds Jndtægter værd, saa det maatte kunne skjønnes, at de ere værdige til at vorde ligesaa gavnlige og virksomme for Folkeskolen som for Børneskolen, naar de blot sattes i udvortes Stand dertil. – Hertil kommer, at vi Almueskolelærere for største Deelen ere fødte og opdragne i Bondestanden, og ere, saavel i vor videre Dannelse og Udvikling, som i vor Stilling, ret naturlig kaldte til Almuens nærmeste aandelige Formænd og Repræsentanter. – Lader os komme dette Kald ihu til Gavn og Pleie for den Nod, hvoraf vi randt! N. Sørensen. De mindre Landeveies Grundforbedring. (Fortsat.)Men angaaende benævnte Landeveies mange nye Bugter og Svingninger imellem Corsøer og Næstved, da er derover ikke alene ført Hjemmeklager iblandt Bønderne indbyrdes, men allerede ifjor Sommer indgav Sognefogden i Thingjellinge en Jndstilling til Hr. Justitsraad Birch, stilet til det Kongelige Rentekammer, hvori han opmaalende og beregnende beviste, at det til Grundforbedring i Aar forestaaende Stykke af denne Landevei, ved at gaae i lige Linie fra Dalmoseveistykke og midt imellem Thingjellinge og Sønder jellinge, istedetfor at svinge om ad den gamle Vei igjennem Thingjellinge Bye, vilde i Korthed vinde saamange Favne, at Bekostningen derved blev flere hundrede Rigsdaler mindre, og at Nytten for flere Byer og Sogne aff denne lige Veiforlæggelse derved blev større med Hensyn til Benyttelsen af Veien for Fremtiden, hvilket ogsaa blev beviist ved Attester fra Haarsløv saavelsom fra Sønderjellinge; men anden Frugt saaes endnu ikke af dette Andragende, end den, at samme Sognefoged i Thingjellinge endnu ikke veed, om det, skjøndt det var stilet til Rentekammeret, er kommet længere end til Justitsraad Birch i Slagelse og til Amtmanden i Sorøe.