Berlingske Tidende, 1785-02-14
Haag, den 5te Februarii. Hs. Høifyrstel. Durchl. Arvestatholderen, som i Mandags den 31te Januarii igien lod sig see i de Hollandske Staters Forsamling, hvilket ikke er skeet siden den 6te December 1782, da der ogsaa havde reist sig Uroeligheder, har under samme Dato, nemlig den 31te Januarii, under sin hele Fyrstelige Titulatur bragt i Forslag en offentlig Bekiendtgiørelse, hvori han erklærer: at han ikke forlangte nogen større Magt, end den, som efter Lovene tilkom ham, og som hans Forgiængere have havt; at han formedelst den høieste Utilbøielighed, som han bar imod alle Indgreb i Republikens Souverainitet og Frihed, hverken kunde ansee dem for sine eller Republikens sande Venner, som paa den ene eller anden Maade hemmelig eller aabenbar, ville søge at forskaffe eller give ham nogen ulovmessig Formerelse i hans Anseelse, om endog een eller anden, imod al Formodning, skulle have saadanne Tanker; At han formedelst den største Afskye han bar for alt det, som kunde stile paa at forstyrre den saa nødvendige og ønskværdige Eendrægtighed, eller at forhindre sammes Oprettelse igien, eller paa at bryde Lovene og den høie Øvrigheds befalinger, samt at stifte Tvistigheder imellem Borgerne, vilde have alle og enhver Jndbygger i Republiken anmodet formanet og advaret om, at afholde sig fra alle frie og anstødelige Taler og Skrifter, fra alle oprøriske Bevægelser og overhovedet fra alt det, som kan give Anledning til utilladelige Udsvævelser og Forstyrrelse af den almindelige Roe; men derimod i alle Tilfælder at opføre sig som stille, fredelige og lydige Jndbyggere imod deres Øvrighed. - Denne foreslagne Bekiendtgiørelse skal, som man siger, være taget af Staterne til Overveielse. J nogle Breve, som i disse Dage ere indløbne hertil fra Paris, skal der nu ogsaa, som man siger, være bleven melde om Hertugdommet Bayerens Borttudskning. J samme skal det, som Rygtet gaaer, hede: Vi skulle ingen Krig faae med Keiseren, dersom han afstaaer fra Schelde=Fartens Aabning; men i Henseende til Sine forrige 14 Fordringspuncter, skal Høistsamme holde sig til Deres Høimægtigheder, og søge, at bringe samme i Rigtighed ved Underhandlinger, og ikke ved Vaaben, for at understøtte Churfyrsten af Pfalz Bayern i de Eiendomme, som han faaer for Bayeren og Over=Pfalz Frankrige bekommer Luxemborg, Namur og Mastricht, og skal tilligemed det Russisk Keiserl. Hof garantere Churfyrsten af Pfalz og hans Efterkommere disse nye Stater. En anden stor Prinds og Hertugen af Zweybrücken selv skulle være imod dette Forehavende. Man er meget nysgiærrig efter at faae vide, hvad man fra Bayeren selv vil melde herom, saasom man endnu ei har faaet derfra mindste Efterretning. Fra Starra Wrema. Kort Anmerkning over den anførte Ancedote i det Hamborgske Addresse=Contoirs Efterretningers 82de Stykke, Mandagen. den 18de October 1784, angaaende den i Russisk Tieneste General en Chef Bobn, i orden Svætago Alexandra NeuSkago Kavalera. Han var født paa Bornholm, blev tidlig faderløs, Moderen blev igjen givt, og fik Børn i andet Ægteskab. Han blev, som gemeenlig skeer ved slig Forandring, ilde lidt og og anseet, hvorover Morbroderen Jørgen Bohn, som var ugivt, tog ham til sig. Da Morbroderen døde, reiste har til Kiøbenhavn for at søge Hielp hos sin Faders Slægt. Ved et Regiment blev han Soldat, hvilket saaledes ærgrede Forældrene, fornemmlig Moderen, at de aldeles ikke vilde kiendes ved ham, eller see ham mere, og blev foragtet af dem, som Soldater (desværre) gemeenlig ere. Han sagde: Jeg blev af mine Forældre aldeles forladt, maatte slaae mig til noget, det maatte gaae mig hvorledes det kunde, og jeg har udstaaet meget Ontac. Dette har stor Rimelighed. En Soldats Betiening er den letteste at bekomme uden Ansøgning og Patroner. Kladi na Mosket Rukn kan med Ord og Underviisning, uden Slag, snart læres. General=Lieutenant Scheel, Oberste Due, som blev paa Skaane, og han blev underviste i Fortificationen, med videre, som en Soldat bør vide, af den da værende Plads Major. Med de Danske Tropper kom han til Brabant, derefter til Jtalien i Keiserlig Tieneste. 1708 blev han antaget til Generalqvarteermester i Russisk Tieneste paa 3 Aar, som hver Gang blev fornyet. 1716 var han Generalmajor ved de Russiske Tropper, som vare ved Kiøbenhavn. Hans Standqvarteer var Lille=Ravns borg. Naar han var i Byen, var han gemeenlig hos Stadshauptmand Stuve, som var en Fætter af Fædrene. Han oplod sig for ham, da de ikke havde hørt fra ham siden han gik til Brabant. Rygtet om ham kom til Bornholm. De Moderen hørte det, vilde hun nu kiendes ved sin Søn, der var Generalmajor, og reiste derfore til Kiøbenhavn, formodentlig mere af Nysgierrighed end for at bede om Almisse, da hun ikke var saa fattig, ei eftertænkende, at hun ikke vilde kiende ham for Søn, da han var Soldat, og maatte forlade Huset uden Hielp. Det var da ikke mere naturligt af Generalmajoren, som endnu havde dette i frisk Minde, at har ikke vilde kiende hende for Moder, og havde Aarsag at sige, at hun var død, end det var unaturligt af Moderen, at han i sin Ungdom maatte forlade Huset, og at hun ikke vilde kiendes ved ham, da han var Soldat, saa det efter Billighed kunde være Lige for Lige. At Keiserinden Catharina har talt til Generalen om Moderen, givet ham Jrettesættelse, befalet, at han skulde give hende aarlig 200 Rubler, saa længe hun levede, forestilt ham General Bauers Exempel &c., har ikke ringeste Skin af Sandhed, men kan ansees for Nul Han stod i stor Naade saavel hos Keiser Peter den Store, som hos Keiserinden Catharina. Paa Bornholm havde han en Fætter paa Mødrene Side, hvilken han tilskrev, at han vilde betale til sin Moder aarlig 50 Jesimkam, saa længe hun levede, som var rigelig nok for en Enke paa Bornholm i de Tider, og disse bleve hende betalte ved Hr. von Haak i Lübeck. Mod Enden, da de Russiske Tropper skulde van dre hiem, og hans Antagelsestiid var snart til Ende, anholdt han om at blive Oberst i Dansk Tieneste, men fik til Svar: at Majors Plads kunde være nok. Dette berettede han Keiser Peter den Store, og besluttede at tiene ham saa længe han levede, hvorover han strax blev Generallieutenant, og førde Tropperne fra Meklenborg giennem Pohlen til Rusland. Derefter blev han General en Chef over de Tropper, som stode i Ukraine, omtrent indtil 1730, da han tog Afskeed af Tienesten, og reiste til sit Gods Maarth, 3 til 4 Mile Østen fra Reval. Han var en Mand, der besad Gudsfrygt og Videnskaber, forstod adskillige Sprog, og var elsket af sine underhavende Soldater. Undertiden havde han Professorer og Soldater, som spiiste hos ham, og sagde:Det de ere, har jeg været; det jeg er, kan de blive; man maae ikke foragte nogen Soldat. Dette forholder sig saa Sandhed, og forklarer ovenmeldte Anecdote.