Viborger Samler, 1794-09-22
Udtog af en Tale. (Denne Tale, som enten maae være holdt, eller har skuldet være holdt i Anledning af Christiansborg Slots Jldebrand, troer man, at kunne fornøie Læseren med at indføre, men da Titelbladet af dette Udtog, som man ved en Leilighed er kommen over, manglede, saa kan hverken dens Forfatter eller Stedet, hvor den skulde være holdt, anføres, Jndgang. Ejech. 10, 2. Tag dine Næver fulde af gloende Kul og strøe over Staden, nei Gud skee lov ikke som 1728 over Staden, men denne Gang 1794 den 26de Febr. over Slotsgaarden - Det indvendige af Slottet blev afbrændt, men Kongen, Herren være lovet, ei indebrændt; ja velsignet være Gud, at denne Jldsvaade ikke skeede om Midnat, men ved Middag, Guds Øie saaes da atter i Jlden Eiech 1, 4. Vee, thi dette var en stor Dag, en sort Dag, en Taages= og Mørkheds Dag, Amos 3, 4. Det var Nødens Tid i Jakob, dog skal han blive frelst deraf, Jerem: 30, 7. Nødens Tid er overstaaet, Frelsetiden forestaaer. - Tabet er ster, men dog forvindelig, vi see jo Guds Fromhed midt i Strengheden Rom: 11, 22. Hans Naade midt i Vreden - Den forelagde Høimesse=Text giver os i det øvrige Forsikring om Tilstrækkelig Brandhielp, eller Brandhielp fra Himlen. I. Jldsvaaden var skrækkelig, men vi har et godt Haab i Naade at II. Brandhielpen skal blive tilstrækkelig og klækkelig, og Gud give det, Vand og Jld ere strenge Herrer, men gode Tienere. Oversvømmende Vandfloder som saa nær paa disse Grændser i Marschlandene og for nogle Aar siden i Norge anrettede store Ødelæggelser, naar Herren befaler, jeg vil udøse min Grumhed over dem som Vandet. See jeg staaer her i Dag ei allene, ligesom med Vandkrukken, som Rebekka, i den ene Haand, men og med Jldkarret i den anden; Brand, Brand, Brand i Kongens Gaard har jo foraarsaget denne Andagts og Bededag, ach, at Hierterne brændte i os Luc: 24. Gid der var antændt en Kierligheds Lue i mine Tilhøreres Hjerte til al muelig Brand hielp Høys. 8, 67. Mit Hierte er rede, jeg søgte i Søndags at berede Eders Hierter, gid de maatte nu være udbredte P. 119, 32. 57, 8,9 - Neppe har man nogen Tid hørt saa meget om Brand som nu omstunder; men Guds Ord, Penge og Brand er dog ikke at spøge med, ne, i vor Konges Gaard er ingen Snak om Aske Job. 13. v. 12. Det er alt for alvorligt at tale om Askens Dal endog i Kongens egen Sal, jeg nænder ikke meere at puste ved denne Aske – men maae dog vende mig til Jlden, det er just Bededagens Hoved øjemærke – man veed Guds Vrede og retfærdige Straffedomme lignes ved Jld, men der er mange Slags Jld, saasom Guds Jld, Job. 1, 16. Jld ved Penneskers store Skjødesløshed, Jld paasat paa Byer, Gaarde og Huse, af ild findede Mennesker, a) Jld langt fra er skrækkelig, Joel. 1, 19. En Lue har optændt alle Træerne paa Marken. b) Nær hos skrækkeligere Es. 42, 25. Han stak Jld paa ham trindt omkring, c) men allerskrækkeligst i Kongens Gaard, Begræd. 2det Cap. 4 v. Han udøste sin Grumhed, som en Jld i Kongens Paulun, det maa nok staae i Begrædelsernes Bog, og begradelig nok, Jer, 9, 1. Denne grædende Prophete ville vist nok hjulpet os at græde, havde han været nu tilstæde - Saaed med Graad har Christiansborg, men forvinde skal sin Sorg, De som saae med Graad engang, høste skal med Frydesang Psalm. 126, 5.11) Tilstrækkelig Brandhjelp. Thi vel er Gud en fortærende Gud Ebr. 12, 29, men han er og en Jldmuur. J Texten er Forsikring paa Forsikring, at Saaret skal læges, thi om klækkelig og tilstrækkelig Brandhielp forsikres vi fra Himlen selv, formedelst de mange vare Navne Jehovah vor Befriere, Jsrals Hellige &c. Ja end mere, han værdiger at nævne os ved Navn Psalm. 16, 3. Frygt ikke Du er min, her var vel Aarsag til Frygt, nemlig Jld og Vand i al Modgang, men her er og Aarsag til Trøst, jeg vil være med dig, jeg er din Befrier, Psalm. 68, 21. End ei at forbiegaae at Jakob og Jseal, som er jo een og den samme Person, kan meget smukt afbilde os Tvillingrigets Ert, som de tvende Træer i Prophetens Haand, Eiech. 37, 17. Gid nu et Hierte og en Siel et i Gud og Goddædigheds Beviisning, Phillipp. 2. 1. Anvendelse. Kan det ikke siges om det desværre indvendige afbrændte af Kongeslottet: dette er given til Føde for Jlden Eiech. 15, 4, og da Murene bleve staaende, Zach. 2, 9. allerhelst da den saa kan vel passe delige Slotskirke var jo Æren og Herligheden i denne prægtige Bygning Es. 64, 10. Kan det ikke hedde om de, Gud skee Lov, frelste Kongelige Personer, af Zach. 3, 2. Ere disse ikke Brande, som ere ræddede af Jlden, jo kostbare Brande, alt for kostelige for Jldsluerne. Ellers kostelig Føde for dette saa graadige Element, nemlig de mange Pretiosa og Kostbarheder der opgik i Røg. Af det Ynkeligst af alt Ynkeligt ved denne ulyksalige Tildragelse at nogle Mennesker have sat Livet ei allene i Vove, men sat det aldeles til; velsignede være de kjække Neptuni Sønner, de modige Søehelte, som og viiste sig efter Branden saa ædelmodige, velsignede være de der gik saa igjennem Jlden for at rædde, hvad ræddes kunde, og agtede deres Liv ikke dyrebar, Apost. Giern. 20, 24, for at frelse vor salvede Cherup - og saavidt de formaaede at sætte Grændser for Jldens endnu større Herredømme, thi den var stor nok desværre! Det Folk har ved alle Leiligheder udmærket sig frem for mange, Gud udmærke dem igien til Velsignelse og Beskiermelse! Vi have da Prøve paa at Herren frelser sin Salvede, Psal. 20, v. 1. Frels Herre Kongen, bønhør os da vi dog raabe i Bededags Bøn Herre vor Gud og Fader &c. aa Befrier og Frelser vor Herre og Gud, Du hielpe din Brud af Jld og Vand forunderlig ud Dit Øie i Jlden vi kiendelig saae Brandhielpen fra Himlen vi vente at faae. Vi lide og paa, at Du boier Hierter i Rigerne saa: At Brandhielp til Slottet vi rigelig faae Min Bøn er til Sognemænd, Rige især: O J Formuende, viser Jer her, Og kommer med Skienk, som fornøielig er Vi bør jo vort Kongehuus bygge enhver Jeg giver saa vidt som min Evne kan strække J mange og gavmilde Hænder udrække Fader vor &c.