Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-08-25
J Hjørring er et Selvmord, der i psychologisk Henseende er ret mærkeligt, i disse Dage begaaet af en 13 Aars Dreng. Denne, der tjente hos en Gaardmand i Kalum, Serritzlev Sogn, var af sin Huusbond tilligemed en 8 Aars Pige sat til at vogte Kreaturerne paa Marken. Naar de vendte tilbage herfra beklagede den lille Pige sig oftere over at være bleven slaaet af Drengen; men bebreidet over denne Opførsel af Husbonden, gav Drengen kun uartige Svar og vedblev at behandle den lille Pige ilde, i den Grad, at hun forleden kom hjem forslaaet af Tøirekøllen. Huusbonden lod nu, ifølge forudgaaen Advarsel, Drengens Kiste sætte paa en Trillebør for at bringes tilligemed Personen til hans Hjem i Nærheden, da han paa Grund af hans uartige Opførsel ikke længer kunde beholde ham; men ved Hjemmet løb Drengen bort, og uagtet megen Eftersøgen, blev han først funden 5te Dagen efter druknet i en Aa. (Hj. Av.)Er det urimeligt at antage - hedder det i Fædrelandet i en Skrivelse fra Jylland – at Hs. M. Kongen skulde ville holde Hof paa Hald, saa er det vist, at Silkeborg Hovedbygning for Tiden indrettes til denne Bestemmelse. Jngen kan fortænke Hs. Majestæt i, at Allerh. finder dette Sted smukt og kan have Lyst til at dvæle der nogle Sommerdage; det er ogsaa vist, at Hovedbygningen, som den var, var uendelig slet skikket til at være et kgl. Opholdsted, og at D. Ms. Følge under de tidligere Ophold her har lidt de allerføleligste Savn paa Beqvemmeligheder. J Silkeborg Hovedbygning indrettes bl. A. en net lille Bedesal i Christiansfelder Stiil. En Bedesal!" udbryder De, Hr. Redacteur. Kan Hoffet da ikke opholde sig et Par Dage paa Silkeborg midt i en yndig Naturs store Gudshuus, uden at skulle sukke og bede inden fire dertil hvidtede Vægge?" – De gjør imidlertid Hoffet Uret; Bedesalen indrettes ikke for dets Gudsfrygt, men for den vordende Kjøbstad Silkeborgs; og der enten er allerede ansat eller skal ansættes en Capellan pro loco i det Landsogn, hvori samme skal ligge, til at administrere Bedesalen. De spørger vel altsaa fremdeles. Men er der da en Kjøbstad, Det kan man egentlig ikke sige; der er rigtignok Noget, nemlig 5 færdige Huse, 5 eller 6 under Bygning, et Stykke brolagt Gade, saa langt som Amagertorv er bredt, og for Enden af samme nogle Rudera af en Qvadersteens Bro over en Arm af Aaen, der er stillet i Bero, fordi man har manglet den Kalk, som man i Daugberg ikke bryder sig om, men da jeg intetsteds har bemærket de grøntmalede Stakitter, der, ifølge Anordningen for Kjøbstadens Anlæg, skulde udgjøre en af sammes characteristiske Bestanddele, saa veed jeg ikke rigtig, om jeg tør betragte disse Ting som dens Begyndelse. J alt Fald, vil De svare, Hr. Red., tykkes det mig da, at man kunde vente med Bedesal og Præst, til Byen fik Jndbyggere. Fuldkommen rigtigt, det er ogsaa min Mening: jeg vil betroe Dem, at da jeg fra Bedesalen gik tilbage over nysomtalte brolagte Gade, ventede jeg der at møde idetmindste Træskoene af en Vægter og Stokken af en Politimester. Jmidlertid kan der dog siges Noget for, at Bedesalens Anlæg gaaer forud for de Bedendes Ankomst, thi det er ikke usandsynligt, at Silkeborg vil komme til at ligne Rom deri, at dens første Befolkning størstedeels kommer til at bestaae af Landstrygere, og saadanne kunne naturligviis have godt af fra det første Øieblik af at vænnes til Gudsfryg- og gode Sæder. Af Alt, hvad jeg saae her, glædede kun Naturens Skjønhed og den drewsenske Fabrik mig; ved Siden af den sidste er alt en ny under Bygning, og Grunden er lagt til en Bolig for Fabrikherren, der aldeles vil stille Kongeboligen i Skygge, uagtet hiin vel næppe koster meere at bygge end denne at indrette. – Jeg vil endnu blot tilføie, at jeg ogsaa har beseet den nye Fængselsbygning ved Horsens, men at den endnu ikke er saavidt fremmet, at jeg tør yttre mig om dens Jndretning, da Planen ikke er kommen mig for Øie, saavidt jeg kunde skjønne, vil den blive af behørig Soliditet, og Stedet, der er høit og frit beliggende, synes mig godt valgt. – De har maaskee læst i andre Blade, at Jylland i denne Tid er bleven bereist af en Commission, bestaaende af dHrr. Etatsraad Ussing, Bygningsinspecteur Friis og Lægen Selmer, med det Hverv at opsøge en beqvem Plads til Anlæget af en stor Daareanstalt. Efter Forlydende har Commissionen fundet en saadan Plads tæt Norden for Aarhuus, og staaer nu i Underhandling om dens Erhvervelse.