Berlingske Tidende, 1836-05-10
Med Hensyn til de Toldpasseersedler, som ulle ledsage fremmede frigjorte Varer tilleviis om deres Fortoldning, da ere der i dertugdommene fremkomne saa gjentagne paatrængende Andragender og Ophævelse. af den Bestemmelse, hvorefter Varer til Told stederne ikkun kunne forsendes som frigjorte, naar Fortoldningen ikke er ældre end 1 Aar, fra Forsendelsens Datum, og naar Opsynet, meddeler sit Skjøn om de forsendte Varers Jdentitet med de fortoldede, at Hertugdømmenes Tarif-Commission ikke har troet, at kunne optage disse Bestemmelser i den nye Toldanordning. Uagtet der i Danmark ikke ere fremsatte saa paatrængende Klager over denne Foranstaltning, hvortil Aarsagen rimeligviis kan søges i den i Danmark allerede længst bevilgede og almindeligen benyttede Credit-Oplags-Rettighed, har Commissionen, dog følt sig opfordret til at anbefale den til Ophævelse, da ellers en væsentlig Adskillelse vilde indtræde imellem Forsendelserne fra Sted til Sted i Hertugdømmene og fra Hertugdømmene til Danmark, og da man dog ikke troer, at den derved mere frigivne Varesamfærsel vil tjene til at dække Toldbesvigelser, af nogen Betydenhed. Endnu stod for Commissionen tilbage, at bortfjerne den Ulighed i Beskatningen paa Samfærselen i Kongeriget og i Hertugdømmene, og imellem disse indbyrdes, som ligger i de ikke til lige Størrelser anordnede Laste penge for de her paagieldende Reiser. De for Tiden anordnede Lastepenge ere saaledes lavere for Reiser fra Sted til Sted i Hertugdømmen end fra Sted til Sted i Kongeriget. Ved Udklarering fra Kongeriget til Hertugdømmene erlægges omtrent det dobbelte Beløb af den Afgift, som i Hertugdømmene er paabuden ved Udklarering til Danmark. Endelig skjelnes der i Danmark mellem Farten paa Provindstæderne og Farten paa Kjøbenhavn, for hvilken sidste Lastepengene ere dobbelt saa høie som for Farten paa hine, medens der i Hertugdømmene ikke gjøres nogen Forskiel paa, om et Skib udklareres til Provindstæder i Danmark eller til Kjøbenhavn, idet Lastepengene i begge Tilfælde ikkun forhøies med 50 proCt. over den for Reiser i Hertugdommene paabudne Afgift. Commissionen har stræbt at ophæve alle disse Forskjelligheder i Lastepengenes Ansættelse for den indenrigske Fart ved at ansætte denne Afgift til een og samme Størrelse for Farten imellem Stederne udenfor Kjøbenhavn, saavel i Kongeriget som i Hertugdømmene, nemlig til den nu for Hertugdommene anordnede lavere Størrelse, og ligeledes at foreslaae Lastepengene for Farten paa Kjøbenhavn til det Dobbelte af den sidstnævnte Afgiftstørrelse. Da Commissionen for Hertugdommene ikke troede at kunne samtykke i en saadan Forhøielse af de nu for Hertugdømmene anordnede Lastepenge, hvorvde løftedes op til de for Farten imellem Provindstederne i Danmark nu paabudne, maatte den danske Tarif-Commission søge at tilveiebringe Ligheden ved at ansætte Laste pengene i den indenlandske Fart i Danmark til den i Hertugdommene nu gieldende Storrelse. En saadan Regulering af de indenrigske Lastepenge maatte lede Commissionen til ogsaa at søge den Ulighed bortfjernet, som finder Sted i Beskatningen af den udenrigske Skibsfart paa Danmark og Hertugdømmene gjennem disses fra hinanden afvigende Ta riser for Lastepenge, og er saadant opnaaet ved den, efter fælles Deliberationer mellem begge Commissioner, udarbeidede Tarif for de udenrigske Lastepenge, som senere hen nærmere vil blive omhandlet. Jdet nu Commissionen saaledes med stadigt Hensyn til de i den allerhøieste Commisforialbefaling opgivne, foran udviklede Forhold stræbte at ordne Kongerigets her paagjældende Afgiftsvæsen, blev det tillige nødvendigt under alle Reguleringerne at vaage over, at de nye foreslaaede Afgifter ikke skulde medføre nogen betænkelig Formindskelse af Statskassens Jndtægter, hvorimod Forslagene, heller ikke gaae ud paa at forøge Paalæggene paa Undersaatterne, eftersom Commissoriet, ligesaalidt antyder, at Commissionens Bestræbelser skulde være rettede efter at formere Statskassens Jndtægter, som Commissionen, ved samme har kunne ansee sig bemyndiget til at nedlægge noget Forslag, som kunde fremkalde det modsatte Resultat. Man har derfor ligesaalidet kunne følge de fra flere Sider fremkomne Opfordringer til en almindelig Nedsættelse i den nu gjeldende Jndførselstold, som man har nedlagt Forslag til andre Afgiftsforhøielser end de, som vare uomgjængelig fornødne for at tilveiebringe, som endeligt Resultat af samtlige Forslag, en summarisk Ballance imellem de nu gjeldende og de i Forslag bragte fremtidige Toldafgifter. Dette Formaal, som Commissionen stadig har havt for Øie under alle dens Forhandlinger, har væsentlig vanskeliggjort disse, da det ved mange Artikler, især ved saadanne, som kunde henføres til Materialiernes Classe, var indlysende, at de behøvede tildeels betydelige Afgiftsnedsættelser, naar ikke deres Forædling eller Forbrug her i Landet skulde besværes meere end billigt, men der paa den anden Side ved de fleste andre Artikler fandtes Betænkeligheder i at forhøie de nu for dem anordnede Toldafgifter. For at veiledes i Reguleringen af disse Forhold, har Commissionen desaarsag maattet erhverve sig Oplysning om, hvor store Qvantiteter der i de sidste tre Aar ere indførte til Forbrug her i Riget. Disse Oplysninger indeholdes i de under Litr. A fremlagte Fortoldningstabeller, efter hvilke man igjen har udarbeidet den under Litr. B. fremlagte Betydenheds Tabel, hvori Varerne ere fremstillede i den Orden, som bestemmes efter Betydenheden af de for dem erlagte Jndførselsafgifter, og hvorved Commissionen har kunne overskue, gjennem hvilke Artikler der ved Afgiftsforhøielse maatte søges Erstatning for den Formindskelse i Statskassens Jndtægter, der vilde blive en Følge af andres foreslagne Afgiftsfrihed eller Afgiftsnedsættelse. Naar der nemlig er Spørgsmaal om, gjennem hvilke Artikler saadan Afgiftsforøgelse skal tilveiebringes, da er det indlysende, at den maa søges ved de Artikler, af hvilke der stadigen indføres store Qvantiteter til Forbrug i Landet. Saadant har nemlig en tredobbelt Grund. For det første kan nemlig et betydeligt Beløb ved disse ind vindes med et forholdsviis ringe Paalæg dernæst fordeeler det sidstnævnte sig paa et stort Antal Consumenter, og bliver, ogsaa paa Grund af den deraf opstaaende Lighed i Beskatningen paa et betydeligt Antal af Undersaatterne, mindre føleligt for de enkelte, endeligen indføres saadanne Varer i store Partier, og som en Følge deraf i Almindelighed directe og soværts fra Productionsstederne, hvorved der opstaaer mindre Grund til at frygte for Afgiftsbesvigelse end ved saadanne Varer, der sjeldnere indføres, og forhvilke bedre kunde afpasses beleilig Tid og Sted til at unddrage dem for Toldafgifternes Erlæg. delse. Endvidere har Commissionen anseet det uomgjængelig fornødent til en hensigtsmæssig Regulering af Tariferne at skaffe sig den muligst fuldstændige Kundskab om Varepriserne paa de forskjellige Productionssteder og saadanne større Markedspladse i Udlandet, hvorfra de forskjellige Varesorter i Almindelighed hertil ankomme, og har til den Ende søgt at tilveiebringe det størst mulige Antal af almindelige Priiscouranter, Fabrications-Priisconranter og Facturer, efter hvilke man har udarbeidet den under Litr. C. fremlagte Værdi Tabel, der angiver disse ovennævnte Vare værdier. At det er den Værdi, som Varerne have paa Productionsstederne eller de store VareMarkedspladse, som maa lægges til Grund for Beregningerne af de procentvise Afgifts størrelser, hvortil Varerne ansættes, og at disse ikke kunne begrundes paa de, ofte af tilfældige Conjuncturer afhængige og derfor jævnlige Forandringer underkastede, Priser heri Landet, har Commissionen anseet utvivlsomt, De Sammenligninger, Commissionen har anstillet, ikke blot imellem Varepriserne, der have været lagte til Grund for de ældre lignende Værdiansættelser, navnligen med den seneste almindelige Undersøgelse herom, ved Reguleringen af Transittolden efter Forordningen 28de Mai 1825, men ogsaa imellem Middelpriserne efter de Aar, hvorpaa Commissionen har støttet sine Beregninger, have tilfulde godtgjort den Forskjellighed, som Handels-Conjuncturer og Productions-Forhold fremkalde i Varernes Priis, saa at en Tarif der med nogenlunde Nøiagtighed skal i sine til bestemte Summer udlagte Afgifter svare til de procentvise Størrelser, hvortil de have været paatænkte at ansættes, ikke kan have Gyldighed for en lang Række af Aar. Naar hertil føies, at saavel commercielle som industrielle og andre statsoconomiske Forhold kunne gjøre Forandringer i de ansatte Tarifstørrelser, hensigtsmæssige, saa har Commissionen derved seet sig foranlediget til at andrage paa, at det som fremtidig Regel ved Tarifernes Regulering maatte bestemmes, at de, saaledes som det i flere andre Lande allerede finder Sted, ikkun skulle gives Gyldighed for et Tidsrum af 3 Aar, saa at de hvert tredie Aar maae, efter en fuldstændig Revision, paa ny publiceres. Commissionen har derefter særskilt omhandlet de forskjellige Afgiftsclasser og ved hver især fremsat de almindeligere eller speciellere Bemærkninger, som maae ansees fornødne forat kunne sættes i Stand til at bedømme Hensigtsmæssigheden af dens Forslag. Den vigtigste af disse Afgiftsclasser er da Jndførselstolden. Ligesom Commissionens Arbeide, efter hvad foran er bemærket, væsentligst maatte gaae ud paa, ved en hensigtsmæssigere Fordeling at tilveiebringe det Jndtægtsbeløb for Statskassen, som ved den nu bestaaende Toldafgift er indflydt i samme, saaledes maatte Commissionen ogsaa stræbe efter at opnaae den muligste Simplification i Tarifen, og det kom derfor under Forhandling, hvorvidt en saadan generaliserende Ansættelse af de forskjellige afgiftydende Gjenstande, som navnligen finder Sted i de preusiske Toldtarifer, kunde være passende for Danmark. Den Simpelhed, som i Almindelighed roses ved de generaliserende Tarifer, er imidlertid, naar en formel Simplification i Bogføringen undtages, langt mindre, end ved det første Øiekast kunde synes, og det kan nok med Sikkerhed antages, at de ved Fortolkningerne af de hyppigt forekommende blandede Partier af Manufactur- og Fabrikvarer endogsaa ere mere complicerede end de detaillerede Tarifer. Herpaa hentyde de specificerede alphabetiske Varefortegnelser, som af Toldembedsmændene udgives i de tydske Forbundstater, saasnart en Tarif der er emaneret, og som af disse fornødne. Embedsmænd erklæres uundgaaelig ikke blot til Veiledning for de Handlende, men ogsaa for selve Embedsmændene under deres Forretningers Udførelse. At heller ikke de tydske Forbundstater, uagtet deres generaliserende Beskatningssystem, blot holde sig til de større Varepartier og lade de mindre betydelige Qvantiteter upaaagtede, viser den i Berlin under 3de October 1833 publicerede tydske Toldforenings Tarif, efter hvilken blot Vareqvantiteter under 4 Lod ikke komme i Betragtning til Afgifts Erlæggelse.