Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-08-22
London siges der, at man opdigter lumske Mord, for at skaffe mig en militær Vagt. Her siger man, naar man taler og Regnault *), at det vist er en Elskovshandel, og at man kan troe, at jeg har ladet hendes Elsker guillotinere. Paa denne Maade friekiender man Tyranner, ne, i det man angriber enkelte Patrioter, som have allene deres Mod og Dyd til Forsvar. Sandhed er mit eneste Tilflugtsted imod Forbrydelsen; jeg skiøtter hverken om Tilhængere, eller Lovtaler, mit Forsvar er i min Samvittighed. Jeg beder de Borgere, som høre mig, at erindre, at de uskyldigste og ulasteligste Skridt ere udsatte for Bagtalelse, og at de ikke kunne foretage noget, som jo Tyrannerne søge at vende imod dem. Man forraade Fædrenelandet paa en behændig Maade, saa saaer man strax Folkets Fiender til Hielp. Man forsvare Retfærdighedens Sag, saa vil man ikke kunde frembringe noget Ord, uden at blive kaldet en Tyrann og Despot; man vil ikke kunde beraabe sig den offentlige Meening uden at blive angivet for en Diktator. De som modigen forsvare Fædrenelandet, ere udsatte for Farer, ligesom de vare det i BrissotsTid; men jeg maatte vel, i Henseende til min personlige Rolighed, foretrække det Tidspunkt, da jeg blev anklaget af Louvet, for det nærværende; Patrioternes Fiender vare dengang mindre troeløse og gruesomme, end nu Louvets Anklagelse bliver fornyet i en Act, som man har fundet iblandt Papirerne hos Camille Desmoulins Secretair. Denne Act skulde just komme for Lyset, da Sikkerheds 2) Et Fruentimmer i Paris, som sagdes at have besluttet at myrde Robespierre, Commissionen fik den opdaget. De Sammensvorne anføre deri alt, hvad der er foregaaet under Revolutionen, til at bestyrke deres Angivelse om det formeente Dictatur. Det er unødvendigt at undersøge Urimeligheden i denne Angivelse; saa grove beskyldninger ere ikke gjorte for at forføre Borgerne; man saae, at den ikkun var indrettet som et Manifest, det skulde gaae foran en uventet Streg mod Patrioterne. Hvad ville J sige, naar jeg forkynder eder, at denne Ondskab forekom Mænd, der ere beklædte med en hellig Charakter, ikke besynderlig, efterdi der fandtes iblandt vore Colleger selv nogle, som have udspredt den. Efterat Roberspierre har givet at forstaae, at Kongernes og deres Leiesvennes Bagtalelser, kunne udbrede en Art Modløshed i Patrioter nes Siele, erklærer han, at han er raadvild i Henseende til det Forhold, som han under disse Omstændigheder har at lagttage. Til Understyttelse opfordrer han N. Cs. Dyd, en Dyd, som giver Kraft til Modstand, og paalegger Forbindtlighed til at overvinde Egenkierligheds Jnteresse, og ikke lade sig giøre vaklende ved Bagtalernes fordoblede Bestræbelser. Han opfordrer ogsaa Velfærds= og Sikkerheds=Commissionens Lemmers Patriotisme og Standhaftighed, samt de for Republikens Jnteresse ivrige Borgeres Dyd. Han forestiller, at Frie heden ikke vil blive reddet ved bifald og Lov talt, men ved utrættelig Aarvaagenhed. Han indbyder dernæst de gode Borgere til at angive Undertrykkelser og opdage Udlændingernes Jntriquer. Naar Omstændighederne udvikle sig, farer han fort, saa vil jeg vidtløftigere erklære mig; i Dag har jeg talet nok for dem, som have Jndsigt. Det skal aldrig staae i Nogens Magt at hindre mig fra at aflegge et Vidnesbyrd om Sandhed i National=Repræsentationens og Republikanernes Skiød. Det staaer ikke i Tyrannernes og deres Tieneres Magt at dæmpe mit Mod. Man udstrøe længe nok Pasqviller imod mig; jeg bliver derfor ikke desto mindre stedse den samme, og vil forsvare Friehed og Lighed, med samme Varme. Naar man tvinger mig til at afsige en Deel af de Forretninger, som man har paalagt mig, saa beholder jeg dog fremdeeles min Egenskab som Folkerepræsentant, og jeg skal føre en Krig paa Liv og Død mod Toranner og Conspirantere.