Berlingske Tidende, 1836-07-13
Frankerig. – Hertugerne af Orleans og af Remours ankom den 3die dennes om Morgenen til Neuilly og gjorde derfra strax et Besøg i Tuilerierne. General-Procureuren Martins Reqvisitorium mod Alibeau begynder med nogle almindelige Betragtninger over Forbrydelsens Aand, der endnu ikke kan finde sig i, at respectere en Ordnens og Frihedens lovmæssige og normalle Tilstand som Juli Revolutionens rette Resultat. Ved Lovgivningen fra forrige Aar (September-Lovene) var der imidlertid gjort et uhyre Skridt til at forebygge slige Attentaters Gjentagelse, idet hiin Lovgivning havde betaget den ildesindede Presse Muligheden af, for Fremtiden at bringe sine tidligere oprørske Meninger til Offentlighed, og paa denne Maade at udstrøe den fordærvelige Sæd, af hvilken Kongemordet fremspirede. Attentatet af 25de Juni fremstillede sig under disse Omstændigheder som et forsinket Skud af hine oprørske Meninger, tilhørende Fortiden meer end Ru tiden. Efterat derpaa de bekjendte Kjendsgierninger ere fremførte og det er bemærket, at Alibeau allerede i flere Maaneder havde luret paa Kongen ved Operaens Udgang, for der at udføre sit Attentat, henvises der til, at Leonce Freysse, som er anholdt i Bordeaux, i Førstningen havde syntes en formodentlig Medskyldig af Alibeau af den Grund, at han havde overbragt Vaabensmeden Devis mes de tvende ubenyttede Stokgeværer tilligemed et Brev fra Alibeau, i hvilket denne, som allerede omtalt, undskyldte, at det tredie Stokgevær, ikke fulgte med, fordi det var blevet ham frastiaalet paa et Caffehuus. Man havde saameget mere maattet arrestere Freysse, som Alibeau, der i nogen Tid har logeret hos ham, tilstod, at Freysse vidste Beskeed med Usandheden af den i Brevet indeholdte Undskyldning, ligesom da og saa Alibeau anerkjendte Freysse for en Republikkaner. Men da Freysse, medens Attentatet foregik, opholdt sig ganske rolig i Bordeaux, er enhver Mistanke om hans Medskyld faldet bort, og det saameget mere, som Freysses republikanske Jdeer, paa hvilke han slet ikke lægger Skjul, væsentligt afvige fra Alibeaus. Desuden fremhæves mange Synspunkter, for hvilke den Hensigt vel kunde ligge til Grund, saameget som muligt at tilintetgjøre al Moralitet hos Alibeau, og tillige henvises til, at man hos ham har forefundet det samme Værk, St. Just's nemlig, som Pepin besad, og som vel kunde betragtes som en Ledetraad til Kongemord og andre anarkiske Rædsler. Reqvisitoriet slutter med følgende Ord: "Skjøndt Undersøgelsen især har været rettet paa at finde Medskyldige, har der dog hidtil ikke viist sig Noget, der kunde egne sig til at lade Forbryderen forlade sin isolerede Stilling. Gierningens hele Ansvar hviler hidindtil paa ham alene. En afgjørende Dom over dette Punkt vil imidlertid først kunne fældes efter Tilendebringelsen af de offentlige Debatter, der muligen kunne kaste et nyt Lys paa Sagen. Under disse Omstændigheder anklager jeg Louis Alibeau for, den 25de Juni d. A. at have begaaet Forbrydelsen af et Attentat paa Kongens Liv, hvorpaa Straffetrudslerne i Artiklerne 86 og 88. af Straffe-Coderen finde Anvendelse." – Gazette des Tribunaur" tilføjer, at Alibeau havde, da Huissieren Sajou bragde ham en Afskrivt af Anklagen tilligemed dennes Bilag, med affecteret Ligegyldighed erklæret, at Acten syntes ham saa tykmavet, at han formodentlig ikke vilde læse den heelt igjennem. Alibeau, som formodentlig først Dagen forinden Processens Aabning vil blive bragt over til Luxembourgs Fængsel, har valgt de Herrer Ledru- og Marie til sine Forsvarere. Den første har overtaget Hvervet, og allerede i Gaar havt en Samtale med ham, ifølge hvilken National" melder, at Alibeaunægter al den urimelige Snak, mange Journaler have lagt ham i Munden.