Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-05-31
Den tredie Skaal udbragtes af Commandeur M. Lütken for Kronprindsen. Den fjorde, der indlededes med en af Hr. Andersen forfattet Sang, udbragtes af Grosserer A Hansen for Fædrelandet, hvor Alt, hvad derer Godt og Ædelt, finder sin Pleie og Fremvæxt, Den femte indledede Professor Clausen med følgende Tale. "Vi have allerede paa festlig Maade ihukommet Dem, til hvilke Folket vender sig hen med Ønske og Forhaabning: Kongen og hans Stænder. Men saa gjerne som vi hengive og til den Tro, at Folkets Stemme vil der blive hørt villigt og opmærksomt, saa vigtigt er det, at denne Stemme selv maa lyde saaledes, at den tilfulde fortjener at høres. Men hvor er Folkets Stemme, og hvorledes skal den Enkeltes Stemme lyde, for at kunne gjælde som Gjenklang af den danske Folkestemme: Mindst er det Folkets Stemme, der klinger gjennem de vilde, af Mørke omhyllede Skrig, der kalde Loven frem imod sig, ja endogsaa med Ret eller Skin af Ret – væbne en Magt imod sig, hvis udøvelse er Skjændsel for enhver fribaaren Mand. Saadanne Udbrud af Raahed, der kun ere skikkede til at kaste Vanære eller Mistanke paa den Sag, i hvis Navn de udføres, vil Jngen for Alvor ansee som Yttring af Folkets Stemning; og det forekommer mig derfor at være en lav og fornedrende Tanke, naar det er blevet yttret om Regjeringen, hvad der vilde være Fornærmelse mod enhver Mand af ædlere Art: at slige Optrin skulde kunne have Jndflydelse paa Regjeringens Handlemaade, at de muligen skuld kunde holde den tilbage paa den Vei, den engang havde betraadt til at fremme Folkets Vel. Men naar enhver Forsamling i Folkets Midte paa Folkets Festdag kan gjælde som en Repræsentation af Folket, da sømmer det sig i denne Forsamling udtrykkeligt at forvare Folket imod at sammenblandes med Pøbelen. Heller ikke er det Folkets Stemme, der træder frem i Tale og Skrift med buldrende Raab, med skjærende Overdrivelser eller tomtklingende Deklamation. Folket er sig ret vel bevidst, at, hvad det trænger til, er klar og grundig Kundskab om de vigtige Anliggender, der ere Gjenstand for Dagens Forhandling; Folket søger Belærelse og erkjender, med hvilken Omsigt der maa gaaes frem ved at omdanne de vigtigste Forhold. Det hører ikke til vor Folkecharacteer at nøies med Ord uden tilsvarende Gierning, og ligesaa lidt at give Ord uden klare Tanker. Men – saavist som det danske Folk, ved at see tilbage i Fortiden og om sig i Nutiden, kommer meere og mere til Bevidsthed om, at det endnu mangler hos os paa fri og frodig Udvikling af mange Kræfter i mange Retninger, at det i Provelsens Tider, som ere førte over Landet, har manglet paa den Nationalkraft, den Selvfølelse, den Selvstændigheds=Aand, den Virksomheds Drift, som kun trives der, hvor Borgerne ere mere end blot lydende og ydende, saavist som Folket, ved at see indi Fremtiden, mere og meere føler Trang til betryggende Former, der, saavidt som Menneskelivet formaaer, kunne sikkre mod bratte Omvexlinger som Følge af Forandring i personlige Forhold, saa vist tør vi sige, at enhver Stemme, som med Sandhed, fri og uforbeholden, med Tillid til Regjeringen og Agtelse for Loven, tolker denne Bevidsthed og denne Trang, som henvender sig med dertil sigtende Ønske og Andragende til Konge, Stænder, eller Medborgere, vil gielde og blive erkjendt som Gjenklang af Folkets Stemme; og den vil som saadan heller ikke forfeile sin Virkning. Dette er da Ønsket jeg tillader mig at udbringe, for sande og værdige Folkestemmer til Konge og Stænder. For Communernes Frihed og Selvstændighed udbragte Justitsraad Guldberg en Skaal.