Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1842-09-29
Stænderforsamlingen i Roeskilde. (Fortsættelse af Finantssagens Drøftning, see sidste Tirsdagsavis.) Kammerherre Castenschiold yttrede blandt Andet: "Efter alle de bedste Publicisters Mening er det det meest Uheldige, man kan begynde paa, at afhænde Statens Domainer, der ere at betragte som den sande Grundbasis for Staten. Af alle Midler til at disponere over Bøndergods paa, antager jeg Arvefæste for det sletteste. At den, der for en Bagatel erholder Besiddelsen, kan være tjent hermed, er der vel ingen Tvivl om, derimod bliver Sælgeren skilt ved sin Capital. Jeg antager det for afgjort, at baade Universitetet og Sors Academi allerede nu have Millioner Rbd. mindre i Eie, end hvis de havde beholdt deres Bøndergods som Fæstegods, og Historien frembyder Dag for Dag Exempler paa det Samme. Kammerherre SehestedtJuel: "Den foregaaende Taler (Provst Plesner) har anseet det for mindre heldigen udtrykt, naar det i Commiteebetænkningen hedder, at Bygningsudgivterne, især til Kirker og Skoler, paa flere Domainegodser staae i et urimeligt Forhold til, hvad der medgaaer paa andre velbestyrede Godser, og han bar deraf hentet den Frygt, at Kirkeeierne af disse Udtryk skulde lade sig forlede til at blive meere lunkne i, jeg vil just ikke sige Vedligeholdelsen, men dog i Forskjønnelsen af deres Kirker. Jeg maa i denne Anledning gjøre ham opmærksom paa, at den til Bygningsarbeide ansatte Sum paa det odsherredske Gods, hvor der, som af Capit. Buchwald oplyst, kun findes 6 Kirker, er uforholdsmæssig høi. Jeg eier selv 10 Kirker, som jeg fortrøster mig til at erklære ere holdte i særdeles god Stand; men selv under de alleruheldigste Omstændigheder, f. Ex. i et Aar, da Taarnet paa een af dem sprang, og, ved at styrte ned, anrettede betydelig Skade, have samtlige Bygningsudgivter ikke beløbet nær saa Meget, som den for de odsherredske Kirker beregnede Sum. Det har derfor været Committeen klart, at denne Udgivts betydelige Størrelse ene og alene er at søge i Administrationen. Jøvrigt er det saare langt fra mig at ville foranledige nogen Lunkenhed i Vedligeholdelse og Forskjønnelser af Gudshusene, hvilket jeg sætter saa høit, at jeg ikke vilde tage i Betænkning at give min Stemme til, at der anvendtes særdeles Meget til dette Øiemed." Referenten, Etatsraad Bang meente (tvertimod Kherre Castenschiold), at, hvis Universitetet og Sors Academ havde beholdt deres Fæstegods, og ikke havde oppebaaret større Jndtægter deraf, end der hidtil er indkommet af det odsherredske Gods, vilde begge disse to Jnstitutioner forlængst have været fallite. - 11. Udgivtsbudgettet. Grosserer Meinert kunde ikke antage, at den Overeenskomst, hvorefter Keiseren af Marocco aarlig skal udbetales 25000 Piastre, for at lade vore Skibe umolesterede, skulde være indgaaet for Evigheden, men, at den maa kunne ophæves, som ialmindelighed enhver anden Tractat; og han skjønnede nu ikke, hvad der skulde være iveien herfor, da Forholdene saa aldeles have forandret sig siden Tractatens Jndgaaelse og især siden Franskmændenes Besættelse af Algier, fra hvilken Tid af alle Barbareskstaterne, og til disse maa man vel og henregne Marocco, aldeles har tabt deres Betydning. Det forekommer mig - sagde M. - at see ilde ud for Kongen af Danmark, at erlægge denne Tribut, som nok ikke svares af nogen anden Nation, undtagen maaskee af Sverrig, og jeg antager, at de Omkostninger, som ville medgaae til Tributens Ophævelse, ville være vel anvendte, selv om dette maatte fordre nok saa alvorlige Forholdsregler, og navnlig om der til dette Øiemed maatte sendes en Flotille derhen. Kmherre Castenschiold meente, at der paa ingen Maade maatte for Øieblikket, foretages Besparelser i Udgivterne paa Diplomatiken: "Jeg maa - sagde han – tillade mig at gjøre opmærksom paa, at det, naar Committeens Jdeer skulle vinde Jndgang, neppe vil være muligt til de diplomatiske Poster at erholde Mænd af saadan Dannelse og Talent, at de kunne bevæge sig imellem de betydelige Mænd, der nu i næsten alle Europas Lande lede Dirlomatikens Gang. Geheimeraad Moltke: "J Politiken maa man vogte sig for, ikke at tage for meget Hensyn til Besparelser. Committeen udlader sig vidtløftigen om det lille Danmark, om de kongelige Staters ringe Størrelse, om den lille ubetydelige Rolle det kan spille i den europæiske Diplomtik, om den saare ringe Jndflydelse, det kan udøve ved de europæiske Forhold &c. Den ærede Deputerede af de sjellandske Sædegaardseiere har allerede i den Anledning gjort nogle Bemærkninger. Med al Agtelse for den ærede Committees Medlemmers Talenter og Kundskaber, indseer jeg ikke, at det var nødvendigt, at udtale sig saa udførligen om det forhen Nævnte, som jeg desuden ikke troer, stemmer med Virkeligheden og en rigtig Anskuelse af de politiske Forhold. Cand. Lehmann, "Med Hensyn til Committeens bemærkninger om det udenlandske Departement, hvori jeg forøvrigt er enig, skulde jeg kun ønske, at i Petitionen de Yttringer udgaae, der som Grund for Gesandtskabsposternes Bibeholdelse anføre, at de skaffe udmærkede Mænd til denne Carriere. Hvor diplomatisk det nemlig end er udtrykt, kan jeg dog ikke finde Stedet aldeles velvalgt til at fremkalde i Folkets Erindring det bittre Minde om, hvorledes Danmarks Diplomati har varetaget Danmarks Jnteresser f. Ex. 1809 i Sverrig eller 1811 i Kiel, saalidet som at foreføre os de vistnok meere muntre billeder, hvortil hver hjemvendende dansk Reisende medbringer nye og morsomme Træk. Man har ved denne Leilighed talt om, at Danmark er stort i sin Lidenhed. Jeg vil ikke modsige den ærede Taler, og jeg vil haabe, at jeg maatte leve den Dag, da jeg af mit ganske Hjerte kunde istemme denne Yttring. Saameget er vist, at er Danmark stort i sin Diplomati, saa er det stort i Lidet; men det forekommer mig dog, at der hører stort Mod til at tale om Danmarks Storhed, idet man taler om Danmarks Diplomati og det røber kun liden Kjendskab til den sande Storheds sande Betingelser, at søge dens Repræsentation i store Gager og store Tiller og store Stjerner og store Feter, og ikke i stor Fædrelandskjærlighed, stor Jndsigt, stor Klogskab og stor Kraft. Skal Danmark nogensinde blive stor i sin Lidenhed, da maa det først og fremmest erkjende, hvor stor dets Lidenhed er, da maa det gjøre sig selv det klart, hvorfor og hvorledes det fra stort er blevet saa lidet, da maa det give Atkald paa Alt, hvad der maaskee er Lidet for de Store, men vistnok for Stort for den, der er saa liden som Danmark. Dog, dette er en Tanke, jeg her ikke videre skal forfølge. Men er Danmark stort i sin Lidenhed, hvor kan det da være saa lidet i sin Storhed, at Kongen, af Danmark er tributair til en Barbar, Prokurator Ave: "Med Hensyn til, hvad Cand. Lehmann har bemærket om Tributen til Keiseren af Marocco, maa jeg ganske henholde mig til denne Talers Foredrag. Det forekommer mig at være under en Stats Ære og Værdighed, at betale Tribut til en barbarisk Magt, og at det vilde være meget rigtigere, at anvende de Penge, som dertil medgaae, til Udrustning af Krydsere."(Fortsættes.)