Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-06-19
Jndsendt. Jeg troer de 2de Selskaber som eie Fuldblods-Hingsterne Young Moses i Veile og Cassio i Aarhuus vilde meget forbinde og gavne det Offentlige, hvis disse 2de ædle skjønne og kostbare Hingster, bleve offentlig fremstillede ved det i Julii holdende Væddeløb og Dyreskue i Horsens. Almeenheder kunde da bedømme disse sjeldne Dyrs Fortrinlighed, især hvis det tillodes dem uden nogen Æskning af Præmie at løbe Banen rundt en Gang; Hestene kunde jo derved ingen Skade tage, ligesaa lidet som ved at føres fra Veile og Aarhuus til Horsens, de derved forbundne Omkostninger vilde let erstattes naar Tilskuerne paalagdes en Recognition af 1 Mk. for at see saa sjeldent et Dyr, og vilde det da lægges for Dagen hvor stor Hurtighed disse Dyr besidde, der nok er deres fortrinligste Egenskaber. Til den overordentlig lykkelige Skolelærer. O Du lyksalige Calderone med Dine 24 Gjæs, Skinker, Medisterpølse, Sigtebrød, Ægsnese osv. osv. Ja Du kan sagtens have en guul Mund i Paasken og en glindsende Hage i Julen. Men hør, Jndbyd dog engang, for Løiers Skyld, nogle af Dine fattige og lasede Medbrødre, som klynke i Aviserne, ja indbyd Du dem til et Flæskegilde, og prøv om Du ikke kan saae dem bibragt en gladere Stemning, Exempler, veed Du nok, virke bedst, og det er baade vist og sandt, at ikke een iblandt hundrede Landsbyskolelærere har det saa overordentlig godt, som Du har det; men ved lidt Hielp af en god Jmagination, kan man blive hvad man skal, baade lykkelig og ulykkelig. Du har Ret, at Livet er en Drøm; men desværre! Der ere Saamange, Saamange, som Dag og Nat have slemme Drømme – Faa kunne drømme saa lysteligt, som Du. Du er dog vel ikke storagtig, som saamange Andre, der kunne indsove og oppaagne i Lykkens Skjød, Er Du det, og altsaa ikke gider søgt Omgang med dem, som Ulykken forfølger, saa indbyde dog Din Præst! En saadan Jndbydelse vil geraade Dig til Ære. Steeg en Gaas til ham – den Stakkel har vel ingen selv - og gjør Dit til, at han ikke formeget føler den svære Skattepine, den mærkværdige Rigsbankrente, samt beed for ham, at han ikke i Beskuelsen af Din Lykke, skal gandske forglemme sin egen. Jeg er ogsaa en Landsbyskolelærer, bitte Faer, Men har det ikke nær saa godt, som Du. Jeg faaer hverken Gaas eller Gasse, hverken Medister eller Blodpølse, hverken Juleflæsk eller Paaskeæg; min Have er sandig og giver hverken Asparges eller Agurker, nu Herregud, Kartofler lade sig ogsaa spise vi skal ikke Alle have det lige fedt. Jeg er vel fornøiet, har aldrig klaget, har aldrig havt isinde at klage over mine Kaar; thi Brød og Vadmel har jeg, Gud være lovet, aldrig savnet til mig selv eller mine 8te Børn; men til at broute, som Du, har jeg just ikke nogen Anledning. Gud i Vold, Siig mig dog hvor Du boer, Jeg havde nok Lyst til engang at smage en Gaasesteeg med Agurker til. J min Egn seer man aldrig en Gaas, at sige af dem, man bruger til Steeg. Farvel! Middelve i Skole i Mai 1834. Rasmus Ligefrem. "Den der har Skoen paa, veed bedst, hvor den trykker." Jeg er ogsaa Landsbyskolelærer, og har nogen Grund til at formode, at jeg boer i samme Provinds af Riget, som Calderone, ifald han ellers selv er Skolelærer. Paa det nu Skolelærere i andre Provindser ikke skulle fristes til at troe, at vi her Alle have Embeder, som Calderones, vil jeg fortælle dem, hvorledes jeg har det. Gratiale har jeg intet af. Degnetrave har jeg, men som ikke altid giver, hvad den efter Planen skulde, især naar Tærskeløn fradrages. Hverken levende eller døde Gjæs faaer jeg, heller ingen Fleskeskinker, derimod faaer jeg 18 halve Svinehoveder, hvorpaa Ørene tidt sees at have været i Fare - en skjøn Samling af store Been. Sigtebrødene og Pølserne ere ei heller hverken saa mange eller saa lange, som Calderones. Han faaer 9 Oll Æg, og jeg i det høieste 3 Oll. Jeg faaer ogsaa Rug og Byg af Sognet til Fodekorn, Fourage, men ikke saa meget Brændsel, som han. Min Mark giver ikke synderlig Udbytte, da det er den daarligste Plet i Sognet. Endskjøndt Bønderne godvillig pløie for mig, gaaer Fordeelen dog for det meste bort i Omkostningerne. J Fjor avledes 5 Tdr. Byg efter 1 Td.; 3 Tdr. Rug efter 6 Skpr. Jeg kan have ondt nok med at holde 2 Køer, end sige en Hest, hvormed jeg selv kunde drive Lodden. Og nu Offer og Accidentser -ja, hvad skal jeg sige derom, Sandheden jo Der har jeg maaskee lidt mere, end C., men, hvad hielper det mig, Slet intet. Jeg giver det Altsammen ud til Pigeløn, til Enke=Pension, til Hjelpecassen, til K. Latinskole, endskjøndt der ingen er, til Bankrente, til Skat, til Fiscus, til Klokkens Ringning &c., saa det er langt fra ikke mit Alt, hvad jeg faaer. Min Degnetrave, som skulde blive til 15 Tdr. Byger alt det, jeg kan sælge. Det var i Aar 25 Rbd. at dele paa 365 Dage, bliver omtrent 6 s. daglig til Klæder og Smaafornødenheder for mig selv og Familie. Dog kommer jeg ud af det, og har det ret godt, thi min Kone skaffer lidt til Hielp ved sine Smaaecreature og ved sit Haandarbeide, og jeg ved Jnformation, ellers gik jeg ogsaa snart bag af Dandsen. Saameget, som C., kan Enhver indsee, jeg ikke har at leve af, men jeg har ogsaa nok, meere kunde jeg vel bruge. Jeg kommer ogsaa godt ud af det med mine Foresatte, og lever i god Forstaaelse med Beboerne, alligevel vilde disse vist krympe sig ved, hver at tage et Faar for mig. Om vi skulle opmuntre C. til at fortsætte sin Lovtale, der heller ikke er uden Grund, veed jeg ikke; thi han har jo ikke sagt mere, end hvad vi hidtil vidste: at der findes nogle særdeles begunstigede Kald. At han i sin Tid var færdig at løbe Veiret af sig, for at faae et Saadant, er ikke at undres over. Det er ham en let Sag at leve vel, og ønske os Andre det sam Det i samme Avis No. 79 proponerede Veddemaal kunde jeg for min Part være meget nær ved at antage, da det er reen Sandhed, hvad jeg har skrevet, men da jeg ikke er Forfatter af nogen af de i dette Blad givne Skildringer, hvi Troskab mod Sandheden jeg ikke kan bedømme, da de ikke i det Hele passe paa mig, saa for denne Gang.