Aalborg Stiftstidende, 1830-01-23
Fædrenelandet. (Af Kjøbenhavnsposten, den 11te Januar.) Den 7de Januar d. A. blev i Høiesteret afsagt Dom i en Sag mellem det tredie Jydske Jnfanterie Regiment og Kammer=Advocaten paa Embeds Vegne paa den ene Side og Urtekræmmer H. R. West her af Staden, paa den anden Side, betræffende deels Gyldigheden af en af Commissairerne i Kjøbmand Henrich Krenchells Fallitbo i Stege foretaget Udlevering af et Partie Kornvare til bemeldte Vest, samt deels hvorvidt 2de af H. Krenchel til West udstædte Pante-Obligationer af 1ste og 24de Juni 1819 kunne ansees at være gyldige. - Ved den i denne Sag af Skifte=Commissairerne i bemeldte Bo den 31te Decbr. 1827 afsagte Decision, var Sagen, hvad Obligationerne angik, gjort afhængig af West's Eed, hvorimod Commissairerne med Hensyn til den nedlagte Paastand, om at de skulde drage Omsorg for at Krenchells Bo skadesløst vorder fyldestgjort for et til West udleveret Qvantum Korn, deciderede: at denne Paastand maatte bortfalde. - Høiesterets Dom er saalydende: "Skifte=Dicisionen bør ved Magt at stande, dog saaledes, at naar H. R. West aflægger den idømte Eed bør han ei være berettiget til i Kjøbesummen for de ved Obligationen af 1ste Juni 1819 pantsatte Eiendomme at erholde forlods Betaling for mere end hvad der paa bemeldte Obligation i Følge dens Paategning af 7de August 1819 maatte restere efter Fradrag af Provenet for de bortsolgte Skibe 3995 Rbd. 1 M. 8 Sk. S. og T. J Salarium til Procurator Fick og Kammer=Advocaten for Høiesteret betaler H.R. West til den første 20 Rbd. Sølv og til den sidste 80 Rbd. Sølv. Til Justitskassen betale Citanterne 1 Rbd. Sølv og H. R. West 5 Rbd. Sølv. Af det tidligere heri Bladet ommeldte nye, af Hr. Pastor C. H. Visby udgivne Tidsskrift, "For practisk Christendom, ere de 2de første Nummere nu udkomne og faaes hos Forlæggeren Hr. Univ. Boghdlr. Reizel, store Kjøbmagergade No. 6. De indeholde tvende Prædikener af Udgiveren: paa Nytaarsdag og paa første Søndag efter Hellig tre Konger, 1830; ligesom de følgende No. ogsaa i Regelen ville indeholde en Prædiken af Udgiveren, saaledes, at den samme Dag den holdes vil blive Subskribenterne tilbragt. Et "forholdsviis betydeligt Rum" vil blive indrømmet "Bemærkninger over Fængselsvæsenet i Almindelighed, for derved at henlede den offentlige Opmærksomhed paa en Klasse af Mennesker, for hvilken man kun altfor ofte har en uvilkaarlig Skræk. Simple Kjendsgierninger ville være tilstrækkelige til at vise, saavel hvorlidet der ofte behøves for at frelse et Menneskes Velfærd, som ogsaa hvorofte misforstaaet Retfærdighedsfølelse har stødt den Angrende ud af den Virkekreds, i hvilken han atter søgte at arbeide sig op til et nyttigt Medlem af Staten." - Kjøbenhavnsposten har tidligere berørt det heldige Resultat af Pastor Visbys menneskekjærlige Opfordring i Anledning af 4 Livsfanger i Forbedringshuset, der, omendskjøndt benaadede med Friheden, dog ikke kunde sættes i Besiddelse deraf, fordi de ei vare istand til at anvise fast Erhverv. Jkke fuldt 14 Dage efter Opfordringens Kundgjørelse havde Hr. Pastoren allerede den Glæde, at kunne meddele disse, langer deres nærforestaaende Forløsning; Flere viste i modtog han en Sum af 208 Rbd. r. S. og 5 Rbd. Sedler (af hvilket Beløb de 200 Rbd. r. S. vare skjænkede af en ædel Tilreisende fra Omegnen af Slesvig") hvis Bestemmelse var, "fornemmelig at sikkre 2de ved hiin Leilighed navngivne Fruentimmere et tarveligt Udkomme for det første Aar, men dernæst ogsaa at understøtte andre løsladte Forbrydede i den første Tid efter deres Løsladelse." - J No. 2 aflægger Hr. Pastoren Regnskab for Anvendelsen af dette Beløb, og tilføier en kort Underretning om de 4 førstnævnte, Fangers videre Skjæbne. Af denne erfares, hvorledes den for Jnsubordination dømte Niels Hammer, "ved hans Medmenneskers Hjerteløshed er bleven dreven udaf den Vei hvorpaa han atter søgte at bane sig Vei til Ære og Brød." (Han kom nemlig paa et af Hr. Etatsraad Hvidts Skibe til England, men da det rygtedes paa Skibet, at han havde været i Straffeanstalten, kunde han ikke holde det ud blandt sine Kammerater paa Skibet, siden kom han hos en Slagter paa Vesterbro, og førte sig vel op; men da det blev bekjendt hvor han havde været, maatte han ogsaa forlade denne Tjeneste.) "Jeg siger Hjerteløshed tilføier Udg., thi kan der være noget Hjerte hos dem, som ville forbittre en Livsfange de første Øieblikke af den dyrebare nylig gjenvundne Frihed, er det christeligt at sønderbryde det knusede Rør, eller at udslukke, den ryggende Taande, Math. 12, 20. Og skulde manikke næsten troe, at den der gjør det vanskeligt eller endog umuligt for den angrende og omvendende Synder at erhverve sig sit Ophold paa en ærlig Maade, ønsker, at han maae begaae de nye Forbrydelser, hvortil Mangel og Forbittrelse over hans Medbrødres Haardhed vel kunde forlede ham?" Niels H. ernærede sig siden nogen Tid ved Brolægningsarbeide, og er nu paa Ladegaarden udenfor Nørreport). Den 12te Dennes. Ligesom overalt, har ogsaa her i Hovedstaden det store Diamant Tyverie hos Prindsessen af Oranien i Brussel vakt almindelig Opmærksomhed, og det herværende Politie har, som bekjendt, udlovet anseelige Belønninger for Opdagelsen, ligesom litographerede Afdildninger af Juvelerne, besørgede fra det Kongelige Steen trykkerie, ere blevne omsendte til Guldsmedde og Juveelhandlere heri Staden. J Bremen mener man nu at være komne paa Spor efter Gierningsmændene, og følgende nærmere Beretning herom, der angives for Amere end Rygte, meddeles i det igaar med Pakkeposten hidkomne No. 246 af Zeit. f. d. eleg. Welt, af 15de Decbr. f. A. "Der indfandt sig, hedder det, en Jøde hos en herværende Juveleer, og falbøde et Garnitur, i hvis Midte der fandtes en stor Ametyst, omgiven af Diamanter. Juveleren havde ingen Mistanke, men vægrede sig for at kjøbe det. Jøden begav sig altsaa til en anden Juveleer, der allerede studsede, da han maaskee havde læst den trykte Kundgjørelse om den udsatte Præmie og Jndskjærvelsen fra Politiets Side noget nøiere. Han lagde nøie Mærke til Juvelerne, sluttede af Forsigtighed intet Kjøb, men lod Handelsmanden gaae; hvorpaa han meldte det Passerede for Politiet. J Beskrivelsen omhandles virkelig ogsaa en Amethyst, og den passer nogenlunde paa de faldbudne Juveler. Jmidlertid gik Jøden igjen hen til den førstnævnte Juveleer, og solgte denne Smykket for omtrent 7 Louisdorer, tilligemed nogle Stene, der skulle omtuskes, og Kjøbet sluttedes saaledes halv i rede Penge, halv i Ædelstene. Underrettet herom lagde Politiet strax Beslag paa Smykket, og lod begge Juvelerere forhøre. De erklærede, at den nævnte Amethyst havde en saakaldt russisk Jndfatning, og at dette var et Kunstudtryk, hvorpaa man let kunde kjende visse Klenodier. Da denne Jndfatning er gammeldags, havde Kjøberen i Begyndelsen ei villet indlade sig paa Kjøbet. Men denne russiske Jndfatning" er en ikke uvigtig Omstændighed, da de stiaalne Klenodier, oprindelig skulle skrive sig fra Rusland og være tilfaldne Prindsessen af Oranien ved Arv; hvorhos det ogsaa bør bemærkes, at Enkekeiserindens russiske Testament er stiaalet tilligemed Juvelerne. Smykket blev strax sendt til Haag, for der at underkastes nøiere Undersøgelse. Jøden var reist bort strax efter den sluttede Handel; men nogle af hans Bekjendte skulle have cautioneret for ham, og da han er bosat i en Stad i Nedersach, sen og skal være en Mand af pletfrie Rygte, skal Politiet have tilladt ham at reise hjem, imod hiin Caution, indtil Svaret fra Haag indløb. Han paastod imidlertid at have kjøbt den store Amethyst for over et Fjerdingaar siden, altsaa før det store Tyverie blev begaaet.