Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-05-07
Naar Man seer hen til, hvorledes et tydskindet Parti her i Landet ikke alene i slesvigholsteenske, men ogsaa i udenlandske Blade, saasom Allg. Zeit. og Hamburger Literarische und Kritische Blatter (af hvilke Sidste vi senest henvise til No. 53 af 3 Mai, der indeholder den smukke Afhandling En Udslugt til Pygmæerne") søger at nedrakke den danske Nation, naar Man seer, hvorledes Man løber til Brunsvig for at takke den tydske Uforskammenhed imod Danmark, naar Man betænker, at Mange tie, hvis Pligt det vistnovar i dette Øieblik at tale, og naar Man troer at see den Haand, der usynligt, og tillige ustraffet sætter alle disponible Kræfter af slesvigholsteenske Advocater og Correspondenter til udenlandske Redakteurer i Bevægelse, - da vender Tanken sig med Væmmelse herfra og søger med Rette mod Nord, hvorfra en venligere Røst lyder herned. Vi tillade os i den Anledning at optage Følgende af Lolland=Falsters Avis: Det er en glædelig Stræben, som udmærker vor Tid, ved Siden af en rig Productivitet hos yngre Skribenter at fremdrage og udbrede Fortidens halvforglemte litterære Skatte. Saaledes have vore svenske Brødre atter begyndt at synge og læse de vel stundom noget vilde, men altid livlige og aandfulde Sange af den geniale Bellmann, paa samme Tid som vor Holbergs Mesterværker ved priisbillige Udgaver og ved en værdig Udstyrelse paa Theatret mere og mere blive i Sandhed tilgængelige for Folket. Samtidig med denne Stræben spores hertillandsen hidtil ukjendt Jnteresse for den svenske Litteratur, efterat Man har gjort den Opdagelse, at vore Naboer hiinsides Øresundet ikke tale noget fra vort forskjelligt Sprog, men ikkun en Dialert af samme Stamme, og at vi Danske uden mindste Underviisning meget godt kunne læse svenske Bøger, naar vi kun i Begyndelsen ville giøre os lidt Uleilighed og i alt Fald kunne faae enkelte Ord forklarede. Et talende Beviis paa, hvormeget den danske Læseverden navnlig har følt sig tiltalt af Bellmanns Digte, er, at næsten paa een Gang ikke mindre end 3 forskjellige Udgaver af hans "Fredmans Epistler og Sange" ere begyndte i Kjøbenhavn. Af disse udmærker sig den af Hr. Candidat C. Nielsen i Forening med flere Kunstnere og Studerende. paa eget Forlag udgivne i Særdeleshed ved Priisbillighed, og tillige ved correct og smagfuld Udstyrelse. Subscribenter faae her hele Værket, som udkommer i 11. Hefter, hvert med en ypperlig lithographeret Tegning, for 8 Mk. 4 s.; Bogladeprisen bliver 2 Rbd. Der er allerede udkommet 6 Hefter, og med det sidste vil en fuldstændig Ordforklaring følge. Da Melodierne ere saa nøie knyttede til Ordene, at Man maa antage, at Bellmann har digtet syngende og componerende, er det glædeligt at erfare, at der tillige er begyndt en Udgave af Musiken, som vil udgjøre 11 a 12 Leveringer a 8 s.,men kun sælges til Subscribenterne paa Texten. Efter den kortfattede Literaturhistorie i Lenstrøms fortræffelige svenske Læsebog (Kjøbenhavn 1843) meddele vi Følgende om Forfatterens Person og Digtervirksomhed: Carl Michael Bellmann er født i Stokholm 1740 og døde sammesteds som Hofsecretair 1795. J hans herlige ægte svenske Viser, som skildre Folkelivet, kan Man skjelne mellem flere poetiske Elementer: et bacchanalsk, et humoristisk, et idyllisk og et religiøst. J det bacchanalske aander han kun Livslyst, Tilfredshed med Livet; under Nydelsen af dets Gaver, offrende til Vinens og Glædens Guddom, synes han i vild Tummel at forstyrre Livet i dets egen Fryd. Med Jld og Liv i hvert Træk har han malet denne bacchanalske Verdens Helte. J dette Element ligger et andet gjemt, det humoristiske. J disse elegiske Viser findes ingen Satire eller Jroni over Folkelivet, fordi det yttrer sig saa grotesk, men en melankolsk Grundtone, tagen af Menneskesjælens Dyb, Sorgen, endog under Livets lykkeligste Øieblikke, over at Glæden er saa flygtig og Livet selv en kort Sommermaaned, at Fryden er en eenlig Rose paa Hverdagslivets mørke Grund af Sorg og Bekymring. Dette Alvorsfulde saavel i Ord som i Tone er med andre Ord en Formaning til ikke at lade Glæden gaae til Overdrivelse og Udskeielser, at Man bør leve og nyde saaledes, at Man engang trøstig kan døe; det er Aandens evige Uro, dens Længsel mod den Verden, hvorfra den blev kastet ind i den nærværende, ligesom Guldmalmet i Smeltediglen, for at renses og prøves. Det er en Glæde med Taarer i Øinene, en Solskinsregn. Det idylliske Element bestaaer i henkastede lyriske Tegninger af Natur= og Folkelivet, Landskabsmalerier, Hyrdescener, Fiskeridyller o. s. v. Næst efter det humoristiske Element er dette det skjønneste hos Skjalden. Her er det ikke Svirelagets Bacchanter, ikke Skikkelser, som ironisere over sig selv, men milde, naive Følelser, der ere Gienstand for hans rige Pensel. Nordens eiendommelige Natur og Stokholm skjønne Beliggenhed har ingen tegnet saa yndigt. Et religienst Element findes i hans "Zions Høitid, som indeholder religieuse Betragtninger over Evangelierne."