Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-02-21
Fra Wien berettes, at Hans Majestæt har bevilget Don Miguel paa dennes Begiæring, at han maae privatisere i Wien. Han vil med det første ankomme dertil og da beboe Fyrsten af Schwarzenbergs prægtige Sommerpalads i Forstaden Rennweg. - Fra Rom berettes under 29de Jan., at det nærværende engelske Ministerium har i en Note til sin Gesandt i Florenz, Lord Seymour, erklæret at England vil anvende alt for at holde Dronningen af Portugal Donna Maria da Glorias Regiering opret, og Nødsfald beskytte hende mod udenlandske Fiender; det vil aldrig samtykke i, at Don Miguel vender tilbage til Portugal, og det ønsker de italienske Hoffers Medvirkning dertil, ved at de saasnart som mueligt erkiende den retmæssige Regiering og derved beskytte Landet mod Factioner. Lord Seymours Privatsecretair, Hr. Aubin, har overleveret denne Note i Rom til Cardinal-Statssecretairen og erklærede, at den portugisiske Regiering vil anvende alt for paa nye af aabne venskabelige Forbindelser med den pavelige. Dette Skridt har opvakt en stor Sensation i Rom, hvor man havde forventet en ganske anden Fremgangsmaade af det peelske Ministerium. Don Miguels Stilling i Rom, hvor man hidindtil havde behandlet ham som Konge, bliver derved aldeles forandret, og han vil formodentlig snart afreise derfra. – Fra Hamborg meddeles en Skrivelse fra Lissabon, fra Midten af Januar, som det hedder, fra en høist agtværdig Mand, og som ifølge sin Stilling er en upartisk Jagttager, den lyder saaledes: Naar jeg sammenligner Portugals Stilling nu, med saaledes som den var for 9 Aar siden da jeg ogsaa besøgte denne Bye, saa paatrænger sig mig den Overbeviisning, at den nu er mere velgiørende og varig. Dengang herskede en beruset Glæde, en Larmen blandt Folket og en Friehedstummel, som tydeligt har Præget af, at den ikke kunde holde sig. Men dennegang er det constitutionelle Portugal roeligt og sindigt, og røber derved og ved Folkets Hengivenhed for sin Dronning, et Tegn paa at Statens Vel vil paanye fremblomstre. Hvad der især frapperede mig var, at Munkene vare aldeles forsvundne, hvilke tilforn vare saa hyppige, (hvo der har Lyst at see MunkeOrdnerne i deres Opstandelse paa nye kan begive sig til Baiern. Som jeg hører, skulle de være anbragte omkring i Familierne, og Hierarchiets Jernscepter er ophævet med Klostrene. Don Pedro og hans heroiske Dyder, Don Mignel og hans grusomme Vilkaarlighed, svæve for enhver Portugisers Hukommelse, og forebygge en saadan Lidelses=Periode for en lang Tid. Her er vel endnu meget at giøre og at ønske; men der er aabnet en Bane for Talenterne og en Løn for Fortienesten, og man kan haabe, at den fuldkommen vil udvikle sig, om det endog vil gaae langsomt. Alles Øine ere i dette Øieblik henvendte paa den unge Fyrste, som er bestemt til at herske over Donna Maria og Landet. Alle ønske hans Ankomst, og den synes at være fornøden for at træffe Valget imellem to Partier eller egentlig to Systemer, som ville lede Tingenes Gang, som begge ere besiællede af den retskaffneste Villie: men som med portugisisk Jversyge træde op mod hinanden, Palmellas og Saldanhas. Portugiserne laborere af den samme Svaghed som Spanierne og kunne ikke faae det ud af Hovedet at tale om nus sas Americas og de forrige Tiders Storhed, uagte Omstændighederne ere aldeles forandrede. Det er en vanskelig Opgave for den tilkommende Regent at faae denne Stemning forandret hos Folket, og bringe det til at indsee, at det blot maae tænke paa godt at benytte Portugals Jordbund og indgyde det et praktisk Sindelag. Den nye Regent vil finde her en oprigtig Raadgiverinde i Don Pedros fortræffelige Enke, en retskaffen Mand og en tappe General i Hertugen af Terceira, en Mæcen i den rige Greve af Farrobo, en smuk Armee, en velmenende Lovgivning, en pragtfuld Hovedstad i Medgift med en smuk og elskværdig Kone, og kan blive een af de lykkeligste Dødelige, som Jorden bærer. Himlen give, at denne Lykke ikke maae blive forstyrret, og at dette skiønne Land maa ved de store Magters Venskab see en lykkelig Fremtid imøde.