Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-08-25
Fædrelandets"jydske Reiseindtryk. (Fortsat.) Jblandt de sydlige jydske Byer kan jeg som Exempler paa Fremgang nævne alle de 3, jeg har besøgt, Horsens, Veile og Colding, men især dog den førstnævnte, der baade udmærker sig ved en meer almindelig Velstand, end almindeligt er i vore Kjøbstæder, og ved en enig Samvirken imellem Øvrighed og Borgerskab, der desværre heller ikke er meget almindelig. Som Vidnesbyrd om denne smukke communale Aand er der blevet mig fortalt, at man der i faa Dage nylig har indsamlet 1500 Rbd. i Gaver eengang for alle, og 400 Rbd. i aarlige Bidrag til en Stiftelse for Borgernes trængende Enker, at man har sammenskudt en ikke ubetydelig Sum – saavidt jeg minde c. 3,000 Rbd. - som Bidrag til Opførelsen af en ny Gymnasiebygning og til det samme Øiemeed bevilget Tilskud af lignende Størrelse af Byens og Kirkens Kasse, endelig at man der har tegnet Actier for 20,000 Rbd. til Anskaffelsen af et stort Dampskib, der skulde fare regelmæssigt paa Kjøbenhavn og paa Rostock. Naar jeg nu til det Anførte føier, at den nye Eier af det store Jordegods tæt ved Aalborg, Store Restrup, har begyndt at bortsælge det dertil hørende Bøndergods, og er villig til at afhænde det altsammen, og at Bønderne som det synes med Glæde gribe den dem tilbudte Leileghed til at blive Selveiere, saa at der er Udsigt til, at henimod 400 Tdr. Hartkorn snart ville udtræde af Godsbaandet, samt at de jydske Godseiere i det Hele langt meer end deres Standsfæller paa Øerne synes at begynde at erkjende, at ikke mindre deres egen, end Bondestandens Tarv, kræver det uklare og forældede Godsforholds Ophør – saa har jeg omtrent fuldført Lyspartiet i denne flygtige Skizze og kan gaae over til Skyggesidderne. Her stoder jeg da først og fremmest paa den allerede saa tidt paapegede store og gjennemgaaende Mangel paa Halven af gode, billige og hurtige Communicationsmidler, der indvirker hinderlig paa en Mængde Forhold, fornemmelig da paa Handel og Omsætning. Jeg tænker herved ingenlunde ene paa Landeveienes Beskaffenhed, endskjøndt disse, naar Østkystens nye Chaussee og de fortrinlige Veie i Thisted Amt undtages, virkelig endnu lade meget tilbage at ønske. Heller ikke finder jeg nogen sær Anledning til at lage over Postbefordringens Beskaffenhed paa de større, almindelige Router, idetmindste naar den sammenlignes med Tilstanden for en Snees Aar tilbage, da de store, todmalede, skumplende Trækasser, der nu kun anvendes til Transport af Agepostens Gods, hvor de endnu findes vare det eneste bekjendte Befordringsmiddel i Jylland. Men er er alligevel i den paapegede Retning saare Meget tilbage at gjøre. Hvad der saaledes levende savnes paa Liimfjorden, er et til denne Fart skikket lille Dampskib, der ved bestemte ugentlige Farter forbandt Stæderne med hinanden. Man vil svare mig, at denne Fart jo har været forsøgt af private Rhederier, men er ophørt, fordi den ikke kunde betale sig. Jeg sætter herimod den paastand, at det gjorte Forsøgs uheldige Udfald aldeles ikke modbeviser denne CommunicationsNødvendighed, naar det Modsatte af sig selv er klart. Hvad der bragte det til at strande, var deels Concurrencen imellem to Skibe strax fra Begyndelsen af, da allerede eet maatte have ondt ved at bestaae denne Slutning er neppe begrundet, thi de to Dampskibe vilde, naar der havde været rette Harmonie i Farten, sandsynligviis bedre og fordeelagtigere have kunne bestride denne, hvis flere af Fjordens Puncter skulde bestryges, end det ene, saavidt vides, har ogsaa Farten i det Aar, begge Dampskibe seilede i Compagnie om Udbyttet, været meere lønnende for hver enkelt, end Aaret forud, saalænge indtil Freqventsen lærte at gaae denne Vei, deels disse Skibes mindre gode Beskaffenhed og de derved foranledigede Uheld, der bragte dem i Miscredit hos det reisende Publicum. Derimod kan jeg aldeles ikke forklare mig, at Regjeringen slet ingen Jnteresse har viist for denne Fart et Bidrag hertil – skyldes det dog i Sandhedens Jnteresse at bemærke – har Regjeringen ydet ved sin Actie-Deelagtighed i Hebe, at Postdirectionen har nægtet Dampskibet "Liimfjorden– det sidste, der befoer Fjorden, og som nu enten er solgt eller skal sælges – det ringe aarlige Tilskud, som forlangtes for at besørge Brevposten imellem Liimfjordens Stæder, og at der nu, medens mange Penge ere anvendte paa Jstandsættelsen af Dampskibet "Hebe, der for en høi Priis kjøbtes af Regjeringen, for at sættes i Fart imellem Føhr og Fastlandet, under Hs. Majestæts Ophold der i Badetiden, aldeles ikke tænkes paa at kjøbe eller bygge et fladbundet Dampskib for offentlig Regning, bestemt for Liimfjordens indre Fart. Heller ikke mærker man noget til, at der, imedens 4000,000 Rbd. ere bestemte for Havnen i Husum, og Regjeringen staaer i Begreb med ogsaa at gjøre Opoffrelser for at faae Jernbanen, istand imellem denne By og Flensborg, tænkes paa at tilveiebringe Dampskibsforbindelser imellem England og Jylland, uagtet saavel Aggercanalen, som den bedste naturlige Havn paa hele Vestkysten, og Graadyb ved Hjerting, synes at opfordre i høieste Maade til at istandbringe saadanne, der for Jyllands hele Producthandel, men især for dets Qvæghandel, ere af uendelig megen Vigtighed, og hvorpaa hele Vestkystens Flor beroer. For fremdeles at blive ved Liimfjorden, saa kan jeg ikke undlade at føre Anke over Færgevæsenets Ufuldkommenhed paa flere af de Steder, hvorover Forbindelserne mellem Landet nord og syd for Fjorden gaae. Færgerne ere solide nok, men saare klodsede, Aarerne ere udhuggede af pommerske Bjælker ja, men saadanne have de været i alle vore Forfædres Tid, og de ere endda komme over, saa tunge, at de med Nød regjeres hver af 2 til 3 Mand, hvorved Overfarten bliver yderst langsom. Saavel ved Vilsund som ved Sallingsund mangle endnu Skibsbroer, hvor Færgerne kunne lægge til; man maa enten vade i Vandet eller lade sig bære eller balancere paa en af de store Aarer, for at komme ud i Færgerne; paa begge disse Steder har man imidlertid nu paabegyndt Anlæget af Skibsbroer, saa det er at haabe, at denne Mangel snart vil være hævet. Ved det smalle Aggersund derimod, imellem Løgstør og Nibe, hvor det meste af Lobet er grundet og hvor Dæmninger altsaa let lode sig opføre og en Trækkefærge indrette, sees intet Spor til, at man tænker paa en Forandring af den i dylliskebarnaatige Tilstand, hvori Færgevæsenet befindes, uagtet der dog gaaer Post og en Dagvogn herover. (Fortsættes.)