Københavns Adresseavis, 1774-12-28
Von dem von Sr. Königl. Majestat zur Kleidung armer Kinder allergnadigst geschenkten rothen Tuch, und durck Hülse des von Sr. Königl. Hoheit dem Erbprinzen Friederich so huldreich hinzugelegten Arbeitslohus sind von den armen Schulkindern in der teutschen Friederichs Gemeine auf Christianshafen 17 Knaben und 9 Mangen, jusammen 26, und zwar mehrentheils grose Kinder gekleidet, und der Ueberschhus des letztern zu Schuben und Strumpsen, angewendet worden; welches mit eben derselden geruhrten Dankbarket und Frende angezeiget wird, mit welcher diese wichtige Gabe von so vielen Kindern ist empfangen worden. J. Lorck. Beskrivelse over det Jordskielv hvorved Staden, Guatemala i Amerika blev i Junii Maaned, afvigte Aar gandske ødelagt. Guatemaala var Hovedstaden i en af de største Provindser, i Nyespanien. Den blev bygget i Aarene 1524 og 1525 af Peter Alvarado, som fulgte med den bekiendte Cortes. Den laae under den fjortende Grad tredive Minuter nordlig Brede, i en Dal, imellem to temmelig høye Bierge. Fra det sydlige Bierg udgydede sig Vandfald og Kilder, som forskaffede de Byer, der vare byggede paa Skraabrinken, en behagelig Køling, og gjorde de omliggende Egne til en bestandig grøn og florerende Have, der aldrig var uden Blomster og Frugter. Synet af det nordlige Bierg opvakte derimod Skrek og Gruelse; her saaes hverken Græs eller Løv. Man saae intet uden Aske og udbrændte Stene. En Art af en døvende Lyd, som lignede Torden, og som Jndvaanerne tilskreve de i Jordens Huler smeltede Metallers Kogning, lode sig bestandig høre. Strømme af Luer, og Floder af brændende Svovl, frembrøde fra Tid til anden at dets Skiød. Jkke desmindre var ingen Egn i den nye Verden, hvor Naturen havde med en ødslere Haand uddeelt sine Veigierninger. Luften var fund, og Himmelegnen tempereret. Vildt og Fugle fandtes her i Mængde, og begge Slags vare af den fortreffeligste Smag. Jorden frembragte ingensteds bedre Korn end her. Havet leverede allevegne de meest velsmagende Fiske. Hornqvæget havde formeret sig saa sterkt, at de vilde Oxer maatte dræbes, som opholdte sig paa Biergene, paa det at deres store Antal ikke skulde blive skadeligt for Landvæsenet og Agerdyrkningen. Denne Frugtharhed og Stadens maadelige Fraliggenhed, fra Mexico og Guadalaxara gjorde, at den udvalgtes til Residentse for en Andients, som strakte sin Jurisdiction tre hundrede Mile imod Sønden, hundrede imod Norden, tredfindstyve imod Østen, og tolv imod Vesten, til Sydsøen. Det Fortrin, som den fik herved, var Aarsag i, at den meget hastigt blev folkerig. Man regnede, at der boede allene fem tusinde spanske Familier i samme, som bleve holdte forde rigeste Folk i hele Amerika. Men det var ikke Frugtharheden allene, som gjorde Guatimala meget vigtig for Spanierne. De fandt fornemmelig deres Fordeel i Handelen med Jndigo, som de fik derfra, og som overgik al anden amerikanst Jndigo i Godhed. Til sammes Avl brugtes nogle Sorte, de øvrige Arbeydere vare Amerikanere, som Erobrernes Tyrannie havde ladet blive tilovers. Deres Sved og Arbeyde leverede aarlig kun for Europa allene totusinde og fem hundrede Surrons, hvoraf hver Surron, en i den anden beregnet, blev solgt i Kadix for trehundrede og tyve Piaster. Al denne Herlighed er forsvunden. Gaatemala selv er ikke meere til. Den 3 Junii afvigte Aar imod Klokken 5 om Morgenen, fornam man i en amerikansk Landsbye, sex Mile fra Guattemaalaa, og tæt ved Kysten af Syd søen, først nogle ringe Stød af et Jordskielv, men som den gang ingen andre Følger havde, end at de satte Jndvaanerne i Forskrekkelse. Stødene vedvarede dog indtil om Aftenen Klokken 5, da en uophørlig Torden og Lynild, med den sterkeste og i denne Egn usædvanlig Regn blandede sig i samme. En forskrekkelig Storm reyste Havet saa høyt, at det trængte allevegne over Breddene. Jordens Rystelser, bleve heftigere. Husene i denne ulyksalige Landsbye styrte de om; Havet rev de nedfaldne sønderslagne Huse bort med sig, og inden kort Tid var der intet Tegn meere at see deraf. Den største Deel af Jndvaanerne var ved det første Udbrud af den truende Fare flygtet hen til Guattemaala. Men de søgte deres Tilflugt forgieves her. Denne Stads Elendighed var større, end den som de havde undgaaet. De to ommeldte Bierge, tæt ved denne Plads, havde forlængst begyndt at forene deres skrekkelige Udbrud med Tordenen, og Lynilden, med Jordskielvet og med det brusende Havs Oprør. Af det ene Bierg nedstyrtede Jldstrømme, og af det andet Vandfloder, og begge Dele førte en nye Art af Fordervelse og Død over de beængstede Jndvaaners i den ulyksalige Dal. Denne Naturens og dens Elementers Strid blev stærkere om Aftenen imod Klokken 8te, og vedvarede indtil ud paa Natten den syvende Dag, i hvilken Tid Unversitetshuset, Domhuset, Domkirken, samt de andre Kirker og alle de offentlige Bygninger bleve efterhaanden omstyrtede, deels ved de igientagne Stød af Jordskielvet, deels ved Jldstrømmene og Lava fra Bierget, deels ved Flodens Magt, som var trædet ud af sine Bredde, og bortrev alting med sig. Paa adskillige Stæder havde Jorden ogsaa aabnet sig, og opsluget mange Huse, tilligemed deres Jndvaanere, saa at endog den Plads, hvorpaa de havde staaet, ikke var mere kiendelig. Den syvende Dag Klokken 10 om Aftenen blev Biergenes Jldspruden endnu heftigere, Jorden fordobblede sine Stød med større Magt, og Tordenen og Lynilden holdt uophørlig ved. Her nærmede sig endelig det forskrekkelige Øyeblik, da hele Staden Guatemala faldt ned i en aabnet Afgrund, og blev opsluget af samme. En med brændende Svovl blandet Jord neltede sig hen derover, og unddrog den til evig Tid fra Menneskers Øyesyn. Om Middagen den følgende Dag blev Himmelen klar igien, og Jorden rolig; men den heele Egn var forandret, og ikke meere kiendelig. Der var intet Spor meere af Staden at see, det ildsprudende Bierg var bristet, og Klipperne hængte ned med deres Spidse til Jorden; Floden havde overskyllet Landet, og formeret stillestaaende Søer med bittert Vand; der, hvor tilforn havde staaet Træer og Planter, faaes nu intet andet end Lava og Stene, og den skiønneste Egn, som før kaldtes det amerikanske Paradiis, var forvandlet til den fæleste Ørken. Tallet paa de Forulykkede kan ikke med Vished angives. Præsidenten i Andienzen, biskoppen, og omtrent hundrede og halvfierdesindstyve andre Personer, havde fundet Middel til at redde sig til Trinidad eller Sønsonata, tredive Mile fra Guatemaala. Henimod to hun drede Jndvaanere, som paa en anden Maade havde undgaaet deres Medbrødres Skiebne, har siden efterhaanden, indfundet sig igien.