Berlingske Tidende, 1753-07-20
No. 58. Kiøbenhavnske Danske Slaver. Av AAAAAwHAN Ave AVEvawn Fredagen, den 20 Julii. var ske & var & Aw & Ve Fortsættelse paa den udi seeneste No. begyndte Relation om Persiens nærværende Tilstand. Det var ikke Frygten for at see Schach Nadirs Liggenbefær gaae fra Chorasan, der, som foregives, forvoldte Schach Charous Ulykke; men bemeldte Liggendefæes Forødelse var tvertimod en Følge deraf. Han havde en Favorit, navnlig Resul Beg, som var en Georgiansk Slave. Jmellem denne og een af sine Gildinger deelede han all sin Fortrolighed, og tilstædde dem en Myndighed, som i en Hast bragte hans øvrige Undersaatter til Uvillie. J sær var det en Pine for alle Chans, at see sig disse foretrokne, hvorudover de ikke forsømte, at dømme paa det værste omden store Frihed, som Resul Beg brugte, i at besøge sin Herres Serail, hvilket er en stor Forargelse hos Persianer ne. Chorasan beboes af tvende stridbare Nationer, nemlig Araber og Kurdes. Den anseeligste iblant de første var Emir Allem Chan, og iblant de sidste var Tiaser Chan, med hans Broder Naghi Chan. Disse Chef foreenedes med hinanden, og væbnede deres Tilhængere. De forestillede Schach Charouh den Virkning, som hans Tilbøyelighed til Resul Beg forvoldte udi Landet. Dog, i Steden forat laane Øre til disse modige Forestillinger, siges at Schach Charouh af Utaalmodighed over, at han skulde høre saadanne Ord, reev det Kongelige Smykke af sit Hoved, og kastede samme paa Jorden med de Ord, at han ikke skiøttede om at være Konge, hvis han ikke maatte være Herre for at have til Venner, hvilke han vilde, og at hans alvorlige Forsæt var, at forsvare Resul Beg til det yderste. Deraf toge bemeldte Chans Anledning til at lade Oprøret bryd løs. Man stormede det Kongelige Palais i Mechemed, dræbte Resul Beg tilligemed Gildingen, som havde det almindelige Had paa dem, og stak Øynene ud paa Schach Charouh, hvilken Operation Naghi Chan med egen Haand forrettede. Paladset blev derpaa udplyndret, og de Liggendefæe, der fandtes, af de opirrede Chef og Gemeene bortrøvede. Man vilde dog have en Konge igien udi den afsattes Aar & er Nr & Wer & er 2de Sted. Nu fandtes til Mechemed udi Jmam Rizas Mo schee, som er een af de 12 Helgene hos Persianerne, en Mutteveli eller Prælat, Seid Mahmud kaldet, som paa møderne Side var en Descendent af Schach Soliman, var temmelig til Alders, og havde aldrig brømt om at bære en Krone. Denne lod man hente, gjorde ham til Konge, og kaldede ham Soliman Schach, til Amindelse om hans Fødsel og hans Rettighed til Thronen. Men hans Regiering, havde ikke varet længer end 40 Dage, da man af den Aarsag, at han havde straffet en Chan paa Livet, formedelst et nyt Oprør stødte ham fra Thronen igien, og stak Øynene ud paa ham og hans heele Familie. Derpaa blev Charouh, uagtet han var skilt ved sit Syn, igien fremdragen, i og anden gang sat paa Thronen. For Velanstændigheds skyld foregaves offentlig, at han endnu kunde see lidt med det ene Øye. Saa riig som denne Prinz tilforn var, saa fattig er han nu, saasom han har intet andet at leve af, end de Contributioner, som Undersaatterne vil yde til ham. For Resten er Landet i Almindelighed riigt paa Liggendefær, om reede Penge maa kaldes ved det Navn; derimod lider Staden Mangel paa Levnets Midler og andre nødvendige Ting. Naboerne, nemlig Turcomannerne og Usbeckerne, som formedelst Schach Nadirs Død have faaet deres Frihed og Jndependence igien, og som imidlertid leve i Fred, trække deres Fordeel deraf, i det de med god Profit sælge deres Heste, Qvæg og andre Ting. Russerne profitere ogsaa noget anseeligt paa allehaande Vahre, som de der afsætte, saasom de ere de eneste af alle fremmede Nationer, der paa nærværende Tid drive Handel i Persien. Saaledes er det paa nærværende Tid fat udi Chorasan, hvor det lader, ligesom man under Paaskud, at maintenere Schac Charouh, som retmæssig Arving, paa Thronen, søger intet andet end en fuldkommen Jndependence, uden enten at adlyde eller opsætte sig imod Regenten af den øvrige Part af Persien. Men det vil vel ikke længe kunde staae saaledes hen, saasom det er naturligt, at Schach Jsmaels Tropper vil ikke forsømme, at undertvinge denne anseelige Part af Riget. En Princesse, Datter af Schach Soliman, fordum Konge i Persien, var bleven gift med en Molla eller Mahomedansk Prælat. Af dette Ægteskab var avlet Da vod Mirza, som ægtede een af Schach Sultan Husseins, Døttre, og blev Fader til Schach Jsmael, nu værende Regent i Jspahan og over den største Part af Persien. Han er kiødeligt Sødskende Barn til Charouh-Schach, og paa Qvinde=Siden dobbelt beslægtet med det gamle Kongelige Huus. Dog denne Slags Rettighed, som hos Perserne har intet synderligt at betyde, har hiulpet ham mindre til at undertvinge den heele søndre Part af Persien, end de Tienester, han har nydt af Kerim=Chan, hvilken har havt den Lykke, at faae Overhaand udi samme Egne for denne Prinz, som er først 18 Aar gammel. Kerim Chan er hans Vekili=Deylet eller Rigets Forstander, hvilken Dignitet har i Persien meere at sige, end Store Vezirs=Chargen, og er den samme, som Thamas Kouli=Kan beklædde, da han, efterat Schach Thamas var afsat, erklærede sig Formynder for Schach Abbas, og under hans Navn undertvang sig Persien. (Resten følger.)