Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-06-12
Litteratus. J Fyens Stiftstidende Nr. 66, af 23 Marts sidstl., 1 har, som det lader, en anden Stemme hævet sig (undertegnet 1312) imod mit i No. 44 af 24 Februar Jndrykkede, betræffende det Betænkelige i Henseende til Standsning i Arbeidsklassens Formerelse, ved Forrebyggelse af nye Huses Bygning. Det tilsyneladende Vigtigste, som man anfører imod mine Grunde, er vistnok det man har hentet fra statistiske Beretninger angaaende, Danmarks Folkemængde og sammes Tiltagen; der anføres saaledes: "at her i Riget alt lever 2195, og gjøres den Slutning, at Folkemængden paa 50 Aar vil voxe til 3500 Mennesker pr. L Miil, med hvilket sidste Antal det synes at antages, at Landet skulde være overbefolket, eller at saadant i det Mindste skulde være problematisk, og at det – som det hedder – vil beroe paa, til hvilken Grad Agerdyrkning, Handel og Jndustri tilden Tid har udviklet sig." - Dette indeholder i og for sig selv en Jndrømmelse af, at Danmark endnu ikke er overbefolket, ligesom ogsaa, at Agerdyrkningen, Jndustrien m. v., her endnu ikke har naaet sin Fuldkommenhed. At det om 50 Aar, eller med en Befolkning af 3500 Mennesker pr. L Miil, skulde have naaet Høiden, sætter Jndsenderen selv tvivlsomt, og vi maa ogsaa Alle tilstaae vor Mangel paa Jndsigt i Fremtiden, til med nogensomhelst Sikkerhed at kunde begrændse Altstyrerens Udviklingsværk. Vore Forfædre have vist ogsaa gruet over Folkeformerelsen, og tænkt det umuligt, at det dobbelte Antal Menneskeer kunde leve, og dog leve vi nok i alle Henseender ikke mindre godt endda Den herskende Nød i nogle Lande hidrører vistnok ikke, som det kunde synes, fra Overbefolkning, men fra i vort lykkelige Land nu ukjendt "Rigdomsaristoerati(store almeenhæmmende Jnteressespil), da der ved Siden af den allerstørste Nød gives stor Rigdom og Overflødighed paa andre Hænder. At Danmark med en Folkemængde af 3500 Mennesker pr. 1 Miil skulde være overbefolket, finder heller aldeles ingen Hjemmel naar man seer hen til andre Lande. J en stor Deel af disse er nemlig Folkeantallet, ifølge de statistiske Efterretninger, langt større end her, saaledes gives f. Ex. i Storhertugdommerne Baden og Hessen-Darmstadt, og Kongeriget Würtemberg, omtrent 5000 og i Belgien, henimod 8000 Mennesker pr. L Miil. Disse Lande ansees ikke overbefolkede; men Agerdyrkningen, Qvægavl, Fabrikker m.v. drives til en langt større Fuldkommenhed, og Velstanden er endog almindelig og større end her; og det kan saaledes formeentlig ikke antages, hvad Jndsenderen i No. 66 af denne Avis har formeent, at Danmark skulde være overbefolket med 3500 Mennesker pr. L Miil, langt mindre med noget over 2000, som her for Tiden kun gives. Jndsenderen synes i sin Frygt for Overbefolkning at forudsætte, at Folkeformerelsen kunde komme til at gaae forud for den tilsvarende Grad af Landets Udvikling. Denne Frygt vil imidlertid vistnok findes ugrundet; Livets Fornødenheder og Havesygen ville uafladelig drive Mennesket, og Folkeformerelsen og Landbrugets, Fabrikkers med videres Fremme fremdeles her, ligesom i andre Lande, holde Skridt. Men standsede man Arbeidernes Formerelse, hvortil Jndskrænkning af nye Huses Bygning vilde bidrage, da virkede man absolut tilbage hæmmende paa Landets videre Udvikling, Opkomst og Flor. Guds Lov byder, formerer eder og frugtbargjør Jorden;" kan vi da troe og tør vi ansee det for viist og rigtigt, at standse Formerelsen af Landets Frugtbargjørelse, maaskee endnu kun paa Halveien? Jndsenderen synes fremdeles i No. 66 at antage i Særdeleshed, at jordløse Huusmændsfamilier ikke skulde være de egentlige eller Staten nyttige Arbeidere; men dette vilde dog nok være at fornægte de virkelige Forholde. Det gaaer ikke let til den Yderlighed, at Fattigbestyrelsen skulde være saa rundhaandet imod denne Klasse, at de ikke behøvede at arbeide, og Mangelen skal nok drive dem, hvis de mangle Lyst dertil, hvilket dog nok kun er det Ualmindelige. Huusmændenes Børn ere jo i Regelen vore Tjenestetyende og Huusbebeboerne selv dem, ved hvis Hielp vi iøvrigt faae vore vigtige Arbeider udførte, særdeles i de travle Tider. Det kan vel lade sig sige: at Huusmændene ikke behøvedes, naar vi holdt flere faste Folk, men hvad vilde det ikke koste, at holde disse hele Aaret om, blot for at kunne have dem i den travle Arbeidstid, og hvor fik vi de flere Tjenestefolk fra, Der er jo allerede knap nok af disse, og indskrænkede vi Husene, saa indskrænkede vi tillige Familierne, Børnenes og Tyendets Antal i Fremtiden. Jeg kan herhos ikke undlade den Bemærkning, at man især synes at opponere imod jordløse Huse og Huusmændsfamilier, saaledes som jeg alt førende jeg bragte Sagen paa Bane, saa ofte har havt Leilighed til at erfare. Det kunde vel ogsaa synes, som at de jordløse Huusmændsfamilier falde mere til Byrde og bedre kunde undværes, end som Huusmænd med Jord, da disse dog altid avler noget til Hielp til Føden, og der er dem som finde, at de have nok i Huusmænd med Jord, da de ved Hjelp af disse, paa den for dem ønskeligste Maade, uden Pengeudgift, imod Naturalvederlag i Pløining af deres Huuslodder, kan faae Alt eller det meste af deres behøvede Arbeide i den travle Tid besørget; men netop dette, at Huusmanden med Jord staaer i Forbund til Pløimanden med Arbeide i den allervigtigste eller travleste Tid, maa han virkelig suurt og dyrt bøde for; thi som oftest forspilder han derved en stadig god Fortjeneste hos Andre, og især naar hans Huuslod er af ringe Beskaffenhed, kan en Huusmand med Jord ofte være ligesaameget ude af Stand til at ernære sig og Familie uden Hielp af Communen, som den jordløse Huusmand, der har friere Raadighed over sin Tid og kan søge stadigt Arbeide og Fortjeneste. J Sygdoms= og Alderdomstilfælde er Huusmanden med Jord vel i Regelen ikke bedre faren end Huusmanden i uden Jord; thi naar han ikke kan forrette Arbeidet, men maa betale for Pløining, ja vel endog for andet Arbeide ved Huuslodden, og han derhos skal svare Renter eller Afgift af Lodden, Tiende, Skatter og andre Udgifter af samme, maatte han mangen en Gang hellere undvære den. Overalt er det fra den anden Side betragtet heller ikke Alle det convenerer at forrette Pløiarbeide for Huusmanden, men Mange, saavel i som udenfor Bondestanden, tage hellere og maa nødvendigviis, forsaavidt de faste Folk ikke ere tilstrækkelige, have Huusmænd til Hjelp, som have Raadighed over deres Tid og som kan være hos dem ogsaa i Høsten og øvrige travle Aarstider, og i Statssamfundet bør man have det Hele og Alles Vel lige meget for Øie, og ikke blot see hen til egen Jnteresse. Kommer nu hertil, at Danmark i det Hele taget, forat gaae frem til samme Flor og Herlighed som andre fortrinlige Lande, maa have flere Arbeidere og at Arbeidsklassen alt har, og endmere herefter vil faae Vanskelighed ved at komme i Besiddelse af Huse med Jord saa synes det indlysende, at man maa lade de jordløse Huses Formerelse sin Frihed, hvilket man ogsaa saameget roligere kan, da det, som jeg sidst bemærkede, aldrig kan blive nogen almindelig Speculation, eller kan svare Regning, uden allene for Arbeidets Skyld, at bekoste Huse byggede; og forsaavidt Undtagelser have fundet Sted, maa det betænkes, at det ikke er Eieren ene der nyder Fordelen eller har Nytten af Huusmanden og hans Familie, thi de ere ikke hans Livegne, men have det betingede Arbeide af Huset fraregnet - Frihed til at tage Arbeide eller Tjeneste hos hvem de vil, og saaledes ere Husene ikke udelukkende til Eierens, men til fælleds Gavn, og bør Familiernes Forsørgelse komme Communerne til Byrde, hvorimod det, forsaavidt Huuseierne have særdeles Jndtægter eller Fordele af Husene, kan tages i Betragtning ved Communeafgifternes Lig Forsaavidt man vil, at jeg skulde have brugt en upassende Sammenligning imellem Arbeidsfolk og Arbeidsheste, ved at fremstille Begges Nødvendighed og Byrdens Uadskillelighed fra Nytten, da maa det alene hidrøre fra, at man stiller Sagen i et skjævt Lys; thi det vilde ellers være tydeligt nok, at jeg netop søger at sætte Priis paa og vække en bedre Sands for Huusmandstanden og større Velvillie til at komme den i dens Trang imøde. Jøvrigt henviser jeg til mine Tidligere; og vil de deri udtalte Anskuelser formeentlig befindes at staae usvækkede. I. H. At Ovenstaaende allerede for længere Tid siden er blevet indleveret til Avisen, men har maattet tilsidelægges af Mangel paa Plads og at det, da den samme Mangel endnu finder Sted, efter Forfatterens Ønske nu publiceres i et Følgeblad, bemærkes a Red. Terrorister (Af KjøbeTerrorister findes vel næsten overalt i Danmark i større eller mindre Antal, men de synes dog at være talrigst i Odense, hvor de nylig have ført en mærkelig Erklæringskrig, der nu dog synes endt, og som det derfor ogsaa nu kunde anstaae os at omtale, især da ogsaa vi ved denne Leilighed have været Gienstand for disse frygtelige Erklæringer. Først skulle vi imidlertid søge at forklare Ligheden og Forskjellen mellem de moderne danske, eller specielt odenseske Terrorister, og de gamle Republikanere af Bjergpartiet, der almindeligviis betegnes med dette Navn. - De ligne der hinanden, at det ikke er ved Overbeviisningens Magt, støttet paa Fornuftgrunde og Retfærdighedsfølelsen, de ville herske; men derimod ved den Skræk, de vide at udbrede. Men herved er nu den væsentlige Forskjel, at hos de franske Terrorister var det Frygten for deres politiske Magt, der skrækkede, efterat de først ved deres Grunde havde hævet sig til denne Magt. De odenseske Terrorister søge derimod at indjage Skræk ved Fremstillingen af deres egen Frygt, som de ikke uden Held gjøre gjeldende, snart som en dyb fortærende Græmmelse over Statens forestaaende Opløsning ved de slette Slesvigholsteenere og over den danske Nationalitets Tilintetgjørelse i Slesvig, og snart som advarende Frygt for at den uddannede Mængde, skulde i Anledning af Dyrtidens Tryk begaae Excesser og blodige Optrin, som i andre Lande have fundet Sted. J første Tilfælde optræde Terroristerne som erklærede "Fædrelands"=Venner, og i sidste som Venner af Fædrelandet", men dog tillige af Berl. Tid." og "Dansk Folkeblad." Det er ved at gjøre denne Frygt til en almindelig Frygt, at de danske Terrorister søge at blive frygtelige, idet de derhos dog ikke lade det mangle paa Henviisninger til directe Midler, de kunne byde over, saasom postulerede Navne Autoriteter, Vægten af deres indgribende Erklæringer, deres Magt til at forringe Abonnentantallet (Uh!) for de Blade, der ikke deele deres Fædrelands-Venskab, o. s. v. J Odense synes de blot ved Hjelp af disse Midler at udøve et Herredømme omtrent som Bjerget i sine Velmagtsdage, – kun at der her ikke kan være Tale om noget andet Bjerg, end et saadant, af hvis frygtelige Anstrengelser der fremkommer en "Muus." Historien er kortelig denne: Nitten anseelige navngivne Mænd i Odense, om vi huske ret 8 Adjuncter og 11 Kjøbmænd, eller 11 Adjuncter og 8 Kjøbmænd, have forenet sig til den Hensigt, at veilede og forrigere, den offentlige Mening - i Fyen.