Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-07-01
Blandede Efterretninger. J J. Reys interessante Værk Des Institutions judiciaires de L'Angleterre etc. findes følgende skjønne Yttringer: "Hvad Nationalfordomme angaaer, der saa meget ofte mislede de bedste Hoveder, troer jeg at burde forsikre, at jeg, uden at ophøre at tilbede mit Fædreneland, er fuldkomment fri for Jndflydelsen af saadanne Fordomme i Henseende til andre Folkeslag. Da jeg har tilbragt en stor Deel af mit Liv udenlands, saa har jeg lært at kjende Menneskets almindelige Bestemmelse, der opfordrer ham til at række sin Lige Haanden, uden Hensyn til det Land, han beboer, eller den Regjering, under hvilken han har seet sit Væsen udvikle sig. Jeg er desuden af mit ganske Hjerte overbevist om, at det ene Folks Antipathie mod det andet kun forhindrer den gjensidige Udvikling af deres Lykke, og jeg er bleven overtydet om, at Despotismen ene vinder ved de ulyksalige Uenigheder, som dræbe Menneskene, og fjerne dem fra godt Naboskabs og giensidigt Venskabs Forhold. Det er ved saaledes at optænde deres hadske Lidenskaber, at man tvinger dem til Opoffrelsen af deres Eiendom, og hvad der endnu er kostbarere, af deres Friheder, som man aldrig havde kunne affordre uden disse sørgelige Paaskud. O, Folkeslægter, vogter eder altid for dem, der søge at ophidse eder mod andre Folkeslægter! Værer forvissede om, at i Skyggen af en eller anden stor Vildfarelse i Henseende til Nationernes giensidige Tarv, pønser man paa en stor politisk Forbrydelse, eders egen Ødelæggelse og Underkuelse. Og J alle, Forfattere eller Folketalere, langt fra saaledes at udsaae Tvedragten og Ødelæggelserne, anvender eders hele Pund til at bringe Nationerne nærmere, at vise dem det Latterlige og Farlige i deres udelukkende Fordringer, at overtyde dem om, at den eneste og sande Jnteresse bestaaer i Følelsernes almindelige Overeensstemmelse, i samstemmende Bestræbelser for Slægtens almindelige Fuldkommenhed. Storsultanen Mahmud. Hovedtrækkene i hans Charakteer ere, ved Siden af Haardnakkenhed og Dristighed, som Janitscharernes Udryddelse noksom vidner om, grændseløs Gierrighed og Grusomhed. Exemplerne paa hans Raserie, især mod Rajas, i hvis Blod han kan mætte begge hine Lidenskaber, ere alt for bekjendte. Vi ville kun anføre her nogle Træk af hans Privatliv, Naar Mahmud begiver sig til Moscheen, ledsages han af Lictorer, derfor det meste ere Palladsbetjenter, og over 50 Jchoglans eller Pager. Udtømmet af Nydelse, maaskee forfulgte af Samvittighedsnag, lader han stundom Over ge, der til hans Morskab underholdes ved Hoffet, komme for sig. Deres groteske Udseende og deres Abestreger aftvinge ham ofte et Smil; men den største Deel af Dagen tilbringer han uden at tale et Ord og med Grublen. Stumme ere ved hans Side, og betjene ham ved hans Taffel. - Mærkværdig ved sit Pralerie er hans Titel. "Jeg, som ved den Allerhøiestes uendelige Naades Fylde og de velsignelsesrige Under af den Første blandt Propheter (han være høitideligen hilset, ligesom hans Familie og hans Ledsagere) er Sultan, den glorrige Sultan, de mægtige Keiseres Keiser, Uddeleren af Troner til dem, der sidde paa Troner, Guds Skygge paa Jorden, de to berømte ophøiede Stæder Mekka og Medinas Tjener, hine hellige Stæder, hvor alle Muselmænd frembære deres Bøn, Beskytter og Herre af de to store Stæder Constantinopel, Adrianopel og Brus sa, ligesom og af Damascus, Paradissets Lugt, af Tripolis, Syrien, Ægypten, berømt ved Skjønhed, af hele Arabien, Grækenland, Barbareskerstaterne o. s. v. o. s. v. Eier af mange Fæstninger, hvis Navne at nævne og prise et overflødigt; jeg, som er Retfærdighedens Helligdom, og Kongernes Konge, Seirens Middelpunkt." - Denne praleriske Titel staaer i Spidsen for alle Forordninger, og endog i Forbundenne med fremmede Magter. Jean Paul, hedder det i en Artikel om hans samtlige Værker, i Berliner Conversations blatt, har ofte nok i egentlig Forstand, maattet hungre og fryse, da han betraadte sin Forfatterbane; hvo vilde derfor tage ham det for op, at han ved det opnaaede Maal tænkte paa at see Laurbærkrandsens grønne Blade forvandlede til gyldne, Forlæggerne selv bøde ham Haanden dertil, og hvad man end maatte sige mod Cotta, de tydske Forfattere maa takke ham for, at han har indført anstændige Honorarer. Da Jean Paul først fremtraadte, fik han kun en Ducat for hvert Ark, i hans sildigere Aar bod man ham ti, ja femten Ducater for Arket. Hvor høi denne Sum end var, saa vidste Forlæggerne dog at finde deres Regning derved og Digteren bød dem Haanden dertil. Boghandler Reimer i Berlin besad allerede det halve Antal af Jean Pauls Skrifter, og har alligevel betalt hans Arvinger et Honorar af 35,000 preussiske Thl. Hans samtlige Skrifter komne i den ny Udgave til at bestaae af 60 Bind og overlades for 32 Thl., medens hans enkelte Værker eller maatte betales med 100 Thl. 1825 den 27de November foretoges en almindelig Folketælling i Norge; hvis Resultater, efter Stifterne vil af følgende Tabel erfares, hvorved maa bemærkes: at den geistlige og verdslige Jnddeeling stemmer, som bekjendt, i intet Stift med hinanden, fordi Dele af enkelte Præstegield og Annexer, der i geistlig Henseende høre til et Stift, i verdslig Henseende høre til et andet. Jmidlertid er den deraf følgende Forskjel i Stifternes geistlige og verdslige Folkemængde ikke betydelig. Endnu maa bemærkes, at ved Listernes Slutning var Jndberetningen for de til Kistrands Præstegield i Vestminarken hørende Annexer Kautokeino og Afluqvara ei indkomne, og at sammes ubetydelige Folketal derfor er ansat efter Folketællingen i Aaret 1815. a. Efter den geistlige Jnddeling. Stift. J alt Qvdk. Mk. Agershuus. Christiansands Bergens Tronhjems Nordlandenes og Finmarkens Amter. Stift.