Politivennen, 1805-01-01
Opfordring til en ypperlig Lovs Overholdelse. Der er et Bud i Kristian den femtes Lovbog, som, skjøndt gammelt, endnu ikke, saavidt vides, ved senere Lovbud er hævet, skjøndt nyttigt, ikke blev overholdet; og skjøndt ringeladende i sig selv, vilde siden Lovens Jkraftsættelse have gavnet Danmark for mere end 100 Millioner Rigsdalere, ja maaskee forøget dens Folkemængde med mere end 100000 Mennesker. Dette Bud indeholdes i D. L. 3 Bogs 13. 18 med følgende Ord: "Enhver Bonde skal aarligen, imens han haver Rum og Lejligheden er, i det mindste lægge fem Humlekuller, 3 Ymper Abild, Pære eller andre gode Træer, og desforuden plante ti Pile, eller have forbrudt et halv Lod Sølv for hver han forsømmer af dem til sin Husbonde. Hvor Bønderne ikke have Rum ved deres Gaarde, da skulle de dem langs deres Gjerder sætte. Og skal enhver Amtmand eller Husbond, tilholde Bønderne dette at efterkomme" Denne Befaling gaves i 1683, til Ære for Kong Kristian den femte og for de Mænd, der vare med at forfærdige Lovbogen. Vi skrive nu 1805, og endnu haves hele Amter, hvor Bøndergaardene ere som haugeløse, hele Stifter, hvor Bønderne ikke plante eller eje Træer. Var denne skjønne Lov bleven overholdet, behøvede da nu Landhusholdningsselskabet, efter at have seet alle sine Bestræbelser, ved Premier at faae Bønderne til at plante og pode, frugtesløse, at antage endog en Gartner til at omrejse for at plante for Bønderne og hielpe dem med Hauge Anlæg, og det (som er endnu det meest forbavsende) i Kbhvns Amt, hvor Fordelen maatte drive enhver Bonde, der havde Menneskesands, til Haugeanlæg og Frugttrædyrkning Behøvede man da at see Bønder købe Æbler i Kbhavn til deres Børn hjemme, istedet for at bringe Penge hjem for Frugt han der havde solgt! Man kan med Rette sige, at aldrig blev fortræffeligere Lov paa mageløsere Maade forsømt. Eller man opgive mig noget Amt, hvor den er fulgt som den byrde! Eller man vise mig nogen Forordning, noget Reskript, som fritager Amtmanden fra den i anførte Lovsted paalagte Pligt, der burde være ham deshelligere, jo mere han maatte erkjende dens Gavnlighed for Landet. Er der intet saadant tilbagekaldende Bud, saa have alle de Amtmænd, der forsømte at overholde hin Kristian den tes Havedyrkningslov, heri været utroe Tjenere. Eller er det muligt at forsvare slig Forsømmelse? Vil man maaskee sige, at Bonden ikke havde Rum hverken ved sine Bygninger eller sine Gjærder? tør man maaskee paastaae at Lejligheden i Danmark, d. v. sige Jordbund og Klima ikke tillader det befalede Hangearbejd. Nej saa dristig er vel ingen. Og hvad bliver da tilbage, hvormed Forsømmelsen kan undskyldes. Alle de Love maae og kan ikke andet end kastes under Bænken, hvori der er forglemt at sørge for overvaagende eller straffende Tvang. Men af denne Natur er ikke den her omhandlede Lov. Mulkten for Overtrædelse er bestemt, Overvaagerne ere nævnede. Ja, man seer at Lovgiveren endog har villet forebygge, at ikke en eller anden Herremand, der ikke indsaae Lovens ypperlige Hensigt, skulde see igjennem Fingre med Overtrædelfer, ved at betroe Amtmændene Overopsynet. J hundede og to og tyve Aar, som nu henrandt siden Lovenes Udgivelse hvilken Overflødighed af Frugt, af Træer, af Humle, maatte ikke Danmark have anskaffet sig? Kristian den 8te vilde været velsignet af Seklers Sekler, og hans Billede hyldes i Millioner Hauger, som Hedningerne hyldede Pomonas. Held den Amtmand, der føler at denne gamle Lov fortjener hans største Opmærksomhed, og som med Jver sætter den i Kraft. De Bønder, der ere saa dumme og døsige, at de ikke ved en liden Møje ville skaffe sig og Akkom sund Føde og gode Jndkomster, de skal ikke opmuntres ved Belønninger, men tvinges med Mulkter og kan de ikke betale dem, da bøde de med Kroppen!