Københavns Adresseavis, 1774-06-17
J Morgen udgaaer Hr. Doct Münters De Søndags-Bladet No. 27. Kritisk Journal No. Af Hr. Kapitain Niebuhrs Reysebeskrivelse. Det beste Stykke af Oldsager forinden den gamle Stadmuur om Alexandrien, hvilket Mohammedanerne ikke har kundet føre bort, er den saa kaldede Cieopatrae Obelisk. Denne er, ligesom alle de andre Obelisker, hvilke man har fundet ved de gamle Egypters Palladser og Templer, en haard rød Granit, og bestaaer af et Stykke Nu er en Deel deraf i Jorden. Men den er dog alligevel 61 Fod og 11 Tommer høy, og ved Jorden 7 Fod og 3 Tommer bred. Nogle Bogstaver af den Pharaoniske Skrift ere endnu en Tomme dybe. Heraf seer man, hvilken Forsigtighed de gamle Egypter har brugt i at optegne deres Efterretninger ligesom for Evigheden. Det er ikke deres Skyld, at deres Efterkommere ey meere kan læse dem. Den saa kaldede Pompe, Colonne stod rimelig i Grækernes Tid inden for Alexandriens Mure, men nu er den næsten en Fierdingvey uden for Murene om det af Araberne opbygte Alexandrien. Da man endnu ikke synes at være ganske enig i Henseende til dens Høyde, maalte jeg den, og fandt den hele Støtte, (Grundmuren ikke med beregnet), ey høyere end 88 Fod 10 Tommer. Den er altsaa efter min Afmaaling langt fra ikke saa høy som andre Reysende har angivet den for at være. Dog bliver den altid et beundringsværdigt Stykke af Alderdommen; thi den er alt sammen af en rød Granit, og denne forfærdelige store Vegt bestaaer ikkun af tre Stykker, hvilke altsaa nødvendig maae være meget store. Af den græske Jndskrift paa den sydvestlige Side har jeg ikkun kundet tydelig adskille faa Bogstaver. Det synes, at den græske Bygherre ikke har søgt at forevige sit Navn ved denne Jndskrift, eller af han ikke har kiendt Stenens Natur saa got, som de gamle Egypter. Thi havde Grækerne hugget denne Jndskrifttioner for 3die Søndag efter Trinitatis. 1. for Aar 1774. Den muntre Borger No. 18. ligesaa dybt ind i Stenen, som Egypterne deres Hieroglypher paa Obeliskerne, skulde den ogsaa være bleven ligesaalidet ukiendelig. Desuden brugte de Gamle den Forsigtighed, at beskrive alle fire Siderne paa Obelisken. Men den græske Indskrift paa denne Støtte staaer just paa den Side, som har liidt meest af Veyret. J Nordens Tid var Grundmuren under Statten meget ruineret. Den er siden bleven udbedret, og vi kunde derfor ikke see, at den store Støtte hviler paa en mindre, hvilket andre Reysende har forsikret. De fire Sider af de berømte Pyramider ved Kahira (Kairo) staaer lige imod Østen, Vesten, Syden og Norden, og paa hver Side ligger en stor Høy af Gruus og Sand, som Tid efter anden er falden ned, eller blæst sammen af Vinden. - - Breden af den første (største, Pyramide er omtrent 710 Fod, Høyden 440 Fod. Da jeg engang havde stillet Astrolabium paa Staden, Alexandrien, var en af de tyrkiske Kiøbmænd nysgierig for at see igiennem Perspectivet, men blev ikke lidet bestyrtet, da han saae et Taarn omvendt, og dette foraarsagede et Rygte, at jeg var kommen til Alexandrien, for at ødelægge Staden. - Ved en astronomisk Observation var en Bonde nærværende, og viste sig meget høslig. For at lade ham see noget, som han endnu ikke havde seet, stillede jeg Qvadrantkikkerten imod den Bye, hvorfra Bonden var, og han blev meget forskrekket over, at see alle Husene staae forkeerte. Han spurgte min Tiener, hvad Aarsagen maatte være dertil. Tieneren svarede, at Regieringen var høyst misfornøyet med Jndbyggerne i denne Bye, og havde derfor sendt mig, at jeg ganske skulde ødelægge Byen. Den arme Bonde blev bedrøvet, og bad, at jeg dog endnu vilde bie saa længe, indtil han havde bragt sin Kone, sine Børn, og en Koe i Sikkerhed. Tieneren forsikrede ham, at det endnu havde god Tid et Par Timer. Han skyndte sig derpaa hiem; og saa snart Solen var passeret Middags Linien, bragte jeg min Qvadrant og Bord igien. Jeg har allerede anmerket i Beskrivelsen over Arabien, at Jøderne, de østerlandske Christne, ja endog Europæerne i Kahfra maa allene ride paa Eseler, ja at de maa stige af, naar en Bey eller en anden fornemme Cahiriner kommer dem i Møde. Disse Herrer lader sig ikke anderledes see paa Gaden end til Hest. En af deres insolente Tienere gaaer foran med en tyk Prygl, og siger til den Christen eller Jøde, som paa et Esel kommer ham i Møde, og forsømmer af sig selv at stige af, Ensti, (stig af ) og dersom han ikke strax lystrer denne befaling, saa lader Tieneren ham undertiden allerede føle sin Misfornøyelse, førend han anden gang erindrer ham om, at bevise hans Herre den tilbørlige Ære. For nogle Aar siden blev en fransk Kiøbmand ved saadan en Leylighed slaaet til en Krøbling for hans hele Livstid. Vor Læge blev ogsaa insulteret, fordi han ikke i Tide stigede af. Derover kan ingen Europæer ride ud her, uden at have een hos sig, som kiender alle de Herrer, der formener at have Ret til, at fremmede Religionsforvandte bør stige af for dem. Jeg reed i Førstningen med en Janitschar foran, og en Tiener bag efter mig. Begge vare Mohammedaner, og bleve siddende paa deres Eseler, naar jeg maatte stige af. Dette fortrød mig endda meere, end den Pdmyghed, som jeg var nødt til at bevise den fornemme Herre; jeg gik derfor næsten bestandig til Fods.