Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1847-07-10
Folkefesten paa Skamlingsbanke i Mandags var besøgt af henved 10,000 Mennesker. Laurids Skan aabnede den med en Tale, som gjorde betydeligt Jndtryk, Han underrettede nemlig Publikum om, at der var indtruffet allerhøieste befaling til vedkommende Øvrighedspersoner i Haderslev om, ufortøvet at træffe de fornødne Foranstaltninger til Oprettelsen af et dansk Seminarium i Bonsbæk; endvidere at man havde al Grund til at antage, at det i adskillige Blade anførte Rygte, at Latinskolen i Haderslev til næste Aar vil blive forvandlet til en dansk lærd Skole, ikke er uden Grund. Disse Meddelelser bleve modtagne med den gladeste Jubel, og da Laurids Skau udraabte: "Tak, Konge, saadan skal det være. Hurra for Kong Christian den Ottende, der nu begynder at vække Livet i Slesvigs sovende Løve!" da istemte Skamlingsbankens mange tusinde Røster i et forenet mange Gange gjentaget HurraRaab. Og ved enhver forefaldende Leilighed bleve disse Nyheder fortalte og atter fortalle; fra alle Kanter løde begeistrede Glædesyttringer derover, og med Udtryk af dyb og bjertelig Taknemmelighed lød Kongens Navn fra alle Læber. Efter Skau fremtraadte Forstanderen for Rødding Høiskole, Pastor Helweg og holdt en Tale. Man maae have seet den spændte Opmærksomhed, hvormed Tilhørerne fulgte Talerens Ord, og have hørt den Acclamation, hvormed han hilsedes, for at kunne forestille sig det Jndtryk, Talen, gjorde. Dernæst talte den gamle Degn Kloster fra Sommersted paa sin sædvanlige lunefulde Maade og efter ham Pastor Møller fra Nykirke, der havde taget til Tert, hvorlunde Kong Philip af Macedonien, ved de i Grækenland værende Ulves Hjælp, søgte at tilvinde sig dette Land, men længe forhindredes der ved Hundenes Giøen og Vogternes Aarvaagenhed. Alle disse Taler hørtes med stor Jnteresse. – de afbrødes ofte af Bifaldsraab og sluttedes med rungende Hurra; især henrev den Sidstes Foredrag samtlige Tilhørere. Blandt de flere afsungne Sange var ogsaa en af den jydske Pige. Ogsaa blev der senere holdt Taler til Hr. P. H. Lorenzens og P. Nielsens Minde. Hele Aftenen afvexlede det med Tands, Sang, Musik, Fyrværker &c. og da Mørket faldt paa, tændtes det store Baal, der i flere Miles Afstand bilsede de bjemdragende Skarer Farvel fra Høi skamlings Tinde. Peter Christensen Skrædermester og Lærer i den geometriske Tilskærerkunst, samt første Medarbeider af den danske Modejournal Phønix, anbefaler sig i den berlingske Tidende med Alt til hans Fag henhørende, og producerer i denne Anledning flere Attester, hvoriblandt en paa Tydsk affattet fra Hr. "Overhofmarschall" v. Leverzau, som der paa allerhøieste Bealing ikke undlader at tilkjendegive ham: "at Hans Majestæt Kongen allernaadigst har anerkiendt en afham forfærdiget Jagtvest og skjænket Arbeidel allerhøieste Tilfredshed og Anerkjendelse. "Maanedskrift og Repertorium for Almueskolelærere" indeholder følgende Visitatsseene, der viser, hvorledes Provstemagten endnu kan optræde i Jylland: J et Par af Jyllands Herreder regjerer forØieblikket en Provst, der, formedelst sin Myndighed og Brutalitet ved Visitatserne især imod Skolelærerne næsten er bleven til et Ordsprog. Vi skulle her fortælle en lille Visitatscene mellem ham og en Skolelærer i N. N. den 10de November f. A., hvilken Dag har efterladt et saare bittert Minde hos den Sidste. Visitatsen overværedes af Stedets egen Præst. Da Provsten havde visiteret en anden Skoles Børn, og hos Skolelæreren i N. N. indtaget et Maaltid, der syntes at behage ham, raabte han: Frem med N. N. Skoles 2den Klasse." Protokollerne frem!" "Hid med Læsebøgerne." – "Nu Du der, saa Du, saa Du, saa Dul!" o. s. v. Paadenne Maade vedblev han indtil hele Klassen var gjennemløbet, idet der ogsaa af og til faldt Ord, som: Snavs (for ikke at bruge et mere vulgairt) duer Jntet! Der maatte Skolelæreren som Underordnet finde sig. - Omtrent Klokken 4 var Visitatsen forbi; – men nu kom først det Haarde for Læreren. – "Skolelæreren i N. N. berind!" "Det er Snavs. – det er en ringe Skole." – Det er besynderligt nok, svarede Læreren, at jeg, eller min Skoles Børn aldrig kan være saa heldig at tilfredsstille Deres Høiærværdighed ved Deres Visitatser; i min 24aarige Lærertid her paa Stedet har jeg havt tvende Bispe-Visitaiser; Visitatser af 3 til 4 Provster foruden Dem, og jeg har flere Gange modtaget Berømmelse for min Skoles Ungdom og mig selv; desuden kan jeg skaffe det documentarisk bevist, at jeg har leveret de bedste Confirmander i Almindelige hed i disse Aar - Stedets Præst bevidnede Sandheden heraf. Nu var Hundrede og Et ude; den høie Visitatsmand sprang frem imod Læreren og tiltalte ham saaledes: "Deres Skole er en daarlig Skole! Skaaret, imens jeg taler med Dem De er Sogneforstanderskabets Formand. – det tager megen Tid, hvilket jeg, der selv er Formand for Sogneforstanderskabet, tilfulde veed. – Vil De ikke nedlægge den Bestilling, saa indberetter jeg det til Cancelliet, og De kan da selv tilskrive Dem Følgerne. Det er mine Ord. - Giør som De er Provst til. Jeg maae jo underkaste mig Følgerne, svarede den forknytte Skolelærer. – Ja, ja Deres Børn vare jo bedre end ved forrige Visitats. Dersom De kun vil frasige Dem Forstanderskabets Function, tænker jeg nok, det kan blive god; thi Deres Person har jeg aldrig havt Noget imod." – Saadan viser den oftere latterliggjorte Provstemagt, sig endnu i Jylland, tilføier "Flyveposten; thi det er jo høit til Himlen og langt til Kjøbenhavn.