Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-07-15
Efter Talens Slutning udbragtes: Kongen leve! hvorpaa Commissarius meddeelte Forsamlingen Aarsagerne, hvorfor 5 Pladser vare ubesatte, samt at de 4 eller idetmindste de 3 snart kunne ventes indtagne af vedkommende Medlemmer. Dernæst opfordrede han Forsamlingens ældste Medlem, Kammerraad Wulff til at foranstalte en Præsident valgt. Han indledede denne Handling med følgende Tale: "Det være mig som Forsamlingens ældste Medlem tilladt at takke for de hjertelige Ord den høitagtede kongelige Commissarius i dette Øieblik har udtalt; det vil være Forsamlingens alvorligste Bestræbelsers Formaal at fremme Alt hvad der sigter til det elskede Fødelands Vel. – Jeg tillader mig ligeledes at tolke Forsamlingens som min egen Glæde over atter at see den saa høit agtede Mand i vor Midte, som alt for 8 Aar siden, og i alle her afholdte Forsamlinger modtages med uskrømtet Glæde; og ligesom han her er Hans Majestæts allerhøieste Villies Forkynder og Tolk, saaledes ønske vi og haabe vi, at han med sit ædle Hjerte og sine sjeldne Evner vil vorde Stændernes Støtte og Nationens Talsmand for Monarkens Throne. - Af den Jnstitution, som her har forsamlet os, har Folket lovet sig meget Godt, og nogle gode Følger har samme unegtelig havt. Hvad den forevigede Konge i Jndledningen til Frdn. 28de Mai 1831 yttrede: at denne Jndretning skulde tjene til Almeenaandens Oplivelse, er til en betydelig Grad gaaet i Opfyldelse. Nationen har lært at tænke over Pligter og Rettigheder mellem Fyrste og Folk, som imellem de forskjellige Statsdeles Undersaatter, hvad vistnok vil have heldige Følger. Men at den i en Række af Aar med Jubel modtagne 28de Mai nu næsten ubemærket gaaer igjennem Landet, tør man beklage da det jo vidner om, at Undersaatternes glade Forventninger ei i Eet og Alt ere gaaede i Opfyldelse dog haabe vi, at Hs. Majestæt vil træffe saadanne Foranstaltninger, som ville opfylde Folkets beskedne Ønsker, hvorved han vil flette sig en uforvisnelig Krands: Folkets Kjærlighed og Taknemmelighed. Danmark er et af Jordens mindre Riger, men beboes af et lykkeligt Folk; den talrigste Deel af Nationen tilhører en uafhængig Middelstand, som under rundeligere eller tarveligere Kaar føre et lykkeligt Liv, for Domstolene ere vi Alle lige, og Stats byrderne ere hos os nogenlunde ligeligen fordeelte. Foruroligende er det imidlertid, at en Tvedragtsaand er vakt mellem de forskjellige Statsdeles Undersaatter, der gjensidig burde betragte hinanden som Brødre, da de staae under et Scepter og regieres af een Fyrste; men tillidsfulde ville vi haabe at Hans Majestæt vil træffe Foranstaltningen til at Alt, det snareste muligt, kan udjævnes. – Det berørtes ved forrige Mødes Aabning, at den Forsamlingen inddrømmede Tid vilde være altfor kort, og Udfaldet viste, at denne Frygt ei var ugrundet, thi ikkun saare saa af de indkomne private Andragender kom til endelig Behandling. Det har ei heller behaget Hs. Maj. denne Gang at bevilge Forsamlingen en længere Tid, og det er en sørgelig Tanke for Nationen, at den saa meget yndede Petitionsvei gjennem Stænderne for Størstedelen skulde være tillukt. Det er imidlertid vort Haab, at Hs Majestæt ogsaa i denne Henseende vil opfylde Folkets Ønske. - Det mig som Forsamlingens ældste Medlem paa hvilende hæderfulde Hverv at bestyre Valget af en Præsident er let udført, skjøndt af megen Vigtighed, og den ærede Forsamling vil vistnok vide at vælge en Mænd der besidder Evne til at indtage og beklæde denne vigtige Post med Held og Hæder. - Derpaa valgtes til Præsident: Høisteretsassessor Bruun, til Vicepræsident: Professor Larsen, til Secretairer: Justitsraad Fonss og Kammerraad v. Stöcken og til Redacteurer af Stændertidenden: Apotheker Køster og Overkrigscommissair Quist.