Viborger Samler, 1848-05-18
Jndenlandske Efterretninger. Fædrel." udtaler sig i en længere Artikel om Skadeligheden af de mangeslags urimelige og opdigtede Fortællinger, der vedblive dagligen at krydse hinanden, og da hiin Artikel ogsaa nok turde finde Anvendelse i vor Egn og med Hensyn til hvad netop hersteds i de senere Dage er passeret, tillade vi os deraf at fremsætte Følgende: "Blandt de Ulemper, som flyde heraf, regne vi fornemmelig den utilbørlige Overvægt, som Phantasien synes at udøve over Forstanden, den umættelige Trang til at tilfredsstille Videlysten med hvilkensomhelst løs og urimelig Snak, den sygelige Modtagelighed for gunstige og ugunstige Jndtryk, uden Prøvelse af disses Beskaffenhed, som i de sidstforløbne Uger snarere synes at gribe videre om sig, end at tage af. Mod saadanne Dispositioner er intet Andet at gjøre end at appellere til Publicums, til Alles alvorlige Overveielse, og om muligt fremkalde en almindelig Overbeviisning om, at det er Enhvers Pligt først at vogte sig selv for at rives med af Strømmen, og dernæst at virke i sin Kreds til at vække Eftertanke og gjenindsætte den sunde Fornuft i dens altfor ofte krænkede Rettigheder. Meget betænkelig er ogsaa den dybtgaaende og stedse nye Gjenstande søgende Mistro til Personer, som i den sidste Tid er bleven saare almindelig; det er aabenbart, at hvis den forbliver siddende hos os som en af nærværende abnorme Tilstands Efterveer, saa vil den indvirke meget skadelig paa vor politiske Udvikling. Thi til enhver rask og kraftig Udvikling behøves der Ledere, og den nødvendige Betingelse for at disse skulle kunne have Jndflydelse paa Mængden, er dens Tillid; men hvorden almindelige Tillid er svag og vaklende og hvert Øieblik kan omstyrtes af løse, ugrundede og urimelige Mistanker og Bagvaskelser, der vil Jngen betroe sig til Folket, som virkelig fortjener dets Tillid, og Følgen bliver, at Udviklingen forplumres eller standses af Mangel paa gode Ledere. J vor Samfund har Tilliden vistnok aldrig været stærk, skjøndt kun et Par temmelig enkeltstaaende Exempler haves paa at den egentlig er bleven skuffet, men for Øieblikket er den nærved aldeles at forsvinde; man seer Forræderi titte frem i alle Kroge, man er færdig at mistænke sin egen Broder og aldeles at tabe Troen paa politisk Ærlighed og Troskab mod Fædrelandet. Men ikke blot med Hensyn til Fremtiden og dens Gierning, ogsaa, og det fornemmelig, i det nærværende farefulde Øieblik er denne Mistillidens og Mistankens Terrorisme en ny Fare, en Hindring meere at overvinde for de Styrende, et Motiv, der uvilkaarlig kan indvirke meget uheldigt paa deres Beslutninger og Handlinger. – Det er vel ogsaa indlysende, at Publicum selv, opskræmmet og ophidset af saadanne usande Rygter og Forestillinger, kan ledes til at foretage Skridt, som det bagefter maatte fortryde, til at forurette uskyldige Personer, til at forgribe sig paa Privatmands Eiendom, til kort sagt at krænke den lovlige Orden og give mislige Exempler. – Endelig have vi fra Halvøen erfaret, hvilke Forstyrrelser usande Rygter kunne foraarsage i Folks private Liv og Velvære; hvorledes hele Landet fra Ende til anden har kunnet opskrækkes af Beretninger om Begivenheder, der aldrig vare forefaldne; hvorledes Familier ere blevne adskilte, deres Eiendeele gaaede tabte, deres Erhverv standset, alt for en blind og grundløs Frygts Skyld; ja hvorledes selve Armeen engang har været udsat for en saadan Parorysme, som understøttet af Udmattelse og Sult, i det mindste for et Øieblik bragte den i en Forvirring, hvis Følger først senere kunde udslettes. Grev Schack til Schackenborg erklærer i Ribe Av.",at han ikke har anerkjendt den provisoriske slesvig-holstenske Regjering. "Af en under denne Regjering tjenende Militair-Chef, Grev Rantzau, der med sit Corps besatte Grevskabet, blev jeg vel tvungen til, hedder det i Erklæringen, at underskrive een Act, hvorved jeg maatte forpligte mig til, intet Fjendtligt imod de tydske Tropper at foretage og saalænge Occupationen varede, at underkaste mig den provisoriske slesvig-holstenske Regjerings Befalinger; men ligesom der ved disse befalinger alene kan være meent militaire Reqvisitioner, saaledes erklærede Grev Rantzau selv, at han ikke fordrede nogen Anerkjendelse af bemeldte Regjering, idet han derhos i den over Forhandlingen optagne Protocol bevidnede, at der ved Samme ikke var tilsigtet nogen Forandring i Territorialhøiheden Hvad der er skeet, er mig aftvungen under forskjellige Trudsler, som jeg i alt Fald i et godt Øiemeed troede at maatte give efter for, haabende i sin Tid at kunne forsvare min Handlemaade paa behørigt Sted. (Uddrag af et Par Breve fra Familier i Veile-Egnen, dat. 11te Mai.) Foruden de tidligere betydelige Reqvisitioner i Naturalier, som Fjenden har gjort i Veile, har Gen. Wrangel ogsaa fordret 9000 Mk. Bco., og forat give Fordringen meer Eftertryk ere Kanoner opplantede ved en udenfor Byen liggende Veirmølle, og skal Wrangel have erklæret, at han i Mangel af promte Opfyldelse ei kunde indestaae for Byen. Byens totale Undergang synes afgjort og Omegnen lider betydeligt, saaledes maa et lille Sogn daglig levere 50 Lpd. Brød og ugentlig 10 Lpd. Smør foruden mangfoldige andre Ting og endda have Jndqvartering; i Byerne Ammittbøll og Ødsted, sydvest for Veile, gives der mindre Bøndergaarde, som daglig have 200 Mand i Qvarteer, og de stakkels Beboere ere saa medtagne, at flere Bønderfamilier agte at forlade Huus og Hjem. Høfligheden aflægges meer og meer af Fjenden; saaledes maatte en agtet aldrende Frue i Veile forleden Dag taale slemme Grovheder af en Soldat, og ved at henvende sig til den fjendtlige Commandant, Lesser, der er født i Kjøbenhavn, fik Karlen kun en meget mild Tilretteviisning. Et vakkert ungt Menneske, en Søn af Kammerraad Dalgas, som boer 1 Miil syd for Veile, blev forleden Dag anholdt af en Forpost, og da han havde været uforsigtig nok til at yttre Et og Andet om Prindsen af Noer, blev han arresteret, og en nedsat Krigsret menes at ville dømme ham til at skydes. (Canc. Procurator Anchersen skal være tilforordnet den nedsatte Krigsret; dette maa imidlertid vel være i Egenskab som Defensor for Hr. D.) Sidste Søndag havde Armeen Gudstjeneste paa en Agent L. tilhørende Eng og foruden Prædikestolen maatte Byen levere 4 slesvigholstenske Faner, som bleve opreiste omkring Prædikestolen. En af de høiere Officierer henvendte sig samme Dag til Kjøbmand Bogh og sagde, at han hørte, at han havde et smukt Anlæg udenfor Byen, som jo var et Forlystelsessted for Jndvaanerne; dette vilde de fjendtlige Officerer benytte til Ball, og paalagde Bogh at sørge for Damer; men B. erklærede, at alle Byens Damer vare tagne bort og desuden vilde Jngen tage Deel i slig Forlystelse. Kun et Par Damer, Døttre af en Provst her i Egnen, vise sig - sørgeligt nok - ofte blandt de fjendtlige Officerer. Om Aftenen bliver sjunget og musiceret udenfor Prindsens Logis, der er hos Amtmanden, Kmherre Hoppe, som ligger meget syg. - Alt Markarbeide er ophørt og lægge Bygsæden kan Jngen, da baade Folk og Heste benyttes af Fjenden og som det gaaer til i Veile, gaaer det til overalt her i Egnen.