Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-02
Jstedet for det sædvanlige Middel, at undertrykke Phantasterie og Overtroe, finder jeg det Middel raadeligere, at samle de Kiendsgierninger. som synes at stride imod Naturens og Sædvaner, nes Orden, og at sammenligne dem med hverandre, at det Urigtige, som er deri, destolettere kan findes, og det Rigtige bedre erkjendes. Jeg holdet derfor Archiverne, i hvilke slige Tiders Kiendsgierninger opbevares, de henhøre nu til Politik, Religion eller Magnetismus, ikke allene for ganske uskadelige, men endog for selve nødvendige helbredende Midler for Videnskaben, - til at fordrive saavel Videnskabens som Folkets Overtroe. "Af den Aarsag holder jeg den politiske Opsigt med alt Sligt for nødvendig, først, at man derved kan komme til Kundskab derom, at det derved kan blive undersøgt, og for det andet, fordi derved virkelig bliver undersøgt. Opsigten over alle offenlig anstillede og udskregne Lægemaader, selv over Magnetismens Charlatanerie, er ganske nødvendig, for at Undersøgelsen og Anvendelse, af slige hidtil lidet kjendte og prøvede Lægemaader kan opbevares for den videnskabelige Konst, der ikke søger den almindelige Praxis Guldgrube, men den videnskabelige Møjes sparsomme og sjeldnere Guld. Thi hvad der saa fiendtlig møder Videnskaben, er netop den oftere Møden af det almindelige Liv. Blandt saa mange Charlataner af Magnetisører, blandt saa mange, der saa meget forkynde Overtroe, gives der kun faa, som virkelig mene det alvorligt og videnskabelig oprigtig med Sagen, for at udvikle pro og contra ved Jagttagelser og Forsøg. Men modsat gives der igjen iblandt Rationalisterne mange, som i Kampen med fremmede, intetsigende Meninger, befinde sig paa egen, intetsigende Menings Mark, saa at til Slutningen den ene Overtroe og Uvidenskabelighed staaer lige over for den anden. Talemaaden: "Det er ikke saaledes, det er imod al Erfaring, mod al Natur og Philosophie", denne saa ofte i Striden med den phantastiske Tidsaan brugte Formel – er saa ofte selv en Trylleformel, som kommer i Forlegenhed, naar den skal aflægge Regnskab over Videnskab og Erfaring.""Den Opmærksomhed, som Videnskaben i vore Dage henvender paa de forskjellige Slags Overtroe, er derfor efter min Mening det eneste Middel til at udrydde og seire over Overtroen. Et Opmærksomhed som, om den end ikke giver andet Udbytte, dog belønner sig selv derved, at de mangfoldige psychiske Afvigelser fattes bedre og lede tilbage til deres Udspring, og hvorved de hidtil bekiendte Naturlove blive endnu mere bekiendte og befæstede, eller, naar noget Nyt opdages, blive udvidede og berigtigede. Begge Deele ere lige nødvendige for Videnskaben. Hvad er da – spørge vi Historien - det Muelige, J Tider, deman endnu ikke kjendte Lynildaflederen, holdt man det for umuligt at kunne aflede Lynilden. Formeget lang Tid siden holdt man det for en klim Reise i Maanen at Aerolither skulde nedfalde til Jorden. Saaledes viser Historien tusinde Exempler, hvor den Videnskaberne stedse kjæmpe med sig selv i det Mueliges Bestemmelse. Og medene i den kantiske Apriorismes Tidspunkt Modstander. ne skjøde al Skylden og Undskyldningen paa En faringens Ryg, have vi nu den modsatte Side tilvendt, i det de overtroiske Empirikere kun belyse den enkelte Steen med Blendlygten, men Physikeren, Plychologen og Philosophen igjen gjøre den aprioriske Ret gieldende. Saaledes er Tiden deelt mellem hvad der er mueligt og ikke mueligt og det bekiendte Ordsprog, Lintra et extra pectatur, stadfæster sig. "Den Jnterresse, hvormed min Opmærksomhed ibesynderlighed er bleven henvendt paa Magnetismen, staaer i nøje Forbindelse med det ald gamle Spørgsmaal: "Hvilke Forbindelser finde Sted imellem Siel og Legeme, og hvilket er det paa begge Sider forbindende Agens" See vide maanetiske Phænomener og Manipulationer forstegang, saa gribes vi kun af een af de følgende Tilstande, enten bevogte vi alting og erklære det for frivillig eller ufrivillig Skuffen, eller vi sættes i en overphysisk Stemning, saa at vi troe en nærmere Udvikling og Aabenbaring, eller ogsaa holde vi Phænomenerne en nærmere Undersøgelse værdig, at det Underfulde kan begribes og forsvinde som noget ganske Naturligt. Enten har Sielskraften en høiere og videre Magt end vi troede, eller Legemets Livskraft viser sig under nye, hidtil lidet bekiendte Affectioner, eller ogsaa er alting, som det stedse var, det gamle er ikke nyt og det nye er det gamle. Da virker stedse den prøvende Erkiendelse negativ eller positiv, saa at det gamle befæster sig og det nye bliver udgrundet og berigtiget. (Fortsættes.)