Københavns Adresseavis, 1780-07-03
Christiania. Den 21 Junii blev tvende af Hans Kongelige Majestæt skiænkede nye Fahner for det Nordenfieldske gevorbene Regiment indviede, og ved hvilken Anledning af Regimentets Commandeur Hr. Oberst. von Hesselberg blev holden følgende Talle: Hid Kriger mellem Klipper föd, Og Fægt paa Seyer eller Död. Saadan Opskrift bær denne vor Veyviser paa Ærens og Seyerens Bane, som vi i Dag ved en høytidelig Eed have helliget vore Pligter imod Kongen og Fædrenelandet; Pligter som maae blive til Følelser, ja til Lidenskaber hos et Folk, som besteles af Dyd og Hæder, og som Naturen selv tildeelte alle de Egenskaber der bilde en fuldkommen Soldat: Sunde og hærdede Le gemmer, fordi det fødes hvor Maadelighed endnu dyrkes, og hvor møisomt Arbeide allene forskaffer Næring: muntre Siele, fordi det iblandt Klipperne aandede den frie og reene Luft: uforfærdet Mod, fordi det dagligen gik Farligheder, undskillelige fra dets Næringsveye, i møde. I, mine Venner, kiække Soldater af det Nordenfieldske Regiment, I ere just dette hældige Folk, som vor allernaadigste Konge i Dag fremkalder til at fægte under denne Fahne paa Seyer, eller Død. Af Eder kræver han Statens Værdighed haandhævet, sine Lande forsvarte, Medborgerens Liv Eiendomme og Rettigheder bestyttede. Et saarærefuldt Kald undviger ingen Normand, naar Nøden udkræver det fyldestgjort, og allermindst J, som ved Eed og Pligt fortrinligen dertil ere forbundne Troeskab imod Kongen, Kierlighed til Fædrenelandet og Tapperhed i Striden, ere Dyder, som Eders Forfædre gave Eder i Arvelod, og som Efterslægten, under alle Slags Forandringer af Religion, Regiering og Tænkemaade, hidindtil ikke allene har bevaret, men igiennem rigtigere Begrebe og Ære og Sædelighed, end og forædlet. Fortidens Helte skal vist vedkiende sig det Blod, som flyder i Eders Aarer, om Landets Fader byder det at flyde til befæstning af Landets Sikkerhed, eller til at hævne dets Fornærmelser. Udbrede, I end ikke som Norges Fordums Kiemper, seyerrige, men gruesomme og unyttige Erobringer over den større Deel af Europa, saa skal J dog, med samme Jver, som hiine, beskytte vort Fædrenelands Grændser imod fiendtlig Vold og Jndfald, og bevogte J ikke nu de grædske Keysere i Bysantz, saa skal dog vor egen Salvede desto tryggene hvile under Eders Varetægt. Ær værdige Hob, som lyder denne Fahne, lad dens Ære, være Eders arvelige Tapperhed anbefalet, og lad den ubesmittet overgaae til Eders sildigste Efterkommere! Brave Krigsmænd, følger denne Løve i Striden med det Mod, som er Løven eget, men følger den i Freden, med Ædelmodighed og Beskedønhed, som er den norske Løve værdig. Giøre Landers Fiender baabenløse med den norske Hellebarde, men Eders Medborgere med den norske Retskaffenhed, med Ustraffelighed i Levnet, og Forhold. Hæderlige Forsamling af Anførere for dette Regiment, som saa synligen bær Prag af Eders utrættelige Bestræbelser for dets Roes og Vel kiende alle de rette Drivstædre til ædle Handlinger, baade i Krig og Fred. Som Venner af Landet og Mennesket, kan J ikke andet end elske og ville det Gode, det Ædle og det Store i Handlinger, som har Landets og Medborgernes Bedste til Formaal. J ville altid tillige med mig være Landets Sønner og Eders Undergivnes Fædre. Forener Eder ogsaa med mig i dette patriotiske Ønske: Vort Regiment beholde evig sit berømmelige Rum i den norske Krigshær, og den norske Krigshær sit udmærkede Navn iblandt Europæ Krigere, Lotterie.