Viborger Samler, 1780-10-16
VIIBOREER. AMLER. 10 S. C. S. - Mandagen den 16 October. (Fortsættelse af Nr. 41.) iddelsaltet fortiener med Rette et Sted iblant Spisernes Kryderier. Endskiønt deslige, befinder sig i vore Vædsker, ville jeg dog ikke paastaae, at det tiente til Legemets Næring. Hertil udfordres jordagtige Deele og en klebrig Saft. Kykkensaltet har intet af begge, da det er sammensat af et suur og alcalisk Salt. Jmidlertid er denne Nytte stor, Hos stor, som det skaffer Sundheden. Foruden det, at det giver Maden en behagelig Smag, er det særdeles skikket til at opløse Sliimen i Maven og Tarmene, og giøre den flydende. Nu er Sliimen som oftest Aarsagen, hvorfor man har ingen Appetit, hvad er altsaa beqvemmere til igjen at frembringe den forlaarne Appetit, og at modstaae den overflødige Avling af Sliim, end det gemeene Salt? Det er bekiendt, at man har Salt, som bliver opgravet, det som bliver kaagt, og det, som tillaves af Hav=Vandet. Det første er det reeneste, skarpeste og beste, det sidste det sletteste, dog kan intet af disse i Hensigt til Virkningen foretrækkes hinanden. Det oploser ikke aleene Sliimen i Maven, men det pirrer ogsaa ved sin maadelige Skarphed selv Maven, og opvækker derved Appetit. J Tarmene forretter det den samme Virkning. Det opvækker dem til en stærkere Sammentrækkelse, det befordrer den ormartige Bevægelse f), og foraarsager en stærkere Tilflod af Vædsker, følgelig og en stærkere Afsondring af samme. Det er det holder Livet aaben, og hvo veed ikke, at man deraf purgerer, naar man nyder det for overflødig, Vi drage deraf den Slutning, at saltagtige Spiser maa være dem tienlige, som ere besværede af Sliim og Forstoppelser. Dog vi maatte sette vor Salt alt for snevre Grendser, om vi ville indskrænke dets Virkning blot til Maven og Tarmene. Det gaaer meget meere med Melkesaften over i Blodet, det befordrer dets Circulation, det forhindrer For stop 1) Saa kaldes den naturlige Bevægelse, som Tarmene formedelst Trevlernes Dannelse og Nervernes Beskaffenhed har, formedelst hvilken de skikke sig i Livet som en krybende Orm, og derved befordre den af Maden i Maven tilberedte Grøds Fortgang igiennem den heele Canal, til Melkesaftens og andre Vædskers Afsondring. stoppelse i Krøse=Kirtlerne, og i det det ligeledes forrynder Blodet, saa befordrer det de til Sundhedens Vedligeholdelse saa fornødne Afføringer. Den virksommere Sammentrækkelse af Trevlerne, som er at tilskrive den af Saltet opvakte Følelse, biedrager ikke lidet hertil. Dette gielder i Særdeleshed om Urinen, hvis Afgang sær meget befordres ved Middel=Saltene, ligesom disse Salte overflødig afgaae ved Urinen. Det suure Salt gjør det samme, og et Glas Rhinsk Viin er i Diæten et Urin drivende Middel. Man kan altsaa som oftest forbinde det suure og Middel Saltet med hinanden til det samme Øiemeed. Den pirrende Smag, som deraf kommer, har lært Kokkene af tilberede Sardelle=Salat ), som opvækker Appetiten, holder Livet aaben, og befordrer Urinens Afgang. Den er deres Tilflugt, som Dagen tilforn, have besværet sig med hidsige Drikke, og den er dem nyttig, naar man kun derhos giver Agt paa, om der er megen Syre i Maven, eller ikke. Er det første, kan man spise Sardellerne tørre, men i sidste Fald lade en Sallat deraf tilberede efter Moden. Det er sandt, Saltet gjør Trevlerne stive, det kan foraarsage Skiørbug - Men da dette kun gielder om Misbrugen, saa bliver det formodentlig ingen vigtig Aarsag til derfor at efterlade Saltets Brug ved Maden, og det er latterligt derfor at forbyde nogen Nydelse af salte Ting, fordi Blodet derved maatte blive skorbutisk. Thi dette gaaer ikke saa hurtig til, og derforuden er Skiørbug en Sygdom, som paa Landet er ligesaa usædvanlig, som til Søes. Ja de suure Spiser, og i Særdeleshed Citronsaft ere det sikkerste Middel mod Skiørbug, saa turde man kunfor) Sardeller er det bekiendte Slags smaa Sild, som de Fransk. de Anchois, vi Ansidser. forbinde begge med hinanden, naar man ikke havde Mod nok til at imodstaae en saa forgiæves Frygt. Dog forstaaer det sig selv, at man har at vogte sig for salte Spiser, naar aabenbare Tegn til en saltagtig Skarphed i Blodet ere for Haanden. Endog i den alcaliske Skarphed ere de ikke nyttige, i det de giøre Blodet, som da desuden er for tynd, endnu tyndere, og hielpe til at forøge Tørsten. Man har og at entholde sig derfra, naar man er heed, eller skal tale høi. Derfor pleie Sangere og Prædikantere at afholde sig fra Salt, og i dets Sted at tage et ukaagt Eg, en feed Suppe, eller saadant noget, som modstaaer den saltagtige Skarphed og forhindrer Heeshed. Forlanger man et Middel af det latinske Kykken, saa skal Apothekeren efter sin medfødte Tienstferdighed vide at opvarte med noget Reglise eller Hvalrav, som man efter Sproget kalder sperma Ceti. (Resten følger.) Nyeheder. Fortsættelse af Forordningen om Omkostningernes Udredelse ved Qvæg Sygens Hemmelse. (See Nr. 11.) Og dens ødeleggende Virkninger saa meget mueligt ind skrækkes, til hvilken Ende anseelige Bekostninger af Hs. Majests. Kasse ere blevne anvendte: Saa har Hs. Majest. med særdeles Fornøielse bemærket disse Foranstaltningers ved adskillige Aars Erfaring overalt bestyrkede ønskelige Nytte, som i sær har viist sig udi Hs. Majests. Rige Danmark, da derudi allerede en lang Tid intet Spor til Sygen er bemærket, og finder sig saaledes bevæget, til at lade samme fremdeles med lige Jver og Omhue som hidtil udi Hs. Majests Riger og Lande fortsætte. Men da Hs. Majests. Kasse ved at bære i Fremtiden, ligesom i de forbigange Aaringer er skeet, uden noget Tilskud eller Erstatning, de Bekostninger, som forberøre nyttige Foranstaltninger udfordre, alt for meget vilde besværes; saa har Hs. Majest. nu seet sig nødsaget til at paabyde for den følgende Tiid saadan Erstatnings Udredelse af de blant Hs. Majests. kiere og troe Under dersaatter udi Riget Danmark, som eie og bruge Qvæg, og altsaa høste den nærmeste Fordeel og Sikkerhed af bemeldte Foranstaltninger: men har derhos af landsfaderlig Mildhed været betænkt paa Midler, hvorved de af Hs. Majest. Undersaatter, hvis Qvæg-Besætninger herefter maatte hiemsøges af bemeldte Landeplage, kunde nyde nogen Lettelse til deres derved forringede Vilkaars Forbedring. Thi byder Hs. Majest, i foranførte Henseender, og anordner allernaadigst. 1. Ved den udi Forordningerne af 27de December 1775 og 30te November 1778, under visse Omstændigher anordnede Nedslagning af Qvæget paa de Steder i Hs. Majests Rige Danmark, hvor Qvægsygen maatte indtreffe, og deres Standsning ved dette Middel kunne haabes, lader Hs. Majest. det fremdeles have sit Forblivende, saavelsom ved de Foranstaltninger, hvilke den af Hs. Majest til at bestyre Anstalterne imod Qvægsygen allernaadigst anordnede Commission er authoriseret til udi enkelte Tilfælde efter Omstændighederne at føie. Og ligesom Hr. Majest, hidtil af landsfaderlig Mildhed har tilsagt sine kiere og troe Undersaatter, for det Qvæg, som saaledes i Haab om derved at hemme Qvægsygen foranstaltes nedslaget, en billig Gotgiørelse af Hs. Majests. Kasse, samt virkelig have ladet dem samme udbetale: Saa vil Hs. Majest og, uagtet hertil i de af sine Provindser, hvor bemeldte Landeplage i de forbigangne Aaringer have yttret sig, allerede er anvendt en betydelig Summe, af særdeles Kongelig Naade lade dette Slags Gotgiørelser og tillige de Bekostninger, hvormed Hs. Majest. i Fremtiden maatte finde raadeligt at befordre og opmuntre Qvægets Jnoculation paa et eller andet Sted, efter Omstændighederne og den af Hs. Majest. anordnede Commissions Forestillinger, fremdeles og indtil anden Anordning skeer, af bemeldte Hs. Majests. Kasse udbetale og afholde. 2. Alle andre Omkostninger og Udgifter, som til Jværksættelsen af de Foranstaltninger, der føies udi Hs. Majests. danske Provindser imod den fordærvelige Qvægsyge, være sig til at befordre dens Standsning og Udryddelse paa allerede befængte Steder, til fornøden Hielp for saadanne Steders Beboere, til Sikkerhed for andre Steder, Districter og Provindser, som Qvægsygen endnu ikke maatte have hiemsøgt, eller i andre Maade, kunne udfordres, og fra næstkommende 1781 Aars Begyndelse maatte forefalde, vil Hs. Majestæt fremdeles af sin Kasse lade forskyde, men sammes fulde Beløb for ethvert Aar skal derefter i det næstpaafølgende Aar erstattes bemeldte Hs. Co Hs. Majests Kasse af samtlige Hs. M. danske Provindser paa den Maade og i det Forhold, som herefter udi 5te og 6te Articul nærmere anordnes. 3. Saavel det fulde aarlige Beløb af disse Udgifter og Bekostninger, som og Repartitionen selv, eller det Tilskud, som enhver Vedkommende af Hs. Majests. Undersaatter til sammes Erstatning skulle udrede, vil Hs. Majest, hvert Aar ved en trykt Forordning lade bekiendtgiøre. Menpaa det Hs. Majests, kiere og troe Undersaatter, og i sær de, som det paagielder, forud kunde være underrettede saavel om Beskaffenheden af de Omkostninger, hvilken paa denne Maade af dem blive at erstatte, som og om de Regler og Bestemmelser, hvorefter Repartition hvert Aar skal indrettes, vil Hs. Majest. hermed allernaadigst have anordnet og fastsat, som følger. 4. Under dette Slags Udgifter og Bekostninger bør alene forstaaes de, som uomgiængelig udkræves til de imod Qvægsygen og sam med Udbredelse i Hs. Majests. danske Provindser anordnede Anstalters Exsecution og nøiagtige Overholdelse, samt til den Ende af Hs. Majestæts Kasse virkelig med Penge forskydes. Herunder henhører altsaa ikke saadant Arbeide, Tienester, Kiørseler og andre Byrder, som et hvert Herreds, Amts eller Stifts Undersaatter ere pligtige efter Anordningerne at paatage sig og forrette in Natura ved ordentlig Omgang, og hvilke følgelig ei med Penge betales, saasom: Kiørseler og Reiser til indspærrede Steders og Byers Nytte, med Militaire, som bruges til Postering, eller i andre Maader til Anstalternes Jværksættelse; Qvarterer for bemeldte Militaire i Almindelighed saavel paa de Steder, hvor de bruges til Postering, som og paa deres Hen reiser: Vagthold af Bønder, Haandarbeide og Tienste til Hielp for indspærrede Byers og Steders Beboere, og til de føiede Anstalters Udførelse: gaaende og ridende Bud i samme Anledning: (Resten følger.)