Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1836-07-05
Politiske Nyheder. Frankerig. Fra Hamburg meldes under 30te Juni at pr. Stafet, er fra Paris den Efterretning indløben, at Løverdagen den 25 Juni om Aftenen Kl. 6, er der bleven skudt paa Kongen, da han i Selskab med Belgiernes Konge og hans Familie var paa Veien til Neuilly. Kongen skal dog være bleven ubeskadiget, skjøndt nogle Beretninger sige at han var bleven let saaret. Gierningsmanden er bleven greben, hele Paris var sat i Skræk ved dette gjentagne Mordattentat. Bladet Constitutionel meddeler nu de meere detaillerede Omstændigheder derved at være følgende: Den 25 Juni om Eftermiddagen Kl. 5 forsøgte et ungt Menneske, som stod ved Siden af Carousselpladsen at indlede en Samtale med Skildvagten, som stod posteret ved Udgangsporten ved Tuillerierne. Han traadte ind i Forgaarden, og stillede sig ved Porten, hvorigjennem Kongen skulle passere. Kl. 6 1/4 blev Kongen af Directeuren for Museumet ledsaget til Vogns, og Hs. Majestæt hilsede just som sædvanlig, det til venstre opmarscherende Vagtmandskab af Nationalgarden, da den unge Mand, der stod til høire, pludselig greb en Stok=Pistol eller Stok Flint, som han til dette Øieblik havde betjent sig af, som Spadseerstok, lænnede Mundingen, af den i Vognvinduet, og trykte af i Retning hvor Kongen sad. Lykkeligviis blev Gevæhret, slaaet til Side ved en af Kongens Adjutantere (ifølge andre Angivelser ved en Politie-Officiant) som mærkede Attentatet, saa at Kuglen gik oven i Vognen, uden at træffe hverken denne, eller Kongens Ledsagerinder Dronningen og Madame Adelaide (et Stykke af Proppen skal være kommen ind i Kongens Bakkenbart). Saasnart Vognen var ude af Forgaarden lod Kongen holde, viste sig ud af Vognen for det forskrækkede Folk og raabte: "Jngen er saaret. Vive le roi!. Disse Ord fandt en almindelig Gjenklang, og Vognen fortsatte paa Hs. Majestæts befaling, dens Vei til Neuilly. Jmidlertid havde en Politieagent, som fulgte Kongens Vogn, gre den Gierningsmanden; Nationalgardisterne omringede ham, og slæbte ham i Vagten, efterat man havde tilintetgjort et Forsøg af ham, paa at stikke sig ihiel med en Dolk, og han var bleven afvæbnet. Strax derpaa indfandt Politi præfecten, Generalprocuratoren og Sekretairen for det indenrigske Ministerium sig, for at optage Forhør over ham. Deliquenten nægtede at opgive sit Navn, og da man spurgte ham, om han angrede sin Handling, svarede hanJngenlunde, var jeg frie, ville jeg igjentage Forsøget! Da han bemærkede hvilken Seensation, denne Erklæring gjorde, føiede han til, "De formaaer ikke at begribe, hvorvidt en dybt følt Overbeviisning kan lede!" Jmidlertid forlangte en Sergeant af Nationalgarden at tale med Politipræfecten, erklærede at han kjendte den Anklagede, der heed Arribeau, og var reisende Commis for en Silkefabrikant, han havde kjøbt det Vaaben han havde just afbenyttet, af ham, men han bemærkede at det unge Menneske, havde for kort Tid siden forladt sit Logie hos ham, uden at betale sin Leie. Under alt hvad der foregik, blev Roligheden ikke et Øieblik forstyrret, Folkehoben synes kun at ville overbevise sig om, at Kongen var bleven ubeskadiget, og lagde deres Glæde derover paa det utvetydigste forDagen. Arribeau blev ført i ConciergerieFængslet, hvor Fleschi havde siddet. - Kl. 9. forsamlede sig Ministerconseilet, og det blev besluttet, at et Pairshof igjen skulle nedsættes, for at undersøge Mordattentatet; alle Pairs og Deputerede ilede til Neuelly for at bringe Monarken deres Gratulation og Hyldest. Kongen selv viste den største Koldblodighed og Rolighed, og efterat han havde spiist til Middag, visiterede han ledsaget af sin Familie selv Nationalgardens og Linietroppernes Vagtposter. Endnu veed man ikke, om Angrebet paa Kongens Person, havde politisk Eraltation, eller andre Øiemeed til Grund, Mærkeligt er det, at Kongen havde yttret, da Ministeren Guizot efter den Fischiske Processes Tilendebringelse, complimenterede ham, og sagde at et lignende Attentat aldrig mere ville finde Sted: Glem De ikke, at Henrich IV faldt ved det tre og tyvende Mord=Anslag, efterat to og tyve Forsøg havde forfeilet deres Øiemeed." Engeland. Slaget er falden, og den aabenbare Uenighed mellem Over= og Underhuset er nu at ansee for afgjort. Overhuset har nemlig i sin Forsamling den 27 Juni med 220 mod 123 Stemmer besluttet ikke at antage Underhusets Amendements til den af Overhuset, amenderede irlandske Municipal Bill, Alle liberale Blade og selv den moderate Courier yttrer nu, at der maae gribes til alvorlige Forholdsregler, og man kan ikke undres over, om O'Connells Bill og Overhusets Reform, der den 30te skal fremlægges til Discussion, finder betydelig Understyttelse. I Debatterne over fornævnte Gienstand, have begge Partiers Talere. viist megen Veltalenhed, selv den gamle Grev Grey, som i den senere Tid sjelden tager Ordet, har i en meget udførlig og eftertrykkelig Tale søgt at afholde de Torries fra deres ubetingede Opposition mod Underhuset; og efterat han har yttret sit inderlige Ønske for Fredens og Rigets Vel, og for at see den Stands Ære, Rang og Værdighed sikkret, hvortil han hører, siger han: "Ja, ny Lord dette er mit sidste Ord. Overvei De, om der ikke kunne findes Midler, hvorved en Forening kunne bringes tilveie, uden Opofring af Grundsætninger, og uden Opofrelse af Forrettigheder, kom De det andet Parlamentshuus imøde ved agtværdige Concessioner, og gjør De derved paa eengang Ende paa en Strid som ikke kan fortsættes uden at sætte den Forfatning i Fare, under hvilken Riget saalænge har blomstret, (og for at berøre noget nærmere liggende) ikke uden Fare for den Stand, hvori hiin Landets Forfatning har sat Eder!"