Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-17
Den anseelige catholske Kirke, bygt i Form af en Rotunda, behøver man kun at betragte, for at overtydes om, at man befinder sig i Friedrich den Stores Residents. J hvilken Slad, hvor den catholske Religion ikke er den herskende, havde man vel tilladt Catholikerne, hvis Tal er her over sex Tusind, at opføre en saadan pragtfuld Kirke, med saadan Kuppel; Kan der gives et bedre Beviis paa religiøs Overbærenhedsaand end dette, Børsen er, saaledes som man kan vente sig den i en Stad, der hverken er en Søe eller Handelstad, kun af ringe Omfang, men ikke desto mindre en ret smagfuld og beqvemt indrettet Bygning, som Kjøbmandsstanden har ladet opføre og udvide paa sin Bekostning. De største Forretninger, som her drives, ere med Statspapirer, der i nyere Tider ere blevne en saa vigtig Handelsgjenstand. Hvor ubetydelig Handel man end har i Kjøbenhavn, saa maa den, der kommer derfra til Berlin, dog forundres over de faa Spor af Handelsbevægelse, man træffer i Preussens colossale Hovedstad. De pyntede og velklædte Folk af civil og militair Stand, som man overalt møder, opvække, i Forening med de smukke Bygninger, en Jdee om Velstand. Men det kraftfulde Malerie, som Kjøbenhavn, selv i sin sjunkne Tilstand, frembyder, naar man kun gaaer ud til Toldboden, og seer de frem og tilbage seilende, saavelsom paa Rheden liggende Skibe, de travle Matroser, de stolte Orlogskibe, savner man ganske i Berlin. Skibene ere her de store Fragtvogne, med otte Heste i Jernlænker, der, ligesom svære Fregatter, maa seile gjennem det gule Sandhav, førend de naae Staden. En Berliner Hjemfødning veed hverken, hvad et Har eller et Orlogskib er, uden af Beskrivelser eller Afbildninger. - Med Statspapirernes Forbedring. er det gaaet der, som paa andre Steder, selv min Barbeer klagede jammerligen over, at han havde solgt sine Treforscheine for tidligen. Jeg ønskede at see den Samling af Gibsafstøbninger, der findes paa Lystslottet Monbijous Min Diamant) og maatte lade mig sætte over Vand paa en lille Færge, førend jeg naaede did. Veien var tung og i den stærke Hede trættende; men jeg haabede, at min Møje skulde blive lønnet ved en behagelig Konstnydelse. Dog, Haabet, - denne Hofdame, der lover meget og holder lidt – som saa ofte har sveget mine meest levende Forventninger, blev ogsaa her sin Characteer tro. Afstøbningerne ere at see mod Betaling af en preussisk Thaler. Jeg forføjede mig optil Castellanen, og troede at han vilde blive hjerteglad, ved at kunne fortjene en Thaler; men jeg tog Feil. Castellaninden, hans Hustro, modtog mig i Døren, for saavidt meget høfligen, men dog med en Mine, som røbede, at hun ønskede, ikke at have behøvet at modtage mig. Hun saae bestandigen paa sin Mand, der sad ved Middagsbordet, ivrigen i Færd med at spise sin Grønertesuppe, og hvert Øjeblik aftørrende sig Sveden, men uden at reise sig af Pletten. Paa hans Svar kunde jeg ret godt mærke, at han heller gad blive ved sin Suppe, end fortjene Thaleren, og at hans Sult overgik min Tørst, ja, han anvendte endog den største dialectiske Konst, for, understøttet af sin Ægtemage, der syntes at have Medlidenhed med ham, at overbevise mig om, at det i Grunden ikke var Umagen værd i saadan Hede, at see hine Konstsager, og at de endnu stode pelemele imellem hverandre. Jeg saae tydeligen Glæden tindre i hans Øjne, da jeg sagde, at hvis han ingen Leilighed havde, saa kunde det være det samme. Hans Høflighed steg med min gjentagne Begjering, at han ikke skulde genere sig, hvilket han heller ikke gjorde; thi neppe havde jeg fat i Grebet af Dørlaasen, førend han allerede havde fat igjen paa Skeen. Men bør man vente andet af en Borgfoged i et Diamant-Slot? Et behageligt Skue er det, at see Vagtparaden i Berlin trække op. Hvilke Karle, Hvilken Holding! Den Musik, der opføres ved Hovedvagten, er ganske fortræffelig og ligner en sandHarmonieconcert. Hovedvagten er ikke ældre end fra 1818. Den danner en Fiirkant, omgiven af en Gaardsplads. Foran ere sex gammel-doriske Søiler og to Pilastre. Bag disse er en tredie Rad af Pilastre, som danner Døren og Vinduerne. Peristylens Loft er af Steen. Det Hele er i Form af et gammelt Castrum. Vagtstuen ligner en smuk Sal. Foran staae Generalerne Bülows og Scharnhorsts Marmorstatuer af Rauch. Ved Siden af Vagthuset sees paa en med et Jerngitterværk omgiven Høining en i Krigen mod de Franske erobret Canon af svær Caliber, og to Morterer, som de skulle have brugt ved Beleiringen af Cadiz. Alle disse krigerske Minder, samlede paa et saadant Sted, gjøre et stort Jndtryk. Der gives neppe en Stad, hvor man har opreist flere Statuer for Helte, end i Berlin Hvor man her henvender sit Øie finder man Erindringer om Preussens Seiervindinger. Den sidste, der har faaet en Mindestøtte, er Fyrst Blücher-Walstadt. Han er den anden Husar chef, som har nydt denne Hæder; den gamle Ziethen har allerede længe havt sin Statue, Det er vist, at alle de Krigere, man har opreist Minder her, fuldeligen fortjente dem; men mange kunde dog finde det besynderligt, at det næsten er eene den krigerske, ikke den borgerlige Fortjeneste, som man troede at skylde denne Ære.