Berlingske Tidende, 1831-04-19
En politisk Mærkværdighed er, at vor nuværende Premierminister, Lord Grey, i sine yngre Aar, som Medlem af Oppositionspartiet, foreslog en Parlamentsreform, kort efter den første franske Revolutions Udbrud, og nu, alderstegen, i Spidsen for Ministeriet, gjentager det selvsamme Forslag, en føje Tid efter den anden franske Revolution. Saaledes skeer een og samme Motion af een og samme Statsmand i to hinanden fjerne Tidspunkter, i hvis Mellemrum mange politiske Løfter brødes og mange Statsmænd, der kæmpede for Patriotisme, svege den sande Ære. Lord Grey blev som Olding den samme, han var som ung Mand. - J Aaret 1793 gjorde han hiin sin første Motion i Parlamentet og foreslog, at Petitionerne om en Parlamentsreform skulde overleveres til en særegen Commission, for at anstille de fornødne Undersøgelser om Nationalrepræsentationens Beskaffenhed. Pitt, der begyndte sin politiske Bane som Parlamentsreformens Forsvarer, og meer end eengang opfordrede Constitutionens Aand til at staae ham bi mod Boroughskakkrernes Bedragerier, modsatte sig dengang, uvist af hvilken Bevæggrund, Billen og udvirkede ved Hielp af de stumme Medlemmers tætte Phalaux, der netop sendte Rotten Boroughernes Stemmesælgere til Parlamentet, at Motionen blev forkastet med en uhyre Majoritet, (283 Stemmer imod 41). Denne var Reformfjendernes gyldne Tidsalder. J Spidsen for dem stod en Minister, der havde forandret fordums Grundsætninger, udrustet med en uimodstaaelig Veltalenhed, og de selv vare Syv imod Een; men Tiden er den bedste Reform og Rotten=Borouges, der selv ere nye Ud værter paa den Engelske Forfatning, staae nu paa det Punkt, at undergaae een af de vigtigste Forandringer, som den mægtige Tid formaaer at fremvirke. – J Aaret 1797 foreslog Lord Grev atter en Parlamentsreform; hans Forslag var vel ikke det samme, som det, han nu forelægger Huset, men man finder dog stor Liighed imellem begge. Forgiæves understyttede Fors og Erskines glimrende Veltalenhed deres Vens Motion. Majoriteten under Pitts Anførsel gjorde alle Anstrængelser frugtesløse, og Forslaget havde kun 63 Stemmer for sig, derimod 258 imod sig, Krigen, som Boroughskakkrerne begyndte til Bourbonernes Restan ration og til Pengemægleres, Leverandeurers og Skatteforpagteres Fordeel, havde allerede varet i 4 Aar; og i dette Tidsrum havde det daværende Ministerium allerede bortørslet 180 Mill. Pd. St. af Nationens Formue og paalagt Landet en aarlig Skat, der steg til 6 1/2 Mill. Pd. St. Denne Krig blev, ikkun i nogle I faa Maaneder afbrudt, fortsat i atten samfulde Aar, og foraarsagede Bekostninger, hvis Beløb nu staaer optegnet i National gieldens Protokol. En Parlamentsreform vilde uden Tvivl have svaret Nationen for en Ødselhed, med hvilken den tilkjøbte sig en ubetydelige Krigshæder, og den vilde da ikke den Dag i Dag have sukket over denne Ødselheds ødelæggende Følger. Man er i London bleven opmærksom paa en ny Green af Smughandel. Da Stempelafgifterne paa de offentlige Blade ere saa høie, have nogle industriøse Personer fundet paa at sælge ustemplede Aviser, der circulere blandt de laveste Almueklasser, og ere beregnede paa disses slette Smag og ringe Formue. Desuagtet indbringer denne Smughandel en uhyre stor Fordeel. Prisen paa hvert af disse Blade er 4 Pence, der kaster en langt større Fordeel af sig end den, som Forlæggeren af en stempler Avis beholder tilovers. Udlægget for Artiklerne er ringe, da dertil blot behøves Blæk og Papiir. I Øvrigt ere disse Blade skrivere, som alle Smuglere, høist forvovne. Et af disse Blade tilraader, at lade 162 Borougsskakkrere hænges, og nævner tillige de Personer, som "Nationen med den største Fornøielse vilde see hænge i en Galge indtil de døde." Politiet har allerede anstillet Undersøgelser, for at opdage disse ultraliberale Blades Forfattere, Trykkere og Forlæggere.