Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-08-15
Hussein Pascha staaer vel ved Burgas med 60,000 Mand og har trukket alle sine Tropper til sig; men har ikke foretaget sig noget, fordi alle Tyrkiske Chefer have siden Slaget den 11te Juni faaet Ordre til ikke at hasardere noget, men at holde sig til det Defensive. Man frygter for Constantinopels Rolighed, hvor Partieaanden er Sultanens største Fiende. Han synes virkeligen at være i en mislig Forfatning og hans Characteer styrke fortiener Agtelse. Vistnok kommer den Engelske og Franske Ambassadeurs Nærværelse ham fortræffelig tilpas, for at retfærdiggiøre hans Forhold i den sidste Periode i Muselmændenes Øine, og giver ham Leilighed til at tale om de Hielpemidler, som han kan forvente at erholde af den Engelske Marine, dersom hans Kræfter skulde ligge under for Ruslands Overmagt. Han troer at Porten tiener til en Grundpille for at vedligeholde den Europæiske Ligevægt, som man ikke kan svække uden at berede denne sin Undergang, og lader det derfor komme an paa det Yderste. Men naar Russiske Tropper ankomme i Nærheden af Constantinopel, saa maae det dog udentvivl sætte ham i Forlegenhed, og overbevise ham om hvorlidet man kan giøre Regning paa fremmed Biestand. Den Persiske Gesandt som først vilde reise til London, har nu forandret sin Plan siden den Engelske Ambassadeur er ankommen; Han vil om kort Tid reise tilbage til Teheran, hvor man endnu bestandig med Angest tænker paa den græsselige Udaad, som er begaaet mod det Russiske Gesandtskab. Man fortæller at efter den ulykkelige Begivenhed vare to Englændere de første Fremmede, som ankom til Teheran; de bleve modtagne med alle muelige Æresbeviisninger og en Deputation blev fra Byen af sendt ud imod dem, for at meddele dem Oplysning om hvad der var passeret, og søgte saameget som mueligt at undskylde Folkets Forhold, da man sætter megen Priis paa Englændernes Venskab. – Man læser nu udførligt den Correspondence som blev ført imellem General Diebitsch og Storvezieren efter Slaget ved Kulevtscha; det væsentlige af disse Breves Jndhold er allerede bekiendt; men den philosophiske Tone, som hersker i Storvezierens Svar er mærkværdigt. Man maae, siger han, i alle Ting forvente Forsynets Beslutninger, og nu giøre Regning paa en Seier og nu paa Nederlag; han sourinerer et meget værdigt og selvstændigt Sprog, og taler og Freden som lige nødvendig for begge Magter. Det hedder nu at Hr. von Fontonskal ved Aabningen af Underhandlingerne have forlangt en saa stor Godtgiørelse for Krigsomkostningerne og for de private Tab, at de Tyrkiske Commissarier skulle have tilkiendegivet deres Forlegenhed ved at forelægge saadanne Fordringer for Regieringen, især da de af ham foreslagne Garantier for den rigtige Udbetaling af Pengene i visse Terminer, og som skulde bestaae i at Russerne skulde saalænge blive i Besiddelse af Fæstningerne ved Donau og af det sorte Hav, formeget bære Præget af Overmagt til at man kunde vente, at Porten vilde give sit Samtykke dertil. De Tyrkiske Commissairer skulle paa deres Side have forlangt, at Russerne skulle rømme det Tyrkiske Territorium. Jmidlertid blive dog udentvivl (som det hedder i denne Skrivelse) Underhandlingerne fortsatte, da Portens Tolk JschakEffendi, som var afsendt til Schumla, var endnu ikke vendt tilbage derfra. – Man skriver fra London, at en Omstændighed har meget biedraget til at man i Constantinopel sætter mere Tillid til Englænderne end til de Franske, nemlig den, at da de Franske Krigskibe, som overbragte Ambassadeurene seilede igiennem Dardanellerne, saa løb en Fransk Skonnert paa Grund imedens de Engelske Krigskibe fortsatte deres Seillads uden Hindring. Tyrkerne troe nu, at Englænderne ere langt bedre Søefolk end de Franske. Ogsaa indeholde Engelske Aviser udførlige Efterretninger fra deres Landsmænd i Constantinopel om Tingenes Tilstand der. Det hedder deri, at den Tyrkiske Flaade i det sorte Hav bestaaer af 4 Orlogs skibe, 5 Fregatter og nogle Krigslupper, foruden den erobrede Russiske Fregat; desuden er en Tredækker paa 140 Kanoner og en Fregat paa 64 færdige til at løbe ud af Havnen. Sultanen er den meest utrættelige Mand, i Verden; han er hver Morgen til Hest ved Dagens Frembrud og fører Opsyn med at exercere sine Recruter, som skulle forstærke Armeen ved Balcanbierget, hvilken allerede er bragt til 200,000 Mand. (Saaledes fortæller man i Constantinopel). Disse nye Recruteringer blive organiserede af Franske Officere. (Hvor godt Dhrr. Englændere forresten ere underrettede kan sees deraf, at de tillige fortælle, at Lord Cochrane har ikke gjort noget endnu, men at han har sinde aldeles at ødelægge den Tyrkiske Flaade i det sorte Hav. Saadanne Fortællinger ere ret skikkede til at more JohnBulli. Den Engelske Ambassadeur har havt en høitidelig Audience hos Sultanen den 13de Juli, som fandt Sted paa Sletten ved Bujukdere under al muelig Pragt. En Mængde Mennesker var strømmet til af alle Nationer og Religioner. Hr. Gordon blev modtaget af Sultanen med en stor Opmærksomhed og Forekommenhed, og man syntes paa begge Sider at føle hvor nødvendigt det var under nærværende Omstændigheder, at gjenoprette de gamle Venskabs= og Allioncetractater. Denne Beskuelse af Sagen fandt ved denne Leilighed Indgang hos alle Classer af det Musselmanske Folk, og det synes, som at man paa begge Sider følte Vigtigheden af dette Øieblik. Saameget som imidlertid Porten bestræber sig for at gjenoprette Forholdene med England paa den venskabelige Fod, saa uforanderlig er dens Beslutning med Hensyn til Traktaten af 6. Juli, og man betragte alle de Forslag, som Ambassadeuren have giort den, som forkastede, Porten, var Reis Effendis Svar, kiender sine Samschaks og Paschaliks i Grækenland nøie og vil benaade sine oprøriske Undersaatter med det Amnestie og de Privilegier, som den allerede længe har lovet dem. Jschak Effendi har meddeelt Greve Dieditsch Portens Svar, som bestaaer i Contraforslag, men som Russerne vist ikke ville antage, da alle deres Forslag ere forkastede; det synes at Sultanen vil lade det komme til det yderste. Der berettes fra St. Petersborg under 29. Juli, at Deres Majestæter Keiseren og Keiserinden kom tilbage til denne Residents den 28de og bleve modtagne af Jndvaanernes lydelige Jubelraab, ligesom ogsaa Metropolitanen og hele Geistligheden modtog dem med Korset og Hostien. Efter at Deres Majestæter havde forrettet deres Bøn, saa forkyndte Kanonernes Torden og Klokkernes Ringen at der skulde afsynges et Te Deum i Anledning af Seieren ved Erzenrum den 2den Juli.