Ribe Stifts Adresseaviser, 1798-08-07
Bekiendtgiørelse. Enhver Ubekiendt med Fattig=Væsenets egentlige Forfatning i Ribe, som læser det Riberske Ugeblad og seer de Grunde, Jnspektionen foregiver i dens P.M. af 4de Novbr. 1796 til det danske Kancellie, som dem, der have foranlediget den, at begiere det fornød ne som vil medgaae til Fattig Væsenets Bestyrelse, foruden Fattig=Kassens visse Jndtægter, lignet paa Byens Jndvaanere, nemlig: At det var den imellem Jndvaanerne her da værende større Enighed, som tilveiebragte en frievillig Subskription af 414 Rdlr. 4 Mk. aarlig, men ligesom denne Enighed siden aarlig har aftaget, har flere og flere formindsket og afsagt sin Gave, indtil denne nu er er deels saa ringe, at Fattig=Kassens uundgaaeligste Udgivter ei skulle kunde bestrides, uden den liden Kapital efterhaanden, maae optages af, og saaledes tilsidst aldeles bortsmelte, deels saa uforholdsmæssig, at de bestindede, som hidtil ei ligeledes har villet formindsket sin aarlig Gave, (endskiønt mange af disse efter deres Kaar, langt snarere havde føle dertil, end de fleste af hine) enten maa fremdeles blive Offere for de mindre velvillige eller følge deres Exempel, (see det første Nr. af Ribe Byes Ugeblad Pog. 5 og 6) kan let forledes til den Tanke, at der siden bemeldte frievillige Bidrag skeete, var opstaaet en skadelig Uenighed iblant Byens Jndvaanere, som aarligen var tiltaget, at de fleste af Byens Jndvaanere ere blevne meere uvillige med at antage sig deres fattige Medborgeres Kaar, samt at have viist Ligegyldighed imod en god og nyttig Indretning. Over disse af Jnspektionen aldeles urigtige angivne Grunde, har jeg fundet mig fornærmet, og jeg synes at enhver af mine Medborgere, som ogsaa har formindsket deres Gave til Fattig=Kassen, maae føle det samme. Jeg haver under 30te Maji f. A. begiert en Gienpart af Jnspektionens Jndbydelse for Betaling, som foranledigede den ommeldte Subskription, og efter at Ugebladet var udkommet, begierte jeg atter, at Jnspektionen ville lade forbemeldte Jndbydelse derudi, Lindrykke, og jeg tilbød at ville betale hvad sammes Jndrykkelse kunde koste; men jeg var ei saa heldig at kunde opnaae mit Forlangende. Jnspectionen, gjorde Undskyldning for Dokumentets Bekiendtgiørelse baade paa den ene og anden Maade. Da dette Dokument indeholder visse Forbindelser, som Jnspektionen haver indgaaet, og de Vilkaar hvorpaa Jndvaanernes frivillige Bidrag grunder sig, tilkommer det naturligviis Jnspektionen først at holde disse, førende den kan paastaae, at Jndvaanerne skulde opfylde hvad de paa Grund af samme havde forbundet dem tilDokumentets Bekiendtgiørelse, som det der kunde give best Lys i Sagen, ønskede jeg derfore saa gierne og saalænge det ikke skeer, synes mig, at Jnspektionen giør sig noget mistænkelig for, at den i Grunden, ikke er saameget for Publicitet som den vil have Ord for at være. Af Dokumentets Jndhold veed man imidlertid saameget med Vished, at Jnspektionen, bestemt derudi har lovet, at al Betlerie skulle ophøre, og det ophørte dog kun for en kort Tid. Betleriet begyndte igien næste Aar, og da Jndvaanerne selv indsaae, at de Fattige ei kunde leve af den Understøttelse de nød af Fattig=Kassen og ei heller fik deres Spind saa vel betalt ved Spindeanstalten, som Lærredshandlerne heri Byen betaler, gav man dem igien noget i Husene, og saaledes tog Betleriet mere og mere til, og ligesom det tiltog, formindskede man sin frievillige Gave Jnspectionen lod først under 6te Octbr. 1796 ved Plakat bekiendtgiøre, at det var af skadelige Følger, man gav Betlere, og at det stod i Jndvaanernes Magt at hæve det, (see Ugebladets tredie Nummer Pag. 20 og 21) men Jnspektionen burde i mine Tanker ikke have gjort det, mindre opfordret nogen dertil, førende Byens Jndvaanere og den, havde været overbeviist om at der var saaledes sørget for de Fattige, at alle og enhver, deels havde saamegen Understøttelse af FattigKassen, deels ved Arbeide kunde fortiene, hvad de som Menneskeer til Nødtørftighed kunde leve af. Dette var ikke det rette Middel til Betleriets Standsning, og derfore havde det ei beller nogen Virkning paa de veltænkende af Byens Jndvaanere, eller kunde have havte som det endog længe før havde været bekiendtgjort. At Betleriets Tiltagelse var Aarsagen hvorfor jeg allerede for Aaret 1793 formindskede min Gave til over det halve, meldte jeg Inspectionen under 19de Decbr. 1792 med rene Ord, og at dette til samme Tid, var den almindelige Anke i Byen, kan Jnspektionen neppe have været uvidende om, men desuagtet blev dog ingen virksom eller rimelig Anstalt føiet, som kunde have forebygget Betleriet, førend Jnspectionen efter 6 Aars Forløb endelig tillagte de Fattige noget meere at leve af. Om Betleriet nu vil ophøre skal Tiden vise. Jeg troer det ikke, uden at en eller anden Fattig vil komme til at lide Nød, og hvem veed hvad for Følger, dette kan foraarsage. Efter min Overbeviisning er det da hverken Uenighed iblant Byens Jndvaanere, eller deres Ligegyldighed imod gode og nyttige Jndretninger, som har forvoldet, at Fattig Væsenet ei er blevet bestridet med Jndvaanernes frievillige Bidrag og Fattig=Kassens visse Jndtægter; men at Jnspektionens paa urigtige Grundsætninger begyndte, og alt for længe vedblevne Plan, er den sande og eeneste Aarsag. Haver Jnspektionen noget imod denne min Erklæring, beder jeg meget at tilkiendegive mig deres Mod=Grun, de, enten i det Riberske Ugeblad eller hvor de behager. Sandheden og den gode Sags Fremme har aftvunget mig ovenstaaende Linier. Ved denne Leilighed kunde jeg let have overbeviist enhver om, at Jnspektionens atter vedtagne Grundsætninger, hvorefter Fattig=Væsenets nye Indretning er begyndt, endnu haver endeel væsentlige Mangler, men derøver at indlade mig, ville blive for vidtløftig, og det var maaskee Jnspektionen ei heller behageligt, at det just skeete fra min Haand. - Jeg vil derfore kun blot nævne det, for at giøre Jnspektionen desangaaende opmærksom, og ikkun velmeent tilraade: At da man her i Byen er overbeviist om, at de 4re Borgere, som Magistraten selv haver valgt af Byens 4re Qvarterer, for med samme at bedømme, hvorvidt Vedkommende formedelst deres Vilkaar, Alder og Helbreds Forfatning ere qvalificerede til at nyde Almisse, ikke ere Sagkyndige nok; at Byens samtlige Jndvaanere, og ikke det saa kaldte Borgerskab allene, endnu maatte vælge 4re Mænd iblandt dem selv, som tilligemed de andre udentvivl kunde veilede Jnspectionen til bedre og rigtigere Grundsætninger for Fattige Væsenets Bestyrelse til kommende Aar, hvilket nok var det første og nødvendigste som burde og kunde skee til sammes Forbedring. Riber Apotheke, den 30 Maji 1798. Eilschou. Ved denne Leilighed, nok et par Ord eller Forslag, til forbemeldte Herrer Udgivere, i Anledning af hvad de selv sige og Ribe Byes Ugeblads Værd og Gavn lighed i det første Nummer Pag. 3 med følgende Ord: Den Overbeviisning vi imidlertid have om, at Bladet kan og nødvendig maae vorde til stor Nytte (vi tage ikke i Betænkning, at tilstaae her offentligen, vi ikke kunne tænke os nogen BestræbelEse, hvorved vi - efter Sted, Tid og Omstændigheder troe os i Stand til at gavne saa meget, som ved dette Blad, naar det kunde fortsættes og Subskriptions Planen udføres). - Det var vist meget ønskeligt at en saa priisværdig Hensigt kunde befordres og opnaaes; men langt fra ikke ønskeligt for Byen, om De Herrer Udgivere enhver i sit egentlige Fag, ei vidste at gavne meere i ulige vigtigere Tilfælde, endog, om det allerede udkomne af Ugebladet var Tiefold lysere end det er, Udi deres Subskriptions Plan, hvor de tilkiendegive Materier. ne de agte at afhandle, følger næst efter Fattigvæsenet, Kirker. Dersom de altsaa nu ville følge samme Oden, og, saasnart de have intet meere at sige og Fattig Væsenet, da foretage Byens Kirker, og sige os hvad om samme kunde siges tvivler jeg ikke paa, at mange jo paa nye ville subskribere og Bladet faae større Afsats end det hidtil haver haft. Naar disse 2de Kirker Behandling under den for faa Aar siden foretagne Reparation, paa dem begge, blev fremsat i det sande og rigtige Lys, skulle det blive meget let at paaskiønne, hvilket det rigtigste var med offentlige Bygningers Reparation i Steder som Ribe, hvad enten samme skeete under en ærlig og kyndig Mands egen Bestyrelse eller ved offentlig Licitation at overlade dem til ukiendte Entrepreneurer. Og da det nu hænder sig saa vel, at den ene af de Herrer Udgivere Hr. Justitsraad Balle er tillige Kirkeværger for Domkirken, og Direkteur tillige med biskoppen for Katrinekirke, var det just den rette Tid saadant blev foretaget, da man kunde formode at faae den nøiagtigste Oplysning om alt hvad man ville ønske sig, lige indtil af hvad Aarsag, der nu for nogle faa Uger siden ere blevne 5 Blyeplader, nedtagne af Domkirkens Tag for at omsmeltes, da dog Kirkens hele Tag for 6 Aar siden blev ganske omsmeltet og paa nye oplagt. Behager de Herrer Udgivere, at oplyse os iblant andet om denne og flere ubegribelige Tildragelser ved Domkirkens sidste Reparation, forbinder jeg mig at modtage og betale 10 Exemplarer saa længe denne Materie om begge Kirker underholdes, imod at det maae være mig tilladt uden for Fortrydelse at giøre de Herrer Udgivere opmærksom dersom et eller andet af hvad jeg veed om Domkirkens sørgelige Skiebne under dens sidste Reparation, skulle blive forglemt, og at saadant da ufeilbarlig maatte blive indrykket. Riber Apotheke den 28de Julii 1798. Tilschou.