Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-05-03
Jndsendt. J Aarhuus Stiftstidende No. 63 er indrykket et Stykke, der nok skal være Svar paa, eller Gjendrivelse af et ældre Stykke i samme Tidende No. 36. Forfatteren kalder sig N. og siger, at fordi vi have en viis og retfærdig Konge, bør en Skolelærer ikke klage over trange Kaar. Jdet mindste kan jeg ei udlede anden Mening af hans Jndledning. At vor Konge er viis og retfærdig, har man vidst og erkjendt længe før Hr. N. mindede derom, men at en Skolelærer derfor ikke maatte klage over trange Kaar, naar han har dem, det begriber jeg virkelig ikke. Mig synes netop, at Overbeviisningen om en viis, retfærdig og for sit Folks Vel omhyggelig Konge, maatte give Den Mod til at klage, der har Aarsag dertil. Hr. N. siger dernæst at Skolelærerne ikke have Aarsag til at klage, da der ved Anordningen af 1814 er tillagt dem en Løn, hvoraf de kunne leve – rundeligen. Jeg vil her ikke være saa uforskammet som Hr. N., at beskylde Nogen for Usandhed, men blot simpelt hen erindre, at man ikke burde tale, allermindst offentligen og paa en saa bestemt Maade, om noget man ikke kjender til. Kjendte Hr. N. noget til Skolelærernes Kaar, maatte han ogsaa vide, at ikke en Tiendedeel af de danske Skolelærere faae den Løn der er bestemt i Anordningen af 1814. Det kan bevises, at der gives Skolelærere, som ikke have mere at leve af med Familie, end 4 Tdr. Rug og 6 Tdr. Byg, og i Penge, efter nærværende Aars Capitelstaxt, omtrent 28 Rbd. Tager man derfra Løn til en Pige, 10 Rbd., og Betaling for Jordloddens Drivning, 10 Rbd, saa bliver igjen 8 Rbd., hvorfra endnu gaaer Afgivt til Hielpekassen. Det kan bevises, at der gives Skolelærere, der formedelst Pensioner til Formænd eller Enker, endnu have mindre. Kan Hr. N. med saadanne Jndkomster leve, og blive rund, og beholde Lyst og Kjerlighed, til sit Kald, da kunde han gjøre sig overordentlig fortjent af de danske Skolelærere, ved at lære dem denne Kunst, og befrie dem fra de to ligestore Ubehageligheder, at lide Nød, og at klage. Men kan han ikke det, da kan jeg ikke andet end bruge Hr. N. egne Ord, og kalde det uoverlagt at skrive offentlig om noget hvorom han har, eller idet mindste viser saaliden Kundskab. At paastaae, at det der hæves efter Capitelstaxt, ikkun udgjør en Tiendedeel af en Skolelærers Løn, viser atter total Mangel paa Kundskab om det Hr. N. har givet sig af med at bedømme; thi naar en Skolelærer faaer 10 Tdr. Korn in natura, og 16 Tdr. betalte efter Copitelstaxt, saa udgjør jo det sidste mere end Halvdelen. At der klages over for liden Fremgang i Skolerne har jeg hørt, og det baade ofte og paa Steder hvor Lærerne vare bekjendte som duelige og nidkjære Mænd, hvor altsaa denne Mangel paa Fremgang ikke kunde tænkes foraarsaget af andet end locale uheldige Omstændigheder, hvoriblandt især Lærernes trange Kaar. Hr. N. siger, at Publikum – maaskee har antager sig selv derfor skulde af Klage fra Skolelærerne over trange Kaar, nødes til at troe at den Klagende have valgt sin Stilling for at leve mageligt og ei for at virke Men maatte man spørge Hr. N. i hvad Hensigt han, om han virkelig er activ Statsborger, har valgt sin Stilling Mon allene for at virke, og ikke ogsaa for at leve? Og moden Mand, der anvender først en Deel af, eller maaskee si hele Formue, og siden at sin Tid og Kraft, paa et for Staten nyttigt og uundværligt Fag, ikke kunde gjøre Fordrinpaa noget mere end det tørre Brød, Og naar han ikke hamere, kan det da ei kaldes at sulte? Hvad der har være Hr. N. Hensigt, ved at ville gjendrive, hvad der er ree Sandhed, veed jeg ikke; men andet end Skam kan han ikke have deraf, da han tydelig har røbet Uvidenhed, eller det de endnu er værre: forsætlig Afvigelse fra Sandheden. Skolelærernes Ven. Frühlings=Pastorale im Andenken meiner Dollr. Lerchen schwirren, Tauben girren, Blumen blühen, Augen gluhen, Haine jubeln, Quellen sprudeln, Busen wallen; Stimmen lallen; Wonne der Flur, grust dich Natur. Sonnenstrahlen, schaffen, malen: Sanftes Sehnen, Brumenscenen, Glut der Herzen, Flammenkerzen, Lust zu Thranen, Philomelen, Amoretten, Rosenketten. Augen weinen, Sinne traumen: Liebestage; Lustgelage; Auch Cypressen; kein Vergesen, Stiller Leiden, todter Freden; Und der Liebe, sanfte Triebe. Um die Wette, an der Kette Suser Hoffnung und der Tauschung Tanzen hente, Männer, Brüute; Auf Blumenspur, zu dir Natur, Dein Heiligthum, Elysium, Mir scheint des Fruhlings Zauberblick; Das jugendliche Lebensglück; Von Dolly fern, Ein Rebelstern. Walther