Almuevennen, 1844-09-25
Gaardmand Kirk: Hvad Tjenester som Arbeids karl angaaer, maa jeg paa det bestemteste modsige den sidste ærede Taler; jeg for min Part har aldrig foretrukket udtjente Soldater i min Tjeneste, og det samme er Tilfældet næsten overalt i Bondestanden. Til at være Tjener eller Lignende ere de vel bedre skikkede, men til at forrette Arbeide ere de ingenlunde dygtigere end andre Karle. Gaardeler Black: Heri er jeg ganske enig; de lære maaskee Høflighed og Complimenter, som gjøre den skikkede til at være Kudsk eller Tjener, men som iøvrigt Jntet nytter dem. Gaardeler Lydersen: Det er mit Ønske, at den almindelige Værn pligts Jndførelse maa skee paa en hensigtsmæssig, beqvem og sparsommelig Maade, saa at den navnlig ikke bliver for byrdefuld for nogen Stand, og jeg slutter mig derfor i det Væsentlige til Minoritetens Jndstilling. Flere patriotiske Mænd have baade i Skrift og Tale bidraget til at oplyse det Gavnlige i en virkelig almindelig Værnepligts Jndførelse, og jeg haaber, at det maa blive udført paa en tilfredsstillende Maade. Naar det er blevet yttret, at Bondens Søn, bedre kan forrette Garnisonstjeneste, end de andre Stænders Ungdom, da kan jeg aldeles ikke indrømme dette, og at den udtjente Soldat skulde have noget mere tiltrækkende ved sig, og derfor være mere søgt end andre Karle strider ganske mod min Erfaring. Bonden foretrækker tvertimod i Almindelighed den Karl, som bestandig har beskjæftiget sig med de landlige Sysler, for den, der i længere Tid har ligget i Garnison, og derved er bleven fravant Bondens Arbeide. Det er iøbrigt ogsaa meget naturligt, at den, som har meest at værge for, selv bidrager til dets Forsvar; thi naar Fjenden trænger ind i Landet, overfalder han nærmest dem, hos hvem der er noget at faae, og det vil da især gaae ud over Capitalisten og Godseieren, medens den Fattige Jntet har at befrygte. Det var derfor ogsaa hos Oldtidens Nationer netop en hæderlig Stilling at høre til Krigernes Række, kun Trællen maatte ikke bære Vaaben, og hos os selv har jo Krigstjeneste til Hest lagt Grundvolden til Adelen. Jeg maa saaledes ansee Minoritetens Forslag for det meest hensigtsmæssige. Commissarius tog nu tillorde, men hvad han havde at sige, var ikke af megen Vægt; det Synspunkt hvorfra han troede Udkastet anbefaler sig, var det som han allerede i sin Jndledningstale havde fremhævet, at det vil tjene til en Forædling af det indbyrdes Retsforhold imellem de forskjellige Stænder, at der ikke herefter vil blive Anledning til at klage over, at den Ene ved Fødselen er indskrænket i ligesaa godt som den Anden at vælge sin Livsbane, eller at der paahviler ham en særegen Byrde, hvorfor Andre ere frie. Kun deri, og ikke i betydelige materielle Fordeele vil for Øieblikket den Gavn bestaae, som Bondestanden vil have af den ny Lov, hvis Hovedformaal er, at opfylde den i Retfærdighed og billighed grundede Fordring, at de forskjellige Borgerclasser stilles lige med Hensyn til Forpligtelsen til Krigstjeneste. - - Angaaende Oprettelsen af en Milits vilde det for en stor Deel komme an paa, om de nærværende Garnisonstropper kunne undværes. Kunne de ikke undværes, og Bekostningerne som derpaa anvendes altsaa ikke formindskes, vilde det være betænkeligt at oprette en Milits, der vilde medføre betydelige Udgifter for Staten, og betydelige personlige Byrder og Omkostninger for de Enkelte af hvilke Militsen skulde bestaae. – Garnisonstropperne skulde være den egentlige Kjærne, hvortil den øvrige Styrke som i paakommende Tilfælde maatte stilles i Marken, kunde slutte sig, men dersom de skulde sammensættes paa den Maade som Minoriteten havde foreslaaet vilde de komme til at bestaae af mindre paalidelige Folk, deels af den fattigste Classe, deels af dem som Districterne helst ønskede at skille sig af med. – Om Pluralitetens Betænkning sagde han, at den nye militaire Straffelovgivning har i længere Tid været under Arbeide, den er bearbeidet deels af Commissioner deels af begge Generalauditeurerne, og vil upaatvivlelig blive bragt tilende førend den almindelige Værnepligt træder i Kraft, og han saae ikke hvorfor man skulde nære Mistillid, hertil, eller til at den vil blive overeensstemmende med Retfærdighed og billighed; dette bør den at være enten Armeen bestaaer af den ene eller den anden Stand, skjøndt Udvidelsen af Værnepligten gjør Trangen til en ny Lovgivning om denne Gjenstand mere fremtrædende. De foregne Straffe som forhen ere blevne brugte i Militairetaten, ere i den senere Tid blevne afskaffede, og ialmindelighed blive Militaire som begaae Forbrydelser, endog straffede mildere end Civile, saa at der ikke med Hensyn til den egentlige Straffelovgivning er nogen meget stor Trang til en Reform; derimod er en Forandring nødvendig, med Hensyn til de personlige Correctioner som anvendes for at frembringe øieblikkelig Lydighed, og Opmærksomhed, og en saadan Forandring vil ogsaa blive sat i Værk inden den ny Lov og Værnepligten træder i Kraft, men han indsaae ikke hvorfor Lovens Udgivelse skulde tilbageholdes derefter. Angaaende den nye Organisation af Forstærkningen, da troede han man havde al den Kundskab derom som behøvedes for at bedømme Udkastet. Det er vist at alle vaabendygtige Personer der ikke høre til den staaende Hær eller ere i offentlige Embeder, indtil 38 Aars Alderen skulle høre til Forstærkningen, og skulle være pligtige til at underkaste sig Dressur, men hvorvidt dette kan udføres beroer paa, om man dertil vil kunne skaffe Midler. Vilde Forsamlingen gjøre Forslag om Forstærkningens Organisation kunde der vel være Grund til at forlange Oplysning om de Bekostninger som dermed vilde være forbundne, men som Sagen stod troede han ikke at der dertil var nogen Anledning. Ligesaalidt fandt han at Fulleføringen, Flytningsfriheden eller Jndqvarterings væsenet vedkom nærværende Anordning. Referenten modsagde, at det var for de dannede Classers Skyld, at Garnisonstropper skulde organiseres, da de meere dannede Classer ikke modsætte sig Lighedsprincipet i Udkastet vel at mærke!). Naar Kirk, havde talt om det Uhensigtmæssige i Lodtrækningen, da var det vistnok en stor Fordeel at trække sig fri, men Lodtrækning vilde ikke kunne undgaaes uden ved at indføre Almeenvæbning, men alene paa den Grund at gjøre dette lod sig neppe forsvare. Han forsvarede dernæst Betænkningen mod Commissarius's Jndvendinger, Kammerherre Benzon ansaae det for gavnligt, om der for de Forældre som selv vilde uniformere og underholde deres Sønner i Tjenestetiden, blev aabnet Adgang til at indsætte dem i eget Corps, hvor de kom sammen med unge Mennesker af lignende Dannelse og Stilling, Det var ikke hans Mening at indføre noget Castevæsen, men forskjellig Stilling medfører forskjellige Anskuelser, og det kunde ikke være ønskeligt for den Fader som har opdraget sine Sønner til at indtræde i Embedstanden, at de skulle komme i Berøring med Mennesker, som for Betaling have paataget sig den Forpligtelse at tjene Staten; de skulde gandske være de samme Vilkaar underkastede som de andre Tropper, kun at de vare sikkre for at komme i nøiere Forhold til de mere udannede Mennesker. Hertil bemærkede Commissarins at dette Punkt havde været under megen Overveielse ved Udarbeidelsen af Lovudkastet. Var denne Jdee gaaet igjennem havde alle de Undtagelser som ere gjorte til Fordeel for de til disse Classer henhørende Jndivider kunne bortfalde, men det forekom ham at der er nok saameget at erindre imod hint System som mod det der er valgt i Udkastet. Sognefoged Jacobsen: Naar det blandt andet er anført, at et betydeligt Antal Tropper stedse er for fornødent i Hovedstaden, maa jeg dog formene, at da den inden sine Volde vist indeslutter 20,000 Mand mellem 21 og 40 Aars Alderen, foruden Garnisonen, vilde Staden, naar dette Mandskab var vel øvet, væbnet og commanderet, vistnok kunne udholde et pludseligt Angreb, indtil Militsen fra Sjælland kunde samles, om end Garnisonen ikke var stor. Naar Godseier Nyholm med flere have omtalt Bekostningen, som vil medgaae til Militsen, da skal jeg dertil blot tillade mig at bemærke, at naar man vil tænke sig, at den nuværende Fredstyrke blot formindskes med 2000 Mand, og derhos antager, at Mandskabet til Militsen kunde gjennemgaae Exerceerskolen i 1/2 af Aaret, saa vilde der for den ved disse 2000 Mand besparede Lønning kunne øves 12000 Mand, og naar hermed tillige tages i Beregning, hvad der kunde spares fra Liniens Øvelse, Mundering m.v., troer jeg ikke, at man har nødig at frygte for, at en Milits=Indretning skal forøge Udgifterne for det Offentlige. Naar den samme ærede Deputerede mener, at jeg har foreslaaet, at Mandskabet til Militsen, skulde anskaffe sig selv Armatur, da har han enten forstaaet mig urigtigt, eller og jeg har udtrykt mig feilagtigt, min Mening er nemlig, at Mandskabet skulde uniformere sig, men herved mener jeg ikke Armatur : Lædertøi og Vaaben, men blot Beklædningen. Den høiagtede kgl. Commissarius har anført, at Stilling og Frikjøbelse er meget forskjellig; dette er ogsaa mig gan skee klart, men jeg formener dog, at det ved meget hyppig Stilling er at befrygte, at Armeen vil komme til at bestaae af mindre paalidelige Jndivider, end ellers vilde blive Tilfældet. Referenten anførste at almeen Væbning finder Sted i Preussen og dette er maaskee ogsaa det eneste Land hvor det findes, men det er der ikke organiseret paa den af Minoriteten foreslaaede Maade. Der er Militair=Udgifterne alene løbet op til næsten Halvdelen, af Statens samtlige Jndtægter, og man vilde vel her ikke være tilbøielig til at gaae ind paa saa stor Udgift. Han troede ikke at man vilde blive tilfreds her i Landet med Oprettelsen af et saadant Corps som Benzon havde foreslaaet. Han troede nok at Hovedstadens Befolkning ikke ville skaane Kræfter og Liv, naar fornødent gjøres, men det er nødvendigt at der findes en Stamme veldresserede Folk hvortil de kunne slutte sig, og dette kunde kun skee ved Hielp af et tilstrækkelig Antal Garnisons- eller som det hedder, Linietropper. Gaardeler Kirk bemærkede, at hvis det skulde blive klart, at Minoritetens Forslag ikke lod sig udføre, uden med for store Bekostninger, kunde det ikke være Bondestandens Mening, at det skulde iværksættes, men da saamange Skribenter have fremstillet det som let iværksætteligt, og da det tillige vilde medføre fuldkommen Lighed, havde man ikke taget i Betænkning at fremsætte det. Referenten yttrede hertil, at dersom Minoritetens Forslag var gaaet ud paa foruden at anholde om de Oplysninger som Majoriteten havde troet nødvendige, tillige at bede om, at Qvæstionen om Almeenvæbning og Garnisonstropper maatte blive taget under Overveielse, og derpaa en Fremstilling givet af de Grunde der tale for og imod en saadan Organisation tilligemed Oplysning om Bekostningerne derved, kunde Majoriteten vel være tilbøielig til at gaae ind derpaa, thi skjøndt det neppe vilde føre til noget, saa var Ønsket om denne Organisation imidlertid saa almindelig i Provindsen, at det vilde være tilfredsstillende at en saadan Undersøgelse fandt Sted. Nyholm erindrede at han netop havde forbeholdt sig at stille et Amendedement i den Retning. Commissarius var for sit Vedkommende overbeviist om at Sagen ikke lod sig ordne paa den Maade, og hvis Forsamlingen troede det samme var der ikke Anledning til at forhale Anordningen. Benzon forsvarede yderligere sit Forslag om et eget Corps for rige Folks Sønner. Overkrigskommissair Holst. Om Stilling bør finde Sted, og kan ansees hensigtssvarende, har jeg tidligere været i Tvivl om, men er kommen til den Overbeviisning, at man i dette som i andre Tilfælde bør give den Fattige Leilighed til at fortjene den Riges Penge. Ved at indskrænke Stillingsadgangen til Landets Sønner, vil heller ikke Militair-Etaten derved kunne lide. Comteen i denne Sag er fælles enig i, at Lovudkastet bør begiæres i omarbeidet Form forelagt paany, og jeg antager, at heri vil Forsamlingens Pluralitet være enig. Det er altsaa ikke saameget det Nuværende som Principet for selve Væbningssystemet, hvori Anskuelserne afvige, og uden at gaae ind i Detaillen, maa det erkjendes, at Minoritetens Votum har det naturlige Begreb for sig, at Enhver, som kan, bør gaae ind i Krigernes Række, naar det gjælder Fædrelandets Forsvar. Efter Danmark nuværende Tilstand, vil en Angrebskrig fornuftigviis ikke let kunne tænkes, Væbningsvæsenet maa fornemmelig altsaa være beregnet paa Forsvars-Krig, og da Landets Beliggenhed og Grændser gjøre det muligt for en Fjende at angribe samtidigen paa flere Steder, er det ligefrem, at Landets Forsvar kræver en betydelig Hærstyrke, og som vil, efter dets pecuniære Kraft, kun kunne haves ved almindelig Folkevæbning. Men Forsamlingen vil herom naturligviis ikke kunne indlade sig paa nogen bestemt Mening, førend den er forelagt Reglerne for Disciplinen eller den egentlige Straffelov, Anordningen for Forstærkningen, og en saadan Beregning over Bekostningerne ved en almindelig Væbning, at disse idetmindste nogenlunde paalideligt kunne calculeres. Jeg nærer derfor det Haab, at Godseier Nyholm vil, i Henhold til hans tidligere Yttring, herom stille et Amendement til Minoritetens Votum. Eiendoms-Usikkerhed i Fredriksborg. Amt.