Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-14
Da jeg i Forgaars Aftes kom i Klubben, fandt jeg en heel Committee i Færd med at recensere det Brev fra et Fruentimmer, angaaende Privattheatre, som læses i No. 28 af Deres Skilderie, Der var en Støi og Allarm, som om det kunde være en polsk eller tydsk Rigsdag, og Justitsdirectøren maatte lægge sig derimellem, for at forekomme braadne Pander og videre Uleilighed. Stemmerne vare meget deelte, Nogle vare imod, Andre for den ubekiendte Dames Mening. Jeg for min Part havde mine gode Grunde for at tie bomstille, eftersom mit eget Huus saa at sige er et Privattheater, og jeg ikke kunde tage saadanne Indretninger i Forsvar, uden at faae Skyld for Partiskhed, eller angribe dem, uden at give Mig og Mine blot. Men aldrig saasnart var jeg kommet hjem, førend jeg satte mig hen at skrive nærværende Brev, hvori jeg har søgt at vælte en stor Steen fra mit Hjerte. Jeg er en Mand, Hr. Udgiver, som kunde leve ret godt af min Profession, dersom jeg ikke havde den Ulykke at være gift med en Kone, der passerer for et af de største dramatiske Skenier, ikke blot i Kjøbenhavn, men i hele Sjælland, ja i Lolland og paa Falster, hvor hun imellemstunder Forskrives hen til, for at spille Komedie. Da jeg for 18 Aar siden indtraadte i den hellige Ægtestand med hende, vidste jeg vel, at hun var meget for Komediespil, men jeg drømte ikke om, at det kunde være saa stor Ulykke for en Mand, at have en Komedianterske til Kone. Dog, atten sure Aar have overbevist mig om, at man heller bør ønske sig gift med en Skjændegjæst eller en Skidenso, end med et Fruentimmer, der spiller Trumf Roller, som de kalde det, paa Privattheatre. Havde jeg en Ven, som var paa Veie at gifte sig med en saadan Privattheaterdronning, saa vilde jeg heller raade ham, at springe strax i Stranden, skyde sig en Kugle for Panden, tage en Portion Rottekrud, reise Pokker i Vold til America, end løbe i Gabet af en saadan Drage, der er værre end den, Holofernes overvandt. Jeg taler af Erfaring, og ingen veed bedre hvor Skoen trykker, end den, der har den paa. Deres Correspondent inde beraaber sig paa den nu brugelige Valts, som en meget agtværdig Mand ivrede imod, og at hun, ved at snurre ham rundt som en pidsket Top, bragte ham paa ganske andre Tanker. Ak, gid min Kone kun ikke gjorde andet end valtsede. Jeg skulde lade hende valtse til hun ikke kunde reise sig mere. Men hun spiller Komedie, og det er ingen Komedie for mig. Det er et Sørgespil, min Herre, som vil og maa tage en sørgelig Ende. Jeg vil være en Skjelm, om jeg nogensinde har nægtet min Kone nogen uskyldig selskabelig Fornøielse, og det saa meget mindre, som jeg selv er Medlem af to Klubber og tre Fugle og Papegøie selskaber. Men jeg passer ligefuldt mit Arbeide Det gjør min Kone ikke. Hun hænger hele Dagen i Komediebøger, løber op og ned i Stuen, for at indstudere Roller, kjører hver anden Dag paa Prøve, og tager hun engang Synaalen eller Stoppe naalen i Haanden, saa skeer det ikke for at reparere mit eller Børnenes Linned, eller for at stoppe mine Strømper, hvorpaa der er flere Huller end i mangen Hoved-Cassebog, men for at besætte en Keiserindekaabe med uægte Galoner, eller et Diadem med Glasperler og Glimmerstads. Da jeg forleden skulde op paa Palæet med en Regning, og jeg vilde klæde mig lidt ordentlig paa, var Linningen paa min Manskjetskjorte revnet paa tre Steder. Jeg bad min Kone om at sye den sammen. Men mener De hun vilde, hvormeget jeg end bad hende derom, "Nu har jeg andet at tænke paa, raabte hun fortrædelig, end at lappe Linninger." (Hun var nemlig i Færd med at sye Kroner af Flitterguld paa Dronning Elsa bets Kappe i Schillings Maria Stuart. Hvorledes kan Du være saa urimelig, Mand, at forlange sligt af mig, i et Øjeblik, da Du seer jeg har et saa vigtigt Arbeide under Hænderne? Veed Du da ikke at jeg i Aften skal spille Dronning Elsebet." Jeg forklarede hende, at det var meget vigtigere for mig, ikke at see ud som en So, naar jeg kom til fornemme Folk, end for hende, at sye Kroner paa Dronning Elsebets Kaabe. Men neppe, var jeg færdig med min Forklaring, førend hun kastede mig Skjorten lige i Næsen, og raabte flæbende, at saadan en udannet, barbarisk, næsthetisk Klods fortiente ikke at have en saa dannet, cultiveret og civiliseret Kone som hun er. Hun truede endog med at lade mig gjøre umyndig og søge om Skilsmisse hos Magistraten. -