Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-14
Indenlandske Efterretninger. Under Overskriften: "Jndsendt findes i dette Blads Nr. 45, for Tirsdagen d. 3die Juni d. A., en Artikel, hvis Forfatter troer, at en offentligt bekjendtgjort Anmældelse om Afrikaneren Frederik Davunnas Underviisning og Daab, der, blandt Andet, udtrykker sig saaledes: "Jndbyrdes Underviisning viste sin sædvanlige Virkning; i 10 Maaneder havde han lært at læse i Bog, at skrive med danske og latinske Bogstaver, at regne de 4 Species og faaet Begyndelsesgrundene af den geographiske Underviisning, snarere dadler, end roser den indbyrdes Underviisningsmethode, efter, hvilken disse Elementer lærtes, fordi han ikke gjorde endnu større Fremskridt i ovennævnte Tid, Forfatteren paastaaer, at et Barn, endog med ganske almindelige Evner, der er gammelt nok til at forberedes til Confirmation af en Præst, maatte, uden særdeles Anstrængelse, og ved en almindelig god Underviisning, kunne bringe det til at lære Alt, hvad her er angivet, endnu hurtigere, og finder det vigtigt, at Publicum lærer at kjende det formeentligen Manglende i Anmældelsen, eller de væsentlige Hindringer, som have været Skyld i en saa ringe Fremgang. Jeg har ikke havt den mindste Deel i den paaankede Anmældelse, og behøvede derfor saameget mindre at forsvare den, som den synes mig at være ligesaa fuldstændig, som den i Eet og Alt er sand og rigtig. Det er derfor kun især forsaavidt, som Forfatteren i Skilderiet, uden først at ville være tilstrækkeligt underrettet, har fundet det passende at fælde en ubillig Dom over mig som Davunnas Lærer, at jeg skylder Sandheden og mig selv at svare. Davunna kjendte egentlig kun det accraiske Sprog, og var aldeles uvidende i Alt, hvad der læres i vore Skoler. Det medtog derfor nogen Tid, inden han forstod Dansk, og inden hans slumrende Evner vaktes, og efterhaanden udvikledes saameget, at vort Arbeid vilde begynde at lykkes. Da han desuden ofte led under vort ustadige og kolde Clima, og Virkningerne deraf heller ikke kunde være gunstige for hans Fremgang, saa tilstaaer jeg, at jeg troede, og troer endnu, at vi havde arbeidet upaaklageligt, da han efter 10 Maaneders Forløb var i Besiddelse af de nævnte Kundskaber og Færdigheder, idetmindste frygtede jeg ikke for, at Nogen, uden at tænke paa hine Hindringer, der dog næsten frembyde sig af sig selv, og uden at kjende den Grad af Dygtighed, som han havde opnaaet, vilde sige os det Modsatte. Men da dette nu er skeet, saa var det ønskeligt om Forfatteren vilde hvad jeg ikke kan troe, han nogensinde har gjort - prøve sine egne Kræfter paa et lignende Arbeid; det kunde da hænde sig, at han ikke alene blev overtydet om, at man ikke engang altid kan forhaste sig, men at han ogsaa vilde tage sin Tilflugt til den indbyrdes Underviisning, thi det er ganske vist, at der arbeides flittigere, og derfor ogsaa hurtigere, i Skoler med indb. Underviisning, end i andre, og at jeg for en stor Deel skylder denne Methode den Nytte, jeg dog veed at have stiftet i min Skole. Endeligt tillader jeg mig at bemærke, at Forfatteren feiler, naar han antager, at et Barn, med ganske almindelige Evner, som har nærmet sig den Alder, at det kan tage Deel i Confirmandunderviisningen, kan, ved en almindelig god Skoleunderviisning, lære de ovennævnte Discipliner i endnu kortere Tid, thi havde han Ret heri, saa vilde det uden Tvivl ogsaa være rigtigst, at Børn først begyndte at gaae i Skole i deres 13de 14de Aar, istedetfor i det 6te 7de Derved var jo meget vundet; men, det gaaer næppe an, siden saa mange, der nu skulle og virkeligt nyde Skoleunderviisning fra deres 6te til 14de Aar, kunne have Møie nok med at bestaae i det, som Præsterne ere pligtige til at fordre af dem, førend de maae tilstedes Adgar, til Confirmandunderviisningen. H. J. Wille, Lærer i Normalskolen for den indb. Underviisning, og i de militaire Caserneskoler.