Viborger Samler, 1784-03-08
Viborg. Fredagen d. 27 Febr. bleve af H. H. Hr. Biskoppen, til Lære-Embedet indviede Hr. Jørgen Blicher, adjungeret og fuccederende Sognepræst for Vorning, Qvorning og Hammershøi Meenigheder i Sønderlyng=Herred. Hr. Terkel Kleve Munch, Capellan pro Persona for Kobberup og Feldingberg Meenigheder i Fiends=Herred. Til Jntimation betiente Capellanen ved Domkirken, Hr. Ferslef, sig af 1 Tim. 4, 16. Giv agt paa dig selv og paa Lærdommen, bliv ved i disse Ting; thi naar du giør dette, skal du frelse baade dig selv og dem, som høre dig. heraf blev betragtet: Den store Velsignelse, Apostlen forsikrer en retskaffen Lærere. 1. De særdeles Egenskaber, Apostlen fordrer af en retskaffen Lærere. Lærere om 2. Den store Velsignelse, han forsikrer saadan Texten til Jndvielsen selv var Act 8, 35. Philippus, oplod sin Mund, og begyndte fra denne Skrift at forkynde Evangelium om den Jesu Da denne høitidelige Forretning blev foretaget just paa den Dag, da man ved en Forberedelses Tale pleier at opmuntre Meenighederne til hellig Jver i den forestaaende Faste Andagt, blev i en kort Fortale handlet om dette dobbelte Øiemærke, begges Vigtighed og nøieste Forbindelse. J Hensigt til begge blev af Texten forestillet: Hvorledes der rottelig skal prædikes om Jesu Lidelse, som Hoved=Jndhold af hele Evangelio. 1. At Jesu Lidelse ret betragtet er Hoved Jndholdet af hele Evangelio. r. S. 2. Hvorledes der om samme rettelig skal præ Det første, som almindelig Opmuntring til en Gud behagelig Faste Andagt. Det Det sidste, som Opmuntring for Lærere i Særdeleshed, sær de 2 unge Tiltrædende. 1ste Deel. J den hele mærkværdige Tildragelse, hvoraf Texten er taget, see vi tydelig Guds Aands overordentlige Virkning til at bestyrke denne anseelige opvakte og paa den første Naade opmærksomme Poselyt, i hvilken vi noksom see, opfyldt Matth. 13, 12, vi bør derfor ikke troe, at det store Capitel E. 53, for hvilket alene en Esaias kunde fortiene at kaldes det gamle Testamentes Evangelist, af en blot Hendelse er faldet denne lærebegierlige Skatmester i Hænderne, meget meere tør vi gudeligen troe, at just denne dyrebare og rige Text ved Aandens overordentlige Bestyrelse blev lagt til Grund for Philippi Underviisning, og at deraf Jesu Lidelse, som Evangelii Hoved=Jndhold, er bleven fremsat og skal Jesu Lidelses Betragtning for os blive det samme, maa vi paa det nøieste kiende: a) Den lidende Persons guddommelige Høihed. b) Lidelsernes deraf flydende nendelige Værd. c) Deres herlige Følger, for Christo, for os. (i Henseende til Christi Ophøielse bleve anmærket, at den ikke mindre end Fornedrelsen var et væsentligt Stykke af Guds Pagt med Midleren; den hører til Midlerens Fuldkommenhed og just den Midleren meddeelte Herlighed har den nødvendigste Jndflydelse i vor fuldkomne Sallig giørelse) d) Deres hellige Forbindelse, Troe, Lydighed. 2den Deel. Hvorledes herom rettelig skal prædikes. a) Skriften maae overalt legges til Grund. b) Saadanne Sprog vælges, som ere meest tydelige og passende. c.) De lærende maae ei slippes, forend de bringes til fuld Overbeviisning. d) Alt dette bør skee med gudelig Jver og hellig Frimodighed. Hvert Stykke blev udleedt af Textens Ord og Sammenhæng. Anvendelsen skeede paa Tilhørerne i Almindelighed, Lærere i Særdeleshed. Af de nye Jndviede Lærere prædikede Hr. Munch over 1 Petri 3, v. 18. Christus led eengang for Syndere; den retfærdige for uretfærdige, at han maatte føre os til Gud. Efter en kort Forklaring til Indgang over C. 53. v. 7. blev i Anledning af Textens Forbindelse med det foregaaende betragtet. Jesu Jesu Taalmodighed i sine Lidelser for os som en Opmuntring til at lide, naar det udkræves, taalmodig for hans Navns Skyld. 1.) Jesu taalmodige Lidelse for os. 2.) Hvorledes vi efter dette Exempel bør forholde os i Lidelser for hans Navns Skyld.