Berlingske Tidende, 1773-12-01
Fra den 20de Nov. til den 25de Decbr. 1773 ere heri Staden copulerede 108 Par. Fødde 110 Drenge, 11 Piger, tilsammen 227. Døde 68 Mænd, 46 Qvinder, 68 Drenge, 61 Piger, tilsammen 243. Ere al saa 16 flere Døde end Føde. De Døde ere bortrykkede af følgende Svagheder: Alderdom 16, Barselseng 3, Blodgang 2, Blodstyrtning 1, Brøstsyge 27, Colic 1, Durkløb 4, falden til Døde 3, Feber 22, Forstoppelse 1, Guulsot 1, hastig død 3, hidsig Feber 9, Hovedpine 1, Hævelse 1, indvortes Svaghed 2, Kopper 21, Kræft 1, Mavpine 1, Pleuris 1, Skiæver 1, Skiørbug 2, Slag 59, Svindsoet 4, Trødske 1, Tærende Syge 20, uangivne Svagheder 17, Vattersot 11. Beslutning af den Pavelig Bulle i Henseende til det hidtil saa kaldte Jesu Sælskabs Ophævelse, (See Maaneds=Tidenden for Nov. M.)Men de, som hidtil ere blevne antagne, maae paa ingen Maade tilstædes at aflægge det første eller høytidelige Løfte, uder Straf, at deres Antagelse og Løfters Aflæggelse skal være ugyldig, saa og andre Straffer, som Vi efter eget Gothesindende ville bestemme. Vi ville, befale og anordne tillige, at de, som nu virkelig staae i Noviziat, strax ufortøvet og vikelig skal frigives. Ligeledes forbyde Vi, at beklæde dem, som allerede have aflagt det først=Løfte, og endnu ikke ere optagne i nogen af Præste=Ordenerne, med disse høyere Ordener, Tegn, end ikke under Paaskud eller Skin af det i Sælskab allerede aflagte Løfte, eller de Privilegier, som ere Sælskabs meddeelte, tvert imod det Tridentinske Concilii Decreter. - Og da nu al Vor Omsorg i sær gaaer ud paa at vaage over Kirkens Fordeele og de Christne Nationers Rolighed, og tillig paa denne Tid at forskaffe de enkelte Lemmer af denne Orden, som Vi for deres Personer med en faderlig Kierlighed i Christ ere bevaagne, nogen Trøst og Underholdning, paa det de fri fra alle de Uroligheder, Tvistigheder og Bekymringer, at hvilke de hidtil have været plagede, kunde med mere Nytte arbeyde i Herrens Vingaard, og befordre Siælenes Sallighed; saa anordne og besale Vi hermed, at de Lemmer, som allene have aflagt det første Løfte, og endnu ikke ere indviede til Præster, inden en af hver Steds Geistlighed bestemmende Tid (som kan være tilstrækkelig nok for imidlertid at erholde et Embede, en Betiening, eller finde et Tilflugts=Sted hos en godgiørende Ven, uden dog at saadan Tid maae overskride et Aar, fra nærværende Bulles Dato at regne) skal fra saadant deres første Løfte løses, reent forlade bemeldte Sælskabs Huusse og Collegier, og have fuldkommen Frihed til at vælge den Levemaade, som enhver holder meest overeenstemmende med sit Kald i Christo, sine Kræfter og Jndsigter. Og dette saameget desmere, da allerede efter Sælskabets Privilegier disse Lemmer, uden nogen foregaaende Citation, uden Forhør og uden nogen Rettergang maa begive sig ud af Sælskabet, naar allene Superiorerne holde det for billigt og overeenstemmende med Forsigtighed og Omstændighederne. Hvad fremdeles angaaer de Lemmer, som allerede ere antagne udi de hellige Ordener, da give Vi dem Tilladelse og Magt at forlade disse samme Sælskabets Huuse og Collegier, for enten at gaae over til en anden geistlig af den Apostoliske Stoel approberet Orden, hvor de, naar de i Sælskabet ikkun havde aflagt det første Løfte, skal fuldende den af det Tridentinske Concilio foreskrevne Noviciats Tid, men i Fald de allerede have aflagt det høytidelige Løfte, ikkun 6 heele Maaneder skal blive i Noviziatet, da Vii Naade dispensere dem fra den øvrige Tid; eller og for at blive verdslige Præster og Geistlige, og det med en fuldkommen Lydighed og med Underkastelse under Biskoppernes Jurisdiction i det Stift, hvor de fæste deres Boelig. Vi anordne og, at der skal anvises dem, som paa denne Maade blive Verdslig Geistlige, en vis Portion af det Huuses eller Collegii Jndkomster, hvorudi de hidtil have levet, indtil de paa anden Maade blive forsørgede, hvorved dog ikke allene maae sees paa Jndkomsterne, men og paa den derpaa hæftende Last. De som alt virkelig ere optagne i de hellige Ordener, og som enten af Frygt for ey at kunde have tilstrækkelig Livs Ophold formedelst forommeldte Portions totale Mangel eller alt for liden Pension, eller som formedelst høy Alder, Svaghed, og andre retmæssige og vigtige Aarsager, ikke gierne ville forlade Sælskabets Huuse og Collegier, kan blive derudi, dog paa de Vilkor, at de slet ikke besatte sig med samme Huuses eller Collegii Forvaltning, bære allene verdlige Præsters Klædedragt og underkaste sig ganske Stædernes Biskopper. Vi forbyde ogsaa, i de afgaaendes Sted at antage andre, at anskaffe sig nye Huuse eller andre Pladser, i Følge det Lyonske Concilii Deeret, eller afhændige de Huuse, rørlige og urørlige Godser, som de nu besidde. De kan og, eftersom de tilbageblevne Lemmers Antal er lidet eller stort, boe sammen i eet eller fleere Huuse, saa de derved ledig blevne Huuse kan bruges til andre gode Jndretninger, eftersom det maatte synes at passe sig besmed Stedets og Tidens Omstændigheder, og være beqvemmest for Pavernes og Conciliernes Anordninger, Stifternes Hensigter, den sande Gudstienestes Befordring, Siælenes Frel see og det almindelige Beste. Jmidlertid skal en forstandig og from Mand af de Verdslig Geistlige bestemmes til at have Opsigt over disse Huuse, hvorhos Sælskabets Navn ganske skal ophæves og afskaffes. - Vi erklære fremdeles, at under denne Sælskabets almindelige Afskaffelse ogsaa alle af deres Provincer allerede fordrevne Sælskabets Medlemmer ere indbegrebne, og Vi ville derfor, at de iblant bemeldte Fordrevne, som allerede ere befordrede til høyere Ordener, naar de ikke træde ind i en anden geistlig Orden, skal ipso faco blive Verdslig Geistlige og Præster, og ganske være underkastede Stædernes Biskopper. Skulle Biskopperne fornemme hos dem, som i Kraft af denne Vores nærværende befaling træde i den verdslige Præste=Stand, den udfordrende Beqvemhed, Lærdom og Sæders Ustraffelighed, saa kan de efter Gotbefindende give dem Magt til at høre de Troendes Skriftemaal og holde hellige Taler til Folket, eller og nægte dem det; men ingen af dem maae, uden saadan en skriftlig Tilladelse, foretage saadanne Embeds=Forretninger. Men Stadernes Biskopper og Geistlige maae ey med deele bemeldte Frihed til Fremmede eller dem, som boe udi de Sælskabet nu tilhørende Huuse og Collegier; thi Vi forbyde dem herved ganske og aldeles at forrette Sacramentet og Skriftemaal, eller at prædike for de Fremmede, ligesom Gregorius X. paa forommeldte almindelige Concilio ligeledes har forbudet det. - Vi overlade denne Sag til Biskoppernes Samvittighed, og vil herved allene erindre dem om det nøye Regnskab, som de paa hiin Dag skal gjøre Gud for den dem anbetroede Hjord, og den strenge Dom, hvormed de Levendes og Dødes øverste Dommere truer dem, som ere satte over andre. - Skulle end videre nogen af dem, som bekiende sig til dette Salskabs Jnstitut, undervise Ungdommen i Videnskaber, eller staae som Lærer i et Collegie eller en Skole, saa befale Vi, at de ganske skal udelukkes fra al Opsyn, Administration eller Direction, og de allene erholde Tilladelse og Magt at blive i deres Embeder, af hvis Bestræbelser man kan vente Nytte, som vise sig som Fiender, af alle Strids Materier og Læresatzer, hvilke formedelst deres Tvetydigheder, samt tomme og unyttige Jndhold, plaae at foraarsage de største Stridigheder og Uordener. Men de, som ikke efter Ævne søge at vedligeholde Roligheden i Sko jerne, maae aldrig befordres til Lære=Embede, eller blive derved, om de endog virkelig beklæde det. - Hvad det hellige Missions=Værk angaaer, om hvilket Vi og vil have forstaaet, alt hvad som er sagt om Sælskabets Ophævelse; da forbeholde Vios at bestemme saadanne Midler, hvorved de Vantroen des Omvendelse og Stridigheders Bilæggelse lættere og langt sikkere kan erholdes. Danu, som sagter, alle og ethvert af bemeldte Sælskabs Privilegier og Statuter ere tilintetgjorte og ganske ophævede, saa erklære Vi hermed sammes Lemmer, naar de have forladt Sælskabets Huuse og Collegier, og ere blevne verdslige Præster, for beqvemme og dygtige til, i Følge den hellige Canons Decreter og de Pavelige Constitutioner, at antages til alle Beneficier, hvad enten med samme er forbunden Siæle Sorg eller ikke, at erholde Embeder, Værdigheder og andre saadanne Fortrin, hvortil, medens de endnu vare i Sælskabet, Adgang var dem forbudet, i Følge et i Form af en Bulle forsattet og af Pave Gregerius den XIII. udstædt Brev, som begynder saaledes: Satis superque. Vi tillade dem og at samle Almisser til Messe, (hvilket forhen ligeledes var forbudet dem, og at nyde alle de Naades= og Gunst=Beviisninger, hvilke de som Ordensgeistlige af Jesu Sælskab, bestandig skulle have været berøvede. Derimod forbyde Vi dem alle, at bruge den formedelst Pavelige Privilegier af det res foresatte General og andre Superiorer dem hidtil meddeel te Tilladelse at løse kiætterske og af den Apostoliske Stoel forbudne og fordømte Bøger, ikke at holde Faste=Dage, at siunge Horas tidligere eller sildigere, og flere saadanne Friheder, hvilke herefter at benytte sig af, Vi paa det allerskarpeste forbyde dem, da det er Vor Villie, at de som verdslige Præsten indrette deres heele Levemaade efter de almindelige Loves Forskrift. - Vi befale videre, at ingen efter denne Bulles Bekiendtgiørelse maae understaae sig, under Skin eller Paaskud af en Bøn, Jnstantz, Appellation, Erklæring eller Opløsning af nogle maaskee herefter opkommende Tvivl, eller under nogen anden forudseet og ikke forudseet Udflugt at opholde eller forhale bemeldte Bulles Fuldbyrdelse; ligesom Vi og ville og befale, at dette heele Sælskabs og alle dets Embeders Ophævelse og Afskaffelse fra nu af strax skal sættes i Værk, og det paa ovenmeldte Maade, og under Straf af den Os og Vore Efterkommere, de Romerske Paver forbeholdne større Band, som umiddelbar skal træffe enhver, han være hvem han vil, der er forvoven nok til at ville lægge hindringer i Veyen for denne Bulles Fuldbyrdelse, eller opholde samme. - Vi befale og, i Kraft af den Os skyldige Lydighed, alle og enhver, geistlige og verdslige Personer, af hvad Stand, Embede og Værdighed de og maatte være, og i sær dem, som hidtil have hørt til dette Sælskab, at de ikke understaae sig at forsvare denne Ophævelse, angribe den, og ey heller hverken skrive eller tale om Anledningen og Aarsagerne dertil, lige saalidet som om Sælskabets Jnstitut, dets Regler, Constitutioner, Regieringsform, eller nogen derhen hørende Materie, uden Pavens udtrykkelige Tilladelse. Vi forbyde tillige, under Bands Straf, som Vi forbeholde Os og enhver af Vore Efterkommere, alle og enhver, at de i Anledning at denne Ophævelse ikke driste sig til, hverken skriftlig eller mundtlig, hverken hemmelig eller aabenbare, at beskiemme, bag tale, bespotte eller foragtelig at begegne nogen, og allermindste dem som have været Medlemmer i dette Salskab. Vi formane derfor alle Christelige Fyrster, at de efter al der dem af Gud til den hellige Romerske Kirkes Beskyttelse og Beskiermelse forleente Magt, Myndighed og Anseelse, og i Kraft af deres Lydighed og hengivenhed til den Apost. Stoel, drage Omsorg for, at nærværende Bulle faaer sin fulde Virkning, saa og til mere Efterlevelse af alle derudi indeholdte Artikler, lade udgaae og publicere lige saadanne Anordninger, paa det at ved Vor Villies Fuldbyrdelse alle iblant de Troende opkommende Trætter, Tvistigheder og Ueenigheder kan blive forebygte. Endelig formane Vi og alle Christne og bede dem, at de for vor Herres J Esu Christi Barmhiertigheds Skyld vil tænke paa, at vi alle have een Herre, som er i Himmelen, alle een Frelsere, som saa dyre har forløst os, at vi alle ved den hellige Daab og Livets Ord ere igienfødte, udkaarne til GudsBørn og Jesu Christi Medarvinger, og alle bespisede med een og den samme Catholske Lærdoms og det guddommelige Orde Spise; at vi endelig alle ere eet Legeme i Christo, og hverandres Lemmer; og at det derfor er nødvendigt, at Vi have det stærkeste Afskye og Had til al fiendskabsfuld Sindelav, Fornærmelser, Bespottelser, Forfølgelser og andre af det menne, skelige Kiøns afsagte Fiende under de skinbare og bedragelig Navne og Paaskud af Skole=Lærdom, Meeninger, ja vel og Christelig Fuldkommenhed optænkte, opfundne og opvakte Ulykker, for derved at foruroelige Guds Kirke og hindre de Troendes ævige Sallighed, men at vi derimod med et fælleds Kiærligheds Baand have Fred med alle Mennesker, paa det vi maatte være ingen noget skyldige, uden at elske hverandre Thi hvo som elsker sin Næste, har opfyldt Loven. Enhver stræbe derfor af alle Kræfter at erlange den sande og ægte Viisdom om hvilken den hellige Jacob i sit almindelige Brevs Cap. III. V. 13. saaledes skriver: Hvo er viis og forstandig iblant Eder, han vise sine Gierninger af den gode Omgiængelse i Viisdoms Sagtmodighed. Men have J bittert Nid og Trætte i Eders Hierter, daroeser Eder ikke, og lyver ikke imod Sandheden. Thi denne er ikke Viisdommen, som kommer ovenned men jordisk, naturlig og diævelsk. Thi hvor Nid og Trætteer, der er Oprør og al and Handel. Men den Viisdom oven fra er først reen, dernæst fredsommelig, billig, lader sig gjerne sige, er fuld af Barmhiertighed og gode Frugter upartisk og uden Skrømt. Men Retfærdigheds Frugt saaes i Fred for dem, som giøre Fred.