Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-04-07
J vort Fædreneland er endnu Alting ved det Gamle. Vi vilde næsten ikke føle, at vi have Krig, om ikke de dyre Priser paa alle Livets Fornødenheder saa idelig mindede os derom, endskiønt de to vigtigste Artikler, Kjød og Brød, ere langt billigere hos os end i noget andet Land. Alting gaaer rolig sin Gang ligesom før. J Manufacturerne hersker langt større Drivtighed end for Krigen, fordi vi nu nødes til ved egen Konstflid og indenlandske Fabricaters Brug at bøde paa Savnet af udenlandske Frembringelser. Jsær have Klædefabrikerne aldrig været i saa god Gang som nu, da man er tvungen til at bruge Dansk Klæde. De kunne ikke skaffe saa meget færdigt som de kunne blive af med. Men ikke allene de nødvendige, ogsaa de overflødige Artikler finde stor Afsætning. Vore Guldarbeidere og Galanteriehandlere have aldrig havt mere travelt end nu. Det samme er Tilfældet med vore Snedkere. De skjønneste Mahoganietræes Meubler bestilles hos dem, og man bryder sig kun lidet om at de koste to, ja tredobbelt saa meget som før. Man maa ogsaa tilstaae, at der i denne Tid forfærdiges Snedkerarbeide hos os, som baade i Henseende til Formens Smagfuldhed og Politurens Skjønhed fuldkommen kan sættes ved Siden af det udenlandske. Naar De engang kommer til Kjøbenhavn, maa De for Alting ikke glemme at gaae op paa Børsen. Snedkermesterne her i Staden have ladet der gjøre en nydelig Jndretning til deres Meublers offentlige Udstilling. De finder her alle Slags Meubler af indenlandsk Birketræ med en Politur, som næsten giver det Fortrin for de kostbareste udenlandske Træarter. - Men saa meget det paa den ene Side maa glæde Patrioten at see den indenlandske Konstflid dagligen stige, ligesaa meget maa det paa den anden smerte ham, at vor ufordeelagtige Pengecours bevæger vore Naboer til at opkjøbe hos os mange Slags Nødvendighedsartikler, og derved fordyre Priserne i Landet selv. De kan aldrig forestille Dem, bedste Ven, hvor mange isærAlenvarer, Galanterier, Glas, Mahoganietræes Meubler der siden Freden med Sverrig ere udførte herfra til dette Rige. Under enhver anden Omstændighed havde denne Udførsel været nyttig, men nu, da Misforholdet mellem vore Penge og de Svenske er saa stort, hvor de Svenske kun regne en Dansk Bancoseddel for 17 1/2 til 18 s. og vi derimod 10 til 11 Mk. for 1 Rdlr. i Rigsgieldssedler, kan denne Handel aldrig være os til nogen sand Gavn. Forbedrer vor Cours sig, hvortil der i dette Øieblik er den bedste Udsigt, og hvortil Regjeringen har føiet de kraftigste Anstalter, hvad have vi da faaet for vore Varer, Den Svenske Cours kan ikke længe blive paa den Fod de nu staaer, ogsaa den maa, naar Tingene ikke forandre sig, forværre sig. J begge Tilfælde maa vi tabe ved vor nærværende Handel med Sverrig. Men det værste er, at vi ikke engang faae Penge for vore Varer. Vi hente en uhyre Mængde Colonialvarer fra Sverrig, som, i Forhold til hvad de kostede i Fredstider, endnu bestandig betales alt for dyrt. Disse Varer, som nu ikke kunne gaae mere til Hamborg, maa nødvendigen fortæres i Landet selv. Efter min Mening vilde det maaskee i en dobbelt Henseende være gavnligt, om der blev lagt en Udførselstold paa alle herfra udgaaende Nødvendighedsartikler, som vi selv trænge til Paa Auctioner betales alle Varer, der nogenledes kunne henregnes til Livets Fornødenheder, uhyre dyrt. Linned, Sengeklæder, Porcellain, Glas, Meubler a. kunne ikke opveies med Penge.