Viborger Samler, 1829-10-21
Angaaende Fredsslutningen meddeler den preussiske Statstidende følgende Skrivelse fra Bucharest af 24de Septbr.: Endskjøndt man først efter Natificationens Udvexling kan vente tilforladelige og officielle Angivelser, saa har man dog underhaanden erfaret Folgende om den Deel af Tractaten, som angaaer Fyrstendommerne Moldau og Vallachiet: Fyrstendommernes Gebeet er saaledes bestemt, at de ved den venstre Donaubred liggende Øer skulle høre med dertil, og at Donauflodens Strøm fra dens Jndløb paa det tyrkiske Gebeet til dens Forening med Pruthk skal danne begge Fyrstendømmers Grændse. Porten beholder intet fast Punct paa den venstre Flodbred, heller ikke tillades nogen Nedsættelse at muselmanske Undersaatter paa hun Side. - Paa hele Donaubredden maae ingen Muhamedaner opslaae sin Bopæl, hverken i Vallachiet eller Moldau; kun de med et Firman forsynede Kjøbmænd, som komme til Fyrstendømmerne, for at indkjøbe for egen Regning de til Constantinopels Forbrug fornødne Varer og andre Gienstande, skulle tilstædes Adgang De tyrkiske Stæder paa den venstre Donaubred blive tilligemed deres Gebeet indlemmede i Vallachiet, og de tidligere paa denne Side existerende Fæstninger maae aldrig gjenopbygges. De Muselmænd, som besidde faste Eiendomme paa den venstre Donaubred, uden at have ranct dem fra Privatfolk, skulle sælge disse til de Jndfødte inden 18 Maaneders Forløb, Porten skal omhyggeligen vaage over, at Statholderne i Naboprovindserne paa ingen Maade krænke Moldaus og Vallachiets Privilegier eller blande sig i begge Fyrstendømmers Anliggender; ligeledes skal den forpligte sig til at forhindre enhver Jucursion af Beboerne paa den høire Side af Donau i Moldau og Vallachiet. De under Fyrstendømmernes Occupation af Russerne efters Landets forsamlede Notablers Ønske indførte Forvaltnings-Reglements bekræftes af Porten. J Henseende til Hospodarernes Udvælgelse ere de i Separat-Acten til Tractaten af Akierman stipulerede betingelser bekræftede med den Tilsætning, at Hospodarernes hidtilværende syvaarige Værdighed for Fremtiden skal forlenes paa Livstid, hvis ikke en frivillig Aftakkelse indtræder, eller en Separat=Acten forudsat Forbrydelse gjør en Afsættelse nødvendig. Det overlades Hospodarerne efter Raadslagning med deres Divan at ordne alle deres Provindsers indre Anliggender; dog maae de ikke krænke nogen af begge Landes ved Tractater eller Hattischerifs garanterede Rettigheder, hvorimod de heller ikke maae forstyrres i deres indre Forvaltning ved nogen mod hine Rettigheder stridende befaling. Begge Fyrstendømmers Regjering skal derimod nyde alle en uafhængig Forvaltnings Privilegier. Den kan efter eget Tykke oprette Sanitets-Cordons og Quarantainer langs med Donau og paa andre Puncter af Landet, som paa det Strængeste skulle respecteres af de ankommende fremmede Christne og Muselmænd. Til Quarantainetjenesten og Grændsernes Bevogtning saavelsom til Opretholdelse af Orden i Stæderne og paa Landet og Fuldbyrdelse af Lovene, kunne begge Fyrsten dommers Regjeringer holde et til disse Formaal passende Antal væbnede Tropper. Disse Militsers Styrke og Underholdning skal bestemmes af Hospodarerne og deres Divaner. Begge Fyrstendommerne fritages for alle Leverancer af Korn, Qvæg, Skibsbygningstømmer o. s. v., som de tidligere vare forpligtede til at levere til Constantinopels Forbrug, Donaufæstningernes Proviantering og Arsenalet; heller ikke kan Porten forlange Arbeidere af dem til Fæstningbarbeiderne eller nogen anden Hoverietjeneste. Til Skadesløsholdelse for de heraf opstaaende betydelige Tab for den storherlige Skat skulle Fyrstendommerne foruden den aarlige Tribut, som de overeensstemmende med Hattischerifferne af 1802 have at betale under Navnene Kharadsch, Iddye og Rekiabine endnu udrede til Porten en Sum, som ved fælleds Overeenskomst senere skal bestemmes. Desuden skulle Fyrstendommerne ved enhver Forandring i Hospodaratet, ved Dødsfald, Aftakkelse eller lovmæssig Afsættelse, betale den storherlige Skat en Sum af samme Storrelse som den aarlige Tribut. Derimod maa Porten, med Undtagelse af disse Summer, aldrig fordre nogen Afgivt eller Foræring af Landet eller Hospodarerne. Fyrstendommernes Jndvaanere nyde for Fremtiden en fuldkommen Handelsfrihed for alle deres Jords og Flids Producter, kunne med deres egne Fartøier beseile Donau, og, forsynede med Passe fra deres Regjeringer, uhindrede drive Handel i de tyrkiske Stæder og Havne. Endeligen eftergiver Porten Fyrstendømmerne den aarlige Tribut i to Aar, regnet fra den Dag af, da disse rømmes af de russiske Tropper.