Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-10-22
Den 5te Mai afseilede begge Divisionerne fra Bengalen under General Campbells Commando, ledsagede Fregatten Liffen, commanderet af Commodore Grant, fra Port Cornvallis, den 20de løb han ind i Floden Rangoon. Den følgende Morgen seilede han lige ind imod Staden uden at have fundet nogen Modstand. Feegatten Liffen lagde sig derpaa lige over for et Kongeligt Værft, hvorpaa der var et Batterie paa 12 til 16 Kanoner. General Campbel lod Fienden opfordre; men da Batteriet desuagtet vedblev at giøre en meget slet rettet Jld, saa bragte Fregatten det snart til at tie. To Brigader fik nu Ordre til at giøre Landgang og 20 Minutter derefter uden at der var afskudt et Gevær vaiede det Brittiske Flag i Rangoon; thi de Birmanske Tropper tilligemed Jndvaanerne toge Flugten til alle Sider saa at der neppe blev 100 Mennesker tilbage i denne forkerige. Stad. Fienden slæbte 7 Europæere med sig i Lænker, tre andre, som vare fængslede, bleve befriede af de Brittiske Tropper. Birmanerne afsendte derpaa den Amerikanske Missionair Hough til General Campbell for at bede ham om at høre op med Fiendtlighederne erfare hans Betingelser og lade ham vide, at Britter vare i deres Magt. Svaret løb, at det nu var for sildigt at underhandle, da Staden var erobret; men at han vilde love Sikkerhed for Personer og Eiendomme, naar man vilde sætte de 7 Fanger i Friehed; men vilde man tilføie dem Skade, saa skulle hele Landet blive ødelagt med Jld og Sværd. En Deel af Florillen seilede høiere op af Floden og befriede disse Fanger, som vare betyngede med Lænker, da Vagten tog Flugten, som Europæerne nærmede sig. Fienden er fordreven fra flere af sine Palissader i Landsbyerne; men har overalt viist sig tapper og modig undtagen i Rangoon, som Birmanerne synes med Flid at have forladt, næsten hele den Birmanske Armee er forsynet med Europæiske Gevære; ved Forfølgelsen blev den brave Soelieutenant Wilkinsen haardt saaret. – Om Fægtningen ved Ramoo berettes følgende: Efterat Tropperne havde i nogen Tid staaet ligeoverfor hinanden rykkede Fienden den 13de Mai frem med 10000 Mand til Ramod, besatte Høiene omkring Staden; men bleve den følgende Dag fordrevne derfra; men den 15de rykkede han igien frem og den 17de angreb han det venstre Fløi af den Engelske Fløi af den Engelske Armee; dette bestod af Provinsiale Militser, som toge strax Flugten til alle Sider; de regulaire Tropper maatte nu ligeledes retirere; men til deres Ulykke maatte de sætte over en Flod. Fienden trængte nu efter dem med sit Cavallerie, enhver maatte redde sig som han kunde, saa at der ikke var at tænke paa Modstand. Fienden angreb især Enropæerne. 5 Officere, hvoriblandt to Capitainer, bleve dræbte, de Gemenes Antal er ikke angivet, alt tog Flugten til Chittagong; men ifølge sildigere Efterretninger af 23de Mai skulle der nu være ankomne mange Tropper dertil fra det Jndre af Landet og man ventede endnu flere fra Dacca; ogsaa fra Madras er en tredie Division, som bestaaer af to Regimenter, foruden 21 Artillerister, beordrede dertil. Ogsaa her fandt man, at Birmanerne ikke havde andre end Europæiske Gevære (formodentlig ere de Franske, som de have erholdet ved Handelen paa Tonkin). Birmanerne forskandse sig i Namoo. Den Engelske Capitain Naton er dræbt, den Brittiske Regiering giør sig al mue sig Umage for at erstatte Tabet og opvække Tilliden paa nye. – Til denne Ulykke er kommen at Chelera Morbus har i Mai og Juni heftig grasseret i Madras og Calcutta, som har bortrevet mange Europæiske Embedsmænd.