Aalborg Stiftstidende, 1846-08-04
Roeskilde Stænder. Private Andragender (Forts. fra igaar. Andr. ved Ritmester Kofod fra den bornholmske Landcommunalforening, om at de bornholmske Landsognekirker maae underlægges Sogneforstanderskaberne, kom med 57 St. imod 2 til Committe (Plesner, Kofod, Sager. Andr. ved Lehmann fra Borgerrepræsentant skabet i Nyborg, om at Medlemmerne af de forskjell. communale Commissioner maae underkastes Valg hvert 6te Aar og enhver Commission bestaae idet mindste af 5 Medlemmer, afvistes med 38 St. imod 23. Andr. fra Brændeviinsbr. J. Sidenius om Anskaffelse af Redningsbaade paa Kysterne henvistes med 51 St. imod 10 til Committe (Grev Schulin, Propr. Brix, J. Sidenius, med hvem den Yngte, Kammerr. Petersen, havde lige Stemmental).Med raske Skridt synes Høsten at gaae sin Begyndelse imøde overalt i Vendsyssel. Paa flere større Gaarde et Provstirugen allerede meiet og vil om faa Dage, hvis det lærdeles gunstige Veir maatte vedvare, komme i Laden. Landmanden maa tet glæde sig, ikke blot over Agerens rige Velsignelse af denne Sæd, der vistnok iaar maa ansees særdeles lykket, men ogsaa over at være begunstiget at et saa skjønt Veirlig, som sidste Uge har medført. Om ikke mange Dage kan Høhøsten betragtes som endt; dens Gaver have vel de fleste Steder ikke været saa rige som ifjor, især paa tørre Enge, hvor Græsset ved Maitørken blev sat særdeles tilbage; men det er da ogsaa kun denne Slags Enge, over hvilke man maa klage; thi vaade eller noget fugtige Enge give netop iaar paa mange Steder langt større Afgrøde end sædvanligt. Hvem der især har at klage: er vistnok Fjord- og Kystbeboerne; deres kjære Sylt rækket neppe over Leen (men disse gode Folk skulle jo ogsaa engang imellem vide, hvad Traven giver af smaat Korn). Driftige Landmænd, som ved Anvendelse af Kraft og Tid have fremmet Engvanding, fornemmelig Overrislen, maae især et saadant Aar glæde sig ved rige Frugter af deres Arbeide, og gid Betragtning og Erkjendelse heraf maatte blive en Spore for de Mange, som i denne Retning endnu staae saa langt tilbage. Kornhøsten lover næsten allevegne i Vendsyssel, selv paa de magteste Egne, rigt Udbytte, isærdeleshed staaer Rugen meget godt og vil forhaabentlig iaar rigelig erstatte det Manglende ved forrige Aars Høst. Det er bemærket, at de høieste Egne, endog de Sogne langs med Aasen igjennem Vendsyssel, give bedste Haab for Rughøsten, ikke blot seer man paa denne Strækning den reneste og fremmeligste Rug, men sædvanligviis ogsaa den største baade i Straa og Kjærne. At denne Sædeart saaledes har kunne modstaae Tørkens Jndflydelse, maa vist søge sin Grund i det almindelige Klegunderlag for Jorderne i Vendsyssel, der i en tør Sommer kjøler nedenfra medens Luften varmer ovenfra, og bliver saaledes oplivende for Vegetationen. Rust i Rugen, som Bladene fra flere Egne have omtalt, lader intet befrygte i Vendsyssel, ihvorvel Spor af denne Syge rigtignok viste sig paa enkelte Steder for Regnens Komme. Ogsaa Vaarsæden staaer efter Omstændighederne ret godt. At denne imidlertid har lidt langt mere ved Foraarstørken, end Vintersæden, er factisk indlysende ja man tør vist afgjørende paastaae, at havde den velsignelsesrige Regn ladet vente paa sig 8 Dage længere, vilde det paa mange Steder været ude med Bygget, der nu, skjøndt allevegne tyndt, dog forventes at give taaleligt Udbytte. Med Havren staaer det, paa faa Steder undtaget, ikke bedre. Den er tynd og tildeels kort, men synes derimod at blive kornrig.