Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1830-05-25
af Agger-Kanals Stopning staaer i Forhold til Udgivterne, og 2 om, hvis det kunne skee, Værket da kunne blive af Varighed? – Jeg anseer mig langt fra, ikke saakyndig nok til at kunne besvare disse Spørgsmaale; om første Punct har Læseren allerede af Foranførte seet min Formening, og Sidste besvarer jeg ifølge min Overbeviisning med Reil og det af følgende Grunde: Det er en anerkjendt Sandhed, at Vesterhavet Aar for Aar arbeider sig alt dybere og dybere ind her paa Vestkysten af Jylland, saaledes kunne endnu gamle Folk i Aalum erindre, at over hundrede Favne ude i det aabne Hav, hvor Bølgerne nu bryde med frygtelig Vælde, laae for en 50 a 60 Aar siden mange Huse og Bygninger, som Tid efter anden ere blevne bortførte, eftersom Nordhavet har arbeidet sig ind paa dem. Den Landstrimmel, som nu adskiller Hav og Fjord, vil altsaa om endeel Aar ikke meere ligge paa det Sted, hvor den nu findes; men indenfor samme, da Havet bestandig vedbliver at opkaste en saadan Havstok eller ufuldkommen Dæmning mod sig selv; hvilken det bestandig driver foran sig alt dy dere og dybere ind i Fjorden; og skulle altsaa en Dæmning opføres i Kanalens Munding ved Havet, ville vel Havet snart naae dette Punct, da det vedbliver at drive Landstrimmelen foran sig alt dybere og bybere ind i Fjorden; og hvad Sikkerhed har man desuden for, at ikke Havet ved saa Timers Storm i eet Øieblik, tilintetgjør stere Ugers Arbeide, og hvor er det Material, som Havets Magt ikke formaaer at rokke, eller hvad der er endnu mere sandsynlig: at underskjære, thi paa flere Steder er Landstrimmelen formedelst Qvægsand usikker at passere; den, der har været Vidne til at hele Skibskrog paa flere hundrede Skippunds Vægt der havde boret sig dybt ned i Sandet, men efter nogle Aars Forløb ere ved en Storm igjen som en Bold kastede op paa Kysten, spørger med Rette: hvad vil menneskelige Hænder sætte som Beskiærmelse mod Havets Magt paa en aaben Kyst, hvis Jordbund er løs Sand, Skulle der alsaalægges en Dæmning for Agger-Kanal, maatte samme skee enten paa Midten af Kanalen, eller inde ved Fjordmundingen; men selv om der gaves et Material, der besad Consistence nok til modstaae Havvandets bestandige Paavirkning, saa ville dog efter min ringe Formening, da Sandet, som den Basis, hvorpaa det hele skal lægges, ikke er nogen fast Substants; men, om man saa tør kalde det, porrens; en saadan Dæmning inden føie Tiunderskjæres af Strømmen; de nedsatte Steen kar ville synke, den derpaa opførte Dæmning vilde forsvinde, og Arbeidet være spildet. Jmidlertid maa jeg her atter erklære: at dette blot er en læg Mands individuelle Anskuelse, som blot fremsættes for at underkastes den Kyndiges skaansomme Dom. Hertil kommer endnu det Spørgsmaal, hvorledes skulle Arbeidet her kunne udføres, -J Marsk Egnen bestaaer Jordbunden og Dæmningen mod Havet oprindelig af Kleg, der gives og Mennesker og Heste i Overflod, til at udføre Arbeidet; her derimod haves hverken Vogne eller Heste paa 2 Miles Distance fra Agger=Kanal, og de Mennesker, som skulle udføre et saadant Arbeide, have paa den nøgne Strand ingen Skjul mod Veiret, at erholde paa 3 Fjerdingveis Afstand; skulle altsaa alle Materialier i Vogne eller paa Baade fores dertil, saa ville Bekostningerne derved blive saa uhyre, at man med Rette kan spørge hvem der skulle bestride samme, Statskassen og de til Fjorden grændsende Amters Bebeboere kunne man vel ikke fordre, skulle eene bære saa stor en Byrde, for at muligens enkelte Sogne i Amtet, med Tiden kunne høste nogen Fordeel deraf ved Fiskeriet.