Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-15
Domstolenes Præsidenter og Generalprocuratorer have Adgang. Efter denne Lever spiser Bonaparte Frokost, hvilket ikke varer længer end et Qvarteer. Derpaa giver han Audiencer og arbeider med Ministerne. Naar der er Parade, kommer han om Middagen ud af Slottet, og tilbringer den øvrige Deel af Dagen i sit Cabinet. Kl. 8 spiser han, sædvanligen ere 7 til 8 Personer, Ministere, Stor officerer og Generaler indbudne. Nyligen spiste Hertugen af Treviso (Mortier) hos ham. Vi see heraf, at han den største Deel af Dagen er indsluttet i sit Cabinet; om dette er en Følge af hans mange Arbeider eller af hans Frygt for at lade sig see offentligen, lader sig ikke med Vished bestemme. Er det sandt, hvad engelske Blade sige at en Mønstring nyligen maatte opsættes, fordi der var opdaget et Anslag mod hans Liv, saa anseer han sig ikke saa aldeles sikker. Paa den Forsikkring, han har givet i een af sine Proclamationer, at han vilde glemme alt det Skete og at Hevn er fremmed for hans Hjerte, har han villet give Europa en Stadfæstelse. Paris, som nyligen vrimlede af Carricaturer over Bonaparte, oversvømmedes, for at blive i Alting sig selv lig, strax efter hans Tilbagekomst med Carricaturer over Bourbonnerne. Bonaparte har ikke allene ladet Politiet disse forbyde, men, for at vise sin Høimodighed i dens ægte Glands, har han endog skjænket den eneste Gardist, der i Lyon blev Greven af Artois tro, Æreslegionsordenen, Forat vise sin store Kjerlighed til Frihed og Agtelse for Menneskerettigheder, var det een af hans første Skridt, ved et Decret at afskaffe Negerhandelen, noget, som man mindst havde formodet 1803, da han sendte sin Svoger Leclere til St. Domingo for at tvinge Negerne til at være Negere, et Tog, som kostede 40,000 Franske Livet. Folket loves, hvad det vel aldrig havde ventet under Bonapartes Regjering, Frihed og Lighed, ja endog Trykkefrihed. - Trykkefrihed, som man i det store Rige engang ansaae for saa farlig og som man gjorde sig saa megen Umage for at udrydde hvert Spor af! De Rygter, man havde om Bonapartes Afreise fra Paris, vare ugrundede. Endnu den 1ste April var han der. Hans Rustninger mod et Angreb drives i største Stilhed, men dog veed man, at de gamle fra Krigsfangenskab tilbagekomne Soldater kaldes under Vaaben, og at derfor de Allierede maa belave sig paa at møde en stærk fransk Hær. Men næsten frygter man mere Bonapartes Diplomatik end hans Krigsskarer. Dog, forfeiler denne, som man har al Grund til at haabe, sit Maal, saa maa han snart bukke under. Man paastaaer, og det synes meget sandsynligt, at mange franske Tropper bringes til de schweizerske Grændser paa Vogne, og at Bonaparte vil tage dette Land i Besiddelse førend de Allierede. At Grev Otto i dette Øieblik er blevet ansat som Understatssecretær ved det franske Ministerium for udenlandske Anliggender, synes i det mindste at pege herpaa. - Han anvender Alt for at vinde Krigerne, og disse synes ene ogsaa at være tilfreds med ham. Officiererne høitideligholde ideligen ved Gilder hans Tilbagekomst, og nyligen gaves et saadant, hvor 140 Marschaller og Generaler, blandt hvilke ogsaa Davoust befandt sig; man drak den saakaldte Konge af Roms og Prinds Eugens Skaal. De Generaler, der under den forrige Regjering vare heftede som Forrædere, ere nu frie og i stor Anseelse, men hvo mindes ikke her Pave Alexander VIOrd: vides, mi fili, quam len discrimen patibulum inter et statuam Lallemand er endog blevet udnævnt til Generallieutenant og Lefebore Desnouettes til Anfører for Guderegimentet, med hvilket han er kommet til Paris. Men den Kamp, der forestaaer Bonaparte, er alvorligere end nogensinde. Ogsaa hans Svoger, Kongen af Neapel, har nu erklæret sig imod ham og stiller 45,000 Mand. De Allierede fordre ham udleveret, og true i modsat Fald at rykke med deres hele Stridsmagt ind i Frankrig. "De forlange ham som Borgen for den fremtidige Rolighed og Orden. Saaledes angrebet udenfra af hele det forenede Europa og selv indvortes sønderslidt af Partier, synes Frankrigs sidste Time at være kommen. Det har hidtil ikke vidst hvad det betyder at have Krig, thi de Krige det forhen førte paa fremmed Bund og paa fremmed Bekostning, led det intet ved, snart vil det selv føle hvad andre Lande lede.