Københavns Adresseavis, 1764-10-03
18) Sukkers Jndførsel er anseelig høy, nevnlig 26400 Rdlr.; men da den kommer altsammen fra Dannemark, saa er denne Handel ey skadelig. Tilforn førtes Sukker forarbeydet ind, nu forarbeyde vi det selv; da var Jndførselen endda langt anseeligere. 19) Af andre Ting indførtes for 5550 Rdlr. Salt, en mistelig Vare, som vel tildeels sydes her i Landet, men til Skovens største Skade, og er desuden meget slet, og langt fra ey tilstrækkeligt, ey heller tienligt til de fleste Ting. Ønskeligt, om det kunde aldeles afskaffes. 57000 Rdlr. Viin, i visse Henseender en aldeles umistelig Vare, og i visse ligesaa umistelig efter Verdens nærværende Forfatning; hvorfor den hverken bør forbydes, ey heller betynges med haardere Paalæg; 16680 Rdlr. Hamp og Hør, 8170 Rdlr. Urtekrams Vare, 1010 Rdlr. Sæbe, lutter umistelige Vare, og som hverken enten ikke til gavns groe, ei heller vel kunde fabriqueres her i Landet. Desuden ere endeel andre Vare indførte, som vel enten til Nød kunde voxe her, eller og med Tiden fabriqueres her, som Humle for 540 Rdlr., hvilken ringe Jndførsel kommer deraf at Hume avles i temmelig Mængde i dette Stift, i adskillige Bøygder, heldst i Surendalen; Hatter 1034, Linnede Vare 18420, Kniplinger 500, Kort 1930, Leder 4000, forarbeidet Sølv 840, men som enten ere saa ubetydelige at de ei bør komme i nogen Betragtning, eller og med alt for stor Møye, og maaskee aldeles ikke, komme til nogen Fuldkommenhed. Ved at legge sig efter for mange og smaae Ting forsømmes ogsaa ofte de store. At indføre aarligen for 500 Rdlr. Humle skader os ikke, men at indføre Korn for 50000 Rdlr., som jeg i forrige Afhandling haver omtalt, er ødeleggende. Lader os arbeide vor Jord vel, rødde mere, saae Korn, og overlade mindre nødvendige Ting til andre. Non omnis fert omnia tellus.. Desuden maa man ei ville have alting i sit eget Land; Det er baade umuligt, og skadeligt, om det end var muligt. Al Han deel vilde da ligge. Skal den blomstre, da er det ligesaa nødvendigt at føre ind, som ud. 20) Fra Dannemark indførtes herhid i bemeldte Aar for 52000 Rdlr. Vare, og til Dannemark herfra 9200 Rdlr.; Altsaa vandt Dannemark anseelig fra Tronhiem, og alt for meget, hvilket kommer deraf at der ei tages vore Vare; Hollænderne skaffer Sild, Sverrig Kobber, Fremmede undes altsaa heller Fordelene, end det Folk der tilligemed det Danske staaer under en Konge. Fra andre Stæder i Norge blev hidført for 10900 Rdlr., og til dem udført for 5600 Rigsdaler. Korn=Vare og Sukker giør den store Jndførsel fra Dannemark, og Jern fra andre Norske Stæder. Fra Holsteen blev indført for 7600 Rdlr., og did udført for 2800 Rigsdaler. Det meget Brændeviin, som kommer fra Altona har nok gjort endeel til denne Holsteenske Jndførsel. Tronhiem tabte altsaa i bemeldte Aar anseelig i Handel med alle Kongens Lande. Vandt derimod ved den fremmede Handel, Thi udenlands fra blev indført for 193000 Rdlr., og til dem udført for257000 Rdlr. Men naar al Jndførsel og Udførsel legges sammen, saa bliver dog den overskydende Fordeel ei fuldt 5000 Rdlr., hvilket alt for meget nærmer sig Under=Balance. Og naar adskillige Betragtninger tages under Overveielse, saa er det at frygte for, at Tronhiem haver udi fornævnte Aar endog havt Tab. 21) Naar betænkes, af hvilke Vare der ere førte meest ud, og hvilke følgelig meest gavne Landet, saa kan man let derefter fastsette, hvilke Næringsmidler meest bør opmuntres. Udførselen var 1758 saaledes: Kobber for 150000 Rixdlr., Fisk og Sild for 66480 Rdlr., Bord og Trælast for 26405 Rdlr., Tran for 15400 Rdlr., Skindvare for4100 Rdlr., Møllestene for 2120 Rdlr., Tiære for 1412 Rdlr., Æderdun for 445 Rdlr., og adskilligt andet for 595 Rdlr. 22) Kobberen, som det meste, vil jeg først tage under Betragtning. Det er klart, at om denne Green manglede her, saa vilde ey allene Tronhiems Bye, men endog Tronhiems Stift tildeels være inden en kort Tid forarmet, ødelagt, og paa sine Stæder ubeboeligt, helst omkring Røraas, hvor fast aldrig Korn kommer til Modenhed. Det er og klart, at denne Artikel er egentlig kun høyst vigtig foren stor Deel af Trondhiems Stift, saasom Kobberværker, ellers ikke findes i Norge, undtagen Frederichsgave eller Foldalen i Christiania Stift, og Aardal i Bergens, hvilket sidste dog giver flere vare og smukke Stuffer af sig, end anden virkelig Nytte. Men endskiønt Kobberen kun er høyst vigtig for endeel af Trondhiems Stift, saa er den dog vigtig for det gandske Land ved den Jndflydelse og Sammenheng, som det ene Landskab har paa og med det andet. Jndvaanerne af Hedemarken og Guldbrandsdalen afsette deres meste Korn ved Værkerne, som de ellers, helst de sidste, ey vilde faae saa god Priis for. Af de nordenfieldske Verker er Røraas det største, som frembringer meest Kobber, men tilligemed det vidtløftigste og kostbarste, som derfor og, naar det engang kommer ret paa Knæ, vil blive vanskeligt at hielpe til rette igien, hvorfor det nødvendig i Tide maa gribes under Armene. Meldals eller Lykkens Kobberverk, drives lettest, men som det kun har een Grube, saa hænger, al dets Lykke af dets af eller Tiltagelse. Quichne eller Jndsætbegaaer sig med Møye, vel falder den ædelste Malm der, men kun i saare ringe Mængde. J forrige Seculo var Verket i god Stand, men Grubben styrtede ind, og nu graves i Ruinerne, uden at kunde finde Gangen igien. Selboe er det sletteste, har bestandig havt Frihed, og er endda drevet med Zubus. Der tvistes meget om hvilket Næringsmiddel er fordeelagtigst for Landet. At sette Jord bruget tilside, som uden Tvivl er det nyttigste af alt i sig selv og under alle Omstændigheder betragted, saa bliver vel for Tronhiems Amt Kobberen for nærværende Tid det vigtigste, Men taler man om Trondhiems Stift, og end meer om gandske Norge, saa er det en anden Sag; thi da beholde Fiskerierne uden Tvivl Prisen; Thi endskiøndt Stor Silden er forsvundet i Christiansund, saa fanges der dog endda saa megen feed Sild, og ved Sundmør og Romsdalen saa megen Fisk, og i Nordlanden er saa stort Fiskerie, at man næsten kand sige at det er deres eeneste NæringsMiddel; Saa at Fiskerierne i gandske Norge ey allene overgaaer i Vigtighed Kobber=Værkerne, men endog SølvVærket føyet til dem. Udførselen viser, at Sang=Bruge ne ey indbringe Tronhiem meer end den femte Deel af det Kobberen indbringer. De bør derfor staae langt tilbage. Syndenfields derimod ere Saug=Brugene af langt større Betydenhed, og bør derfore det mere i Agt tages. Men overalt føde de ey saa mange Mennesker som Berg=Værkerne, hvilket er en vigtig Post, og af endda større Betyden, hed end Penges Gevinst og Indbringelse. Skovene staae og ofte paa saadanne Stæder, hvor de vel kand nyttes til Kul og følgelig til Berg=Værkerne, men ikke til Saug=Tømmer, for de Fald og Fosser som ere i Floderne, paa hvilke de skulde flodes ned. Al den Kobber som føres ud til Fremmede er raa, undtagen et vist Antal, som bliver plat ted efter Forordningen. Dog bliver saa meget Kobber her i Landet, at vi selv forarbeyde det meste af vort nødvendige Kiøken=Tøy. Den raa Kobber sættes vel af Udenlands; Men den plattede ikke, og ligger usolgt i mange Aar, hvilket maaskee maae tilskrives de Fremmedes Politiqve, og at de selv platte Kobberen. Vel var det at ønske at dette blev forandret, og at meer forarbeydet Kobber blev udført, og mindre raat; Men hermed maatte gaaes langsomt, og kun en liden Deel i Førstningen forarbeydes, for den Sammenhæng og den Credit, som vore Kiøbmænd have med og hos Hollænderne, saa og for den ringe Deel, som det Norske Kobber udgiør af den store Mængde, der aarligen kommer til Holland. Dersom god Galmen fandtes her, eller og kunde faaes Udenlands fra, saa kunde Messingfabriqver, paa beqvemme Stæder anlegges, som af alle Maader, paa hvilke Kobberen afsættes og forarbeydes, er den fordeelagtigste, men hermed maatte og gaaes langsomt og varsomt. Nogle ville vel spørge, hvorfor jeg ey gaaer i større Detail, og ey beskriver Maaden, hvorledes alt dette skal og bør indrettes, og dernæst, hvorfor jeg ikke selv, som en Participant i Kobberverker, legger Haanden paa Arbeydet; men hertil svarer jeg, at jeg reent ud maa tilstaae ey at have den Jndsigt og Kundskab, som udfordres til at gaae i Detail, og hvilket Menneske besidder vel den i saa mangehaande Ting, hvoraf naturligviis følger, at jeg maa holde mig fra selv at indrette noget saadant. Et er at have almindelige Begreb om mange Ting, deels ved Læsning, deels ved Eftertanke, deels ogsaa ved Sandserne, et andet er at have de meest særdeles Begreb om samme Ting, som ey faaes uden ved nøye at have seet mange deraf, og selv i visse Ting arbeydet paa dem. Mange ere gode Critici over de Ting, som de ey selv kand giøre, og mange giøre Tingene got, og criticere slet over dem. P. Corneille var en uforlignelig Poet, men en maadelig Criticus i Poesie. Det gaaer undertiden saa vidt, at Arbeyderen giør sit Arbeyd fortreflig efter de Regler, som han engang har lært, men er derimod ey i Stand til at opfinde det mindste Nyt eller Forbedring, i samme Slag, som derimod en anden, der ey kand giøre det mindste af hans Arbeyd, formaaer at frembringe. (Mere følger.)