Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-11-21
Det, som der blev udtalt, at Pluraliteten af dem, der havde underskrevet, ei havde nogen klar Bevidsthed om Betydningen af det, hvorom de petitionerede, gielder ogsaa her. "Det er dog i høieste Maade besynderligt, bemærkede Hald siden, at ville forekaste fuldmyndige Mænd, at de ikke forstaae, hvad de skrive under." Commissarius fandt det endvidere meget naturligt, at de, som finde sig trykkede ved Skatter, troe, ved Skattebevillingsret at erholde en Lettelse i deres Byrder. Han paastod, at Skatterne ikke ere mindre i de constitutionelle Stater, end i de reent monarkiske, og paaberaabte sig en sammenlignende Beregning over Skattebyrden for hver enkelt Person i adskillige Stater, som er opstillet af Grev Holstein i den holst. Stænderfors. Præsidenten bemærkede herved, hvorlunde denne Sammenligning forekom ham saa overfladisk, at den aldeles Jntet kan bevise. Dette begrundede han paa det meest Jndlysende, og Commissarius maatte i det Væsentlige give ham Ret. Commissarius indrømmede i Fortsættelsen af sit Foredrag, at der vel her i Danmark, under den sidste Krig, var udskrevet mange Skatter, men - "dette er, efter Sagens Natur, altid nødvendigt i Krigstid. Siden ere Skatterne formindskede og ingen nye paabudne. Den danske Konge hedder vel absolut, men dog er han ikke i det Tilfælde, at kunne handle vilkaarligt og tilføie Uret. De danske Konger have ikke tilladt sig, at behandle Undersaatterne vilkaarligt, eller at gribe ind i Rettens Pleie. At Staten er kommen i stor Gield, og at Skatterne desaarsag ikke ere saa lave, som de ellers kunde være, er noget, som ligger i Forholdene og som man maa finde sig i. Hvad Oberst Brock har anført om Statsgieldens Størrelse i de forskjellige Perioder indeholder adskilligt Urigtigt og adskilligt Usikkert. Den Forøgelse af Gjelden, der er foregaaet i Fredsaarene, er mere nominel end reel. J de seneste Aar er Gielden formindsket og vil fremdeles blive det. Kongen holder ikke paa sin absolute Magt, fordi den giver ham en personlig Nydelse, men han indseer de uhyre Vanskeligheder, der møde ved at indføre en ny Forfatning." Under de mellem Danmark og Hertugdommerne stedfindende Forhold kan en Forfatning aldeles ikke tænkes. Man har attraaet en Forfatning liig den norske, men i Roeskilde udtalte sig betydelige Stemmer i den Retning, at man maatte ønske, netop nu at erholde en constit. Forfatning, for at undgaae engang i Tiden at faae den norske Constitution, hvilket man ansaae for den største Ulykke. Nyholm. Petitionairerne have ingenlunde forlangt en Constitution aldeles som den norske, men kun en lignende, en Constitution, som i Liighed med den skaffede Danmark de Fordele, ved hvilke Norge kan glæde sig fremfor de fleste andre constitutionelle Stater. For dette store Anliggende, der ret egentligen er Livsspørgsmaalet i Danmark, udtalte sig allerede nu adskillige sande Fædrelandsvenner og blandt dem kongelige Embedsmænd, som neppe havde nogen Anelse om, at den Monark, af hvem de med saadan Tillid haabe, hvad de af Kjærlighed til Fædrelandet ønske, otte Dage sildigere, ved et Rescript til sit Cancellie, skulde betegne deres Færd som stridende mod deres Pligter og Embedseed. (fortsættes.)