Jyllandsposten, 1840-03-24
Nyheds Post. - J de af D. G. Monrad udgivne interessante Flyvende politiske Blade Nr. 2, hedder det blandt Andet: "Mellem Folket og Regjeringen finder der altid et inderligt Vexelforhold Sted, er Folket harehjertet og krysteragtigt, saa bliver Regjeringen feig og underdanig, et Folket kjækt og kraftfuldt, saa bliver Regjeringen stærk og modig, og omvendt. Ja omendskjøndt det vel kan tænkes, at Regjeringens Feiltrin kan fængsle Friheden, lamme Kræfterne og dræbe Aanden, saa maa det dog i Almindelighed gielde som en usvigelig Regel: "Som Folket, saa dets Regjering." Afhandlingen deler sig i følgende Momenter: 1) en Constitutions Forhold til Danmarks finantsielle Svækkelse, 2) en Constitutions Forhold til Danmarks Afhængighed og 3) en Constitutions Forhold til det danske Monarchies Eenhed. Under første Afdeling hedder det: Ligesom en Constitution giver Staten Kraft til at afskaffe de unødvendige Udgifter, saaledes giver den ogsaa Borgerne Styrke til at bære de nødvendige Paalæg. Thi naar Borgerne ei leve i Uvidenhed og Finantsernes Tilstand, naar de have den fulde Forviisning, at ikke Ødselhed og Misgreb, men Fædrenelandets sande Vel gjør nye Offre nødvendige, da give de deres sidste Hvid og knurre ikke, da arbeide de Dag og Nat og sukke ikke, thi sandelig, de Byrder, som Fædrenelandet lægger paa sine Sønners Skuldre, de ere lette at bære. Dog ikke alene umiddelbart, men ogsaa middelbart vilde en Constitution ophjælpe Landets Finantser; thi hvis det er sandt, hvad jeg i det Følgende haaber at bevise, at Statens Dele ved en Constitution vilde slutte sig tæt sammen, at Regjeringen vilde sættes i Stand til at gjøre sig uafhængig af Udlandet, saa vilde den lammende og forsagte Folkebevidsthed vækkes til Kraft og Mod, og det styrkede Folkeliv vilde udbrede en hidindtil ukjendt Dygtighed over alle Stænder, vilde aabne nye Erhvervskilder til Rigdom for Folket, til Jndtægter for Staten. Det synes mig saaledes at være klart og indlysende, at en Constitution vilde ophjælpe Rigets Finantser." – Under anden Afdeling fremhæver Forfatteren de mærkelige Ord, som den kongelige Commissarius udtalte under Stænderforsamlingen i Roeskilde Fredagen den 11te Marts 1836, hvoraf det Regjerings Princip klart udgaaer: "Om Offentligheden endogsaa var en reen og ubetinget Fordeel for Stænderinstitutionen, saa vilde dog det være en afgjørende Grund imod at ansøge Hans Majestæt derom, at Hertugdom met Holsteen, hvis det blev bevilget, let kunde faae Lyst til at slutte sig udelukkende til Danmark, at det saaledes let kunde blive misfornøiet med det tydske Forbund, og at statsklog Omhu ei tilsteder at opvække de Medforbundnes Uvillie." Hvis vi af Commissarii Yttringer vilde udelade alt det, som angaaer dette enkelte Tilfælde, saa bliver der tilbage følgende almindelige Princip, som Regjeringen synes at være nødt til at følge i sit Forhold til Udlandet: "At opvække de fremmede Magters Uvillie er en afgjørende Grund mod at foretage Noget, som er en reen og ubetinget Fordeel for Staten. – "Sandelig. – udbryder Forfatteren - jeg ærer Trofasthed i alle Livets Forhold. Trofasthed er en af det danske Folks Grunddyder, og jeg høi agter den derfor ogsaa hos Landets Konge, naar den driver ham til, helligt og ubrødeligt at overholde indgangne Forpligtelser; men hvorledes kunde det kaldes Trofasthed, for ei at støde fremmede Magter, at opoffre det, som er en reen og ubetinget Fordeel for Fædrelandet, Feighed maatte man kalde det, hvis man ei havde en saa stor Kjærlighed og Tillid til Regjeringen, at man ikke antog, at den vilde handle saaledes, med mindre den var tvungen dertil." – For altsaa at indtage en bestemt holdning og en fast Stilling med Hensyn til Udlandet, synes der ikke at være anden Udvei end Et af To, enten at indføre almindelig Censur og tilintetgjøre Stænderne, eller give en Constitution og almindelig Trykkefrihed. - Neppe er den store Militaircommission traadt sammen, for der allerede spores enkelte Forandringer i vort Krigsvæsen. Ved en Armeebefaling er det bekjendtgjort, at Generalerne skulle til den reglementerede Uniform, i Stedet for mørkeblaa Beenklæder med Guldtresser, herefter bære lyseblaa Beenklæder med samme Besætning. Endvidere er det ved Generalcommando-Ordre af 3die dennes befalet, af Officerernes, Underofficerernes og Mandskabets Overkjoler i Fremtiden skulle knappes til Venstre. Hidtil have de nemlig, ifølge Hs. Durchlauchtighed Gouverneurens Befaling, været knappede til Høire. Dog skyldes disse tvende Reformer muligen ikke Militaircommissionen. Derimod har denne nu faaet kgl. Commissorium, i hvilket det skal være et af Hovedpuncterne, at udarbeide Forslag til en saadan Reduction i vor Armee, at derved kan tilveiebringes en aarlig Besparelse i Udgifterne til Landmilitair=Etaten af i det Mindste en halv Million Rigsbankdaler.