Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-04-10
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fireogtyvende Aargang. No. 29. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 10 April 1827. hvorledes det saae ud i Vartou for 32 Aar siden. ) Wartou har omtrent 300 Lemmer **), som ligge i lange Stuer fra den ene Ende af Stiftelsen til den anden i Senge af et forunderligt Slags, hvoraf ere i de 2de Stuer, som grændser med den ene Ende mod Volden, og med den anden til Kirken, 3 Rader, nemlig en Rad ved Vinduerne til Vandkunsten og en ved Vinduerne til Gaarden, samt een midt i Stuen. Naar man vil betragte dette Slags indbyggede Senge, vil man unægtelig tilstaae, at disse maae meget bidrage til at conservere den Fugtighed, Stuerne ere beladte med, og i Forening med Steengulvet i underste Etage, gjøre disse Stuer høist ubehagelige, og meget skadelige for Hel*) Af det lidet Skrift: "Noget om Wartou, Waisenhuset &c. Kjøbenhavn 1792. 86 S. 8. - Man see nu Stiftelsen, og mærke sig *) Nu over 400. de Forbedringer Tiderne have siden medført. breden, for at overbevises herom, behøver man kun at tage disse Stuer og især Mandfolkestuerne i Betragtning, og jeg troer, at mange vil ning. tilstaae mig, at et sundt og frisk Menneske behøvede kun at ligge her i et Par Dage og Nætter for at blive antastet af adskillige af Alderderdommens Svagheder. Om dette maaske skulde være Aarsag til, at saa mange af Lemmerne ere saa skrantne, er vanskeligt at afgjøre, men falder dog troligt. Naar man nu forestiller sig, at i disse Stuer er ingen Varme, ingen Kakkelovn, der ved sit Træk kunde forfriske Luften, kan man let forestille sig, hvorledes disse Stuer, maae være beskafne, hvor der sjelden om Sommeren, men aldrig om Vinteren, bliver Vinduer aabnede. Dog mange Forestillinger behøver manikke at gjøre sig; Stiftelsen og dens Stuer staae aabne for enhver, der vil tage dem i Betragt Siden man nu ikke kiender noget til denne Stiftelse, torde man dog vel spørge, om det var at rokke gamle ærværdige Statuta, overtræde Fundationer, og fornærme de hensmuldne Velgjørere i deres Grave, og de Mennesker, som de saa omhyggelig tiltænkte deres Godhed, om man tænkte paa at forbedre denne Stiftelses Jndretning og forekomme megen Bekostning, og maaskee mange snigende Sygdomme og Svagheder, som saa omhyggelig opklækkes og næres inden disse Vægge, jeg tvivler ikke paa at jo Forbedring kunde finde Sted, naar Klogskab og Redelighed og Omhue for Medmennesker forenede sig, og ved Publiciteten blev opfordret til at vise deres Virkning. Skulde det maaskee ansees for taabeligt og fornærmeligt, naar man troede at disse forunderlige Tresurer i Vartou, der tjene baade til Senge, Spisekammere og Forraadskammere, da der baade paa Hylderne inde i Sengen kan sættes Madkrukker og ovenpaa Flesk, Smør, Sild a., bleve reent afskaffede, og derimod bleve anbragte ordentlige Senge, som i Frue=Arbeidsanstalt, men Tid efter anden, med tilbørlig Varsomhed. Er det et særdeles Privilegium, Lemmerne i Vartou have fremfor andre, at de maae nyde disse monstrøse Senge, der lader dem ofte igjen indaande den samme fordærvede Luft, de ofte have udaandet, da maae jeg sige, det er Mange af dem et dyrt Privilegium, som de ofte besvære sig over, uden at vide hvorfor. Mon det ikke var en stor Velgierning mod Menneskeligheden, naar der i Stedet for Steengulv i de underste Etager bleve lagte Bræddegulve, efterat Grunden var noget forhøiet, og i disse raae og kolde Stuer bleve anbragte et Par Kakkellovne eller 3 i hver, som skulde sættes midt i Stuerne?" Om dette end skulde medtage meere Bekostning end hidtil skeet er, troer jeg, at man igjen vilde spare baade paa Bygningen selv og Jnventarium, der nægtelig meget maae bedærves af slig Fugtighed. Men jeg troer, at Bekostningen ikke vilde blive saa betydelig, naar Klogskab og oekonomisk Jndsigt blev taget i Raad med. Paa Spindestuerne i Vartou gives jo Brænde nok, bleve der satte Kakkelovne paa deres andre Stuer, og ordentlige Senge, da behøvedes ingen særskildte Spindestuer; enhver kunde da sidde ved sin Seng og finde Rum nok for sig og sin Rok, hvilket mange desuden gjør af Kjærlighed til sin Plads og sin Seng, end- ogsaa nu, da der foruden disse store Senge staae Skrine, Dragkister og Skabe i samme Stuer, som kunde sættes i Gangene, og paa Lofterne man vandt da Rum baade paa Spindestuerne som og i Borgerstuen til andet Brug. Naar disse lange Stuer paa denne Maade bleve indrettede, da vilde den skadelige Luft fordrives, og den bedærvede Luft, som indspærres mellem de høit opbyggede Senge mærkeligen forbedres, da den kunde finde Flugt ud af Stuerne igjennem Kakkelovnene, og frisk Luft igjen ved Dørrenes Aabning kunde indlades. Er det sandt, hvad en vis Physicus paastaaer, at kun en fjerde Deel af vor at mosphæriske Luft tjener til at kunde nære vort Liv, og de tre fjerdedele ere uduelige, om ikke dræbende, saa bør ikke fugtig usund Luft ansees med ligegyldige Øine, og man bør ei forlange, at Vanen, som man siger, er den anden Natur, skal giøre Mennesket stærkt til at kunde taale den; thi Exempler have bevist, at man ved at vænne sig til noget usædvanligt, har, i Stedet for at faae en anden Natur, tabt den man havde. Dog dersom Medmenneskers Hilsen og Liv skulde lide under slige Omstændigheder, dersom en større Beqvemmelighed i Livet, samt Omhue for Mednenneskers Pleie gjør Fordring paa bedre; da troer jeg, at Sagen fortjener Opmærksomhed. Ligegyldige bør de aldrig være, som ere anbetroede den høie Post, at drage Omsorg for saamange af deres Medmennesker. Det Mørke, der bedækker denne fugtige Bolig, forbyder mig at tale mere herom, man har ingen offentlig Underretning om dens indvortes Forfatning eller Bestyrelse og hvad der henhører, og om denne kunde modtage Forbedringer.