Københavns Adresseavis, 1762-02-22
Stiftelsen er nu paa det Kongelige Frederichs Hospital, og saaledes indrettet, at de Qvinder, som forlanger et Kammer for sig selv, kand det bekomme, imod at derfor betales en vis derpaa sat Taxt til Cassen. De fattige Qvinder, haver fri Værelser, Forpflegning, Vask, med videre, men de, som ikke formaaer at give 200 Rdlr. skal, som før er meldt, tage deres Børn med sig; dog skulle nogen formedelst Sygdom og anden Tilfælde, ikke selv kunde opamme deres Børn, er det dem tilladt udi Commissionen selv eller ved andre at giøre Ansøgning om Assistence, hvor dennem da efter befindende Omstændigheder gives en liden ugentlig Hielp af Cassen. Til denne Indretnings Bekostning med Senge=Klæders Anskaffelse, Børne= og Christne=Tøy, Mobilier og videre behøvende, saa og til den paa Cassen heftende Gields Betaling, haver Hans Kongelige Majestet allernaadigst i af vigte Aar skienket 30000 Rdlr., hvoraf kand erfares at denne Casse ingen Connexion haver med det Fattiges Væsen, men er separat for sig, og at til disse Børns Opdragelse ikke bliver anvendt nogen Skilling af de Fattiges Penge, ey heller den Collect, som aarligen i fire Terminer af de Fattiges Forstandere indsamles her i Staden til Hielp til fattige Lemmers Underholdning, som dog urettelig ofte, forekastes bemeldte Forstandere ved Jndsamlingen, da det heder. De skal give Penge til Hore=Ungers Opdragelse. Naar forbemeldte Børn opnaar 6 Aar skal de efter høystbemeldte Rescriptes Tilhold, indsættes i Børnehuset udi en aparte dertil indrettet stor Sahl, for der at opdrages i Gudsfrygt og oplæres i adskilligt Arbeyde, hvorhen dog endnu ikkun efter Tabellens udvisende er indkommen 25 Piger, siden de fleste af Fostermøderne, naar det er kommen dertil, selv af Kierlighed har beholdt dem uden at nyde noget af Cassen. Af samme Børn er til Hr. Justitz Raadde Lindencrone bleven overladt til sit Gods 8 Drenge. At der efter Tabellens Forklaring, saa mange af slige, Børn ere døde, kand ikke henregnes til at de jo saavidt mueligt, er bleven besørget udsat til skikkelige Fostermødere, og med dem er skeet idelig og flittig Opsyn, men Aarsagen maae tilskrives de grasserende Smaa Kopper som for nogle Aar siden borttoge mange, saa er og en stor Deel døde af Slag, for Tænder, samt andre Sygdomme, som smaa spæde Børn i Almindelighed ere underkastede Forklaring over Navnene i Almanakken. Februarius. VI. Juliana. Var en Jomfrue af Nicodemia, som, da hun ey vilde gifte sig, og tage Byefogden til Ægte, med mindre at han vilde antage den christine Troe, blev i lang Tid pidsket med fire Riis, og endelig efter mange Slags udstanden Marteer lod han hende halshugge den 16 Februarii. Petr. de Nat. l. 3. c. 131. VI. Tindanns. Andre Dioscorus, som blev fangen under Keyser Decio. Han forsvarede sig i sit 15de Aar, saaledes for Dommeren, at han derover blev given løs af sit Fængsel. Andre setter Constabilie, som har været en Abbed i Cava, ikke langt fra Meapolis, og døde paa sin Sotteseng, Aar 1138. VII. Concorcia. Var en Jomfrue, som formedelst den Christne Troes bestandige Bekiendelse blev en Martyrinde, og dræbt under Keyser Decii Regiering, Al. Ammon. Han blev for sin Troes Bekiendelses Skyld aflivet udi Alerandria af Keyser Decio. Andre Simmeon, en biskop i Jernsalem, og efter Kiødet Christi Paarørende eller Fætter, som var Cleopha Søn. Der han var 120 Aar gammel, blev han under Kryser Trajand af Borgemester Attico anklaget formedelst den Christne Troe, tagen til Fange, og martret med megen Pine og Qvale, tilsidst blev han ogsaa forfæstet, og under megen Marter endte sit Liv. Andre setter ogsaa paa denne DagSabinus, Præst, som var en Romersk Adelmand af Keyser Diocletiani Familie, hvis Datter Maximilianur, Diocletiani Søn, vilde ægte for hendes store Deyligheds Skyld; men da Faderen ikke vilde samtykke derudi, fordi hun bekiendte sig til den Christne Religion, men han var en Hedning og Afgudsdyrkere, saa er han efter Keyserlig befaling kastet i Fængsel, og død af Hunger i sine Lænker. Hans Broder Capur begravede ham den 19 Febr. TK. Encharius. Han var biskop i Aurelien. Den 20 Febr. A. C. 281, under Keyser Diocletiano blev han i Tyro tillige med mange troende Christne kastet for de vilde Dyr, og da Dyrene ikke vilde giøre ham noget, blev han halshuggen, og i steden for at begraves blev han kastet ud i Havet. Denne forunderlige Historie bliver vidtløftig fortalt af Eusebio l. 8 c. 7, hvor han beretter, hvorledes de Christne ved et Guddommeligt Merakel bleve skaanede af de vilde Dyr, og naar man derimod kastede Misdædere for dem, saa reve de dem strax i Stykker. Kl. Esaias. Andre Auxentius, som vel var den fornemste Secretair ved Kryser Lucini Hoff, med derhos dog en Christen. Da nu Keyseren lod bygge en prægtig Sahl i sin Residentz og i samme anrette et Springvand, ved hvilket han lod sette Bacchi billede, og plante en herlig Viinstok derom, hendte det sig engang, at da Keyseren spadserede frem og tilbage paa denne Plads tillige med Auxentin, saae han en stor moeden Viindrue, og befalede Auxentium at afskiere samme; da nu samme var skeet, befalede Keyseren ham at nedlegge den for den Afguds BacchFødder, og dermed ligesom bringe ham et Offer; men da Auxentius vægrede sig derfor, og sagde, at han som en Christen ikke kunde giøre det, blev Keyseren meget ved derover, at han ikke allene afsatte ham fra hans Embede, men endogsaa jagede ham i Landflygtighed. All. Peters Stoel. Som man foregiver, skal denne være bleven oprettet i Antiochia og ikke i Rom, og var den 8des af dette Navn. Denne Peders Ophøyelse, som adskillige Skribentere meener, skal være skeet af Theophilo, en Antiochisk Fyrste, hvis afdøde Søn Petrus har opvakt, og omvendt Borgerne i Antiochia, hvilke har sammesteds opbygget en Tempel, i hvis Midte de satte et høy Catheder eller Stoel, paa hvilken Petrus kunde sees og høres af alle, for at fordrive Hedningenes Overtroe, som paa denne Dag ofrede Viin og kostelig Mad til Helvedes Guder, paa deres Forældres og Paarørendes Grave, og denne Festdag, som i fordum Tid blev celebreret i den Romerske Kirke, men siden begyndte at forældes og komme af Brug, har Pave Paulus den 4de atter indført igien A. C. 1556, som Pavinius vidner. Al. Serenus. Han var en Munk, som for Keyser Maximiliano blev anklaget for en Christen, da han engang havde udjaget en Hofmands Hustrue af KlosterHaven, og blev derpaa efter Keyserlig befaling halshuggen den 23 Februarii. Petr. de Nat. l. 3. c. 147. Andre setter Tertullianus, en bekiendt Kirke=Lærer, som har efterladt sig mange gode Skrifter. Det er ellers at merke, at paa dette Sted bliver Skud=Dagen i et Skud=Aar indrykket, da Februarius faaer 29 Dage. Men i den Romerske Calender har det en anden Beskaffenhed, da sextum Calend. Martii bliver to gangestalt. Al. Matthias. Han var først en af Christi 70 Disciple, men derefter ved Lydkastning blev udvalgt til Apostel, i steden for Forræderen Jndas, Apost. Giern 1. Han har prædiket Evangelium i det Jødiske Land, og omvendt mange til den Christne Troe, hvorover han blev ført til den ypperste Præst Ananiam, som var en stor Fiende af de Christne, kastet i Fængsel, og tilsidst efter den Romerske Landfogeds befaling halshugget med en Øxe. Andre skriver, at han har lært i Macedonien og i den vilde Deel af det Mohriske Land, og har faaet Martyrkronen, den 24 Februarii. Efterat han var rettet, blev han begraven af nogle af hans Disciple, som alle efter hans Død bleve bestandige i Troen, undtagen en, som faldt fra Miræus skriver, at Matthia Liig blev i Kryser Constantini Magni Tid, af biskop Agritio bragt til Trier i Encharii Benedictiner=Kloster, som nu kaldes St. MatthiæKloster. Andre foregiver, at hans Hoved forvares i Rom, og noget af hans Been i Padug. Hans Navn bemerker saa meget som en Skienk eller Foræring, efterdi Gud skienkede sin første Kirke i det Nye Testamente hannem til en Lærer. Til Opbyggelse. 1 Sang. 1. a. Bibelen, den Hellig Skrift, Opkommen er ved Aandens Drift, Og vist af Gud indgivet; Den Sandhed staaer uryggelig, Skiønt dristig Vantroe vover sig, At nægte den i Livet,