JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
En middelaldrende Mand med et Par skjelmske Øine og et comisk Phystognomie, som omtrent Londemann paa Kobberet foran Schwarz's Lommebog, reiste sig, efterat han havde tømt det tredie Glas Punsch, der, lig et Par dygtige Blæsebælge, oppustede hans Livsgnister. - "Mine Herrer!" sagde han, der er hidtil skrevet, talet og stridt saa meget om Piberettigheden og Pibningens Nytte, og ingen har endnu besvaret qvid juris, Naar Talen er om, hvad er Ret, saa bryder jeg mig hverken om, hvad Hugo Grotius eller Keiser Justinianus, Fenerbach eller Laurids Nørregaard har sagt; jeg spørger blot, strider det mod Naturen, mod Bibelen, mod gode Sæder, Kan jeg bevise, at det ikke gjør det, saa har jeg vundet Processen, om jeg ogsaa havde hele Corpus juris, Pandecterne, Bogen de jure helli & paci- og alle syv Bind af Forelæsningerne over Privat retten imod mig. Mod Naturen kan det ikke stride, thi alle de Skabninger, der ere begavede med den Ævne at kunne pibe, de pibe, naar man kommer dem for nær. Mennesket piber ved sin første Jndtrædelse i Verden, naar Jordemoderen vil paalægge det de første Lænker - Svøbet. Bliver det større, og de Store vilde have, at det skal danse efter deres Pibe, saa piber det. At pibe er altsaa et af de naturligste Mishagsudtryk, og kan derfor ikke stride imod Naturen." det strider heller ikke imod Bibelen, thi det hedder i Kongernes Bog 1, Cap. 1, V. 40. Folket pibede med Piber. Hvorledes disse Piber have været beskafne, veed jeg ikke. Om de have været af Been, eller, som de nyopfundne, af Blik, er mig ubekjendt. Men nok er det: Folket pibede, Det kan ikke heller stride mod Saderne; thi hvad gjør Drengen, der fra Skolestuen, hvor han har tyet Cicero de officiis, kommer ud paa Gaden, og seer en beskjænket Kierling, der prostituerer den offentlige Sædelighed ved sin Fuldskab, Ligesom af et Slags Jnstinet sætter han Fingerne saaledes sammen, at de danne en Pibe, og hævner pibende den krænkede Moralitet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
Efter disse almindelige bemærkninger gaaer Rec. over til enkelte Steder, og, af en Christens gudelige Tanker paa Langfredag, citerer han Forfatterens Ord: "Du vilde ved din Død besegle din Lære, vilde give mig et lysende Exempel paa Kjærlighed, Opofrelse og Lydighed mod din himmelske Fader, vilde berede Fred for mit angergivne Hjerte". Hvorpaa føies til: "Her er Hensigten af Jesu Død ingenlunde tydelig og fuldstændig fremstillet. Mange Ord havde dog ikke været fornødne, da Math. 20, 28. 1 Petr. 3, 18, 2 Kor. 5, 15 blot kunne været bragte i Erindring. Har Rec. ikke her overseet, hvad der staaer strax foran: "Du - - gik villigen i Døden for Mange til Syndernes Forladelse?" Hvilke Ord tydelig og fuldstændig angive Hensigten af Jesu Død, og just udtrykke Math. 20, 28.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
Ligesom og Læseren af den hele Betragtning opmuntres til at stræbe efter det fornyede Liv, hvorom tales i 2 Kor 6, 115. Ja, sæt endog at Hensigten af Jesu Død, som Rec. siger, ikke var tydelig og fuldstændig fremstillet, fortjente Forf. derfor Daddel, Han har ikke villet levere en Lærebog i Religionen; han forudsætter, at denne Religionens Hovedlærdom er hans Læsere bekiendt; han viser dem hvorledes den skal anvendes, at den kan vorde frugtbringende for Aand og Hjerte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
J en Christens gudelige Betragtninger paa Pintsefesten er der – siger Rec. - ikke tilbørligen udviklet, hvad der egentlig er Festens høie Thema, nemlig hvilken total Forandring, der foregik med Apostlene, hvorledes de talede, virkede, levede og døde for Jesu Evangelii Bekjendelse, og hvorledes Menigheden, de dannede, ved at følge deres Lære og Exempel, forøgedes og bestod under alle Forfølgelser. Og dog findes S. 100 Alt, hvad der er tilstrækkeligt til at kalde Læseren, sin overordentlige Begivenhed og dens paa Religionens Udbredelse saa kraftige Virkning i Erindring. Rec. billiger, at Forfatteren i Veiledning til christelig Bibellæsning har angivet de Steder i det nye Testamente, man fornemmelig skal lægge Mærke til, og derimod misbilliger han saadan Angivelse af de vigtigste Steder i det gamle Testamente. Dette synes lidt inconseqvent. Sammenholder man Recensentens Fordring til Forfatteren, hvor Talen er om det gamle Testamente, med det, som denne derom anfører, maa hins Fordring findes overflødig. Recensentens Ord ere: "Her havde været Sted og Leilighed til at vise, at det nye Testamente ikke kan forstaaes uden det gamle, at dette forbereder hint, at det nye forklarer det gamle, at Christus selv har befalet at randsage Skrivten, selv sagt, at det skal opfyldes, hvad Her burde væder staaer skrevet om ham ret sagt, at det gamle Testamente har et saa uskatteerligt Værd, ogsaa fordi det vidner om Forsynets faderlige Huusholdning og Førelser med Menneskeslægten, og om hvorledes Troen paa een Gud er indført og bevaret, og Veien banet for den rene Religion og Gudsdyrkelse, som i Tidens Fylde kom ved Jesum Christum. Forf. siger om det S. T. "Dette staaer i nøie Forbindelse med det nye og er en Forberedelse til den nye Pagt. Det giver Dig Underretning om Verdens Skabelse og om Guds faderlige Omsorg for det Folk, fra hvilket Jesus, Verdens Frelser, skulde nedstamme; det fremsætter Guds Forsyn og viise Styrelse i mange lærerige Fortællinger, og skildrer mange gode og vise Mænd til Overveielse og Efterlignelse; det indeholder mange dyrebare Lærdomme og Leveregler og afbilder i Ofringer og Propheternes Spaadomme den tilkommende Messias".
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
Hvorledes der af Forfatterens Skrift kan vækkes Tvivl om at han har villet nedsætte det gamle Testamente, indsees ikke; heller ikke troes det mere saa nødvendigt, at tale til Forsvar for det gamle Testamente, i den Forudsætning, at dets Værd og Brugbarhed endog iblandt Religionslærere saa aldeles skulde miskjendes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
J Betragtningen: en Christens Tillid til det guddommelige Forsyn, savner Rec. Udvikling af Modgangs Nødvendighed og Gavnlighed. Skulde ikke den fromme Læser derom bedst overbevises af de Ord (som Forf. og anfører) Alt tjener dem til Bedste, som frygte Gud, Skulde ikke de anførte Exempler (Josephs, Abrahams, Jesu) tydeligt stille Læseren Modgangs Gavnlighed for Øie? Forf. siger S. 54 Vel kan og bør jeg ogsaa hjemme dyrke ham (Gud). Men kan jeg ogsaa der foregaae mine Medkristne med mit gode Exempel, kan jeg i stille Kammer, useet af Mennesker, opbygge den, Her bemærker Rec. hvad vist Jngen nægter – at hvert Familielem kan ved christelig Vandel i det huuslige Liv opbygge andre. Men ligesaa unægteligt er det, hvad Forf. i det følgende saa skjønt fremstiller, at Exemplet i Herrens Huus virker langt kraftigere til Opbyggelse, som det og lyser for flere, fordem, som ikke høre til Huset eller Familien. At Overskriften "Alteret, Menneskekjærlig hedens Sted kan forstaaes af Almuen, det vil sikkerligen Du, min Ven, og hver Almuens Lærer indrømme. Enhver Kristen veed, at Alteret, der erindrer om hans Kjærlighed, der gav sit Liv hen for Andre, er Stedet, hvor Menneskekjærlighed undfanges, fødes og næres. Rec. vilde at Forf. i denne Betragtning stricte skulde holde sig alene til Jesu Exempel under hans Lidelser. Andre ere enige med Forf. at og Jen Levnet, der er et lysende Exempel paa Menneskekjærlighed, her passende kunde fremstilles. Hvor, der læser denne Betragtning fra de Ord S. 67 "Du vilde bevare Dit Minde paa Jorden, indstiftede derfor den sidste Aften, Du levede, Fredens og Kjærlighedens Maaltid o. s. v." indseer ikke let hvad Rec. savner, hvor han taler om det betydningsfulde Symbol, der vidner om Jesu Kjærlighed. Dog jeg seer, at disse Linier allerede overskride et Brevs Grændser; jeg forbigaaer derfor Recensentens høist ubetydelige bemærkninger, betræffende enkelte Udtryk, der ikke behage ham; thi saadanne Udtryk vil enhver Rec. uden Vanskelighed kunne finde i ethvert Skrift. Ligesaa er det almindeligt, at man hos enhver Forf. finder noget Eiendommeligt i Sprog og Udtryk, som saadant bemærker Rec. at vor Forf. har vant sig til det Yndlingsudtryk: "Velsign paa mit Hjerte. - Vi, som kjende vor ædle Biskop, vi, som vide hvor varmt hans Hjerte slaaer for Brødres Vel, vi, som ere Vidner til den brændende Nidkjærhed, hvormed han søger at oplyse, rette, trøste, at forarbeide Manges Saliggjørelse. – vi forarges sandeligen ikke over, at han, der i Ydmyghed erkjender, at vi har intet af os selv og kan intet af os selv, hæver Aand og Hjerte til ham, der udretter Alt i Alle, og anraaber hans Velsignelse. Vi høre gjerne dette Udtryk fra vor faderlige Vens kjærlige Hjerte, kjærlige Læber. Og vi, som glæde os ved at see hans ypperlige Andagtsbog i den Kreds, der omgiver os, vi ønske, at Bogen, trods Recensentens Angreb og disses Gjenlyd i Avisen, maa - som den fortjener – agtes og elskes, vorde Mange til Opbyggelse, Trøst og Vederqvægelse, vorde til Velsignelse for Mange! Med Høiagtelse og Venskab er jeg Din o. s. v. Den 12 Januar 1822.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
Indenlandske Efterretninger. Tirsdagen den 12 Marts d. A. forsvarede Candidatus Medicinæ Jens Georg Lind sin for Licenciatgraden i Medicinen skrevne Afhandling de Delitio tremente sig dicto som den saakaldte rystende Galskab). Respondens var Hr. Studiosus Medicinæ Nicolai Christian Møhl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
De ordentlige Opponenter vare Dhrr. Dr. og Professor Medicinæ O. L. Bang og Doctor Med. Professor Herholdt, R. a. D. - Af Auditoriet opponerede Dhrr. Cand. Med. og Reserve medicus Dreyer; Cand. Chirurgiæ og Profector Svitzer; Dr. Med. Levy fra Kiel; Cand. Medic. Bech, Studiosi Medicinæ Larpent, Rafn, Speier og Gricke. - DisputationsActen, der, som sædvanlig, foregik i Regentskirken, begyndte Kl. 10 1/2 og vedvarede uafbrudt til Kl. 3 1/2.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
J Mandags havde vi en orcanagtig Storm, hvortil man næsten i Mandsminde ikke har kjendt Mage. Vandet stod overordentlig høit, og var endog gaaet lige op til Classens Hauge. J Charlottenlund Skov har Stormen oprykket de tykkeste Træer med Rode; i Skovshoved revet Tagene af Husene o. s. v. Endnu i Tirsdags var Strandveien næsten ufremkommelig formedelst det Tang, Søen havde opkastet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
Ribe, d. 12te Marts. J de sidste 8 Dage have vi her næsten uafbrudt havt svær Storm af S. V. og N. V., stundom ledsaget af Lynild og Torden, men sværest var Stormen igaar Nat og igaar. Vi truedes med en lignende Oversvømmelse, som den i November, men, takket være Gud, Vinden lagde sig idag og Vandet falder. Denne Flod gjorde betydelig Skade paa Huse, Veie, Rugagre og Broer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
Viborg, d. 11 Marts. Den i Vinkel Sogn udbrudte Skarlagensfeber, der hos Nogle var forbunden med Nervefeber, er nu, ved de trufne Foranstaltninger, i Aftagende. Jalt har der været 52 syge, 32 ere helbredede, 10 Syge tilbage, hvoraf 6 var i Bedring og 4 endnu meget syge. 10 ere døde. Sommeren er atter gaaet bort Frost, Snee, Slud og Orkanstorme af Sydvest, er kommen i dens Sted i de sidste 7 Dage; men i Dag er Stormen voldsomst. - Det frøs Natten til de 40 Ridderes Dag i Løverdags.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
Dr. J. H. Kopp har i sine Beobachtungen, im Gebiete d. ausub. Heilkunde, Frankf. 1821, følgende om Veirligets Jndflydelse paa den menneskelige Sundhed. Allerede for 16 Aar siden har Forf. gjort den Jagttagelse, at om Sommeren, som om Vinteren, i tørt Veir, og naar Barometret staaer høit, Mængden af Sygdommene tiltager, disse derimod ved faldende Barometer, indtræffende Regn og vedholdende fugtigt Veir, ofte for en Fjerde, ja en Trediedeel formindske sig; at deels Sygdomscharacteren, især af Brystsvaghed, bliver mildere, deels ogsaa faa Mennesker blive syge, har stedse mere og mere stadfæstet sig. Veirliget 1816 var i hele Europa i alle Henseender slet; men overalt vare kun faa Syge, og de sjeldne Sygdomme havde en god Characteer. Netop det Modsatte viste sig i Aarene 1818 og 1819, hvor Veirliget var tørt og smukt, men overalt de Syges Mængde og Dødeligheden stor, endskjøndt ingen smitsomme Sygdomme, som i Krigsaarene, herskede. (Spørgsmaalet er, om ikke Sygdommenes Aftagelse og Mildnelse, ved indtræffende fugtigt Veir, var en Følge af det tørre og smukke Veir, der gik foran, og omvendt, J Naturens store Værksted ligge Aarsager og Virkninger sædvanligen langt fra hverandre, og for det meste ere de Særsyn, visee, for længe siden indledede og forberedte) Efter de Jagttagelser, dette Skrifts Rec. i Hall.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
Der er, siger en engelsk Konstdommer, i hver Deel af Engelland store offentlige Skoler, der holdes paa Landets Bekostning, til Opmuntring for Ryggesløshed og Laster, og til at levere en passende Række af Røvere, Ryggesløse og Tyve. De ere Skoler, der bestyres uden ringeste Grad af Partiskhed eller Gunst, der gives Jngen (hvor ringe end hans Fødsel er og mørk hans Stilling), som jo letteligen kan blive optagen deri.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
J det Øjeblik, et ungt Menneske yttrer mindste Tilbøielighed til saadanne Jdrætter, forsynes han med Føde, Klæder og Logis, og sættes til Studering blandt de meest udlærte Tyve og Mordere, Landet kan fremvise. Der behøves ikke, saaledes som ved Universiteterne, en Række af Forelæsninger; men den lille Tyveknegt, berøvet enhver muelig Beskjæftigelse, og indelukket med udlærte Skjelmer, ligesaa ørkesløse som han selv, lytter til deres behagelige Fortællinger om deres heldige Forbrydelser, og længes efter, at Frihedstimen maatte slaae, for at kunne begynde samme dristige og interessante Løbebane. Dette er en fuldkommen tro Skildring af Fængslerne i mange Dele af Engelland, og var det lige indtil ganske nyligen; Virkningerne svarede saa ganske til Hensigten, at der i Aaret 1818, efter en officiel Rapport, vare overgivne til Fængslerne i de forenede Kongeriger, over 170,000 Personer: et Antal, der maa forudsættes at være større end alle Fangers i hele Europas Kongeriger tilsammentagne. (Edinburgh Review.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
Man troer i Normandiet og Skotland at finde Spor af de gamle Nordmænds Bygningsmaade. Saaledes er Grimstead Kirke i Esser, der ansees for angelsachsisk, en plump Bygning af Kastanietræstammer, og andre af lignende Natur beskrives af angelsachsiske Forfattere. En meget mærkværdig ligedan sammensat Bygning findes endnu i Norge; det er Kirken i Hitterdal i Nedre-Tellemark, bygt i det tolvte Aarhundrede. Den er opført af Fyrreplanker, som nu ere hærdede og sorte af Alder, prydet med udsnittet Arbeide.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
J den Forsamling det schlesiske Selskab for fædrenelandsk Cultur holdt d. 21 Nov. f. A., forevistes Pærer, hørende til Bergamotarten, som hverken havde Kjærner eller Kjærnehuse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-16
Kjøbenhavns Børs, d. 15 Marts. Cours. Hamb. 2 M. 250, a vista 253. Spec. 253. - Specier solgtes til 15 Rbmk. 3 s. Obligat. (med Renter fra 11 December 1821) 76 a 26 1/2. Nationalbank-Obligationer (af Laanet den 2 Februari 1820) 97 1/2 a 98 Rbdlr. r. S. (uden Renter) eller 124 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbdlr. r. S. - Norske Rigsbanksedler 12 1/2 a 12 3/4. Svenske Sedler 62 s. - Disconto 6 pC. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
Nyeste tilderie af Kjøbenhavn modtog,00 mor Nittende Aargang. No. 23. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 19 Marts 1822.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
(Jndsendt.) Plan. til en Travedie i den allernyeste Smag, som med det allerførste skal blive udgivet, under Titel: Syv Hundrede og Fire." Første Act. Liden Grethe, den vennehulde Maard, Vandrer omkring paa Kirkegaard. Hun vrider saa ængstlig de Hænder hvide Hvorfor – Det maa vor Herre vide, Saa kommer en Aand. Til Pigen saa vaand: Af dette Selskab stor Gammen hun høster, Thi Spøgelser gjerne Smaaepigerne trøster. Anden Act. Ung Grethe ganger saa gladelig hjem*) Der der netop 104 Personer i mit Stykke Men hendes Moder er grumme slem 9. Den Føiten af Huset hun ei kan lide, Og Grethe stædes i megen Qvide. Af Gespenstet, Yra! Mama faaer Dada, Og Smaaediøvle give hende den Lære Man bør sine Døttre ikke genere. Tredie Act.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
En Ridder, med Pandserplade og Skjold, Som Beiler sig melder hos Jomfruen hold Dog han, med sine syv Hundrede Svende, Af Jomfruens Aand kastes overende B. Og Torden og Lyn Forskrække hans Syn Men stolten Ridder, som ikke er Kryster, Sig reiser, skjøndt hele Jordkloden ryster. *) Den Moder behøves jo aldeles ikke sige Læsere og Tilskuere. Skyldigst Tak! Hvem skulde da Grethe være næsviis imod, Hvem skulde Gespenstet pine? Der ligge alt 700 Lig; men man vil ogsaa, naar man faaer at vide, hvem Gespenstet er, tilstaae, at det er en Karl, som kan tage syv Gange syv Hundrede paa sin Samvittighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
Fjerde Act. Det Spøgelse rækker nu Haand, med Tugt, Til Grethe: "Kom strax. Følg til Kirken mig smukt." Her, med alle Christendoms Cermonier, Dem Ærkebispen tilsammen vier *). Gesvenstet i Arm. Sin Brud tager varm. Han (nu kommer øverst paa Melken Fløden) Han broler: Min er Dul og jeg er – Døden. Femte Act.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
Den Ridder er bleven saa bister i HuSit Sværd han drager, og - , hvilken Gru Med Harm det imod Tilskuerne vender, Saa hver Mand af Skuespilhuset render 2. Fornuft, Dyd, Moral, Forladt i den Hal, Stod jamrende. – Ridderen Blod vil smage, San tar han de gamle trende af Dage 22) *) Det er kun de trende, hvilke dræbes i Slutningen, som ærgre sig over at see Religionens bellige Skikke i Thalias Hal; men - de, som ere døde, bide ikke. **) Dette kan give en delig Decoration af Hallingsaas og Østergade; desuden bør Theatret forandres ved hver Scene; thi Stykker, hvori Stedets Eenhed iagttages, ere kjedelige, baade for Børn, og mange, som alt gaae i Barndom. 15) Lykke paa Reisen. Det saae galt ud med dette og flere nye Skuespil, dersom de ikke vare døde; men nu kan Phantasien spille.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
Opfordring til det asiatiske Compagnies Jnteressenter. ganie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
Anecdot. Da Voltaire for sidste Gang var i Paris, gjorde de meest anseete Mænd sig en Ære af at besøge den berømte Olding. Ogsaa den store Franklin, som just da opholdt sig i denne Hovedstad, forestillede den franske Literaturs Nestor sin Sønnesøn, bedende hiin om at, velsigne ham. Voltaire lagde sine Hænder paa det unge Menneskes Hoved og sagde: Gud og Friheden!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
Jndenlandske Efterretninger. Paa Generalpostdirectionens allerunderdanigste Forestilling, har det behaget Hs. Majestæt Kongen, ved allerhøieste Resolution af 8de Februari d. A. allernaadigst at tillade: "at den i den 9de §. af Forordningen af 7de November 1781 fastsatte Mulct for Befordringer uden Passeerseddel maa, i de Tilfælde, hvor en Passeerseddel havde kunne meddeles, nedsættes fra 8 til 6 Rbdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
J Søndags Aftes gaves den bebudede Amateurconcert til Fordeel for Bombebøssen paa det Kgl. Hoftheater. Concerten udførtes af Musik yndere af begge Kiøn. Da den var tilende, fremtraadt, en Deel unge Søfolk, der afsang Thaarups Sømandssang: Fædreland for dig den danske Mand &c., og til Slutning en anden ny, af Prof. Ridder Oehlenschlager forfattet Sømandssang til Melodien: Vi Sømænd gjør ei mange Ord &c. Selskabet udraabte derpaa, med tre Gange gjentaget Hurra: "Leve Solling."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
Om det nyligen paa det Kgl. Theater opførte Syngestykke, Kong Waldemar eller de danske Fiskere, hedder det i Morgenblatt No. 307 for 1821. Tilbørligen sjunget, og i scenisk Henseende godt udstyret, gjør det et behageligt Jndtryk. Det idylliske Fiskerliv har frembudet nogle originale Folkemelodier, men i det Hele er den Weigelske Musik noget blødagtig og sød.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
Der erfares nu alt flere og flere Ødelæggelser, som den sidste Orcan har anrettet i Provindserne. Af Orcaner, som man i de sidst forløbne 122 Aar har oplevet, ere de mærkværdigste, den fra 1680, hvori ikke langt fra Warschau et Kirketaarn med Klokker og alt Tilbehør blev afrevet og ført hen paa et langt fraliggende Huus; den fra 7 Juni samme Aar, ved hvilken i Frankrig adskillige Slotte og Kirker indstyrtede, og et Kirketaarn med sine Klokker førtes 100 Skridt bort; den fra d. 8 August 1779, hvorved 17 Møller i Schlesien bleve omkastede, den fra 13 Aug. 1766, hvorved 6 Kirker paa Domingo fra Grunden af ødelagdes, og Tagene af fire andre bleve afrevne, 99 Fartøier strandede og 886 Personer omkom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
Den 4 Marts d. A. gik alle fra Østersøen kommende Fartøier igjennem Holtenauer Sluse op ad Canalen til Rendsborg; d. 6te d. M. ere i 10 Timer, 35 Fartøier slasede igjennem der til Østersøen. Den saaledes begyndte Canalfart, vil uforstyrret have sin Fremgang.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
Odense, d. 15 Marts. J Landsbyen Over holluf her ved Odense er igaar Nat afbrændt 2 a 3 Huse. - Veiret er nu atter faldet noget i Ro hvilket og kan behøves for at komme Tage og Bygninger til Hjelp, som især mange Steder paa Landet see heelt forstyrrede ud efter den sidste næsten 8 Dages Orkanstorm, til hvis Heftighed ikke i mange Aar kan mindes Lige. Ladehusene, ere endog paa sine Steder omblæste. Ogsaa her i Fyen var Stormen ledsaget af Lynild og Torden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
Mærkeligt er det og, at Vandet her, som i Aalborg, var paa en og samme Dag faldet og steget usædvanligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
Aalborg, den 7de Marts. Paa det i Tirsdags holdte Hestemarked var Afsætningen kun ringe, da der kun var faa Kjøbere, og paa ret gode Heste Mangel. Prisen paa de gode Heste var 60 a 70 Rbdlr.; gamle Arbeidsheste solgtes for 20 Rbd. - Jgaar Morges rasede igjen en meget heftig Storm med Orkanbygger af S. V., som gjorde endeel Skade paa Tage og Plankeværker &c. Jdag er det atter haardt Bygeveir.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
Hals, den 7de Marts. Jgaar Formiddag, da Regnen ophørte, saaes en Jagt siunken paa Nordhagen; af et i Vantet opsat Flag formodede man Folk ombord, og skjøndt man saae, at det formedelst den høie Bræksø var aldeles umuligt at komme tilborde, gik dog Lodserne ud i den store Lodsjolle og Styrmand Anders Holm gik efter Anmodning af Lodsoldermanden med dem. De rakte paa en Kabellængde nær, men det var dem umuligt at komme nærmere, og de maatte lande en halv Miil Nord under Kysten før Veiret til Natten løiede af. Jmorges lykkedes det først Lodserne at komme derud fra Hov-Kanten, og de bjergede to Mand i Land. Skipperen var død. Tre Nordmænd, der vare med som Passagerer, vare druknede. Skipper Sand og tre andre Sømænd vare ligeledes færdige, for herfra med Baad at have kommet dem til Hielp, naar de havde seet det muligt. Fartøiet tilhørte P. Thygesen i Æbeltoft og var bestemt til Norge med Kornvarer. – To store Jagter ligge til Ankers nordlig fra Hals.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-19
Aalborg, den 9de Marts. Efter en haard Storm igaar af N. V., hvorved man bemærkede Vandet i Fjorden ved Middagstid ganske usædvanlig lavt og iaftes usædvanlig høit, have vi idag Aarets første egentlige Vinterdag. Gaderne ere hvide af Sne, Luften klar, Frost og dog lave Barometerstand. - Mærkeligt nok, at Vinteren just begynder med de 40 Riddere!