Berlingske Tidende, 1835-08-15
Spanien. Barcelona, den 28de Juli. – Den 25de og 26de Juli var (som allerede omtalt) denne Stad Skuepladsen for frygtelige Optrin. Nogle Dage i Forveien var den Efterretning indløbet her, at Jndvaanerne i Tarragona og Reus havde reist sig i Masse, stukket flere Kløstre i Brand og dræbt mange Munke. General Plander udstedte nu en Dagsbefaling, angaaende en Militair Commissions Nedsættelse; dette vakte Gjæring, især da der allerede i de sidste otte Dage havde hersket en daarlig Stemning blandt de saakaldte Dronningens Frivillige, Borgergarden. Generalen havde nemlig forlangt deres Reduction, og at 400 Mand skulde gjøres mobile, for at kunne besørge Tjenesten i det Jndre af Provindsen. Da man vægrede sig herved, brød han ud i Trudsler, og samtlige Officerer ved Borgergaarden forlode af denne Grund deres Poster. Generalen forlod strax efter Staden; General Saquetti overtog Commandoen i hans Sted. Paa Dronningens Navnedag lod denne Garnisonens Officerer komme sammen, forat erkyndige sig om den Aand, der herskede blandt Tropperne; men han fik til Svar, at de vare sikkre paa deres Folk, i Tilfælde af en carlistisk Opstand, men ingenlunde hvis en liberal Bevægelse skulde finde Sted. Den 23de brød den længe frygtede Storm løs. En Tyrefægtning holdtes paa Plaa de Toros. Poblen viiste sig strax meget urolig, og Larmen tog til, da Dyrene forholdt sig fredelige og ikke vilde lade sig hidses mod Tyrefægterne. Efterat fire Tyre vare drevne frem, uden at det kunde komme til Kamp, istemte Tilskuerne, over 10,000 i Tallet, en frygtelig Hylen og Piben. J et Øjeblik vare Bænke og Skranker sønderslagne og Stumperne kastede ind paa Kamppladsen. Gouverneurens Anstrængelser for at gjenoprette Roligheden, vare forgjeves. Folkets Masse trængte ind paa Kamppladsen, tilintetgjorde Alt, hvad der kom den i Veien, bemægtigede sig Tyren, slog den ihiel og slæbte den i Triumph gjennem Gaderne. Snart mærkede man, at en dybere Plan laa til Grund. Fra alle Sider skreges: "Til Klostrene! Til den hellige Franciscus, Til Carmeliterne, Munkene døe! Massen strømmede til Franciscaner Klostret og antændte Hovedporten under det Raab: Friheden leve! Munkene døe. Jlden blev dog slukket igjen, da man huskede paa det nærliggende Krudttaarn. Nu deelte Massen sig i flere Hobe, i hvis Spidser forklædte Anførere havde stillet sig. Angustinernes, Trinitariernes, de bestoede og ubeskoede Carmeliters, Minimitternes og Dominicanernes Kløstre støde snart i lys Lye. Af den hellige Augustinus's og den hellige Catharines Kirker ere kun de nogne Mure blevne staaende. De kostbare Bibliotheker og Malerier ere ødelagte; men intet Tyveri blev begaaet. Man kastede Guld- og Sølvtøi i Jlden, og en Person, der havde tilvendt sig et Silkelommetørklæde, blev næsten slaaet ihiel. Man var imidlertid ikke fornøiet med Tilintetgjørelsen af de livløse Gjenstande; henimod 80 værgeløse Munke bleve i vild Blodtørst paa det grusomste huggede ned. Nogle af dem omkom i Flammerne, andre stødtes ned med Dolke, eller sloges ihiel med Stokke og Stene. Nogle enkelte ligge endnu i Hospitalerne, bedækkede med utallige Saar. De Øvrige kunne takke Artilleri-Corpset og nogle ædle Frivillige for deres Redning, skjøndt en stor Deel af hiint Corps under Forklædning deeltog i Pøblens Excesser. Dagen efter fornyedes Folkets Raseri paa Efterretningen om, at nogle hundrede Munke vare undkomne. Flere bleve nu ombragte lige for Soldaternes Øine; En flygtede til Theatret, hvor de Frivillige værede sig ved at beskytte ham. Kort efter opgave han anden under en Snees Saar: Over 100 Munke ere flygtede ind i Fort Monjue og til Atarazanas Citadel og Barakker. De fleste Franciscanere ere undkomne gjennem en Cloak, der fører fra Klosteret ud til Havet. Siden den Dag har Staden været rø lig; men man befrygter dog nye Optrin, da Garnisonen er temmelig svag. General Flander ankom hertil i Aftes, men har igjen forladt Staden med sin hele Familie.