Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-05-07
Den Vest-Siællandske Avis, eller: RES, Ugeblad. Slagelse. de n. for landske Historie. uden- og inden før. tigste Nyeheder. Dagens vig Redigeret af Pastor og Ridder Bastholm. Trykt og forlagt af Peter Magnus. Fredagen d. 7. Mai 1824. Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene. Memoires du Colonel Voutier Suxlaguerre actuelle des Grees, (Paris 1823. - 396 S. Stav). Maurocordato besluttede den 5te November 1822. med 300 Mand at rykke ind i Messolongi og kun Sulioten Marco Bozzari med 22 Mand, som under Krigen ikke vanærede sig ved en eneste uædel Handling og hvis Tapperhed og Dyd udholdt alle Prøver, fulgte Maurocordato for at lade sig beleire til Vands og til Lands. Staden besad dengang ingen Fæstningsværker, som vare nogenlunde istand til at forsvares; men besad kun et Par Kanoner og Bajonetter, som man maatte binde paa Træeskæfter, for at forsvare sig dermed saalænge indtil man kunde erobre bedre Vaaben; men Tyrkerne angrebe kun en Port; de saae Bajonetter paa Murene, hørte Trommer og besluttede at faae Staden i deres Besiddelse ved Capitulation. Man sluttede en Vaabensstilstand paa 6 Dage; i denne Frist lagde man et bevæbnet Skib ved hver Ende af Muren af den udybe Havn, gjorde Murene 5 Fod tykkere, som Tyrkerne beskiøde med 24 Pundinger og man benyttede de Bomber, som de kastede ind, til at forsvare sig med, efterat man havde omdannet dem. Allerede ved Underhandlingerne og Vaabenstilstand, havde Albaneseren Omer Vrioni viist sig som en Fiende af den anden Hærfører Ruschid og hans Asiater; da Jussuf Pascha, som commanderede Flaaden, tilbød de Beleirede den 10de November en endnu mildere Capitulation end den Generalerne for Landarmeen havde tilbudt, saa meldte Maurocordato det til disse Generaler, som bleve meget forbittrede over denne Fremgangsmaade af Jussuf Pascha. Den 20de lode sig 6 Græske Skibe see og fratoge den Tyrkiske Admiral en Brig, hvorpaa han ophævede Blokaden fra Søesiden. Nu landede 1200 Peloponnesere og da Garnisonen desuden havde erholdet andre Understøttelser saa angrebe den selv Beleirerne; men dog kun de Asiatiske Tropper. Stort var General Normanns Tab som døde den 25de November af Feber til alle Grækeres Sorg; det regnede stærkt og Sygdomme grasserede imellem Beleirerne, imedens Fægtninger daglig forefaldt. Beleirerne løbe Storm imellem den 5te og 6te Januar, de Beleirede lode sig overfalde og Albaneserne krøbe op paa Murene; men bleve dog kastede tilbage med et Tab af 700 Døde. Strax efter Stormen blev Beleiringen ophævet; nu bleve Beleirerne forfulgte og man fratog dem al deres Artillerie. Omer Brioni flygtede til WrachoriGrækerne fra Biergene forstærkede Maurocordatos lille Armee og Omer Vrioni blev nu selv beleiret, hvor talrigt hans Rytterie end var; han selv flygtede til Vonitza. – Paa samme Tid kastede Ypsilanti sig, da Tyrkerne vare med 27000 Mand faldne ind i Morea, med 100 Mand ind i Castellet Argos og reddede derved Hellenerne. Da Ruschid Pascha formodede, at alle Grækernes Skatte vare der opdyngede saa begyndte han at beleire Castellet; men Grækerne fattede paa nye igien Mod og afskare Beleirerne Levnetsmidlerne i hvor talrigt Fiendens Rytterie end var og endskiøndt de ikke havde Bajonetter. J disse Landkrigeres Paasyn viiste sig 72 Tyrkiske Skibe med 6 Orlogskibe foran Napoli di Romania og bag efter dem kom 57 Græske Skibe, hvoraf kun enkelte i det høieste førte 18 Kanoner. De sidste borttoge en Østerrigsk Goelette, som var ladet med Korn for Tyrkerne og havde to Tyrkiske Deputerede ombord. Den store Tyrkiske Flaade tog Flugten fordi den frygtede for de Græske Brandere og ikke vovede at modtage noget Søeslag men begav sig under fulde Seil til Øen Tenedos i Overværelse af en Fransk Fregat, som var Tilskuer derved og som blev truet af Græske Brandere. Efter at Flaaden havde taget Flugten, saa udbrød Mangel og Desertion iblandt Tyrkerne for Argos; Armeen troede at være indsluttet, uden at den dog var det aldeles, og Anførerne udviiste det bitterste Had imod hinanden, og da 3000 Mand paa engang brød op, saa blev hele Landeveien til Corint, ikke til at passere formedelst døde Legemer. Tropperne fra Patras havde samme Skjebne, efterat Odyssens havde med List bemægtiget sig Passet i de Geraniske Bierge. Tyrkerne maatte leve af deres Heste; de bleve paa Tilbagemarschen til Patras drevne tilbage, og havde endnu kun i det høieste tilovers 12000 Mand under den berømte Dram Alt; ogsaa Napoli di Romania faldt i Grækernes Hænder. Capitulationen blev holdet og den Tyrkiske Garnison indskibet til Scala Nuona, hvor den ligesom i Smyrna nedsablede Grækerne. Saadanne Nederdrægtigheder og Udaad af de Beleirede, hvilke Forfatteren hyppig omtaler, forklarer hvorfor saamange Capitulationer ikke ere blevne hol dede. De omtalte 12000 Tyrker sloge sig igiennem et Pas, som var forsvaret af 500 Grækere; men efter et stort Tab. 300 Albanesere erholdt frit Tilbagetog da de bade derom; ogsaa de øvrige kunde have faaet Pardon; men Tyrkerne foredroge at døe med Vaabnene i Hænderne. 160 Grækere omkom af disse 500 tilligemed den tappre og ædle Patimesso og over 300 bleve saarede. Begge Corps havde tilintetgjort hinanden. Den uegennyttige Nikitas, som solgte sin Sabel for at kunne undsætte Messolongi, da Primaterne vare for knappe, overlevede Slaget og tilintetgjorte den liden Rest af den Tyrkiske Armee ved Acrola, og Feldtoget i Morea og Livadien 1822 kostede Tyrkerne henimod 100,000 Mand. Grækerne have nu oprevet hele det tappre unge Lehnsmandskab i Ruve Jlis (Rumelien) og frygter ikke meere for de qvindelige Asiatiske Bander. De kunne have været meget videre, naar der ikke havde været Mangel paa Penge og Mangel paa Enighed. Deres Hovedplan er nu at bringe en almindelig Jnsurection tilveie iblandt Arnauterne; da de, hvad enten de ere Christne eller Tyrker ere klæde af det fremmede Herredømme, som vil opfordre dem til Vaaben; men er for fattigt til at befolde dem, og uden Sold tiener ingen Arnant (Shypetar); besynderlige ere de hyppige Forræderier og de misfornøiede Tyrkers Forstaaelser med Grækerne og igien de Kleftis Overløb i trængselsfulde Tider med deres Vaaben og deres hurtige Desertering, hvorledes de operere i Ryggen paa de Allierede, og hvorledes de handle med hinanden om erobrede Heste og Vaaben og selv om Liig.