Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-09-24
Løverdagen den 24 September 1838. Forlangte Jndrykkelser. I Dagen har for nogen Tid siden været indrykket et Stykke optaget fra Skanderborg og Horsens Avis af 14de Juli d. A., af den samme Mand der tidligere i en Artikkel i den Berlingske Tidende om Hoveriets Afskaffelse eller Beholdelse havde taget Anledning til en Eloge over afgangne Grev Reventlow, hvilken Eloges egentlige Tendents dog unægteligen syntes at angribe Hoveriesagen inddirecte. - Bemeldte Mand, der nemlig afhandlede, hvo der var Optimat i Danmark, har i sidste Stykke fundet for godt paa en temmelig lav Maade at yttre sin Vrede (sandsynligviis i Virkeligheden over at have Villie og Evne til indirecte at skrive for Godseierne skulde miste Hoveriet blev blottede, da han til Afguderie roste Grev Reventlow for Afskaffelsen af samme paa sine Godser, ved høitidelig og fantastisk at gaae løs paa den uskyldige bemærkning, at Grev Reventlows Exempel intet beviser i Hoveriespørgsmaalet. Manden slaaer nu om sig med Sludder, og "Sladder og beskylder Forfatteren til bemeldte bemærkning for Blasphemie eller Gudsbespottelse. - Med al Respect og virkelig Høiagtelse for sal. Grev Reventlow og hans gode Villie, er det dog nok noget vel meget at sætte ham lige ved Siden af vor Herre. Uagtet Jndsenderen derfor holder sig overbeviist om, at Sigtelsen for Blasphemie kunde erholdes mortificeret ved Dom, vil han dog ikke drage Manden til Ansvar for Domstolene, saameget mindre, da disse rimeligen ville antage Stykkets egen Jndhold for Beviis for, at det er skrevet i nogen Vildelse og derfor utilregnelig. Men for Publikum, der har læst Sigtelsen, troer Jndsenderen dog at skylde sit Navn X. at fremføre den Forsikkring: at han ingenlunde er en Gudsbespotter. - Heller ikke har det været Jndsenderens Mening i mindste Maade at nægte, at Grev Reventlow var enten en brav Mand eller en Optimat, og meerbemeldte exalterie vrede Mand har derfor i Grunden intet havt at harmes over. Jndsenderen har derimod ved sine Artikler ene og alene ønsket at sætte Hoveriesagen i sit rette Lys og bringe de Anskuelser i Erindring som saa Mange synes at ville bringe i Forglemmelse, nemlig Eiendomsrettens Uforkrænkelighed i en velordnet Stat; at noget som i sig selv kan være godt enkelte Steder, derfor ikke kan passe alle Steder, – at ved Frieforpagtningen alt det samme som foregives som Motiver af dem der vil have Hoveriet tvungen afskaffet mod en vilkaarlig : bestemt Godtgjørelse, at Publikum skulde rigtig oplyses om Godseiernes sande Værd og Forhold til deres Bønder, da samme syntes ved deres Taushed til saamange Aars eensidige Fremstillinger af Fortid som ei passer paa Nutid næsten at have faaet Hævd paa en urigtig og fornærmende Dom om samme. Om alt dette erklærer nu den vrede Mand, at han slet ikke har villet skrive og hans Værk over Grev Reventlow havde ingen anden Hensigt end at lægge hans Tilbedelse for Dagen i Dagen. - Og da dette igjen ikke vedkommer Jndsenderen, saa er han deritteenig med Manden, at de have intet med hinanden at bestille. -J det Jndsenderen derfor skjænket ham hans Slud 4 der", Sladder og Blasphemie, glæder. Jndsenderen sig ved det Haab, at Manden fremtidig vil holde sit Ord om at holde sin Mund, da hans Raaben og Skriven, især fra Tagene han omtaler Sal. delige Re han ville holde disse Taler fra, kunde blive farlig for ham, da han synes at være svimmel, og netop vilde frembringe den Sløvhed hos sig og Tilhørerne han omtaler, da al Overspændthed frembringer saadant.