Viborger Samler, 1848-06-09
Jndenlandske Efterretninger. Af General Hedemanns officielle Kapport over Træfningen, ved Sundeved den 28de Mai. For at befrie Jylland fra Fjenden, hvis Voldsomhed truede med at gaae til det Yderste, efter Wrangels Trudsel og Brandskatning, besluttede man at ramme Fjenden saa rask og hemmeligt som muligt med et føleligt Slag. Alle Tropper paa Fyen sattes i Bevægelse, og med Command for Tropperne paa Als var det aftalt, at der skulde skee et Jndfald i Sundeved den 28de. Wrangel stod, da det besluttedes, i Jylland. Det var at vente, at man i Sundeved kun vilde træffe paa Halkett, og man turde haabe at tilføie denne saa betydeligt et Tab, at Wrangel derved nødtes til at gaae ud af Jylland, Men Fjendens Stilling forandrede sig under Forberedelserne. saa at man ikke længere kunde naae det oprindelige Formaal; men det blev dog altid af Vigtighed, saa hurtigt som muligt at besætte det af ham forladte Land, og ved truende Bevægelser i hans Ryg og Flanke at fremskynde hans Tilbagetog. Det besluttedes derfor, at blive ved Bestemmelsen, at bryde ind i Sundeved og at occupere saameget af dette Landskab, som behøvedes for at have fast Fod paa Slesvigs Fastland, og med Lethed at kunne rykke videre frem. (Nu meldes om Troppernes Overgang og disses forskjellige Stillinger, indtil Affairen begyndte, hvorom det hedder:) Fienden forsvarede sig haardnakket og tappert, men imedens 1ste Brigade, bestaaende af 1ste, 2den og 11te Bataillon, angreb ham i Fronten, trængte 1ste Jægercorps og 10de Bat., begge af Flanke corpset, bestandigt ind paa hans høire Fløi. Her faldt Capt. Thestrup, i Spidsen for 10de Bataillons Skytter; Kuglen traf ham midt i Brystet og han segnede, idet han raabte til sine Folk: "Brav, brav, Kammerater!" Lieutenant v. Caroc blev saaret, men vedblev at commandere sit Compagni, indtil det kunde avancere. Fjenden kastedes nu saa voldsomt tilbage, at han ikke kunde tage nogen egentlig Stilling førend ved NübelMølle; han forsøgte at sætte sig fast i Duppel By, men nogle Granatskud og 1ste Jægercorps's raske Fremrykning nødte ham snart til en hastig Flugt, med Tilbageladelse af Faldne, Saarede og Bagage; dog gav han sig flere Steder Tid til at skyde Straatage i Brand, hvilken slukkedes af vore Tropper, som bestandigt trængte paa, indtil henimod Nübel Mølle. Denne ligger paa en Bakke, hvor Fjenden i en meget fordeelagtig Stilling havde placere: 12 a 16 Kanoner, der aabnede en levende Jld paa vore fremrykkende Tropper. Batteriet Jessen, besvarede denne Jld under en Regn af uafbrudt faldende Kugler og Granater med ufortrøden Raskhed. En Granat sprang i en Forstillingskasse, der exploderede; en anden traf Lieutn. v. Collstrop af Artilleriet, der fandt Hædersdøden. Batteriet Jessen nødsagedes til at vige for den overlegne Jld, efter en Times Kamp; men imidlertid var 1ste Jægercorps med en Escadron af det frivillige beredne Jægercorps fra Øerne trængt frem sønden fra imod Møllen; det 1ste Jægercorps trængte ofte frem med blanke Vaaben og Hurra; de frivillige Jægere udmærkede sig ved deres fortrinlige Skud. Batteriet Bruun sprængte frem i Galop, formerede sig og kom til Skud, førend det bemærkedes af Fjenden, der nu blev udsat for en saa levende Flankeild, at han snart tilsomt tog Flugten med sit Artilleri, medens hans Jnfanteri søgte at forsvare sig mod det forcerede Angreb af en Deel af Flankecorpset, 1ste og 3die Brigade. Høiden og Bygningen ved Nübel bleve tagne; i Stormløb angreb to Compagnier af 10de Bataillon og de frivillige Jægere fra Odense en af Fjenden besat Gaard vesten for Nübel Mølle; Fjenden tog tilsomt Flugten, under hvilken han leed en Deel af Espingolerne. Fjenden var nu overalt kastet tilbage med betydeligt Tab; Mørket faldt paa, og Forfølgelsen ophørte. - Paa Broager Land, der som en Halv gaaer ud imod Sundeved, og hvorfra man ikke kan komme directe til Gravensteen, uden over Eckernsunds Færge, kunde man vente at afskiære fjendtlige Tropper ved vor Fremrykning. Et Par Kanonbaade passede paa ved Færgen, og forhindrede Fjenden fra at benytte den, 5te Bataillon detascheredes fra Flankecorpset for at undersøge Broager Land, men var ikke saa heldig at fange 200 fjendtlige Jnfanterister, hvilke, efter en modig og flere Gange gjentagen Kamp, ved kyndige Veiviseres Hjælp, i Mørkningen slap bort langs Stranden. Om Aftenen sildigt udstilledes vore Forposter, og en Deel af Tropperne gik bag disse i Cantonnementer i Sundeved; en anden Deel gik tilbage til Als. Beboerne i Sundeved modtoge os med Glæde og Hjertelighed som deres Befriere. En videre Fremtrængen, de følgende Dage laa ikke i Planen. Maalet var naaet; vi havde endnu engang rammet den overmodige Fjende, der havde oversvømmet vort Land. Vi truede og fremskyndte i vor nye Stilling hans Tilbagetog, og vi havde bemægtiget os saameget af Sundeved, at vore Bevægelser for Fremtiden bleve friere. Vore Modstandere i Sundeved vare Hanoveranere, Oldenburgere og Mecklenburgere. De kæmpede tappert, uagtet vi rimeligviis vare dem overlegne; thi den Deel af vor Styrke, som kom i Jlden, var mere end 6 Batailloner. Det er 1ste Brigade (1ste, 2den og 11te Bataillon) og Flankecorpset, navnlig 1ste Jægercorps og 10de Bataillon, som tilligemed Artilleriet have viist deres sædvanlige Dygtighed og Bravour. Vore Officierer vare som altid i Spidsen for Folkene, hvorfor ogsaa 2 ere faldne og 5 saarede. Hovedqvarteret Sønderborg, den 31te Mai. Hedemann." Som Bilag til forbemeldte Rapport har General Hedemann, tilskrevet Krigsministeren, at Adjutanten, Pr. Lieutn. Küble, samt Pr. Lieutn. Arnholtz, Artillericapt. Jessen, Pr. Lieutn. Bohse, Capt. Wilster, Jngenieurcapt. Linde (der fægtede i Jægernes Række som Frivillig), Lieutn. Caroc og Lieutn. Falsen, (ved Espingolbatteriet) have udmærket sig. Ligeledes nævner Generalen med særdeles Berømmelse de svenske Lieutenanter Silverstolpe (som Skyttefører), Lejonhusvud og Jrgens. Som en dygtig og behjertet Mand fremhæves Menig Bagsværd af 1ste L. Bataillon, der, skjøndt saaret, indtil sidste Øieblik forsvarede sin Plads, og saaledes foregik sine Kammerater med et følgeværdigt Exempel. – En Dragon, der havde gjort en Sabel til Bytte fra en fjendtlig Officier, bragte denne hen til General Schleppegrell, da Kampen var endt, og bad ham om at modtage den: "for Generalen har dog gjort sig saa megen Umage idag." Uden Tvivl har Generalmajor Schleppegrell i den jævne Yttring af den simple Dragon fundet den bedste Lovtale for den ualmindelige Dygtighed, han paa denne Dag lagde for Dagen og for den væsentlige Deel, han har havt i dens hæderlige Udfald.