Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1772-11-06
Om denne Byes Ælde og Navnets Oprindelse ere meget ulige Meeninger. Nogle, særdeles tydske Skribentere, udlede begge Deele fra Keiser Otto den Store, hvilket dog modsiges af troeværdigere Jslandske Aarbøger, som tillegge Odense henved 1000 Aars højere Alder. Snorro Sturlesens Angling Saga, som de beste gamle Skribentere har lagt til Grund i de Nordiske Rigers Historie, siger: At da Othin forlod Sachsen, og drog mod Norden, udvalgte han sig ved Havet en Bolig, som var den Jnsul Odinsen i Fyen. Siden anføres samme Byes Navn i Kong Halfdans Tid, som regnes til det tredie Aarhundrede, nemlig: da Halsdan fornam, at Hogne var kommen tilbage fra sit Søe=Røverie, og laae med sin Flode ved Odinsey, søgte han ogsaa derhen med sin Flode a. Derimod er et Tvivlsmaal, som Odense Byes Navn kunne give Anledning til, nemlig: hvorfor det i Yngling Saga kaldes Odinsey, det er: Odins Øe eller Eyland. Dette kunne snart forlede til at tænke, at ikke Byen, men heele Fyens Land, i de ældste Tider, haver været kaldet Othins Øe, eller det Eyland, som Odin havde udvalgt til sin Boepæl, og at Navnet siden er tillagt Byen alene, som Landets Hovedstad. Men dette Tvivlsmaal falder bort, naar man følger Snorro Sturlesen, som ikke siger: Othin eller Odin udvalgte sig Fyen, men Odinsey i Fyen til Boelig, følgelig adskilles her et vist Sted i Landet fra det gandske Land. Nu maatte atter spørges: Hvorledes Byen da kommer til at kaldes en Øe, Odinsey, hvilket ikke synes at stemme overeens med Naturen, eller Byens Beliggenhed, Hertil svares jo, dette Navn kan endnu meget vel synes overeensstemmende med Naturen, men fordum uden Tvivl langt meere. Paa Byens Søndre Side løber den store og endnu næsten seilbare Aae, som i de ældre Tider kaldtes Kalve=Aarn, og da maae have været langt bredere og større, som de brede jævne Engbunde paa dens begge Sider noksom udviser. Mod den Vestre Side, hvor den store Hede nu er, har næsten været Vand overalt, som de endnu sumpige og lave Steder tvers over Heden fra den saa kaldede Roers Kilde eller Dam rundt om til Dalum Marker udviser hvilket Vand er øyensynligt nok kommet fra bemeldte rige Kilde, og havt sit Udfald i den store Aar, hvor Bækken endnu løber ved Hedehuset. Men da bemeldte Kilde blev inddiget og indpælet, for at lede Vandet ved Render ind i Byen, er denne Strækning fra Tid til anden forvandlet til Jord eller Engbund. Paa Byens Nordre og Østre Side løber endnu et lidet Vand, kaldet Byens Bæk, der ligeledes har sit Udspring fra meerbemeldte Kilde og de omkring, den værende sumpige Steder, denne Bæk løber mod Østen, først uden omkring en af Byens Sider til Nørregade, hvor den løber under en af den navnkundige Oluf Bager bygt Gaard, og saaledes ligesom afskiærer Nørregade fra den øvrige Deel af Byen; (rimeligviis er ei heller denne Gade saa gammel som den anden Deel af Byen) og derfra løber Bækken igien igiennem Haver og uden om den østlige Deel af Byen til Piente Dam. Øster for Byen, og atter overskiærer Gaden, og siden falder i den store Aar. Denne Bæl har efter alle Kiendemærker været langt større i de ældre Tider, og utallige Exempler noksom viser, at ferske Vande her og andensteds, fra Tid til anden, aftager og formindskes, da stillestaaende Vande, Søer og Damme, forvandles til tør Engbund, Aaer til Bække, og disse omsider bliver næsten ukiendelige. Følgelig kan Othinsey, da den fik sit Navn, gandske vel have svaret dertil, eller været langt kiendeligere det, som den endnu er i nogen Grad, nemlig en Øe, eller lidet omflødt Eyland. Dette kan og bestyrke TorphælOrd om Halfdans og Hognes Floder, som begge løbe indtil Odinsey, og der holdt Søe=Slag, med de paa den Tid brugelige store Baade eller Roerskibe. Ved Leyre, nu Lethraborg, i Siælland, er unægtelig holdt mange saadanne Søeslag med Galeer, og den der igiennem Engen løbende Aar er dog knap saa stoer, som Odense=Aar, men for 1000 og fleere Aar siden har begge været langt større. Det var vel altsaa ingen Umuelighed, at faae denne skiønne Aar seilbar, om ei for at holde Søeslag der; saa dog for Kiøbmands=Pramme. Dog, maaskee disse Søeslag ikke ere holdte i Aaen Sønder for Byen; men ligesaa snart Norden for Byen i en Vig af Stige=Strand, hvor den saa kaldede Søe Mose nu er beliggende. Da det er noksom bekiendt at Stranden til den Side har gaaet meget dybere ind i Landet, hvilket den endnu giør ved høie Vande, og det skal ei være mange Aar siden et Jern=Skibsanker blev fundet i en Tørvemose paa Broebye eller Allesøe Mark. - Hvorom alting er, saa kan den første Stavelse i Byens Navn med god Historisk Grund udledes fra oftbemeldte Othin, som gandske Norden og en Deel af Tydskland beviste guddommelig Ære; og sluttes deraf Odense Byes høje Alderdom, da gode historiske Efterretninger der i stemmer overeens, at Othiin, omtrent ved Christi Tider, kom fra Østerlandene igiennem Garderige og Sachsen, og udvalgte Othinsey i Fyen til sin Boelig. Følgeligen tages vel ikke Feil, om denne Bye, blandt alle nu værende Danske Byer, ansees for den ældste. - Flecre ældgamle Steder menes og at have faaet deres Navne efter denne Othin eller Odin, saasom: Euthin, rettere Othin i Holsteen, Ottensee i samme Provintz, og andre fleere Steder. Anecdot om Ali Bey. Ali Bey, forrige Tyrkisk Stadtholder i Ægypten, og af Fødsel en Georgianer, blev engang forestillet nogle unge Georgianerinder til Kiøbs for hans Serail eller Fruerstue. Da han betragtede disse unge Skiønheder, blev han blandt dem en egen Søster vaer. Han kjøbte hende strax, og gav Abudaab, som havde været hans Slave, men da var ophøiet til hans Raad, hende til Gemahl. Nyeheder.