Berlingske Tidende, 1805-10-07
Moniteuren indeholder Senatsforsamlingen, der blev holdt i Forgaars. Keiseren holdt følgende Tale fra Tronen. Senatorer, Under Europas nærværende Omstændigheder føler jeg Nødvendigheden af at tilkiendegive Dem min Mening. Jeg forlader min Hovedstad, for at sætte mig Spidsen af min Armee, bringe mine Allierede hurtig Hielp og forsvare mine Folks Jnteresse. Det faste Lands evig Fienders Ønsker ere opfyldte. Krigen er begyndt midt Tydskland. Østerrig og Rusland have forenet sig med Engelland og vor Tidsalder er atter overgivet til alle Krigens Rædsler. Endnu for faa Dage siden haabede jeg, at Freden ikke skulde blive forstyrret. Trudsler og Beskiæmmelser have fundet mig uden Lidenskab; men den østerrigske Armeer gaaet over Inn, München er bleven besat, Churførste af Bayern er bleven forjaget fra sin Hovedstad; alle min Forhaabninger ere forsvundne. Ved denne Omstændighed er det, at det faste Lands Fienders Ondskab har udviklet sig. De frygtede endnu Yitringen af min store Kierlighed til Fred; de frygtede, at Østerrig vilde komme tilbage til Retfærdigheds og billigheds Grundsætninger ved Synet af den Afgrund de grave under dets Skridt; de have styrtet det Krig. Jeg sukker over det Blod, Europa vil tabe derved, men det franske Navn vil erholde en ny Glands derved. - Senatorer, Da jeg efter Deres og det hele franske Folts Ønske satte Keiserkronen paa mit Hoved, fik jeg det Løfte at Dem og af alle Borgere, at forsvare den reen og uplettet. Mit Folk har ved alle Leiligheder givet mig Beviser paa sin Tillid og Kierlighed. Det vil ile til sin Keisers Faner, som om faa Dage gaae over Grændserne. Magistrater, Søl dater, Borgere, alle ville holde Fædrelandet befriet fra Engellands Jndflydelse, som, om den fik Overvægt, ikkun vilde bevilge os en af Skam og Skiendsel omringet Fred, hvis fornemste Betingelser vilde være vore Flaaders Opbrændelse, vore Havnes Tilstoppelse og vor Productionsflids Tilintetgiørelse. Jeg har holdt alle de Løfter, jeg har gjort det franske Folk. Det franske Folk har paa sin Side ikke indgaaet nogen Forbindtlighed med mig, som det jo har overflødig opfyldt. J denne for sin og min Hæder saa vigtige Leilighed vil det vedblive, at fortiene hiint Navn af den store Nation, hvormed jeg hilsede det midt paa Valpladsene. Franskmænd, Eders Keiser vil giøre sin Pligt, mine Soldater ville giøre Deres, J ville giøre Eders." - Senatet besluttede efter denne vigtige Tale, at det, ligesom alle Franske, var giennemtrængt af den heftigste Fortrydelse over den uventede Efterretning om Bayerns Besættelse af østerrigske Tropper, jo mere den franske Nation maatte være rørt over de talrige Opofrelser, som Keiserens Taalmodighed saa længe har tilladt, for at vedligeholde Freden, som det faste Land har ham at takke for, jo større Mod og Kraft maatte den vise, naar den blev tvunget til Krig. Da Senatet efter Keiserens Afreise til Armeen ikke kunde begive sig in Corpore til Hs. Majestæt, for at bringe ham sit Ønske for hans Vaabens Hæld, saa skulde dets Præsident og Secretairer begive sig til St. Cloud, for at bevidne Hs. Majestæt Senatets og Folkets forrige og eenstemmige Hengivenhed til hans Hæder, hans Person og Familie, deres Tillid til hans Genie og alle Franskes Beslutning, at ville under hans befaling hevne Beskiemmelsen med et saa uventet Angreb.