Viborger Samler, 1816-02-01
Khns. Skilderi No. 8 indeholder følgende mærkelige Skildring om Bonapartisterne, som, da den. ne Mands Tilhæng overalt synlig nok spores og høres, er værd at læse Begyndelsen er: Et Par Ord til Bonapartisterne. (Der fandtes aldrig en nedrig og og foragtelig Siel der jo beundrede en uforfærdet og heldig Nidding.) burke. Hvis der var anvendt kun en Million til Menneskehedens Forædling og Held, ved Opdragelse og Underviisning, imod hvert Hundrede Millioner, som hidtil anvendtes til dens Fordærvelse og Elendighed, ved blodige, Aand og Dyd myrdende Ærgierrigheds krige, da vilde Faa, eller Jngen betvivle, at selv det største Snille, der ikke er forbundet med Dyd, er fordærveligt, afskyeligt og foragteligt, i samme Grad, som det er stort. Enhver vilde da indsee, at en stor Forstandskraft, som for største Deel er Naturens Gave, kun udgjør den ringere Halvdeel af en stor Mand, hvis vigtigere og meer eiendommelige Halvdeel er stor Dydskraft, og hylde skulde da Alle følgende, hiin store Tænkers, Britten, Popes, Ord, i hans herlige Essay om Man (Forsøg eller Afhandling om Mennesket) "Tis phrasse absurd, to call a villain great: Who wickedly is vise, or madly brave, le but the more a fool - the more a Knare, (Kun Taabe kalder Nidding stor, Der, dybløst klog, afsindigt kjæk, Er Skurk og Daare i des større Træk.)Men - hvad kan der ventes af en Slægt, hvis store Hob blandt alle Stænder, ifølge sin Dannelse (det er en haard Sandhed, men, desværre Sandhed) bestaaer og maa bestaae af Daarer og - Niddinger: - Man maa erkjende denne sørgelige, men ogsaa vor Stræben til Menneskeslægtens fremtidig Forædling kraftigen vækkende Sandhed, for ikke at for hauses over at høre saa mange Stemmer for Jordens koldeste i egenkjærligste og meest ødelæggende Blodmand, Napoleon Buonaparte, Hans tildigere Færds Beundrere kunne derfor ogsaa, efter min Mening, rigtigst inddeles i følgende 3 Slags. Den 1ste og talrigste Afdeling indbefatter den Pøbel der findes i alle Stænder, Halvmennesker, der begloe og beundre Alt, hvad glimrer (Optog af blændende Drabanter, Stadsvogne o. s. v.), ubekymrede, om de kjøbtes med Strømme af Blod og Taarer, naar disse kun ikke styrte ind paa deres egne, grove og sløve Sandser. Med Harme har jeg ofte hørt disse Uslinger ønske Krigens Elendighed over deres Medmennesker, fordi Freden gjorde Aviserne saa tørre (for Menneskedlod 12). - Endnu foragteligere er Buonapartisternes 2den Afdeling, thi den bestaaer af hin handlende Rovdyr, som med Glæde solgte Menneskehed, Fædreland, Pligt og Ære, for at faae et Pd. Caffe, eller en Top Sukker til at stige, og af hine foragtelige Menneskeslagtere, som, for egen Fordeel, ønske at føre Jld og Sværd, endog, om Fjenden derfor skulde hærie Fædrelandet, der jo, selv i den heldigste Kamp, maae begræde tabte Sønner. - Den brav Handelsmand og den ædle Fædrelandsforsvarer hør, naturligviis ikke herhid! - Den 3die Afdeling af Buonapartes Tilhængere er vel kun liden i Antal, men den eneste, som fortjener Agtelse. Til denne høre nogle faa agtværdige Mennesker af alle Stænder; men, som eengang have sat sig fast i Hovedet, at Slavedommets umenneskelige Gjenindfører paa de franske vestindiske Besiddelser, i Aare 1803, dog var Menneskets Friheds og Rettigheders Forsvarer. De fleste af Disse indsee nu vel, at de have taget feil af deres Yndling; men de kjende, eller mindes maaskee ikke Swifts vittige Sandsagn. At erkjende, at man har taget feil, er jo bloat tilstaae, at man i Dag er klogere, end man var igaar. Jkke vil jeg her fordølge, hvad jeg ogsaa andetstede offentligen har sagt, at Bonaparte, i sin første Fremtræden, for Menneskehedens Sag, vakte min Beundring og mit helligste, menneskekjærlige Haab; men Kogleriet svandt, da han, af Verdens letsindigst Folks blinde, ærgjerrig æreløse Hob, og af sine rovgjerrige Stridsknegte, snedigen lod sig udraabe til Consul paa Livstid. Forfatteren vedbliver at udføre sit Æmne videre ved at anføre den bekjendte Sandhed, at Jordens Tyranner altid have fundet baade Beundrere og Lovtalere. (ventelig fordi det Ypperste af en Ting, det være forresten Ondt eller Godt, fængsler Menneskesandsen, og siger ved denne Leilighed nogle kraftige Ord til Bonapartes Danske Lovtaler.