Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-09-29
Fra det Øieblik af at det guddommelige Forsyn havde overgivet Regentskabet over disse Kongeriger, i min ophøiede Datter Jsabella den 2dens Navn, i mine Hænder, har jeg anvendt al min Omsorg paa at forsone Gemytterne, at forene alle Spanier nøie med hinanden, og at kaste et Slør over Fortidens Tvistigheder og Uroeligheder. Jeg har gjort Begyndelsen til Forbedringer og først med den offentlige Administration. For at forskaffe disse Forbedringer, og de som i Fremtiden maatte finde Sted i de forskiellige Grene af Statsbestyrelsen, en fast og varig Grundvold, har jeg retableret Monarkiets gamle Grundlove, som vare blevne forglemte i Tidernes Løb og ved Begivenhedernes Foranderlighed, og har sat dem i Kraft ved at opregne dem i det Kongelige Statut. Rigets Kortes ere blevne sammenkaldte ifølge disse Bestemmelser, og have været forsamlede i fulde ti Maaneder, i hvilket Tidsrum de vigtigste Anliggender, og især Finantsvæsnet, som de Prokuradores Kammer har paa det omstændeligste taget i Betragtning, ere blevne dem forelagte til Forhandling. Efterat de Kortes Session var bleven sluttet, have i tre Maaneder andre Forholdsregler og velgiørende Reformer fundet Seed; hvoriblandt Dekretet om Formindskelsen af de geistlige Ordener, og det om de municipale Korporationer staae øverste Forandringer og Forbedringer, som ere foretagne til Kongeriets Vel midt under en indenlandsk og ødelæggende Krig, som fremfor alt maatte tildrage sig Regieringens Opmærksomhed, og forhindrede den fra hurtigt at afhielpe andre Lidelse, hvoraf Nationen er plaaet; en dobbelt Bevæggrund for at beroelige de Utaalmodige og holde de Slettænkende i Tømme men det Modsatte har fundet Sted. De Misfornøiede, som have betient sig af de samme Vaaben, som bleve givne dem i Hænderne til at forsvare Frieheden, have brudt alle Skranker og givet deres Ærgierrighed frit Løb, da de have betient sig af de sørgelige Vanskeligheder, som omgave Regieringen; andre have paa samme Tid understøttet Prætendentens Partie ved at befordre Uenighed, det uafladelige Formaal for deres Bestræbelser; endelig have mange overgivet sig til at være Redskaber og Offere for det modsatte Partie. Foreninger, Konfoederationer, og endnu hvad der er mere, ligefremt Oprør, ere udbrudte i nogle Provinser, og have havt de beklagelsesværdige Følger da man har overgivet sig til de uordentligste og skammeligste Lidenskaber. Tumulterne ere paa flere Steder blevne ledsagede af Plyndringer, Mord og alle Slags Excesser, saa at den selskabelige Orden er bleven rystet i sin Grundvold. Oprørerne have trodset alle Religionens, Menneskelighedens og Civilisationens Følelser, sat Jld paa Klostere og Kirker, og uden Skaansel myrdet deres ulykkelige, ærværdige og værgeløse Tienere, ødelagt Bygninger, som ere Konstens Mesterværker, og lagt deres mordbrænderiske Haand paa store og betydelige Manufakture. Det foregivne Paaskud til disse Skan daler var at erholde en større Grad af Friehed, hvilken de paa samme Tid have undertrykket. De havde alle med hinanden ingen anden Plan end at opsige de høieste Autoriteter deres Lydighed, forgribe sig paa Eiendom og Personer, og lægge Haand paa Monarkiets Grundlove og Kronens Prærogativer. (Dette er dog formeget sagt, ogsaa har Lopez, Vicepræsident for Juntaen i Valencia, omstændeligt giendrevet denne saa almindelige Beskyldning). En Tid lang nærede jeg det Haab, at Ophavsmændene til disse Excesser og lovstridige Handlinger, vilde gaae i sig selv, forsage deres afskyelige Planer og høre op at forstyrre Kongerigets Rolighed. Jeg tog i Betænkning at gribe til strenge Forholdsregler imod dem, uagtet de paatrængende Raad, som alle forstandige og agtværdige Mænd i Nationen gave mig. Men da jeg indsaae, at min Taushed kunde betragtes som Eftergivenhed og Svaghed; da mit Kongelige Hierte blev rørt af de Ønsker, som de ædelste af Kongerigets Folkemængde nærede, og da jeg desuden blev hemmeligt opfordret dertil af mange af dem, som vare blevne nødte til at tage Partie med Oprørerne af Øieblikkets Trang eller af morderiske Trudsler. Endelig da jeg ogsaa blev bestyrtet over den Fortørnelse, som saa gruelige Uordener opvakte hos vore troeste og mægtigste Allierede, saa fattede jeg den Beslutning at bryde min Taushed, at tillægge Oprøret og Ulydigheden, Forvildelserne og enkelte Personers skammelige Tøileløshed, den fortiente Dadel, og at betegne for Nationen paa nye den Bane, som min Regiering har fra Begyndelsen af betraadt, for at ingen skal afvige derfra, da denne Bane er allene istand til at føre os til det rette Maal, Spaniens Lykke veed at forbinde Thronens Jnteresser og Rettigheder med Nationens. Vi ville ved vise og successive Forbedringer, og saadanne, som Kongerigets Tilstand kan tillade, komme til dette Maal naar vi holde os til det Kongelige Statut, som Grundvolden, og lade alle Forbedringer fremgaae paa den legale Maade, som de nærværende Jnstitutioner have foreskrevet, ved de i to Kammer deelte Kortes. Enhver anden Maade vilde føre til en uundgaaelig Undergang, ja selv sætte Nationens Uafhængighed i Fare. Derfor har jeg befalet mine Ministre, uden at overskride denne Bane, at nedtrykke Alt det med Magt, som vil afvige derfra, og at tage Forholdsregler, som have det dobbelte Formaal at forkynde dem Tilgivelse og Forglemmelse, som naar de ikke ere Mordbrændere, eller Mordere, ville inden en kort Tids Forløb underkaste sig min Regiering; men hurtige og strenge Straffe mod dem, som ville fortsætte deres strafværdige Attentater. Jeg har fattet den Beslutning at anvende alle Midler for at opnaae det vigtige og hellige Formaal at retablere Roligheden i Kongeriget. De Velsindede, det vil sige, Nationens umaadelige Majoritet, ville understøtte min Regiering til at fuldføre dette Civilisationens og den offentlige Ordens Værk og erindre at Talen er her ligesaa meget om deres egne dyreste og nærmeste Jnteresser, som om Fædrenelandets Ære og Hæder. Paa dem, paa deres Sindelags Loyalitet regner jeg som den sikkerste Støtte, og som Dronning og Moder sætter jeg min Tillid, til deres høimodige Følelse. - Santo Jlfonso, 2den Jeg, Dronningen. September 1835.