Berlingske Tidende, 1835-05-28
Den 19de d. M. skulde Pairs-Retten i Paris aabnes Kl. 12. De 23 Anklagede vare til dette Klokkeslet tilstede i Salen. Kl. 12 1/2 forkyndtes Rettens Ankomst; men den udeblev dog, og de Anklagede forlode Salen med deres Bevogtere. Man meente, at Pairerne beraadsloge om hvad der var at gjøre med de andre 99 Anklagede, der endnu bestandig vægrede sig ved at møde. Vidnerne bleve tilstede. Der var 558 Anklage Vidner, og 261 Forsvars Vidner, i alt 819 (vistnok overdrevet. Det bemærkes, at disses Afhørelse alene vil udfylde 25 Møder. Kl. 3 førtes de Anklagede atter frem, og Retten indfandt sig ogsaa Pairernes Antal havde ikke formindsket sig siden den gamle Herr Lemercier i det foregaaende Møde lod sig undskyldes; 161 vare samlede. Herr Pasquier tog saaledes Ordet: "Anklagede. De have hørt Anklage=Acten og General-Procureurens Forslag til Retten. Disse Actstykker paastaae, at De: Morel, Laporte, Bille, Boyet, Chatagnie, Julien, Mercier, Gavet, Genest, Rour, Poulard, Ratignie, Buret, Charmy, Mazoper, Cochet, Mollard-Lefehvre, Marcadier, Guichard, Girand, Raggio, have gjort sig skyldige i et Attentat mod Statens Sikkerhed; at De, Arnand, har været deelagtig i hiint Attentat, idet De har uddeelt Jnstruxer til sammes Udførelse, eller med Vidende har understøttet Attentanterne ved Tilberedelsen og Udførelsen, og at De, Girard og Poulard, have gjort Dem skyldige i hiint Attentat ved Aftale og Anordning af den Beslutning, der gik forud for Attentatet. Anklagede. Nu skulle De erfare Beviserne, der tale imod Dem. Skulde De endnu have noget præjudicielt Spørgsmaal at forebringe, saa er det nu paa Tiden at gjøre saadant gjeldende." En af de tilstedeværende syv Forsvarere, Advocat Desaubierez, forlangte i de fire Anklagedes (Arnands, Govets, Mercadiers og Girauds) Navn, hvis Desensor han var, at turde protestere mod Pairs=Rettens Competentse og udvikle sine Grunde. Men General-Procureuren Martin svarede, at de øvrige Anklagede, der ogsaa havde fremmet en saadan Protest, men vare blevne afviiste, og som derfor ikke kunde fremme den oftere, først maatte høres, om de bifaldt samme eller om de havde noget at tilføie, da Sagen under alle Omstændigheder maatte interessere dem ligesaameget. Jfølge dette Forslag, erklærede Præsidenten, at Mødet skulde opsættes til næste Dag, og de andre Anklagede opfordres, til i denne Anledning da at give Møde. – Dagen efter, den 12te, imødesaae man Rettens Aabning med Nysgjerrighed. Kl. 12 førtes de Anklagede frem. Deres Antal var kun forøget med En, Nicot fra St. Etienne, de andre 98 havde vægret sig ved at komme. Da Retten var traadt ind, erklærede General-Procureuren, at man forgjeves havde opfordret de andre Anklagede til at møde. Med Undtagelse af Nicot, havde de alle erklæret, at man kun ved Hjelp af Bayonetterne skulde bringe dem for Skranken. – Advocaten Desaubieres fik nu Ordet, og han henholdt sig til Chartets 28de Artikkel, der lyder saaledes: "Med Hensyn til Højforræderi og Attentat mod Statens Sikkerhed, har Pairs-Kamret, som høi Justits=Ret, at bestemme: hvilke Forbrydelser der nøjere skulle defineres ved en Lov. Da nu denne, af Chartet forkyndte nøiere Definition endnu ikke var paafulgt, meente Advocaten, at Rettens Jurisdiction heller ikke endnu med Føje kunde paaberaabes. Saalænge Chartets Betingelse ikke var opfyldt, var Rettens Competentse heller ikke grundet. Han sluttede med, at Retten, om den tog sin Samvittighed, Chartet eller den offentlige Mening med paa Raad, kunde dog ikke annullere hans Paastand og Jncompetentse. – J sit vidtløftige Svar herpaa bemærkede General-Procureuren, at Chartets 28de Artikkel ingenlunde gik ud paa, at opsætte Pairernes Competentse indtil Udstedelsen af hiin omtalte Lov. Den lovede Definition sigtede meget meer til, at for Fremtiden skulde ikke alle, men kun de vigtigste Attentater mod Statens Sikkerhed kunne henvises til Parerne, og Pairernes Competentse maatte, indtil en saadan indskrænkende Lov udstedtes, kunne udstrækkes til alle og enhver Forbrydelse af Højforræderi og Attentater mod Statens Sikkerhed. Efterat Præsidenten nu havde spurgt de tilstedeværende Anklagede, om de endnu havde noget at tilføje til Herr Desaubiereds Fremførte, og efterat ingen af dem havde forlangt Ordet, trak Retten sig tilbage til Raadslagnings-Værelset, for at fatte en Beslutning, med Hensyn til Spørgsmaalet og Competentse.