Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-05-13
Jndsendt. I dette Blads i 68 læstes en Art af Correctionsfra nogle Mænd i Veile Amt til Undertegnede. Det er vist neppe ædle Bevæggrunde, der have ledet disse Mænds Pen ved den skjæve, eensidige, fordreiede og forvanskede Udtolkning af vor berørte Taksigelse; men, i Sandhed! det er aldeles klart, at alene utidig Jver, – efter at dadle har henrevet benævnte Mænd, og derfor tillade vi os at tilbagevise deres lave og grundløse Beskyldninger imod os. Vi ere ikke høilærde, men heller ikke saa aldeles udannede, at vi jo nok kunne paaskjønne Velvillie, som vises os, og vi vide ogsaa, at vi bør, maa og tør bevidne baade Gud og Menneskene vor Tak. Spørger ikke Frelseren: "Hvor bleve de Ni af: De Fleste af os ere Jordløse og Leiehuusmænd, hvoraf flere have en talrig Familie at forsørge, hvilket ikke et saa ganske let, naar saa høie Kornpriser indtræde, og Kartoflerne tildeels ere mislykkede. Vi, som have Skoen paa, veed bedst hvor den trykker, og kunne derfor nok paaskjønne Godgiørenhed imod os. Vi have omtalt hvad der skeete hos os til Trangens Afhjælpning, hvilket ogsaa mangfoldige andre Communer i Landet, ja endog paa Bornholm, for deres Vedkommende have anført i de offentlige Blade. Vi have tilladt os at nævne vor Sognepræst, endskjøndt han maaskee ikke havde ønsket det thi han har sikkert sin Løn i Hjertet. Men, naar vi omtalte samtlige Gaardeiere her i Sognet, kunde eller burde vi da forbigaae ham, havde vi gjort det, da vare vi høist utaknemmelige – og nævnes ikke tillige andre hæderlige Navne i de offentlige Blade, til Exempel: umiddelbart efter deres hadefulde Jnserat, omtales den forhenværende og den nuværende Amtmand i Veile med megen Hæder. Hvori ligger altsaa det Fordømmelige og Dadelværdige i vor Tak. Den latterligste Beskyldning, ovennævnte Mænd gjøre imod os, er den for Pral. J Sandhed, vi have ikke nogensinde seet Noget mere dumt føres paa Prent, men Ondskaben har vist her gjort blind; thi ethvert fornuftigt, ja endog det meest enfoldige Menneske, der har mindste Kjendskab til det danske Sprog veed jo, at det ikke kan kaldes Pral at takke for modtagne Velgierninger, hvorved man netop erkjender sin Trang. Ved den skete Opfordring gaves her, som allevegne, Flere, hvorpaa der til Bidrags Ydelse maatte virkes ved Overtalelse og Exempel, og heller ikke er Fordelingen af Kornet nogen behagelig Forretning, saa vi tør mene, at Resultatet her, ligesom i Stouby Sogn, tildeels, skyldes velsindede og for Sagen virksomme Mænd. Vi have ikke omtalt nogen enkelt Mand, men samtlige agtværdige Sogneforstandere og Sognets øvrige agtede Gaardeiere. Vi udtalte vor paa Sandhed grundede Overbeviisning, og vor hjertelige og uskrømtede Tak - det maa vi, og det tør vi, uden at afskrækkes derfra ved hinehovmesterer ende og dadlesyge Mænd, der ukaldede have opkastet sig som vore skaanselløse og inhumane Dommere. Vel ere vi ikke øvede i Pennefægtning, men vi have dog ogsaa lært at bruge Vaaben, og Nogle af os stode i Aaret 1813 i Holsteen flere Gange i en fjendtlig Kugleregn, medens maaskee hine Herrer sadde i Ro og Mag i en luun Stue; vi saae da Kosakkernes og Svenskernes Landsespidser blinke for vort Bryst, og derfor skjælve vi ikke om nogle Skumlere lumskeligen fra Anonymitetens Skjul byde os deres Pennespidser. Jørgen Hansen af Brøndsted, med flere Huusmænd i Gauerslund Sogn.