Berlingske Tidende, 1836-08-08
Man saae Qvinderne sammentrængte paa afsondrede Terrasser, for dem var det et aldeles nyt Skuespil Mændene havde alle forhen seet engelske Skibe, men Qvinderne blot hørt Tale om sligge. Muzlim, Civil Gouverneuren, sad paa et Trætaarn ved Floden og nikkede sit bifald med en veltilfreds Mine. Da Skibet vendte og hilste ham med fem Kanonskud, geraadede han ganske i Henrykkelse. – Den 19de Marts begyndte vi vor egentlige Fart. Den største Vanskelighed laa ikke i en absolut Mangel paa Vand men i de mange Sandbanker, der, deels synlige, deels skjulte under Vandfladen, danne vidtstrakte Øer, og det paa Steder, hvor man mindst venter dem. Floden der med Nød og Neppe har slynget sig ud fra Taurus, er en rivende Bjergstrøm; den fører en stor Masse Flintesteen og Sand med sig, som den afvexlende afsætter og atter bortskylder, og saaledes forandrer sit Leie hvert Aar. Paa mange Steder, hvor Floden er en til to engelske Mile bred, er det allervanskeligst at finde den rette Dalvei. Oberst Cherney vil optage et fuldkommen nøjagtigt Kaart af Floden, hvorpaa der allerede arbejdes efter den uhyre Maalestok af tvende Tommer for hver engelsk Mill. Lieutenant Murphey har det astronomiske og trigonometriske Departement, Capitain Ertcourt det topographiske, Lieutenanterne Cleaveland, W. Charlewood, Fitzjames og Eden det hydrographiske Hr. Anisworth det geologiske og jeg det botaniske og zologiske. – Baade blive sendte forud, for at søndere Dybden, og Mandskabet vender tilbage til Lands, for at tjene os som Styrmænd paa denne aldeles ubekjendte Flod. Uagtet alle disse Forsig tighedsregler, bleve vi dog tvende Gange siddende paa en Sandbanke, og den anden Gang i længere Tid i Nærheden af Karabambondsch, da Vandet netop var i Synken, da vi seilede frem, og lod os saaledes i nogle Timer sidde paa det Tørre. Der var intet andet at gjøre end vente indtil Vandet steeg igjen, hvilket vi dog med hver Time kunde vente, da Sneen paa Taurus og de andre høje armeniske Bjerge paa denne Tid smelter og foraarsager en partiel Oversvømmelse, der paa de høiere Steder stiger til sexten Fod. Endelig kom Vandet og gjorde os flot, siden den Tid havde vi intet Uheld meer. Jo længere vi kom frem paa Strømmen, desto bedre blev Farvandet, og fra Bakka af fandt vi det endog unødvendigt at sende Baade forud; vi vovede dristigt at gjennemskjære de ubekjendte Bølger. Jndtil nu er det lykkedes os fortrefligt, vi spare megen Tid, og komme to Gange saa hurtigt til Bassora. Den besluttede Jagttagen af Landet og Floden gjorde smaa Stationer og længere Ophold paa flere Steder nødvendig; derfra hidrører vor langsomme Fremadskriden, hvilket dog gjør Expeditionen desto lærerigere og interessantere. Den 22de Marts ankom vi til vor første Station, i Gorluk, en ubetydelig turkomanisk Telt-Landsby. Landet, som vi gjennemskare, var paa nogle Steder maleriske, og vilde have været det langt meer, hvis Træer og Cultur oplivede de paa begge Sider henløbende Bjergkjæder. Egnen erindrer om Rhinen i dens øvre Deel, hvilken bemærkning allerede er gjort af Oberst Cherney, som deeler Euphrat i trende Afdelinger, af hvilke den første gjengiver Rhinen, den anden Donau og den tredie Nilen. Ved Floden finder man overalt Ruiner fra en ældre, for disse Egne lykkeligere Tid; men de ere rigtignok saa gavede af Aartusinder, at deres oprindelige Form neppe kan gjenkjendes. – Herfra (fra Gorluk) gjorde jeg en Udflugt til det gamle Jerabolus, nogle faa Grundstene af Castellet, i en uhyre Maalestok, og Spor af Stadens Mure opdages endnu. Det øvrige Chaos af Stene og Monumenter, ligger deels adspredt rundt omkring, deels sammendynget i een Masse, og bruges til Qvægstalde for Arabernes Faar. – Den 25de besøgte vi Sarahat, saaledes kaldt af en arabisk Telt-Landsby en Miilsvei fra Floden; vi havde en meget farlig og vanskelig Fart, men kom dog lykkeligt gjennem de smalle, indviklede Canaler. Landet viser paa begge Sider brede, frugtbare Sletter, hist og her opdyrkede; men ved Sarasat nærme de hvide Kalkjelde sig til hinanden og danne en snever Canal. Ogsaa her saae man overalt Ruiner, overalt Spor af Oldtids-Civilisation; Fjeldene ere paa mange Steder gjennemskjaarne og vise galleriartede Udgravninger, men ogsaa hyppigt udvidede Huler, hvori Troglodyt Arabere endnu drive deres Væsen. Vi fandt udstrakte Ruiner af en gammel Stad, maaskee Calciliana. Jkke langt derfra falder Floden Sedjur i Euphrat. Det berømte Hieropolis ligger omtrent fire Mile herfra. Jeg besøgte disse Ruiner forrige September; der er kun faa Levninger tilbage, og Jntet vidner om dens fordums Pragt, i Julians Tider. – Den 28de kom vi til Nidschim Kala, en godt vedligeholdt prægtig Bygning fra Sarazenernes Tid, men sandsynligviis hvilende paa ældgamle Fundamenter, da vi nemlig opdagede her en Gjennemgang paa den mesopotamiske Side og kunde paa samme Side forfølge den romerske Vei til Carrha (Heran). Det synes at have været Militair-Vejen fra Hieropolis. Blandt Araberne gaaer det Sagn, at en underjordisk Gang fører fra Custell til Mesopotamien. Vi forefandt vel 100 Fod dybe Gange; men det lader til at disse have været Udfaldsporte. – Den 31te Marts havde vi det Uheld at støde paa den oven omtalte Sandbanke, hvor vi maatte opholde os længe, indtil vi den 19de April naaede Bales. Denne Plads var oprindelig bestemt til at danne det engelske Establissement, da den kun er sexten Mile fjernet fra Aleppo; men dens aldeles forladte Beliggenhed, der giver den til Priis for de mægtige Anaze-Araberes Horder, bevægede Oberst Chesney til at vælge Birigik. Bales er det gamle Burbalissus; men i det øde Land er der intet tilbage af dennes gamle Storhed; vi kunde ikke engang finde Zenophons Daradar; kun et Castel fra Romertiden, og nogle saa sarazenske Levninger viste, at her har staaet en Stad. Ørkenens Sønner have en saadan Afsky for faste Bopæle, at de ofte med stor Anstrengelse tilintetgjøre de af dem overvældede og adspredte Folkeslags Vaaninger. Vi bleve i Bales indtil den 7de Maj, da vi ventede alle Slags Provisioner fra Aleppo. Thi fra nu af vare vi henkastede i Ørkenen, og indskrænkede til os selv og vore egne Hjelpemidler. Farten gik nu langt hurtigere; Floden træder ud i en umaadelig Slette, og en yppigere Vegetation kommer frem. Alle store og smaa Øer (der ved højt Vande for det meste ere oversvømmede) ere tæt bevorede med høje, smukt formede Tamarinttræer og en Art Poppel, mellem hvilke Brombærbuske, Asparagus og Smilax snoe sig og danne en uigjennemtrængelig Kratskov. Denne er opfyldt med alle Slags Dyr, de hyppigste ere dog Vildsviin, der i utrolig Mængde drive uforstyrrede omkring, især ved Bales. Schakaaler, og Ulve hyle hele Natten igjennem om Kaps, og kom om Dagen endog nogle Gange ind mellem Hestene. De første Løver findes ligeledes ved Bales og beboe fra denne Plads af Euphrates Bredder; hidindtil have vi dog ingen seet. Vandet var endnu bestandig i Stigen, i stor Mængde svømmede Skum ned ad Floden, et Tegn paa at den voxede. Euphrats Farve er da eiendommelig; den er smudsig rødbruun, og overgaaer langt Elben i Styghed. (Fortsættes).