Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1837-03-16
Deputeredekammeret har afgivet en hæderlig Prøve paa at det, naar det gjelder, tør vise Regjeringen den Selvstændighed, som egner sig for Nationens Repræsentanter. Det har forkastet Adskillelsesloven, Glæden over denne Begivenhed, hvis umiddelbare Følger ikke ere beregnelige, er hos alle dem, der mene det oprigtigt med Friheden, saa meget mere enthusiastisk, som dette Udfald af Sagen var aldeles uventet. Ministrene have vel erklæret, at de ikke ville tage deres Afsked; men Man troer ikke synderlig paa denne Forsikkring, da det synes som om en parlamentarisk Nødvendighed tvinger dem enten til at takke af eller til øieblikkelig at opløse Kammeret; men dette sidste vil vel Kongen neppe foretrække, da han i saa Fald løber Fare for, at de nye Valg ville blive Odilon Barrot, sindede; det er derfor neppe nogen Tvivl underkastet, at Adskillelseslovens Forkastelse vil medføre det doktrinaire Ministeriums Fald, om end ikke strax i de første Dage. Den almindelige Discussion var endt den 6 d. og Hr. Salvandy havde resumeret Sagen; den 7de var Man beskjæftiget med at drøfte de forskjellige Amendements. General Bugeauds: at alle i bevæbnede Komplotter deelagtige Personer, Militaire eller ikke Militaire, skulde stilles for en Krigsret, blev taget tilbage; General Tirlets, der omtrent gik ud paa det samme, blev, som stridende mod Chartet, der siger, at Jngen tør unddrages sin naturlige Dommer, slet ikke diskuteret, ved hvilken Leilighed Grev Jau bert udbrød: at han alt ligesom hørte de Samtaler, der vilde falde i Berlin, St. Petersborg og Wien, om at Frankerig endnu stedse er frygtindgydende paa Grund af sin revolutionaire Lidenskabelighed; Seierens ueftergivelige Betingelse, Disciplinen, har det mistet, hvortil flere Stemmer raabte: at Man ikke brød sig om Kasernesamtalerne Udlandet, og General Subervig sagde: lad kun Russerne komme, da skulle de see, om vore Tropper have glemt at slaae dem. - Da Grev Jaubert havde endt, optraadte Grev Mole og erklærede i Regjeringens Navn, at den misbilligede de fremsatte Amendements, ifølge hvilke ogsaa Jkke Militaire skulde stilles for en Krigsret, men at den derimod vedblev at ansee Adskillelsesloven for ubetinget nødvendig. Andre Amendements af Dhrr. Boyard, Jan vier, Pataille og Larochefaucauld, som havde til Hensigt, at formilde det oprindelige Lovudkast, bleve ligeledes forkastede. Man skred nu til den successive Afstemning om Lovens tvende Artikler, hvilke begge bleve ved Afstemningen. der skeete ved at de Deputerede reiste sig eller bleve siddende, med en ubetydelig Majoritet antagne. Dhrr. Dupin Thiers, Royer=Collard og Humann havde stemt imod Loven. Men da det nu kom til den hemmelige Afstemning om hele Loven, bemærkede Man en usædvanlig Spænding i Kammeret; med en Majoritet af 2 Stemmer blev Loven forkastet; af 420 tilstedeværende Deputerede havde 209 stemt for og 211 imod den. Neppe var dette Resultat bleven bekjendt, for der yttrede sig en saadan Jubel paa Oppositionsbænkene, at Glæden næsten fik et oprørerisk Udseende. Det at Loven faldt igjennem ville Mange tilskrive Dupins og Berryers overbevisende Veltalenhed; med roesværdig Jver have denne Gang de Deputerede af alle Farver begivet sig til Afstemningen. Aldrig, siden Forkastelsen af Pairskabets Arvelighed, har Kammeret været saa talrigt besøgt; der fattedes kun 29 Deputerede. Dhrr. Petou og Teissieres vare først Aftenen forud komne til Paris, for at stemme imod Loven; Hr. Bricqueville, som laae syg, blev med Magt tilbageholdt fra Kammeret af sine Læger; Mornay og Marquien af Dalmatien, denne en Søn, hiin en Svigersøn af Marskal Soult, mødte, skjøndt Begge alvorlig syge. Hr. Golbery, ligeledes svært syg lod sig heelt indhyllet i Tepper og Kapper bære til Kammeret; da han steeg op paa Tribunen, for at lægge sin sorte Kugle, var han nær ved en Afmagt.