Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-06-11
England faaer dog lidt at bruge sin Marine til i denne Fredstid, saalænge Lord Exmouth er beskiæftiget med at bringe Barbareskerne til Raison, i Algier og Tunis er det, som er bekiendt, lykkedes ham, da han kom til Tunis med sin Flaade, traf det sig just, at Prindsessen af Wallis opholdt sig i Staden paa sit forhen omtalte Besøg, men hos Beyen af Tripolis skal han ikke kunde udrette noget, da han stoler paa, at store Skibe ikke kunne nærme sig Staden; Admiralen har derfor ladet hente Kanonbaade fra Maltha. – Paven, hvis Financer ere i slet Tilstand, og som af denne som af flere Aarsager nødig vil indlade sig i Tractater med Barbareskerne og betale dem Penge, men hvis Kyster derfor ere overmaade udsatte for deres Anfald, vil, som man siger, lade udgaae en Jndbydelse til alle christelige Fyrster og at gjøre Ende paa disse Røverier, ved at ødelægge Paskernes Magt paa Nordafrikas Kyster, anlægge Colonier derpaa og stifte et christeligt Rige, til hvis Konge Arveprindsen af Etrurien skulde udnævnes; (og hvorved en vigtig Knude i Politiken med det samme blev opløst) alle europæiske Magter skulde gaarantere ham hans Throne; Maltheser-Ordenen skulde oprettes deri paa nye som en militairisk Orden, og de africanske Havne igien aabnes for Europæerne. (Er denne Plan sand og blev den udført, saa fortiente Hs. Hellighed, som har canoniseret saamange Helgene, selv at canoniseres). indtil videre forbinder Paven sig nøie med Østerrig og søger ved dets Skyts at værne sine Lande mod Barbareskernes Angreb, der siges, at Østerrig vil nu fordeele 6 Regimenter i Kirkestatens Søehavne, som skal staae under en pavelig Generals Overcommands. – Paven kunde ogsaa være vel tient med, om de østerrigske Tropper vilde hielpe ham mod de indenlandske Barbaresker, vel udviser den nye Gouverneur i Frosinone, Monsignor Bres, (bekiendt som Forfatter til en Historie af hans Fødeland Mal thal megen Virksomhed som Præsident i den derværende Militaircommission, og d. 1 Mai blev Røverchefen Vincenzs Panicendbragt; men den samme Dag lod hans Broder Calabresotto sig see med 28 andre Røvere, for at giøre Forsøg paa at befrie ham; da dette ikke lykkedes ham, vilde han brandskatte den neapolitanske Stad Fondi. Man mener, at det vilde hielpe meget til at standse disse Røverier, dersom den Lov blev givet, at ethvert Distrikt, hvori et Røverie fandt Sted, skulde erstatte den derved lidte Skade, da saa Jndvaanerne vilde selv være mere aarvaagne for at standse disse Forbrydelser. Skrækkelig erden Opdagelse man giør, at mange velhavende Jndvaanere ere i Complot med Røverne; disse bruge Hyrderne til deres Spioner, og tvinge dem til at være Bud for dem til de rige Jndvaanere; for at lade dem vide, at naar de ikke nedlægge en anseelig Summa i Løsepenge paa et vist angivet Sted, saa skal de overfaldes, bringes hen i Biergene og der dræbes, som ogsaa har været Tilfældet med flere. J Hovedstaden selv gaaer det ofte saare uroeligt til; hvert Foraar kommer en Mængde Dagleiere til Rom, som kaldes Burrini, de tiene vel en Slump Penge, men fortære dem strax; saa at naar Arbeidet blot standser nogle Dage, formedelst Regnveir eller andre Aarsager, saa maae de bede Regieringen om Hielp, som ogsaa giver dem Almisie, skeer det ikke hurtigt nok, saa udplyndre de ofte Bagernes Huse og Brødsælgernes Kurve.