Viborger Samler, 1835-10-11
Jndenlandske Efterretninger. Det første No. af Stændertidenden indeholder den af den kongelige Commissarius Ørsted ved Forhandlingernes Aabning holdte Tale. Over dennes Jndhold giver Kjøbenhavnsposten følgende Oversigt. "J Jndgangen bemærker han, at Kongen, som altid har erkjendt, at det ikke en for sin egen, men for det ham betroede Folks Skyld, at han besidder den Magt, der fra hans Fædre er nedarvet paa ham, ved en varig Jndretning har villet give dette et nyt Pant paa, at det fremdeles vil blive styret i denne Aand, og at han derfor, da han ikke ansaae det for forsvarligt at vove nogen Forandring i selve Statsforfatningen, har forenet en Jnstitution med samme, der giver ham og hans Efterkommere paa Thronen et nyt og omfattende Middel til stedse at vide, hvad der tjener til Folkets Bedste. Derfor indrømmede han Folket en raadgivende Medvirkning til Landets Love og Foranstaltninger, idet han kaldede af Folket valgte Mænd, for at ved deres Raadslagninger de adspredte og hinanden ofte krydsende Tanker og Ønsker og Gjenstande, det offentlige Vel vedkommende, kunde samles, udvikles og berigtiges, og det derved lettes for den souveraine Magt at prøve og vælge: det Bedste. Efter saaledes at have antydet den nye Jnstitutions Standpunct og Forhold til hele Statsforfatningen, gaaer Taleren over til at udvikle den Maade, hvorpaa denne Jdee er bleven realiseret, hvorved han som Fortrin ved Stændernes Organisation især fremhæver Valgrettens og Valgbarhedens store Udstrækning og vise Fordeling, saavelsom den store Frihed, der var indrømmet Forsamlingen indenfor den samme anviste Virkekreds. Jdet han derpaa henvender sig til de Mænd, hvem den almindelige Tillid har betroet det vigtige, hæderfulde, men ogsaa ansvarsfulde Kald, at fore den nye Jndretning frem paa dens første Udviklingstrin, lægger han dem paa Hjertet, at det er ved deres retsindige og forstandige Benyttelse af de dem givne Rettigheder, at Jnstitutionen skal blive det, den efter Kongens landsfaderlige Hensigt bør være, hvorved han især lægger Vægt paa den Omstændighed, at den Aand, som vil udvikle sig i denne første Forsamling, længe vil blive ved at virke i dem, som komme efter, ligesom den Mening, som derved danner sig om denne Jndretning, ikke saa let vil blive tagen tilbage, saa at den nærværende Forsamling ikke blot er kaldet til over flere vigtige, fædrelandske Anliggender at meddele sit gode, veloverveiede, frimodige og sindige Raad, men ogsaa til at give den nye Jndretning sin første Bevægelse, til at bringe den Aand i samme, hvorpaa dens Tillid og Anseel, dens Virksomhed og Gavn ganske beroe. Dette er det især, bemærker Taleren, som giver Forsamlingens Stilling saa høi Betydning; Konge- og Folk skue med levende Deeltagelse hen til den Gierning, som den skal fuldføre, Udlandet er begierligt efter at erfare, hvorledes denne nye i mange Maader eiendommelige og under ganske særegne Forhold opstaaede Jndretning vil uddanne sig, og Saga staaer rede til at optegne dens Færd med sin Griffel, og Eftertiden vil af den Aand, der besjællede dette Samfund, af den Virksomhed, der udgik fra samme, dømme den og vorTid. Med skjønne og hjertelige Ord skildrer den ædle Taler den dybe Følelse, der ved disse Betragtninger maa gribe enhver samvittighedsfuld Mand, om det store Ansvar, der hviler paa dem alle, og idet han derved kommer til at berøre sit personlige Forhold til Forsamlingen, udtaler sig den rene, kjærlige og retsindige Aand, der har gjort ham, Kongens trofaste Tjener, til Folkets mægtige Yndling. Jdet han derpaa seer hen til Forhandlinger, der ville beskjæftige Stænderne, lover han sig af disses samvittighedsfulde Droftelse de herligste Frugter, idet han tillidsfuldt, haaber, at den af ærlig Sandhedskjærlighed frem gaaende Aandens Frihed, og den paa gjensidig Erkiendelse grundede Eendrægtigheds Aand vil besiæle hele Forsamlingen. Saaledes ville, saa slutter hiin høiagtede Mægler mellem Konge og Folk, dettes udvalgte Mænd ei alene for Øieblikket fortjene deres Medborgeres skjønsomme Tak, men tillige nedlægge en Sæd, som under Bistand af ham, der styrer de menneskelige Jdrætter og Skjæbner, vil voxe en sund og kraftig Væxt til Held og Velsignelse for fjerne Efterslægter. - Paa denne Tale fulgte et eenstemmigt Udraab: Leve Kongen. - Under de paafølgende præliminaire Forhandlinger, hvorved de Deputeredes Fuldmagter verificeredes, opstod blot Qvæstion om Gyldigheden af det paa Hr. Rosenørn Lehn faldne Valg, ved hvis Tilstedelse Forsamlingen antog, at den Besiddelse af et Lehn. der grunder sig paa Ægteskab, er tilstrækkelig til at hjemle Valgret og Valgbarhed. Ved den paafølgende Afstemning, hvorved Hr. Friis af de laalandsk falsterske Godseiere admitteredes, antog Forsamlingen, at en Suppleant var berettiget til at modtage et senere paa ham faldende Deputeretvalg. Desforuden indeholder Stænderbladet de alt bekjendte Valg, ved hvilke Hr. Schouw med 37 Stemmer) blev Præsident, Hr. Hvidt (med 43) Vicepræsident, Hr. Povelsen (med 59) og Hr. Rye (med 35) Secretairer, samt Hr. Algreen-Ussing (med 54) og Hr. Bang (med 39) beskikkedes til, under Præsidentens Medvirkning, at besørge Offentliggjørelsen af Stændernes Forhandlinger.