JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
Mange Reisende, især fra det nordlige Tydskland, have allerede bemærket, hvor billig man kan leve i Østerrige. Bedre Kjøb end nogensinde forer det nu for Udlændingen, da hele Verden i Østerrige selv, formedelst den saa dybt siunkne Cours klager over stor Dyrhed. Men denne rammer i Grunden dog kun Capitalisterne og dem, der skulle leve af deres faste Løn, da alle de øvrige kunne forhøie Prisen paa deres Producter eller deres Arbeidsløn. Jeg kom til Wien, da Coursen svævede imellem 6 og 600, og opholdt mig der endnu, da den var sjunken til 1 a 1200, men fandt det næsten ikke dyrere at leve her nu end forhen. Leiekareter og Betjentere, Værelser og Viin, Billetter til Skuespillet og Baller bleve i samme Priis, og en Portion Mad, steg neppe nogle Krenzer. Selv Priserne paa udenlandske Manufacturvarer holdt ikke lige Skridt med Coursen, endnu mindre indenlandske Fabricater, og medens Coursen bestandig forværrede sig saa meget, faldt Viin og Korn i Prisen, dog steg Kjødet noget. J Dag, da Coursen igjen har forbedret sig til 950, kjøbte jeg i Linz en Flaske god Rom for 10 Gylden og i den Keis. Fabrik fiin ægte blaat Klæde for 66 Gyld. hver Wiener Alen, som udgjør over 3/4 Leipziger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
J de fleste store Stæder pleier Levemaaden at være dyrere end paa Landet. J Østerrige har jeg fundet det omvendt. Overalt paa Veien fra Wien til Linz maatte jeg betale mere end i brage disse Stæder, og levede derhos ulige slettere. Men dog er dette mere rigtig nok meget lidet mod hvad der koster paa andre Steder. Saaledes betalte jeg f.Ex. for Aftensmad, Viin, et net Værelse, en god Seng, og istedet for den fordyrede Caffe, varmt Øl til Frokost 6 til 8 Gylden, paa en Tid, da hver Gylden ikke var mere end 1 1/2 Groschen sachsisk, og derhos drak jeg endnu rød Viin, da den hvide Viin, man faaer, er alt for stærkt svovlet. J hvilket andet Land kan man leve for saa godt Kjøb, eller reise 24 Mile i en beqvem Vogn for 35 Gylden af ovennævnte Værdie. Og mere kom ikke paa min Andeel for Veien fra Ling til Wien i Selskab af endnu 3 Personer. (Uddraget af Zeitung for die elegante Weir.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
Et af de mærkeligste Steder i Ministeren for det Jndre, Greve af Montalivets sidst anførte Tale i det franske lovgivende Corps, ere hans Bemærkninger over Krigen i Spanien og den saa almindelig ønskede Fred. Hvo ønsker ikke at høre et af den første Stats første Teltoraaners Mening om to Gjenstande, der maa interessere enhver af de mange Millioner, som beboe det faste Land af Europa, Ministerens Ord lyde saaledes: "Vi ere i det fjerde Aar af den spanske Krig, men Spanien vil, var det end først efter nogle Feldt toge, overvindes og Engellænderne fordriver derfra. Hvad betyde vil nogle Aar, naar det kommer an paa at befæste det store Rige og sikkre vore Børns Rolighed, Jkke fordi Regjeringen ei ønsker Fred, men den kan ikke sluttes, saalænge Engellands Anliggender styres af Mennesker, som deres hele Liv igjennem have erklæret sig for evig Krig, og hvad var vel denne Fred for Frankrige, uden Garantie? – Efter to Aars Forløb vilde Engellænderne anholde vore Skibe, og, saaledes som de allerede have gjort, ødelægge vore Handelspladse Bordeaux, Nantes, Amsterdam, Marseille, Genua, Livorno, Venedig, Neapel, Triest, Hamborg. En saadan Fred vilde kun være en Fælde, der lægges for vor Handel, den vilde kun være fordeelagtig for Engelland, der igjen fandt en Udvei for sin Handel og forandrede Fastlandssystemet. Fredens Borgen er vor Flaades og vor Sømagts Tilværelse. Vi kunne med Sikkerhed slutte Fred, naar vi have 150 Linieskibe, og uanseet Krigens Hindringer er Rigets Forfatning af den Natur, at vi om kort Tid ville have dette Antal Linieskibe. Vor Flaades Garantie og en engelsk Administrations Garantie, der er bygget paa Grundsætninger, forskjellige fra det nuværende Cabinets, kunne saaledes ene skienke Verden Fred. Freden vilde unægteligen være os fordeelagtig; den er i alle Henseender ønskværdig, vi ville sige endnu mere, Fastlandet, hele Verden attraaer den; men vi have den Trøst, at Freden er endnu ønskværdigere for vore Fiender end for os, og hvor meget den engelske Regjering end maatte bestræbe sig for, at bedøve Nationen ved Mængden af Flyveblade og alt hvad, der kan holde et Folk i Virksomhed, der er begierligt efter Nyheder, saa kan den dog ikke dølge Verden, hvor meget Freden dagligen bliver nomgjængelig nødvendig for Engelland. (Hamb. Corresp.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
J Bukarest er ankommen en Afsending fra det tyrkiske Hovedqvarteer, ledsaget af en Tolk. Man beviser ham stor Ære og han ansees for et Fredsbud. (Hamb. Corresp.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
J Tydskland og flere Lande hersker i denne Tid en Syge, som man næsten kan kalde den flyvende Kuller. Adskillige Mennesker ere blevne betagne af en saadan Lyst til at flyve med og uden Vinger, at det endog har foranlediget alvorlige Optrin. Skræderens Skjebne i Ulm er allerede forhen omtalt. En vis Mekanikus Bittorff har gjort sig den Uleilighed at reise til München, for der at gaae op i en Montgolfiere af Papir, men man har viseligen nægtet ham Tilladelse dertil. En Mekanikus Heinle i Augsburg kan heller ikke styre sin Flyvelyst, og venter med Længsel paa Ørne fra Tyrol, som han vil spænde for sin Luftkartoll. En vis Silvestrini i Florenz vilde d. 8 Junii gaae op i en Montgolfiere, men da Ballonen er fyldt og han allerede i Kurven, seer han sig omkring, begynder at ryste, springer ud igjen og vil løbe sin Vei. Tilskuerne anholde ham, og han staaer Fare for at blive mishandlet, da Vagten lykkeligvis tager ham under sin Beskyttelse. Folket fører Ballonen først omkring i Kredsen, ved Rebene og lader den derpaa stige. Den hæver sig majestætisk, men begynder snart at vakle, kommer derpaa i lys Lue, falder brændende ned paa en Ager og tænder det modne Korn, men det lykkes dog den tilstædeværende Hob at standse Jlden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
Efter Neue Zeit.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
Postefterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
Jndenlandske. Odense, d. 16 Julii. Luften er nu igjen mærkelig afkjølet; især var den kolde Blæst i forrige Uge følelig efter den langvarige Hede vi have havt. Omendskjønt det daglig tegnede til Regn, er samme kuns faldet paa enkelte korte Strøg her i Fyen, hvorover Græsset tildeels er bortsviet af Varmen. Ogsaa hører man nu mange ængstelige Bekymringer for Kornet, som før lovede saa frugtbar en Høst. Paa flere Steder skal Rugen virkelig findes angreben af Rust, men naar man betænker den velsignede Afvexling af Varme og Regn, hele Forsommeren medførte, kunne disse Klager neppe være anvendelige paa det Hele. - En Corporal her i Odense forsøgde i Torsdags at aflive sig selv ved et farligt Snit i Halsen; men er endnu i Live. Anledningen til dette fortvivlede Skridt var et Slagsmaal imellem ham og hans Kone, hvorfor de begge vare idømte Straf, og hun samme Dag maatte udstaae sin ved at bære Feddelen. - Markedsdags Aften i Fredags havde vi atter her i Byen det desværre ikke saa sjeldne Syn af et Par løbske Heste, som paa slig en Dag, da Gaderne ere opfyldte med Mennesker, kunde havt langt sørgeligere Følger. Uagtet Vognen splittedes og Hestene søgde over Flakhaven langs ned af Vestergade, blev dog til Lykke intet Menneske overrendt, men ikke saa got slap Eieren, den agtværdige Hr. Hjorth, Degn i Søllinge og hans Kiæreste, Jomfrue Haunevig. Disse, som vare komne paa Vognen for Hestene løb, bleve i det den væltedes imod et Gadehjørne, ynkelig tilredte i Faldet, da han foruden en Kontusion i Hovedet fik en Arm og et Been brækket, og hun især fik Hovedet ilde forslaaet. Ved den hurtig anbragte Hjelp haaber man dem dog at være uden Fare. (Hempels Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
Viborg, d. 15 Julii. Luften er igjen temmelig afkjølet og skyfuld, endskjøndt her ikke er falden synderlig Regn i de sidste 12 Dage. Rugen, især paa Sandmarkerne har taget Skade af Solen og mange Ax ere golde. Den foregaaende Hede har drevet alting af Vextriget i en Hast; saasom Jordbær, Kirsebær og Erter; de første modnedes mod Slutningen af Junii, men varede kuns kort. Af Træfrugt tegner det kuns til lidet, da Gaasebillerne ødelagde saameget. (Viborg Saml.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
Udenlandske.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
(Af Hamb. Corresp.) Paris d. 8 Julii. Badajors Beleiring er ophævet. Hertugen af Ragusa brød først i Junii op, for at kaste det Armeecorps, Wellington havde efterladt til Badajoz's Beleiring, over Coa. Engellænderne trak sig tilbage og søgte at naae Tajo; Hertugen styrede sin Vei ogsaa did. General Regnier ankom med sin Division i Placenzia d. 9de. Den 12te gik 2 Divisioner over Tajo ved Almares. Jmidlertid var Sydarmeen d. 8de bleven forstærket med 12,000 M. under Greven af Erlon, holdt med sin høire Fløi Allmendralejo besat og stod i Begreb med at forene sig med Hert. af Ragusa. Førend denne Forening skeete, vilde Wellington gjøre en stor Anstrængelse for at tage Badajoz med Storm. Han angreb to Gange, men blev begge Gange afslaaet og mistede ved første Angreb 600 Engellændere. Jnden det tredie kunde skee, vare begge franske Corpsers Forening fuldført i Merida, og de ilede mod Badajoz. Wellington ophævede nu Beleiringen, og vendte med sin Hær tilbage til Portugal, hvor man fratog ham en Deel af hans Beleiringsskyts og hans Syge. Den 21de tog Hertugen af Ragusa sit Hovedqvarteer i Badajor. - Figueras Belægning er nu saaledes fuldendt, at intet kan komme ud af Pladsen, hvor Sygdomme anrette de største Ødelæggelser og hvor Alting allerede mangler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
J Efterretninger fra London af 1ste Julii, hedder det angaaende Badajoz's Bestormelse, at Stormen blev foretagen af Frivillige, at der i de to Angreb tabtes over 1000 M., at det synes, som Fienden havde bygget en stærk indere Muur, og at der fandtes 2 Regimenter Ryttere i Pladsen, der, opstillede i Slagorden, modtoge de Stormende, naar de vare trængte ind.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
Moniteuren indeholder Grev Suchets officielle Jndberetning om Tarragonas Jndtagelse. Blodbadet var skrækkeligt. 4600 M. bleve dræbte i Staden; 10 til 12000 M. søgte at redde sig over Murene ud i Marken; 1000 bleve nedsablede, henved 10,000 Mand, hvoriblandt 500 Officierer, bleve tagne til Fanger, 1600 ligge saare de i Fæstningens Hospitaler, 3 Marechaux de Camp og Gouverneuren ere blandt Fangerne, adskillige andre blandt de Døde; 20 Faner, 384 Artillerie stykker paa Batterierne, 40,000 Canonkugler og Bomber, 500,000 Pd. Krudt og Bly ere i Seiervindernes Vold. - Divisionsgeneral Suchet er udnævnt til Rigsmarchal, og General Philippon, der har udmærket sig saa meget ved Badajoz's Jndtagelse, til Divisionsgeneral.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
Moniteuren meddeler Efterretninger fra den Keis. Nordarmee i Spanien. Den lille Krig mod Røverne fortsættes ivrigen. De bevægelige Colonner levne dem ikke Tid til at faae nogen Fasthed. Adskillige Anførere ere blevne fangne, blandt andre Urgate, een af de meest rasende. Siden nogen Tid har Espos igjen organiseret sin Bande i Navarras Bjergegne og faaet nogle Vaaben fra Jun tan i Valencia. Gener. Caffarelli, Reille og Dumoustier brøde fra Vittoria og Pampeluna op imod dem. Begge de første stødte d. 14de f. M. paa Hovedmassen. Affairen var meget levende. Banden blev kastet. Over 600 Mand bleve dræbte paa Stedet. De øvrige søgte deres Redning blandt Bjergene. Disse Elendige ere neppe klædte, slet bevæbnede og næsten uden Munition. Deres Anfører har reddet sig med 14 Mand og søger at naae Valencia.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
Hamb. Cours paa Kjøbenhavn 800 k. S.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
Rügenwalde d. 26 Junii. Kong Erik af Pommerns Been, som hidtil laae uden Kiste i Hvælvingen, bleve d. 28 Junii bragte i en ny Kiste og høitideligen bisatte under Canonernes Torden og Klokkernes Lyd i den førstelige Begravelse. Skyttelauget, de her staaende Officierer, Geistligheden og alle Stadens øvrige Honoratiores fulgte i Procession Liget, og Superintendent Wagner holdt en meget passende Tale, hvori han erindrede, at Kong Erik, efterat han havde regjeret 40 Aar som Konge af Danmark, Norge og Sverrig, har boet i de sidste 20 Aar af sit Liv som Hertug af Pommern paa det derværende Slot og døde 1859. (Hamb. Lorr.)J Hempels Avis af 16 Julii d. A. læses følgende: Det er Udgiverens største Glæde, hver Gang ham forundes Leilighed at kundgjøre almeennyttige Foretagender i vore Provindser, som udmærke deres Stiftere ved Tænksomhed og ædel Virksomhed, og hvis Fremdragelse af deres beskedne Skjul ofte vilde vække til ønskværdig Efterligning. Saaledes har han nylig tilfældigviis opdaget slig en Hædersmand i Bonden Rasmus Hansen Koch i Vindeballe paa Errøe. Han er den første, som paa dette skove og buskeløse Land med Held har gjort Forsøg paa at plante levende Gierder i Marken. Dette har ladet sig udføre paa følgende ligesaa besværlige som langsomme Maade: Da den Udplantning, som tages fra Skovegnene, ikke kan gjøre nogen Fremgang, formedelst den barske Vind, som den der vil vorde udsat for, saa har han maattet forsøge paa at opelske den paa Landet selv, og fra den spæde Alder at venne den til at taale Vinden. Til den Ende har han i Efteraaret plukket Bærrene af Hvidtornen, hvilken han ansaae for at kunne best taale Vinden, i et der paa Landet værende Tornekrat, Estemos kaldet. Disse har han nedlagt i et Hul i Jorden i Sand og ladet dem ligge der til næste Mikkelsdag, for at raadne Kjøbet af dem, derpaa har han taget dem op og saaet dem i Bedde i sin Have. Mærkeligt er det, at efterat de have ligget et Aar i Sand, dog den mindste Deel deraf kommer op det første Aar derefter; men 2det, 3die, 4de, ja endog 5te Aar derefter blive nogle ved at komme op. Naar de nu opnaae en passende Størrelse, udplanter han dem i Grøfterne. Paa den Maade har han, foruden det tætte Hegn af disse, samt Hæssel, Ask, Piil og flere Træer, der omgive hans Have, udplantet i Marken omtrent 500 Favne, som staae i beste Vext. Han fortsætter bestandig Opelskningen og Udplantningen. Desforuden er han den første Eier og Bruger der paa Landet af en Kartoffelploug. Han har i 3 a 4 Aar lagt Kartofler i Marken i sin sletteste Jord, for at forbedre samme, og befunden sig vel holden derved. Sidste Vinter forede han 10 a 12 Tdr. paa sine Køer og befandt det ligeledes fordeelagtigt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
Mariboe den 15de Julii. Den 11de d. M. om Aftenen blev uden for Nyord 3 Jagter tagne af en fiendtlig Caper, en som tilhørde Kjøbmand Terpager Staal i Vordingborg, en fra Fyen, og en fra Holsteen. Caperen var en Krøijolle som tilforn havde været dansk. Selv Lodserne paa bemeldte Nyord antog denne for saadan, roede om Eftermiddagen paa Siden af den, for at spørge, om den vilde have Lods. Hvor farligt herefter for vore danske Fartøier som fare mellem Kjøbenhavn og Øerne, naar man ikke lettelig kan skjelne fiendtlige Capere fra vore egne. - Vore Kjøbmænd, Brændeviinsbrændere og Dagleiere der valsattede til det sidste Sommermarked i Odense fandt der en uhyre Forskiel paa Priserne fremfor i Fjor, f. Ex. en ulden Dyne i Forhold til sin Bonitet fra 20 til 24 Rdlr., 1 Alen Linned, Dynevaar af der simple 1 Rdlr. 4 Mk., en Alen Blaarlærred 1 Rdlr., en Alen Hvergarn fra 3 Rdlr. til 3 Rdlr. 2 Mk., en Alen blaatærnet Tøi fra 2 Rdlr. til 2 Rdlr. 4 Mk. (Mariboe Avis.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
J det Kongelige Danske Videnskabernes Selskabs Forsamling den 5 Julii blev Hr. Biran i Bergerat, Medlem af den lovgivende Forsamling, Cortespondent af det Franske Jnstitut, og Rigs Ridder, tilkjendt Premien for det udsatte Priis spørgsmaal for 1810 angaaende Natur og Sjæle lærens Jndflydelse paa hinanden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-20
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-23
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. en Fos Kasse Ottende Aargang. No. 59. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Tirsdagen den 23 Julii 1811. Frederiksberg By og Slot J Breve til en Ven i Norge. Med hvilken fød Bemod, bedste Ven, tænke jeg tilbage paa de saa bradt henspundne glade lykkelige Dage, da vi begge, fulde af store og herlige Jdeer, henrykte ved de tryllende Syner, som en gylden Fremtid viste os i sit blændende Huulspeil, hver Sommereftermiddag naar Solen begyndte at dale, og Veiret til lod det, gjorde en Pillegrimsvandring til vore Yndlingssted, Frederiksberg, Ja, den Gang vare vi, hvad vi ventede at blive stedse, virkelig lykke lige. Men, vare de smilende Enge, de glimrende Slotte, de vellugtduftende Lysthauger, som en skuffende Fremtid fremgjøglede for vor Phantaste, stundom andet end tomme Skyggebilleder, som forsvinde i det vi ville gribe efter dem, Den møisommelige Bane er tilbagelagt, vi staae tæt ved Maalet; ve skue tilbage paa det, vi have kjæmpet og stræbt og liidt saa meget for, og erfare, at alt hvad vi have vundet er ikke en eneste af de Taarer værd, vi have fældet for det. Jeg finder det ikke saa stort, at den 7daarige Sokrates med saa megen Rolighed tømte Giftbægeret; hvo i hans Sted, i hans Alder og med hans Philosophie vilde ikke kunne gjøre det samme. De troer maaskee, at min Sygdom har gjort mig pranten og at det er onde Vædsker, der vise mig Alting fra den sorte Side, ligesom den, der har Guulsot, troer at Alting er guult, Syg er jeg, det er sandt; men paa Legemet, ikke paa Sjelen. Mit indere Øie har maaskee aldrig seet Ting i et klarere Lys end nu. Men bør man vredes over den Hungrige, der drømmer, at han siddet ved et velbesat Bord, naar han vaagner og føler at det er en Drøm, Tilgiv, kjereste Ven, at jeg aldeles ikke berører en eneste af de Gjenstande, som i henrundne Dage gave os saa meget Æmne til venskabelige Samtaler. Lader os hellere henvende vore Øie paa Naturen og dens yndige Datter, Konsten. Lad det Hensvundne erstatte os hvad det Nærværende lader os endnu savne. Lader os ved behagelige Tilbagerindringers Trylle lygte søge at fremlokke i det mindste Skyggebille, derne af længst forsvundne Dage.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-23
Jstedet for at tale om Bellonas blodige Daad om Statskonst, om Folkeslag og Stater, viljeg denne Gang vælge en Gjenstand af en ganske forskjellig Natur. Jeg vil, efter bedste Ævne, levere dem en Efterretning om Deres Yndlingsted Frederiksberg. Disse glade Tilbagerindringer om lykkeligere Tider ville midt iblandt Deres Fielde og saa yde Dem Trøst og Lise. Frederiksberg By og Slotshauge er endnu bestandig Kjøbenhavnernes Yndlingssteder. Næsten paa hver Tid af Dagen i den bedste Tid af Aaret seer man bestandig Mennesker vandre derud; men, om Søndagen kan man uden Overdrivelse antage, at det halve Antal af Kjøbenhavns Befolkning strømmer derud. Vesterbro var førend Krigen saa fuldt af Gjøglere, Linedansere, Konstryttere, Gynger a., at man kaldte den den lille Dyrehauge. Chiariny, en bekjendt Konstberider, fandt det end- og Umagen værd, at kjøbe sig der en Gaard og oprette der en Ridebane, hvor han adskillige Gange om Ugen lod sin Trop vise sine Konster, og han forenede med denne Indretning et Vauxhall, som i et Par Sommere stod aabent hver Søndag. Man hørte paa hele Veien fra Porten til Alleen intet aden Musik og Lystighed. Men Krigen gjorde snart Ende paa alle disse, for menig Mand især, høist skadelige Forlystelser. Under Beleiringen lod man disse Glædens Templer gaae op i Luer, og nu ere de for det meste forvandlede til Steenhobe. Alle Gjøglerne og Konstrytterne og andre saadanne unyttige Trækfugle droge efterhaanden bort, ikke blot fordi man havde forstyrret deres Reder, men fordi Fortjenesten nu var dem for ringe. En Gynge og det Priceske Theater reiste sig imidlertid siden igjen af deres Aske, og more endnu den store Hob. Men saa meget Broen har tabt af sin fordums Glands, ligesaa meget har Frederiksberg Slotshauge og Frederiksbergby tiltaget i Skjønhed og Ynde. Jeg maa først sige dem noget om den gamle Frederiksbergby førend jeg taler om den nyDet er nu 24 Aar siden De har seet den, og hvor meget er den ikke forandret blot siden den Tid.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-23
Frederiksbergby kaldtes fordum ny Hollænder by. Oprindelsen til dette Navn var den Tilladelse, som Kong Frederik III. i Aaret 1651 gav saadanne Amagere, som, for at vinde Rum, vilde flytte herhid. Ladegaardens saavelsom den gamle Landsby Solbergs Jorder bleve uddeelte iblandt dem og de skulle have været 20 i Tallet. For at skille den fra Øen Amager kaldte man den Vester amager, og siden Prindsens Amager. Det sidste Navn fik den i Slutningen af det syttende Aarhundrede, da man indrømmede Frederik IV. denne Egn til sin Fornøielse. Han lod bygge der, hvor Jndgangen til Slotshaugen nu er, en liden Lystgaard, kaldet Prindsensgaard. Nu bruges denne femte Christian store Søns Lyststed til et Drivehuus! Saaledes forandre Tiderne sig, Af ny Hollænderbyer kun et eneste Huus tilbage i den saakaldte Bredgade i Frederiksbergby. Det er bygt ganske i den hollandske Smag, saaledes som de fleste Bøndergaarde i Hollænderby paa Amager, med fire store Lindetræer og en liden indhegnet Hauge uden for. Haugen ved Huset bærer endnu tydelige Spor af dens fordums vindskibelige Beboere. Den er en skjøn stor Kjøkkenhauge, paa begge Sider beplantet med Frugttræer. Alle de øvrige Hollandske Gaarde og Huse er nu nedrevne. Jsær havde afdøde Brandmajor Boye Jonge tilkjøbt sig adskillige af de sidst levnede Huse, der stødte til det nysnævnte, revet dem ned og opbygt paa Grunden, en stor prægtig Gaard med en herlig Frugt- og Blomsterhauge, som nu tilhører Capitain Knudsen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-23
Det var i Aaret 1699, da Amagerne i Frederiksbergby mistede deres Jorder, fordi de hverken bleve ved deres sædvanlige Levemaade eller holdt Ord med at erlægge den lovede aarlige Betaling af Jorden. Den blev udlagt til Græsning og Hav ling, paa de Jorder nær, som endnu tilhøre Jndbyggerne i Frederiksbergby og ere Eiendomme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-07-23
Nu vilde De neppe kunne gjenkende mere Frederiksberg By. J de senere Aar, ligesom Velstanden i Kjøbenhavn tiltog, Hoffet begyndte at vælge Frederiksberg Slot til sin bestandige Sommerresidence, og Haugen ved Slotsforvalter Vogts og Slotsgartner Petersens Konst og Omhu blev forvandlet fra een af de meest smagløse til een af de smagfuldeste Hauger i Europa, har man efterhaanden begyndt at nedrive de gamle Steder i Frederiksbergby og opbygt nye smukke Lyststeder, i deres Sted. J Aar er den saakaldte Allegade endnu bleven forskjønnet derved, at de Pladse uden for Bygningerne, som tilforn laae ganske øde, ere blevne indhegnede med smukke Gitterværker og forvandlede til nydelige Hauger. Ogsaa Fabrikvæsenet, som for 20 Aar siden var i temmelig Flor her, men siden lidt efter lidt ganske forsvandt, synes at ville leve op igjen under nærværende Tidsomstændigheder. Hr. Grosserer N. Brock Hansen har anlagt her en stor Klædefabrik, som er i stærk Drivt og hvorved 60 Mennesker dagligen syssel sættes. Den er især vigtig derved, at en stor Deel af Frederiksberg Byes mange Fattige kunne finde Arbeide, uden at være nødsagede til at gaae hver Dag til Kjøbenhavn.