Viborger Samler, 1812-08-20
Storarmeen vedbliver utrættet at gaae frem i Rusland. Keiserens Hovedqvarteer er over Globokoe, Bechenkoviski og Kammen allerede ankommen til Witepsk, hvor Russerne Hovedstyrke fortiden er samlet. Stæderne Daaburg, Polock og flere hiinsides Dünaere besatte af franske Tropper. Fyrst Bagration, som ved Lojow gik over Duer, er bleven slaget, og forfølges stærkt hiinsides Floden. Den befæstede Stad, Bobrinsk, hvor Bagration vilde forsvare sig, er nu besat af franske Nationalgader. Disse Efterretninger haves over Warschau af 23de Juli. Derimod læses under Artiklen: Wilna 20de Juli, en russisk Proklamation, funden ved Dana, som lyder saaledes: "Franske Soldater, Man tvinger eder at gaae i Feldten til en ny Krig; man siger, det skeer fordi Russerne ikke ville lade eders Tapperhed vederfares Retfærdighed. Nri, Kammerater, de respectere den, og derom ville J kunne overbevise eder paa en eeneste Kampdag. Betænker, at en Armee, i fornødent Tilfælde kan følge den anden, og at J ere over 400 Lieues borte fra eders Forstærkninger. Lad vore første Bevægelser ikke blænde eder. J kjende Russerne alt for vel, til at J kunne troe de skulle flye for eder. De ville antage eders Tilbud til Kamp, og eders Tilbagetog vil vorde besværligt. De bede eder som Kammerater: vender i Masse tilbage til eders Fædreneland, og fæster ikke Lid til give troløse Ord, at J kampe for Freden. Nei, J stride tvertimod for en Souverains umættelige Ærtsyge, hvis Attraar er intet mindre end Fred; thi han kunde forlængst havt den, men han driver Spil med de Braves Blod. Vender derfor tilbage, eller om J hellere ville, valgereder et Fristed i Rusland, hvor Ordene: Konskription, Udskrivning, Ban og Arrierban aldrig skulle lyde for eders Øren, og glemme skulle J da det evige Militair=Tyranal, som ikke et Øieblik lader eder aande frit og leve som frie Mennesker." Svar, (af en Grenadeer ved den franske Armee.) Russiske Soldater, Slaver marschere imod deres Villie og under Stokkeprygl drives de fremad; den franske Soldat lyder Æren og Lovene. Aldrig er det bleven os sagt, at J ikke agtede vores Tapperhed; det kunde heller ikke være saa; thi Amsteten, Holabrun, Ansterlitz, Pultusk, Eylau, Friedland, ere endnu i alt for friskt Minde. Vi ser eder nu, som altid, at flye for os. Vi ventede det og undre os ikke derover. Eders Armeer ere ved vore Manøvrer adskilte, eders Kolonner iere vildt og uden Plan omkring, eders forskandsede Leire rømme J, eders rige Magasiner falde os ihænde, hele Russiskpolen med 6 Millioner Jndbyggere er i vor Magt; alle rede have 6000 æde Poler forladt eders Leire og ere traadte i vore Linier. J kunne sre vores Tilbage, tog forud. Hvor ere vi flygtede hen for eder, J fører det samme stolte Sprog, som for 20 Aar siden; men alting er nu meget forandret. Vi kjende os selv. J berøre vor Souverains umættelige Æresyge, men, hvo er ærgjerrigst, enten den Souverain, som efter Seieren blot af Kjerlighed til Fredrømmer umaalelige Provindser, eller den, som slaget og overpunden, dog endnu med sine Stater forener Finland, Moldau, Vallakiet, enkelte Dele af Øst, preussen og Gallizien, og saaledes nærer sin Ærgierrighed med det han fratager sine Allierede, Hvad vilde Enden deraf være bleven, om Seierskrandsen var tilfaldet ham. - J give os det Raadat desertere. Kun Frige raade til frige Handlinger. Aldrig ville vi give eder dette Raad; thi Desertion er høist foragtelig i vore Øine. Vi vil blot vende os til de ulykkelige Poler; forkynde dem, at deres Fædreland er opstaaet af sit Jntet; opmuntre dem, til at forlade deres Undertrykkere og stille dem under den polske Ørns Faner, som førte deres Forfædre ind til Mostau; vi vil sige dem, at Timen til Fædrenelandets Gjenopreisning er kommen, og at de ere pligtige at medvirke til dette store Verks Fremme. Og de høre vort Raab, de komme daglig ilende til os. J tilbyde os et Fristed i Rusland, Hvad, Viskulde bortbytte vort skjønne Fædreneland mod eders afskyeskyelige Klima, vi skulde slippe et civiliseret Folks beskyttende Love, og lade os lænkebinde af Livegenskab og Slaver, Vi ere Mennesker og skulde blive Trældyr, Og hvad kan J give os, Kaneders hele Rige lignes ved en eneste af vore Provindser. - J tale fremdeles om Konskription og Militairtyranni Konskriptionen er en Lov; 60 Millioner Borgere kan lettelig udrede Armeens Rekrutering. Vi marschere, fordi Pligten og Loven byder det; men J udskrevne af Eders Herre, hvis Eiendom Jer, maae tjene eders dels Lovetid, uden at vide hvorfor. J overleveres til Høerverne, ligesom Heste og Stude overleveres, Militairtyranni sige J. Tyranniet er tilhuse hos Eder - hos Eier, som under Boddelens Haand maae udstaaede piinligste Straffe for menneskelige Eiltrin, hos eder, hvor ikke Æren, men slavisk Frygt er Nerven for eders Disciplin. Jmidlertid er den Tidspunkt ikke fiern, da vi ville gjengive eders Brødre, den ædle Frihed, da vi ville tilintetgjøre Slaveriet i det russiske Rige, og indsætte eder i eders gamle Rettigheder. Hver Bonde skal være Undersaat og en Statens Borger skal være fuldraadig Herre over sit Arbeide og sin Tids Jnddeeling, og ikke som en Hest eller Oxe, være sin Herres Eiendom. Og naar den Dag kommer, da vil vi ogsaa opfordre eder til at desertere; da vil vi sige! "Nu kæmpe vi for eders Rettigheder og eders Familier, hjelpes nu at underkue eders Forfølgere. Slaveri blandt Menneskesamfundet er baade imod dets Rettigheder og imod Religionen." Til Slutning af Svaret hedder det: Vi takke eder for Meddelelsen af eders Operationsplan. J rykke tilbage, efter eders egne Ord, for at fremlokke ot. Vi indsee tilfulde, hvor stormodigt det er at underrette os derom, Vedbliver kun, at underrette os om eders Planer de Hensigter ved det ædle Middelsom J sidst har afbenyttet, vi ville nok see at føre os eders gode Sindelag til Nytte.