Berlingske Tidende, 1804-03-19
Da Lovplanen angaaende Georgers og de 60 Banditers Hælere blev forelagt det lovgivende Corps, holdt Statsraa den Treilhard følgende Tale: Borger=Lovgivere! Den Oplæsning, De have hørt, viser Dem tilfulde Lovens Nødvendighed og dens vise Foranstaltninger. Hvilken Fransk skielver ikke ved den Tanke, at en Haandfuld Bandtter kan med et eneste Slag treffe Regieringens Overhoved og styrte hele Frankerig i Bedrøvelse. Picheg i har fundet et Tilslugtsted, Georges og hans Medskyldige eve midt iblant os. De, som skiule dem, bør straffes for en saa troløs Forbrydelse; men vi maae vogte os for at straffe Forbrydelser, der ikke ere af lige Størrelse, med lige Strenghed. De vil bemærke, Borger=Lovgivere, at denne formedelst omstændighederne nødvendige Lov ikke indeholder nogen Foranstning, der strider mod Retfærdighed og Menneskelighed. Saasnart Treilhard havde end denne Tale, tog Præsidenten Fontanes Ordet og erklærede, at han indestod for denne Lovs eenstemmige Antagelse. - Dagen efter blev denne Lov forelagt Tribunatet, hvorpaa Lovgivnings=Sectionen strax begav sig til sin egen Sal, for at opsætte en Beretning derom. En Time efter kom Sectioner tilbage til Forsamlingssalen, og Simeon, som førte Ordet, foreslog, uopholdelig at antage Loven. Man fordrede fra alle Sider, at der skulde stemmes. Tribunen Albisson, der var den eneste, som havde forlangt Ordet, frasagde sig samme, for at følge sine Collegers frivillige og eenstemmige Bevægelse. Tribunatet antog derpaa eenstemmig Loven, hvorpaa Simeon, Jard og Fabre begave sig som Tribunatets Ordførere til de lovgivende Corps. Her blev Loven ligeledes eenstemmig antaget. Man ansaae det endnu for nødvendigt, at afkorte de for Lovenes Promuigation og følgelig ogsaa for deres Fuldbyrdelse anordnede Opsættelser. J Tribunktet tog Tribunen, Jarry Ordet. Han sagde: "Forbrydelsen er beviist, og dette treffer og bedrøver alle Hierter. Dolkene er dragne, og vi skulde nedlægge Skjoldet, mod hvilket de skulle sønderbrydes, Nei, mine Colleger; her vilde Lovens Søvn være Fædrelandets Død." Derpaa foreslog han følgende Beslutning: "Da Loven angaaende Georges's og de 60 Banditers Hælere ikke vilde opnaae sit Øiemed, naar den ikke ufortøve blev fuldbyrdet, saa yttrer Tribunatet det Ønske, at denne Lov maae bekiendtgiøres endnu Dag. Denne Beslutning skal bringes Regieringen af Præsidenten og 4 Secretairer, Beslutningen blev eenstemmig antaget, hvorpaa Præsidenten og de 4 Secretairer begave sig til Regieringen med samme. Den første Consul viste sig meget rørt over denne Beslutning og lovede at tage den i nøieste Overveielse, hvorpaa han og saa strax opfyldte Tribunatets Ønske. Loven blev strax offentlig bekiendtgjort, og endnu samme Aften udstedtes følgende Proclamation : Politipræfecturen. Paris, den 29de Februar. Borgere. Den Lov, der nylig er bleven bekiendtgjort, fælder Dødsdom over alle de Personer, der skiule Georges og hans Bandler. De ere endnu Priis og Undvigelsen herfra vil blive dem umulig, da Bartiererne og Landeveiene bevogtes med største Strenghed. Alle Borgerne skulle derfor underrette Politiet om de mistænkelige Jndividuer, som kunde opholde sig i deres Huse eller i deres Nabolag. De, der have skiult dem eller endnu kunde skiule dem, ville altsaa benytte sig af det Tidsrum, Lovene endnu tilsteder, for at unddrage sig sammes Sværd og bidrage til at Hovedstaden snart kan blive renset fra de Uhyrer, som vore evige Fiender beholde, for at fornye de Rædsler, som de den 3die Nivose vilde udføre ved Hielp at Helvedmask nen. Eiermændene af Flyttels garnis erindres om at udspørge alle hos dem logerende Jndividuer og overbevise sig om at de ere ordentlige Folk, paa hvilke lagen Mistanke kan hvile. Hyre kudskene underrettes om, at hine Jndividuer ofte giøre Brug, af deres Vogne. Jeg har udlovet Belønninger til dem, der ere Palitiet behielpelige i at gribe hine Jndividuer; men den kiæreste Belønning for en Fransk er at have udøvet en god, for Fædrelandet gavnlig Handling. Duboir.