Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1845-03-22
Den afdøde Conferentsraad Amtmand Faye er fød i Lyngdahl i det vestlige Norge den 22de Febr. 1760 af Forældrene Provst Andreas Faye og Margarethe Karine Flintoug. Begge nedstammede fra Udlandet. Den Første fra Frankerig og den Sidste fra Scotland. J hans tidligere Ungdom blev Faderen forflyttet til Øvrebøe Præstegaard. Her forblev Faye til sit 19de Aar, og undervistes i de Videnskaber, som den Gang udfordredes til det geistlige Studium af private Lærere. Aaret 1779 blev han dimitteret til Academiet, næste Aar tog han Philosophicum med bedste Caracteer, derpaa blev han af Faderen tilbagekaldt til Hjemmet, hvor han tilbragte 4 Aar med at assistere hans Fader i geistlige Forretninger og ved at undervise en yngre Broder. Her tilbragte han sin Tid med at studere Sprogene og de skjønne Videnskaber, og gjorde sin første Prøve, idet han forfattede nogle lyriske Digte som deels ere tabte og deels findes indførte i hans literaire Arbeider. Han begav sig derpaa til Kjøbenhavn hvor han i en Tid af 1 1/2 Aar tilendebragte hans theologiske Studium, men Dagen for han skulle fremstille sig til Exammen, blev han angrebet af en nervens Sygdom, der i 6 Maaneder fængstede ham Leiet. Svækket af Sygdommen paa Siel og Legeme, opgav han det theologiske Studium, og besluttede at hellige sig Muserne, og blev da Medarbeider af Qvartalskriftet Minerva som udgaves af Pram og Rabbek; han modtog senne Hofmesterposten hos Frue Tersling paa Falster, hvor han tilbragte 4 Aar; derpaa forlod han 1789 sin Tjeneste og tog efter et Aars Forløb juridisk Exammen med bedste Caracteer, saavel i den theoretiske som practiske Lovkyndighed og indgik derefter som Volonteur i Rentekammerets Kammer=Cancellie. J den Tid havde Kongen kjøbt det betydelige Westenborggods paa Falster, hvor endnu ikke en eneste Gaard var udskiftet af Fælledsskabet. Ved Kammerpræsidenten Grev Christian Reventlows personlige Jndflydelse blev han kort derpaa udnævnte til Forvalter paa forbemeldte Jordegods-Efter mange Chicaner af de andre Godseiere, foranlediget af, de af ham paa Godset foretagne Forbedringer, idet de frygtede for Utilfredshed af deres egne Bønder, og efter i de 3 første Aar at have udholdt flere Processer, som han alle vandt, fik han omsidder Fred. Da Godsets Administration var tilfredsstillende, kjøbtes for kongl. Regning Wededal og Vaaelse Godsre, der ogsaa henlagdes under hans Bestrerelse, og han erholdt Prædicat af Jnspecteur over de kongl. Godser. Ved Amtmand Geheimeraad Walmodens Tød blev han af Rentekammeret const, som Amtmand i alle Landvæsenssager. J Aaret 1803 blev han beskikket til Formand for den Commission som ansatte Arrealskatten for Falster og Møen og blev, efter paa kgl. Ordre at have taxeret Grevskabet Samsøe, udnævnt til virkelig Kammerraad. J Aaret 1805 blev han, (da hans Mission paa Falster var tilendebragt, og Kjøbbet med Vestenborg Godses Bønder om Overdragelse af deres Gaarde til Eiendom var afsluttet, samt da det afham indgivne summariske Regnskab over Godsernes Bestyrelse, viste sig, at H. M. Kongen havde efter Fradrag af alle Administrations Omkostninger, en Netto Gevinst af 6 Tdr. Guld, udnævnt til Amtmand over Thisted, Amt. Uagtet hans mange Forretninger afbenynede den salig Afdøde dog enkelte Aftentimer paa Digterkunsten, og skrev paa Falster flere af hans smukkeste Digte, Fra Falster medtog han alle Retsindiges Venskab og Agtelse, hvorfor ogsaa hans Venner opreiste ham i Gaabense, Skov en Mindestytte, som endnu findes der. Den 25de Septbr. 1805 ankom han til Thisted. J Aaret 1808 blev han udnævnt til Ridder af Dannebroge, i Aaret 1822. til Dannebrogsmand, 1829 til Conferentsraad, og 1840 til Commandeur af Dannebroge, i 1841 tillagdes ham Rang med Stiftamtmænd. Samme Aar den 10de August høitideligholdt han sit Haarige Embedsjubilæum i en Alver af 81 Aar, tog mod Slutningen af 1842 paa Grund af Alder og Svagelighed sin Afskeed som Amtmand, og afvigte Aar d. 4 Decbr. stod hans Guldbryllup, Hvad han i de 38 Aar har virket for Veivæsenet, for Træplantningen og for de forskjellige Grene af hans Bestyrelse, ville stedse leve i taknemmelig Erindring, og stedse vil man med Kjærlighed erindre hans æde og blide Personlighed, der selv i hans sidste Timer viste sig saa skjøn, saa hjertelig!