Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1835-05-29
Overretsdommen i den mod Hr. Prof. David anlagte Sag er bleven indanket for Høiesteret. Det kgl. danske Cancellies Ordre i saa Henseende afgik (S. Bl.) den 21de ds. et Møde den 11te de vedtoge Repræsentanterne i Selskabet for Trykkefrihedens rette Brug, at Selskabets Ugeskrivt, under Navn af "Dansk Folkeblade, skal udgives i stort Qvart, 1/2 Ark ugentlig, og hele Skrivt committeen danne Bladets Redaction, samt at originale Artikler skulle honoreres med 10 Rbd. for 1/2 Ark, Omarbeidelser og Oversættelser med 5 Rbd. Skrivtcommitteen blev dernæst bemyndiget til at indkomme med Forslag om Præmier af forskjellig Størrelse, indtil 500 Rbd., for populaire Skrivter. Kasserer A. Deichmann blev Selskabets Secretair, i Stedet for Auditeur Holm, som havde undskyldt sig. Huusinqvisition og Angiveri har i No. 59 af Viborg Samler, under "Jndsendt fra Slesvig, fundet en varm Talsmand, der tillige synes at antaget de i Randers Avis fremsatte Yttringer og samme Gjenstand, (see d. Bl. No. 34) som et Forsvar for Smugleriet, Hvad de dog ingenlunde skulde være; thi ogsaa dette kan ikke nægtes at være i høi Grad moralsk fordærveligt." Det har imidlertid endnu intetsteds kunne forebygges ved disse Midler. At Toldvæsenet tager Notice af Angiveri, maa vistnok enhver Retsindig billige med Jndsenderen; Angiveri selv neppe. Ogsaa har da hiin Slesviger i No. 62 af Samleren faaet Svar fra en Jyde, der undertegner sig "Jngen Handlende." Slesvigerens Paastand, at Told- og Consumtions-Forseelser, ere Forbrydelser, der ere større, end den at bestiæle sit Herskab, sin Nabo eller hvilkensomhelst anden Privat stand, gjendriver Jyden med den bemærkning: at dog Alle ere enige om, at den fornemste Kilde til disse Forseelser ligger i væsentlige Feil i Lovgivningen, samt at, naar disse bleve bortryddede, hvilket er et almeent Ønske, vilde Toldforseelserne næsten aldeles falde bort at, saaledes som Forholdene nu ere, er det f. Ex. for Manufacturhandlerne i de fleste Byer i Jylland næsten en Nødvendighed, som vistnok i og for sig er sørgelig, at maatte have nogle ufortoldede Varer, for at kunne udholde Concurrence og opretholde sin egen Existence, og at en Told- og Consumtions-Forseelse derfor, i Følge den almindelige Mening, ingenlunde sættes i Klasse med Tyveri eller lignende vanærende Forbrydelser, men ansees som en i Almindelighed undskyldelig Forseelse. Angiveri er derimod i den offentlige Mening ingenlunde nogen fortjenstfuld Handling, men ansees tværtimod som noget saare Odienst. Dette har Lovgivningen indseet, og for at modarbeide den almindelige Opinion, har den opmuntret til Angiveri ved Belønning, hvilken Hr. Slesvigeren kalder lovlig Jnteresse." At denne Jnteresse er lovlig i juridisk Forstand, da den er begrundet i Loven, er ustridigt; men paa den ene Sidn er det ligesaa vist, at naar denne lovlige Jnteresse er Drivefjederen til Angivelsen, hvilket i Reglen er Tilfældet, er den aldeles lovstridig, fra den moralske Side betragtet, og er et smudsigt Motiv." J dobbelt Grad bliver dette Tilfældet, naar Man hertil lægger den anden som oftest samvirkende Aarsag, nemlig: Lyst til at skade den Angivne, til at hævne sig for en formeentlig Fornærmelse og dertil benytte sig af en ved tidligere Venskabs eller Tyende-Forhold erhvervet Kundskab til den Angivnes Affairer, eller desl. At Angiver saaledes, som et Middel til at tilfredsstille umoralske Lidenskaber, er "moralsk fordærveligt, kan nok ikke nægtes. De fleste Angivere ere og Mennesker, der tænke saa lidet paa at gavne det Offentlige ved deres Handlinger, at det er dem aldeles ligegyldigt, i hvis Hænder den Deel af Byttet, som de ei selv erholde, falder; de ere Mennesker, som selve Toldembedsmændene, der ex officio benytte og skulle benytte sig Angivelsen, i Hjertet foragte; det gaaer med Angiveri, som med Spioner, i Krigen: Man elsker og belønner Handlingen, men hader og foragter Gierningsmanden. (Randers Av.)