Aalborg Stiftstidende, 1837-01-07
Den 27de December aabnedes Kamrenes første Møde paa sædvanlig høitidelig Maade i de Deputeredes Pallads, og Frankrig havde paa denne Dag et nyt Mordforsøg paa dets Konges Person at beklage. Han begav sig, formedelst Kulden, ikke til Hest, som vel ellers stundom før har været, Tilfældet, fra Tuillerierne til ovennævnte Pallads, men i Kareth, ledsaget af sine Sønner, Hertugerne af Orleans, af Nemours og af Joinville. Vognen naaede uden Ophold forbi Tuilleriernes Terrasse, netop til hiin Side af det Gitter, der vender ud mod Pont=Royal. Paa den venstre Side langs med Seinen dannede Linietropperne, tilligemed de ligeoverfor dem, langs med Tuillerihaven opstillede i Nationalgardister, et Spalier, igjennem hvilket Kongen med hans Suite passerede. Paa det omtalte Sted, netop i Øieblikket, da Kongen høiede sig for at hilse Nationalgadens Fane, hørte man et Knald. Vinduerne i Vognen klierede, den foran ridende Eskorte vendte øieblikkelig om mod Vognen; hele Generalstaben trængte sig omkring den. Kongens viste sig ud af Vognvinduet, for at lade see, at han vare forbleven uskadt. Af Prindserne vare Hertugen af Orleans og Nemours let saarede af det sprungne Vinduesglas, hiin paa Kinden, denne i den høire Tinding. Kongen befalede Eskorten ufortøvet at fortsætte Processionen og undersalmindelig Jubel naaede han Palladset (Ugierningsmanden, som øieblikkelig blev fængslet, forlade vi, for et Øieblik, fore at følge Kongen hid). Allerede fra Kl. 1 om Middagen havde man i den skjønne Sal været beredt til Kongens Modtagelse. Henved 300 Deputerede og omtrent 100 Pairer vare nærværende. Hr. Thiers Indtrædelse, der toge Plads paa en af Bænkene i det venstre Centrum, havde vakte nogen Opsigt. Det diplomatiske Corps var meget talrigt tilstede. Kort efter Kl. 1 indtraf Dronningen og Prindsesserne. Umiddelbart derpaa saae man pludselig flere Deputerede ile ud. En af disse traadte hurtig ind igjen og hvidskede noget til Hr. Dupin, som syntes at sætte dennes nærmeste Omgivning i meget Bevægelse. Alles Øine vendte sig nu mod Dronningen og Prindsesserne; disse svømmedeli Taarer. Dronningen formaaede ikke at føre et Glas Sukkervand, man rakte hende, til Munden. De meest modsigende Rygter krydsede nu hinanden i Salen, indtil Kongens omsider traadte ind og hilsedes med almindelig Jubel. Denne fornyedes, da man saae de tre Prindser, hvis Saar Fru Fama allerede havde forstørret betydeligt, ligeledes træde ind og tage Plads ved Kongens Side. Længe kunde han ikke komme til Orde, for den tordnende Applaus, som rungedelst i Salen og under hvilken mange af de Tilstedeværendes Gebærder syntes ligesom at skulle hentyde paa Gjentagelsen af den ved hans Tronbestigelse aflagte Troskabseed. Endelig tog Kongen Ordet, i Begyndelsen med noget svag og bevæget Stemme, siden med behørig Fasthed. Hvad Trontalen indeholdt om Spanien, betonede han i Særdeleshed, og Forsamlingen applauderede denne Deel af Talen. Da Kongen omtalte Alibeauds Attentat, blev han atter rørt og hans Bevægelse smittede Forsamlingen; da han ved denne Leilighed omtalte de Beviser paa Kjærlighed, som Frankrig dengang havde givet ham og tilføiede: og som jeg i detten, Øieblik seer fornyede, skingrede nye bifaldsraab i Salen, og Udraabet Kongen leve!" gjenlød længe. Hertugen, af Orleans's Saar var ubetydeligt; han kunde næsten skjule det med sin Lorgnet. Da Kongen atter var taget bort, begave samtlige Medlemmer af de Deputeredes Kammer sig til Tuillerierne med deres Alderspræsident, Hr. Bedoch, i Spidsen; ogsaa Fyrst Talleyrand, der ikke havde været tilstede ved Mødet, lod sig strax transportere til Tuillerierne, saasnart han erfarede, hvad der var forefaldet.