Viborger Samler, 1792-01-23
J Misvexts Tilfælde eller dyr Tid, ville Landet staae Fare for en talrig Mængde af saadanne smaa Familier. Kun faa Aar ere forløbne siden ganske Flokke gik omkring og betlede. Naar Gaardbrugeren ikke avler hvad han behøver, saa tænke man sig kun, hvad der ville blive af disse Skieppers= og Fierdingkars-Mænd, Disse ere mine Grunde. Om de ere rigtige maae andre skiønne, Endnu kan tilføies, hvorfra reiser sig den Mangel paa Tienestefolk og den Byrde af disses opskruede overordentlige høie Lønninger, der er en Følge af Mangelen, de ere jo dog ikke dragne af Landet. Krig eller Pest har, Gud være lovet, ei heller feiet dem bort. Hvor ere de da de ere blevne Huusmænd og Boels mænd, og derved gaaet ud af Tienestefolkenes Classe. Den tienende Pige faaer sig en Mand og et Huus, et Barn og en Vugge, og der sidder hun, tryg og tøiret over dette. Manden kan ikke tiene, i det mindste ikke daglig eller for stadig Kost og Løn. Han skal være nogle Dage hjemme om Ugen ved sin Kone og sit Huus, for at sysle ved sit eget. Han skal have pløiet og kiørt, dette kan han ikk faae gjort for Penge, men for Haandarbeide. Han løber da fra een og til en anden. For hiin høster han een Dag, for denne slaaer han, for den 3die gierder han, for den 4de grøvter han, for den 5te hielper han at skove; for den 6te tærsker han, for den 7de graver han Klyne, for den 8de slaaer han Lyng o. s. v., alt dagviis; men da den Maade, at have Arbeidere paa, falder alt for kostbar, ligesom og, alt for uvis og ustadig, og da man ingen fast Regning kan giøre sig paa disse omvankende Tienestekarle, saa maae man søge faste Tienestefolk alligevel, og disse haver havt saa betydelig en Afgang, og ere blevne saa sieldne, at man maae give dobbelt Løn, lade sig foreskrive haarde Vilkaar, og dog ansee det som halv Lykke at faae fat paa een. Jeg tilstaaer og indseer: at naar nogle Aar først ere forløbne, skal disse Huus= og Boels mænd, ved deres Børn og Afkom, skaffe os Mangelen erstattet, men hvordan hielper man sig igiennem saalænge, og endnu et Spørgsmaal: vedblives der at nedlægge Bøndergaarde til Huse og Boel - at udstykkes Herregaards Marker til Huse og Boel at bygge Huus paa Huus, som aldrig skal savne Liebhabere, saa længe der en Dreng paa 18ten Aar, der er frisk og sun, og gierne vil have sig en Kone og et Sted, og net op saadant et Sted, som ikke kræver anden Besætning, end en Seng og en Vugge, en Koe og 4 Faar, saa bliver jo Tingen endnu den samme og Mangelen lige stor. Haan være over hver den, som ville ønske Hindringer lagte i Veien for den hældige og nyttige Virksomhed, som Fælledskabets Ophævelse haver fremskaffet iblant de danske Jorddyrkere. Lad ham, den Statens nyttigste og deste Borger, lad ham, siger jeg, skalte og valte med, vende op og need paa den Jord, han er i lovlig Besiddelse af, og behandle den efter sin beste Jndsigt, til sin og Families størst mueligste Fordeel; derved maae enhver ærlig Dansk Mand glæde sig. Kund at det maatte skee paa saadan Maad: at det almindelige Bedste icke opofredes for den private Mands Fordeel, Dette ønsker jeg Jeg ønsker at Landmandens Virkelyst ikke maatte lægges Hindringer i Veien, men at den ved passende Love maatte ledes til det store Øiemeed: det Heles vel. Dette ønsker jeg, og i den Hensigt vover jeg at opkaste disse Spørgsmaale: Var det ikke godt om en Lov paabød a) at for hver Jndsidder, som nogen huusede, skulle han betale, nemlig: for hver som var Arbeidsfører, og under 30 Aar gammel 1 Rdlr. aarlig for hver Person, gift eller ugift; under 40 Aar 4 Mrk.; under 50 Aar, 2 Mrk.; og over 50 Aar intet. Jeg ville ikke, at det skulle giøres umueligt for saadanne unge og stærke Folk, der gifter sig, som det kaldes, paa Guds Forsyn, uden at vide Huus eller Hiem, at faae Huusværelse; men jeg ville, og jeg kunne unde dem, at det dog ved ovenstaaende Paalæg, i det mindste, gjordes dem besværlig, b) Jngen skulle gives Tilladelse til Udstykning undtagen paa de Vilkaar, at ingen Lod blev bestemt mindre, end at Beboeren selv derpaa kunne ved egne Arbeids dyr, Stude eller Heste, drive sin egen Avling. c) Jngen Bygnings Hielp skulle tilstaaes de mindre Stæder, end de som havde en Tønde Hartkorns Grund og Eiendom, og derover, de Jngen have Lov til at bygge nye Huuse, uden imod denne Forpligt: at Eieren skulle indestaae Sognet for, at Beboerne skulle ikke som Betler eller Almisse=Lem, komme Sognet til Byrde, og at denne Forpligt bestandig skulle hvile paa den Gaard, som er første Opretter eller Fundator af Huset, hvad enten Huuset blev solgt derfra, eller bestandig blev henhørende derunder. Mig forekommer det: at den som indrettede Huuset, satte Beboere deri og trak Fordeel af denne Beboer, burde ikke have Nytten af ham, imedens han duede noget, for siden at lade Sognet føde ham som Almisse=Lem, naar han blev gammel og skrøbelig, men at han sølv burde staae Hazarden og holde Sognet frie. Det er vel sandt, at han haver skaffet Staten en Borger, men det er lige saa sandt, at han efter al Sandsynlighed haver skasset Sognet en Betler. Jylland den 6te Jan. 1792. Efterretning om en nem Maade at fordybe Aae=Mundinger ved Hielp af Frosten.