Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-04
Forfatteren af en til Skilderiet indsendt Skrivelse ønsker, om det skulde findes passende at gjøre nogen Forandring i Skattevæsenet, at Modificationer i de tre Hovedafgivter: Fattigskatten, Delinqventskatterne og Veiskatten maatte finde Sted. Naar Fattigskatten skulde lettes, maatte der, efter hans Formening, sættes Skranker for Letheden at kunne indlade sig i Giftermaal, uden bevisligt at være istand til at ernære en Familie. Leiermaalsboderne ønsker han, ikke at maatte været ophævede. Uoverlagte Ægteskaber troer han at have været Aarsag til Forøgelsen af de Fattiges Tal og til det Stød, Moraliteten synes at have faaet. Skulde Delinqventskatterne, blandt alle Communeskatterne de betydeligste, modificeres, kunde det være gavnligt, om der blev anstilt en nøiagtig Undersøgelse, som kunde vise, hvorvidt det burde gjøres noget vanskeligere at erholde beneficium paupertatio; i hvor lang Afstand Actor og Defensor bør boe fra hinanden, for ved saadan Bestemmelse at kunne spare saa meget mueligt Diætpenge, Vognmandstaxt og fri Befordring; hvilket Maximum der bør være forHensiddelse og Forpleining i Arresten, naar dertil ikke for store Udgivter skulle medgaae. Han foreslaaer Fastsættelsen af en bestemt Maalestok for den saa velgjørende Jndretning: Districtschirurg afgivt og fri Cuur og Meditamenter til Trængende, saavelsom for Veiskatten, ved hvilken Rettesnor det maatte kunne bestemmes, hvorvidt den saa priselige Indretning, at anlægge nye og for bedre gamle Veie, bør gaae, uden at falde den nuværende Slægt alt for besværlig. Ogsaa ønsker han, at der i Henseende til det private Beskattelsessystem, som følges af Godseiere, saasom Jndfæstningspenge af Gaarde og Huse, Landgilde, Hoverie og Reiser, der paalægges Bonden, maatte haves en bestemtere Norm, hvorved det offentlige og private Beskattelsessystem kunde bringes til at gaae Haand i Haand sammen, og hvorved det vilde blive Bonden lettere at opfylde de Forpligtelser, han har indgaaet med sin Huusbond. En deligen slutter Forf. sit Brev med et varmt Ønske for Livsfæstes Forandring til Tidsfæste Sprog Løier. Det gaaer ofte saa at man ved at søge om Eet, støder paa et Andet, og saaledes er det da og gaaet Undertegnede. Ved at søge efter andre Slags af naturlig Overeensstemmelse mellem danske og især nordtydske Ord vaktes Opmærksomheden. paa fælleds Skjældsord, hvad enten nu disse blot høres i daglig Tale, eller tillige findes i Skriftsproget; og Adskilligt, der i den Anledning synes interessant, vorder her meddeelt. Mere kan følge, om dette vinder Publicums Bifald. Bagbeest, et Back-Beest, et Menneske, eller Dyr af usædvanlig Tykkelse. Nogle udlede dette tydske Ord af Ordet Back, der og saa kan betyde et Trug (vort en Bakke, at lægge og byde Noget paa, og da bliver den Person et Back-Beest, der altid mæsker sig ved Truget. Andre hidlede Ordet fra Backen, der, Kind, Kindbakke; Bausback, der, Pluskjæft. Atter Andre see hen til Verbet backen, bage thi baade Mennesker og Dyr pleie, sige de, at lægge sig godt ud hos Bagerne. Og et fjerde Parti tænker endog i den Anledning paa Guden Bacchus, eller høisalige Bacchus paa Tønden. R. J. H. 4). 1) Dette og følgende Tegn see hen til følgende Ordbøger. R. J. H. Richeys Jdioticon Hamburgense. B. N. W. Versuch eines bremischeniedersachsischen WorBængel, en. – J det høitydske Sproet Skjældsord, som hos os, men betyder, artigt nok, i det plattydske Sprog en Pebersvend. S. H. J. Døgenicht, en. - Døgen, due til Noget. Døgt, Dyd. R. J. H. - Dögelik, duelig. Døgenig, en Duer ikke. B. N. W. Drog, et. - Drog af dregen, bedrage. En losen Drog, en underfundig Skielm. R. J. H. Drog, et Bedrageri, en Bedrager. Deraf bedrogen, betrugen, bedrage. B. N. W. Dumrian, en. - Dummer-Jahn, Johan. En i Dumhed udmærket Johan har første Gang baaret dette Navn. For omtrent ethundred Aar siden skal der i Hamburg have levet et vanvittigt Menneske, ved Navn Asmus som fulgte i sidste Par alle Liig til Jorden og med megen Opmærksomhed læste nye Efterretninger i gamle Aviser. Fra den Tid af kaldes endnu i Hamburg et Tossehoved dumme Asmus. R. J.H. og S. H. J. Fante, en. - Vent, Fend, en ung Person. W. A. W. Vent, en Yngling, ugift ung Mand; men, som hos Hollænderne, i spottende Betydning, et ungt letsindigt Menneske, for hvem man ei har stor Agtelse. B. N. W. Fløs, en. - Flotze, Fløtze, Flad, Mund. Eenen up de Flotze geven, give En paa Fladen. R. J. H. Ein Fløtz, en dum Bengel. S. H. J. Gavtyv, en. - Gaudieb, der. Gan hurtig, snu, trædsk. Handsgau, En, der er hurtig paa Hænderne, saa at han kan ubemærket fravende en Anden Noget. Gau-deef, en Tyv der veed at stiæle med Behændighed. B. N. W. Gau, der, et Landskab, et District, en Kreds, deraf Navnene Breisgau, Rheingau, Sund gau. Ordet Gaudieb bruges endnu i Schlesien for en Landstryger, der med Bedragerier har listet sig igjennem flere Lande, en Perterbuchs von der bremischen deutschen Gesellschaft. W. A. W. Wiardas altfriesisches Worterbuch. S. H. J. Schutges holsteinisches Jdiotikon. B. S. J. Berndts Versuch zu einem slesischen Jdiotikon. son, der bedrager Folk og spiller dem Pengene ud af Lommen. B. S. J - En holsteensk Bonde var tidt bleven overfalden af Regnen, i det han vilde age sit Høind. Netop som han kjører et Læs ind af sin Ladedør, styrter der en stærk Plaskregn ned; og, uden at ville spotte, men ret i Hjertensglæde, seer han op mod Himmelen og udbryder, aldeles i hiint første Begreb af Ordet gau"datmal ban ik didoch to gauwest, dengang var jeg Dig dog for hurtig." S. H. J. (Fortsættes.)