Aalborg Stiftstidende, 1836-01-02
(Fortsat.)¬ J Storbrittanien var Administrationen, ved Aarets Begyndelse, i et Tory=Ministeriums Hænder. Robert Peel og Wellington havde overtaget Hovedrollerne, den Første som Ministeriets Præsident. Medens Staten befandt sig i fredelige Forhold med alle Udlandets Magter, rettede den mægtige engelske Almeenaand et destomere uhildet Blik mod Borgersamfundets indre Anliggender. Reformsagen beskjæftigede alle Gemytter og det var det store Spørgsmaal, om den skulde gjøre nye Skridt fremad, eller blive staaende paa samme Standpunct og altsaa paa en Maade gaae tilbage, der skulde afgiøres. Ministeriet forudsaae den haarde Kamp der forestod det. Parlamenterne aabnedes i Februar Maaned og Kampen begyndte. Under de foreløbige, mindre vigtige, Qvæstioner betjente Oppositionen sig kun af lette Tropper og holdt sin Hovedstyrke samlet, indtil det Øieblik, de Hovedqvæstionerne kom paa Bane, var forhaanden. Son Ministeriet i Robert Peel havde en Anfører, hvis Talenter og Duelighed selve Modstanderne maatte respectere, saaledes kunde ogsaa Oppositionen rose sig af, at dens Formand var en saadan Kamp voxen. J mange Aar havde det være Jrlands og dets Kirkes Forfatning, der havde raabt høi paa nødvendige Reformer, det var ogsaa dennegang Afgjørelsen af et Spørgsmaal, Jrland betræffende, der skulde bestemme, om Tory=Ministeriet kunde forblive ved Noret eller ikke, Det var den 30te Marts, da Lord Russell i Underhusen, kom frem med sit Andragende: om ikke Overskuddet af den irlandske Kirkes Jndkomster, kunde anvendes til almindelige Underviisningsanstalter for alle Folkeclasser, uden Hensyn til, hvad Religionsect de høre, Debat terne vare heftige, Robert Peel forsvarede det ministerielle Terrain, Skridt for Skridt, med en Grundighed og en Sindighed, der længe gjorde Seieren tvivlsom, men Oppositionerhavde, i den offentlige Mening og i de, efterhaanden seirende liberale Jdeer, altfor mægtige Allierede og efter flere Dagen Debatter gik Lord Russels Motion igjennem med en Majoritet af 33 Stemmer. Robert Peel havde, imod Enden af Debatterne, erklæret, at hans Ministerium ikke vilde overleve flere Nederlag, om det i denne Sag blev beseiret og han afgav sin Portefenille, som allerede den 18de April igjen befandt sig i Lord Melbournes Hænder. Dette nye Ministeriums Virksomhed fik en betydelig Støtte i Partimmanden, 3 OConnel, der, efter Alt, hvad man har reet, med Iver understøtter dets Planer, medens han tillige søger at forberede i Gemytterne paa en Reform af det engelske Overhuus, hvortil han har gjort et Udkast. Jøvrigt har det i Aarets Løb atter viist sig, i hvor høi Grad den engelske Regjeringsforfatning er udviklet. Trykket af en uhyre Statsgjæld, at numaadelige Paalæg, tildeels sukkende under de Tryk, som de stedse mere og meere udbredte Maskiner næsten i alle Jndustriens Grene foranledige for de arbeidende Classer, er Folket dog roligt i det Jndre af dette folkerige Land, selv i Øieblikke, hvor de vigtigste Qvæstioner afhandles af Nationens Repræsentanter thi - skjøndt vel intetsteds Almeenaanden kan siges at være mere vakt, end netop i Storbrittanien, hvor hvert myndigt, mandigt Individ idet mindste bilder sig ind at have Deel i Statens Styrelse, overlader Englænderen dog rolig de constitutionelle Jnstitutioner at afgjøre hans Skjæbne, thi han veed, at det er Summen af Nationents Intelligents, i hvis Hænder den hviler. Med Hensyn til Udlandet har det kun været Borgerkrigen i Spanien, der har foranlediget Skridt fra det engelske Cabinets Side. Det blev ved en kgl. Ordonants tilladt at hverve i Storbrittanien for den spanske Dronnings Sag og allerede faa Uger efter stod et engelsk Hjælpecorps paa spansk Grund. Ligesom England saaledes holder fast ved Qvadruplealliancen, saa er ogsaa i andre Henseender Venskabsbaandet med Frankrig, maaskee især mod Aarets Slutning, knyttet endnu fastere og uden al Tvivl hvile begge Staters opmærksomme Blik forenede paa Orienten og det østlige Europa. Den hollandskbelgiske Sag, som i sin Tid især forhandledes i de saakaldte londonske Conferencer, synes nu aldeles at hvile. Maaske har imidlertid den belgiske Konge styrket sine Interesser, ved det Besøg, han i Efteraaret gjorde til England, hvor hans hyppige Conferencer med Englands Stormænd dog vel ikke aldeles have ladet Politikken være ude af Spillet.