Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-04
J Begyndelsen af det fjortende Aarhundrede var Landet og Staden Rostock komne under dansk Herredømme. Kong Erik Menved vilde, for at vise sin Kongelige Glands, 1311, holde i Rostock en Tournering, hvortil han allerede Aaret i Forveien havde ladet udgaae Jndbydelser til mange udenlandske Hoffer *). Da den til Festen bestemte *) Hvidtfeldts Beretning derom (Krønike T.,S. 363) lyder saaledes – nu udi Aar 1311 haffde Kong Erich ladet forskriffve it stort Hoff aff fremmede Førster oc Herrer, at skulde møde hannem til Rostock, hvor hand actet at holde Dystrenden, Stecken og Brec ken, effter den Tids Leylighed. Did kom 20 Førstelige Personer, Margreffne Johan oc Woldemar aff Brandenborg, de Slaviske Førster oc Herrer, men Borgerne, frygtendis deris Friheder, vilde ikke haffve dem udi Rostock, hvorfaare hand nøddis til med fornefinde Førster at bygge sig Tielt, Pauluner, oc Træhus af Fiæle, at forholde dem udi; der bleff nogle Dage holden stor Ridderspil med nogen Foræring, som bleff udbyt til den, der gjorde det beste; Skrancken vaar slagen udi Rosenhaffne. Margreff Woldemar oc Hertug Christoffer bleff der gjorde til Riddere, sammesteds vaar forsamlede ved 948 Riddere og 489 af ny slagne. Tilføring at holde disse fremmede Herrer og Folck med, skeede baade her af Danmarck, Rostock og andensteds: For dette Hoffmod oc SpaattDag, d. 1 Mai, var kommen, indfandt der sig mange Hertuger, Markgrever, Fyrster, Grever og Herrer fra Polen, Brunsvig, Franken, Thuringen, Meissen, Sachsen, Hessen, Brandenburg, Schwaben, Baiern, Mecklenburg, Wenden, Engern, Cleve, Friesland, Holsteen, Schwerin og Wittenberg; Erkebisperne af Magdeburg, Bremen og Lund (Jens Grand?); Biskopperne af Schwerin, Ratzeburg, Hildesheim, Halberstadt, Camen, Schleswig, Lübeck, Brandenburg, Havelberg, Roeskilde, Odense og Aabo – en Mængde Riddere og Raadsherrer fra Mecklenborg, Pommern og Marken med stor Pomp og Pragt for Rostocks Port; thi ind i Staden kom de ikke, fordi Borgermesterne og de Gemene sagde, at de bare billig Betænkning ved, at see saa mange Fremmede i deres Stad, hvoraf letteligen alskøns Ubehageligheder kunde flyde, og bade Kongen, at holde dem dette til Naade. De ankommende Fremmede maatte nu tage Plads uden for Rostocks Port. Kong Erik lod bygge for sig to Gemakker, der vare beklædte med det kostbareste røde Klæde, og smykkede med alle Slags Zirater. Alle Tilstedeværende, ikke blot de indbudne Gjæster, men ogsaa 6000 Tilskuere, bleve kosteligen beværtede. Markgreve Waldemar af Brandenburg og Hertug Otto af Lüneburg, havde indrettet to Brønde, hvoraf der Dag og Nat flød Viin, og som enhver efter Behag kunde øse af den anførte Markgreve lod et heelt Bierg af Havre kjøre sammen paa Marken, paa det Enhver kunde tage deraf saa meget, som ham tykkedes. For Gjæsternes Tidsfordriv sørgede en Mængde Springere, Brydere, Veddeløbere, Kæm pere, og allene 640 Klopfægtere, fremdeles Pibere og andre Musicanter, der spillede paa FiolHakkebrædt, Lire, Sækkepibe og deslige Snurrepiberier. Disse bleve alle beværtede, hvilket kom disse hungrige Folk vel tilpas, da paa andre Steder samme Aar var saadan Dyrtid, at døde Legemer bleve spiste bort fra Galger og Rettersteder (?). - Dagen førend Tourneringen begyndte skyld, at de Rostocker luete Byen for deris egen Herre, forbant Kong Erich sig med Marckreffne Woldemar og de andre Herrer imod de Rostocker. - Ovenanførte Beretning er af en Rostocker Krønike, sendte Kongen Markgreven, nitten Fyrster og fiirsindstyve af den høje Adel, en Skarlagens Kaabe, en med Moscovitisk Graaværk foret Kjortel, en dansk Hest, et Skjold og et Sværd, paa det prægtigste smykkede, for med samme at møde ved Tourneerspillet. Næste Dag kom disse med klingende Spil til Kongen, som de med Knæbøining beviste deres Ærbødighed. - Paa Tourneerdagen fremførte Kongen dem, der skulde kæmpe. Kongen gjorde Begyndelsen. Han havde paa sin Side Hertug Waldemar af Slesvig, der mødte med 300 Heste, tillige endnu sex andre Herrer og Grever i fuld Rustning, som alle levede paa Hertugens Bekostning. Hver af dem førte endnu sin egen Paur. - Mod disse drog Markgreven, af Brandenborg samt de øvrige tydske Fyrster. Efterat begge disse smaa Hære havde hilset hverandre, deelte de sig i forskjellige Hobe. Nu gik det løs med Landsebryden; den, som ikke sad fast i Sadlen, blev, til stor Latter for Tilskuerne, Græsrytter. Men dog kjendte man ingen, da de havde Ansigtet skjult under Hjelmen, og kun skiltes fra hverandre ved selvvalgte Tegn paa deres Skjolde og Hielme. – Efter Lantsebrydningen svingedes de blinkende Sværde mod de blanke Hjelme med yderste Kræfter. Kampdommere lagde Mærke til de Seirende, efter deres Vaaben. – Til Taffelet bleve de første Retter bragte til Hest, og Rytterne vare iførte særlige Klæder. Alt, som fjern og nær var at faae af kostelig Mad og Drikke, blev sat paa Bordet, hvor den største Orden herskede og den hurtigste Opvartning fandt Sted. – Efter Bordet blev danset i den Orden, Kampdommeren opraabte dem. Derhos gjorde de forhen nævnte Gjøglere, Linedansere &c. alt mueligt, for at holde Selskabet i godt Lune. Saaledes gik det dagligen, fire Uger i Rad, og da man var fuldkommen mæt af alle Lystigheder, droge Fyrsterne, Greverne og Herrerne hen for Kongens Gemak, for i dybeste Ærbødighed at aflægge ham deres Tak. Denne takkede dem for deres Artighed, at have været ved Festen, roste deres Færdighed, og slog derpaa mange til Riddere, af Meklenborgere f. Ex. Fyrst Gunther af Werlasom siden ogsaa underskrev sig Ridder, fremdeles ti andre Herrer, der alle knælende bleve slagne til Riddere.