Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1779-12-24
De vandrede nu nogen Tid, indtil de kom hendes hende endnu tilvinkende Forældre af Syne, da de saae en Vogn med raske Heste komme kiørendes til dem. Det var Lykons Vogn, og han har den modstrittende Pige i Vognen, og foer med hende til Staden, ligesom han fløy paa Vindens Vinger. Hvad hialp det Pigen, at hun raabte hendes Forældre til Hielp; De vare langt borte fra hende, og tænkte ikke paa deres Datters Ulykke. Alt for hastigt for Larisse, men alt for langsomt for Lykons Ønsker, ankom de der. Pigen blev slæbet ligesom en Fange ind i det for hende tillavede Værelse, og de uforskammede Hielpere ved Bortførelsen forsvandt. - Jeg er Ly kon, sagde nu Røveren, - og Pigen blev saa heftig forskrækket, at hun vist var falden i Afmagt, dersom ikke den store Frygt havde givet hende Styrke; thi Ly kon bemærker i Landets Sprog en Ulv Du seer, at Skjebnen selv har bestemt dig for mig, og al din Modstritten er forgieves. - Giør dig nu en Fortieneste af din Føyelighed, og vær saa lykkelig, som jeg vil og skal være, Alt dette er dit, du enfoldige Pige, blev han ved, da hun utrøstelig laae for hans Fødder, og gjorde ham Bebreydelser. - Dette Gemak er et Kongelige imod din forrige, Stand, hvor mangen en skulde gierne for denne Priis fortiene Lykons Kierlighed. Achsagde nu den efter Veyret dragende Pige, alt dette behøver jeg ikke, jeg behøver ikkun Uskyldighed og Fornøyelighed, og samme ventede jeg hos Phillemon; - Phillemon, svarede han, er Lykon, og naar du elsker denne, saa elsker du din Phillemon. Han sagde endnu meere, for at tilfredsstille hende, og lod hende forud see et Liv i Overflødighed, i Vellyst og Glæde, om hun frivillig ikkun som Kiæreste vilde blive hos ham, - hvis ikke, saa var hun i hans Magt. Og han lavede sig til at vise nogle Kiertegn imod den Gienstridige, da Ciname, som beskyttede Pigens Uskyldighed, aabenbaredes i Gemaket. - Larisse kiendte hende ikke, men det var et Fruentimmer. Hun fløy, uden videre Betænkning, i hendes Arme. For Lykon derimod, viiste hun sig med en forstørret Fees Øyesyn. Last og Udydler altid feig. Han erkiendte let hendes høyere Magt, da hun saa pludselig kom ind i et tillukket Gemak. Han bad, han fortrød, han lovede. - Hidindtil, sagde Feen med en Tone, som forvissede den Strafværdige om hendes Ubøyelighed. - Hidindtil var det U dyden tilladt at prøve Dyden; men bliver du længere ved at forfølge Larisse, saa skiælv for Ciname, Uskyldighedens Skyts=Fee. - Med disse Ord forsvandt hun i en Ambra Dunst, og efterlod Styrke i Larisses Gemyt, og Frygt i Lykons. Saasnart han var kommen til sig selv igien, bad han Pigen, at hun vilde vende tilbage til hendes Forældre. Hvad der skulde være Skamgierningens Priis, det tilbød han til hende til Fornærmelsens Erstatning; og af Frygt for Feens Vrede, skaffede han hende endnu selv samme Aften, med alt det, der var i Gemaket, og de hundrede Talenter, i Mirles Hytte. Forældrenes Forundring var ubeskrivelig. Saa er det endnu, sagde de, Stædernes Sæder, og Zeus har Tordenkile. - Larisse fortalte dem CinamsBeskyttelse, og de trøstede sig med, at de vare vidende om deres Uskyldighed. Men Larisses Lege-Systres Misundelse, fandt snart et Middel til at giøre Uskyldigheden mistænkt. Vil J have prægtige Tapetserier, sagde de, og Klæder, og kostelige Røgelser, og hundrede Talenter, saa lader eder kiøre til Staden, som Larisse. De dreve og Spot med den Begivenhed med Feen, og hviskede til hverandre med Smul: Det er en god Feen, som sender hendes Pleye-Datter, saa rig hiem. Sandelig, Lykon er af Aager meget gavmild. Saaledes udbredede de over Lavisses Dyd en forgiftende Skygge, som gjorde hendes heele Liv bedrøvligt og at hendes Glæde mørk. Hun forbandede hundrede Gange den ulykkelige Foræring, som man kunde ansee for en tabt Æres Priis, og hun døde snart fortæret af Kummer - et lærerigt Exempel for heele Thessalien, at, for at leve lykkelig er det ligesaa fornødent at synes dydefuld, som at være det.