Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-05-01
Hr. Crawfurd meddeler en lang og omstændelig Beskrivelse over hans Audience hos Kongen og om den Pragt som finder Sted ved Dronningens, Prinsernes, Ministrenes og Adelsmændenes Processioner, med deres forgyldte Solskierme, med deres Palankiner, deres Elephanter, Heste og Tienere, hvilket alt har et temmeligt imponerende Udseende. – Birmanerne bare sig af med Audiencen ligesaadan som Chineserne pleie, og søgte at nedværdige Gesandterne og deres Følge i Folkets Øine; men Hr. Cramfurd som vidste Beskeed dermed, udviste saamegen Resolution og Fasthed at de ikke ganske opnaaede deres Hensigt. Audiencesalen er uden Mure, rundt omkring aaben, undtagen paa den Side hvor Thronen staaer. Toget bliver baaret af en stor Mængde smukke Piller, og ere smagfuldt og kostbart decorerede med udskaaret Arbeide. Hele Bygning en staaer paa en Terrasse af Steen, som er 10 til 12 Fod høi, og som er saa glat og glimrende poleret, at man skulde i Begyndelsen holde den for at være af hvidt Marmor Naar man undtager et Rum af 14 til 15 Tommer ved Fodflykket af hver Pille, som er malet lyserødt, saa er den øvrige Deel af Gulvet i Paladset en aldeles forgyldet Flade. Thronen, som staaer i Baggrunden af Salen, adskiller sig fra den ovrige Bygning ved en større Glands og en kostbarere Decoration. Den Deel af Gulvet, hvorpaa jeg stod, siger Hr. Cramfurd, bestod af et Slags Mosaik af Speile, farvet Glas, Forgyldning og Sølv, i en Smag som er eiendommelig for Birmanerne. Over Thronen sees en kostbar forgyldt Baldakin, og Væggene bag ved den ere paa det skiønneste decorerede. Da Paladset kun er 2 1/2 Aar gammel, saa ere hverken Forgyldningen eller Ornamenterne blevne beskadigede eller tilsmurte, som vi ellers have fundet det paa andre Steder. Endskiøndt Architecturen i denne Bygning ikke stemmet overeens med vore Begreber om en god Smag, saa er den dog unægtelig fuld af Pragt og Glands, og noppe findes en saa imponerende og forunderlig Kongelig Bygning i noget andet Land. – Audiencesalen har tre Op gange, en paa hver Fløi og en i Midten. Den sidste er blot til Kongens Brug. Vi gik op af Trappen paa høire Side, og toge, efter den gjorte Aftale, frievilligen vore Skoe af: vi gik derpaa igiennem Salen og satte os paa det anviste Sted ligeover for Thronen, noget paa Kongens venstre Haand, imedens Presenterne bleve opstillede ligeover for Thronen. Efter 10 Minuters Forløb lod Kongen sig see. Hs. Ankomst blev forkyndet ved Mufik og ved at en Dør blev lukket op bag ved Thronen, som slæbte paa Gulvet og gjorde en stærk Allarm. Kongen steeg op af Trappen, som førte til Thronen, og som det syntes med Besværlighed og med en vaklende Gang, fordi han var betynget af sin Klædning og sine Zirater. Hans Klædning var en Tunica af Guldbrocade besat med Jerveler. Kronen var en Hielm med en høi Top der lignede Pyramiden paa en Birmansk Pagode. Man fortalte at Hielmen var af puurt Guld, og den saae ud som den var besat med en Mængde Rubiner og Saphirer. J sin høire Haand holdt Hs. Majestæt noget, som man i Jndien kalder Chovrie, og dette er saa vidt som vi kunde see den hvide Hale af en Thibetansk Koe, thi denne er en af de 5 Jnsignier paa den Birmanske Kongeværdighed. De øvrige ere let vist Zirat paa Panden, et Sværd af en besynderlig Figur et aparte Slags Skoe og den hvide Solskiærm. Kongen svingede hyppig denne Koehale frem og tilbage, børstede dermed sig selv og Thronen, lagde sin besværlige Klædning i Orden paa denne, og nedlod sig derpaa paa Thronen. De Birmanske Hoffolk toge Plads i den Stilling som er sædvanlig hos andre Orientalske Nationer, nemlig de lagde Hænderne sammen paa Panden og bukkede Hovedet tre Gange ned til Jorden, saasnart Kongen lod sig see. Vi toge derimod vore Hatte af, lagde vor høire Haand paa Panden og bukkede os paa en ærefrygtsfuld Maade.