Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-01-01
Efter min som mange Fleres Erfaring og Opribeviisning kunne alle vore Biskopers geistlige Forretninger ikke allene meget vel besørges af Amtsprovster, men jeg tør endog paastaa, at de hurtigere og nøjagtigere ville af Disse end af Hine blive besørgede. Vistratserne i Kirkerne og Skolerne ere uden Tvivl, som de almennyttigste saa en Biskops de vigtigste geistlige Forretninger. Men vist og at Nytten af disse Visitatser skulle være langt større, om de paa samme Stæden oftere kunne igæntages, end nu er muligt formedelst Biskopen nes store Embedsdistrikter, og deres mange daglig forefaldende vordslige Embedssysler. Hertil kommer, at hvor nu Amtsprovster ere indsatte – en Jndretning der nel bliver og bør blive almindelig - stemmer disses Undervisnings og Foredrags Maade ikke altid overeens med Biskopens, en For skal man allerede et og andet Sted vil have sporet de for Undervisningen ikke fordeelagtigste Følger af. Om vore Landemoders Unødvendighed over bevises vi af de trykte Synodalier, for disse Moders Skyld behøves vist derfor ingen Biskop. Men om i disse unyttige Landemoders Sted Amts provsten nu i en nu i en anden sit Amts Præstegaard en eller to Gange om Aaret samlede Præsteskabet, ville saadanne Forsamlinger kunne stifte langt større Nytte, især naar Amtsprovsten var - som han altid burde være – en lærd eller dog videnskabelig Mand. Thi her ved disse geistlige Amts= eller Herreds moder burde vel først omtales hvad nærmest vedkommer de præstelige Forretninger, dog dernæst og alt Mærkeligt i Dagens Literatur saavel den udenlandske som indenlandske, og Præsteskabet af den lærde Amtsprovst gjøres opmærksom paa Videnskabernes Fremskridt eller Tilbagegang, anvises gode Bøger - Journaler o. s. v. Overalt vil en lærd og oplyst Amtsprovst meget lettere og med større Hæld kunne virke baade paa sit mindre Distrikts færre Præster og paa deres Menigheders Tarv, end det nu er muligt for selv den lærdeste og virksomste Biskop, der er belæsset med en saadan Mængde verdslige Forretninger, af de betage ham Tiden til dem for den Lærde vist behageligere og den geistlige Embedsmands Bestemmelse mere passende videnskabelige Sysler. Thi vilde jeg, at vore Biskoppers verdslige Embedsforretninger ganske skulle henlægges til verdslige Embeder. Dette synes baade mere passende, og vilde vist og gavne det Offentlige, som sandelig alt for ofte har tabt, eller dog staaet Fare for at tabe ved at se de med Bøger og Videnskaber saa heterogene Forretninger i Bispernes Værge. Notorisk er det og, at stundum de lærdeste Biskopper have deels til Famuler, dels til lønnede - ikke altid saa oprigtige – Raadgivere maattet ganske overlade de mange en Biskop paalagte verdslige Forretninger. Og sandelig - At sidde en eller flere Dage og Uger, og rode i et tørt Regnskab - At opofre Aar for at komme efter de Rifter og Huller Uredelighed eller Forsømmelse har i den Stiftelses Fond, i det geistlige Embeds Rettigheder voldet –At grandske i Love og Forordninger for at understøtte opstøvede fra endeel Aar siden tabte Rettigheder – At erkyndige Sig om det Pant, der holdes ved Hævd, den Kapital her staar sikker – At undersøge en afsagt Doms Grund eller Ugrund -At skønne om ved en Udskiftning, et Hegn, en Grøft, et Vandløb o. s. v. Præsten eller Kirke eieren er fornærmet, med mange flere saadanne forden Lærde efter hans Opdragelse og Lyst tørre Undersøgelser er vist ikke enhver Biskops Sag. Elsemplerne paa det Modsatte af min Paastand ere i det mindske saa saa, at jeg tør skyde mig under den gamle Ordsprog, en Svale gjør ingen Sommer Sandt er det ogsaa, at saadanne Lærde besjællede af deres ny Embedspligter tabe sig paa deres Bispestole for Videnskaberne, hvori deres mange verdslige Sysler forbyde dem at holde Skridt med Tiderne, de leve i. Denne sidste bemærkning er allerede for nogle Aar siden gjordt i de københavnske lærde Efterretninger af en kompetent Dommer over to vore da som Embedsmænd meget virksomme Biskoppers lærde Arbeider, der vel aandede af den Lærdom, hvis Ny havde sat dem paa deres Bispestole, men og kændelig viste, at de lærde Forfattere paa disse deres Sæder ikke havde kunne give sig Tid til at bemærke de Fremskridt, som deres Videnskab i de tyve sidste Aar havde gjordt. Meget frygter jeg derfor, at ville Sællands Aarhuses - og Viborgs lærde Biskopper hamle op med deres ulærde skønt som Geschaftsmænd agtbare Kolleger, saa maa Michaelis - Tychson og Tenophon give Plads for Schou og Fogtman, men saa vilde vi ikke heller torde kunne vente at se fra dem de fuldbragte videnskabelige Værker, som allerede deres lærde Ungdomsarbeider gave vor Litteratur smigrende Haab om. Jmidlertid dannes gode Regnskabsbetjente lettere end udmærkede Videnskabsmænd, som dertil have Lyst ved lærde Arbeider at gavne Litteraturen. Var end derfor en Bastholm bleven den virksomste Biskop, skulle hans Virksomhed dog aldrig have erstattet det heraf nødvendig fulgte Tab af de mange lærde og dertil almennyttige Skrifter denne vor i Fortjeneste af almen religiøs Oplysning første danske Geistlige