Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1843-04-07
Den af mig i dette Blads Nr. 31 fremsatte Besværing over Thisted Amtsraads Erklæring over Spørgsmaalet om Amtsforvalterne burde tillægges Godtgjørelse af Amtsrepartitionsfonden har vundet særdeles Styrke ved Provst Michelsens forsøgte Gjendrivelse deraf, hvilket jeg, med Hensyn til de Læsere, der er holde min Kritik og Svaret sammen, maa tillade mig at bevise. Amtsraadet havde erklæret: "Det er vitterligt, at ingen Embedsmænd ere saa rigeligen aflagte i Forhold til deres Arbeide, som netop Amtsforvalterne. Nu tilstaaer Provsten, at disse Udtryk vare maaskee vel stærke og nedstemmer dem til: "det er almindelig og med Rette antaget, at Amtsforvalternes Løn er god og tilstrækkelig og det netop i Sammenligning med andre Embed mænd hertillands. Provsten har da indseet, at det dog var en egen Sag, at efterat det kongelige Rentekammer, som kjender Amtsforvalter nes Jndtægter, i Skrivelse til Amtsraadet af 25de Decbr. f. A. havde yttret, at Amtsforvalternes Jndtægter i Almindelighed, i Forhold til deres Forretninger og Ansvar ei ere betydelige, Amtsraadet da har erklæret det som vitterligt, at ingen Embedsmænd ere saa rigeligen aflagte i Forhold til deres Arbeide som netop disse. Men vistnok har Provsten ikke gjort sig fortjent af sine Medcolleger og de for stærke Udtryk, o :(Overdrivelser og Hyperboler) hidrøre fra ham – jeg vil ikke sige af ham ere indsmuglede i Erklæringen; thi Sindighed og Upartiskhed ere aldeles fornøden, forat Jnstitutionen kan vinde den Betydning, som ingen meer end jeg ønsker, at der maae blive den til Deel. Defensor har villet svække min Kritik, ved at udhæve, at jeg har sagt: "Amtsforvalterne have knapt Udkomme", men mine Ord ere: "de fleste Amtsforvaltere paa Øerne og nogle i Jylland have, naar Contoirhold fradrages langt fra rigeligt, men kun knapt Udkomme. Hvad jeg har sagt om nogle af disse Embedsmænd, har han villet faae Læserne som vel kunde have glemt de brugte, Udtryk - til at troe, at jeg har fremsat som noget i Henseende til alle gieldende. Her er altsaa en Fordreielse af mine Ord. Men i det Provsten maa ligesom fremkalde onde Aander til sin Tjeneste, viser han tilfulde den Sags Svaghed, som han har villet forsvare. Endvidere har jeg meent, at der ved Lønnens Bestemmelse rettelig bør tages Hensyn til Risico. Defenfor fortæller, at jeg dermed har sagt, at der skulde sættes Præmie for Redelighed, men hvorledes han kan komme til den Slutning er mig ubegribeligt; dog har jeg her kun at beklage mig over hans slette Logik, men ikke over urigtigt Citat. Af foranmeldte Skrivelse sees, at ogsaa det kongelige Rentekammer erkjender, at Jndtægten bør staae i Forhold til Ansvaret, og Erfaringen har viist, at det med Hensyn til Statskassens Tarv, ikke er rigtigt, at lade Embedsmænd, der har Tønder Guld aarligen mellem Hænder, hendrage Livet i knappe Kaar. Defenfor siger vel, at ingen vil tiltræde min Mening, at disse finde Sted; dog troer jeg, at Enhver, der kjender Normalreglementet bedre end Defensor, og derhos veed, at ved nogle Amtstuer, Jndtægten ei er stort over Gagen af den kongelige Kasse, saa at Contoirudgifterne levne ringe Netto Jndtægt, og som endelig ei har anseet overfladisk Kjendskab til et Par Amtstuer tilstrækkelig til at begrunde, en bestemt Mening og udtale den som umodsigelig, deri ville være enige med mig.