Ribe Stifts Adresseaviser, 1847-07-05
Skamlingsbanken var endnu stærkere besøgt iaar end ifjor. Nogle ansloge Forsamlingen til 89,000, Andre til 11-12,000 Mennesker; Sandheden ligger vel midt imellem. Der var iforveien intet særegent Anliggende annonceret, som iaar kaldte Folket til Bjerget; men Landets Sag ligger det paa Hjerte, og da man veed, at der ved dette offentlige aabne Møde dog altid vil blive Noget talet og Fædrelandet og de slesvigske Forhold, saa svarer man ikke Tid, Reise eller Penge for at komme og høre, hvad det vil blive Da tvende Dampskibe vare ankomne fra Fyen gik Toget med tvende Musikkorpser i Spidsen op til Talerstedet, hvor Hr. Staal fra Talerstolen bød Fyenboerne og de Andre fra Kongeriget et hjerteligt Velkommen, som ledsagedes af Forsamlingens Hurra og af en af Redaktør Koch forfattet Sang, foredragen af et Antal Sangere, meest Høiskolens Elever, og akkompagneret af Orchestret. Nu betraadte Laurids Skau Talerstolen og rettede følgende Ord til Forsamlingen: "Mine Venner, Jeg havde besluttet i Aar ikke at tale paa Skamlingsbanken, af to Grunde. Som Taler her har jeg altid pleiet at anstille Betragtninger over Slesvigernes Stilling især med Hensyn til deres danske Nationalitet, hvorvidt den i det sidste Aar havde forbedret eller forværret sig; men det forekom mig, som og Regeringen, siden vi sidst vare samlede her, Jntet havde foretaget, som gav grundet Anledning til nogen særdeles Tak, ligesaalidt som til nogen Beklagelse fra vor Side. Dette var min ene Grund. Den anden var, at De nu vel kunde være trætte af bestandig at høre Een og den Samme, og om end ikke ganske kjede af, saa dog ligegyldige for min Tale. Men, mine Venner, netop i disse Dage have Bladene udbredt stærke Rygter og tvende høistvigtige Bestemmelser af Hs. Majestæt, og stridt om, hvorvidt disse Rygter kunde troes eller ikke; og idag erfarer jeg, at angaaende den ene er den kgl. befaling allerede kommet til Amtshuset, og om den anden have vi stor Grund til ikke at tvivle. Jeg kan derfor idag umulig blive ganske tans paa Høiskamling. Den ene af disse Efterretninger har især overrasket mig, men begge fortjene de vor varmeste Tak. Den første er, at der skal oprettes et dansk Skolelærerseminarium i Nordslesvig, den anden, at Latinskolen i Haderslev fra Paaske næste Aar af skal forandres fra en tydsk til en dansk Skole, og altsaa besættes med nye Lærere, forsaavidt de gamle ikke ere istand til at undervise paa Dansk. - Hvad sige J. om slige Bestemmelser, stærkt Bravoy. Dansk Skolelærer seminarium og dansk Latinskole i Nordslesvig, Er det ikke som om den danske Aand, der i Aarhundreder har ligget bedøvet i den fortryllede Borg, med eet blev bragt ud i Guds frie friske Luft og nu begyndte atter at trække Veiret til nyt opvaagnet Liv. J Sandhed! nu kunde jeg have Lyst til at halde en Tale for at give min Glæde og min Tak Luft, men jeg vil det ikke, for ikke at nævne, hvad vi endnu have at ønske, at forlange; jeg vil det ikke, fordi Enhver af Eder, uden mine Ord, indseer og føler disse tvende Bestemmelsers uhyre Vigtighed; jeg vil det ikke, fordi i samme Øieblik Kongen taler: "der skal være et dansk Skolelærerseminarium, og der skal være en dansk Latinskole i Nordslesvig, saa har jeg ikke Lyst til, i matte og svage Ord at udtvære denne stærke og kraftige Konge-Tale, men kun Lyst til at raabe: Tak! Konge, saadant skal det være Lyst til, i Forening med Skamlingsbankens mange tusinde Røster, at raabe Hurra for Kong Christian den Ottende, der nu begynder at vække Livet i Slesvigs sovende Løve. Disse Ord vakte en overordentlig Begeistring i Forsamlingen som neppe tillod Taleren at ende, for den udbrød i et ni Gange gjentaget Hurra for Hs. M. Kongen; Jubelen rungede som en Torden vidt over Land og Hav. Dernæst besteges Talerstolen af Forstanderen paa Rødding Høiskole, Hr. Pastor Helweg, som med Varme og Kraft holdt et Foredrag, der i høi Grad vandt Forsamlingens bifald. Som et ret passende Ekko til denne skjønne Tale foredrog Sangerne vilkaarlig en af den jydske Pige forfattet Sang. Nu besteg Hr. A. Kloster, Senioren for Provstiets Skolelærere, Tribunen og holdt et humoristisk Foredrag, som ofte afbrødes af Forsamlingens Bravo og Latter. Herpaa afsang Høiskole. Eleverne "Danmark, derligst Vang og Vænge, som Forsamlingen vilkaarligen stemte i med. Til Slutning fremstod Hr. Pastor Møller fra Nykirke ved Veile, som, allerede bekjendt fra et ypperligt Foredrag ved Festen 1845, derfor hilsedes af Forsamlingen med Velkomst hurra. Hans bjærtelige, vittige og træffende Foredrag – hvis alvorlige Jndhold var en Lovpriisning over de Patrioter, der ere Fædrelandets hengivne, tro og ivrige, skjøndt selvgjorte, Vogtere, hvis Aarvaagenhed stundom falder Statens Styrere besværlig, men uden hvilken disse i farlige Tider ofte hverken formaae at opdage Fjenden eller Faren - vandt et overordentligt bifald og afbrødes mange Gange af Tilhørernes Glædesudbrud, der naturligviis ved Talens Slutning endte med mangfoldigt Hurra. Efter Maaltidet foretoges Bortlodningen af de under Festen udstillede Avlsredskaber og Jndustrigjenstande. Den fortrinlige Phaeton, (1ste Gevinst) forfærdiget af Hr. Vognfabrikant Hans Jensen i Haderslev, vandtes af Hr. Garvemester Lackemeyer, ligeledes i Haderslev. Hr. Staal gjorde derefter fra den runde Steen Forsamlingen bekjendt med Bestyrelsens Plan til at see et almindeligt følt og ofte udtalt Ønske realiseret, næmlig at faae opført paa Høiskamling en grundmuret Bygning, stor nok til at rumme en talrig Forsamling, og stærk nok til at trodse Vind og Veir Man agtede at opfordre de hidtilværende Aktionærer i Høiskamling, hvis Aktier ere paa 4 Specier, til at bidrage andre 4 Specier, og at indbyde til en ny Aktietegning paa 8 Sp., hvorved saadanne nye Aktionærer komme i samme Stilling og Rettigheder som de gamle. Ret til at indtræde i dette Aktieselskab skulde Enhver have, enten han boede i eller udenfor Slesvig, og man ønskede og haabede at kunne indvie den nye Bygning, som han foreslog at give Navnet Dannefærd, til næste Skamlingsfest. Derpaa besteg først Pastor Helweg og derpaa Pastor Møller Stenen, og opmuntrede, begge med Varme, Begeistring og Talent, at reise et saadant sikkert Huusly for det frie fædrelandske Ord paa Høiskamling. – Endeel tegnede sig strax paa Stedet. (Danvk.)"Maanedsskrift og Repertorium for Almueskolelærere, indeholder følgende Visitatssene, der viser, hvorledes Provstemagten endnu kan optræde i Jylland; J et Par af Jyllands Herreder regerer for Øjeblikket en Provst, der, formedelst sin Myndighed og Brutalitet ved Visitatserne især imod Skolelærerne næsten er bleven til et Ordsprog. Vi skulle her fortælle en lille Visitatsscene mellem ham og en Skolelærer i N. N. den 10. Novbr. f. A., hvilken Dag har efterladt et saare bittert Minde hos den Sidste. Visitatsen overværedes af Stedets egen Præst. Da Provsten havde visiteret en anden Skoles Børn, og hos Skolelæreren i N. N. indtaget et Maaltid, der syntes at behage ham, raabte han: "Frem med N. N. Skoles 2den Klasse! – "Protokollerne frem! "Hid med Læsebøgerne! – "Nu Du der, saa Du, saa Du saa Dul, osv. Paa denne Maade vedblev han, indtil hele Klassen var gjennemløbet, idet der ogsaa af og til faldt Ord, som Snavs! (for ikke at bruge et mere vulgært), duer Jntet, m.v. – Deri maatte Skolelæreren som Underordnet finde sig. - Omtrent Kl. 4 var Visitatsen forbi; – men nu kom først det Haarde for Læreren. – "Skolelæreren i N. N. herind! "Det er Snavs! - det er en ringe Skole!" -"Det er besynderligt nok, svarede Læreren, at jeg eller min Skoles Børn aldrig kan være saa heldig at tilfredsstille Deres Høiærværdighed ved Deres Visitatser, i min 24aarige Lærertid her paa Stedet har jeg havt tvende Bispe-Visitatser, Visitatser af 3 til 4 Provster foruden Dem, og jeg har flere Gange modtaget Berømmelse for min Skoles Ungdom og mig selv; - desuden kan jeg skaffe det dokumentarisk bevist, at jeg har leveret de bedste Konfirmander i Almindelighed i disse Aar. - Stedets Præst bevidnede Sandheden heraf. Nu var Hundrede og Et ude, den høie Visitatsmand sprang frem imod Læreren og tiltalte ham saaledes. Deres Skole er en daarlig Skole! Staa ret, imens jeg talet med Dem De er Sogne-Forstanderskabets Formand, – det tager megen Tid, hvilket jeg, der selv er Formand for Sogne-Forstanderskabet, tilfulde veed. Vil De ikke nedlægge den bestilling, saa indberetter jeg det til Kancelliet, og De kan da selv tilskrive Dem Følgerne. Det er mine Ord. – "Gjør som De er Provst til. Jeg maa jo underkaste mig Følgerne", svarede den forknytte Skolelærer. – "Ja, ja! Deres Børn vare jo bedre end ved forrige Visitats. Dersom De kun vil frasige Den Forstanderskabets Funktion, tænker jeg nok, det kan blive godt, thi Deres Person har jeg aldrig havt Noget imod."