Københavns Adresseavis, 1763-03-11
Dødsfald. Her i Staden. Hr. Jens Hansen Løwe, Jnspecteur paa Søe=Qvæsthuset, 59 Aar. Hr. Johan Hørner, Hof Skildrer, paa Kul=Torvet, 52 Aar. Mad. Kirstine, afg. Ole Sørensen, Hjulmands Enke, 69 Aar. Sr. Jens Stier, Mester=Skræder, i Pilestrædet, 49 Aar. Mad. Maren M. Knudsen Rebslagers Enke i Pindsvine=Gaden, 77 Aar. Sr. Jens Larsen i Skidenstrædet, 98 Aar. Tanker ved Sallig Hr. Ch. H. Lunds Dødsfald. Jblant Dødsfaldene har jeg maattet tegne en Mand, hvis Navns Anførelse er ikke skeet uden Gemyttets inderlige Bedrøvelse. Pennen maatte skrive Tankerne med langsomme Trek. Ach, hvi skulde jeg saa forrigfuld berettes: Christian Henrich Lund er død. Hans Navn var et bekiendt Navn; det var et berømmeligt Navn, og skal være et uforglemmeligt Navn, thi et got Navn er bedre end en god Salve. Dødens Dag, end Fødselens Dag. Hanhavde indlagt sig et got Navn. Han begyndte at gaae Stien til det gode Navn ved hans Fødsel den 12 Junii 1714. Han fortsatte sit Forset da han i sit 15de Aar 1729. kom til Jsenkramhandlingen. Herefter frembrøde Glandsen af hans gode Navn da han blev Svend 1737. Fremmede bleve derfor forelstede i ham paa hans Udenlands Reyse i Aaret 1739, da han med dem, og de med ham stedse har bleven ved at handle. Jo, et got Navn er bedre end en god Salve! O Tund, Lund, hvor got er Dit gode Navn for de Efterlevende. En arbeydsom Flittighed; en flittig Vindskibelighed, begge geleydede af en mild Lykke, tillavede en god Salve for Dit gode Navn. Meest da Du i Aaret 1740, begyndte Din egen Handling. Dine Bestræbelser kronede derefter Din Bryllups=Dag den 20 Sept. 1741. med Din kierligste Ægtemage, nu høybedrøvede Enke Madame Chirstina Margaretha Lund, hvad Understøttelse Du har havt i Hende i Din timelige Veys Bestræbelser, er vitterligt nok. Du viiste og, at Du selv skiønnede derpaa, da Du i Dit sidste Farvel til Hende, takkede Hende for Hendes troe Bistand imod Dig og kierligste Forening i 21 Aar. Hvor got Navn har Han ikke havt ved alt hvis Han har forestaaet. Kommer i Vidner til Hans gode Navn; siger, hvorledes Han viiste sig, som Forstander ved St. Petri Tydske Kirke fra 1752, som Collecteur ved nu værende Lotterie fra 1753, som fornævnte Tydske Kirkes Curator fra 1756, som Fændrich ved Stadens Borgerskab fra 1759. som Medlem af Stadens 12 Mænd fra 1762. og som Directeur ved den Zedelerske Begravelses Casse fra 1760, ikke at tale om andre Ting, saasom Byens borgerlige Bestillinger, i hvilke Han forhen havde viist sig troe og utrettelig. Hvo har noget at udsette paa Hans Forhold, Jngen. Hans Redelighed, Flittighed og Nøiagtighed gav Anledning til at belegge Hans Skuldre med alt, hvis Ham blev paalagt, og hvis Ham i Societeters Val blev tilkiendt. Under alle disse Byrder, voxte Hans gode Navn. Han stræbede for sig og sine til Hans Dødsbud kom den 22 Februar. om Aftenen. Strax slog Han alle Jordiske Ting af sit Sind, og ikke engang vilde høre tale derom. Han forestilte sig nu den visse Død; og da Han følede Guds Aands Virkning i sin Siel, gjorde Han Davids Bøn til sin: Herre, vær mig naadig og helbred min Siel! Da skede Afregning imellem Gud og Ham. Christi Forsyning som Ham i denne Faste=Tid til Pas, til en bedre Døde=Dag end Fødsels=Dag. Han havde allerede beskikket sit Huus. Han begierede allene at døe, og forlangte ilde at leve. Hans Begiering blev opfyldt den 1ste Martii efter 8te Dages store Smerter. 48 Aar 8 Maaneder og 17 Dage var Hans gandske Alder. I Hans 7 gange døde Aar havde Han altid forestillet sig denne Hans Ende. Nu, til Lykke med Din Lod, det øn skeer Din efterladte bedrøvede Enke, og 3 forgrædte Børn, 1 Søn og 2 Døttre. Lad Dit Legeme hvile iblandt Dødningene i St. Petri Kirkes Capelle, hvor det nedsattes den Martii 1763. Et Følgestab af de beste Venner saae Dig bellemt at nedsettes Din Grav. D Sallige Lund! see nu hisset Gud, hils Din der værende Søn, og lev Jo Dødens Dag var bedre end Fødselens Dag. Du hadede aldrig Livet fordi det var ey ævigt her. Jeg erindrer hvor ofte Du førelstede Dig udi en af Din Ven componeret Arie, hvor disse Ord særdeles rørte Dit Sind. Hvad er dog vort Liv, en Kiede udaf Usselhed, og vor Tidsfordriv, bestandig Møysomhed; Man siger, man higer, forat faa Lysten styrt, man løber, og kiøber Fortrydelse for dyrt, men for man veed deraf, saa er vil vor Grav. Nu rester ikkun mit Tak=Offer, det skylder jeg Din Af mindelse; det vil jeg antænde ved Din Aske. Vær takket og æret for Din Tieneste imod mig i min Tieneste hos Dig. Da lærte Dit Exempel mig ey at mattes ved Arbeyde, men mere at bevæge Sindet og Sielen end Legemet. Det fortærede Dig, det forkortede Dine Dage. Udi Dine Døds Smerters Lidelse spaaede Du mig, som deri ligner Dig, det samme. Mit Liv og Død staaer i Herrens Haand.