Viborger Samler, 1823-04-30
Ved Lord Liverpools Tale i Overhuset angl. de fremlagte Dokumenter og Spanien, forekom og følgende Yttringer af den ædle Lord "Man kunne med Rimelighed antage, at Frankrig ikke ville betvinge Spanien, dersom det ikke fandt Understøttelse hos den største Deel af den spanske Nation og hvorfor skulle da England blande sig i Sagen: - Tidsnovar det for England at deeltage i Krigen, naar det blev nødtvungen dertil, som f. Ex. ifald Portugal blev angreben hvilket vi dog have de kraftigste Forsikkringer om, ikke at ville skee. - Dersom Statsklogskaben (Politiken) fordrer vi skulle være neutrale, saa maae den og være alvorlig og ærlig holdt, (en væbnet Neutralitet maae Parlamentet nærmere bestemme om skulle finde Sted) thi vi have ofte seet os bedragne ved falske Neutraliteter og der er ikke ført en Krig, hvori vi jo baade have maattet slaaes, saavel med de Krigførende som med de Neutrale - Angaaende de i Parlamenterne fremlagde Dokumenter, da ere de deelte i to Klasser, hvoraf de 14 høre under Rubriken: "Verona og Paris" og de 43 under: "Paris og Madrid, Foruden at Engellands Misbilligelse af enhver Jndblanding i Spaniens indre Anliggender er Omqvædet i dem alle, kan den sidste, som er en Depesche fra Hr. Canning til den Brittiske Gesandt i Paris, Hr. Stuart, ansees for en Re kapitulation af det Hele og indeholder især interessante Dato til Oplysning i denne Sag. Saaledes siges her, var det ikke de indvortes politiske og borgerlige Reformer, der i Slutningen af forrige og Begyndelsen af nærværende Aarhundrede væbnede hele Europa imod Frankrig; men fordi det vilde forplante først fine Grundsætninger og derpaa sit Herredømme videre ved Sværdet. Spanien forlangte selv Engellands venskabelige Mellemkomst", og det kun paa en Maade, som lod sig forene med dets Neutralitetsystem. Den franske Regjering afslog derimod dets Mægling, da den almindelige Stilling, hvori begge Riger stode til hinanden gjorde Krigen uundgaaelig, for derved at giøre Ende paa en Tilstand, der var lettere at begribe end at forklare, og da Spaniens Forfatning kun vedvarende allarmerede den franske Armee og Nation. Meddelelsen af Kongens Tale var imidlertid ledsaget med ny Forsikring og Frankerigs Fredstilbøilighed; men alle den Engelske Regjerings Bestræbelser for at skaffe denne Udtydning Jndpas i Madrid, sloge feil Iøvrigt haaber Man ikke, at Frankrig skulde have ærgjerige Hensigter med Krigen i Spanien, og ligesom Storbrittanien høitidelig erklærer det langt fra sin, at tilegne sig mindste Deel af de forrige spanske Besiddelser i Amerika, saa vilde det heller ikke i noget Tilfælde taale at Frankerig forsøgde, enten ved Erobring eller Afstaaelse at bringe nogen af disse Besiddelser under sit Herredømme. I Underhuset erklærede Hr. Canning: at Krigen, let kunne have været undgaaet, naar Spanien havde villet samtykt i nogle smaae Forandringer i Constitutionen og Frankrig ville have trukken Observationshæren tilbage - Angaaende det Spanske Amerika havde England længe raadet Spanier at erkjende dets Uafhængighed ligesom og erklæret sig imod enhver mulig Aftrædelse af disse fordums Colonier til Frankrig. Han forsvarede og Spanien mod den Overeenstemmelse man ville finde mellem Englands Forhold 1793 og Frankrigs nærværende - Da Spanien hverken har udstædt et Dekret der lignede de franske Republikaneres 1793, da det ikke har søge at stifte Revolution i andre Lande eller erobre dem, saa burde Frankrig af alle være det sidste, der viste Spanien til Rette, da det ved et ufortjent Overfald netop har skabt den Forfatning, som det nu saa høilig fordømmer - For England passer det sig ikke at antage en blot truende Stilling, heller ikke bør det uden med sin fulde Kraft tage Deel i denne Krig &c a.