Aalborg Stiftstidende, 1837-04-01
Frankrig. Man har aldeles intet factisk Nyt fra nogetsomhelst Pund, i hele Europa, men maa holde sig til Discussioner over hvad der tidligere er passeret og de Virkninger, der ere udsprungne deraf for Fremtiden. Saaledes har man for Øieblikket i Paris seet to Kundgjørelser træde for Lyset, som angaae en og samme Gienstand og, saa at sige, controllere hinanden indbyrdes. Den ene er Committee=Beretningen af en Hr. Janvier over den andragne Supplementar-Credit for afvigte Aar og Marschal Clauzels RetfærdiggjørelsesSkrift for Expeditionen til Constantine. Den Førstes Arbeide er saare vidtløftigt og dreier sig i det Væsennige om samme Grund-Idee, som Marschallen lydelig udtaler, nemlig: at det aldrig har været Regjeringens virkelige Alvor at behandle Algier som en uadskillelige Deel af det franske Gebeet. Heraf kan man forklare sig den idelige Vaklen og de uafladelige tilsyneladende Modsigelser, som fremlyse af alle Regjeringens Forholdsregler med Hensyn til Algier og kun alt for let tillige de Uheld, man der har havt at beklage sig over. - Blandt de for afvigte Aar forlangte Summer var ogsaa een, bestemt til Forøgelsen af Militair=Magten i Afrika og det var denne Supplementar=Credit, over hvilken Committe=Beretningen skulde udbrede sig, idet den skulde anstillet strænge Undersøgelser og Forholdene med Hensyn til Afrika. Kun denne Deel af den saare vidtløftige Beretning er bleven forelæst i Kammeret og det kan her ikke have Interesse, at gjøre Uddrag af den for Øieblikket, da den er bestemt til at debatteres med det Allerførste og da noksom vil komme paa Bane. Af den anden Kundgjørelse, nemlig Marschal Clauzels Forsvarsskrift, levere Journalerne Uddrag, der lede til den Dom i Publicum, at denne Keiserrigets Opdragling, uagtet han i mange Aar har hørt til den liberale Opposition, dog slet ikke er bekjendt med en fri Forfatnings Caracteer, og langt fra at have tilegnet sig de Egenskaber, der høre til at kunne trives under samme, laborerer af en ubegrændset Egenkjærlighed. Det er saaledes at miskjende frie Jnstitutioner, naar Marschallen bittert beklager sig over de utallige Angreb, af Pressen, for hvilke han er udsat. Som en Mand i en betydelig Function, hvis Administration er løben uheldig af, skulde han betænke, at en fri Drøftelse af saadanne Mænds offentlige Handlinger, er en uundværlig Grundbetingelse for den sande Friheds Opretholdelse og uden denne Betingelse, vilde Friheden neppe være værd at tale om. Han har jo ogsaa Pressen til sit Forsvarsvaaben og, hos os her i Frankrig, saa hedder det videre, ger den taabelige Fornemhed hos de høie Embedsmænd længe forsvunden, der i Fortiden an tet saae det for en alt for stor Nedladenhed at retfærdiggjøre er, sig offentligt for Publicum. - Ogsaa dette Skrifts Jnd de hold vil blive debatteret i Kammeret og da nærmere komme er til Omtale. Nogle Attringer i Skriftet imod en Hr. Baude, at denne nemlig skulde have tilraadet et hurtigt re Tilbagetog fra Constantine, erklæres af Sidstnævnte for Usandafhed. Det vil rimeligviis komme til Duel paa Pistoler i it denne Anledning. Idet mindste er det ikke lykkedes Marschal lens og Hr. Bandes Venner at bringe en Forsoning tilveie, men blot at faae Duellen udsat.