Aalborg Stiftstidende, 1837-06-29
Blandinger. Om Tilstanden i Paraguai, en Stat, fra hvilken man sjelden faaer nogen Meddelelse, gives følgende, Beretning: Slaveriet er vel ikke afskaffet i Paraguai, men Antallet af Slaver er her særdeles lidet i Sammenligning med de øvrige Dele af Amerika. Slaverne bestaae næsten udelukkende af Mulatter ellers Creol=Negre, da man allerede for lang Tid siden har ophørt med at indføre Sorte fra Afrika eller Negros Bosales som man kalder dem. Forøvrigt fik man dem ogsaa meest fra Buenos=Ayres, aldrig directe fra den afrikanske Kyst, og dette gjorde dem saa dyre, at bestandigen kun faa bleve indførte til Paraguai. Stedse var det kun Enkelte, der lod saadanne komme til deres egen Tjeneste, og i Paragnai existerede aldrig et Slavemarked, som i Søhavnene. De Nyankomne søgte fortrinligen Forbindelse med de Hvide og med Mulatterne, saa at Racen hurtigen formindskedes. - Da de Høide ikke behøvede at frygte foren Revolution af dette lille Antal Slaver, gav man dem ikke Friheden, ligesaalidet som man føiede andre Foranstaltninger til deres Gunst. J Buenos=Ayres, hvor deres Antal oversteg de Hvides, dannede man det Fodjæger-Regiment af dem, og lovede dem Friheden efter 8 Aars Tjeneste; de omkom næsten Alle i Over=Pern af Kulde og Vexelfeber. Paa samme Tid udkom der en Lov, der bestemte, at Slavinder nes Børn skulle være frie; en fri Kones Barn, havde bestandig havt Moderens fri Stand, om end Faderen var Slave. J Paraguai aftager imidlertid Slavernes Antal stadigen, fordi man emansciperer og fuldkommen frigiver Mange, medens derikke længer gives noget Middel til at indføre nye. Jøvrigt er deres Skjæbne meget mildere end i de øvrige Lande, i hvilke Slaveriet endnu existerer. Udenfor de høiere Classer er det hyppigen Tilfældet, mat man ikke kan skille Slaven fra Herren. Man revser dem sielden, og da aldrig med den Grusomhed, som man daglig kan være Vidne til i Brasiliden, hvor Slaverne ofte blive pidskede saaledes, at man kan lægge en Finger i Saaret. - De gamle spanske Love, som man endnu strængt følger i Paraguai, begunstige Slaverne meget: En mishandlet Slave kan klage mod sin Herre for Defensor de los mindres, (de Umyndiges Forsvarer) og denne kan, naar Anklagen findes grundet, tage ham under sin Beskyttelse og overgive ham til en tredie Mand, indtil han finder en anden Herre for ham. Den Slave, der kan betale sin Herre den Sum han har kostet ham, eller, om han blev kjøbt ung, en noget større Sum, kan dermed kjøbe sig fri, og Herren kan ikke negte at modtage Lønningssummen. Ligeledes kan Herren ikke modsætte sig Slavens Salg til en anden Herre, naar denne vil kjøbe ham for en billig Priis, og Slaven ønsker det. Om Søndagen maa man ikke bebyrde Slaverne med andet Arbeide end smaae Huusgierninger. Ligesaalidt tør man en hindre Slaven i at gifte sig. Siden Revolutionen have Slaverne ofte misbrugt disse Love til at plage deres Herre, men Dictatoren har hurtig raadet Bod paa denne Ulempe. - Omendskjøndt man sandsynligrviis kun frigiver aldrende Slaver, seer man dog Frigivne af enhver Alder, som have faaet deres Frihed, Aldeels ved Testamenter og deels ved andre Velgjørenheds Handlinger; andre skjænker man Friheden til Belønning for beviste Tjenester. Mange Mulatter, blive frigivne af deres Herre, efterat de ved deres Handel have erhvervet sig en liden Formue. De unge Mulatinder, som, naar de ere hvide og smukke, have en stor Værd i de Hvides Øine, vide at lade sig løskjøbe ved deres Elskere. - Mulatterne ere i Almindelighed stolte og trolløse, sjelden hører man et ædelt Træk af dem. Nose sie de mula y mulatte (man tør ikke tro et Muuldyr og en Mulat) er et gammelt spansk Ordsprog, der indeholder meget Sandt. Negerne udmærke sig derimod ofte ved Hengivenhed for deres Herre. Derfor behandler man, ogsaa Mulatterne paa en meget nedværdigende Maade, og Udtrykket mulatto er et Skjeldsord selv imod frie Mulatter. - Man gjør sig ingen Umage med at forbedre Slavernes moralske Tilstand, naar man i Ungdommen har lært dem deres benditto og Rosenkrands, og senere fra Tid til anden giver dem, Adgang til Skriftemaal og Communion, saa troer man at have opfyldt alle Pligter imod dem. De fleste Slaver, som kunne læse og skrive, have lært, dette uden deres Herres Vidende.