Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
Læseren troer her at befinde sig i en Klub af Leie-Forfattere i deres Friheds og Begeistrings Tid. Piberne og Tobakken ligge paa Bordet, med et Fad Østers, og Whisky, og Knortekjæppe, og Dolkestokke staae i Krogene. En vanhellig Parodie oplæses eller et Skandskrift over et fraværende Medlem - og Spottesange over deres fordums Venner og Foresatte afsjunges. Fra Skjældsord gaae de over til Hug og braadne Pander, indtil de, berusede af Svir og bedøvede af Støi, rive Vinduerne op og mishandle de Forbigaaende for deres Mangel paa Religion, Sædelighed og Velanstændighed. Dette er en nyere og uhyre Misbrug, der trænger til Afhielpning. De periodiske Skrifter ere et nødvendigt Redskab i Partiernes Hænder. Misbrugene ere blevne saa store, at det var ønskeligt, at de maatte blive tilintetgjorte, om de ikke kunne bødes paa; thi de true med at overvælde, ikke allene al Critik og alle Videnskaberne, men at oprykke med Rode al Almeenretskaffenhed, og Almeensands for de ypperligste Værker i store Classer af Samfundet. Al Characteer, al Velanstændighed, de simpleste Gjenstande for en Kiendsgierning eller for Fornuftbeviser ere gjorte til en Spas for et Øgenavn, en Forkleinelse eller en formastelig og ligefrem Forfalskning. Det Ondes Vedvaren beroer ikke paa Forfatteren, men paa Publicum, der mædsker dette Uhyre. Begge Yderpartierne i Staten, Ultra Whigs og Ultra-Royalister, have gjort sig skyldige i hine Misbruge; men det er den værste Deel af den ministerielle Presse, der har havt Lyst, Evne eller Feighed nok til at gjøre Literaturen til det blotte Redskab for Partie aand, og i den omhandlede Sags Hellighed aldeles ikke taget Hensyn til Midlernes Ryggesløshed. Det var retfærdigt og lovligt, at bruge Skjeldsord istedetfor Grunde, og Privatskumlerie istedetfor almindeligt Beviis. Kunde man ikke besvare sin Modstanders Jndvendinger, saa gjorde man hans Person latterlig, og blev man overvunden af hans Vittighed eller Lærdom, saa fandt man sin Fordeel ved at sværte hans Characteer. Skraalet: "intet Pavedom eller Constitutionen er i Fare, var Svaret paa al Strid og alle Skrupler. Recens. anfører nu adskillige Exempler paa, hvorledes man i offentlige Blade søger at skumte over Folk. Man læste f. Ex. Efterretningen om det Overfald, der var skeet paa Sir Hudson Lowe ved den unge Las Casas, fremsat paa følgende Maade: En fransk Dreng, ved Navn Las Casas, Søn af een af Buonapartes Grever, belurede Sir Hudson paa Gaden i Torsdags, og slog ham, fordi han opfyldte sin Pligt, som det bør en engelsk Gouverneur og Bevogteren af den Rygg sløse, som er overdraget til ham. Krøniken leverede i Gaar et Brev uden Udskrift, som siges at være fra Drengen selv, undertegnet Baron - J samme tilstaaer han Overfaldet, som, paa Mangel af andet Vidnesbyrd, vil bevise Gierningen, og overgive ham, saasnart Tyvefængerne kunne faae fat paa ham, uden Tvivl til den behagelige Morskab, at træde Møllen for en bestemt Tid." Skulde man ikke slutte heraf, at den unge Las Casas var bleven greben i Jndbrud eller Lommetyverie, uagtet det er bekjendt, at det var i billig Harme over sin gamle Faders Mishandling, at den unge Mand vilde tage Hevn paa Lowe? – Et andet Exempel er følgende: En Mand af classisk Dannelse og Smag befindes at være Udgiver af en Oppositions Journal. Han udgiver et smukt Digt. Den første Anmeldelse af hans Værk i et ministerielt Blad, begynder med den Forsikkring, at Forfatteren nyligen er sluppen ud fra Newgate - hvilket giver hans Værk strax et Spitsbubstempel.