Aalborg Stiftstidende, 1831-06-07
Polen. Jmellem de tvende fjendtlige Hovedarmeer er det den 26de Mai kommen til et vigtigt og blodigt Slag ved Ostrolenka, hvori Polakkerne har kjempet med deres sædvanlige Tapperhed men ikke med sædvanlig Lykke. Resultatet af dette Slag, er at Skriineckihar trukken sig tilbage til Praga, hvor han den 28de latter havde sit Hovedqvarteer. Paa begge Sider skal man have kjempet med største Forbittrelse og Slagets lendelige Udfald til Russernes Fordeel tilskrives deels disses Overmagt deels den russiske Gardes Tapperhed. om Pardon, hedder det, var der i denne Træfning ikke Tale, det meste afgjordes ved Bajonetten. Af de forskjellige Relationer om dette Slag, udvælges den følgende fra Varschau af 29de som giver den tydeligste Udsigt over samme og den polske Hærs foregaaende Bevægelser: Hovedhensigten af vor Armees Bevægelser mod Lomzalog Tikoczin var at afsende et Armeecorps til Litthauen under General Chlapouski for at understøtte de derværende Jnsurgenter. Efter at dette var opnaaet (ved nemlig at tilbagetrænge den russiske Garde saaledes som blev fortalt i sidste Nummer) besluttede den polske Generalissimus ogsaa at trække sig tilbage, da han ikke kunde bringe den russiske Garde til noget afgiørende Slag (man seer altsaa, at dette var den forbudet) og tillige indsaae at den russiske Styrke vilde blive hans for overlegen ved Gardens Forening med Diebitsches Hær. Førend han begyndte sit Tilbagetog lod han dog ligeledes General Gielgud med sin Division afmarschere til Litthauen. Jmidlertid havde Diebitsch forenet sin Hær med Garderne og besluttede nu at afskjære den polske Hær fra Varschau ved at bemægtige sig Ostroenka førend den paa sit Tilbagetog havde naaet denne Bye. Dette lykkedes imidlertid ikke Russerne. Efterat de Hindringer, som disse den 23de og 25de havde søgt at lægge Polakkernes Tilbagetog i Veien vare strandede paa General Lubienskis Kjekhed, der commandetede Arriergarden, naaede Polakkerne den 26de Ostrolenka. Allerede var den polske Armee gaaet over Natev Floden paa Arriergarden nær, da Russerne kom til og begyndte Angrebet. Lubienski trak sig nu ogsaa tilbage over Floden og søgte at afbrænde Broen, men dette kunde ikke skee saa fuldkomment, at Russerne derved kunne forhindres i at istandsætte den igjen og saaledes lykkedes det den russiske General Schachovskoi, understøttet af et frygteligt Artillerie, at passere Floden med sit Corps. Nu begyndte en yderst heftig Kamp. Medens Russerne forgjeves anstrængede sig for at bringe deres hele Hær over Broen, var Polakkernes Anstrængelse for atter at tilbagetrænge Russerne til Narevs venstre Bred ligesaa forgiæves. Terrainet selv maatte bidrage til at gjøre Kampen, som varede i flere Timer morderisk, thi Kamppladsen var deels Broen selv, deels en lang og høi Dæmning, som strækker sig langs med Narevs sumpige Bredder; man kjempede derfor tildeels Mand imod Mand, og Tusinde fandt deres Død ved at styrte ned af den høie Dæmning. Mod Aften, da Russerne fandt at alle deres Anstrængelser strandede paa Polakkernes urokkelige Tapperhed, trak de sig endelig trætte af Dagens Byrde (som ogsaa en stærk Hede bidrog til at forøge) tilbage til den venstre Narevbred, og Polakkerne bleve Herrer over Valpladsen, paa hvilken Generalissimus tilbragte Natten for at drage Omsorg for de Saarede. At begynde Slaget paa ny, vilde ikke have ledet til noget Resultat, thi Gielgudhavde havt Tid nok at fortsætte sin Marsch til Litthauen, og Generalissimus besluttede derfor at tiltræde sit Tilbagetog til Pultusk, hvilket blev udført i største Orden og uden i mindste Maade at blive forstyrret af Fjenden. At angive Tabet paa begge Sider i dette blodige Slag erklæres for at være endnu umuligt. Polakkerne angive deres til omtrentlig 3 a 4000 Mand, og formode at Russernes er langt større, saaledes bleve 4 af de Regimenter, der først trængte over Broen, hvoriblandt et Garderegiment, næsten aldeles tilintetgjorte. (Efterretninger i Privatbreve angive det hele Tab paa begge Sider til 20000 Mand.) Tvende polske Generaler Kitki og Kaminske ere faldne, tvende andre saarede; ogsaa Russerne skal have mistet 3 Generaler. Jngen af Hærene mistede enten Kanoner eller Vaaben, ikke beller, saa at sige, Fanger, thi Polakkerne selv give det hele Antal paa russiske Fanger til 200 Mand, og tilføie, at hvis Russerne paa deres Side har gjort nogle Fanger, kan det ikke være andre end saadanne, som formedelst Hede og Udmattelse vare blevne tilbage.