Berlingske Tidende, 1818-04-10
Af anstillede Forsøg her i Landet vides, at engelsk Raigræs (Lolium perenne) groer paa skarpe og side Jorder, er blandt de tidligste Græsarter om Vaaren, taaler Væde og Tørke og er fleeraarig. Det saaes med den Sæd, hvormed Jorden udlægges til hvile. Det bør afgræsses tidlig, da det som ungt er behageligt for Kreaturene. Fredes det til Høe, da slaaes det mod Slitningen af Mai. Afsættes et Stykke til Frø, erindres derved, at Frøet modnes 1 Juni, det falder lettelig af, og tør derfor afslaaes med Kornleer, opbindes i Neeg og vejres som Sæd og med Varlighed bringes paa Tærskeloen. Paa en Tønde Land kan avles 8 til 10 Tønder Frø Da Selskabet er bleven gjort opmærksomt paa, at der skal være megen Mangel paa Frøet af denne Grævart, avlet hos os selv, og at man ved at saae af dette Frø, hidbragt fra fremmede Steder, skal have paa flere Steder befundet sig Slet, vil Selskabet i Særdeleshed have denne Græsarts Dyrkning anbefalet til Frøavl, og udsætter i denne Hensigt en Præmie af 100 Rbd. for egen Avl af i det mindste 1000 Pund, som kunne avles paa en Tønde Land geometrisk Maal, naar den udlægges med 100 Pund Frø, saaet i Vaarsæd og naar Jorden Aaret forhen har været behandlet med Kartofler for at være fuldkommen reen; hvilken Præmie gielder indtil Udgangen af 1819. Da Selskabet tillige er underrettet om, at denne Græsart i Besynderlighed skal voxe vildt i temmelig Mængde paa Øerne Lolland, Falster og Møen, troer det at disse vilde være fortrinligst skikkede til denne Avl, og at deres Beboere saaren og lettest ville kunne afhielpe den ovenmeldte Mangel paa denne saa nyttige Frøsort. Spergel, Gier, Hønsegræs, Hum, Knægræs, (Spergula arvensisgroer vildt og i Mængde i Boghveden, endog paa Jorder som springe med Lyng. Frøet kan saaes alene og med andre Græsarter, og med Sæd ; det saaes da i Maj med den sidste Kjærv eller Halm, omtrent 24 Pund til en Tønde Rug land. Da Spergelen varer kun et Aar og efterlader en reen Stud, kan den anbringes i Sædfølgen ligesom Boghvede og Vikker for at rense Jorden. Den giver fiint Høe, som ædes med Begjærlighed af Qvæget. Frøet kan avles af den med Lethed og i Mængde. Spergel fortjener at dyrkes paa sandede og muld sandede Jorder. Ligeledes fortjene adskillige Atter af Heire, som under Navn af Havre, græs dyrkes med Fordeel i Vensyssel, at dyrkes paa høi og sandig Grund. Til en Tønde Havreland regnes 3 Skjepper renset Frø, eller det dobbelte i Avnerne, thi disse ere vanskelige at rense derfra. 9. J Følge paalidelige Erfaringer og Exempler her i Landet paa Staldforingens Mulighed, Nytte og Fordeel, kan Selskabet, med saa meget større Vished om gode Følger heraf, fremdeles udsætte følgende Præmier i For den Jordbruger, som bruger Sommer=Staldføring i Aaret 1818, fra Græsningens Begyndelse indtil Jøsten er forbi, til de fleste Køer af sin Besætning, dog ikke færre end 15 eller hans bele Besætning, og meddeler Selskabet Efterretning om Nytten og Fordelen eller og Manglerne ved denne Foringsmaade, enten den er skeet i lukte eller aabne Stalde, den anden Guldmedaille eller Værden i Penge. For den største Mængde af sammerforede Hoveder dernæst, ikke minde end 12 Køer, første Bæger eller Værdien i Venge. For den nærmeste Mængde derefter, ikke mindre end 3 Køer, det anden Væger eller Værdien i Penge. Dase Præmier kunne vindes af alle, uden Forskiel af Stand; de som bare et lidet Jordbrug ville, under forresten lige Omstændigheder, fortrinligst komme under Betragtning, og Huusmænd for et ringere Antal, dog ikke for man dre end 2 Køer. Præmierne udsættes særskilt for hvert af de syn geistlige Stifter i Danmark Attesterne maae nøie forklare, hvor stor en Deel af Gaardens Besætning der er foret paa Stalden, hvormed Hovederne ere blevne forede, om med de kede eller naturlige Foderurter, hvor mange Tønder Land dertil ere anvendte Mængden og Godheden af Melken og Smørret, og endelig fremstille Sammenligning i det hele af denne Forringsmaade med den sædvanlige Græsning paa frit Land, enten vel bevoxet med naturligt Græs eller besaaet med Kløver. 10. Af Erfaring veed man, at Kreaturene med Fordeel kunne fores med Roer og Rødder, saasom Kaalradi, Gulerødder, Hviberoer (Turnips), Katofler, Sukker=Beder (Runke=Ruben) m.v., og altsaa en større Nytte til Forring indhentes af lige stort Stykke Land end sædvanligen. Selskabet ønsker den Sag undersøgt og bekræftet ved paalidelige Erfaringer her i Landet, og tillige at denne Forringsmaade, som nyttig maatte uddrede sig hos os, og udsætter derfor følgende Præmier : For den Landmand, som forer sine Kreaturer med Roer og Rødder, avlede 1818 paa ei mindre end to Tønder Land, det andet Bæger eller Værdien i Penge. For ei mindre end paa en Tønde Land, det fredie Væger eller Værdien i Penge. Disse Præmier udsættes for det første i Særdeleshed for Selveiere, ligesom og Præsters og Degnes Forsøg ville med Fornøielse blive imodtagne og af Selskabet paaskjønnede: Ved Attester maatte bevises Jordsmonnets Størrelse, Roernes Art, Foringsmaade, hvorvidt den har været med eller uden andet Foder, samt Qvægets Mængde, befindende og Malkning derved. Selskabet ønskede tillige at det maatte blive bemærket, hvormeget, enten i Maal eller Vægt, et Høved havde faaet af hvert Slags Foder, i de Maaneder det var blevet forret, hvilke tillige maatte benævnes : En nøiagtig occonomisk Beregning over den Fordeel, som lige Jordsmorved denne Kultur afgav fremfor ved Halmfoderet efter Kornudsæd, enten i Henseende til Malkning eller Kreaturernes Forring og Fedning, vilde Selskabet ogsaa modtage med fortrinlig Opmærksomhed. Dem, som benytte sig af Kaalrabi under Jorden og Gulerødder til Qvagets Forring, vil Selskabet give Fortrin under forresten lige Omstændigheder. 11. Plantning af vilde Træer paa Bønderjorder er af stor Vigtighed, da baade Gavntømmer og Brændsel bliver efterhaanden dyrere og vanskeligere at erholde. De fleste Bønder kunne med liden Bekostning og Møie forskaffe sig om saa Aar det Nødvendige af begge Slags, naar de selv vilde, ved at udlægge 5, 6 til 8 Skiepper Land til vilde Træsorters Opelskning. J hvor uimodsigelig Fordelen end er, og ihvorvel der neppe kan opgives nogen Anvendelse af Jorden, der bedre betalet sig, er den dog endnu ganske forsømt thi nogle faa Exempler, hvor overbevisende de end ere, have dog kun liden Jndflydelse paa det Hele. Man vil derfor søge ved Belønninger i Penge, Medailler eller Bægere af bringe denne nyttige Sag i Gang hos Bondestanden i Danmark. For hvert Hundrede Træer, hvoraf en saadan Trælod bestaaer, betaler Selskabet 3 Aar efter at Træerne ere plantede, og for dem som da ere friske og i god Væxt, 5 Rbd. Er Anlægget af Betydenhed, vil Selskabet hædre den, som Æren tilkommer derfor, med en Medaille eller et Bæger efter Omstændighederne. De Træer, som dertil anbefales, ere: Asp eller Poppel, der formedelst sin hartige Væxt er til særdeles Nytte til Skygge, Læ og selv til Gavntømmer, Alm, Ask, Birk, Hessel, Løn, Røn, Ell, Lærkegran, Fyr, Eeg og Bøg. For de Slags Plantninger, som kunne bruges enten til Kurvemager=Arbeid, Kar= eller Tøndebaand eller Humlestænger, kan ingen Præmie vindes, med mindre det beviser, at de virkeligen ere afsatte og have været tienlige til saadan Brug. Humlestængerne maa være i det mindste 6 Alen lange. De Bønder, som ikke vide Beskeed med Træplantning, og ingen Hjelp kunne faae af Gartnere eller Skovbetjente, henviser man til Mouriers Anviisning til Træplantning og Skovs Anlæg paa en BondegaardslodDenne Afhandling staaer i Selskabets Skrivter, ny Samling, første Bind, og kan tillige særskilt erholdes paa Selskabets Contoir. Plantninger paa Vestkanten af Jylland, indtil 2 Miles Afstand fra havet, ville vorde fortrinligen belønnede. Synet hvorpaa Attesterne grunde sig, maa være taget om Sommeren i det Aar Æstningen indgives. 12. Da betydelige Summer hidtil gik ud af Landet for Lægemidler af Planter, der deels kunne dyrkes, deels findes i tilstrækkelig Mængde vildvoxende, hos os selv, og da Priserne paa disse Varer i de sildigere Tider ere forøgede og Transporten ofte forbunden med Vanskeligheder, attraaer Selskabet ved Præmier at opmuntre, saavel til medicinske Planters Dyrkning som til Jndsamling af de vildvoxende, som hidtil bleve forskrevne fra udlandet: Det udsætter derfor stiftsviis forskjellige Præmier fra 20 til 100 Rbd. for den største Mængde dyrkede, eller af vildvarende indsamlede, og til Apothekere afsatte Medicinalplanter. I Henseende til de dyrtede Planter vil Selstager ved Æskningernes Bedømmelse ikke blot have Hensyn til Qvaliteten og Qvantiteten, men og til Vanskeligheden af at erholde Sætteplanter og Frø til Formerelse, samt til den større eller mindre Rygt og Pleie, som de forskjellige Planter fordre. J Henseende til de indsamlede tages især Hensyn paa dem, som forhen forskreves fra Udlandet. Med Æstningerne maa følge Exemplarer af Planterne, samt Attest fra Apothekeren, som har tilforhandler sig de dyrkede eller indsamlede Lægemidler, og som udtrykkeligen maa angive Qvaliteten og Vægten af hver enkelt Sort i tørret og renset Tilstand.