Viborger Samler, 1846-04-02
Den 20de indtraf den Efterretning, at de i Ludianah stationerede Tropper vare aldeles omringede, da Seilhsi store Masser havde passeret Floden for at forhindre Foreningen af de tvende britiske Troppeafdelinger. Divisionen Smith satte sig derefter den 21de, Kl. 2 om Morgenen, atter i Bevægelse, efterat Oberst Godby havde faaet befaling til at gjøre et Udfald, saasnart han kunde øine den engl. Avantgarde. Allerede 5 engl. Mile fra Ludiana, stødte Briterne paa Fjenden. Desuagtet beholdt Gen. Smith det egentlige Formaal for Bevægelsen bestandig for Øiet, og indrettede derfor sin Marsch saaledes, at han af en Omvei, og kun med Artilleriet besvarende Fiendens Angreb, førte sit Corps frem for at forene sig med Besætningscorpset fra Ludianah. Den Hurtighed, hvormed Marschrouten maatte forandres, gav for en kort Tid Bagagen til Priis for Fiendernes Angreb, og en Deel af samme (efter de Jndfødtes Beretninger 200 belæssede Kameler; men desuden 50 Saarede, faldt i Fjendens Hænder. Det var udentvivl denne Omstændighed, der havde foranlediget det i Bombay for Postens Afgang circulerende Rygte om at General Smiths Division var sprængt. Englændernes Tab beløb sig til to faldne og to saarede Officierer, samt til 200 deels dræbte, deels saarede Soldater. De to britiske Corps forenede sig, og sloge Leir imellem Budduwal og Ludianah, der kun holdtes besat af 2 Regimenter Sipahis. Den 25de stødte den af et enropæisk og 2 indfødte Reg. bestaaende Brigade under Oberst Wheeler til Gen. Smith, og det blev nu besluttet den 28de at foretage et Angreb paa den fiendtlige Leir. Ogsaa Seiths havde erholdt betydelige Forstærkninger; til deres Hovedcorps, som bestod af 20000 Md. og 56 Kanoner, stødte den 26de 4000 Md. lutter regulaire, veldisciplinerede Tropper, og 12 Kanoner. J Ryggen lænede de sig til Floden, paa begge Fløie havde de opkastet stærke Forskandsninger og Hovedpunctet i deres Stilling var Landsbyen Aliwal. De britiske Divisioner, 12000 Md. med 32 Stkr. Skyts – rykkede den 28de ved Dagens Anbrud fra Budduhwal imod den fiendtlige Leir. Seiths paa deres Side rykkede uforfærdede Fienderne imøde, og begyndte en Kanonade der varede 1/2 Time. Derefter stormedes Aliwal af Brigaden Wheeler, og kort derefter bemægtigede Hovedcolonnen sig ved et Angreb med Bajonetten Forskandsningerne. Seihs fegtede med stor Tapperhed, og deres Artillerie, som vedblev at virke i 3 Timer, blev fortræffelig betjent. Endog efterat Forskandsningerne vare erobrede, holdt enkelte Seikshobe Stand i længere Tid og maatte sprænges ved Cavalleriecharger; ved disse Angreb udmærkede sig især det 16de Reg. Uhlaner og Cavallerieregimentet fra Bengalen. Englændernes og Seiths Tab er allerede meddeelt. De længere hen imod Vesten, i Retningen af Ferozepur, opstillede britiske Tropper havde nydt en næsten 6 Ugers fuldkommen Vaabenhvile, og 8000 Md. nye Tropper, forsynede med svært Skyts, vare stødte til dem; desuagtet stod endnu et 40000 Md. stærkt Corps af Seikhsmed en imposant Artilleripark opstillet ved Herrikih, ligeoverfor Fronten af den britiske Overgenerals Division, og vedligeholdt, som allerede omtalt, ved en Pontonsbromed et stærkt efter Konstens Regler anlagt Brohoved, Forbindelsen med den britiske Side af Floden. Englænderne havde ifinde ved Chonda at slaae en Skibsbro. Man paastaaer i Bombay, at der i Seiths Hær tjene flere Franskmænd, og at navnligen en vis Mouton, en gammel fransk Gardegrenadier, leder deres strategiske Bevægelser. Man vil fremdeles vide, at Jngenieurer have afstukket flere Leirpladse paa Marschronten til Labore, og at Seichsere sysselsatte med at underminere disse. Gulab Sing har foruden de 12000 Md., han har stillet i Kampen, medbragt til Lahore en uhyre Mængde Levnetsmidler, hvoriblandt 300,000 Stkr. stort Hornqvæg. Desuagtet ere de britiske Officerer ved godt Mod; de britisk ostindiske Tropper ere besjælede af den bedste Aand, og hertil kommer at Briternes Guld tør gjøre Underværker iblandt de meere eller mindre af Regjeringen i Lahore afhængige Fyrster.