Viborger Samler, 1813-01-28
Krigsskuepladsen. leverer denne Postdag en besynderlig Nyhed, der viiser, hvor stærkt en forhen bekjendt brav Anfører kan lade sig blænde og forraade sit Lands Jndteresse, glemme sine Pligter og overtræde sin Souveræns befalinger. Den preussiske General York (der forhen saa tappert afslog de Udfald Russerne gjorde paa den af hans Korps beleirede Stad Riga) har skændig overgivet sig eller sluttet en Overeenskomst med Russerne og rømmet sin Stilling m.v. J Pariser Monitøren læses Aktstykkerne over denne Skjændselsdaad dat. Berlin 6te Januar. Conventionen indeholder udtogsviis, 1) det preussiske Korps besætter det preussiske Gebeet langs Grændsen, med Memel og Nimmersatt indtil Landeveien fra Voinura til Tilsit. Veien fra Tilsit over Schillavischien og Melanken til Labian bestemmer, hvor Preusserne skulle staae. Denne Landstrækning begrændses af det kuriske Hav og ansees, saalænge Preusserne staae der, for neutralt. Russerne maae ikke tage Qvarteer der; men kun passere Landeveiene. 2) Preusserne blive i forommeldte Stilling indtil Hs. M. Kongen af Preussens befaling ankommer, som ganske neutrale og forpligte sig til, ifald deres Konge beordrer dem atter at støde til den franske Har, ikke i 2 Maaneder at fægte mod Russerne fra Conventionens Dato, den 30te Decbr. 1812. 3) Ratificerer D. M. Kongen af Preussen, og Keiseren af Rusland ikke denne Convention, staaer det dem frit for, at begive sig derhen, hvor deres Souveræner beordre dem. 4) alle Marodører og Bag tropper, som ere paa Veien til Mitan, samt hvad der tilhører Armeen, beholde Preusserne og det kan uhindret fra Kønigsberg føres til Armeen. 5) Dersom General Yorks Ordre betids nok kan træffe Generallieutenant v. Massenbach, saa skulle hans Tropper og være indbegrebne med i denne Overeenskomst. 6) de af Massenbachs Folk, som den russiske General Diebitsch maatte have fanget, ere og heri indbegrebne. 7) det preussiske Korps kan faae Proviant af den preussiske Provindsialregjering, naar ikke Russerne have besat disse Provindser. Givet i Møllen ved Poschernu 30 Decbr. 1812. underskrevet: v. York Generall. v. Diebitsch russisk Generalmajor " Monitøren tilføier som øvrige didhørende Aktstykker a) Greve Marsaus Skrivelse til Udenlandsministeren i Paris d. 1ste Januar, med hosføiet Beretning om Kongen af Preussens Uvillie imod Capitulationen. b) Hertugen af Tarents (Macdonald) Skrivelse til Majorgeneralen dat. Tilfit d. 31 Decbr. hvori han siger: at han efter 4 Dages Venten, Uro og Dødsangest over at erfare noget og Arriergardens Skjebne, som kun var en Dagmarsch borte fra ham ved Mitau, havde faaet et Brev fra Generall. York hvoraf han seer, at han selv har afgjort det preussiske Korpses Skjebne. General Massenbach, som med 2 Batterier, 6 Batailloner og 6 Eskadroner var ved Hertugen af Tarents Korps, er og i Morges uden hans Ordre afmarscheret og gaaet over Niemen forat støde til Yorks Korps. c) General Yorks Brev til Hertugen af Tarent dat. Tauroggen 30 Decbr. 1812, som indeholder "Min Herre! Det var mig umuligt at fortsætte min yderst besværlige Marich, uden at vorde af Fjenden angrebet baade i Ryggen og Flanken. Dette hindrede mig fra at stede til D. Excell. Korps. Da jeg nu havde at vælge imellem, enten at opofre eller redde den største Deel af mine Tropper og det hele Materielle, som sikrede min Underholdning; saa holdt jeg det for min Pligt, at slutte en Overeenskomst, ifølge hvilke de preussiske Tropper skulle forsamle sig i en Deel af Østpreussen, der siden de franske Troppers Tilbagetog befinder sig i Russernes Hænder Preusserne ville udgjøre et neutralt Korps og intet Fjendtligt øve mod Nogen. Fremtiden og Følgerne af de Underhandlinger, som ville finde Sted mellem de krigførende Magter, ville og afgjøre dette Korpses Fremtids Skjebne. Jeg iler med, at bekjendtgjøre D. Ex. et Skridt som trængende Omstændigheder nødte mig til. Hvad Dom Verden vil fælde over min Opførsel, foruroliger mig kuns lidet. Min Pligt mod mine Soldater og det modneste Overlæg, foreskrev mig den. Skinnet maae længe nok være imod mig. J det jeg giver Dem denne Erklæring, entlediger jeg mig fra min Forbindtlighed imod Dem, forsikrende Dem om den Højagtelse hvormed jeg er etc. Yørkt d) Generallieutn. Massenbachs Brev til Hertugen af Tarent dat. 31 Decbr. som indeholder "Mine, Herrer, Af det Brev D. Ex. allerede har faaet fra General York, vil De see, at mit sidste Skridt er er mig foreskrevet og, at jeg ikke kan forandre noget der, da de Forsigtighedsregler D. E. i forgangne Nat tog, syntes mig mistænkelige og lode mig befrygte, at De muligt ville beholde mig i Deres Magt eller afvæbne mit Korps. Jeg maatte fatte denne Beslutning, for at lade mine Soldater nyde got af Conventionen. D. C. ville forlade, at jeg ikke personlig beretter Dem dette. Jeg ville spare mig selv en smertelig Følelse, fordi den personlige Ærbødighed og Høiagtelse, som jeg til min Død vil beholde for D. Exc., kunde forhindret mig fra at opfylde min Pligt. Den preussiske Monark har med største Uvillie erfaret General Yorks Forræderi og strax anordnet: at man paa alle Maader skal see at gribe Generalen og seende ham til Berlin for at dømmes for hans uhørte Forbrydelse. General v. Kleist er og udnævnt til at tage Kommanden i hans Sted for at føre det preussiske Korps tilbage til Hs. M. Kongen af Neapels Kommando. Kongens Adjutant v. Nazmer er sendt til Kønigsberg med den Erklæring, at Kongen aldeles ikke vil ratificere Conventionen; men stille dem under Hs. M. Kongen af Neapels befaling. Overalt i de preussiske Stater samt ved den franske Hær under Kongen af Neapel skal Kongens høieste Mishag over General Yorks Forhold kundgjøres. Kan man ikke faae York fat personlig, skal han dømmes in contumaciam.