Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1822-12-10
Samme høiærværdige Forfatter har, foruden flere opbyggelige Skrifter og Prædikener, i Aaret 1787 udgivet et Ugeskrift, som Udtog af hans holdende Fredags=Prædikener, under Titel af Menneskets Opdragelse, eller christelig Dyde lære. Denne Bog, der, om ikke i et blomstrende, saa dog i et grundigt, kraftfuldt og for tænkende Læsere fatteligt og forstaaeligt dansk Sprog, viser, hvorledes Bibelen, som Guds aabenbarede Ord, skal troes og forstaaes, og hvorledes Mennesket skal anvende. dens Lære paa sig selv i Levnet og Forhold, indeholder netop den Anviisning til Efterfølgelse, som Hr. Brandt i sin Anmeldelse søger og eftertragter; han gjennemlæse denne Bog tilligemed den førstnævnte og efterfølgende, med Andagt og Eftertanke, og vil da neppe behøve nogen anden lærd Biskops Underviisning og Veiledning i sin Salligheds Sag. Bogen burde vist ei heller savnes i nogen Præstemands eller Religions- og Folkelærers Bibliothek. Endvidere har samme høiærværdige Forfatter, som Biskop i Trondhjem, i Aaret 1798 i samme Aand og af samme Jndhold udarbeidet en Haandbog til Christendoms Studering til Brug for den øverste Klasse i Trondhjems Kathedralskole, og som formeentlig endnu med Nytte kunde bruges i andre lærde Skoler, særdeles for de Studerende, som i Tiden agte at vorde Religions-Lærere. Jngen tænksom Læser kan sige, at denne lærde Forfatter i sine Skrifter har sat Fornuften tilsidde uagtet han inddrømmer, at Bibelen indeholder Troes=Lærdomme, som menneskelig Fornuft ikke kan begribe. Han siger derom: det er Viisdom, ikke at yttre Mening om de Ting som er udenfor vor Grandsknings=Kreds; hvorfor ogsaa Poutoppidan i sin i Aaret 1757 udgivne Chatechismi Forklaring i retteligen skrev: at Gud var ikke Gud, dersom han af vor Fornuft kunde begribes. Afg. Dr. Bastholm, der vist ei heller kan beskyldes for at have i sine udgivne Skrifter sa Fornuften tilside, tilstaaer i flere af sine Prædikener eller offentlige Taler, at Bibelen eller den hellige Skrift, hvis Guddommelighed og Troværdighed er stadfæstet, deels ved upaatvivlelige Undergjerninger og deels ved foregaaende Spaadommes punktlige Opfyldelse indeholder, som Troes-Lærdomme, Hemmeligheder og Dybheder, som vor indskrænkede Fornuft ikke kan udgrandske eller udmaale, men dog alligevel ikke af nogen Religions=Lærer, bør forties eller forkastes. Vi forstaae ikke (siger han hvorledes vor egen Sjæl, som grubler over Guddommens Under, føder sin egen formastelige Grublen; vi begribe ikke, hvorledes Tanken opstiger i vor Sjæl og hvorledes den ene Tanke kan føde den anden, og dog tvivler ingen om, at det jo skeer. Vilde nogen fordre videre Beviis for det Anførte, da henvises til hans Prædiken paa 3die Advent=Søndag, Pag. 61, 2den Paaskedag, Pag. 278279, 5te Søndag efter Paaske, Pag. 14 Christihimmelfartsdag, Pag. 30; 5te Søndag efter Trinitatis, Pag. 2502236; 15de Sønd. efter Trinit., Pag. 4222425; 21de Sønd. efter Trinit., Pag. 605; 25de Søndag efter Trinit. Pag. 701715, med flere Steder. Det er almindelig nok bekjendt, at afdøde Biskop Balle i sine udgivne Prædikener og andre Skrifter allevegne har erkjendt og til almindelig Opbyggelse udførligen afhandlet og forsvaret saavel den christelige Troes hellige Lærdomme, som derpaa grundede christelige Moral. - Til Slutning bør jeg ikke ved denne Leilighed forbigaae at anføre, at den endnu levende Theolog, Hr. Pastor Rønne i Lyngbye, ved Udgivelsen af nogle sine over Søn= og Festdagenes Terter afholdte Prædikener, afgiver den mærkelige Tilstaaelse: at han, som mange Andre, har, nogle Aar tilbage i Tiden, ikke været ganske frie for at henrives af Tidens Aand, har undertiden inddrømmet den menneskelige Tænke= og Grandsknings=Evne (Fornuften) formeget i Henseende til det Guddommelige, som om den og selv kunde udfinde dette, har oftere, end han burde, behandlet blot moralske Materier, og ikke saa omhyggeligt og flittigt, som Pligt krævede det, bygget Sædeligheds=Læren paa Troens klippefaste og eeneste urokkelige Grundvold. Erfaringen (siger han) viste mig da, at, ved blotte Moral=Prædikener, mine Tilhøreres Antal snarere formindskedes end forøgedes. Reinhard og flere af Christendommens Aand besjælede Skribentere ledede Forfatteren til Eftertanke, og snart følte han, at den endelige Fornuft, som ikkuns er Siælens Øie, seer og kjender Jntet, men er aldeles formørket og blind i Henseende til det Guddommelige, med mindre Lyset herovenfra, som skinner i det aabenbarede Ord, oplyser og veileder den. Fordi jeg kan vente, at Betragtningen af Forestaaende mueligen kunde vække lignende Følelser hos andre, som hos mig, er jeg bleven bevæget ved nærværende Leilighed at fremsætte disse Anmærkninger offentligen, idet jeg tillige declarerer, at jeg ligesaalidet kjender den af førstnævnte Herrer Pastorer omtvistede Andagtsbog, som det saakaldte Traktat=Selskabs Funktioner eller litteraire Frembringelser; men de øvrige her foran citerede Bøger og Skrifter ere ofte af mig læste og eftertænkte. J. Dall, Odense den 4 Decbr. 1822. Toldkasserer.