Berlingske Tidende, 1831-04-19
The Times indeholder udførlige bemærkninger om Tilstanden i Belgien, der ere saa meget mærkeligere, da dette berømte engelske Blad ved den Belgiske Revolutions Udbrud yttrede sig gunstigere om denne. Vi ville af disse uddrage enkelte. - "Som Grund til de tumultuariske Optrin, der have fundet Sted i Antmerpen, Brussel, Lüttich o. s. v. nævnes Hadet imod Familien, Rassau-Oranien; men det Sande er, at Orangisternes foregivne Machinationer blot tjene til et Skalkeskjul, for at ophidse Almuen. De Klasser, der leve af Haandarbeide, ere brødløse, og sattes Beskjæftigelse. Disse ørkesløse Mennesker ere saa meget mere tilbøielige til ethvert Angreb paa fremmed Eiendom, da man giver dem et listigt Vink om, at de derved kunne forbedre deres Stilling, og tillige tugte dem, der ere Ophavsmænd til deres Nød. Naturligviis vilde de foretrække en ganske aabenbar Plyndring, og da ligesaa naturligen vælge de rigeste Offere, uden Hensyn til politiske Meninger. Men dette vilde neppe finde deres ikke forarmede Ophidseres bifald, hvis Plan det er, at skjule Rov og Ødelæggelse med Patriotismens Maske. Derfor opægge disse Pøbelen, der ikke veed det Mindste om Sammensværgelser imod Belgiens nuværende Regjering, til at angribe Personer, som man holder for Tilhængere af det Oraniske Huus Den hele ny saakaldte Nationalforening", der bestaaer af her tige Revolutionærer: Exministre, Advokater, Generaler o. s. v., kort af alle saadanne Personer, som vare meget dybt indviklede i den sidste Jnsurrection, styre alle disse Uordener. Hvad vilde disse Menneskers lumne Anstrængelser for at udelukke det Oraniske Huus fra Belgiens Throne vel gavne dem, dersom de ikke stode i Spidsen for en Opstand mod de, som Orangister, betegnede Mænd, De erklære, at Regjeringen ikke mægter at tage virksomme Forholdsregler til at betrygge Nationaluafhængigheden og udelukke den Oraniske Kongestamme fra Thronen; derfor maa de gjøre, hvad Regjeringen ei formaaer, og handle uden de constituerede Autoriteters Medvirkning. Hertil betjene de sig nu af det Middel, at ophidse Pøbelen imod de agtværdigste Borgere, der forlænge siden have været kjede og lede af hiin egistiske og factiøse Færd. Medens de lovmæssige Autoriteter opfordre Civil- og Militærmagten til at opretholde Orden og undertrykke Uroelighederne, skyde de politiske Klubber Pøbelen frem, for at overvinde deres Fjender med Rædselscener. Ligefra Revolutionens Begyndelse have de anvendt denne hjævelske Taktik. Følgen deraf var og er, at alle hine moderatere Mænd, der inden Provindsernes endelige Adskillelse bade Kongen om at raade Bod paa de Besværinger, som førtes, og det vilde have været tilfredse med en af Holland uafhængig Lovgivning og Bestyrelse, trække sig tilbage, fra Skuepladsen, og overlade den til en endnu værre Masse af Rænkemagere, end de forrige Medlemmer af den provisoriske Ragjering, eller de vare, der gjennemstreifede Europa som saakaldte Diplomater. Mænd, som Aremberg, Ligne, de Secus, høre ikke mere at gaaende offentlige Anliggender, ligesaa lidet som Gents og Anmerpens agtværdige Repræsentanter ; derimod ere Advokater og anDemagogpøbel i Besiddelse af al Magt og af de høieste Embeds Det sidste Kabinet opløstes, fordi hvert Medlem havde sin Avis til Organ; fra Kabinettet begav en saadan Herre sig til Avisbureauet, aabenbarede Kabinettets Hemmeligheder, og compromitterede fine Kolleger. Hr. van Brouckere erklærede, at han ifølge heraf ikke kunde sidde i Kabinettet tilligemed Hr. van de Weyer. Denne beskyldte hin for samme Jndiseretion, medens Dhrr. Gendebien og Tielemand gjorde hinanden lignende Complimenter ; med eet Ord: alle disse Statsministre bebreidede hverandre indbyrdes Calumne og Forraderie." – J Anledning af den nuværende Nationalcongres siger Congressen er sammentraadt med færre Medlemmer, men ikke med større Viisdom; da Finantserne ere saa slette, fordrer det anchiske Partie Krig, først med Holland, og siden med heele Europa Et Medlem af Congressen har nyelig foreslaaet at erklære Kongen Krig, dersom han ikke inden en Maaneds Frist vil opgive Besiddelsen af Limburg, Luxembourg, den venstre Scheldebredde, og Antwerpens Citadelle. Hollænderne maatte være særdeles føjelige eller særdeles frige, dersom de vilde opgive en Landstrækning, der stedse har hørt til Holland, der er tilkjendt dem i de londonske Conferentser, og som de nu have besat med en stor Magt. Vi mene her Provindsen Limburg og den Deel af Flandern, som ligger paa den venstre Scheldebredd. Hvad Luxembourg angaaer, da vilde de drabelige Belgier faae en haard Kamp at udfægte, baade med det tydske Forbund og med Kongen af Holland, inden denne Plan lykkes dem. Da de kun have faa regulære Tropper, have de sat Borgergarderne i Bevægelse"; men det er sandsynligt, at disse Garder, naar de opstilles mod disciplinerede Soldater, snarere ville bevæge sig tilbage til Brussel end fra Brussel, til Kamppladsen. J denne Extremitet, som i enhver anden ligesiden hiin "glorværdige Revolutions Begyndelse, regne de paa Frankriges Bistand imod Holland og det tydske Forbund; for at erhverve en liden Landstrækning, som ikke engang hører dem til sætte de hele Nationens Uafhængighed paa Spil. Derfor anklagede nyelig en Exminister en anden offentligen, at denne i Conseilet havde foreslaaet, at Belgien skulde underkaste sig Frankrige, paa det at Belgien selv om det blev et fransk Departement, ikke skulde adskilles fra den omtvistede Provinds. Hr. van de Weyer, som førte denne Klage, og som, da han ikke længer er Minister, ønskede at aflægge Beviser paa sin Virksomhed, har sendt hele Bind af diplommatiske Papirer til Congressen, og anmodet den om, at lade disse trykke. Men dette er ingen let Sag. At trykke Manuskripter koster Penge, og, da Regjeringen ikke engang kan skaffe Penge til at give sine Embedsmænd det daglige Brød, hvorledes skulde den da kunde gjøre Udveje til Trykkomkostningerne for en Masse af Protocoller, Embedsbreve og diplomatiske Noter, Congressen gav derfor Hr. van de Weyer det Raad, at han skulde sælge sit Mannskript til en Boghandler, som kunde finde sin Regning ved at tage det i Forlag, men slig Handel vilde neppe forbedre Exministerens Finantser.