Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-09-30
Paa Hr. Humes Spørgsmaal i Underhuset den 18de September om den Engelske Regiering havde faaet officielle Efterretninger fra Portugal, og om den vilde sende Tropper og Skibe derhen, svarede Lord Castlereagh: at der endnu ikke vare indkomne officielle Beretninger, og at han derfor ikke heller endnu kunde udelade sig videre derom. Dette Svar kunde omtrent passe i Dag, naar det Spørgsmaal bliver gjort, hvad nyt Posten har bragt med sig fra Portugal, Revolutionen har der hverken faaet aldeles Overhaand eller er gaaet tilbage, alt giærer og vakler og en politisk Taage omgiver det Hele Skulde man vove en Gierning, saa arbeides derimod Revolutionen i Portugal ved Engelsk Jndflydelse, og Lissabon afholdes formodentlig derved fra at erklære sig for den; man seer hvor ivrigt den Engelske Regiering tager sig af Sagen; thi foruden den Engelske Fregat Creolen, som ligger paa Tajo Floden, ere Fregatten Liffn paa 50, og Active paa 46 Kanoner, afseilede dertil, og Orlogskibene Conqveror og Minden hver paa 74 Kanoner, blive i den største Hurtighed udrustede, for ligeledes at afgaae til Lissabon. Der er mærkværdigt, at den Engelske Marskal Beresford, som ellers leder Statsbestyrelsen i Portugal og staaer i Spidsen for det nedsatte Regentskab, er i dette Øieblik fraværende. Man har Efterretninger om, at han var ankommen den 9de Julii til Barbados, hvorfra han paa den Engelske Fregat Spartaneren, afreiser til England. Han havde begivet sig til Brasilien, saasnart han hørte at Kongen af Spanien havde besværget Constitutionen, for at underrette Kongen derom. Man siger: at denne Efterretning skal have opvakt Bekymring og Frygt hos Kongen og Hs. Ministre, og at Resuitatet af deres Forhandlinger har været, at man har besluttet ikke at ville afsende Penge Transporter til Portugal, uagtet man veed at det var en Hovedhensigt af Marskallens Reise, at formaae Kongen til at betale den Portugisiske Armee sin resterende Sold. En Engelsk Fregat maatte paa nye udlosse 1 1/2 Million Crufader, som skulde uddeeles imellem de Portugisiske Tropper, som havde bidraget til Seieren ved Vitoria, forresten hedder det at Marskall Beresford er bleven udnævnt til Hertug af Portugal og Algarbien og til Generalissimus over den Portugisiske og Brasilianske Armee, og at han skal erholde en stor Magt i Regieringen i Lissabon – Man har Efterretninger fra Lissabon, over Pas, som naae til den 6te September, ifølge hvilke att var endnu toeligt i denne Stad. Regreringen gjorde imidlertid alt mueligt for at vedligeholde den. (Det er imidlertid mærkeligt og mistænkeligt, at ingen udførlig Efterretning haves derfra i London.) Der var indkomne Erklæringer fra flere militaire Chefer, hvori de tilkiendegive deres Lydighed og Hengivenhed for den hidtil bestaaende Regiering. Regentskabet i Hovedstaden, har desuden fattet den mærkværdige Resolution, at sammenkalde de gamle Cortes og Stænder for Kongerigets gamle Constitution, for Kongens Navn at tage Forholdsregler for at undertrykke Rebellionen i Oporto. To Omstændigheder have udentvivl meget bidraget til, at gjøre Udfaldet af Revolutionen usikkert; den ene, at den udbrød ikke i Rigets første men i dets anden Stad, hvorved Lissabons Jalousie er bleven opvakt, den anden, at GrevAmarante, som fører Commanden i Provindsen Tras os Montes, har erklæret sig imod Revolutionen og veed at holde denne Provinds i Lydighed. Desuden naar en Militair-Revolution udbryder i en Provinds, saa blive de militaire Chefer i de øvrige Provindser ikke saa villige til at tage Deel deri herefter, da Erfaringen lærer, at de militaire Personer, som begynde paa en Revolution, giøre naar den gaaer igiennem, en for stor Lykke paa de Andres Bekostning. Jnsurgenternes Plan havde været, paa eengang at sætte hele Portugal i Bevægelse. Conspiranterne havde ogsaa underrettet Greve Aramante om deres Plan, han lod som han ville deeltage deri, men underrettede hemmelig Regieringen i Lissabon derom, nu faae de Sammensvorne sig nødte til at lade Revolutionen overtøvet udbryde; men det skeete for tidlig; det er vel sandt at Marskal Pampelonas Tropper gik over til Jnsurgenterne; men alle de øvrige Tropper ere blevne Greve Amarante troe. Man melder fra Oporto af 3die September, at Greve Amarante er paa Marschen med en Armee imod Oporto. Een Armee paa 5000 Mander derimod rykket ud af Staden den 2den September for at gaae imod ham; man seer med Ængstelighed Udfaldet af denne Kamp imøde; dog haaber man, at saasnart Armeerne støde sammen, saa ville de Kongelige Tropper strax gaae over. Regierings-Juntaen i Oporto har imidlertid fundet det fornødent ved en Proclamation af 2den September, at beroelige Jndvaanerne i denne Stad, i hvilken den formaner Borgerne til at være uden Frygt, siger: at den har Magt nok i Hænderne til at udføre Revolutionen, at der er en almindelig Stemning blandt Nationen til dens Fordeel, og at den Spanske Regiering opstiller Tropper i Gallizien for at befordre Portugals Uafhængighed. (Dette sidste er vist ikke sandt og er et Beviis paa den ængstelige Stilling, hvori Juntaen befinder sig.) – Man har imidlertid Efterretninger over Frankerig fra Badajoz af 5te Septbr., hvori det hedder, at hele Naboe-Egnen i Portugal har antaget Constitutionen, og at man hører Glædes salver langs med hele Grændsen; Desuagtet veed man ikke med Vished, om Fæstningen Elvas har erklæret sig for eller imod Revolutionen. Denne Efterretning er mærkelig; da den er fra den sydlige Provinds Alentio; hvorfra man har fortalt: at General Vittoria, som fører Commanden der, holdt Provindsen roelig, og stod i Forbindelse med Greve Amarante.) Jngen Begivenhed har gjort saa stor Opsigt i Spanien som General Riegosunaade. Han har paadraget sig den ved at lægge en fuldkommen Demagogisk Plan for Dagen, og ved det at han ikke har undseet sig ved i Skuespilhuset den 31te August at istemme en Sang som havde det Omqvæd: Trago la Perro, Slug det du Hund. Den 3die September havde Generalen bivaanet et Maaltid, som det patriotiske Selskab havde foranstaltet til hans Ære. General Qviroga, som misbilligede sin Kammerats Forhold og Forvøvenhed, var ikke tilstæde derved Efter Giesirbudet gav man i Prindsens Theater en overordentlig Forestilling til Ære for Riego. Man opførte et nyt Stykke. Henrik den 3die af Castilien, som blot udmærkede sig ved en Mængde revolutionaire Sententser. Midt i Stykket fordrede Parterret Sangen Trago la Perro, derover opkom nu en heftig Stid imellom den politiske Chef og General Riego som opbragt forlod Municipalitetets Loge. Den politiske Chefterklærede Parterret, at Versene ikke maatte synges, da de ere støde paa Placaten og forbød Skuespillerne at istemme dem. Nu opstod der et forskrækkeligt Spektakel. Man vilde klatte op i hans Loge; man saae blotte Sabler, og en dobbelt stærkere Vagt maatte forsamle sig i Huset; Soldater med ladte Geværer stode paa Gaderne. Endelig lagde Allarmen sig og Chefen begav sig under en Bedækning tilbage til sit Pallast Giæringen har siden den Tid været overordentlig i Madrid. Jndvaanerne ere deelte i 2 Partier, begge omgave det Rengelige Slot, Royalisterne stode paa Trappen og i Forgaarden, og raadte leve Kongen, derimod skrege, de Libere ude paa Pladsen, leve Constitutionen, leve den constitutionelle Konge, leve Riego! De kaldte ham deres Befrier og forlangte han skulle kaldes tilbage; de Misfornørede begave sig derpaa med brændende Fakler i de patriotiske Forsamlinger og udstødte rasende Skrig imod Regieringen og selv mod de Cortes; imidlertid tog en stor Deel af Folket af Kongens Partie omgav hans Vogn da han kjørte ud, og raabte: leve Kongen, ned med Trago la Perro; Friehedens varmeste Venner som Martines de la Rosa, og General Torrkjo hvilke selv have lidt haardt under den forrige Regierings Forfølgelser, have i de Cortes Forsamling med Varme erklæret sig imod Klubbernes og Riegos Forhold, og den ædle og høit tænkende Qviroga, som det smerter for sin af Folkegunst berusede og forvildede Ven, har med Rolighed erklæret i de Cortes Forsamling: at Armeen paa Øen Leon er villig til at adlyde og at den ikke deler 4 eller 5 Enkeltes Mening; Saaledes beroer Nationernes Vel i et critisk Øieblik paa enkelte Mænds Ædelsind og Viisdom. Riego selv. Revolutionens første og egentlige Ophavsmand, har indseet sin Uret, efterat Heden var gaaet over, og har frivillig og uden Embede begivet sig til sit Forviisningssted Ovido. Den afskyelige Trago la Perro er digtet i Cadix i Aaret 1813 og indeholder satiriske Hentydninger paa enkelte adelige og andre Modstandere af Constitutionen. Den 5te September var det gaaet saavidt, at man havde hørt flere Folkeiropper at udraabe udenfor Kongens Stor, ned med Constitutionen. – Efterretningerne om den gule Feber vakke. 3 Mennester ligge syge af den i Cadix og 11 i Keres de la Kronteres.