Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-09-20
En anden Gjenstand, som i denne Tid ikke allene meget omtales, men ogsaa meget omskrives, er Selvmord: et ikke mindre sørgeligt Tegn paa Menneskeslægtens stadige Fremskridt til Ufuldkommenhed. Et ulykkeligt Fruentimmer, som besluttede at ende sine Dage paa et Sted, der er Naturens stille Glæder helliget, og hvis Handling fik en upassende Publicitet ved en offentlig Bekjendtgjørelse, har blandt mange andre givet Anledning til at Selvmord voxende Tal *) i denne Tid er bleven en Gjenstand for offentlige Undersøgelser og Omtale. Hr. Pastor Brorson har udgivet et Skrivt, hvori han fremsætter Ønsker og Forslag til Selv mords Formindskelse. Hans Øiemed er høist rosværdigt og hans Skrivt fortjener at læses og tages til Eftertanke. Men er Lyst til Selvmord en Sygdom, der fornemmeligst bør afhielpes ved *) En udførlig Beretning herom findes blandt de indenlandske Efterretninger S. 1556. phystske, ikke blot ved moralske Midler, saa burde den snarere være en Gjenstand for Lægernes end Moralisternes Undersøgelse, endskjøndt de første hidtil næsten aldeles ikke have indladt sig paa at undersøge dens physiske Helbredelsesmaade, men aldeles have overladt den hele Sag til de sidste. Man beraaber sig bestandig paa, at det er den tiltagende Ringeagt for Religion, den daglig voxende Forlystelsessyge, med alle dens Følgesvende, som foranlediger de hyppige Selvmord. Men vidne ikke tusinde Erfaringer og det modsatte, Man har jo seet de meest religiense, de meest moralske, de meest formuende Mænd tage sig selv af Dage. Man har endog i Kjøbenhavn for nogle Aar siden seet et Menneske skyde sig ihiel i Rosenborg Hauge, medens han gik og læste i en Psalmebog, og det er ikke uden Grund at Addison lader sin Cato studere i Platos Bog om Udødeligheden kort for han døer. - At Lyst til Selvmord er en Sygdom, som bør kunne læges ved physiske Midler, det sees tillige deraf, at de i disse Lande ere hyppigere end i andre. Saaledes ere de temmelig almindelige i Engelland og sjeldnere i Frankrig, uagtet man ikke kan negte at der hersker fuldkommen saa megen Religieusitet og Moralitet i det første Land som i det sidste. Men det er bekjendt at den megen animalske Føde, Engelskmændene nyde, og overalt det Clima, hvori de leve, bidrage meget til at sætte dem i en melankolsk Sindsforfatning og frembringer den saa almindelige Engelske Nationalsyge, the Opleen. Dr. Gall paastod i sine Forelæsninger, at Selvmord fremkomme periodisk *), ved Luftens Indflydelse, og at de derfor paa visse Tider indtræffe hyppigere end paa an*) Hr. Pastor Brorson har ogsaa, efter meddeelte Opgivelser, befundet, at de fleste Selvmord begaaes hos os om Foraaret. dre. Han havde neppe Uret. Vi see hvad Luften kan virke paa Mennesker med usvækkede Nerver; hvormeget stærkere maa den ikke virke paa dem, hvis Nervesystem er saa svagt, at de ikke have meere Følelser for den skjønne Natur med sine tusindfoldige Yndigheder, og at de frivilligen give Slip paa et Gode, som selv Ormen sætter Priis paa 2 Uagtet man har havt mange Exempler paa, at Selvmordere have gjort Forberedelser, der krævede det koldeste Overlæg og den største Eftertanke, kan man dog gjerne antage, at Handlingens Udførelse ikke er Resultatet af Eftertanke. Et saadant Skridt kan umuelig udføres, uden i et Øieblik, hvor Tankeævnen har tabt sin Spændekraft, og hvor Mennesker befinder sig i en syg og unaturlig Tilstand. Den Jdee, ikke at frygte Døden, er et reent Hjernespind. Endskjøndt hvert Menneske seer den i forskjellig Skikkelse, saa er denne Skikkelse dog for enhver rædsom. Den Helt, der griber Fanen og vil bestorme en med Canoner beplantet Bro, trodser i Grunden ikke Døden, men vender kun Øinene bort fra den Hvorøres ikke i det Øieblik, han for evig skal tage Afsked fra sine Paarørende eller Venner, og Selvmorderen skulde, naar han i Handlingens Øieblik fik Tid til at tænke, ikke standses ved den skrækkelige Tanke, for evig at skilles fra Alt hvad der er ham kjert og dyrebart – at drage hen til det uopdagede Land, fra hvis Grændser ingen vender tilbage. Og for den, som denne Tanke ikke kan holde tilbage, er hvert moralsk Hielpemiddel til liden Nytte, Han er syg, og bør fornemmelig behandles som en Syg