Kiøbenhavns Postrytter, 1792-06-25
Menneskehedens Historie fremviser intet Exempel paa, at en Nation har talt til en anden med saadan Foragt, at een Regiering har behandlet en anden saaledes. bemeldte Declaration er et Jndgreb i alle Nationers helligste Rettigheder; thi den behandler Pohlen ikke som en særskilt Nation, men snarere som en overvundet Provinds, med hvilken man kunde handle ligesom man vilde.""Der er ingen Tvivl om, at alle Pohlens Beboere maae føle det samme ved bemeldte Skrivt som vi, Kongen og de forsamlede Stænder samt det hele Publicum have følet. Nogle udartede Polakker forføyede sig - ikke uden den inderligste Græmmelse kunne vi tænke derpaa – yder ligen opbragte imod deres Fædreneland og imod Rigsdagen, fordi denne, ved at bestræbe sig for at hæve Republiken af dens Ruiner, ikke føyede deres personlige Hensigter, til Petersburg, gjorde beskyldninger imod Nationen; fattede det skrækkelige Forsæt, at tilintetgjøre det møysommelige og kostbare Frieheds og Uafhængigheds Værk, et Værk, hvorved der igien lagdes Grund til den Pohlske Nations forrige Glands og Anseelse hos fremmede Nationer, fik tilnævnte Declaration udvirket, og førde fremmede Tropper ind i vores Fædreneland. Deres afskyelige Anslag stemmede med Ruslands Jnteresse. Det var den Russiske Regiering undstaaeligt, at Pohlen renoncerede paa dens forhaanende Garantie, at Pohlen opdagede Grunden til sin uundgaaelige Undergang i den forrige til Slaverie førende Uorden; at det lagde Grundvolden til en fast og varig Regieringsform; at det forsynede sig med modige Krigsmænd til Friehedens og Uafhængighedens Forsvar, og med et tilstrækkeligt Skatkammer, for deraf at udrede Statens Fornødenheder; kort: at Pohlen begyndte at blive en indvortes vel ordnet, af Europa og sine Naboer agtet Nation. Med denne Stat foreene nu disse Fødelandets udartede Sønner sig. Rusland kalder denne Forening en lovmæssig Confoederation, finder derved en Besmykkelse til at forfølge sin Politik, træder bevæbnet ind i vort Fædreneland, og understøtter hine ædle Borgeres Opstand, hvil le efter Declarations Udtryk baade Keyserinden om Hielp, og nu ere følesløse nok til med fremmede Tropper at berøve deres Medborgere Formue, Helbred og Livet.""Vi berette Eder altsaa, ærværdige Landets Jndvaanere i Vores og de confoedererte Stænders Navn, at Pohlens nærværende Tilstand fordrer et offentligt Forsvar imod Russiske Troppers Jndbrud, da Rusland har erklæret vores Stat Krig. Men vi berette Eder tillige, at Vi, Kongen og de forsamlede Stænder, bestræbe os, i fast Tillid til Nationens Tapperhed og Fædernelandskierlighed, ligesaa fuldkommen for at anvende alle Midler til at afværge Fiendens truende Overfald, som Fienden for at tilintetgiøre Regieringen og befordre Republikens Undergang. Denne Tidspunct, ærværdige Landets Jndvaanere, maa afgiøre vort elskte Fødelands Skjæbne. Naar Eders Mod, Eders Fædrelandskiærlighed forsvarer det, o saa ville Eders sildigste Efterkommere endog høste Frugten af Eders Dyd. Og visseligen, J ville ikke tøve med at kæmpe modigen for Eders Altere, for Eders Love, for Eders Friehed, for Eders Formue, at kæmpe modigen for Eders Forældre, Hustruer og Børn, og for alt hvad der er det menneskelige Hierte kjært og dyrebart. Den Hær, som grunder sin Tilværelse paa Eders Bidrag og Jver, og som er forsynet med alle Krigsrustninger, vil vove sit Liv og Blod for Eders Beskyttelse. Tapperhed og Krigermod, som besiæler Polakkerne, vil tilintetgiøre alle Fiendens Foretagender, og just den ædle Jld, just denne Beredvillighed, til Fædrenelandets, Friehedens og Nationallovenes Forsvar og Haandhævelse, som kun er frie Nationer egen, giver os det glædeligste Haab. Fra alle Landets Kanter faae Vi Efterretninger, som inderligen glæde Vort ømme Faderhierte. Talrige ere allerede Landets Jndvaaneres frievillige Bidrage; talrig tile de personligen for at foreene sig med Armeen. Det er Fødelandskierlighed der driver enhver til rigeligen at bidrage sit til Landets Understøttelse; og kort, enhver Classe er uden Undtagelse besiælet af Jver for at redde Pohlen, rækker Fædrenelandet efter Evne sin Hielp. Til den Naadens Gud, som indgav hele Nationen denne ædle Tænkemaade, slaae vi derfor vor Liid, forsikkrede om, at han, som seer vor uskyldige Fremgangsmaade og vore reene Hensigter, vil udruste og understøtte os med sin mægtige Arm.""Men Standhaftighed og Enighed, ærværdige Landets Jndvaanere, maa være det fornemste Middel, hvorved J. fremme Eders Fødelands Redning; thi endskiøndt der ey fattes os Magt for at modstaae Magten, saa kan dog intet beskytte os for Følgerne af Tvedragt og Uenighed; og en Kriig med en fremmed Magt er for en Nation aldrig saa skrækkelig som Borgernes indbyrdes Uenighed. Og har vel nogen Magt nogensinde kundet udrette noget imod Pohlen, naar alle Landets Beboere, foreenede ved Kiærligheds og Samdrægtigheds Baand, streed ved deres Konges Side for at forsvare deres Grændser, deres Love og Nationalfriheder, J ville nu, Statens elskte Borgere! snart faae Bedrageriets og Bagvaskelsens Stemme at høre; J ville snart faae skammelige og forræderske Skrivter, at læse. De, som forblindede og forbittrede have uden Gysen kunne true deres Fædreneland og anfore fremmede Tropper imod det, ville vist ikke forsømme at sætte Regieringen i det meest forhadte Lys, fortplante Mistroe iblandt Eder til Vores og Rigsdagens redelige Forhold, og søge at skifte Tvedragt og Uenighed; thi de ere overtydede om, at de ey ville være i Stand til at udrette noget, dersom J med forenede Kræfter og Hierter staae dem imod. Saa udruster Eder da med Standhaftighed og Redelighed; forsvarer Fædrenelandet med den samme Samdrægtighed, sætter Eder med den samme Enighed imod Bagvaskeren, den Ondskabsfulde og Forræderen, hvorved J antoge den for Landet saamegen Lykke spaaende Regieringsform, over hvilken J saa eensstemmigen viiste Eders Tilfredshed, til ubeskrivelig Glæde for Vort Faderhierte. Enhver, som fører fremmede Tropper ind i Landet imod Eders Fædreneland, fortiener ikke Eders Tillid, men opfordrer Eder til Hævn, og den Armee, hvis Hensigt det er at omstyrte Eders Regiering, fører Eder vist ikke til Friehed, men til det øiensynligste Slaverie. J vide jo desuden af Erfaring, hvormeget Ruslands Formynderskab har kostet Edder. Kongen, Senatorerne, Ministrene og Landbudene vilde blive Eder frarevne, Adelen haanligen behandlet, Eders Vaaninger ødelagte, Stæderne undertrykte, Landmanden bortført, og Staten tilsidst deelt – disse ere Virkningerne af det paatvungne Russiske Garantie, Og kunne J vel for nærværende Tid love Eder det bedre af denne Stat, O ney, lykkes det den første at føre Eder bag Lyset, saa vil man snart fra nye af oprive Eders gamle Saar og forstørre Eders Fødelands Jammer. Adel= og Borgerstanden, vilde da saameget hæftigere føle det nye trykkende Aag, da de eengang have vovet at være frie og uafhængige; og vore stakkels arbeydende Bønder og Landmænd, som toge den Lov, der lykkeliggjorde alle Pohlens Beboere, under deres Varetægt, vilde snart fra deres frugtbare Marker blive i Tusindtal forjagede til øde Udorkener. Og tilsidst vil Republikens Deeling, og det Pohlske Navns Udslettelse for evig, blive den sørgeligste følge af Uenigheden iblandt (Slutningen følger.)