Aarhuus Stifts-Tidende, 1823-01-31
Nyheder fra Udlandet. Den pyrenæiske Halvde. Hvad man formodede, opfyldes nu. Partinanden synes at forsvinde der, og Mænd af de forskelligste Meninger slaae Kreds om Fædrelandets fælleds Alter, med den faste Beslutning: at ville seire eller dør for dets Frihed, eller, som General Alava nylig talte: for at opføre en Granitmuur om den spanske Kongethrone, og vise Verden, at der i Spanien ikke findes uden Spaniere, naar det gielder om at drive fremmede Trudsler og fremmede Angreb tilbage." Selve Statstidenden, udbryder saalunde: "Hellere Spanien fra Ende til anden gaae op i Brand, end forandre vor Konstitution. Det vilde være at opoffre vor Nationalære, og uden denne gives der ingen Nation. - Hvorlunde det Svar vil blive, som den spanske Regiering vil give de allierede Magter paa deres heftige Enklæringer, har man, ved overordentlig Leilighed fra Madrid, alt foreløbig Underretning om. Til den 17de Januar havde Monarkerne tilladt deres Ministre at forvente Svaret, og den 9de vare de Cortes samlede, for at raadslaae derom. Nogle meente, at det ikke burde svares, men kun handles; men Udenlands. ministeren San Miguel besteeg Talerstolen og oplæste en Circulairskrivelse, som Regjeringen havde ifinde at tilsende sine Ministre ved Hofferne i Paris, St. Petersborg, Wien og Berlin, med Ordre til, at kommunicere for vedkommende Kabinetter. Dens Jndhold var saalydende: "Det vilde være under Regjeringens Værdighed, at besvare de allierede Magters Noter, som kun indeholde et Vær af Forhaanelse : og Bagvaskelse. Den indlader sig kan derfor i, at tilkjendegive dem sit Sindelag : 1) Spanien regjeres efter en af Keiseren af Rusland 1818 formelig garanteret Forfatning. 2) Den constitutionere Konge udover frit den Magt, Grundloven indrømmer ham. 3) Den spanske Nation blander sig ikke i andre Nationers Indretninger og Bestyrelse. 4) Midlerne til at afhielpe de Onder, som trykke den spanske Nation. kan kun søges hos den selv. 5) Disse Onder ere ingen Virkning af Konstitutionen, men Opspind af Fiender, som ville Spaniens Undergang. 6) Det spanske Folk vil aldrig indrømme nogen Magt Ret til at blande sig i dets Anliggender. 7) Regjeringen vil aldrig vige fra den Bane, som Pligt, Nationalære og urokkelig Troskab til Konstitutionen foreskriver den. - Denne Erklæring fandt den hele Forsamlings udeelte bifald, og strax blev den høitidelige Beslutning fattet: "Konstitutionen skal forsvares til det yderste, og kun forandres efter Nationens eensstemmige Ønske, og Forsamlingen skiltes af under tydelige Udraab for Konstitutionen og Spaniens Uafhængighed. - J de samme Dage udkom der to Forordninger: 1) Koloniernes Havne i Sydamerika erklærtes aabne for alle Nationers Skibe, og 21 Havanna paa Øen Cuba erklæret til Frihavn for den brittiske Handel, og de engelske KjøbmændeKrav for opbragt Eiendom indskrevet i Statens Skyld. bog. - Østerriges, Ruslands og Preussens Gesandter gjorde sig reisefærdige, for den 18de Januar at forlade Madrid, den franske, meente man, vilde om nogle Dage følge efter. - Madrids Jndvaanere juble af Begeistring. Natten efter at hiin vigtige Beslutning var afgjort, bortes Musik, Krigs marscher og patriotiske Sange gjennem alle Gaderne. og udenfor det kgl. Palais, Cortes Forsamlingshuus, Præsidentens Vaaning, og ved Konstitutionsstenen, gjentød det i høien Sky af Fryderaab. - Krigsministeriet har reqvireret 26,000 Heste, samt udskrevet en Landmilits af 37,000 Mand, foruden 30000 Mand, som allerede ere væbnede. Ser Regimenter Linie Infanterie, 3 Kavallerieregimenter og 16 Batailloner Militssoldater vare alt paa Marschen til Pyrenæergrændsen.