Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-07-28
Den bekiendte Sangerinde Madame Catalani vedbliver at gjøre megen Opsigt i Tydskland. Efteren glimrende Modtagelse i München, har hun begivet sig til Wien, hvor hun i egentlig Forstand har bemægtiget sig et almindeligt Biefald; thi Publikum stødte sig over at hun tog 12 Gylden for Entreen, da hun første Gang lod sig høre og hun blev modtaget med temmelig Kulde; men hun vidste ved den første Arie hun fang, saaledes at henrive Tilhørerne, at de strax udbrød i de lydeligste Biefaldsraab, og kunde næsten ikke ophøre dermed, og især da hun ved Slutningen af Concerten istemmede den yndede Folkesang: Gud opholde Keiser Franz, steeg Jubelen til det høieste. Heele Staden er henreven af Beundring og Henrykkelse over hendes Talenter, og alle hendes Modstandere forstumme, selv den gamle Capelmester Salieri, som præsenterede hende for Publikum, blev saa begeistret af hendes fortryllende Sang, at han stillede sig lige for hende og klappede. Hvor ofte findes ikke i dette menneskelige Liv en pludselig Overgang Sted fra Glæden og til Sorgen; de saakaldte Glidebierge, eller skraae og snoede Baner, hvorpaa man i smaae og dertil indrettede Vogne kan lade sig glide ned, ere et af de nyeste og almindeligste Forlystelses Midler for Jndvaanerne i Paris, men den 30te Juni d. A. mødte den Ulykke paa Glidebiergene i Beaujou, at Militair Jntendanten Hr. Dufresne styrtede ned med sin 13 aarige Datter og en lille Noven paa 9 Aar; hun blev frelst, men Drengebarnet kom saaledes til Skade, at han døde samme Aften, og Hr. Dufresne selv den paafølgende Dag, Jndvoldene vare sønderrevne og hængte tildeels ud af Kroppen; man meener at et Stykke Træe, som var kastet foran Vognen, var Aarsag til denne Ulykke; imidlertid er det indtil videre forbudt at betiene sig af dette Slags Forlystelser. - Hertugen af Richelsen, den franske Premierminister, var nær bleven uskyldig Aarsag i en anden ulykkelig Begivenhed; han kiørte til Thuillerierne, en fattig Kone med et Barn ved Haanden, kom i Veien for Hestene og blev overkiørt, saa snart Hertugen børte hendes Skrig, sprang han af Vognen, lod strax hente en Læge, og forlod hende ikke, førend han var bleven overbeviist om, at hun ikke var kommen til Skade; desuagtet sendte han hende 300 Franker den følgende Dag, og anbragte hendes Søn i et Jnstitut. Man beroeliger sig altid bedre ved de ulykkelige Hændelser i Menneskelivet, som synes at være Tilfældets Værk, end ved de, som aabenbart udspringe af Menneskenes Lastværdighed; det er tungt at deraldrig skal fattes paa Leiligheder til at føle denne Kummer, saaledes læses i de udenlandske Blade at den stærke Jldebrand i den preussiske Stad Creuzburg, hvorved 1500 Mennesker mistede alt hvad de eiede, er bleven paasat af en Knøs, som havde tient i Superintendentens Huus, og var derfra bleven indsat i Tugthuuset, formedelst en Forbrydelse han havde begaaet; han vilde efterat han var sluppen løs hævne sig og sætte Jld paa Superintendentens Gaard; men da han ikke kunde komme afsted dermed, saa antændte han sin Faders Huus, som var en Slagter. Førend Jlden brød ud, reed han ud af Byen, og raabte: Creuzburgere, snart vil en rød Fugl flyve over Eders Bye. Han sidder i Arrest, og da han blev sat ind i den, klagede han blot over, at Superintendentens Gaard var bleven skaanet for Jlden. – Den 18de Mai havde Staden Knittelfeld, i det Østerrigske samme sørgelige Skjebne, 103 Huuse brændte af, og 5 Mennesker omkom i Luerne. Undertiden finder Lasterne en Besmykkelse i visse forudfattede Meeninger; man hører et saadant mærkværdigt Exempel fra den nyeste Franske Rettergang; en Datter af den afdøde General Perrot, 19 Aar gammel, søgte om at blive Huusjomfrue hos en Banqveur i Paris, da hun gik ud af hans Huus, tog hun en Sølvtallerken med sig; hun blev anholdt og bragt for Retten, men hun undskyldte sig med at hun var frugtsommelig, og at hun var bleven i denne Tilstand overfaldet af en saa uimodstaaelig Lyst til at spise noget Salat, som var paa Tallerkenen, at hun maatte tage den med; hendes Advocat beviiste med saa megen Lærdom, at frugtsommelige Personer kunne overfaldes af saadanne uimodstaaelige Lyster, saa at Retten friekiendte hende; dette fortreffelige Argument kan komme det heele udbredte Tyvelaug vel tilpas, og det burde tilsende bemeldte Advocat en fortient Belønning. – Lasterne finde især den stærkeste Opmuntring i den udartede og fordærvede Christendom, som udgjøre det characteristiske ved den katholske Religion, især ved den strækkelige Lære, at det staaer i Geistlighedens Magt at tilgive Menneskene deres Synder, og at Straffen for disse kan afkiøbes. Et paafaldende Crempel paa hvorvidt denne fordærvelige Overtroe gaaer, og tillige et Beviis paa den saa ofte gjorte Erfaring at Straffen for en falsk og ugudelig Lære til falder tilbage paa de, som forkynde den, læses i de nyeste Efterretninger fra Rom, hvori der meldes: at nogle Røvere have ved Terracina i Kirkestaten udplyndret nogle biskopper, hvorpaa de forlangte af dem, at de skulde give dem Absolution for den begaaede Synd og deres Velsignelse, og hvorved de kyssede deres Hænder med megen Ærbødighed. – Man læser i de udenlandske Blade, at Regieringen i Chambery i Savoien, har dømt en vis Belmatin til at staae i Gabestokken og sættes i Arrest paa to Aar, fordi han har bespottet Guds hellige Navn; men kan nogen Gudsbespottelse være større, end at ville tiltage sig Guds Magt, og at misbruge denne Anmasselse til at give Lasterne Føde; man kan ikke anstille slige Betragtninger uden at blive giennemtrængt af en levende Følelse for Luthers Fortienester og Protestantismens Velgierning. Hvor den moderlige Kiærlighed dog er stor, den modstaaer alle Besværligdeder og trodser alle Farer; den overvinder den dyriske Frygt hos Hønen, naar den iler til sine Kyllingers Forsvar, og den udvikler sig til Heltemod hos Mennesket. Vi hørte for nogle Aar siden om en Kiøbenhavnsk Dame, som frelste sit Barn i Dyrehaugen fra en rasende Tyrs Angreb, og man læser nu fra Paris: at en Bondekone som arbeidede for nogen Tid siden i Egnen omkring Rocroi i Skoven ved Serigni, havde lagt sit Barn, som var nogle Maaneder gammel, i en Busk hun seer sig omkring efter det og faaer Øie paa en Ulv, som styrter løs paa det; uden at betænke sig farer hun imod Udyret, og efter en ulige Kamp, hvori hun saares af det, har hun Held til at støde det en Saxsaaledes i Kroppen, at det styrter. Hun tager Barnet i sine Arme, men falder udmattet af Kampen i Besvimmelse; Naboerne tile til, men finde hende uden Bevidsthed, paa en gammel Kones Raad lægger man Barnet til hendes Bryst, hun staaer smilende Øinene op, og kommer til sig selv igien. Det er stort at opoffre sit Liv til velgiørende Handlinger; denne Dyd bringes til Fuldkommenhed, naar man søger selv ved sin Død at gavne sine Medmennesker. Jngen kan bringe det videre heri endMusiklæreren Kanter i Kønigsberg; som døde i 1812 og havde testamenteret alle sine Eiendomme til velgiørende Jndretninger, og sit Legeme til det anatomiske Theater; hans Begravelsesdag var den 23de December, 18 Vogne fulgte hans Liig hen til dette Sted, hvor det blev overleveret til Brug for de anatomiske Demonstrationer.