Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-02-29
Helsingøer, d. 23 Febr. Vor Latinskole har i Dr. Meisling, der i Sept. Maaned f. A. tog Afsleed fra sin Lærepost og forlod Byen, mistet en meget delig Skolelærer. Da man hidtil ikke har seet hans Udnævnelse til Lærer ved nogen anden Latinskoloffentligen bekjendtgjort, maa man befrygte, at han ganske har forladt Skolelærerbanen. Det er ellers mærkeligt, at i den senere Tid ikke faa Lærere ved Latinskoler, og det unge Mænd af meget lovende Haab, forlade denne Bane, ligesom ogsaa at den ikkun skal være faa Aspirantere til de vacante Læroppladser. Hvad kan være Aarsagen hertil, – Det gamle Sagn, naar Dagen længes, Vinteren strænges, synes ei for denne Vinter at ville gaae i Opfyldelse; thi er det her en Dag Frost, er det næste Dag Tøeveir. Meheia. (Af utrykte Reisebemærkninger i Aaret 1805.) Saaledes kaldes en hverken steil eller høi, men saare uvelsom Fjeldhede, der begynder noget fra Kongsberg, ved Kronprindsens og Christians bekiendte Stolle. Her er ikke Tegn til Forberedelse for Mennesker til at komme frem. Man klavrer over større eller mindre Steenkanter, eller snoer sig om dem, og om de mellem dem naturligviis ideligen værende Huller og Afstyrtninger i alle muelige Retninger, hvorved Veien bliver mange Gange længer end Afstanden mellem de Punkter man kommer fra og de man skal hen til Da enhver Reisende i denne Ørk tager den Cours, han haaber den letteste, saa er her, især naar man er kommen et Stykkefrem, aldeles ingen Vei eller Tegn, hvor man helst skal stille Fremfærden længer. Ved en Bolig, Jerngruben kaldet, hvile almindeligen de Reisende sig selv og deres Heste, hvortil begge, skjøndt man kun har reist 1 eller 1 1/2 Miil, heel vel kan trænge, da Passagen er saadan, at man ei let tilbagelægger den i mindre end 3 til 4 Timer, og har imidlertid ofte været dybt nede mellem Klipperne, og igjen høit oppepaa deres Rygge. - Den dyrkede Jord her er meget frugtbar, Græsningen er, som overalt i Fjeld egnene, mere nærsomt end i Dalene, og intet er i Veien for mange og store Strækningers Opdyrken i disse Egne, end den vanskelige Communication, og nogen Anstalt, som oversteg enkelt fattig Mands Evne, til at bortlede Vandet især om Vaaren, fra de fleste ellers til Dyrkning beqvemme Steder. - For her at skaffe en taalelig Vei, i det mindste for Ridende eller for Heste, vilde efter de der boende Bønders Udsigende udfordres en mod sin Nytte høist ubetydelig Sum. Jkke udfordredes nogen Vei til Vognfærsel, saaledes som det er skeet. allevegne her i Landet, hvor man har lagt Vet, og hvor man formedelst de idelige uundgaaelige Steil heder, dog ikke, eller næsten ikke, kan benytte Vogne eller Kjøretøi. Betragter man at her, uagtet Veiens store Besværlighed, i det Hele, er mange og lange Stykker, hvor en saadan ret god Veis Lægning, saa godt som slet intet vilde koste, ja at vel maaskee den større Halvdeel hører did – at der og kun handles om lidt mere end en Gangstie, hvor man, uden Fare at styrte over smaae eller store, løse eller faste Stene eller blive siddende i Moradser, eller standses af nedstyrtede Klippebrud. ellevundskredne Jordbrinker, eller nedfaldne og til Forraadnelsen bringer dem, bort, der henliggende Træstammer - hvilket nu hvert Øieblik standser og tvinger til Omveie - kan lade en Hest gaa frem, saa fort som uundgaaelige Steilheder og det den har at bære, ellers tillader; saa bliver Resultatet, at Bonden nok vilde paatage sig en saadan Veilægning før 1 Rd. sig er En Rigsdaler, for hver 100 Alen, ei endda saa urimeligt, som man skulde troe, naar man seer den store Nytte blet en saadan Vei vilde skaffe de Egne, der skulde betjene sig af den, og det saare byrdefulde i dens Savn. - Afstanden mellem Kongsberg og Vaale i Hitterdalen over den herromhandlede Fieldegn, Meheia kaldet, vil paa Pontoppidans Kort findes ansat kun til 2 norske Mile. Man regner den for tre, og i de mange Bugter man nu maa gjøre, er den maaskee fulde tre Mile. Dette var da (18,000 Alen pr. Miil) 54,000 Alen, hvor det efter Bøndernes Evaluation, vilde koste 540 Rd. at lægge en Vei, saa god som man her kunde ønske den. Skulde end dette, ved nøiagtigere Eftersyn, findes, hvad det dog ei syntes, meget indtil det halve for lidet; skulde endog enkelte nødvendige Broer, Opfyldninger eller Bjergsprængning til Vands Bortledning, som ellers kunne overskylle Veien, fordre ligesaamtget, som alt det øvrige, saa alligevel hvor ubetydelig en Sum, vilde ei endog et Par Tusinde Rigsdaler være, for at faae opfyldt den første Beringelse for Opdyrkningen af en nu i vildeste Raahed henliggende Strækning af flere Qvadratmile, hvor vist nok ikke alt, men noget nær det Halve, blev ligesaa fuldt at benytte, som maaskee den større Deel af alt det dyrkede Areal i Norge, ei at tale om den gjensidige Beqvemmelighed og Fordeel, forde to ved denne møisomme Strækning fra hinanden skilte Egne, ei blot Hitterdalvester, og Sandsvær øster, men Budskeruds og Bradsbergs Amter. Det er nu ei sjeldent, at de som nu have med hinanden at giøre, f. Ex. paa Kongsberg og i Skeen, ja i de tre, fire Mile ovenfor Skeen liggende Egne af Tellemarken, maae nu gjøre Reisen til Drammen, gjennem Jarlsber- og Laurvig, 17 indtil nogle og tyve Mile, Veie hvoraf en Deel trods al Kunst stedse ere meget besværlige, f. Ex. den fra Laurvig til Porsgrund, isteden for de her fik en beqvem Reise af 8 Mile til Skeen, til de øvre Egnen kun 3 til 4. Jen anden Retning over Heien (det er Fjeldørkenen) hvor Fremkomsten er ligesaa besværlig, men hvorden siges ligesaa let, ja lettere at kunne gjøres meget beqvem, har man til Skeen kun 6 Mile. At man i Norge overalt, hvor der er lagt Vei, har villet skaffe Kjørevei, er maaskee Skylden i, at der saa mange Steder slet ingen Veie er. Vogne ere kun brugelige en 4 a 5 Maaneder af Aaret; i mange Egne aldeles ikke. Vinteren tilintetgjør desuden Vogn=Kjørslen; og da er hele den 20 Alen brede Landevei, for det meste kun saa bred som Slæder, eller 1 1/2 Al. Det er meget langt fra at en Vei paa 1 1/2 Al. Brede koster forholdsmæssigen saameget, som den der er 7 Gange saa bred, naar der paa denne end intet gjøres til Overflod. - Meheian er næsten overalt bevoxen med Skov, for en stor Deel, den fortræffeligste Tømmerskov. Det henimod en Miil nær Kongsberg, hører did, og er med stort Besvær lidet benyttet til Tømmer, til Brænde og til Kul; af det Tellemarken nærmere og did hørende hugges det største og bedste til saa kaldet Langved, Bielker af 36 til 60 Fod og derover. Ei over en Miil, maaskee neppe over en halv Miil fra Flaadningsstedet findes ei ubetydelige Dynger af denne svære Trælast. Alt det øvrige, og det der er indenfor, voxer, til det udvoxet falder raadnende af Alder, gjøder vel den Strimmel Jord, paa hvilken det er faldet, til ny Fremvæxt, men har imidlertid knust det opvoxende, og spærret Færslen, vel og Vandløbet, saa at alle nogenlunde jevne Steder mellem Fjeldene, deels derved, deels vel og fornemmeligen ved at Menneskehaand aldrig har forsøgt at aabne Løbet for de vide Fjeldfladers af den lange Vinters dybe Snee fremavlede Vand, eller dyndfulde Mose. Lagdes her en for Samfærsel brugbar Vei, saa vilde for det første meget snart de mange uden Besvær til Ager og Græssmark anvendelige Pletter paa Bjergsiderne, blive bebyggede og opdyrkede, allerede derved vilde uopholdeligen meget Areal blive benyttet til vindskibelige Menneskers Ophold. Disse vilde, snart udvide deres indskrænkede Virkekreds, oprydde hvad endog med nogen mere Vanskelighed var at benytte; aabne Vandets Løb, hvortil der med vist nok saare faa Undtagelser allevegne ere temmelig let Muelighed; og derved udtørre uhyre Strækninger, som nu neppe af Rovdyrene engang kan betrædes. De vilde ordne Aaernes og Bækkenes Løb, hvorved mange af disse vilde deels give Vandfald til Møller og Anlæg, hvorved Vandkraften var at benytte, deels tjene til Flaadning for Skovstrækningens Produkt, som nu for Transportens Vanskeligheds Skyld henraadner aldeles uden Nytte. Ved denne det stillestaaende Vands og de sure Mosers Udtapning vilde Climatet formildes, ei allene heroppe, men og i de tilstødende allerede beboede Egne. Efter faa Generationer formedelst den ved det saalidet bekostelige Veianlæg aabnede Virksomhed, og i Følge de flere Veianlæg, som Exemplet af dette snart vilde fremskynde, vilde Meeheias mange Mile blive opdyrkede og befolkede, om ei saaledes som Lier med omtrent 3000 Mennesker p. - Miil, hvor nu ingen boer, saa dog saaledes, at de da levende, med et ei hædrende Tilbageblik vilde undres over Mueligheden af at Vedkommende i en Tidsalder, der i saa meget viser sig værd Navnet oplyst, lod det mangle paa den ringe Foranstaltning, som gjorde disse, saa længe i Barbarie henhvilede Egne til lykkelige Opholdsteder for vindskibelige Mennesker. Skal da end Sølvet efter den nu fældede Dom evigen henligge ufremvirket i disse Bjerges Skjød, deres Dale ville endda kunne blive Staten og Fædrenelandet vigtigere, end da Bjergene gav en halv Million Rigsdalers aarlige Overskud. (Hand. Tid.)