Aalborg Stiftstidende, 1832-11-03
Sygdommen rasede her omtrent i 4 Uger og bortrykkede over 700 Mennesker, indtil den pludselig igjen ophørte i Begyndelsen af September efter et stærkt Tordenveir. En Blegmand har Morgenen efter hiin første Nat paa sit Lærred bemærket en rødguul, okkeragtig Substants, som ingen Vask var istand til at borttage. Øen Pitteairns Colonie. (Fortsat; see Nr. 171.) Det udrustede Krydskib (Pandora, Capt. Edwards) havde naaet Othaheiti og der forefundet 14 af Christians Matroser; 16 havde nemlig forladt hans Skib, de tvende bleve dræbte paa Othaheiti og de 14 havde nu Edwards taget i sin Vold. De øvrige af Christians eller Blighs Folk vare, efterat have gjennemstrøifet Naboøerne, anførte at Christian, ankomne til Øen Pitttairn, hvorhen nogle Jndvaanere fra Othaheiti havde fulgt dem. Disse udgjorde da Kjernen af den nye Colonie. Flere Gange havde her de Vilde gjort Sammensværgelser til Europæernes Undergang, men disse fandt beskyttende Genier i de Vildes Hustruer; dog have frygtelige Blodbade her fundet Sted, saa at mange af Europæerne have tilsat Livet, og Christian skal her, efter de Flestes Udsagn, være bleven dræbt; idet mindste har man aldrig hørt noget til ham siden. Men nu smedede igjen de indfødte Fruentimre, hvis europæiske Mænd vare blevne dræbte, et Complot under Anførsel af en Young, og dræbte mange Sørte. Siden blev Young og Adams Øens uindskrænkede Beherskere. Edwards havde sine Fanger ombord, men Othaheitere, med hvilke de vare beslægtede, vilde redde dem, og der forefaldt mangen sørgelig Scene desangaaende. En Hustru kommed sit Barn ved Brystet ombord til sin fængslede Mand, og der fandt et saa rørende Optrin Sted, at Officererne ikke kunde taale Synet deraf. Da man med Magt havde revet hende fra Manden og bragt hende i Land, blev hun der liggende i lang Tid uden at give Tegn til Liv, og da hun kom til sig selv igjen og erfoer at hun aldrig fik sin Mand at see mere, da tildrog denne Tidende hende en tærende Sygdom, der henrev hende to Maaneder efter, saa at den unge og raske Kone blev et Offer for sin trofaste og dybtfølte Kjerlighed. Af Deeltagelse i de Fangnes Ulykke havde de Jndfødte foresat sig, ved det første Vindstød, at kappe Skibets (Pandoras) Touge, men Captainen fik Nys herom og forbøde strax hvert Samkvem mellem de Jndfødte og de Fangne. De sidste vare i Jern og Bolter alle indspærrede i et lidet Rum i Mellemdækket; de vare paa det strængeste bevogtede, og efter Captainens befaling skulde enhver Othaheiter, der talede med dem, uden videre skydes. Et utilgiveligt Barbari karakteriserer vor Fortælling. De fleste af de Fangne havde nemlig slet ingen virksom Deel taget i Oprøret, og flere havde, overbeviiste om deres Skyldfrihed, frivilligen givet sig i Captainens Vold; alligevel lagdes den ene med den anden i Lænker. Efterat Skibet nu forgiæves havde gjennemsøgt Naboe erne for at opsøge flere af Rebellerne, hvorpaa der tilbragtes 3 Maaneder, i hvilke man havde at kæmpe imod mange Gjenvordigheder, forulykkede Skibet totalt paa Øst-Kysten af Nyholland. De Fangne havde i deres Fortvivlelse slidt sig løs af deres Lænker og bade Captainen om at maatte medvirke til Skibets Frelse, men han var grusom nok til at lade dem lægge i Lænker igjen, og saaledes maatte de see Døden for Øinene, og da Skibet sønderknustes druknede 4 a de Fangne, men de øvrige svømmede paa et Vrag henimod en Sandbanke, paa hvilken de, tilligemed flere af Skibets Folk, bjergede Livet; dog omkom tillige 89 af Skibets Matroser. Paa denne Sandbanke begyndte man at tømre nye Slupper af det bjergede Skibsvrag, og i fire saadanne fortsatte man Reisen og ankom til Batavia. Her blev det Fangne ligesaa slet behandlede. Hverken Klæder eller Føde fik de end ikke nogenlunde taalelig, og da deres lange Piinsler vare ude, da maatte de atter taale en fire Maaneders Fængsel førend de stilledes for en Krigsret i Spithead. Her opvakte de stor Jnteresse, nogle af dem hørte til de bedste Familier. Den 12te Septbr. 1792 bleve de stillede for en Krigsret, ved hvilken 6 dømtes fra Livet og de øvrige frikiendtes, men af de 6 dømte bleve de 3 benaadede, hvoraf den ene, Peter Heyood, en udmærket Sømand, døde ifjor (1831, som Captain i Tjenesteen; han skulde just have været befordret. De 3 dømte bleve ophængte ved 3 Master af et Krigskib.