Aalborg Stiftstidende, 1836-04-02
Spanien. Imedens det paa Krigstheatret seer ud som sædvanligt og Efterretningerne snart tale om det ene, snart om den andet Parties tilkæmpede Fordele, uden at der udrettes noget Afgjørende, er man i Madrid beskjæftiget med at forberede en bedre Tingenes Orden, men Haabet om, at denne Hensigt snart vil opnaaes, svækkes, snart ved een uventet Urolighed, snart ved en anden. Et nyt Arangement af Ministeriet er foretaget, fra Mendizabals Side, idet han har aftraadt Ministerraadets Præsidentskab og Udenrigs=Portefeuillen til den hidtil værende Præsident i Procuradorernes Kammer, Isturiz, og selv beholder Finantsdepartementet. Det saa ofte bebuddede Decret, angaaende den spanske Gjælds Consolidering, meddeles i det officielle Blad Gaceta" af 29de Februar. Dets Bestemmelser indeholdes i 22 Artikler og kunne neppe forfeile den Virkning, det tilsigter, nemlig: paany at reise den sjunkne Credit. Hertil vil ogsaa et andet Decret, af 10de Marts, bidrage betydeligt; det angaaer Undertrykkelsen af Palle Munke= eller regulaire geistlige Ordener i hele Spanien. Midt under disse Bestræbelser fra Regjeringens Side, for at gjenoprette Orden i den forvirrede Administration, antager Borgerkrigen en mere og mere grusom og barbarisk Caracteer; en af Carlisternes Høvdinger, Cabrera, har sammenskrabet en Flok paa 800 Mand, med hvilken han udbreder Død, og Ødelæggelse, hvor han lader sig see. Generalcapitainen af Aragonien har, som bekjendt, været grusom nok til at lade hans Moder skyde, hvilket i den Grad har opflammet Cabreras Raseri, at han har udstedt de meest truende Blodbefalinger mod Christinerne. Disse vakte, da man bragte i Erfaring, at han virkelig satte dem i Værk, ved at lade myrde anseete Christineres Koner og Børn, hvor han kom frem, en ikke ringe Bekymring i Valencia, mod hvilken Stad han var i Anmarsch. Nationalgaarden fordrede af Generalcapitainen Carratala, at han skulde stille sig i Spidsen for den og føre den mod Cabrera; den fordrede tillige Frigivelse for dens fangne Kammerater, som siden September Urolighederne have været fængslede, og føiede til disse Fordringer blødige Trusler mod Carlisterne og det nærværende herskende juste milieu-Parti. Generalcapitainen tog det feige Parti, at trække sig tilbage til Citadellet, hvorfra han truede med at lade Krigslovene træde i Kraft og at lade enhver Borger skyde, som endnu lod sig finde paa Gaden, efterat det andet Kanonskud fra Fæstningen havde givet Signal til at holde sig hjemme. Denne Anordning, i hvilken aldeles intet Hensyn var taget til de af Nationalgarden gjorte Fordringer, forbittrede den i høi Grad; dens Commandant lod slaae Generalmarsch, og dens hele Mandskab, Cavalleri og Infanteri, traadte under Vaaben. Ned med Generalcapitainen!" var det almindelige Løsen; man traadte i Underhandling med Civilgouverneuren, som søgte at stille tilfreds, men Gardisterne forlangte General Carratalas Hoved og foresloge General Vigo til hans Eftermand. Urolighederne endtes med, at Carratala nedlagde sin Post og reddede sit Liv ved Flugten. Nationalgarden naaede sin Hensigt; dens fængslede Kammerater sattes i Frihed, og Roligheden var for det Første igjen bragt tilveie; men slige EftergivenhedsExempler pleie sjeldent at fore til noget Godt.