Viborger Samler, 1842-09-01
Udenlandske Efterretninger. Storbritannien og Jrland. At den i Manufacturdistricterne udbrudte og nu tildeels dæmpede Opstand ikke directe er udklækket af Chartisterne, hvormeget disse end have bestræbt sig for at drage Fordeel af Urolighederne, derom synes man at være temmelig enig Ogsaa har Chartisternes Afmagt under selve Ementen viist sig temmelig tydeligt; den fra 144 til 12 Jndivider nedsunkne Forsamling af Chartistdelegerede har fremdeles fattet den Beslutning at opløse sig og underrette Folket i en Proclamation at det endnu ikke er den rigtige Tid til ved Nedlæggelse af Arbeidet at tiltvinge sig Jndførelsen af Folkechartet. Men er man endog enig i den Anskuelse, at man uden Fare kan lade Chartisterne forblive i deres ubetydelige, intetsigende Stilling, saa bliver dog denne Anskuelse ingenlunde næret af Torierne med Hensyn til en anden Forening, nemlig Anti-Corn-LawLeagne. Med ængstelige Blik betragte Tories denne mægtige Association og gjentage hvad de allerede ved Opstandens Udbrud have omtalt, at Urolighederne nemlig maae ansees som Resultatet af en præmediteret Plan, imellem de til hiint Samfund hørende Fabrikherrer, som ved Fabrikernes samtidige Standsning have ægget de arbeidende Classer til Opstand, for at man ved Folkeskrig paa Gaderne kunde tiltvinge sig hvad man hverken vel Petitioner eller Andragender i Parlementet har kunne drive igjennem, nemlig Kornlovenes fuldstændige Afskaffelse. De der nære disse Anskuelser om den egentlige Grund til Opstanden, troe derfor ogsaa at have virket tilstrækkeligen, naar de forlange en streng Afstraffelse af Liguens Formæn- og Jndførelse af en særskilt Fattige og Fabriklov, hvorved de arbeidende Classer kunde komme i en af Fabrikherrerne mere afhængig Stilling end det hidtil har været Tilfældet. Modstanderne af denne Anskuelse søge derimod Roden til det Onde dybere; de indrømme vel at Opstanden nærmest har tilsigtet Kornlovenes Afskaffelse, men at den ogsaa har havt til Formaal at hæve alle de endnu i Handelen og Vindskibeligheden stedfindende Monopoler og alle de Love, der til Skade for Almeenvellet, kun have for Øiet enkelte Classers Jnteresser, og at saaledes Hovedformaalet har været Afskaffelsen og Tilintetgjørelsen af Prohibitiv- og Protectiv=Systemet, som den nye Tarif kun har modificeret i en ubetydelig Grad, –et System, som udelukker britiske Fabricata fra de udenlandske Markeder, og enhver fri Bevægelse af Landets industrielle og commercielle Kræfter. "Folkets store Masse, siger Journalen the Globe, bekymrer sig i det Hele ikke meget og Regjeringens Former, saalænge den ved sin Vindskibelighed kan forskaffe sig de nødvendige Subsistentsmidler. Kun da, naar den ved sit Arbeide ikke længere kan tilveiebringe Livets første Fornødenheder; kun da, naar den finder, at den efterhaanden nærmer sig Huugersdødens Afgrund, bliver den utilfreds med de bestaaende Jnstitutioner, og er beredt til at laane et villigt Øre til Demagogerne, der afbenytte Folkets Elendighed, til at paatvinge det den nye sociale Orden som en Panacee for Folkets Elendighed." Derfor finder the Globe i den tilbagevendende Rolighed saa meget mindre en Garanti for Fremtiden, saafremt ikke en hurtig Forandring af det bestaaende Protectiv=System følger efter, som den for kort Tid siden indtraadte bedre Afsætning af Fabrikata ingenlunde er stor nok til væsentligen at formindske de store opdyngede Forraad; Brødpriserne vel foreløbigen ere dalede ved den betydelige Jndførsel af fremmed Korn og den gode Høst, men desuagtet Tusinder formedelst Mangel paa Arbeide ikke ville see sig istand til at forskaffe sig Brød til den moderate Priis. Hvad angaaer den ovenfor anførte Paastand, at de tilLiguen hørende Fabrikherrer have fremkaldt Opstanden, saa henvises der med meget Grund paa hvor taabeligt, hvor aldeles stridende imod deres egen Jnteresse de vilde have handlet derved, da netop de – saaledes som Udfaldet ogsaa har godtgjort – baade directe og inddirecte have lidt det største Tab ved Opstanden. J en Adresse til det britiske Folk fra den i Manchester den 20de Aug, afholdte liguistiske Generalforsamling qvalificeres hiin Paastand ligefrem som en Bagvaskelse, ligesom Liguen ogsaa henpeger paa at den siden Høsten i 1838 har erkjendt det truende Onde og gjentagne Gange ved Forsamlinger, Deputationer til Ministrene og Petitioner til Parlementet har henledet Opmærksomheden paa den truende, nu indtraadte Opløsning af alle socale Baand og paa det eneste Afhjælpningsmiddel Kornlovenes Afskaffelse. Hertil slutter sig et andet Actstykke, som den 22de eenstemmigen er besluttet i the Metropolitan-Antii-Corn-Law Association, nemlig en Forestilling til Premierministeren, Sir Robert Peel, betræffende hans Yttringer og en foregiven Forbindelse imellem Liguen og Uroligheder i Manufacturdistricterne. Det hedder i dette, i en djærv Tone affattede, Actstykke: "J en Tid, hvor de Stemmegivende drives af deres Huusværter til Valgurnen saaledes som Stude til Markedet, hvor Eftergivenhed tiltvinges ved Trudsler, hvor Uafhængighed bukker under for Fordærvelsen, hvor Vælgerne kun sætte pecuniar Priis paa deres Stemmeret, hvor Folkets Repræsentanter kun vurdere deres Fædreland efter den Sum, for hvilken de kunne sælge det, hvor nye Valgudskrivninger og nye Bestikkelser ere den eneste Straf for Bestikkelsen, i en saadan Tid har Folket kun tilbage den frie Presse og Tale. Fordi vi have afbenyttet vor Presse- og Talefrihed, vil De indbilde Folket at vi ere Anarchiets Talsmænd, vil De true os med "at vi ville have Aarsag til at angre den Vei, vi have betraadt. Betænk, at De er Premierminister i England og ikke Monopolsystemets Advocat. Opfordre Deres Tilhængere til at give slip paa hvad der ikke tilkommer dem, førend det bliver for sildigt endog at erholde sin retmæssige Eiendom. Henvend De Dem til Deres Clienter og sig dem ligefrem at det er ude med Monopolerne, at De ikke længere vil være et Parties Slave, men Folkets Tjener, at Ærlighed er den bedste Politik, og at der ved Kornlovene kun vindes lidet, men sættes Alt paa Spil. - Til Slutning erklærer Associationen, at den hverken ved Vold eller Trudsler vil opgive sin høitidelige Beslutning: ikke at hvile førend Kornlovene ere afskaffede.