Viborger Samler, 1847-02-09
Med Hensyn til Skattebevillingsretten yttrer han sig saaledes: "De fleste Stænder i tydske Lande tilkom efter ældre Forfatninger Ret til at bevilge Skatter – hvorhos dog Toldintraderne og andre Afgifter sædvanligen regnedes til Regalierne og forbeholdtes Landsherrens "Discretion. Ogsaa i en Deel af de tydske Provindser i vor Stat havde denne Ret vedligeholdt sig lige indtil Katastrophen i Aaret 1806. Senere var denne Ret gaaet af Brug og den kaldtes ikke til Live ved Stænderforordningen af 1823, der kun fordrer at indhente Stændernes Skjøn(Tilraaden eller Fraraaden). - Naar derfor nu Ret til at hæve nye Afgifter og Ret til at forhøie de bestaaende Afgifter, afhængiggjøres af Stændernes Billigelse (Zustimmung), saa er dette vel en Gave, der er rødfæstet i ældre Forhold, men ikke desto mindre en Gave af den kongelige Naade, som vi troe at burde modtage med saa megen større Taknemmelighed, som derved en Offentlighed i Finantsforvaltningen er uadskillelig forenet, en Offentlighed, der yder Stænderne og ved dem Nationen Overbeviisningen om den hensigtsmæssige og huusholderiske Anvendelse af Statsindtægterne, der vil give den Foranledning til at udbede sig Afskaffelsen af muligviis stedfindende Misbrug, og der tillige egner sig meest til at tilintetgjøre de ondskabsfulde Rygter, hvis Hovedformaal er snart ved Fremstilling af en grændseløs Finantsnød, snart ved Paastand om en Sammenhoben af Skatte at vække Utilfredshed. Ogsaa troe vi med Hensyn til Hentydningen til Paragraphen i Forordningen om den periodiske Sammenkaldelse af Comiteerne at turde knytte det Haab, at det er Kongens Hensigt, hver Gang at forelægge ei alene den forenede Landdag, men ogsaa de forenede stænderiske Comiteer en Oversigt over Finantshuusholdningen. Hvad angaaer de i Loven omtalte Undtagelser med Hensyn til Toldafgifterne og andre mindre betydelige indirecte Afgifter fra Skattebevillingsretten, da synes saadant at være begrundet ikke alene i de ovenfor omtalte historiske Forhold, men ogsaa derved, at Forandringer, som saa hyppig paabydes af Tidsomstændighederne, umulig kunne gjøres afhængige af Sammenkaldelsen af en stor Stænderforsamling, tilmed ogsaa den væsentlige Forskjel finder Sted, at Forhøielsen af en directe Afgift er en virkelig forøget Byrde, der lægges paa de Skattepligtige, hvorimod Forhøielsen af en indirecte Afgift ingenlunde stedse bevirker en Forøgelse i Jndtægten, meget mere her hyppig det bekjendte Paradoronindtræder: 2 Gange 2 gjør 1, og ikke sjeldent Afgifterne netop forhøies, fordi man vil have en mindre Jndtægt, saaledes som dette meere eller mindre er Tilfældet ved alle saakaldte Beskyttelsestolde." Petitionsretten i ikke reent provindsielle Anliggender gaaer fra Provindsialstænderne over til den forenede Landdag og de forenede Comiteer(Ausschusse). Hiin tilkommer denne Ret ubetinget, idet kun ved Betegning af indre Landsanliggender den udenlandske Politik udelukkes fra Gjenstandene, for de stænderiske Forhandlinger. Medlemmerne af de 8 Provindsial-Landdage, til hvilke kun føies de kongelige Prindsers (10) Stemmer, danne i Forening den forenede Landdag. Den bestaaer saaledes: 1) af 80 Medlemmer af Fyrsternes, Grevernes og Herrernes Stand; 2) af 231 Medlemmer af Ridderskabet; 3) 182 Deputerede for Stæderne; 4) af 124 Deputerede for Land communerne; i Alt af 617 Stemmer. - Det hedder i Forordningen om Organisationen af den forenede Landdag: "Sammenkaldes den forenede Landdag, saa skulle der stedse forelægges Samme Hoved-Finantsetaten og en Oversigt af Statshuusholdningen til Jnformation for Landdagen. Men selve Hoved=Finantsetaten, ligesom og Bestemmelsen med Hensyn til Anvendelsen af Statsindtægterne og det Overskud, disse maatte frembyde med Hensyn til Landets Fornødenheder og Tarv, forbliver Kronens udelukkende Rettighed. – Naar den forenede Landdag har at beslutte angaaende Proposition om Optagelse af nye Statslaan eller angaaende Jndførelse eller Forhøielse af nye Afgifter, saa træder Herrestanden sammen med de øvrige Stænder for i Fælledsskab at raadslaae og tage Beslutning derom. J alle andre Tilfælde raadslaaer og stemmer Herrestanden i en særskilt Forsamling. Saavel for Herrestanden paa den forenede Landdag, som og for Forsamlingen af de Deputerede for Ridderstanden, Stæderne og Landcommunerne skal der udnævnes en særskilt Marschal, der har at lede Forhandlingerne, og der i Forsamlingen indtager Forsædet. Naar Herrestanden, forener sig med de andre Stænder, leder Herrestandens, Marschal eller Vicemarschal Forretningsgangen. Ved alle Forsamlinger kunne Statsministrene og de Embedsmænd, Kongen bemyndiger dertil, være tilstede, og forlange Ordet, saa ofte de finde det fornødent.