JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Man har i de senere Tider skrevet saa meget om Oplysning blandt Almuen. Høiagtelse og Tak bør man yde den høie Øvrighed, der har forelagt Hs. Majest. Kongen Planen til Skoleforordningen af 1814, og efter den vil Bondens Kundskab saare meget udbredes ved duelige Lærere. Men det er især den yngre Slægt, som derefter skal dannes. Det er sædvanligt at give Børn Catechismus som Læsebog; men Religionens dyrebare Sandheder, synes mig, fordre en modnere Alder, og naar Børn under 12 Aar lære at fremplapre denne Bogs hellige Sætninger, saavelsom andre om Christendommen, saa er det vanskeligt, siden at bibringe dem den Ærbødighed, som man skylder den sande Gudsfrygt, naar de i høiere Alder skulle forberedes til Confirmation. Tør jeg derfor yttre min Formening, da bør Skolebarnet, især det yngre, blot lære godt at læse og tænke, Hovedregning og Skrivning, og iblandt saa mange andre gode Bøger i den Henseende, hvad Læsning og Tænkning angaaer, finder jeg Rønnes Læsebog særdeles god og hensigtsmæssig i flere Henseender. Ogsaa kan Barnet veiledes til at kjende noget af sin Bestemmelse af de mange smaae oeconomiske Skrifter; smaae siger jeg, thi Thaer og Landoeconomiske Tidender passe sig ikke for den yngre Alder; thi de Ældre og Kyndigere have nok med at følge Jdeerne deri. Saa vigtigt det er for enhver Mand i sin Stilling at antage den Sætning til Efterfølgelse: Gudsfrygt og Flittighed, saa vigtigt er det og for den Unge, i Tide at lære at tænke, at læse rigtigt, at regne og bruge Forstandsøvelse; derved veiledes han i en modnere Alder til at dømme og Religionens hellige Sandheder. En duelig og ferm Skolelærer kan derfor udvirke meget Godt for den tilvoxende Slægt, og kan den unge, Bondedreng i en Alder af 12 til 13 Aar lære mere, end Forordningen kræver, saa kan det være brugbart for ham i hans hæderlige Stilling; men den Dreng, som kun stammende læser i en dansk Bog og dog har overfladisk Kundskab om Australien, Uranus, Qvadrat-Hypothenuse o. s. v., kan derfor ei kaldes kyndig eller tilbørlig oplært Man undres ikke over, at en simpel Landsbyepræst fremsætter disse Yttringer; thi Erfaring, har lært ham meget i 36 Aar; dog vil han alligevel meget gjerne modtage Berigtigelse i sine Sætninger af den mere Kyndige, der kan have mere Læsning og Overbeviisning, end han, der kun lader Pennen nedskrive sine ringe Formeninger. Et Par Ord i Anledning af Forsvaret for Grundtvigs Saxo.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
(Jndsendt.) Det er ikke min Hensigt, her at skride om Grundtvigs Saxo med Jndsenderen af hiint Stykke, der fører det Motto: "Hver Mand sin Lyst". Det er langt fra mig, at misunde denne "Mand sin Lyst ved den nye Saxo, eller den Henrykkelse, hvori den har bragt ham; kun skulde han ikke i Henrykkelsen skjælde alle dem for "Snæverhjertede, der ei, saaledes som han, finde Smag i den "Skomager-Tærte eller Skræddersteeg"*), Dette er en af Grundtvigs Oversættelses "gode gamle danske Talemaader", som Jndsenderen kalder dem, og som han mener det Grundtvig har lavet af den gamle Saxos zirlige Krønike. - Den af Jndsenderen med heel ubetydelige Vaaben angrebne Recension i Literatur=Tidenden behøver ikke mit Forsvar. Jeg har ikkun villet med et Par Ord paaanke den i Grundtvigs Fortale til hans Saxo givne, og af Jndsenderen som "i faa Ord træffende og passende anpriste, Skildring af Holberg, paa hvem Grundtvig og Tilhængere, naar de lade, som de rose ham, gierne ville tillige saa uformærkt sætte en eller anden lille Klik. Holberg var efter bemeldte Skildring, en Mand af Vælten (!!) . . en Mand med det (hvilket?) store Hoved, de skarpe Øine, den rappe Tunge og den skrappe Pen". Skulde Jndsenderen endog ville undskylde Udtrykket: "rappe Tunge, dermed, at det hielper at frembringe den fornødne Klingklang i den beundrede Grundtvigske Stiil, saa er det dog derfor ikke mindre uforskammet, at tillægge Holberg Noget, som man ellers tillægger sladdervurne Kjællinger. Eller trøster han sig til at bevise (paastaaet det har han ved at bifalde Grundtvigs anførte Ord), at Holberg nogensinde har ladet Pennen løbe ligesom snaksomme Qvinder den rappe Tunge? var bedre at gjemme end udstøde af Sproget. Det er unegteligt, at paa denne Maade ere skul og Falen gale mig ogsaa gode gamle danske Talemaader, og kunde ligesaa vel som f. Ex. Bitterdød, Rakkeren, Hel lystig Korads, skiær vi Rumpen af Mads, og en slem beskidt Kjæft (lutter gode gamle danske Udtryk og Talemaader", som forekomme i Oversættelsen) været brugte i den Grundtvigske Saxo.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Jndenlandske Efterretninger. J Anledning af det i forrige Numer omtalte Rectorskifte ved Kjøbenhavns Universitet, holdt den fratrædende Rector, Professor og Doctor Medicinæ Herholdt, R. af D., en Tale, hvori han fremstillede de vigtigste Forbedringer i Lægefaget, siden Hs. Maj. Kongen i Aaret 1784 som Kronprinds tog Deel i Regjeringen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Hr. N. Wiwild har udgivet: "Forslag og Plan til en Giro-Disconto-Casse i Kjøbenhavn. Efter samme skulde Cassen være ganske privat, og dens bestemte Realfond 150,000 Cöllnsk Mark, hvori der skulde tages Actier. Jndskudet skulde i det mindste blive 16 Aar i Casseadministrationens Værge, efter hvilken Tids Forløb hele den oprindelige Capital, ved Renter og Renters Renter opløben til det Dobbelte, bliver aldeles disponibel Casse=Valuta. Udlaanene skulde skee mod 5 PC. Rente.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Mariboe, d. 2 Junii. Det vedbliver endnu at regne af og til hver Dag, igaar var det meget koldt. Paa sine Steder her i Stiftet er Bygget ikke allene nedslaaet, men endog meget guult. Vikkerne have hist og her lidt meget af Jordlopper.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Odense, d. 2 Junii. J Tirsdags holdt her i Odense det Kongel. privil. Skydeselskab sin sædvanlige aarlige Skiveskydning paa Heden, hvorved 1ste Gevinst tilfaldt (ved Hr. Skomagermester Frantzen juniors Skud) Hr. Malermester Fich 2den Gevinst (ved Hr. Procurator Rasmussens Skud) Hr. Kiøbmand C. Møller; og 3die Gevinst (ved eget Skud) Hr. Brændeviinsbrænder Roulund. Udmarschen med Feldmusik og flyvende Fane skete som sædvanlig fra Odense Torv om Morgenen Kl. 7, og fra samme indtil Jndmarschen, varede fra Hr. Forligelsescommissair Hempels Taarn et himmelblaat Flag med en forgyldt Globus omgivet af Stierner, med Dannebrogs-Flaget i øverste Hiørne. - Den nye Brolægning igjennem Vestergade, som i endeel Aar har standset, er nu atter begyndt, og Vognpassagen i den Deel af Gaden, som er under Arbeide, saalænge standset. - hidindtil har Dithmars Forudsigelse af dette Aars Sommerveirligt atter til Punkt og Prikke holdt Stik, og det tegner til, at vi iaar ikke faae Aarsag til at klage over for stor Tørke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
J den senere Tid regner det daglig med Blæst og Kulde, hvorved Oldenborrerne og andre Jnsekter da have faaet deres Løbepas. Som naturligt er der Overflødighed af Græs, og Kornet staaer saa frodigt, at Man endog paa sine Steder har maattet afhugge den faldne Rug og Hvede. Frugttræerne ere i fuld Blomstring og Alt lover et frugtbart Aar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Odense, d. 6 Junii. Byens Omegn faaer i denne Tid en ny Forskjønnelse ved den smukke Veirmølle, som Eieren af Næsbyhoveds Mølle lader opføre, istedetfor den for nogle Aar siden afbrændte. Den er nu reist ligge for Enden, hvor Bogense Veien bøier og fra Kanalen, og yder et vakkert Prospekt, naar Man kommer fra Kanal bassinet, midt imellem det yndige Tolderlund og Næsbyehovedsskov. - J Søndags Formiddag indtraf her den sørgelige Tildragelse, at en Urtemands Kone i Vindegaden aldeles uventet fandt sin Død derved, at hun var gaaet ned til Haugedammen for at skylle nogle Radiser. Da Kurven, hvori disse vare, ventelig var fludt udi Vandet, er hun, ved at ville række derefter, styrtet ud paa Hovedet, og da Husets Folk ikke vare tilstede, kunde Jngen strax komme hende tilhielp. Saasnart Manfandt hende, bleve alle Midler af Lægen anvendte til hendes Redning, men forgjeves. Den Afdøde var bekjendt som en brav og virksom Kone, Jgaar druknede her ogsaa en Professionist i den store Aae.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Aalborg, d. 3 Junii. Ved det i Onsdags (den 31te Maji) holdte Dronninglunds Hestemarked, skulle, efter Forlydende, Priserne have været følgende: Ret gode Heste solgtes for 60 til 100 Rbd. Stykket; Arbeidsheste for 16 til 20 Rbd., og de ringeste for 5 a 10 Rbd. Stykket.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Viborg, d. 5 Junii. Regnen har nu ved holdt 12 Dage med Kulde og Næsten alle Slags Vinde, saa at Mange atter have tyet til Kakkelovnen. Tordenlinger have i de sidste Dage viist, at Skyerne endnu ikke have udtømmet sig. Græsset og Kornet er ligesom standset i Vexten, men vil med et Par Dages Tørre og Varme snart frodigen fremskyde. Vegetationen i Haverne er og betydelig sat tilbage. Regnormene gjøre de spæde Vexter endnu megen Skade. Jordlopperne eye nu ventelig i sidste Aandedræt. De have og ærlig mæsket sig i dette Foraar. Som en Sieldenhed, kan det anføres, at man her i Byen den 30te Maji maatte slaae Vikker og Havre i et Jndelukke, fordi de vare gaaede i Leie. De bleve saaede for 3 Uger siden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Blandede Efterretninger. Londons Jndbyggere ere nu paa det ivrigste sysselsatte med Kong Georg den Fierdes forestaaende Kroning. Nyegierrigheden er saa stor, at Vinduerne i de Gader, som Toget skal gaae igjennem, betales uhyre, af et Hjørnehuus kan Eieren vente sig denne ene Dag i Leie 8000 Pd. Sterl. (32,000 Spec.), en Sum, hvorfor man i Kjøbenhavn kan kjøbe to af de største Gaarde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Ved Kronningen er især mærkværdig den Eed som Kongen (og Dronningen) maa aflægge (i Følge Statuterne I W. & M. St. I. c. 6.). Den oplæses af Erkebispen eller Bispen, i hele Folkets Nærværelse, og lyder saaledes: Erkebispen eller Bispen. "Vil J love og sværge at regjere det brittiske Kongeriges Folk og de dertil hørende Lande, overeenstemmende med de i Parlamentet antagne Statuter og sammes Love og Vedtægter?" - Kongen eller Dronningen svarer: "Jeg lover høitideligen at giøre saa. - Erkebispen eller Bispen. Vil J, saavidt det staaer i eders Magt, bevirke, at Lov og Ret, i Naade, udøves i alle eders Domme?" - Kongen eller Dronningen. "Jeg vil." - Erkebispen eller Bispen. "Vil J af eders yderste Kræfter hævde Guds Love, Evangeliets sande Bekiendelse, og den protestantiske reformeerte, ved Loven indførte Religion, Og vil J beskytte dette Riges Biskopper og Geistlighed og de Kirker, der ere betroede deres Omsorg, i de Rettigheder og Privilegier, som, efter Loven, tilkomme dem, eller i Fremtiden maatte forundes dem, eller Nogen af dem?" - Kongen eller Dronningen. "Alt dette lover jeg at gjøre." Derefter lægger Kongen eller Dronningen sin Haand paa Evangeliet, og siger: "Alt det, jeg her har lovet, vil jeg opfylde og holde. Saa sandt hielpe mig Gud." Derpaa kysse de Evangeliebogen. - Først i Henrik den Fjerdes Tid begyndte de brittiske Regenter at føre Titel af Naade (Grace), og i Henrik den Ottendes af Majestæt: for den Tid kaldtes de blot Naade, Høihed &c. alle offentlige Papirer stiler Kongen sig nos we, endskjøndt Regenterne indtil Kong Johans Tid kun betiente sig af Enkelttallet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
J London er der opstaaet to nye Privatselskaber til Videnskabernes Befordring: et astronomisk, og et andet, som kalder sig det ægyptiske. Det astronomiske vil ved sine Medlemmer foranstalte en nøie og systematisk Mønstring af Stiernehimlen, samle astronomiske Jagttagelser, beregne dem og udgive Tabeller derover, meddele Efterretninger om alle mærkværdige Phænomener, udsætte Priisspørgsmaale, sætte sig i Forbindalser, med lignende Anstalter i og udenfor Engelland, dog med Udelukkelse af de ved Academier ansatte Astronomer af Profession. - Det ægyptiske Selskab vil udgive nøiagtige Copier i Steentryk af hvad der forekommer af Mindemærker i den gamle ægyptiske Bygnings- og Billedhuggerkonst, ligeledes af Mumier og i Haandskrifter, og forsøge, om man ei ved en Sammenligning af alle disse Tagn, kunde komme til at dechifftere samme?" Ethvert Medlem af dette Selskab betaler ved Jndtrædelsen til Trykomkostningernes Bestridelse en Guinee, og bidrager i samme Øiemed to Guineer aarligen. Derfor faaer hvert Medlem et Exemplar af benævnte Værk, hvoraf der aarligen skal udkomme et Bind, indbefattende 20 til 50 Kobberplader med hierogsyphiske Jndskrifter. Foruden Medlemmerne tilstilles dette Værk det brittiske Museum, det Kongel. Bibliothek i Paris, det vaticanske i Rom, og Universitetsbibliotheket i Gottingen. Andre Bibliotheker saavelsom Privatpersoner kunne subskribere derpaa; men i Boghandelen kommer det ikke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Ved de Forsøg, der nu gjøres for at komme til Nordpolen, maa det interessere at erfare, hvor nær man, uden just at gjøre det til Øiemed eller anvende stor Bestostning, hidtil er kommet Polerne. Den nuværende engelske Søofficier Scoresby (der ogsaa har deeltaget i Nordpolexpeditionen under Commodore Ros), er, da han i Aaret 1806 ledsagede sin Fader med Skibet Resolution, fra Whitby, paa en Hvalfangst, trængt frem, under 19 Grader østlig Længde, til 81 Sr. 30. Min, nordlig Br., og var altsaa kun endnu 12. geographiske Mile fra Nordpolen. Sydpolen er man ikke kommet nærmere end til 72 Sr.; følgeligen har man endnu været 260 geographiske Mile borte fra Polen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Den afdøde Præmierminister Arrugo lod komme et Dusin Chinesere fra Batavia til Brasilien, for at anstille Forsøg, om Theeplanten kunde lykkes der. Men man fandt snart, at hverken Climatet eller Jordbunden var skikket til dens Dyrkning. Theen vilde lige saa lidet lykkes her, som, ved foregaaende Forsøg, Muskarnødden og Krydernelliken. Talma har paa Reisen fra Antwerpen til Brüssel mistet sin med ægte Steene besatte tragiske Dolk, for hvis Tilveiebringelse han nu lover en god Belønning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Brandassurance-Compagniet Phønix i Londen giver 60 PC. i Udbytte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Den næsten i alle Europas Lande herskende Financeforlegenhed, og den ulykkelige Vending, dets Handel har taget, er vist nok, især for den nuværende Slægt, der har vant sig for meget til undværlige Fornødenheder, et stort Onde, men den vil ophøre at være det for den næste Generation, som Nøden vil lære at undvære det, som den nuværende under ingen betingelse vil give Slip paa. Europa behøver kun i fem Aar at forbruge halv saa meget Tobak, Bomuld, Thee, som nu, kun at sende halv saa meget Sølv til hiint umættelige Sølvsvælg: China, hvorfra Engelland allene henter aarligen for 4 til 5 Mill. Pd. St. (16 til 20 Mill. Spec.), og dets Financeforlegenhed vil snart kunne bødes paa. Vi tale her ikke om de Stater, som have en directe Handel paa Ost- og Vestindien; skjøndt ogsaa de gjøre her en unyttig og skadelig Opoffrelse, saa er, fra den financielle Side, Tabet for dem ikke saa stor, da deres Handel med saadanne Producter altid maa kaste saa meget af sig, at den Deel deraf, de bruge til egen Fortæring, ikke kan koste dem saa meget, og det maatte være en daarlig Viinhandler, der ikke kan have den Viin, han selv til Huusbrug behøver, aldeles fri. Men vi tale her om Europa i Almindelighed, der sender alt for meget af sit Sølv til Lande, som ikke trænge til dets Producter, f. Ex. til China, (og som det aldrig kan vente at faae det tilbage fra) for en saa unyttig Plante som Thee. Men den nuværende Slægt er nu eengang alt for forvænt, førend Nogen skulde vilde drikke hver Dagen Kop svagere Thee, vil han heller see sit Fædreneland ødelagt. Fem og tyve Aars uafbrudt Krig har gjort saa Mange af de lavere Stænder, raae og balstyrrige. Den Æntring, den Prise deling, man før var saa vant til, ligger saaMange endnu i Hovedet, og de synes ikke at ville gjøre Forskiel mellem en Krigstilstand og en Fredstilstand. Men skal Europa blive lykkeligt, saa maa disse Jdeer efterhaanden uddøe. Dets Styrere maa foregaae Folkene med deres Exempel paa Maadehold, Agtelse for Eiendoms- og Borgersikkerhed, og mandigen stræbe efter at befæste den Frihed, som kan bestaae med god Orden. Vise Folk og Fyrster da saadan Enighed for deres fælles Tarv, som de i Aaret 181314 viste for det franske Herredømmes Betvingelse, da eier Europa endnu i sit eget Skjød Midler nok til at læge de Saar, Krigen har slaaet, og ingen Udvandring vil blive nødvendig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Kjøbenhavns Børs d. 9 Junii. Cours. Hamb. 2 M. 252, a vista 255. Spec. 256. - Specier solgtes fra 15 Rbmk. 2 s. til 15 Rbmk. 6 s. (J Dag, d. 10de: 15 Rbmk. 5 s.) Oblig. 71 a 71 1/2. Norske Rigsbanks. 17. Svenske Sedler 58 a 59 s. - Disconto 6 pC. Er det vist, at et Navn ikke er nogen ligegyldig Ting, saa er det ligesaa vist, at det heller ikke er ligemeget, hvorledes det skrives. Ligegyldighed for Navnes rigtige Skrivemaade giver først Anledning til en liden og siden til en stor Sprogforvirring. Vigtigt bliver det altid i ethvert dannet Sprog, at vide hvorfor man udtaler og skriver et Navn eller Ord saa og ikke anderledes. Dette til Undskyldning for, at man her opholder sig noget ved Navnet Helsingøer. Pontoppidan finder den Gisning rimeligst, at Navnet kommer af Helsinge, et gammelt i Danmark og Sverrig bekjendt Folkefærd. Saxo Gramaticus kalder Staden Helsinga, Helsingum og Helsingorum. Men denne Uovereensstemmelse i Skrivemaade maa nok snarere tilskrives Afskriverne og Udgiverne end Saxo; thi hvor meget den Lundske Kanik Christiern Pedersen har rettet deri, og hvor rigtigt det Haandskrift, hvorefter han lod den første Pariser Udgave trykke, har været, bliver dog stedse en endnu temmelig uafgjort Sag. Rimeligst er det, at Saxo har skrevet Helsinga; thi ikke allene gives der i Sjælland nogle Landsbyer, som hedde Helsinge, men i Sverrig findes, som bekiendt, endog en heel Provinds, der fører Navnet Helsingeland, ligesom og Byen Helsingborg. At nu Helsingør er sammensat af Helsing og Øre, fordi det ligger ved Øre-Sund, derom kan ikke være nogen Tvivl. Helsingør har altsaa faaet sit Tillægsnavn efter Øresund, som Helsingborg efter Borgen. - J Jsland har man Vaneyre, Bylduseyre, o. fl. J Norge Riiser, &c.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-10
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-13
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Syttende Aargang. No. 48. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 13 Juni 1820. Huus-Folkets Vise om Hosbonden. Min Dreng, om du vil i Huset frem, Følg Strøm! Og, skjælder nogen en Ting for slem, Strax døm! Veed ei du, hvor vidt med Grund man skjælder, Saa skyd dog smukt efter, naar Vognen hælder! Benyt du Tiden! Skjæld først, Hør siden! Skjæld væk! Om nogen dadler din Hosbonds Feil, Skjæld væk! Husk paa, hvor du selv er Dydens Speil, Skjæld vær! Gak ei til Hosbond og spørg ham: "Kiere, "Mon dette kunde ei bedre være?" Skik dig i Tiden! Skjæld først, Spørg siden Skjæld vær! Naar Uslinger lede din Hosbond galt, Skaan dem Vel bør det ham eene at lide for alt, For dem. Tael djærft, hvor han det ikke kan høre; Men, er han nær, du din Mund ei røre! Lyd blindt hen Tiden! Skjæld først, Taet siden! Skjæld væk! Naar Røver æsker din Hosbonds Guld, Vær viis! Din Hosbond gram, giv Røveren huld Din Priis! Jo meer der skjældes, des mindre tøves, Des før vil Resten, som lævnes, røves. Skik dig i Tiden! Skjæld først, Græd siden Skjæld væk! Lad Hosbond for Lud og koldt Vand gaae J Nød! Vælg snart en anden, hos hvem du kan faae Dit Brød! Der gives anstændige Dyr, som bære Hvad Herres Sadel det saa skal være. Skik dig i Tiden! Slæb Sadlen siden! Skjæld vær, Naar hele Huset slaaer Haanden af ham, Skjæld væk! Hans Dyder, som passe kun slet i din Kram, Tildæk! Ved Spot man lettest faaer Navn af mandig, Og hedder uden Forstand forstandig. Skjæld og nyt Tiden! Fortryd det siden! Skjæld væk! Har du først græmmet ham vel i Grav, Saa godt, Var end hans Eftermand nok saa brav; Ny Spot! Der kommer nok Karl, som veed at tæmme De modige Skralleres Gade=Stemme. Til da, skjæld stedse! Tie aldrig! Skjæld stedse! Skjæld væk! Aleteia. Nødværge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-13
J Hr. Pastor Wedels Anmeldelse, i No. 87 af forrige Aars Skilderie, er der rigtig nok, paa en vis Maade, talt om Bønder i Almindelighed, men nægtes kan det ikke, at Hans Velærværdighed jo i Særdeleshed har taget Hensyn paa Selveierbonderne; thi ved at læse Historien om Mogens, hvori Hr. Pastoren fortæller os, foruden saa mange andre smukke Ting, at Trangen omsider nødte Mogens til at sælge Gaarden, overbevises man paa den haandgribeligste Maade om, at han var Selveierbonde; thi en Fæstebonde har ikkun Lov til at beboe Gaarden og benytte sig af dens Avling, efter foreskrevne Vilkaar, men ingenlunde Rettighed til at sælge den. Hr. Pastorens Benægtelse, i Skilderiet Nr. 41, at han ikke i sine Skriverier har meldet noget om Selveierbønderne i Særdeleshed, er derfor ugrundet og en ilde anbragt Undskyldning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-13
Det lader, som om Hr. Pastoren slet ikke kan begribe, hvorfor jeg til min Anmeldelse, i Skilderiet No. 33, har brugt den Titel. Nødværge, men vil Hans Velærværdighed blot indrømme mig, at den Sætning er sand: "Du skal elske din Næste, som dig selv," saa skal jeg strax helpe ham ud af Drømmen; men maaskee Hans Velærværdighed er ikke saa føielig imod mig, og lige godt kan det ogsaa være; thi det er egentligen ikke Hr. Pastor Wedels Domstol, jeg appellerer til. Mine ringe Tanker om den Ting ere i Korthed disse: Skulle vi elske vor Næste som os selv, saa følger ligefrem deraf, at vi skulle hielpe de Trængende, trøste de Bedrøvede, raade de Vildfarende, og værge for de værgeløse Lidende. Dette sidste har netop jeg gjort, ikke af Lyst til at vi see mig, eller af Had til Hr. Pastor Wedel, som jeg ikke har den Ære at kjende; men fordi jeg fandt det nødvendigt, at værge for en Stand, der, i Henseende til Pennefeide, kan ansees som aldeles værgeløs. Paa den Grund brugte jeg den Titel, Nødværge, hvorover Hr. Pastoren udbryder i fuld Forundring: Hvad vil alt dette sige: Skal Hr. Pastoren og jeg endeligen tale et Par Ord sammen om Smaating, som jeg vel nødes til, ifølge hans Opfordring, uagtet jeg anseer det for urimeligt og barnagtigt; saa gad jeg nok spurgt Hans Velærværdighed om, hvad Adkomst hans foregaaende Anmeldelser have til den Titel, Om Agerdyrkning og Landvæsen, da det er Gud og hver Mand bekiendt, at der tales ikke et Ord om det, man i Almindelighed kalder Agerdyrkning og Landvæsen. Derom kunne man nok med større Grund spørge: Hvad vil alt dette sige? Den øvrige Deel af Hr. Pastor Wedels op byggelige Anmeldelse i Skilderiet Nr. 41, finder jeg mig ikke beføiet til at give Giensvar paa Rigtig nok havde jeg i Førstningen besluttet at sige Noget derom, men jeg begav det, da jeg fandt, at den var alt for nydelig og høilærd for en simpel Mand at indlade sig paa; men i sin Tid, naar Herr Pastoren, efter givet Løske, har veiet og drøftet min Anmeldelse i Skilderiet No. 33, skal jeg nok svare ham paa hans Tale, aldenskund den ikke bliver alt for høitravende. Haarløse Skole, d. 30 Maji 1820. Jørgensen. Misceller. Retskaffenhed. Ludvig XIV. vilde benaade en fornem Forbryder. Hans Cantsler Voisin vægrede sig ved at forsegle benaadningsbrevet. Kongen æskede altsaa Signetet selv og flyede ham det, efter gjort Brug, tilbage. Visin skjød det fra sig med de Ord: "det er besudlet, og jeg tager det ei meer i min Haand." "Hvilken Mand!" raabte Kongen og kastede Benaadningsbrevet paa Jlden. "Nu sagde Cantsleren, kan jeg tage Signetet til mig igjen. Jld lutter Alting. (Af Oppositions Blatt, Weimarische Zeitung)