Viborger Samler, 1785-12-05
J slemme Børn, hvor er det sat Jeg troer J spiller Hund og Kat. Det var Mamats Ord, sagt i den haarde Tone, Men som hun frem med Riset tilte, Strax Fritz mod hende venlig smilte, Og sagde: jeg var Mand, og Minchen var min Kone. Svar. Svar. fra Mads Bondefoged til Morten, Bondefoged, paa dennes Skrivelse i Samlerens No. 37 og 38. Ved en Hændelse fundet og til fleres Opbyggelse udgivet af N. at hen og leg dig Broder, har jeg læst i en Krønike, at en gammel ormstukken Kanik, langt Sønder ude, sagde om Doktor Morten Luther, da han hørte, at denne begyndte det store Reformationsverk. Dette var meget tosset sagt om denne brave Mand og hans saa gode Sag, og jeg under slet ikke denne Klygt; men ikke desmindre vil jeg bruge samme Ordom en anden Morten, nemlig Dig, Broderlille, Nu da jeg merker, at dine Hænder kløe af Skrivesyge, og du befatter dig med mere, end din Birke Protokol og din Omgangs Liste. Det er ret flink, at du føler Daarlighederne i dit Sogn, og attraaer at giøre dem latterlige; men, kiere Ven! der er jo stor Forskiel paa, at skrive meget, og at skrive vel. Mig synes at Du just ikke har holdt dig til Materien, 1) Udgiverens Anmerkning. Saa vidt jeg kan giette, skal dette være et Slags Oversættelse af Alb. Crantzii Ord. Abi in cellam, frater, & dic, miserere med Deus! en, som du begyndte paa, og at det ikke er gaaet dig bedre, end en anden gammel avindsyg Skribent, der, som vor Præst har fortalt mig, skrev et Skrivt, i Hensigt, at bedømme Lipsius's Latinitat, men forfaldt til at handle næsten om intet andet, end Tyrkekrigen). Af dit Brevs Begyndelse syntes det, at du vilde agere Konstdommer i den udpidskede Krave=Tvistighed, men jeg læste ikke langt, inden jeg saae, at det var kuns Birkedommeren og Forvalteren du vilde giennemhegle, hvilket slet ikke vedkommer det andet, og overalt er mig aldeles ligegyldigt; saa det var ganske ufornødent at indføre i et Brev til mig. J Fortroelighed talt: hvad have disse Folk gjort dig imod, siden du saa umenneske kierlig vil vise deres svage Side, Du veed jo naar du vil vide det, at du i din egen Barm hæler en Skarnkiste af en og anden Last, hvormed Folk saa tit har havt Løier. Dersom Birkedommeren, eller Forvalteren, eller Præsten eller Degnen, (som du og har opholt dig over handler utilbørligen med deres Medmennesker Bønderne, da er jo Lov og Ret saavel for de sidste, som de første. Troe mig, Bonden mangler ikke Forsvar, og, sandt at sige, der er ikke heller mange, som fornærmer ham. Men det nu engang blevet en Mode, at Godseiere, Forvaltere, c.) Udgiv. Anm. Derfor forandrede et vittigt Hoved Bogens Titul til " de iatinitats Lipstand adversus Turcas. valtere, og enhver, som har med Bønder at giøre, skulle sværtes af egenkiere Skribentere, og jeg kan troe, du vilde og være med. og Ved du hvad jeg vil fortælle dig nogen en vis Mand forleden sagde, men ikke mine Ord igien: saaledes rimede han nemlig: Den gode Morten Bøndefoget, har altid vidst, at han var noget; Men siden han blev Birkeskriver, hans Bondehovmod større bliver han troer, stor Forstand han har -Men andre troer, han er en N. Vores Venskab tillader mig ikke, at sige det sidste Ord efter ham. Du kan selv tænke dig dertil efter Rimet. Du kan og vel tænke, hvor nær det gik mig til Hierte, at høre saadant om Dig. hulde Ven Gud i Vold! og hils hiemme fra din Mads Bondefoged. Jndfald.