JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1839-10-22
Redacteuren af Viborg Stiftstidendes indenlandske Efterretninger Jeg har nylig i Deres Blad læst et Uddrag af en i "Dagen under Mærket P. M., fremsat Opfordring til "den Frisindedes Redacteur om i hans Blad at aftrykke hans saa meget omtalte Ansøgning om Reisestipendium. De havde blandt Andet citeret følgende Ord: Nylig saae man Hr. Cl. Rosenhoff, der endog i det allersidste Nummer af sit Blad paa den skaanselløseste Maade behandlede Andre, selv med Tilsidesættelse af al Delicatesse mod uvedkommende sagesløse Folk, klage over Bagvaskelse og ubillig Behandling, fordi Viborg Avis havde udtalt sig misbilligende over, at han havde søgt et Reisestipendium hos Regjeringen og brugt det Udtryk, at han skulde komme hjem som en ganske Anden, Disse Ord af Hr. P. M., synes De at have villet bruge som et Slags Forsvar for Deres af mig i "Jyllandspostens"Nr. 37 dadlede Udfald mod Hr. Rosenhoff. Jeg ventede derfor ikke noget specielt Svar og blev lidt overrasket ved senere i Deres Blad at finde en lille, mod mig stilet Artikel, som De, formodentlig i Betragtning af dens Ubetydelighed, meget beskedent har sat mellem "Avertissements". (Dette Sidste er ogsaa Grunden til at nærværende Giensvar kommer noget silde, da det slet ikke faldt mig ind at søge Deres Svar under den nævnte Rubrik, og jeg sandsynligviis vilde være gaaet Glip af den Fornøielse at læse det, dersom jeg ikke var bleven gjort opmærksom paa det.)
Jyllandsposten, 1839-10-22
Naar De i dette Svar yttrer, at Hensigten, med min Artikel i Nr. 37 er indlysende nok, og at mit egentlige Formaal, er at nedrive, Viborg Avis, saa maa jeg paa det Bestemteste protestere, det vil ogsaa for den forstandige og upartiske Læser være indlysende nok, at min Hensigt kun har været at udtale en Misbilligelse over, at De i Deres Blad havde optaget en Artikel, der indeholdt et skjult Angreb paa anden Mands Ære og grundede sig paa et løst Rygte. Deres øvrige, Sagen uvedkommende Udladelser anseer jeg det for overflødigt at gaae nærmere ind paa, eftersom De ikke med et eneste Ord har omtalt, langt mindre søgt at modbevise Rigtigheden af den Anke, der udgjorde det Væsentlige af min Artikel. Kun maa jeg, med Hensyn til Deres bestemte Protest mod min "Jnsinuation om Viborg Avises Angreb paa den liberale Presse, bemærke, at de to første Sætninger af den i Deres Blad indrykkede Skrivelse fra en fraværende Ven ikke let kunde forstaaes, anderledes end som et inddirecte Udfald mod den liverale Presse, og jeg finder det derfor ret naivt, at De nu fralægger Dem al Anmositet imod denne. Hvad "P. Ms." af Dem citerede Ord angaaer, da tager De meget Feil, hvis De troer, at disse kunne tjene til Forsvar for Deres Fremgangsmaade med Hensyn til Optagelsen af den af mig angrebne Artikel; thi den Omstændighed, at Hr. Rosenhoff paa en ogsaa efter min Mening skaanselløs, ja endog odios Maade har behandlet Pastor Rothe, kan ikke undskylde Viborg Avis, naar den optager en for anden Mand ærekrænkende Beretning, som kun grunder sig paa et: "Man fortæller, og ovenkjøbet viser sig at være usandfærdig.
Jyllandsposten, 1839-10-22
Til Slutning vil jeg give min ærede Herre, den Forsikkring, at det aldeles ikke er min Hensigt, at drage Redacteuren af Viborg Stiftstidendes indenlandske Efterretninger ind i den "polemiske Sphære, og det saameget mindre, som jeg har yttret, at Viborg Avis aldrig har havt synderlig Øvelse i at tumle sig deri, hvorpaa Deres sidste Artikel ogsaa synes mig at afgive yderligere Beviis. S. -ds-
Jyllandsposten, 1839-10-22
Det tydske Livsassurance-Selskab i Lübeck. Nedenstaaende korte Udtog af Beretningen fra Aaret 1838, fra den i Lübeck for 10 Aar siden oprettede Livsassurance, beviser fuldkommen, at dette Selskab i flere Henseender svarer til Hensigten, da det i denne korte Tid allerede har opnaaet en betydelig Udstrækning. Af nye Livsforsikkrings=Policer har det i afvigte Aar 1838 udstædt 202 til Beløb Etmk. 882, 188-12 s., hvoraf Ctmk. 563,225 paa Levetid, nemlig: paa Personer mellem 21 og 30 Aars Alder Etmk. 35,750. over 67.
Jyllandsposten, 1839-10-22
De ved Aarets Slutning i Kraft værende Policer udgjorde et Beløb af Emk. 5, 184,3244 s., nemlig gjeldende for 1 Aar. . . . . Emk. 37,260. fra 2 indtil 15 Aar. - 903,594. 4 s. paa Levetid. . . . For samme Aar indtrufne 16 Dødsfald udbetalte Selskabet Ctmk. 59,88913 s. og i aarlige Livrenter vare forfaldne Etmk. 16,887. Benævnte Selskab modtager ogsaa Penge paa Livrente og Forsikkring for Udstyr, som udbetales ved det tilbagelagte 21de Aar. Nærmere Underretning meddeles af Selskabets Commissionair i Aarhuus, Kjøbmand J. Meulen, gracht, der ogsaa besørger Assurancens Afslutning, og tilstiller Vedkommende de fornødne Formularer til Angivelse og Attester. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbd. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1839-10-22
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1839-10-29
Man har i den senere Tid talt og skrevet om Offentlighed i Statens Finantsvæsen; men det tykkes mig, at man glemmer de vel underordnede og partielle, men alligevel for mindre Samfund som for det Hele saare vigtige offentlige og private Stiftelser, Legater, Klostere, Hospitaler osv. af hvilke Nogle have og Andre borde have vægtige Kasser og mægtig Virke kraft; men om hvis Tilstand Almeenheden er enten uvidende eller falsk underrettet – hvilket er det samme - og for hvilke intet aarligt Regnskab kommer til offentlig Kundskab.
Jyllandsposten, 1839-10-29
For det communale Fattig og Skolevæsens Bestyrelse og Pengetilstand aflægges Regnskab til vedkommende Overbestyrere, og det er billigt og godt. Men at Over bestyrerne af disse smaae Kasser, der selv have speciel Bestyrelse af ligesaamange Rigsbankdalere, som Fattig- og Skolecommissionen har Skillinger: at disse intet offentligt Regnskab aflægge, det ikke blot synes, men det er anomalisk, Man forlanger Regnskab af den høieste Finantsbestyrelse og af de mindste, nemlig Communalbestyrelserne, men om de Mange derimellem bryder man sig slet ikke.
Jyllandsposten, 1839-10-29
Dette Redactionen tidligere tilsendte Stykke har først i dette Nr. kunne erholde Optagelse, som Følge af ældre til Jndrykkelse fremsendte Afhandlinger.
Jyllandsposten, 1839-10-29
Redact.
Jyllandsposten, 1839-10-29
En specificeret Fortegnelse paa alle disse Cryptogamer vilde fylde hele Ark, som deres aarlige Jndtægter hele Kister. Lad os for det første see ind til Hospitalerne. Allene disse milde Stiftelser besidde Dotationer af Millioners Værdie. Vi vide ikke, hvad ethvert enkelt eier, ei heller, hvorledes det bestyres, ei heller, om det gaaer frem eller tilbage. Forstanderne vide det, Stiftsøvrigheden veed det – forsaavidt Forstandernes Regnskab er rigtigt; men vi have seet baade den Ene og den Anden gaae afveien, fordi Regnskabet ikke kunde blive rigtigt. Hvor urigtigt det var, vide vi ligesaalidt, som hvor urigtigt nogetsomhelst saadant i Fremtiden kan vorde. At een Bestyrer afsættes, en Anden kommer i Slaveriet, og en Tredie hænger sig selv - det er godt nok, men hvad blev der af Tyvekosterne, og hvorledes skulle disse Tyverier forebygges, eller dog besværliggjøres herefter,
Jyllandsposten, 1839-10-29
Vi har ikke saa kort tilbage oplevet, at en Spillekasserer har plyndret den gamle Mand; men vihar snart efter oplevet ved samme Kasse noget Lignende. Og hvem veed, om man ikke oftere kan faae saadant noget Morsomt noget at snakke om, Her er et Frøkenkloster og der et Jomfrukloster med store og sikkre Eiendomme og Jndkomster. Det kan gjerne være, at baade det Ene og det Andet bestyres, godt og redeligt; men man veed det ikke.
Jyllandsposten, 1839-10-29
Der er nu Universitetet med samt sine lærde Skoler, sine mange Professorer, sine mange Legater og Stipendier, sine store Godser, sine store Bygninger, af hvilke een er et Tempel, der er nærved at stikke von Frues ud, som endda ikke er saa sært, da hun maatte hentye til Goddædigheden - hvormeget mon denne Skoles Rigdomme kunne beløbe sig til Det var dog saare interessant at vide. Hvormeget mon Søsteren derude eier, Vi vide, at hun eier Hartkorn i tusind tøndeviis; at hun eier Skov i tusindtøndeviis; men hvad hun faaer ind af alt dette, og hvad hun giver ud af alt dette – hvorfor maa saadant ikke vorde almeen bekjendt? – Riegels, der purrede ligesaa forgjæves som samme Andre, baade ved det og ved det ham hørte jeg engang fortælle, at han havde ligget en Nat i Krebshuset, men ikke kunne sove for de Lærdes Snorken derinde i Byen." Sovesygen er vel nu helbredet; men vi have seet en vis Mand derinde vaage, mens Andre sov - og hvad saa mere?" Vi vide ikke stort mere, end at han blev Vægter et andet Sted, og gjorde atter sine Sager saa godt, at han ikke længere behøvede at vaage. Der ere i vort kjære Fødeland mange Legater; men hvorlænge de skulle vedblive at være til, det veed Jngen i denne dødelige Verden, ligesaalidt som hvordan det staaer sig med deres Helbred. Der ere Legater, som neppe kjendes af Andre end dem, der raade for samme.
Jyllandsposten, 1839-10-29
Hvormange af mine Læsere har maaskee hørt det Getreuerske Legat nævne? Det er dog ikke ganske ubetydeligt; thi Stifteren var Guldtrækker. Tvende fattige Koner, som vare af den benificerede Familie, og af hvilke den Ene boede i mit Pastorat, bade mig om at søge for dem, hvilket jeg gjorde, men forgiæves. Jeg blev ydermere gjort opmærksom paa en Paragraf i den trykte Erection, der har til Jndhold: "at dersom nogen ellers Berettiget klager over, eller sagsøger Bestyrelsen, da har den derved tabt sin Ret til Legattet." Det er rart for Bestyrelsen; men det er synderligt, at en saadan Erection har erholdt en Konges (jeg troer Christian den Femtes) Confirmation. En Konge kan rigtignok ikke see Alt, ikke gjøre Alt; men derfor har han Raader, Collegier, Embedsmænd, men da samme af disse ikke heller kunne see Alt, og Nogle - ikke nu, men dog stundom forhen - ikke have villet, at Kongen skulde see Alt, saa have vi nu Offentligheden, den Kongen, ligesaalidt som Folket, kan undvære. -
Jyllandsposten, 1839-10-29
Skal vi nu ikke, i pligtskyldig Henhold til samme Offentlighed, see os andensteds om, Der er Bestyrelsen af Umyndiges og Forældreløses Penge og Velfærd. Den er vel som oftest god – og det er virkelig at takke Overformynderne for – men vi have og stundom seet en saadan omskifte den røde Kjole med den graa, og det er rimeligt, at saadant ikke var skeet, hvis aarligt, og vel at mærke, offentlig Regnskab aflagdes – jeg gjentager offentligt; thi endog de dygtigste og redeligste Overrevisorer ville ikke altid være istand til nøie nok at controllere de mangfoldige Regnskaber.
Jyllandsposten, 1839-10-29
Der havde vi nu den, for ikke mange Aar siden ophævede, Collectering for Fangerne i Barbariet. Der offredes aarligt til et menneskekjærligt Øjemed i alle Rigets Kirker; men hvormeget det samlede Offer udgjorde, det saae man aldrig, ligesaalidt som hvormange Fanger der aarligen udkjøbtes. Og hvor stort er ved nu Tabelfondet? Tabellerne ere betydeligt reducerede, men Afgivten er den samme. Det er langt fra mig at ville kalde saadant urigtigt; men jeg mener blot: at det var ønskeligt for de hundredtusinder Contribuentere at see Fondets Status og Anvendelse. Det er langt fra mig, at ville skumle over nogen Pengebestyrelse; men mit Ønske er blot: at det ved ingen maa gaae skummelt til; og hvor kan vide det, saalænge saadant er i Mørke, Der er nu Amtsprovsternes Lønningsfond. Jeg troer gjerne, at det bestyres rigtigt; men de mange Præster - jeg er ikke blandt dem - der passive, de mange tusinde Hartkornseiere, der active yde til samme, kunde heri ønske Offentlighed. Nu den rige Postkasse. Jeg siger det, og jeg mener det alvorligt: jeg anseer den for at være, og det i en meget lang Aarrække, godt og ærligt bestyrret. Dens Overskud er kommet mange Trængende tilgode. Men dens rentebærende Capitaler, dens aarlige Jndtægter (ved den dyre Brevporto) – kunde hermed ikke hielpes noget paa Statsgieldens Afdrag, Vi ønske det, men vi vide det ikke. Nu den almindelige Enkekasse. Jeg nærer ingen Tvivl om dens Bestyreres Redelighed. Men vi vide ogsaa, at den har lidt store Tab; hvor høit disse beløbe sig, vide vi ikke, saalidt som hvad den endnu har tilbage. Hvad om dette var saameget, at den kunde understøtte Staten, inden denne bliver Enke, Jkke er jeg bleven kaldet til at raade; men jeg takker vor gode Konge, at det er tilladt. Mit Livs Sol er et godt Stykke hen paa Eftermiddagen, og jeg seer Nærværelsen af den Aften, paa hvilken jeg ikke mere kan arbeide. Jeg erkjender min store Gjæld til mit Fædreneland. – Dette for denne Gang til et Afdrag! S. S. Blicher.
Jyllandsposten, 1839-10-29
Nyheds-Post. Vi have tidligere i dette Blad fremhævet det betydelige Tab i Handelen, som bliver foranlediget derved, at der fra Landboeklassens Side anvendes altfor liden Flid og Omhu for vore Kornvarers fuldkomne Rensning.
Jyllandsposten, 1839-10-29
Alle Korn-Rensemaskiners Udbredelse blandt Bønderne forat fremme dette Øiemed, skulde man vistnok troe, meget vilde bidrage til, at Bondestanden efterhaanden mere og meere kom i Gang med at levere bedre Handelsvare, men dette vil dog ingenlunde finde Sted, saalænge Handelstanden ei med Strænghed efter Vægt betaler den modtagne Sæd, eftersom den vindskibelige Bondes Anstrængelser efter at naae dette Maal ellers aldeles ei belønnes, saalænge den Skadesløses sletrensede Kornsorter omtrent lige høit blive betalte. Det er bekjendt, at Kornvarerne fra Bønder i ingen Provinds i Danmark leveres slettere end netop fra Jylland, og Aarsagen hertil er let at forklare. Den jydske Bonde har aarlig til Princip, efter Kastningen af sin Sæd almindeligviis at inddeele den i 3de Dynger. Den bedste tager han til sig selv som den meelrigste og drøieste i Huusholdningen, den næstbedste overlader han til Kjøbmanden, og den ringeste til Svinene. Saalænge derfor Handelstanden ei almindeligere paaskjønner Kornets Overvægt og paa denne Maade lader Priserne betydelig differere fra hinanden, vil de til Bønderne omdeelte Rensemaskiner ei nær blive afbenyttede, som de burde. Hertil kommer den ubegribelige Mangel paa velordnede Korntorve, som vore Kjøbstæder allevegne savne; vi see nemlig almindelig kun een Kornsort, Rug, tilført Torvet, medens Byg og Havre her aldrig falholdes. At en saadan Contumme hæmmer al Concurrence af et bedre Kornproduct, er saare følgeligt, da Kjøbmanden, ved at cassere den Bondes Korn, som kjører i hans Gaard, udsætter sig for at miste denne Kunde. En Bestemmelse som den, at Bonden uden Modtagelse indtil Kl. 12. eller i hver Formiddag alene paa Torvet maatte falholde sine Kornsorter af Hvede, Rug, Ærter, Byg og Havre, vilde derfor uden al Tvivl have til Følge, at Jyllands fortrinlige Kornvarer snart i Handelen vilde indtage sin velfortjente Plads, da Sæden herfra kan leveres, ei alene ligesaa god, men som bekjendt endog vægtigere, end fra Landets frugtbarere Landskaber. Et Exempel, som Handelshuset Puggaard & Hage i Nakskov nu har viist, ved Præmier at belønne Bønderne for de bedste Kornleverancer, er derfor en saare priisværdig Handling, og ønske maatte man, at 3 eller 5 Kjøbmænd i hver af vore Kjøbstæder vilde paabegynde lignende Opmuntringer, hvoraf Landet i Tiden kunde love sig betydelige Fordeele.
Jyllandsposten, 1839-10-29
- Om Auscultantvæsenet indeholder Fædrelandet en mærkelig Artikel, i hvilken Professor David iblandt Andet bemærker: "Det maa dog i Sandhed opvække bittre Følelser hos Alle dem, der bestemme sig til at tjene Staten, naar de see, at man ad en Sidevei i nogle faa Aar kan naae til de høiere Embeder, medens de, med de samme eller endogsaa fortrinligere Qvalificationer - paa Fødselen nær ikke have Udsigt til at naae Maalet inden meget lang Tid, om de nogensinde blive saa heldige. Men medens det Fortrin, som nogle særdeles Begunstigede saaledes nyde, maa opvække bittre Følelser og svække Lysten og Modet hos alle dem, der i dHrr. Auscultanter see de Lykkelige, til hvem de Poster ere forudbestemte, som de ved Flid og Stræbsomhed og lang Embedsbane burde kunne opnaae, maa Visheden om, at de ere komne i Besiddelse af en Assignation paa de høiere Statsembeder, vække Hovmod hos disse unge Herrer og gjøre dem det mindre indlysende, at man behøver at anstrænge sig og at erhverve sig Kundskaber og Dygtighed for værdigen at udfylde sin Plads i de høiere Statsembeder. - Men hvorved have de unge Mænd udmærket sig, som nu blive gjorte til Auscultanter? Det er et Spørgsmaal, som man kan gjøre, uden at have til Hensigt at saare nogen Personlighed; thi ogsaa det Spørgsmaal ligger nært, hvorved have Mennesker, saasnart de ere slupne igjennem en Embedsexamen, kunnet gjøre sig fortjente til at prædestineres til de høiere Statsembeder; ikke at tale om, at man undertiden, som ved den sidste Auscultantudnævnelse (nemlig i Generalpostdirectionen) seer Mennesker paa denne Maade at springe ind i Statstjenesteen, efterat der i det Høieste kun kan være Tale om, hvorvidt i de kunne være qvalificerede til Hoftjenesten, Auscultantvæsenet er et af de Midler, hvorved Nepotisme og Protection kan virke til sit Øiemed, uden at gjøre for megen Opsigt, thi at blive Auscultant, ansees i og for sig ikke for noget stort, skjøndt det Store ganske sikkert kommer bagefter.
Jyllandsposten, 1839-10-29
J "Supplementblade" af Øst anfører denne om Thorvaldspladsen: "Tidsbladene have bekjendtgjort Begyndelsen til Opførelsen af det Thorvaldsenske Museum, nemlig: et Plankeværks Reisning til Afspærringen fra Christiansborg Slot &c. At Bygningen og Jndretningen bliver fuldført i Thorvaldsens Levetid, er muligt, men ikke sandsynligt. Maaskee bliver den ny Ruin som Pendant til den 8daarige paa Amalienborg. Forfatteren som, i Tilfælde Thorvaldsen virkelig reiste fra Kjøbenhavn, ei antager, at han nogensinde vilde vende tilbage, kan ei fatte, hvorledes denne barnligblide, venligmilde, romerskvante, Europas store Mand, virkeligen for længere end en vis Tid – kan finde sig vel ved de kjøbenhavnske Herligheder, af Stege og Hurraskraal, Goglerier, og Egoisterier, Smaaligheder og Jammerligheder; hvor man prøvler med lige Jver og Lyseplader med Tilbehør, energisk Besparelse, Finantser, Stændersnak, og Ministervælde; og med større Jnterresse og Vesterbroes Harlequinader, Dandsejomfruernes Pusselanker, og Georgine Blomster, end Kunstens høist udmærkede Frembringelser, Borgernes vigtigste Anliggender, eller Statens høieste Velstand; hvor man i Dag trækker den store Mand i Triumph med Fakkelskin og Jubelskraal, og hvor han føie Tid derefter maa prise sig lykkelig, hvis han da er saa heldig, at være raketsvindende glemt, eller ikkun ligegyldigen mindet, hvis han ikke imidlertid er drillet til Marv og Been og bagvasket til Sind og Skind. - En October Maaned saa tør og heldig for de mange landoeconomiske Sysler, som endnu stod tilbage fra de tre foregaaende Regnmaaneder, blev da overalt herlig paaskjønnet i vor Provinds. Jsærdeleshed var dette af stor Vigtighed for Vintersædens Nedlægning; man saae derfor en Travlhed paa denne Aarstid, som var stor. Mange af de Rugmarker, som paa de bedre Jorder vare nedæltede ved Saaningen i September, var man nødt til at pløie og saae anden Gang, da Sæden her kom daarlig op. Andre Steder har man foretrukket at bestille Vintersæden med Hvede istedetfor Rug. Rapsen staaer ialmindelighed maadelig og overfyldt med Ukrudt. Af den utallige Mængde Torv, som under Regnen leed megen Skade, er dog i denne Maaned en stor Deel indbjerget.
Jyllandsposten, 1839-10-29
Jyllandsposten. vil fra 1ste Januar 1840 uden Forhøielse i Prisen, blive forøget med et ugentligt Følgeblad, i Tilfælde tilstrækkeligt Abonnementantal maatte tiltræde Bladets 3die Aargang. Ved denne betydelige Udvidelse af Bladet seer Redactionen sig istand til at meddele meere udførlige Afhandlinger og flere interessante Gjenstande, ligesom de ærede Abonnenter indtil videre aldeles gratis kunne erholde Avertissementer indrykkede i Følgebladet. Maatte Redactionens Bestræbelser for Bladets Fremme blive lønnede med velvillig Udbredelse i Publikum paa en Tid, da Bladets heldige Udstyrelse nu er sikkret ved hæderligst bekjendte Medarbeidere, haabe vi derved at kunne sættes istand til snart at udgive Bladet to Gange ugentlig. Da Redactionen bærer Forsendelsesomkostningerne, kan Bladet ikkun tilstilles de mindre Kjøbstæder, som tælle indtil 12 Abonnenter. Abonnementet bedes snarest anmeldt for derefter at kunne bestemme Oplagets Størrelse. Qvartalsprisen er 6 Rbmk. gjennem Postcontoirerne samt hos alle Boghandlere, og 5 Rbmk. hos Udgiveren. Redactionen.
Jyllandsposten, 1839-10-29
Rettelser. J Jyllandspostens forrige Ro., 3die Side, 1ste Spalte, 21de Linie fra oven, staaer endelig, læs: redelig." Samme Side, 2den Spalte, 40de Linie fra neden, staaer, dog, læs: kun Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. alle Provindsens Boglader. Subskription derpaa modtaTrykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1839-11-05
landske ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Nr. 44. Tirsdag den 5te Novbr. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1839-11-05
Forlangt Jndrykkelse. (See Aarhuus Avis Nr. 174.)
Jyllandsposten, 1839-11-05
Rettelse. J Jyllandspostens forrige No., 3die Side, 2den Spalte 6te Linie fra neden, staaer, saarlig, læs, nemlig Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1839-11-05
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1839-11-12
landsposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Nr. 45. Tirsdag den 12te Novbr. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1839-11-12
1. Hvor opholder sig den i Følgebladet til Aarhuus Avis Nr. 168 saa meget omtalt Lehnsgreve E. af Raben, Saavidt vides, er der i Danmark ingen Lehnsgreve af dette Navn. 2. Ved hvilket Universitet er denne Greve bleven kreeret til Doctor philosophiæ og hvor er hans Disputats at bekomme, Vi kjende ei engang en Student af dette Navn. 3. Hvad Adkomst har denne ubekiendte Adelsmand til at nævnes offentligen som en Lærd, der fortjener Agtelse?"
Jyllandsposten, 1839-11-12
Udlandets Doctorgrader have, som bekjendt, kun ringe sidem i denne Henseende. Nysted, den 18de October 1839. 2 Nyheds-Post.
Jyllandsposten, 1839-11-12
J Fædrelandet er anført et Brudstykke af det irske Aristokrati, som dette Blads Redaction har udhævet af Beaumonts Værk: "LArlande sociale, politique et religicuse." Herimod har en Jndsender i Kjøbenhavnsposten, taget til Gjenmæle ved at bemærke, at naar det i Fædrelandet, hedder: "hvad d'Lolme har været forden engelske Constitution, er Beaumont i mange Henseender for Jrland. – ei er rigtig, da det fremsatte Afsnit ikke giver Beaumont nogen gyldig Adkomst til denne Anbefaling. Den Synsmaade er nemlig aldeles skjæv hos Hr. Beaumont, at han udleder Jrlands almindelig anerkjendte beklagelsesværdige Tilstand fra det irske Aristokrati og fra den Kloft, som han troer der er imellem det og Folket. Hvis denne Kloft virkelig existerede, hvis den fandtes i nogen høiere Grad i Jrland end i Engelland, kan man være forvisset om, at denne Omstændighed ikke var bleven ubemærket af Grattan, af Plunket, af Curran og især af Mr. O'Connel, som selv er af ringe Herkomst og ikke staaer i nogen Slægtsforbindese med Aristokratiet; men man vil søge forgiæves i disse Statsmænds Arbeider eller Taler nogen Yttring, som giver Hr. Veaumont det mindste Medhold i dette Punkt. – Det bemærkes nu endvidere. – Jrlands Ulykke er denne, at da Wilhelm Il. blev Konge i England i Slutningen af det syttende Aarhundrede, paatvang han en Befolkning, som var ganske katholsk, et protestantisk Kirke Establissement, inddeelte hele Landet i protestantiske Kirkesogne, Provstier og Bispedømmer og lagde til disse den katholske Kirkes rige Jndkomster, uagtet der vare, og ere endnu en Mængde af saadanne titulaire Kirkesogne, hvori der ikke findes een eneste protestantisk Sjæll. Denne Forkeerthed har foranlediget Had og Strid, Mord og Mordbrand og Usikkerhed for Liv og Eiendom i Jrland – Had, vel at mærke, mellem Katholiker og Protestanter - ikke mellem Adel og Folk og denne har havt Absenteismen (de Stores Bortfjernelse fra Landet) til Følge. Det er at lægge Skarpsindigheden paa Pinebænken, naar man vil optage for Jrland nogen anden radical Ulykke end denne.