Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-05-11
Skrivelse fra en nye Reisende i Georgien. J den i 1813 erobrede Persiske Provinds Schirvan besøgte vist enhver Reisende Staden Derbent og de 3 sieldne Naturmærkværdigheder, Naphthakilderne, de voxende Bierge og den evige Jld. Da den Russiske Armee besatte denne Egn, forsømte jeg ikke heller at undersøge og besee disse Gienstænde. Derbent, (Porta Caspin) en meget gammel Stad, allerede længe bekiendt under Navn af Jern eller ogsaa det Caspiske Pas, skal, efter et gammelt Sagn af Jndvaanerne, være bygget af Alexander den Store, ligesom den store Muur, som herfra naaede op til Bierget; men det er sandsynligere, at den er bygget af de Derbices, som paa Cyrus Tid boede paa den sydostlige Kyst af det Caspiske Hav. Stads murene ere et dristigt Værk, de hæve sig op af Havet, ere opførte af lutter store Quaderstene, 5 Favne høie, 10 Fod tykke og forsynede med mange Taarne. Havnen her var allerede berømt i det 12te eller 13de Aarhundrede, i hvilken Persiske, Arabiske og Jndiske Varer ankom, som derpaa igien bleve førte til Rusland. Ogsaa beskriver Rusbrück Derbent, allerede saaledes, som den næsten nu ser ud. Den falder ualmindelig skiøn i Øinene; Egnen omkring den er romantisk og Luften sund. Vandet bliver ledet fra Biergene igiennem en bedækket Canal ind i Staden. - Naphtakilderne ere i Egnen af Baku, men de egentlige Brønde paa Halvøen Abscheron. De hvide Napotha Brønde, vare ellers kun 5, de ere ikke saa giftige som de sorte, af hvilke 52 vare aabnede ved Balachani. De hvide blive holdte forseglede, og kun tømte engang om Maaneden og Naphtaen bliver meget dyrt betalt. De sorte ere derimod 20 Favne dybe, blive daglig tømte og give meget mere Naphta, og som bliver ført til Baru, hvor den bliver solgt og brugt til Brændsel. En Brønd, som havde de rigeligste Tilløb, gav daglig 75 Centner Naphta. Brøndene selv tilhøre Regieringen. Den sorte Napha bliver brugt i Lamper til Kiøkkenild, og til at bage Brød ved, thi den er i og omkring Baku det eneste Brændsel, dog tage Russerne hellere tørre Urter til at bage Brød ved. De voxende Bierge ligge imellem Baku og Na vagt ved Siden af Landeveien i en Strækning af 2 tydske Mile, de ere ikke høie, askegraae, uden Græs og i Form af en Kegle. Jorden er ikke andet end et saltagtigt Leer. Hvert Bierg har paa Spidsen en Kilde af saltagtigt, mudret og tykt Vand, som ofte sprudler i Høiden, sprøiter omkring sig, og løber over, hvorved den ansætter sig rundt omkring udtørres, og giør stedse Bierget høiere. Nogle temmelige høie Bierge ere nu næsten ganske hentørrede. Derimod opstaae ved Siden af dem nye, som uophørligt udkaste en tyk Dynd og tilvoxe. Derimod gives ogsaa endnu i andre Egne i Landet enkelte voxende Bierge. Ved Havet er et Bierg, som undertiden spruder Jld. - Den evige Jld paa Halvøen Abscheron er et Naturunderværk, og maaskee det eneste paa hele Jorden, hvorfore den hører til de mærkværdigste Egne paa vor Planet. Den er frugtbar og frembringer de skiønneste Sydfrugter, Viin &c. Den evige Jld brænder i en langagtig Grube af en uregelmæssig Skikkelse, som er 20 Favne lang og 1 1/2 Favn dyb. Den er bleven stærkt ombygget af de her endnu levende Jldens Tilbedere. Grunden i Gruben bestaaer mere af Klipper end af Jord. Den brænder ikke overalt lige stærk, de største Flammer stige henimod 3 Favne i Veiret, den bliver ved den bestandige Jld ikke dybere og Grundstenene blive ikke møre, endskiøndt Kalkstenene over Jorden blive forbrændte deraf og henfalde. Denne evige Jld brænder uden Røg og Lugt, den hele Egn paa to Verster ( 1/4 Miil) omkring har denne Jld i sig. Enhver liden Grube som man giør i Jorden, og antænder, brænder uafbrudt indtil man igien dæmmer den med Jord. Mærkværdigt er det, at paa Kanten af denne Jld grube voxer grønt Græs, og 80 Favne derfra ere 2 Vandbrønde. Ved denne Jld opholder sig altid nogle Jldens Tilbedere, Efterkommere af degamle Perser (som tilbede Jlden som Symbol for Guddommen) og mange andægtige Hindschu. De boe i smaae Hytter i nogen Frastand og rundt omkring Gruben. J Midten af en saadan Hytte er en liden Grube, hvor der er lagt 23 Steen omkring, paa hvilken Maden bliver kogt i en Kiedel De tage et Knippe Halm eller tørt Græs, antænder det udenfor ved den evige Flamme og lægger det under Kiedelen. Gruben antænder sig strax, brænder i høie Flammer, uden Rog og Lugt, og Maden bliver hurtigere kogt end ved Træe. Bedækker man Hullet med et Stykke Fildt, saa er Flammen slukket. Ved den antændte Grube, varmeEremiterne sig om Vinteren, og bruge ingen Lys i deres Hytter. Man stikker et Rør i Jorden ved sin Seng, som er en Alen høi, og oventil til klinet med Leer, den har ogsaa en Prop af Leer. Tager man denne af, og antænder Hullet med Straae, saa brænder Røret som et Lys, uden at forbrænde; lægger man Proppen derpaa igien, saaer Lyset slukket. Denne evige Jld bliver ogsaa benyttet til Kalkbrænderierne. Man sætter Kalkstenene i Høiden, antænder nogle Straae ved den store Jldgrube, og kaster dem hen til Steenhoben. Derpaa farer Flammen pludselig op af Jorden med Allarm, og opfylder heele Hoben, som man lader brænde 3 Dage hvorpaa Kalken er færdig. Egnen omkring Baku, er endnu et andet høist mærkværdigt Jldphoenomeen. Efter varme Høst dage, ved en mild Aftenluft, staae Markerne i fuld Flamme. Ofte synes det, at Flammerne rulle ned af Biergene, og de omliggende Bierge ere da oplyste af en klar blaaeagtig lysende Jld. De utallige, deels enkelte, deels sammenhængende Flammer, som i mørke og varme Nætter bedække heele Sletten, opvække Angest hos Heste, Mul æsler og andre Dyr. Denne Flamme vedvarer til henimod Kl. 12 eller 1 om Natten; ved stærke Østenvinde bemærker man den slet ikke, men meest i October og November. Men denne Luftild antænder ikke enkelte brændbare Stoffer, selv det tørre Græs og Siv, kommer aldrig derved i Brand, endskiønt den heele Jordflade synes at være bedækket af Flammer og fortærende Jld. Naar man endog staaer i Midten af disse Flammer, saa mærker man dog ikke til den mindste Varme af dem. Derved mangler ikke paa Vand i den heele Egn. Selv Baku har skiønne Brønde, og iblandt andet een udhugget Steen, 70 Trin dyb. Vandet smager vel efter Naphta, men skader ikke; men bekommer enhver vel, ligesom ogsaa Egnen er overhovedet meget sund, og man har aldrig mærket noget til Pesten. Dog hersker i det hele Aar igiennem meget Stormveir, men som modererer den store Hede Nætterne ere imidlertid for det meste stille. Staden staaer en gammel beundringsværdig, skiøn oprettet Bygning, kaldet Schachpallastet, som Schach Abbas har bygget, men efter andres Meninger er bygget af Darius, som man holder for at have lagt Grunden til Staden. Af den tykke Røg af Naphtaen, som her er det eneste Brændsel, hænge bestandigen tykke Skyer over Staden, især og Vinteren; alle Huse blive forte af denne Røg. Den nærmeste Omegn om Staden er tør og ufrugtbar, men en Skueplads for de sieldneste Natur-Underværker; duelige Naturforskere, gode Malere og andre Kunstnere vilde her finde rigelige Stoffer til Jagttagelser, Tegninger og behageligt underholdende bemærkninger.