Kiøbenhavns Postrytter, 1792-04-13
Altona, den 10 April. Efter seeneste troeværdige Beretninger fra Stockholm, er Kronprindsen strax efter Kongens Død den 29de Martii under Navnet Gustav Adolph udraabt til Konge, efterat den døende Monark havde udnævnt sin Broder, Hertug, Carl af Sudermannland, til den unge Konges Formynder og eene uindskrænket Regent, indtil han har fyldt sit 18de Aar. Blot Magt til at ophøye i Adelstanden og bortgive Ordener (undtagen militaire Ordener i Krigstider) skal være Regenten formeent. Ved et egenhændigt Codicill, som Monarken endnu Aftenen før sin Død har skrevet, har han anbefalet Regenten at vælge den unge Konge en Gemalinde, saasnart han har opnaaet sit 17de Aar. Saavel med alle hidtil hos den unge Konge ansatte Betiente som med hans Opdragelsesmaade forbliver det saaledes, som den afdøde Konge havde bestemt det. General von Arm feld er blevet udnævnt til Over Gouverneur i Stockholm, hvor alting ved Courerens Afgang var gandske roeligt. Gustav den Tredie, som saa tidlig og uventet som ulykkelig maatte ende sin Løbebane, var født den 24de Januarii 1746, og kom til Regieringen den 12te Februarii 1771, han opnaaede altsaa kun en Alder af 46 og regierede i 21 Aar. - Kort for hans Død erfarede han Morderen Ankarstrøms hele gyselige Bekiendelse om Sammenrottelsen, der skal være den skrækkeligste i sit Slags, og bestaae af 111 Adelsmænd, deels i Stockholm deels i Provindserne. Deres Plan indeholdt 36 Puncter, og begyndte med, at saasnart Anslaget imod Kongens Liv var lykkedes, skulde hans Broders, Hertugen af Sudermannlands, og alle hans troeste Tilhængeres, Armfelds, Taubes, Hakansons og fleres Hoveder afslaaes og bæres omkring i Staden til Skue, Major Lilliehorn, Forfatteren til det bekiendte anonymiske Brev, skulde Commanden over Tropperne overdrages, og derpaa foretages en Forandring i Regieringsformen, hvorefter Kronprindsen vel skulde beholde Livet og Tronen, men at han, i Henseende til hans Magt, skulde saaledes indskrænkes, at han aldeles ikke skulde have noget med Lovgivningen at giøre, men blot udføre det, Nationen besluttede. Dette skal have været denne afskyelige Sammenrottelses Hovedøyemed, hvori den unge Greve Horn og den unge Baron Ribbing virkeligen have havt Deel. Paa den ret heeltemæssige Sindsroe og Forfatning, som den afdøde Konge midt under sin høystsørgelige Skjæbne udviiste, meldes endeel Exempler. Strax efter det mordiske Skud var General Armfeld den første, som fulgte ham til Cabinettet; men saa bestyrtet og saa bleeg som et Liig, at han ikke kunde faae eet Ord frem. Dette mærkede Kongen, rækkede ham Haanden, og sagde: "Nu, min Ven, hvad fattes Dem, Vær ikke saa bestyrtset - De veed jo af Han maatte sætte Erfarenhed, hvad en Blessureer. sig ved Siden af Kongen, som lod hente et Glas Vand til ham. - Til de i Cabinettet mødende Gesandte sagde han: "Jeg har ladet Stadsportene spærre. Det maa derfor ikke fortryde Dem, Mine Herrer, at De maaskee ikke førend efter tre Dages Forløb kunne faae Courerer afsendt til Deres Hoffer, men Deres Beretninger ville da ogsaa være desmere bestemte, siden det forinden vil vise sig, om jeg gaaer det igiennem eller ikke." – Til sin 13 Aars gamle Kronprinds har Kongen endnu Dagen før sin Død holdt en overmaade rørende Tale, og ædelmodigen tilgivet alle dem, der havde Deel i Mordet. Monarkens Legeme blev efter hans Død aabnet, og man fandt den fiirekantede Kugle og nogle Sømstumper imellem Ribbenene.