Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1842-06-11
Fædrelandet. Blandinger. "Dagen indeholder en vidtløftig Beretning om de danske Studenters gjæstfrie Modtagelse i Sverrig. J Malmø modtoges de ved Stranden af en Deputation af de lundske Studenter. Efter Afsyngningen af forskjellige danske Nationalsange begav Selskabet sig i en broget Vrimmel af de forskjelligste Kjøretøier til Lund. Henved Kl. 7 kom Man denne mærkværdige gothiske Stad nær, og overraskedes her af et uventet, høitideligt Optog. Thi saa godt som alle det lundske Universitets Studerende vare dragne deres danske Brødre imøde med en guul, en rød og en blaa Fane for Scandinaviens trende Folk. De danske Studenter stege øieblikkeligt at Vognene, og efter et jublende Velkommen og hjertelige Hilsener, smeltede de tvende Masser sammen, og i en uhyre Colonne, med tvende Danske og tvende Svenske i hver Række, droge Vennerne ind i Staden, under Afsyngelsen af svenske og danske Nationalsange, op til Lunde gaarden (Universitetsbygningen, i hvis Have en Forsamling af Lunds Jndvaanere modtoge Selskabet. Den følgende Dag besaaes Byens Mærkværdigheder og overalt viste de svenske Embedsmænd den største Forekommenhed. Kl. 1 forsamledes en talrig Mængde i Domkirken, de hvor den danske Studenter=Sangforening udførte pater noster og kyrie eleison, til stor Underholdning for de Svenske. Om Efterm. Kl. 4 fandt en stor Fest Sted paa Helgene-Bakken, hvor Brøndsalens pragtfulde Decoration med svenske og danske Faner, omvundne af Guirlander, og Festons, overraskede de Jndtrædende. Forskjellige Taler af Svenske, Danske, og en med de Danske hidkommen norsk Candidat, tolkede den begeistrede Stemning, der beherskede Forsamlingen. Men Jntet kan sammenlignes med det overordentlige Jndtryk, som Lunds Stifts hæderkronede Biskop, den ærværdige fiirsindstyveaarige Wilhelm Faxe, gjorde paa Forsamlingen, da han i en ildfuld Tale, fuld af ungdommelig Begeistring, tolkede sit strømmende Jndres dybe Bevægelser. "Bredt er Øresundet, raabte Oldingen - vidt er det Baand, der suver sig imellem de danske og svenske Kyster; dog ikke bredere og videre, end at de Svenske og Danske kunne række hinanden Haanden og trykke den fast i Broderkjærlighed. Heftigt og vildt have Danske og Svenske kjæmpet imod hinanden, men desto bjerteligere have de nu atter forenet sig i Fred og Venskab; thi under Striden have de tvende uenige og lidet forstandige Brødre lært at kjende hinanden, og efter den tilendebragte Gjæring ere Hjerterne smeltede desto inderligere sammen. Og den længe og voldsomt underknede Følelse er endelig brudt ud, og dens stærke Flammer lyser ud over Norges Fjelde, over de svenske Trakter og den danske Slette, og varmer Hjerterne omkring Nordhavet, Kattegat og Øresund. Lykkelig maa derfor vel den Tidsalder kaldes, der feirer en saadan Aandens Triumph, og lyksalig den Mand, der forinden han lægger sig til Hvile, kan medtage en saa herlig Forviisning om Menneskehedens Seier, et saa høittalende Forbud om Nordens sig nærmende aandelige Storhed." Da de danske Studenter kom tilbage til Kjøbenhavn, drog de i Optog op til Regentsen, i hvis Gaard Sangforeningen endnu istemmede nogle Sange til Slutning af den mindeværdige Fest, hvis Erindring vil leve længe i de Danskes Bryst. Thi saa herlig og venlig en Modtagelse de Danske end tilforn have nydt i Broderlandet, aldrig har dog Hjerteligheden og Kjærligheden saaledes udtalt sig som denne Gang; og da Lunds og Malmøes Befolkning vandrede i broderlig og sesterlig Fortrolighed med de danske Gjæster, ligesom forenede i eet Familie-Samfund, da luede den nordiske Slægtskabs=Følelse med en Styrke, som ikke i Aarhundreder har været følt ved Øresunds Kyster.