Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-05-22
Allerede for 7–8 Aar siden begyndte man her i Danmark, ledet af andre nordlige europæiske Landes - navnligen Preussens - Exempel, at tænke paa, om det ikke ogsaa i Danmark skulde være muligt at avle Silke Vel havde allerede langt tidligere enkelte Private opfødt Silkeorme som en Curiositet, deels ved Hjælp af sorte Morbærblade, deels ved Hjælp af andre Surrogater; men man troede dog at finde en Anstødsteen i vort Clima, som man antog for ufordrageligt for det hvide Morbærtræ, Silkeormens naturlige Næringsmiddel; man raisonerede som saa: vi have mange sorte Morbærtræer her i Landet, saa store og gamle, at de rimeligviis skrive sig fra Catholicismens Tider, men det hvide Morbærtræ finde vi kun i botaniske Haver, eller i alt Fald hos en enkelt Kunstgartner, – det kan dog ikke være af anden Aarsag, end fordi det hvide Morbærtræ ikke kan trives i vort Clima. Js, det kan have og har havt en anden ganske naturlig Grund, naar de fordum Klostermunke lagde Vind paa sorte Morbærtræer her i Landet, saa gjorde de det for at kunne qvæge deres Ganer med deres velsmagende Frugt, medens de nok vidste saameget af deres Botanik, at det hvide Morbærtræ først i en langt sildigere Alder bærer Frugt, og at denne er – næsten uspiselig. Der gaves ogsaa dem, som vare saa naive at antage, at Silkeormen i de varme Lande sad paa Træet i fri Luft og søgte sin Føde der, og at dette ikke var tænkeligt i vort Clima; men disse maa have været uvidende om, at den mindste Myre er istand til at overmande og fortære en nyfødt Silkeorm med Hud og Haar, og at derfor Ormenes Opestning selv i de varmeste Lande skeer i Husene. For at klare Jdeerne i denne Henseende og for foreløbigen at anstille de fornødne Forsøg, stiftedes i Efteraaret 1841 det danske Silkeselskab, hvis Bestyrelse nu har udgivet en Anviisning til Silkeavl og Morbærplantning, paa hvilken vi henlede det danske Publicums Opmærksomhed. Bestyrelsen fremsætter der som sin paa Erfaring grundede Overbeviisning, at det hvide Morbærtræ trives vel her i Landet, og at det har viist sig haardførere end det sorte, af hvilket her gives en stor Mængde meget gamle Træer. Det hvide Morbærtræ fordrer kun en let og sandet Jord, og vil, hvor det plantes i Hæk, kunne afgive et passende levende Hegn. Naar nu hertil kommer – hedder det fremdeles i Jndledningen at Silkeormens Opfødning og Pasning kan besørges af Mennesker, som ere udygtige til strengere Arbeide, – af Børn, Krøblinger, Oldinger, – at den falder paa en Tid, da intet betydeligt Markarbeide haves (fra Slutningen af Mai eller Begyndelsen af Juni indtil Midten af Juli), saa vide vi i Sandhed ikke, hvad der endnu skulde være til Hinder for Silkeavls Udbredelse i Danmark, naar det ikke skulde være Fordom og Træghed. Vi stille derfor herved den Opfordring til de ringere og fattigere Jordbrugere, at de ikke skulle forsmaae en Bifortjeneste af et hundrede Rigsdaler, som de saa let kunne forskaffe sig, – vi stille den Opfordring til Eierne af betydeligere Landeiendomme, at de ved Anlægget af større Plantager ville lægge Grunden, til et Værk, der vil blive til Gavn for deres Efterkommere, til Ære og Velsignelse for hele Landet." Anviisningen, som Selskabets Bestyrelse har ladet uddeele til de landoeconomiske Foreninger rundt om i Landet, indeholder, foruden et Overslag over, hvad en liden Silkeavl kan indbringe, i en kortfattet og tydelig Fremstilling, Fremgangsmaaden med Æggenes Tillægning og Behandling, med Ormenes Pleie og Pasning i de forskjellige Livsperioder, samt en Forklaring om Silkeormens Sygdomme og endelig om Morbærtræets Dyrkning. Da Silkens Afhaspning er for vanskelig og bekostelig for den enkelte Private, saalænge Silkeavlen ikke drives i det Store, tilbyder Bestyrelsen sig at kjøbe de producerede Cocons, og giver Anviisning paa de kongelige Forstdistricter omkring i Landet, hvor i de senere Aar paa det kgl. Rentekammers Foranstaltning hvide Morbærplanter ere opelskede, som kunne erholdes for en meget billig Priis.