Jyske Efterretninger, 1785-05-27
Vi Borgmestere og Raad i Staden Lybek, gjøre vitterligt: De i denne gode Stad for kort siden, desværre! hyppigen udbrudte, og i Henseende til deres Storhed her endnu uhørte Faillissements, ere saa bekiendte, at enhver derefter kan forestille sig den billige Bekymring, vi med rørte Siæle, føle ved den sørgelige Betragtning, hvorledes ved disse ulyksalige Tilfælde Commercen forstyrres, Siælen i Handelen, den almindelige Credit, Ære og Troe, hos Fremmede og indenbyes Folk svækkes og falder, saa mange skyldige berøves deres heele Formue eller dog en stor Deel deraf, og bringes til Bredden af deres Undergang, ja Enker og Faderløse sættes i den bedrøveligste Armod; hvilke Betragtninger blive os saa meget mere levende, som man har opdaget, at nogle af disse Failliter have deres Grund i letsindige Foretagender, afsindig Voven af farlige og Foretagernes Evne overstigende Operationer, i Mangel paa fornuftigt Overlæg, Jndsigter og Kiøbmands Erfaring; i usystematiske og uforholdsmæssige Assurance=Handlinger, i Vindhandel, og flere under al Undskyldning satte Foretagender, hvoraf dette Staten saa meget trykkende Onde har sin Oprindelse: som og at Letsindighed med Letsindighed, og Bedragerie, med Bedragerie er saaledes opdynget, at Vedkommende, i den farlige Hensigt at inddysse sig selv, og fordølge deres Forfatning, eller og af bedragelig Skiødesløshed ere blevne efterstaaende med deres Bøger til den Tid. da de ikke meere kunde betale, og saae deres Fallisements7. Maj. uundgaaeligen for Øine, og dog have med skamles Frækhed borget Penge og Varer, jo mere jo bedre, og, hvilket viser den høieste Grad af Uredelighed, have just i denne fortvivlede Forfatning paataget sig store Assurancer og Risquer, hvorved de da have undergravet og paa uforsvarlig Maade tilintetgjort de assureredes, og fornemmelig saadanne unge begyndende Handelsmænds timelige Velfærd, som af Forsigtighed ikke have selv villet risquere, da de for deres Tab af det uassurerede ingen Erstatning kunde faae. Opfordrede af vore Pligter som Øvrighed, ere vi nu vel i Begreb med at gaae dette saa fordærvelige, Crediten og Næringsstanden saa dybt saarende Uvæsen, med forstærkede Foranstaltninger, eller ved en ogsaa Straffen for saadanne skadelige Statens Medlemmer bestemmende Forordning i Møde. Men forud ville vi herved have alle og enhver paa Hierte og Samvittighed lagt, og af os som Stadens Øvrighed, formanet og varslet, at entholde sig fra alle letsindige og forvovne Handelsforetagender, og saadan Handelens Udbredelse, som overstiger deres Formues Tilstand, deres indskrænkede Forstands Kræfter, Bedømmelse, Erfaring og Kundskaber, det være sig for at vedligeholde en overdreven Pragt, eller for at redde sig fra en truende Undergang, ligesom og fra alle ukiøbmandsmæssige, usystematiske, uforholdsmæssige eller vel endog under total Mangel af Fond til et skiændigt Bedragerie forsættelig sigtende Assurance=Foretagender, og tvertimod ved en fornuftig Indretning i deres Handel og Næring, at opføre sig saaledes, som den Tilliid, uden og indenbyes Folk sætte til deres gode Formues Forfatning, deres Duelighed Maadelighed, Ordentlighed, Huusholdning og Redelighed, aldeles udfordrer Ligesom vi nu ogsaa, øvrighedsmæssigen og stads faderligen advare dem, som ved Ødselhed, Pragt og vellystigt Liv, og deres Forretningers deraf flydende Forsømmelse, befinde sig paa hiin ulykkelige og til Fordærvelse førende Vei; men derved ogsaa tillige uforsvarligen friske Gud og hans Forsyn, og som de forlænge siden efter deres svage Omstændigheder havde skullet giøre, ikke tør opgive sig, men derved forøge deres Mangel til ærlige Folks Ruin, og saa skammeligen misbruge Creditten, at de endnu i Tide vende tilbage, saa blive disse, og de forhen bemærkede, ved Tilføielse af denne velmeente Formaning advarede at de have sig selv den Ul lempe og den Straf at tilskrive, som til Retfærdighedens og Creditens Haandhævelse skal vente paa dem saaledes som den efter Overveielse med det ærekiære Borgerskab oprettede, og saa snart mueligt publicerende Fallit Ord. ning skal bestemme. Hvorefter enhver sig haver at rette, og for Skam og Skade at vogte. Publicatum Lubeca, den 6. Mart. 1785. (L. S.)