Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-12-12
Efterfølgende kraftfulde Manifest, som blev udstædt af Vicekongen af Peru i Anledning af de Engelske Proclamationer, vil, under Fædrenelandets nuværende Stilling, læses med Deeltagelse af enhver Dansk Skjønt jeg er forvisset om, at Gjennemlæsningen af de trende Proclamationer, som den Engelske General Beresford udstædte i Buenos Ayras, har fyldt enhver af Hs. Majestæts tro Undersaatters Bryst med Harme, især deres, som nyde den Lykke at beboe denne af vor Souverain saa meget yndede og udmærkede Hovedstad, kan jeg dog ikke undlade at følge min Tilbøielighed, at vise mine Landsmænd den under Fiendens hykkelske Forsikkringer skjulte Gift, i hvilken Henseende jeg, uden at holde mig til andre Beviser, skal indskrænke mig til et Tilbageblik paa de senere skjændige Forhold, som denne Nation har viist i enhver Verdensdeel. Henrundet er Aar efter Aar, under hvis Løb hele Europa har seet den Engelske Regjering anvende hvert et Middel, den kunde udfinde, for at befæste og udbrede sit afskyelige Tyrannie, nyttende enhver Omstændighed, der kan fremme et saadant Formaal, tilsidesættende Menneskerettighedens hellige Grundsætninger, og trædende med Fødderne de Vedtægter og Skikke, som i mange Aarhundreder have været almindelige, fulgte og antagne af alle civilicerede Nationer. Langtfra enten at fortsætte Krig eller underhandle Fred med hiin ædle Aabenhed og Redelighed, der caracteriserer høimodige og kjekke Nationer, giver den sig af med Opdigtelsens og Forførelsens skumle Konstgreb, for at blænde og forføre den Uagtsomme, der er svag nok til at stole paa dens troløse Løvter. Gjenstanden for de tre anførte Proclamationer er altsaa at søvndysse Buenos Ayras Jndbyggeres Forstand, og ved at give dem Haab om en indbildt Lykke, at gjøre dem blinde for den Ulykkes Afgrund, der omringer dem, at skiule som med en Blomsterkrands de Jernlænker, deres Undertrykkere, have beredt for dem, at sløve disse virksomme Spanieres medfødte Kraftfuldhed; at fortrænge, om mueligt, fra deres Hjerte den Kierlighed, den Troskab og Taknemmelighed, de skylde den bedste og retfærdigste Regent; at bringe dem til, for evig at nedlægge deres Vaaben, uden at tænke paa at hevne sig og gjenvinde deres tabte Ære, men ene at hige efter den Lykke, at see sig regnede blandt Overeens Havets Tyranners usleste Trælle. - stemmende med disse Hensigter tale de om de store Fordele, der flyde af en Forbindelse med Engelland - under hvis Regjering - saa sige de Undertrykkelse er ubekjendt. De love strax at befri deres Handel fra de tunge Afgivter og Paalæg, som den har været underkastet; at holde den Catholske Religion og dens ærværdige Forkyndere i Agtelse, og lade Stedets Love og Folkeskikke blive urokkede. De slutte endelig med den høitider lige Erklæring, at deres eneste Formaal er, at beskytte Sydamericas østlige Kyster, og gjøre dem til det lykkeligste Land i Verden. Men hvilken Mand af sund Forstand, og dømmekraft opdager ikke strax i disse affecterede Udtrykke Forstillelsens og Opdigtelsens nederdrægtige Sprog, der er den kjekke Soldat ligesaa fremmed som disse nedrige Øebeboeres frige Legioner naturligt: Hvilket Menneskes Blod koger ikke ved at høre en Regjering, brændemærket med friske Røverier, Troløshed og Drab, nævne de hellige Navne Beskyttelse, Menneskelighed og Velvillie? - en Regjering, som aldrig ophører at udstrøe Oprørs og Uenigheds Sæd overalt – er Regjering, som saa nyligen lige for vore Øine tændte Jld i den skjønneste Deel af vor Jordklode (Europa, hvis Lande saa nyligen ere blevn vædede med Strømme af dens Beboeres Blod, en Regjering, som saa nedrigen forlod sine Allierede ved hurtigen at bortdrage sine Tropper fra hver en Kant, hvor Bonapartes uovervindelige Legioner lode sig see - en Regjering, hvis Venskab har været saa skadeligt og fordærveligt for saa mange mægtige Førster og udbredt Sorg og Ødelæggelse over saa mange frugtbare Lande mellem Adigens frugtbare Bredder og Bøhmens iis klæde Vande! - endelig en Regjering, der saalænge har søgt at opreise sin tyranniske Trone paa alle andre Folkeslags Grave og Rov, og som end og for faa Aar siden i hele Verdens Aasyn ikke har undseet sig ved at antage som Grundvold for sit machlavelske politiske System, den Plan, at føre evig Krig, en Plan, hvorved Menneskeheden gyser; en Plan, som Efterslægten vil mindes og overlevere vore sildigste Efterkommere som et mærkeligt Mindemærke paa den Vildhed og det Bortbarie, hvori Egoisme og Monopol Syge kan nedstyrte en Nation, der ikke vil lyde andet end sin egen anmassede og unaturlige Gierrighed! - Limas ædle Jndbyggere, Lader og bortslænge de ærelse Proclamationer, hvormed den Engelske General søger at overumple vore ved Plataflodens Bredder boende Landsmænds medfødte Troskab, med fortjent Foragt; inder os betragte dem som en Haan mod vor Ære, som et Angreb paa vor Lykke, og en Plan til vort Fødelands Forstyrrelse! - Handelsmænd. De samme, som nu foregive at have sat sig i Besiddelse af Buenos Ayras, blot for at beskytte eders Handel, ere netop de, der have styrtet den i den for eders indbringende Speculationer saa krænkende Ødelæggelses-Grav, hvori J nu see den. Det er netop de samme, som begyndte de nærværende Uroligheder ved at opbringe tre af de Kongelige Fregatter og lade en fierde gaae i Luften. Det er netop dem, som bemægtigede sig eders værgelse paa havet seilende Skibe, i den tillidsfulde Tanke, at det Spanske Flag de lode veie, skulde beskytte dem mod enhver Fornærmelse af et Folk, som vi paa den Tid ikke havde Krig med. Alle Europas Cabinetter yttrede en almindelig Mishag; men selv denne formaaede ikke at bringe disse gjerrige og grusomme Debeboere til at tilbagegive de Skatte, de saa uretfærdigen havde anmasset sig med saa mange uskyldige Offeres Blod! - - Spaniere! Denne troløse Nation, som nu vil ansees af Buenos Ayras Jndbyggere som overalt, for den humaneste, er netop den selvsamme, som for neppe 6 Aar siden sendte en Flaade og Armee for Cadix, paa en Tid da Pesten rasede inden for dets Mure og udbredte Skræk og Ødelæggelse. Den Engelske Admiral, som fra sine Kahytsvinduer kunde mætte sine Øine ved Synet af hele Dynger af endnu ubegravede Liig og Gravbaalenes sørgelige Skin, havde dog endnu Mod nok til at opfordre vor kjekke Commandant til Overgivelse eller berede sig paa alle Krigens Rædsler. En morisk Corsar Capitain stødte paa en Convoy, som bragte Provision og Medicin paa Pavens Bekostning til det af en ødelæggende Pest hjemsøgte Cadix, afholdt sig ikke allene fra at tage disse Skibe, men ledsagede dem frivillig til deres bestemte Havn; den Engelske Admiral kastede derimod, ved en lignende Leilighed, Bomber og Kugler ind i Cadix, for at Spaniere! forvandle det til en Askehob, De samme, som nu bekjendtgjøre en Lov i Buenos Ayras, indskjærpende Slaverne Lydighed mod deres Herrer, ere netop de, som nærede og endnu vedblive at opflamme paa Øen St. Domingo det rædsomste Oprør, som Nationernes Aarbøger have at opvise. Det er os alle bekjendt som en Kiendsgierning, at medens den blodtørstige Dessalines i Spidsen for talrige Morderhobe, marcherede langs Kysterne med et dræbende Sværd i den ene Haand og Morderfakkelen i den anden, udbredende ved Jld og Sværd Død og Ødelæggelse, hvor han satte sin Fod, bloquerede en Engelsk Flaade Hovedstaden, strængeligen, paa det ikke et eneste Offer skulde undgaae den Africanske Blodtørstighed! Fredianere! J, som ere vigtige Gjenstande for vor elskværdigste Monarks ømmeste Omhu. Den Nation, som har taget Buenos Ayras i Besiddelse, har bestandig behandlet Americas og Asiens oprindelige Beboere med den umenneskeligste Grusomhed. Da de i de sidste Aarhundreder fandt det ugjørligt ved Vaaben at undertrykke Floridas kjekke Jndbyggere, sluttede de en udvortes lovende Fred og opvartede dem under denne med forgiftet Viin og Klæder, hvilket fremkaldte Døden i Tusindetal.