JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-28
Jndenlandske Efterretninger. J Onsdags Formiddag blev een ombord paa den her paa Rheden liggende russiske Fregat, i disse Dage afdød Pope eller russisk Præst, høitideligen begraven paa Assistence=Kirkegaarden uden for Nørreport. Ligfølget bestod af den russiske Charge d'Affaires, fire Poper, adskillige russiske Officierer, hvilke alle kjørte i Kareter, og af nogle tredive Matroser af Fregattens Mandskab, hvilke alle at til Fods, 6 paa hver Side af Ligvognen og de øvrige to og to ved hver Kareet. Da Toget kom til Kirkegaarden stege alle af ved Porten, og Liget blev baaret i Procession hen til Graven.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-28
Processionen aabnedes af to Cantorer ved det russiske Legationscapel, hvoraf den ene har et Sølv røgelseskar. Efter disse fulgte de fire Poper i fuld Ornat med Samaria af Brocade paa, og derpaa et paa et fiirkantet Brædt malet Helgenbillede, som blev baaret af een af Mandskabet. Efter disse de Øvrige af følget, og tilsidst En med et sort Kors. Hele Veien blev sjungen et Slags Psalme efter en egen Melodie. Da Liget vor kommet hen til Graven, posterede de fire Ypper sig, hver i sit Hjørne; den første af dem, hvis Samaria var broderet med Guld og vidnede om høiere Udmærkelse, læste nu Messe og holdt Bøn over Liget, hvorved de Omkringstaaende bestandigen istemte med lydelig Røst: Ghospodi pomilui d. c. Herre forbarm dig) *), og i det samme betegnede sig med Korset, *) Disse Ord forekomme meget ofte i Russernes Bønner. De gaae sjeldent nogen Kirke forbi, uden at de udtale dem, og i det samme bukke og betegne de sig med Korset, paa den ovenfor anførte Maade. - Den russiske Gudstjeneste, som holdes i det Slavoniske Sprog, bestaar af mange smaa Ceremonier, vidtløftige Messer, Sang og Bøn, som holdes af Cleresiet, hvortil Menigheden, kun istemmer hine anførte Ord Ghospodi pomilui, og stundom ogsaa af Oplæsning af et Stykke af Kirkefædrene. Prækener holdes fjeldent og paa faa Steder. J Kirkerne ere hverken Stole eller Bænke, men hele Menigheden staaer, Jnstrumentalmusik i Kirken tilstedes ikke. Russerne have, hverken Psalmer eller Palmeboger; mende, som staae i Anseelse hos dem, afsynge Psalmer i Chor. Bønnen forrette de for de ma hvilket skeete med de to første Fingre fra Panden til Brystet og til begge Skuldre, bestandigen fra Høire til Venstre. Dette varede omtrent 10 Minuter. Derpaa blev Liget nedsænket i Graven, dog ikke med Reb, som ellers er brugeligt, men med lange, omtrent et Korteer brede Strimler Seildug. Den første Pope kastede ere Skovler Jord, i det han fremsagde nogle Ord, paa Kisten, og hver afde andre kun een. Paa Graven blev lagt det sorte Kors, hvorpaa læstes paa Latin den Afdødes Navn, Kald og Dødsdag. Derpaa trak Poperne deres Samaria af, hvormed hele Ceremonien var tilende. Den Afdøde blev begraven tæt ved den for to Aar siden her i Kjøbenhavn afdøde russiske Lationspope, hvis Liigsteen er omtalt i en af de foregaaende Numere af Skilderiet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-28
Den høieste Gevinst i Classelotteriet, 50,000 Rbdlr., er bleven vundet af en Professor i Kjøbenhavn, og de 25,000 Rbdlr. af et ungt Menneske i Helsingøer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-28
J Hamborger Børsenhalle læses under Artiklen Kjøbenhavn: "J disse Dage døde her den bekjendte Professor i Gymnastiken, Hr. Winther, Sært nok at Anmelderen ikke tillige har anmærket, at tolv unge Piger, som Sindbilleder paa Uskyldigheden, have strøet Blomster paa hans Grav.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-28
J Onsdags begyndte Auctionen over den med Skibet Antoinette fra Canton hidkomne Ladning i den nye Auctionssahl paa Børsen. Sahlen og Galleriet vare propfulde af to Slags Lysthavende, nemlig af dem, der havde Lyst til at kiøbe, og af dem, der havde Lyst til at see Sahlen. Først solgtes Bohe Thee med 30 Pd. Thara pr. Kiste, for 17 Mk. 8 s. Pdt., men derpaa gik Prisen opfor dem, som havde biet, indtil 22 Mk. 5 s. Nu kom Congo med 20 Pd. Thara pr. Kiste, og da mange trorde at det vilde gaae med den, som med Bohe Theen, saa blev den betalt med 5 Rbdlr. 3 Mk. 8 s. Pdt., men for dem, som biede, gik lede Billeder, der findes i deres Stuer, og forestille Jesus Christus, Jomfru Maria eller den hellige Nicolaus. De bukke sig mange Gange for samme, i det de betegne sig med Korset og læse for sig selv Fader vor eller nogen anden kort Bon, men især og næsten altid Ghospodnowilliden ned til 4 Rbdlr. 3 Mk. 2 s. Ved denne Leilighed gjorde en Mand den meget rigtige Anmærkning, at man i vore Dage her, som overalt, enten kommer for sildigt eller for tidligt. - Kjøberne maatte desforuden betale 10 PC. for Told og Recognition, samt 1/2 PC. Fattigpenge. - Det er eller mærkeligt, at dette ikke allene er den første Auction der holdtes i den nye Børs-Auctonssahl, men tillige den første siden Krigens Tilbagevendelse hertil hidkomne Chinafarers Ladning, som er bleven solgt her. Man havde ventet mange Commissioner udenlands fra, men det var ikke Tilfældet. Paa adskillige Kister nær, der kjøbtes for norsk Regning, blive alle Theerne her.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-28
Nakskov, den 21de September. Fra den 7de til den 21de September ere følgende Skibscapitainer ved Nakskovs Toldkammer ind- og udclareret: C. Langemark fra Kjøbenhavn med Stykgods. A. Christensen fra Kjøbenhavn med Stykgods. Berg fra Kjøbenhavn med Stykgods. J. Thorøe fra Norge med Tømmer. Paul Weile fra Flensborg med Stykgods. P. Hansen til Kjøbenhavn med Hvede. E. Brandt til Fyen, baglastet. H. A. Brandt til Svendborg, baglastet. A. Christensen til Svendborg med Byg. Alle hjemmehørende i Nakskov. - Ole Larsen fra Nyekjøbing, baglastet. J. Brandt af Marstall fra Flensborg med Brændeviin og Muursteene. - J disse Dage er herfra udgaaet en Baad paa Sildefiskerie, som er udredet af et Jnteressentskab her i Byen. - J Dag var her ved Skibsbroen over 500 Del Sild, som blev solgt for 13 a 14 Mk. Delen. (Mariboe Avis.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-28
Wordingborg, den 31te August. Her i Byen er for kort Tid siden død et Fattiglem, 100 Aar gammel. - For faa Dage siden indtraf den ulykkelige Hændelse, at et Par Heste løbe løbske her ved Byen, hvorved Karlen, som kjørte, brækkede det ene Been og blev ilde tilredt. En Kone, som var med paa Vognen, fik og Skade. - En stor Gaard her i Byen, tilhørende Hr. Proprietair Hastrup til Rosenfeldt, er solgt til Hr. Levin Eschelsen for 8000 Rbd. N. V. - Ligeledes en Hr. Kjøbmand Peermiins Gaard solgt til Hr. Bjørn for den Sum 6000 Rbd. N. V., og Lars Juuls Enkes Gaard solgt til Hr. Bjørn for den Sum 1500 Rbd. N. V. S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-28
Aarhuus, d. 24 Septbr. Vi har for Tiden her det skjønneste Midsommersveir, Høsten skal overalt her i Egnen være bleven vel tilendebragt. (Aarhuus Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-28
Viborg, d. 21 Septbr. Veiret har hele denne Uge været skjønt og kun i Onsdags endeel taget og om Formiddagen, ganske lidet Regn. Da det var Tamperdag, er det at formode, at vi nu ville faae godt Veir en Tid. Høsten er derfor og nu næsten tilendebragt her. Nogle Sogne i Fiends Herred, har allerede begyndt at pløie til Rug. - - Oldingen Hr. Land- og Krigskommissair Thestrup paa Vesterriis, har ved Gavebrev af 21de August d. A., i hvilket han ædelmodigen skienker det fattige Hvam Sogn, som manglede Boelig for Skolelæreren, et til denne Bestemmelse passende Huus, med ikke ubetydeligt Jordtillæg, gjort sig fortjent af Skolevæsenet. - Denne Hr. Krigscommissarens christelig ædle Handling, have vi anseet for værdig, herved at bringe til offentlig Kundskab.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-28
Amtsskoledirectionen for Viborg Amts østre Deel den 16de September 1816. - C. Blom. J. Stochholm. (Viborg Samler.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-28
Kjøbenhavns Børs den 27 September. Cours. Hamb. 2 M. 742, a vista 752. Amsterdam 2 M. 688, a vista, . London 2 M. Rbdlr. Spec. 750. - Specier solgtes til 45 1/2 45 3/2 Rbmk., for Commiteesedler blev giver (med Rente) 97 pr. 100; Oblig. 81. Norske Sedler. 38 1/2 a 39. Svenske Sedler 11 Mk. Disconto 8 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-28
Blandede Efterretninger. Den norske Rigstidende af 18de September leverer en Skrivelse fra Stockholm af 6te f. M., af følgende Jndhold: "Som en Prøve paa hvormeget H. K. H. Kronprindsen ønsker og fø ger at fremme det Svenske Folks Opkomst og dets Tilbagegang til Fortidens Tarvelighed, Flid og Arbeids-Duelighed, hvilke ere Grundvolden for dets Selvstændighed, vil vist Enhver med Fornøielse læse Beretningen om følgende Begivenheder;
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-28
Da Hs. Kgl. Høihed paa Tilbagereisen til Skaane, Søndagen den 4de August sidstleden, efterat have taget Natteqvarteer i Nyksping, spiste Frokost ved Wreta Gjæstgivergaard, havde en stor Mængde af Almuen fra flere Sogne forsamlet sig der, Alle helligdagsklædte og Fruentimmerne for en stor Deel klædte i Kattuner, Netteldug, Silke og andet udenlandsk Kram; en Deel var alligevel klædt i hjemvævede linnede og uldne Tøier. Dette gav Anledning til en Sammenligning, hvorved Hans Kongl. Høihed behagede at yttre, at adskillige af de Svenske Tøier, uden Hensyn til deres langt større Styrke og Varighed, befandtes smukkere end de udenlandske, og tilsidst behagede det H. K. Højhed at tillede Landshøvdingen, at udsøge iblandt Folkeforsamlingen og at indføre til ham alle dem, som bare hjemvævede Klæder, hvorpaa H. K. H., foruden mange smigrende Opmuntringer til at vedblive dette for deres øvrige Medborgerinder saa nyttige Exempel, desuden naadigst leverede hver af disse Koner og Piger en Dukat. Dette Tegn paa hans naadige Velbehag syntes at udbrede iblandt den hele forsamlede Menighed den inderligste Glæde og største Tilfredshed, som og ved Hs. Kgl. Høiheds Afreise ytredes i Hurraraab og Velsignelser. Da nu Rygtet havde forkyndt Deres Kongelige Høiheders Kronprindsens og Hertugens Tilbagekomst samme Vei den 28de, havde baade paa samme Wreta Gjestgivergaard som og langs Veien lige til Nyksping en stor Mængde Almuesfolk atter indfundet sig, hvorved Deres Kongl. Høiheder anmærkede med særdeles Fornøielse, at nu alle Fruentimmerne vare i hjemvævede Klæder, og, da alligevel endnu nogle bemærkedes, som havde beholdt deres Kattuns=Halstørklæder, behagede H. K. H. Kronprindsen at give en Kone og en Pige, som bare baade paa Hovedet og paa Halsen ret vakre hjemvævede Tørklæder, hver sin Dukat, med fornyede Opmuntringer til alle Nærværende, at fuldkommengjøre alt mere og meere deres Arbeids-Duelighed, og gaae tilbage til deres Forfædres Tarvelighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-28
J den Norske Rigstidende Nr. 73 (Skilderiet No. 76.) læses under Artikelen "Norske Efterretninger en Beretning om den i forrige Maaned afholdte Theologiske Embeds-Examen, hvorhos tillige anføres de Qvæstioner, som til den skriftlige Prøve bleve givne. Da nu 2 af disse Qvæstioner ere af Jndsenderen i den Grad forhutlede, at Spørgsmaalene derved ganske forandres, anseer Undertegnede denne Forvanskning som en Fornærmelse saavel imod det høiærværdige Theologiske Facultet som imod sig selv, og holder det følgeligen for sin Pligt, herved at gjøre Bladets Læsere opmærksomme paa de Forandringer, som Jndsenderen af ovennævnte Beretning har foretaget sig. Den under No. 4 anførte Qvæstion lader Jndsenderen begynde med Qvænam intercedito, istedet for at selve Qvæstionen havde um intercedit. J den under No. 5 anførte Qvæstion har Jndsenderen i første Linie forandret Qvæstionens Scui sidem habeamus, til "cul fidem hubemus, og imod Slutningen af samme Qvæstion har Jndsenderen friskvæk indpracticeret Orden: "i hos datur, hvortil der i den af Facultetet opgivne Qvæstion ikke findes det allerringeste Spor. At Meningen væsentligen forandres ved en saadan Forvanskning, vil det saavel for Theologen som for Enhver, der i det Latinske Sprog ei er ukyndig, være unødvendigt at anmærke. De øvrige Forandringer, som Jndsenderen har tilladt sig at gjøre, ere mindre betydelige, da de ingen Jndflydelse have paa Meningen. Saadanne ere f. Ex. i Qvæstionen No. 3 dens første Linie Squoque successu for & quo successus, og i samme Qvæstions anden og tredie Linie "ipso Pontifice Romano demum ju bente, istedetfor Original=Qvæstionens ipso demum Pontifice Romano jubente". Men, uagtet disse sidstnævnte Forandringer ingenlunde have nogen Jndflydelse paa Meningen, maa man dog tilstaae, at det er heel usammelig handlet af det ommeldte Stykkes Jndsender, at han vil mestre det Theologiske Facultet ved at give sig af med at gynte paa dets Latinske Sprog. Hvorvidt derimod det af Jndsenderen tillagte Udtryk "si hos datur(hvis det ikke er en Trykfeil) stemmer med hans Grammatik, overlades til ham selv at afgjøre. Kun dette vil Undertegnede tilføie, at, hvad deri Henseende til Bekjendtgjørelses Maaden og den mulige Hensigt kan være at sige, er her ikke Stedet at anføre. - Christiania, den 11te September 1816. - G. D. B. Abel. (Norsk Rigstid.)(Med dette Numer sluttes 13de Aarg. 3die Qvart.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-28
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 20000 Raa Raa Trettende Aargang. No. 79. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 1 October 1816.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
Om Landemode. In omni disputatione a definitione est incipiendum. Cicero. De ønsker, ædle Ven, at erfare mine Tanker om en for den geistlige og verdslige Stand lige vigtig Gienstand, Landemode. Efter tyve Aars Fraværelse kunne omstændighederne, Tiden og modnere Erfaring have forandret meget i vore forhen saa samstemmende Meninger om Statssamfundets vigtigste Anliggender; men hvor meget end hine maatte have forandret sig, er jeg dog overbeviist om, at vor giensidige Sandhedskjerlighed endnu bestandigen er den samme. Med lige saa megen Frimodighed, som vi i vor Ungdoms blomstrende Dage, uden Forbeholdenhed, redeligen stræbte, at komme Sandhedens store Maal nærmere, og i denne skjønne Kamp glemte ethvert andet Forhold, saaledes er jeg ogsaa nu overtydet om, at De, efterat have hørt mine Tanker, igjen vil tilkjendegive mig Deres, med den Frimodighed og Utilbageholdenhed, der ene kan lede til vort fælles Øiemed: Sandhedens Opnaaelse. . Jnden vi gaae videre troer jeg at burde tale et Par Ord om Landemoders Beskaffenhed i ældre Tider, hvorved Historien, den meest upartiske Veileder, skal oplyse os om deres Vigtighed i hine Tider, og disse Oplysninger maa nødvendigen tildeels sætte os bedre istand til at kunne bedømme vore Dages Landemoders Hensigtsmæssighed og Mangler. - Det første Landemode*) eller Nationalconcilium i den danske Kirke, blev, efter E. Pontoppidans Mening, holdt i Slesvig, i Aaret 1022. Dette Mode var meget glimrende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
Her mødte den nyligen fra Engelland tilbagekomne Knud den Store, som havde en geistlig Lærer af den engelske Kirke med sig. En Erkebisp havde Forsædet, og Forsamlingen bestod ikke blot af Bisper og Prælater, men selv Hertug Bernhard af Sachsen havde indfundet sig der. Endskiønt man ikke med Vished veed, hvad der egentlig blev forhandlet her, saa antager man dog, ikke uden rimelig Grund, at en Liturgie og Kirkeanordning, som der hidtil ikke var tænkt paa, blev antagen, og saavel Kirkens som dens Tieneres Rettigheder bestemte. At Hertugen af Sachsen og Erkebispen af Hamborg vare tilstede, vidner om, at de Beslutninger, der skulde tages, vare af stort Omfang. - Et andet Lendemode, der blev holdt i Slesvig, 1222, var af største personlig Vigtighed for den daværende Geistlighed. Cardinalen Gregorii de Crescentia var sendt hertil af Paven, for at bringe et, allerede hundrede Aar forhen udstedt Forbud imod *) Ordet pst mode forekommer allerede i et Document fra Aaret 1245, som siden skal omtales, og A. Hvidtfeld oversætter Concilium med Landemode. Præsters Giftermaal i Udførelse. Cardinalen ver reist et heelt Aar i Forveien omkring i alle danske Stifter og Provindser, for at formaae de Geistlige til at give Slip paa de Koner, de endnu havde, men hans Bestræbelse var frugtesløs. Saavel Verdslige, som Geistlige paastode, at Ægteskab maatte være helligt for Alle, og selv Bønderne i Skaane havde, ved Enden af det foregaaende Aarhundrede, endog anført, som een af Aarsagerne til deres Oprør, at visse Præster havde givet Slip paa deres Koner. Biskopperne selv vare misfornøiede med Forbudet, og nogle 100 Præster appellerede til et General Landemode *), hvilket de troede at være over Paven; men de fik kun udvirket et Nationalconcilium, hvori Cardinalen præsiderede, og her blev besluttet, at det skulde være Præsterne aldeles forbudent at gifte sig. - J Lund blev holdt, Aar 1187, et Landemode, hvis Formaal var, at forfatte et Breviarium (Farebog), hvilket skulde indføres, i alle Stifter, da forhen hvert Sted havde sine Ceremonier, Sange og Bønner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
J dette Mode havde den navnkundige Ærkebisp Absalon Forsædet. 1225 blev sammesteds holdt et Concilium, hvor man vilde søge at raade Bod paa de Misbrug, Mangler og Uordener, der vare opkomne i Bandstiden, men dets Hovedhensigt synes dog kun at have været den, at Paven vilde have Værdien af de sex næstfølgende Aars Kirketiender, som Bidrag til den hellige Krig eller det forjettede Lands Gjenerobring, hvilken Begjering, han lod foredrage ved sin Nuncius. - J Bergen holdtes 1156 et Concilium, hvor man vilde gjøre Jus canonicum, eller den pavelige Ret, fuldstændigere og tydeligere. Da man gik for vidt heri, og vilde gjøre store Jndgreb i Borgernes Rettigheder, saa satte Erling Skacke sig høitideligen derimod; men Trondhjems Erkebisp, der havde Forsædet, fik ham snart omstemt, ved at love ham Norges Krone, som den Gang hørte til de Gaver, Paven kunde uddeele. – J Odense blev 1245 holdt et Landemode, hvor Geistligheden satte sig op imod Kong Erik Plougpennings Forsætter, og ikke vilde tilstede, at Kirke- og Kidstergodser skulde, *) Der var altsaa Forskjel imellem et Generalconcidum og et Nationalconcilium. ligesom Andre, bidrage til Krigen. Det blev fastsat, at den her fattede Beslutning skulde forelæses Folket paa alle Høitidsdage i Landets Sprog.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
J denne Beslutning, hvoraf endnu haves en Originalafskrift, hedder det: Af Guds Faders mac och Hellig Jomfrues og nærmerendiss raade mact, bandsette wil alle the, som for bodnings, hadt: eller nogen mand ynneste skyld, eller for nogen anden sag, af ildzke dierrwess till aff at raneKyrker theris reth, eller theriss Frihed, bryde eller bekymbre. Oc alle de som Kirkens tyngmeth vold borttagne, eller af onskab paa Fonge, oc alle the som tesse stycke lade gore, byndheeller forwerwe. Ochenghen theræ maa aff thette Band afflösiss, uden aff theris Biscop, muelig bædring dog tilforn, giort for Skade og Urett o. s. v. *). -¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
J Callundborg blev Aar 1249 holdt et Concilium, der ogsaa synes at have angaaet Kirkegodsernes Sikkerhed. - Jøvrigt maa jeg her erindre, at Landemodernes Forhandlinger have været bedækkede med et Hemmelighedsslør, som man kun for saavidt drog til Side for de verdslige Stænder, som Geistligheden fandt sin Fordeel derved. De seer, min Ven, af disse enkelte historiske Exempler, som Rummet ikke tillader mig at forøge med flere, hvor vigtige Landemoder i ældre Tider have været, og at de ikke sjeldent grebe ind i den verdslige Statsbestyrelse. Med Geistlighedens Magt sant ogsaa Landemodernes Anseelse. Jmidlertid forstaaer jeg dog endnu ved vore nuværende Landemoder et Møde af Landets geistlige Mænd, for at overveie Ting af Vigtighed til Kirkens Tarv *). Vil nogen tage denne Benævnelse fra anden Jeg anfører dette Sted Ord for andet, for at vise, deels hvilken Magt den catholske Geistlighed tiltog sig, deels det Sprog, man i Danmark talte og skrev for henved syv hundrede Aar siden. Der gives kun saa Sprog i Europa, som mindre have forandret deres oprindelige Form, end vort Modersmaal; thi hverken Fransk, Engelsk eller Tydsk fra det trettende Aarhundrede er saa forstaaeligt i vore Dage, som det her anførte Danske er) Følgende Oplysninger har Hr. H. Behrmann om vet os om Sjællands Landemode: "Roeskilde Synspunkt, han beholde sin Meening. - Overveielse af vigtige Ting, som nærmest have hensyn til Kirkens nuværende Tarv, som i flere Henseender har dens fremtidige varige Vel til Formaal, er efter mit Begreb det Maal, hvortil alle dets Bestræbelser bør sigte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
Hvis da Landemodet fornemmeligen vilde sysselsætte sig med lærde Undersøgelser, som ikkun tjene til at tilfredsstille Enkeltes Nysigenhed; hvis Nogle her vilde fremtræde for at vise deres Lærdom, og derved tildrage sig Opmærksomhed, synes det ei upassende at henvende disses Stræben paa de vigtigere Gienstande: Vor National-Oplysning og Moralitet, den nærmeste Vei, som fører til dette Maal, de bedste Midler, som maa anvendes for at naae det. - Hertil hører unægteligen Ungdommens planmessigste Dannelse, Oplysning om Maaden, paa hvilken man rigtigst bør gaae frem forat Lysets Straaler kunde trænge fjærnt og nær indi Underviisnings Anstalterne, skjønsomt Valg af de Bøger, som vare meest passende at lægge til Grund ved Underviisningen, foruden dem, som Skoleanordningen har bestemt, for at naae den saa nødvendige Overenstemmelse, Orden og Bestemthed, Domkirkes Capitel vedblev endnu efter Reformationen, vel noget indskrænket, men med ei liden Myndighed i mange Ting, og en ikke mindre Jurisdiction. Efter Capitlets Ophævelse traadte Landemodet, i c. en Forsamling af Sjællands Stifts Befalingsmand, Biskop og Provster, to Gange om Aaret, i visse Ting, i dets Sted. Det havde ei allene Opsigt over alle offentlige Stiftelser og deres Oeconomie, men ogsaa over Kirkedisciplinen og en temmelig udvidet Jurisdiction i geistlige Sager. Men efterhaanden tabte Landemodet disse Rettigheder, og nogle kjedsommelige Regnskaber var Alt, hvad det havde at beskjæftige sig med. For at forbinde med disse aandsfortærende Forretninger nogen Næring for Aanden, bragte vor nuværende Biskop, Münter, Forelæsninger over literære, især theologiske, Gjenstande i Forslag, og hvor meget bifald denne saa gavnlige Jndretning har fundet, beviser dens Efterlignelse i de øvrige Stifter." (See Grundrids til Roeskilde Domkirkes og dens Monumenters Beskrivelse velse ved H. Behrmann, Kbhvn. 1815, S. 61. og 62. i det Hele; thi hvad der bør tjene til Regel for Meddelelsen af de, for ethvert Menneske, høistfornødne Kundskaber, maa have sin Bestemthed; det maa fremsættes i den fatteligste og blideste Dragt, i den skjønneste Orden, fremstilles tiendommeligen for den barnlige Uskyld, for den ungdommelige Vidskab, naar den skal vorde yndet og elsket. Læsebøger, som lægges til Grund ved Underviisningen, maatte underkastes offentlig Bedømmelse.