Berlingske Tidende, 1770-07-01
Ved Kiøbenhavns Told=Kammer ere fra den 1ste til 28de Julii 1770 indkomne 474 Skibe med følgende Vahre: Aal 15 3/4 Skpd. og 6 Fierdinger, Amdam 65 Tdr. 42 Foustager, 11 Sække, Allun 2 Tdr., Aske 6 Tdr., Æg 780 Oel og 3 Snese, Arel Træer 140; Baand 200 Læster, Baandstaager 1000, Beeg 166 Tdr., Bielker 16 Tylter, Bark 780 Sække og 250 Tdr., Blye 1540 Stkr. og 1862 Klumper, Bouteiller 71295, Bord 35054, Bræder 1304 Tylter og 3335 Stkr., Bræder og Lax 1 Ladning, Brænde 3718 Favne, Byg 769 Tdr., Bolter 70 1/4 Skpd., Bernsteen, Pose; Dynevaar 1358 Alen; Edikke 8 1/2 Oxehoved 6 3/4 Tdr. 2 Fierdinger, Erter 51 Tdr. 2 Skpr., Engeskier 8 Skpd.; Fisk (tør) 33 1/4 Skpd., tør Fisk og Skind 1 Ladning, Fisk (saltet) 18 Skpd. 14 Lpd., Flæsk 4 Skpd. 2021 Sider og 48 Skinker, Frees 10 Stkr., Flynder 107950; Glas 39 Kister, Sylte=Glas 2088, Gryn 279 Tdr. 1 Skp. og 123 Sække; Granne Træer 50 Tylter, Gulvsteene 1800; Havre 927 Tdr., Hveede 7731 Tdr., Haandspiger 27 Tylter og 10 Kister, hiemmegjort Tøy 13650 Alen, og desuden af Værdie 744 Rdlr., Hør, Hamp og Blaar 471. Knipper 1 Matte 21 Bundter 10 Ladninger, Hjulfall 120, Humle 62 Sække; Jern 988 Skpd., gl. dito 1 Ladning; Køer 28, Kobber 7 Skpd., Kufferter 68, Kakkelovne 37 Stkr. og 213 1/2 Skpd.; Lærred 1000 Alen, Leer 1 Ladning, Blaa Leer 60 Tdr., Leerkar af Værdie 40 Rdlr., Liim Tdr., Horn-Liim 3 Skpd., Lægter 5860, Lax og Svillinger 1066 Stkr., Langer 2 Skpd.; Meel 102 Tdr. og 118 Sække, Miød 2 Oxehov. 16 Tdr., Muursteen 868000; Møllesteene 29, Macreel 3 Tdr.; Oste 132 Skpd. 5 Lpd. og 4287 Stkr.; Planker 2 Tylter og 61 Stkr., Potter 68 Skok, sorte dito Værdie 120 Rdlr., Potaske 120 Fade, Rug 8271 Tdr., Rafter 11100, Rugolie 2 Foust., Riis 1 Foustagie; Salt 80 Tons 755 Salmer, Sandsteen 2 Ladninger, Sild 73 Læster 6 Tdr., Slibesteene 27 Calde- og 3290 Stkr., Smør 38 Skpd. 12 Lpd. 710 Tdr. og 22. Bøtter, Salt 5000 Burcheler, Steenkul 456 Calder og 270 Tons, Stykgods 6 Ladninger, Sukker 7 Ladninger, Sæbe 12 Tdr., Strømper 40650 Par, Skind 40 Bundter, Sviin 27, Seyldug 304 Ruller; Tagsteen 54300 Tømmer 1 Ladning 9 Tylter, Tiære 2663 Tdr., TobaksBlade 100 Fade; Torsk 6 Tdr., Tønde Baand 704 Læster, Træer 28 Tylter, Tælle 31 Tdr.; Uld 2 Skpd. 25 Sække og 1 Pakke i Linnet; Viin og Brændeviin 1 Ladning, Vikker 8 Tdr. Derimod ere udgangne 443 Skibe, hvilke have udført: Beeg 2 Tdr., Blaar 10 Skpd., Blye 9 3/4 Skpd., Byg 93 Tdr., Bouteiller 1000 Stkr., Bræder 63 Tylter; Enge skiær 16 Lpd.; Fisk 5 1/2 Skpd.; Hamp 4 Skpd. 3 Bundter, vog 179 Pund, Havre 31 Tdr., Hveede 14 Tdr., Hør 80 Skpd., Hørfrøe 930 Tdr.; Jern 445 1/2 Skpd., gammel Dito 440 Skpd., Jslandske Uldsager Værdie 650 Rd.; Kakkelovne 2 Skpd., Kalk 30 Læster 6 Tdr.; Lærret 55 Pakker 4 Casser og 250 Alen, Lægter 1000 Stkr., Malt 226 Tdr., Meelkalk 22 Læster, Mundklæde 27 Pakker, Muursteen 3100; Potaske 5 1/4 Skpd.; Rug 797 Tdr.; Salt 40 Læster 15 Tdr., Sild 13 Læster 10 Tdr., Smør 5 3/4 Tdr. Sirup 19 Tdr., Slibesteene 630 Stkr., Sukker 61 Fade, og 569 Pd., Sæbe 14 Ottinger, Stivelse 1 Skpd., Steenkul 65 Læster 15 Tdr.; Tobak 28 Maatter, Træer (Pommerske) 4 Stkr., Thee 68 Pund, Torsk 3 Tdr., Tømmer, 1 Ladning, Tiære 488 Tdr.; Vox 19 Foustager, Viin 25 Oxeh. 6 Ankere. Beslutning af Hr. Neckars Svar, paa Abbed Morellets Afhandling, om det Franske Jndiske Compagnies nærværende Tilstand. (See Junii Maaneds Tidende 1770.) Jeg vil nu igiennemgaae de vigtigste af de Urigtigheder, som jeg finder i Deres Raisonnemens, naar de ville bevise, at den Handel det Jndiske Compagnie driver, kunne ogsaa drives af Privat=Personer: - Naar man erindrer Dem om de hindringer, som kan møde Privat=Handelen, om det Stigende udi Jndkiøbs=Priserne, som Concurrencen maa komme afsted, da svare De, at Privat=Personer, som befinde sig entledigede fra Regiærings Omkostningerne, kan giøre 30 til 40 Pro Cento ringere Profit end Compagniet, og endda være holdne; og at de skal bruge disse 30 til 40 pro Cento til at rødde hindringerne af Veyen, samt, saafremt det behøves, til dyrere at betale de Jndiske Vahre. Dette Svar, paa hvilket De uophørlig slide, skulle sandelig ophæve de fleeste Jndvendinger, som imod Privat Handelen fremsættes, dersom det ikke havde en væsentlig Feyl, hvilken det er fornødent at opdage: Det er mueligt, at Privat=Personer, kunne i Jndien opofre 30 til 40 pro Cento meer end Compagniet, og endda giøre lige god Handel; men de Slutninger, som af denne Sætning kan drages, ere saa langt fra at holde med Privat=Handelen, at de tvertimod tiene til Beviis imod den. Er det Jndkiøbets Mængde i Jndien som ligger Staten Magt paa, Er det ikke den Nytte, samme for den medfører, Her er ingen Tvivl om, at Entledigelse fra Regiæ rings=Omkostningerne, og en forbedret Huusholdning, som en naturlig Følge af et virksommere Eiendoms Begreb, de ville giøre at Privat=Personer kunne profitere, om de endskiøndt kiøbte dyrere ind i Jndien; men, er det ikke derhos klart, at Staten skal tabe alt det, som de i Jndien betale dyrere end de hidindtil fastsatte Priser, Compagniet har stedse befundet Nødvendigheden af, udi Profit af Handelen at søge sig Opretning for de stadige Regiærings Omkostninger, og har derfor stedse lagt Vind paa at bestemme Jndkiøbs=Priserne for de Jndiske Vahre det laveste mueligt, det er at sige, netop saa høye, at Fabricanterne ved dem fortiente deres ganske nødvendige Udkomme og intet derover; og dette nødvendige beløber sig til noget ganske ringe i et Land, hvor Almuen lever af Ries alene, og hvor Himmel=Egnens Varme ikke tillader at giøre nogen Omkostning paa Klæder, saa at de Jndiske Arbeydere, som Compagniet holder, fortiene daglig ikke mere, end omtrent 6 Franske Sols. - Ved paa denne Maade at bestemme Jndkiøbs Priserne udi Jndien, har Compagniet opfyldt Statens allervigtigste Absigt; thi, at handle de Fremmede deres Vahre af til got Kiøb, og sælge dem vore dyrt, deri bestaaer National=Profiten. Lad da være, at Com Compagniets Profit har siden aftaget formedelst RegiæringsOmkostninger og Mangler i Huusholdningen, saa er det dog ikke Statens Sag at bebrevde det saadant: De af Compagniet bestreedne Regiærings Omkostninger skal bevise, at det har været Fyrstens Cassa til Lættelse; og Manglerne i dets Huusholdning give tilkiende, at Agerdyrkeren, Manufacturisten og Handelsmanden have været de sande Deeltagende i dets Profit, i Stedet for Jnteressenterne. - Jkke des mindre have De overalt slaget om sig med dette Raisonnement som jeg nu her har gienddrevet: Siger man Dem, at fremmede Nationer skulle ugjerne see at Handelen lodes fri, da raabe De derover Triumph, og sige, at intet kan tilforladeligere bevise Frihedens Fortrin ; da De dog burte have indseet, at det ikke saa meget er samme Frihed der kan anfægte dem, som Regiærings Omkostningernes Adskillelse fra Handelens Udøvelse. Denne Omstændighed vorder et Slags Præmie, som Regiæringen tillegger den Jndiske Handel, og hvilken forstyrrer den imellem de Europæiske Compagniers Operationer værende Overeensstemmelse. - De af Franskmænd, som ere boesiddende i Bengalen, gjorte Udskibninger af Lissabon, give ingen Oplysning om den Sandhed her søges ; de ere endikke noget fast Beviis for en tilkommende Nytte af Privat Handelen; thi den Profit, som man har kunne vente sig at 1 eller 2 Ladningers Udsælgelse, paa en Tiid, da man ikke havde sig anden Concurrence at befrygte, end af de Europæiske Compagnier, dem Nødvendigheden paalægger at vedligeholde Priserne, den kan forsvinde saasnart man til Concurrentet faaer Privat=Personer, hvis indbyrdes Forhold vorder af langt anden Beskaffenhed. - De bevise heller intet dermed, naar De melde om de Capitaler, som de Engelske Privat=Personer have igjennem Compagniet ladet komme hiem fra Jndien, at De da sige, at de samme Personer skal paa lige Maade betiene sig af de Privat=Handlende. Jeg troer heri det samme som De, dersom ingen ny Vanskelighed giør Hinder derudi, Men, i Stedet for at Compagniet benyttede sig af disse Engelskmænds Rivalite, kunne foreskrive dem Love, og paa deres egne Capitaler vandt sine Udreed nings, Regiærings- og Forvaltnings=Omkostninger, samt havde endda, foruden alle disse Fordeele, en Profit tilovers, skal da samme Engellændere igien træde ind i al den Magt, som Capitalister tilhører, og om kort Tiid ikke lade os beholde anden Profit, end Fragten; og vi skal have omvexlet en Actie Handel med en Economisk Handel, hvilken ikke længer holder Staten skadesløs for de anseelige Omkostninger, som de Jndiske Colonier udkræve; hvilke samme Omkostninger Regiæ ringens Klogskab skal maaskee lokke den til end mere at forøge, dersom det er saa, som De sige, at man af en Øe, som liggen4000 Mile fra Hoved=Staden, giør Middelpunkten af de Rigdomme, som stikke i en stor Handel. - Jeg veed vel, at efter Deres Lære Begreb kan ingen give Love i Handelen; og at, saafremt Summen paa de behøvende og paa de falholdende Vahre bliver den samme som før, saa formode De ingen Omskiftelse udi Operationernes Udfald; men, da de bruge dette Raisonnement til at igiendrive alle de Jndvendinger, som man har taget af de Uleyligheder, som Concurrencen i Passiv=Handelen ville med føre, saa er det ganske fornødent at besvare samme, og afslaae de Theoretiske Argumenter, hvoraf De ved denne Leylighed betiene Sig. - Markeds Prisen, sige De, bestemmes væsentlig af Forholdet imellem den Mængde som holdes fall, og den Mængde som forlanges til Kiøbs; altsaa har Forskjællen imellem Antallet af Kiøbere og Sælgere en ganske ringe Jndflydelse herudi. - Dette Begreeb er i een bemærkning rigtigt; men ved den Anvendelse, som De deraf giøre, er det ustridig salsk. Naar 10 Kiøbere lure iblant 5 Sælgere, eller 10 Sælgere have med 5 Kiøbere at skaffe, da skal Markeds Prisen ikke vakle meget, naar Summen af samtlige deres Behøvende immer bliver den samme; thi da skal i Kiøbernes saavel som i Sælgernes Operationer herske et Slags Tvedragt, som skal nærme dem indbyrdes til en vis Middelpunkt imellem deres Fordringer fra alle Sider. Men Sagen bliver langt anderledes naar en eeneste Kiøber eller en eeneste Sælger lurer imod mange andre. Den som allene kiøber ind fra mange, er vis paa, at Rivaliteten, som falder imellem Sælgerne, skal nødvendig tilkiendegive ham den yderste Skilling, som de kan være nøyet med at profitere; og, da han er alene om sine Anslag, styrer sine Operationer alene, saa bliver det ham en let Sag at benytte sig deraf, og han kan med Myndighed foreskrive dem en Lov, som hvilken de ikke kan undslaae sig. Concurrerende Kiøberes Desavantage, lignet imod en eeneste Kiøbers, vorder endnu mærkeligere, naar der er Forskjællighed i de Vahres Slags og Godhed, som man skal kiøbe; thi alle Kiøberne storme til den Deel af Vahrene, som giver størst Profit, og deraf flyder en stedsevarende Ullighed imellem den til fal værende og den til Kiøbs forlangende Sum, saa at der immer kan være 100 som hver vil kiøbe 1000, imod 1000 til fal, omendskiønt den heele Massa af de forlangede Vahre kunne svare imod den heele Massa af de fal værende. - Det almindelig bekiendte Fortrin, som det Jndiske Compagnie i sine Jndkiøb og Udsalg har haft, i Kraft af Eensstemmigheden i sine Operationer, burte sandelig have været nok til at kuldkaste Deres Sætning; men De give ikke tabt for Exempler. - Mig synes, at en Deel af Deres Værk er et stedsevarende Anfald af Theorien imod Erfaringen, og af Mueligheder imod virkelige Tildragelser, Jeg bærer største Agt for den menneskelige Forstands Pønsninger, og jeg tilstaaer, at samme udbreder et stort Lys over vores Vandel i Verden, og over de economiske Videnskaber; men det best giennemtrængende Øye skulle maaskee det blive, som lærte os mindre fremsusende at foragte de i Handelen vedtagne Begreber. Disse have hos de Handlende vundet en Færdighed, ja som et Slags Naturel; thi de Handlende have aldrig anderledes bekymret sig om dem, end som Veylederi deres Operationer, dem de have indprentet i Hukommelsen, aldeles adskildte fra deres Principer. Denne Vane hos de Handlende strider imod de Menneskers Maade at gaae tilværk, som, i det de meere tænke end udrette, sammenklæde alle deres Begreeber i en Rad af Raisonnemens, og, langt fra at lade sig overtyde af blotte Udfald, vil ikke vide af dem at sige, uden for saavidt de svare til de Principer, som først have tiltrakt sig deres Agtpaagivenhed. Men det er derfor ikke mindre vist, at dette Slags Naturel hos de Handlende har sit Udspring fra utallige fiine Jagttagelser og Sammenstødelser, som Gevinstens virksomme og giennemtrængende Øye er kommet efter, og som Theoriens stille Pønsninger maaskee ikke endnu har fuldkommen opnaaet. Disse samme Handlende skal ikke ved forstaae hvad De vil have sagt dermed, at De paastaae, at Rhederne i vore Havne, som immerfort befatte sig med en Handel ved hvilken 10 pro Cento vindes, de skulle vel ikke foragte den Jndiske, ved hvilken vindes 140 pro Cento. Disse 2de Begreeber ere ikke sammenklædede. En Handel, ved hvilken fra Jndkiøb til Udsalg vindes 10 pro Cento, kan være profitablere end en anden som giver 140 pro Cento. Altsammen kommer an paa Reysens Langvarighed, paa Risico, og paa Handelens Natur. - De Slutninger, som De udlede af den fri Handel med de Americanske Colonier, synes ikke at kunne anvendes paa den Jndiske Handel, deels fordi de Americanske Colonier ligge os meget nærmere, deels og fordide ligge under samme Herredom som Hoved=Staden, og alt saa den enes Jrringer imod den anden vorde Staten ligegyldige. - Endnu forekommer et Argument, hvilke De angive at være afgiørende, men de Handlende ikke kunne antage derfor. De sige, at Jndvaanerne i vore Søestæder, hvilke forstaae Handelen bedre end de i Paris, allerede forlange Tilladelse; og at, saasom disse Personer skulle udi bemeldte Operationer vove deres egne Capitaler, saa er deres Forlangende langt bedre overtydende til Privat=Handelens Medhold, end alle Privilegiets Forfægteres Raisonnemens. Men, har M. H. taget sig vare for, at der gives saadanne ivrige Anfænge re tillet Handels-Foretagende, som intet derved kunne tabe De prale med deres Talent og Vindskibelighed, og erhverve sig en Commission; og de Pariser Jndvaanere, som jeg tilstaaer ere mindre habile end de, skaffe Pengene tilveye og løbe Risico. - Jeg vil ikke besvare de mange almindelige Principer, hvoraf De betiene Sig til at bestyrke Deres Systema Samme gaae fornemmelig ud paa den Magt Privat=Interes, sen har. Man kan ikke negte dette; men de Handlende vide vel at den er farlig naar den er blot fra Jndsigt; denne erhverves unægtelig ved Erfaring; men i den Jndiske Handel, hvor man ikke oftere end hvert andet Aar kan have en Efterretning, der kommer Kundskaben langsom, og Lectionerne ere kostbare. - Til de Principer, som De grunde paa Privat Vindskibelighedens uimodstaaelige Magt, føye De andre, som grunde sig paa den grændseløse Frihed, som alle Handels=Sager udfordre; alle samme Principer taale ikke Modsigelse, undtagen i den vilde Udstrækning, som De give dem. Mig synes, at man bør i nogen Maade tage sig vaere for den stærke Tilbøyelighed, som de fleeste Mennesker have for saadanne almindelige Regler, hvilke forføre dem, i det de kuns udfordre at indprente i Hukommelsen et ringe Antal Principer, ved hvis Hielp man med liden Umage kan domme om mangehaande Ting, omendskiønt at Naturen, som ikke vil styrke vor Ladhed, har stedse sat Undtagelsen ved Siden af Reglen, Vildfarelsen ved Siden af Sandheden, og det falske ved Siden af det sandsynlige. - Jeg har nu meddeelt Dem mine Betragtninger over Deres Afhandling: De samme kunne giøres meget vidtløftigere; men jeg har ikke haft saa høyt Mood, at tro mig til at kunne undervise, og, dersom jeg formaaer at indstille Dommen, saa har jeg dermed fuldkommen opnaaes det eneste Maal, som mig anstod at tragte efter. - Jeg kan dog ikke slutte dette Brev uden at giøre Dem en liden Bebreydelse for de anstødelige Udtrykke, hvormed De paa adskillige Steder i Deres Afhandling begegne Redeligheden i de Personers Absigter, som hidindtil have forfægtet det Jndiske Compagnies Gavnlighed: Lad saadan lumpen Mistanke om privat Absigter og Egennyttighed være overladt til de nedrig Mennesker, som aldrig have fundet i dem selv anden Drive fieder, og derfortroe, at heele Verden bevæges ligesom de: og, saa længe man ikke har beviist Dem det anderledes, saa troe Menneskene til at være saadanne, som de bør, redelige og skikkelige, men ikke fri for at feyltage.