Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-01-04
Stænderforsamlingen i Viborg. J det 39te Møde den 15 Decbr. blev foretaget til foreløbig Behandling Sagen betræffende Udkastet til en Anordning om Trykkefriheden. J den af Committeen (Lassen, Jespersen, Holst, Tage=Müller, Nyholm) afgivne Betænkning hedder det blandt Andet: "Det foreliggende Lovudkast gaaer ikke ud paa at gjøre enkelte Forandringer i den nugjældende Trykkefrihedslovgivning, men paa at ophæve denne i det Hele, og skal saaledes selv være den Hovedanordning, af hvilken Pressens Vilkaar her i Landet for en ubestemt lang Fremtid ville være afhængige. Spørges da, om der ved dette Udkaster indrømmet det danske Folk en saadan Grad af Trykkefrihed, som det ikke blot er Folkets almindelige Ønske at komme i Besiddelse af, men som det ogsaa efter sin Dannelse og Oplysning og de her bestaaende Forhold synes billigen at kunne forvente sig tilstaaet, da skjønner Committeen ei rettere, end at dette Spørgsmaal ikke kan besvares bekræftende." - - Jdet nu Committeen er kommen til det Resultat, at det foreløbige Gjennemsyn bør søges ophævet, har den tillige antaget – hvilket ogsaa eensstemmig er besluttet i Østifternes Stænderforsamling - at Ophævelsen af dette Gjennemsyn bør fra Forsamlingens Side være en ufravigelig Betingelse for at tilraade Udkastet. Committeen har derfor, ligesom Østifternes Forsamling, ved at behandle Lovudkastet troet at burde lægge den Forudsætning til Grund, at Gjennemsynet bliver ophævet, til hvilken Forudsætning alle dens Forslag om Modisicationer og Forandringer i Udkastet slutte sig. Ligesom Committeens Betænkning saaledes er begrundet paa denne Forudsætning, og ligesom den kun, ved at gaae ud herfra, som fra et fast Udgangspunkt, har kunnet søge at veilede Forsamlingen ved sin Dom over Udkastet, saaledes maa Committeen, hvis Forsamlingen, som den haaber, tiltræder denne dens Anskuelse, anbefale, at den i sin allerunderdanigste Betænkning udtaler aldeles bestemt og tydeligt, at Forsamlingen kun har kunnet yttre sig over Udkastet under den oftnævnte Forudsætning, og at den tør forvente, at Hs. Majestæt, hvis Allerhøistsamme imod Forventning ikke skulde kunne indrømme dette, da vil lade Udkastet paa ny forelægge for Stænderne, forinden samme gives Lovskraft. - Efterat have gjennemgaaet samtlige Paragrapher hedder det videre: "Naar nærværende Lovudkast omhandler Reglerne for Rettergangsmaaden i Trykkefrihedssager, da slutter det sig derved til den efter den almindelige Lovgivning gjældende Procesmaade, men der turde vel ved denne Leilighed være Anledning til at opkaste det Hovedspørgsmaal, om den nuværende Retspleie i kriminelle Sager kan for Trykkefriheden ansees fuldkommen betryggende i de Sager, som Regjeringen lader anlægge paa Grund af formeentlige Pressemisbrug. Med al den Agtelse, som vore Domstole fortjene for deres Retsindighed, og Dygtighed, maa en Majoritet af Committeen, bestaaende af Jespersen, Holst og Nyholm, dog udtale som vor Overbeviisning, at vi nære nogen Frygt for, at Trykkefriheden, saaledes som denne faktisk fremtræder hos os og søger at gjøre sig gjældende, vil, med den nuværende Retspleie og efter den Holdning, som Regjeringen synes at have antaget ligeoverfor Pressen, kunne bestaae saaledes, som er nødvendig for at Folket kan høste de rette Frugter af den; ja vi nære Frygt for, at den under vore Forhold vigtige Udøven af Trykkefriheden, Oppositionspressen, muligt vil kunne komme til at ligge under i den Kamp, som det synes at være blevet anseet for rigtigt at rette imod den, og denne Frygt har da atter maattet fremkalde Ønsket om en større Retsgarantie for Trykkefriheden i dens Virksomhed. Hertil kjende vi nu intet andet tilfredsstillende Middel end Jndførelse af Edsvorneretter i Pressesager, af et vel organiseret Juryinstitut, dette oprindelige nordiske Retsinstitut. Vil Man inddrømme en Trykkefrihed, som i udviklede og under yderligere Udvikling værende politiske Forhold søger med den fornødne Styrke at gjøre sig gjældende, virkelig Retsgarantie, maa Man vist og indføre Jurvinstitutet til Paakiendelse af saadanne Sager, en Anskuelse, for hvis Rigtighed vi neppe behøve at anføre Videre, end at den netop i vor Tid er almindelig anerkjendt i det civiliserede Europa, og søger praktisk at gjøre sig gjældende, hvor dette Retsinstitut ikke allerede er indført." Prof. Larsen erklærede sig imod ovenanførte Anskuelse om det Ønskelige eller endog Nødvendige i at indføre Jury-Jnstitutet eller Edsvorneretter, og til hans Votum sluttede Tage=Müller sig. Committeen indstiller: A. "At Forsamlingen, saafremt det foreløbige Gjennemsyn af Blade og Skrifter indtil 24 Ark ikke ophæves, paa det Jndstændigste vil fraraade Udkastets Emanation som Lov; B. At Forsamlingen, naar dette foreløbige Gjennemsyn ophæves, vil tilraade, at Udkastet udkommer som Lov dog med endeel Forandringer og Tilføininger." Under Discussionerne yttrede Justitsraad With: "Jeg kan i Eet og Alt henholde mig til Committeebetænkningen, der ret er skreven mig ud af Hjertet. Jeg maa erklære, at jeg anseer Trykkefriheden for et saa ubetinget Gode, at Man næsten for enhver Priis maa tilkjøbe sig den. Den er den hundredøiede Argus, som opdager skjulte Forbrydelser, som sætter Kongen istand til bestandig at erholde Kundskab om, hvad der bevæger sig i Folket, som sætter Regjeringen istand til at regjere overeensstemmende med Folkets billige Ønsker, og den maa altsaa ansees at være ligesaa meget til Regjeringens, som til Folkets Fordeel. Jeg vilde ønske, at Trykkefrihedsloven var hos os, ligesom i Norge, affattet med faa Ord, nemlig disse: der skal være Trykkefrihed i Danmark. Punktum."