Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-10-06
Den største Deel af disse Oldtidens ærværdige Mindemærker have vi rimeligviis tabt; men en stor Deel ere dog endnu tilbage. Et Udvalg af disse, med korte oplysende Forklaringer over deres Jndhold, vilde vist være en meget nyttig kunde og blive en ganske behage lig Bog De fleste af Dem, mine Veninder, kjende sikkerlig ovenstaaende gamle Ordsprog - have maaskee vidst det udenad siden deres tidligste Ungdom, men netop af den Aarsag, har det maaskee ogsaa hidindtil, for de fleste af Dem, været Ord uden Betydning - De have maaskee hundrede Gange læst det eller hørt det af Andre, maaskee har det ligesaa til svævet paa Deres Læber, og dog have De intet tænkt sig ved det - og hvorfor ikke, Fordi De engang vidste det uden Betydning og Jngen siden gjorde Dem opmærksomme paa dets Jndhold. Dets gammeldags Udseende har maaskee ogsaa kyset en Deel fra at betragte det nærmere. Alligevel indeholde disse faa Ord den imodsigeligste Sandhed, en Sandhed som i Synderlighed fortjener at tages til Eftertanke af Dem, mine Veninder. En Leveregel – hvis Forsømmelse har styrtet mange, i øvrigt saare elskværdige og haabefulde Personer af deres Kiøn, i afseelige Ulykker - hvis Efterlevelse med sikre Skridt sikkerlig engang vilde føre dem til Maalet – det Maal til hvilket alle deres Bestræbelser uafladelig bør sigte huuslig Lyksalighed – alle Lyksaligheders Fylde. Mange Bekke smaae gjør en stor Aar, d.e det som i sig selv er lidet og ubetydeligt kan tilsammentaget og ved Tidens Længde komme til at udgjøre noget heel Betydeligt. Jkke sandt mine Veninden, En Skilling er jo en saare ubetydelig Ting. De Fleste blant Dem anseer den i det mindste vist som saadan, at bortødsle, eller for at betjene mig af et mildere Udtryk, uden Nødvendighed at udgive en Skilling om Dagen, holde de altsaa for en saare stor Ubetydelighed den foragtelige lille Skilling – for et eneste Aar 3 Rdlr. 3 Ort 5 s., for 10 Aar 28 Rdlr. 2 s. – for 50 Aar skulde den udgjøre den betydelige Sum 190 Rdlr. 10 s. Det Hele er alligevel ubetydeligt vil De sige – kan gjerne være, me, neppe troer jeg alligevel De sagde dette, dersom De nogensinde havde betænkt, at med 3 Rdlr. 3 Ort 5 s. vilde mange af Deres nødlidende Søstre kunne betale et heelt Aars Huusleie. - Med 38 Rdlr. 2 s. vilde De kunne have ophjulpet en fattig Haandværks=Familie. - Ved at skienke de 190 Rdlr. 10 s. til en eller anden nyttig Stiftelse) kunde De gjøre Deres Minde hædret endog hos den sildigste Efterslægt. - Men vedblev De endnu at paastaae, at Ovenstaaende dog alligevel er ubetydeligt, saa vilde jeg svare: det var ogsaa kun en Beregning over en eneste Skillings Beløb og det endog kun i 50 Aar, men hvor mange iblant Dem lade sig vel nøie med kun at bortødsle een Skilling om Dagen. De Fleste bortgive vel ogsaa 10, 20, 30 ja nogle iblant Dem vel 100 Skilling om Dagen, og det, som vel ikke sjelden træffer ind, i et større Tidsløb end 50 Aar. Frygtede jeg ikke for at blive Dem kjedsommelig - jeg skulde da ved anstillede Beregninger gjøre det end mere indlysende, hvor aldeles ubetydeligt den Tings Værdie maatte være, som ikke med et passende Forhold i Mængden og Tid, skulde udgjøre en Sum hvorved et eller andet Nyttigt kunde bevirkes. De prøve engang selv at regne lidet efter - Resultatet af Deres Undersøgelse skal sætte Demi Forbauselse. Kun faa Mænd have Lyst eller Leilighed til at beskjeftige sig med deres Huses indvortes Bestyrelse; den hele huuslige Oekonomie er saaledes ganske overdraget Deres Opsigt - paa Deres skjødesløse eller klogelige Adfærd hermed beroer desværre alt for ofte en Mands hele timelige Vel og Vee - herpaa igjen tusinde Andres paa disse tilsammentagne igjen den hele Stats. Skjødesløshed i den huuslige Bestyrelse har allerede i lang Tid været en meget gjengse Feil, man anseer den endogsaa saare tilgivelig, men den er det ikke. - Vee den som ikke i Tide aflægger den: - den er Moder til Armod - og de groveste Forbrydelser ere som oftest Armodens Døttre, forbyde Gud, det nogensinde skulde komme dertil, at man ikke engang ansaae det for Feil. Ædle Sparsomhed, godlidende simple Huuslighed! J skulde da ikke meere pryde vore Boligger, maaskee vil Amerikas ufordærvede Børn tilbyde Eder et venligt Fristed. Den *) F. Ex. den borgerlige Skole i Trondhjem. O at denne skjønne Anstalt blev erkjendt og yndet og understøttet. M. C. P. Stat, hvori denne Feil var almindelig, skulde ligne et blomstrende Træ, hvis Rod en lille Orm lumskeligen gaver; – den Forbigaaende frydes ved dets pragtfulde Syn, men end en Stund, og see dets visnende Løv omspredes af Vinden en Stund endnu, og den affældige Stamme vil blive dens Offer – det nærede Fordærvelsen i sit Jnderste. Saa gyselig den Ulykke – saa trøstende er det Held De kan udbrede. Det staaer til Den selv, om de kommende Slægter skulde signe eller – Dem. Ved enhver af Deres huuslige Sysler – enhver endog den saa synende ringeste Udgivt være denne vigtige Sandhed Dem i frisk Minde - For enhver af Dem vil meere end et Tilfælde indtræffe, hvor dets Efterlevelse vil for Dem være yderst vigtigt – Stedse betænke De - "Mange Bekke smaa, gjør en stor Aa - hvor Mangen betænkte det ikke og blev den Mands Svøbe, hvis Lyst og Glæde hun engang skulde have udgjort. Omaatte disse Linier vække en eneste af Dem til alvorligen at betænke dette – lede Dem tilbage fra den Fordærvelsens Afgrund, paa hvilken De saa ubekymrede vandre, maatte den holde kun en eneste tilbage fra Sorgløshedens frygtelige Afgrund, den Stund paa hvilken jeg nedskrev dette, vilde jeg evig erindre med uskrømtet Glæde. Haabet herom, gjør mig det nærværende Øjeblik lykkeligt.