Politivennen, 1799-01-01
Bortforpagtning af Stadens Belysning. Uagtet ingen kan nægte, at Kjøbenhavn er nogenledes belyst, saa er det dog ligesaa uimodsigeligt, at den ikke kan paastaaes at være det ypperligt ellerblot tilstrækkeligt, uden af dem, der enten af Uvidenhed, eller af en indbildt Patriotisme troe, at Kjøbenhavn er den skjønneste, reneste, ordentligste Stad i Verden. Kjøbenhavns Gadelygter ere smaae, forsynede med slet Glas, have kun een Væge, blive aldrig gjort rene, som de burde. De nye Lygter i Kronprindsensgade, som man har pladseret saaledes, at deres Trandryp falder lige paa dem, der bevandre Fortogets Fliserække, ere en Undtagelse for saavidt de have bedre Glas. Til endun Lygternes Usselhed kommer deres sletvalgte Stade. Medens andre store Stæder have valgt den langt bedre Indretning af hængende Lygter, vedbliver man i Kjøbenhavn at kline dem saa at sige paa Husene, som de tillige vansire. Men en fra en Bygning udstaaende Lygte øder en stor Deel af sit Lys til Unytte paa den ene Side, medens den lader den anden mørk. Skulde den lyse fordelagtigt, saa burde Armen naae ud over Midten af Gaden; saa sandt er det, at de i Midten hængende Lygter have Fortrinet. De hængende Lygter have desuden den Fordeel, at det ikke er saa let for en uredelig Vægter at stjæle Tranen fra Flammen. Er Tyverie, der i det smaae er det samme, som naar en nedrig FyrInspektor af Vindesyge slukker sit Fyr. Hængelygters store Nytte i ethvert Kors af hinanden overskærende Gader er uden Modsigelse. Kjøbenhavns Lygter staae ikke fjælden aabne, Flammen svæver da uophørlig, oplyser ikke godt og blæses endog ofte ud. Vægterne have den Undskyldning tilrede naar man viser dem en aaben Lygte at den har Skade og kan ikke lukkes. Kun at denne Skade ikke indtraf saa ofte! Endelig kommer den største Mangel ved Kjøbenhavns Belysning: at dev ofte er - slet ingen Belysning. Man har af Almanakken seet, at Maaneskinnet i saa og saa mange Dage kunde gjøre Lygternes Tjeneste, og man har tiltroet det saa megen Velvillie, at det ogsaa altid vilde. Hvor ubehageligt er det imidlertid ikke, i en beskyet, regnig Nat imellem første og sidste Kvarter at træde i Rendestenen, at snuble over Grusbanker eller deslige, thi de mange paa Gaderne stadesatte Vogne kan man i slige Nætter dog skimte, eller at løbe Knæet imod en af de mange narriske Afvisere det vrimler af. Vægteren vil i al Fald svare den som klager, at han maae holde sig til Maanen. At vore Lygter tændes af Vægtere, er en større Mangel ved vor Belysning, end man iførstningen forestiller sig. Disse Mænd have en anden, forskjællig, og langt vigtigere Pligt, end at belyse. Man møder her, den samme Ulejlighed som allepegne, hvor eet Individ har flere Embeder. Man bruger hans Dulighed til det ene som en Undskyldning for hans Forsømmelse af det andet, og vil finde det haardt at afsætte ham fra det forsømte, især hvis det velrøgtede Embed er det vigtigste. Men denne Forestilling er falsk, thi hvorvel den Vægter der forebygger Uorden og Tyveri i sin Gade, men ikke besørger Belysningen vel, er nyttigere, end den, der holder sine Lygter klare og lyse, men lader Tyve o. d. frit Raaderum, faa er det dog rigtigst, at Belysningen fratages hin og den egentlige Vægterpost denne, og at begge blot forrette hvad de kunne forrette. Dette leder mig til mit Forslag: Manbortforpagte ved Lisita;ion Stadens Belysning. Herved troer jeg vilde alle Fordele opnaaes: Staden vilde bedre belyses, thi for hver utændt eller slet brændende Lygte maatte Entreprenørerne lade sig fradrage en fastsat Mulkt. En slet Lysetænder kunde afskediges uden Tab. Og Bekostningen vilde ikke blive meget større, thi Entreprenøren tog den Tranleverandøren nu tilfaldende Profit. Vægterne bleve desuden en god Kontrol mod Lysetænderne. Lidt efter lidt vilde Forpagterne indføre Hængelygter med 4 Flammer istedet for de nu brugelige, da de derved sparede i Lysetænderløn og sikkert tillige i Tran. De vilde vælge de bedste Stader for at kunne formindske Lygternes Tal. En Lygte, som er tæt og forsynet med god Væge behøver kun at tilgydes sin afmaalte Deel af Tran for hele Natten. Lysetænderne kunne derfor, naar de, som tillige er rigtigst og andensteds brugeligt, tænde strax: "ørkningen, og ikke som her, naar det alt er bælmørkt, være meget saa og dog bestride Gjerningen. Forpagteren kunde spare Lygterne i et fuldkomment Maaneskin og i skyfuldt Vejr kunde de halve være uantændte, men saasnart Maanen ikke mere lyste, maatte der uopholdelig tændes, om det end var kun een Time før Dag. For at skaffe sig Bydere ved slig Lisitahion, og for ej at lade sig foreskrive Betingelser, vilde Magistraten gjøre vel i, saaledes som forhen i disse Blade er raadet ved Renova;ionslisitavionen, at anstille det Experiment, hvermeget en Flamme i een Nat (og altsag: alle Aarets Nætter) fortærer. Dette attesterede Experiment, tilligemed Lygternes Antal, forelagt ved Lisita;ionen, vilde baade skaffe Bydere nok og tillige antageligt Bud. K. H. Seidelin.