Ribe Stifts Adresseaviser, 1828-08-05
(Fortsættelse af Portens Manifest.) Da den høie Port troede ovennævnte Gesandts gjentagne Erklæringer, blev der ikke taget nogen Henstand, med at samtykke i, at formindske disse Tropper til et lidet Antal, for derved at gjøre Ende paa alle Stridigheder, og Hr. Minciaki, dengang Russisk Befuldmægtiget hos den høie Port, havde ogsaa bevidnet sit Hofs Tilfredshed dermed; men da han kort efter paany havde bragt dette Spørgsmaal paa Bane med Hensyn til Beschlis-Aghalaris, indvilgede Porten ogsaa heri, alene af Hensyn mod det Russiske Hof. Umiddelbar derpaa havde ovennævnte Befuldmægtigede paa sit Hofs Vegne overrakt den høie Port en officiel Notte med Forslag om at sende Befuldmægtigede til Grændserne, for at holde Conferencer over Bucharester Tractaten. Under Forudsætning af, at dette var forlangt, for at slutte de med Stroganow knyttede Conferencer, som og for at bringe alle Stridigheder mellem begge Hoffer til Ende og endelig, for at erholde den saa forønskede Fred, samtykkede Porten i dette Forslag. De Befuldmægtigede bleve afsendte; men istedetfor ved Grændserne at indlade sig med dem i Conferencerne, hvortil de vare authoricerede, lokkede Rusland dem snedig til Akierman, efterat man paa begge Sider var kommen overeens om og havde fastsat, at man vilde antage som Grundlag for disse Conferencer den, med ovennævnte Gesandt foreløbig bestemte, Betingelse, at nemlig Grændserne for Tractaten i Bucharest ikke maatte overskrides, og den rigtige og aabenbare Mening af Tractaten ikke udlægges anderledes. Efter nogle Conferencer forelagde de Russiske Befuldmægtigede den høie Ports Befuldmægtigede to Skrifter under Navn af en afsondret Act og en oplysende Convention, hvis Antagelse og Natification de forlangte af dem, og overskrede følgelig hiin Betingelse. Saameget nu ogsaa den høie Ports Befuldmægtigede bestræbte sig for at overtale de Russiske til at afstaae fra dette forehavende, i det de gjorde dem indlysende, at dette var en ny og sælsom Form, som stred ligesaa meget imod alle Hoffers Grundsætninger, som imod Grundlaget for de opstillede Conferencer, saa svarede Russerne dog, at deres Ærinde blot bestod deri, at paastaae en bestemt Antagelse af disse to Acter; ogsaa vægrede de sig ved at indlade sig i videre Conferencer. Da nu de Russiske Befuldmægtigede officielt og i diplomatiske Former havde anerkjendt og erklæret, at Grækernes Opstand var et indre Anliggende, hvori Rusland ikke paa nogen Maade vilde blande sig, og at man i denne Henseende havde tilbudt enhver Borgen derfor, idet denne Erklæring var indført i den Protokol, som efter Skik og Brug førtes paa begge Sider, og da endvidere Lovgivningen, Politiken og Nationens Statuter virkelig forpligte den høie Port til ikke at taale eller antage en fremmed Mægling i Grækenlands Sag; og da det maatte være et Underpant paa en sand og oprigtig Agtelse for den høie Port ikke at blande sig i denne Sag, og ligesom et nærværende og tilkommende Garanti for Fredens og Venskabets ubrødelige Fasthed imellem begge Hoffer; saa have den høie Ports Befuldmægtigede allerede med Hensyn hertil og uden videre Overveielse og Betænkeligheder afsluttet Tractaten, og derved støttet sig paa hiin Erklæring, som var en velforstaaet Clausul for Grundlaget til Conferencerne. (Fortsættes.)