Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-14
Imedens Adresseavisen primler af Bekjendtgjørelser og Bryggerier, som ere til Salg eller Forpagtning, efter tilsyneladende fordeelagtige Vilkaar, og imedens fortsynede Mennesker heraf kunde drage den falske Slutning, at Bryggerlaugets Ophævelse ikke vil opfylde den af Regjeringen tilsigtede Almeennytte, er det glædeligt for enhver Fædrenelandets ægte Mand, at erfare hvorlunde, som i dette Blad er meldt, Hr. Overkrigscommissair Smith, endog udenfor Hovedstaden Af har fordet etablere en ny og meget hensigtsmæssig indrettet Bryggeranstalt. Ligesom og, at Hr. Kammerraad With, der er bekjendt for hans Bestræbelser i dette og flere Fag, har foreløbigen tilforhandlet sig en Grund paa Nørrebro, for der at anlægge et Bryggerie af vinde eller lufttørret Malt; til hvilken Ende han, efter en skjøn og passende Tegning, lader opføre et Frankisk Malttørrehuus, hvilket efter Kammerraadens Anmærkninger i Politievennen No. 230, 1802 Pag. 3665, vil bespare Landet flere Tusinde Favne Brændes Bortødslen, som aarlig hidtil har udgjort Tønder Gulds Værdie. Kammerraadens Slutning i hans Anviisning til Vindtørret Malts Tilberedning, indrykket i Landinspecteur Lunds Nordiske Magazin for Febr. 1803, særskilt udgivet 1804, fortjener uden Tvivl Plads i dette Blad. Den lyder saaledes: Menneskets og Tidens Historie, synes at lede til den Erfaring: At Fordomme, eller Vane, har saa vældig et Herredømme over vor Art, at enhver ny eller utilvant Ting, i Førstningen fremstiller sig urigtig, og derfor modbydelig. Dette forekommer mig, at være Aarsagen til, at saa mange, baade physiske, moralske og bekonomiske virkelige rigtige Jdeer, saa sildig ere blevne saaledes erkjente for Sandhed, at de ere overgangne til almindelig Virksomhed. - Da den Danske Regjering begyndte at løsne Stavnsbaandet; - hvilket Skrig hørtes da ikke fra de modsatte Partier, Det ene vant til Svøben - og det andet til Aaget skjelvede for at forlade Barndommens og Vanens Kjephest. - Da - den samme vise Regjering, styrtede Uhyret for Danmarks sande Vel og bød Jordfælledskabet at flye for den tænksomme Landmand; - da, - hvilket Skraal hørtes ikke af den fordomsfulde Jorddrot og Bonde? - Da - men hvo kan opregne vor Tids Regjerings mange ypperlige Indretninger, der vare saa gode og saa indlysende, at selv den meest fortsynede vognede ved dem, – Ved hine og flere velgjørende Anstalter og Lorgivninger, blev som ved et elektrisk Stød, dog Patriotismen opvakt. Jkke faa Danske Mænd, fremstode og fulgte Regjeringens Exempel, nemlig, at saae den gode Sæd, om den endog opvakte Misnøie og spirede seent. - Saaledes blev af Kløverens Jndførelse i vort Agerbrug haanet, endskjønt det nu er dets Støtte: Saaledes er det kommet dertil, at Kartofler, som for ikke længe siden ansaaes - end ikke for en værdig Svineføde, nu er en kjer og umistelig Ret, ligesaa vel paa Rig mandens Taffel, som paa Huusmandens og Jnderstens tarvelige Bord, og saaledes med mangfoldige andre Ting, hvilket Rummet forbyder mig her at berøre. - Endskjønt min Skjæbnes Lod, særdeles nu imod min Aften, ikke var den gunstigste; saa har dog den Regjerings Foranstaltninger, hvorunder jeg i saa mange Aar har været Embedsmand, - og end i Fortiden staaet i Embedsmænds Sted, vedligeholdt min Lyst til, efter Ævne, at gavne mine Landsmænd og Medborgere; og denne Lyst haaber jeg ikke at tabe førend med Livet. - Denne Tids Mennesker, bedømme mig som de vil, - ansee, som vigtigt og uvigtigt, hvad dem synes; – mit Fædrelands Vel, er min høieste Attraa, og Maalet saavel for disse Linier, som for alt hvad jeg hidtil har skrevet og herefter maatte skrive. Skulle jeg end ikke efter mit Ønske, kunne formaae at gavne den nærværende Slægt; saa vil dog den tilkommende, i det mindste ikke haane mit Minde, denne Overbeviisning er min Alderdoms Trøst, og har stedse været mit Livs Glæde, endnu paa Veien til de 70 Aar. Saaledes faaer da hver af Kjøbenhavns Forstæder sit Bryggerie. - J gamle Dage forskrev vore Forfædre deres kjere og sunde Drik fra Rostock, Bremen og Randers. Nu tegner det til, at Kjøbenhavnerne, som ere kloge nok til at afsige Punsch, Kaffe og alskens udenlandske usle Drikkevare, kunne fra Forstæderne blive forsynede med Valhallisk Pestar, Joh. Herm. Dahl.