Københavns Adresseavis, 1774-12-21
Alle Slags Fedtpletter skulde let lade sig aftage med Sæbe, naar man altid kunde være vis paa, at Farven paa Tøyet var ægte. Men i den mødsatte Fald gaaer ved Pletten af, men tilligemed den ogsaa Farven af det smudsige Tøy. J saadan Fald tager man noget, som man af Erfaring veed, at Feedt hænger ligesaa stærkt ved, som ved Tøyet, for Ex, graat Papir, Kride og Potteleer. Leeret er best dertil, efterdi det ikke pleyer at sætte sig saa fast i Tøyet, som Kridet. Naar man altsaa skraber saadant tørt Leer paa Pletten, og med Gløder i en Skee giør Fedtet flydende: saa trækker en Deel af Fedtet sig ind i Leeret, og Pletten bliver mindre; men den forsvinder gandske, naar man har igientaget dette nogle gange med friskt skrabet Leer. Ofte behøves ikke engang denne Vidtløftighed. Man kan fortynde Leeret med Vand til en Salve, og bringe det paa Pletten. Naar da Leeret er tørt, og dette Arbeyde nogle gange er blevet igientaget, naaer man gemeenlig sin Hensigt, med ringe Umage. Tiære borttages med Sæbe og alcalisk eller Lundsalt. Men paa det Tøyet ey maa miste sin Farve, er det sikkrere, at stryge noget af en Eggeblomme paa Tiærepletten, at lade det blive næsten tørt, og toe det af medlidet lunkent Vand, derved bliver Tiæren gjort blød, løs og skikket til at tages af. Naar det igientages nogle gange gaaer Pletten aldeles bort. Man kan ogsaa bestryge Pletten med Bomolie, og afgnie den med hvidt Flonel Derved bliver af Tiærepletten en Fedtplet, som tages af med Potteleer. Nogle Draaber stærk Viinspiritus, som man i nogle Øyeblik lader staae paa Tiærepletten, maa ligeledes henregnes til de gode Midler imod Pletter af Tiære, naar man derpaa gnier Stedet ligesom ved Bomolien. Paa selvsamme Maade kan saavel Tiære, som Vox= og Støv pletter endog borttages af Silketøy, naar man ikkun siden fuldkommen afgnider de Steder, hvor Pletterne har været, med Brød. Fernis, Oliefarve, og andre saadanne klæbende Materier kan ikke lettere tages af Silketøy, end naar man bestryger de plettede Steder nogle gange løselig med Terpentin=Olie paa en linnet Klud. Lugten er ubehagelig, men den forgaaer snart igien. Ved Pletter af Kirsebær, Viineddike, Viin o. s. v. ligger aabenbare en Suurhed til Grund. Her kommer det derpaa an, at man søger at formindske den plettende Materies Sammenhæng mod Silket, Klædet, Lerredet, o. s.v. Denne Hensigt naaer man enten ved en stærkere Suurhed, som overvinder den svagere, eller ved Lundsalt. Efter den første Maade holder man Plettene over Dampen af antændt Svoveltraad, og igientager dette nogle gange, indtil Pletten gaaer bort. Men intet er bedre, end nogle Draaber af Salmine=Spiritus, som er bleven tillavet uden Jld. Man bringer den paa Pletten med en derudi dyppet Træpind, men dersom Farven ikke er ægte, kommer der en anden Plet i Stedet. Naar man har faaet Pletter af rød Viin paa Dekketøy eller andet Linnet, er det got strax at toe Pletten af med lunken Melk, det samme kan bruges ved Pletter paa Silkestrømper. Blerpletter tager man af med Suurt. Det er noksom bekiendt, hvor meget Citronsaft biedrager hertil. Endnu med mindre Bekostning borttager man saadanne Pletter, med opløst Syresalt, naar man med denne Solution giør Blekpletter vaad, holder den saa over Dampen af kogende Vand, igientager dette Arbeyde nogle Gange, og derpaa saa hastigt som mueligt afvaskeer Pletten i koldt Vand. Tyve Draaber Vand, blandet med 2 eller 3 Draaber, Skedevand, og nogle Gange strøget paa Pletten med en Træepind, giør samme Virkning; kun at Pletten strax maae afvaskes med Vand. Denne samme Maade kan man og betiene sig af til at lage Rustpletter bort. Grønt Klæde og Silketøy bliver ofte blaat af adskillige Safter. Jkke sielden har man givet det den tabte Farve igien ved følgende Vand, Man opløser et halv Lod PotAske i en halv Pot Vand, og giør Pletten vaad med dette gjennemsiede Vand. Naar den er bleven tør, gjør man den endnu engang vaad, og afvisker den saa med Vand.