Adresseavis for Børn, 1779-11-24
Aar. Rummer Første. ey Aargang. for Onsdagen. den 24 November. Børn. Samtale. imellem Frue Dorwel, og hendes Døttre, Frøken Antonette og Frøken Lovise. nionette. Jeg har lært et nyt Stykke paa Klaveret. Behager Mama at jeg skal fore spille hende samme : Lovise. Det kan du jo altid giøre. Jeg vilde saa gierne imedens vi drikke Thee, at Mama skulle forklare mig, hvori det Fortrin bestaaer, som vi har frem for mange andre Børn, som hun talte om sidst. Frue Dorwel. Dette kan jeg sige dig i faae Ord min Datter, Gud har jo givet dig og dine Søskende saadanne Forældre, af hvilke J ikke allene meget ømt og kierligt blive elskede; men som endog har Hierte til at anvende alt hvad de formaaer, til at befordre Eders Opdragelse og tilkommende Lyksalighed. Og er ikke det Fortrin allerede stort nok, Der gives Forældre, som vel ikke elske deres Børn mindre; men som giør dem liden eller ingen Umage for deres Opdragelse; og omendskiønt de ikke spare Omkostningerne, bekymre sig dog lidet om, hvorledes de blive anvendte. Mange Forældre opdrage deres Børn alt for skarpt; de omgaaes dem næsten paa en tyrannisk Maade, og dette plante en saa slavisk Frygt hos dem, at de aldrig ere ret fornøiede. See min Datter, dette har du og dine Søskende ikke at befrygte. Antonette. Ney, tilvisse ikke, det var stor Synd, om vi vilde besvære os over vore kiere Forældre. Frue Dorwel. Men veed du da og mit Barn, hvorledes du skal føre dig dette Fortrin til Nytte. Lovise. Noget veed jeg. Men behager Mama ikke at sige mig det tydeligere; der er mig intet kierere, end naar jeg kan lære en Ting tilgavns. Frue Dorwel. Saa meget desto bedre. J veed da allerede temmelig hvorpaa det fornemmelig beroer. Naar Børn veed, at de ere elskede af deres Forældre, saa er det først nødvendig, at de søge at holde denne Kierlighed ved lige, og det skeer allerbest ved Lydighed. Og naar de see at der anvendes megen Fliid til deres Opdragelse, saa maae de paa deres Side ikke forsømme noget, men føre sig ethvert Øieblik til Nytte. Thi den Tiid vi lade unyttig bortgaae, kommer aldrig meere tilbage. Lovise. Ja Mama, det veed jeg, at den Tiid, der er gaaet, kommer aldrig igien; derfor kan jeg ofte blive saa fortredelig, naar der kommer Hindringer i Veyen for mig, og jeg ikke kan blive ved mit Arbeyde. Avis Frue Dorwel. Det Barn, min Datter, som ugierne lader sig forhindre, kan man just ikke sige er forsømmelig, thi saa søger hun gierne at hente saa meget ind igien af sin Flid, som hun er sadt tilbage. Lovise. Ja, det er sandt nok. Antonette. Dersom det nu behager Mama, saa vil jeg forespille hende nogle Stykker; hvad synes hun om denne Aria, (hun spiller. Fru Dorwel. Ret godt. Men du maae endnu lære at spille den med meere Færdighed. Lovise. Jeg vilde ønske, jeg og nu maatte lære at spille paa Klaver. Frue Dorwel. Har du da Lyst til Musiqven? Lovise. Ja, hierte Mama, megen Lyst. Jeg hører den overmaade gjerne. Frue Dorwel. Hvad behager dig da allemeest i Musiken Lovise. Det, at den muntrer, og giør os saa fornøyede. Naar min Fader har gode Venner hos sig og fornøyer dem med en Concert, saa synes mig jeg er nok saa fornøyet som ellers; thi da bliver Tiden mig aldrig lang, Fru Dorwel. Musiken har vist nok meget godt i sig. Den ikke allene opmuntrer, som du siger, men giør og den der forstaaer den, elsket af mange. Jeg kiendte et Fruentimmer i min Ungdom, som hverken var skiøn eller havde Midler, hun forstod derimod fuldkommen Musiken, og blev derfor baade afholdt og berømt. Hvad som meest var at forundre, at hun i en meget kort Tiid havde bragt sig til den Fuldkommenhed; men det har hun allene hendes Fliid og megen Øvelse at takke. Antonetti. Jeg veed nok, at flittige Jgientagelser paa Klaveret, er det fornemste, det siger min Spillemester. Herefter skal jeg derfor være meere flittig, end jeg hidtil har været. Foruden min visse daglige Øvelse har jeg foresat mig hver Uge at opofre to Timer derved, nemlig om Onsdag og Søndag Eftermiddag. Og saa vil jeg invitere mine Sødskende paa en Kop Thee, og fornøye dem ved at igientage alt, hvad jeg har lært paa Klaveret. Finder dette Forsæt ikke Mamas Biefald, for Børn. Frue Dorwel. Dette Forsæt er meget godt. Men sæt det nu ogsaa i Værk. Lovise. Naar vi nu lære Musiken ret, saa kunde vi jo hver Uge holde en lille Concert sammen. Min ældste Søster spiller for Exempel Claveret, Wilhelmine Harpen, min Broder Gottlieb Violinen, og jeg Lutten. Vil det ikke blive behageligt? Frue Dørwel. Meget smukt, naar det kun kommer i Stand, og hvor behagelig vil det ikke være, naar Musiken fornemmelig helliges med aandelige Sange, og gienlyder afden høiestes Lov. Alt beroer nu paa Eders Fliid, Børn, og den haaber jeg J ikke vil efterlade. Antonette. Da vil vores gode Fader først ret glæde sig, naar han seer, at han har bragt sine Børn saa vidt, at de kan opføre ham en anstændig Musik. Lovise. Ja Maseur, det vil vi, for at vise vor Taknemmelighed imod ham. Antonette. Vores Fornøyelse vil da blive desto større, thi naar man selv kan giøre noget med i en Sag, som man elsker, saa er det altid behageligere, end naar man kun er en blot Tilhører eller Tilskuer deraf. Lovise. Der er saa mange Videnskaber i Verden, som ere lige saa nyttige, som behagelige. Jeg skal ogsaa bede min kiere Fader, at han vil lade mig lære dem, som passer sig formig. Antonette. Hvad Videnskaber meener du, min kiere Søster, og hvilke holder du meest af Lovise. Jeg veed ikke selv at nævne dem. Men jeg hører saa ofte tale ved Bordet om adskillige Ting, hvoraf jeg nok kan forstaae saameget, at der er endnu meget at lære for mig. Jomfrue Biehl, som har skrevet saamange smukke Bøger, maae vist nok i sin Ungdom have været meget flittig, og havt en stor Begierlighed efter at lære. Frue Dorwel. Men synes du ikke Lovise at det ogsaa var smukt at lære at tegne Lovise. Jo hierte Mama, dertil har jeg megen Lyst.