Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-07-04
To Politiebetjenter kunde i hine Dage adsprede en heel Menneskesværm som en Flok Spurver. Men da man begyndte at philosophere over Gadedrengenes Ret til at gjøre Opløb og at fremsætte Forskjellen imellem Kants og Fichtes Mening om at slaae godt Folks Vinduer ind, saa var et heelt Corps Politiebetjenter ikke mere istand til at udrette saa meget som tilforn to enkelte af dem. Jeg vil med alt dette ikke paastaae, at det just er rigtigt, at give Politiet, uindskrænket Ret til at bruge Stokken i Optet Der gaves maaskee enkelte, som mueligen kunde misbruge denne Ret, og vilde have den hele Haand naar man giver dem en Finger. Men hvorfor tillades det da Vægtere at betjene sig af deres farlige Morgenstjerner, Man har havt Exempler paa, at Mennesker ere blevne et Offen for Morgenstjernen, men endnu aldrig har man hørt, at nogen er faldet for Politiestokken. Hvorfor skal Nattevægteren have større Ret en Dagvægteren 7. Jkke med synderlig Grund har man Frihedsdagenes Ruus ivret saa meget imod Politiets Ret til at betjene sig af Stokken i Tilfælde af Opløb. Kunde det end bevises, at denne Ret til visse Tider virkelig blev misbrugt af ufornuftige Betjenter, saa er det dog vist, at intet Opløb altid kan standses, naar de, hvis Pligt det er at standse det, ikke tør betjene sig af de simpleste blandt alle Vaaben. Vel veed jeg, at der endog er skreven en hee Afhandling, der skal bevise det Ubillige og Ud passelige i denne Ret; vel declamerede man er Gang langt og bredt over de græsselige, rædseopvækkende Ord: "der kommer Politiet!" men hver Fornuftig indseer, at den Øvrighedsbetjent, der er bestemt til at holde de laveste og mindst cultiverede Menneskeclasser i Tømme, ikke allene bør respecteres, men endog frygtes. Caligulas Grundsætning: Lad dem hade, naar de kun frygte, passer maaskee ingen steds bedre end her. En Stok er rigtig nok et usselt Argument i den Fornuftiges og Oplystes Øine, men hos en Flok Pøbel er den af bedre Virkning end en Ciceroniansk Tale. J Dage, da der var Opløb i Philosophgangen saae man, hvorledes den daværende Comma dant Haxthausen, som med Fornuftgrunde af Høflighed vilde formaae den sammenstimlede Hob, til at gaae fra hinanden, blev behandlet, Pøbelen kastede Stene efter den gamle Mand, og overøste ham med haanlige Udtryk. Jkke bedre gik det paa samme Tid en nu afdød Gardeofsicier, der vilde holde en Tale til Folkestimlen, han maatte takke sin Hest's Hurtighed for, at han ikke blev mishandlet. Endnu langt værre gik det den afdøde Flindt, hvis Skjebne i hine urolige Dage endnu er i frisk Minde. Erfaringen lærer, at der er en stor Forskiel imellem Pøbelen som Jndividuer betragtet og Pøbelen som et samlet Corpus. De fleste af denne Menneskeclasse faae først ret Mod, naar de i et Sammenløb enten stole paa gjensidige Kræfter eller paa Vanskeligheden i at blive grebne eller bemærkede. Den enes Exempel virker her paa den anden, og de fleste Excesser, der begaaes i Opløb, er mere en Virkning af Kaadhed, forbunden med Uvidenhed om Landets Love, end blot Ondskab. Som oftest bestode de, der kastede Stene efter de Vagthavende, sloge Vinduer ind hos Øvrigheds ersoner &c., ikke af andre end Drenge, der umulig kunde have begaaet saadanne Excesser i Sa Hensigt, at hevne sig for tilføiede Forurettelser, og neppe handle af andre Bevæggrunde, end at more sig, paa en, efter deres Begreber, skyldig Maade. Man maa tilstaae, at vort Politievæsen i det sidste Decennium i den Henseende har vundet overordentlig meget. Fordum forløb næsten ingen Dag, hvor der ikke var et Sammenløb paa Gaden. Jsær spillede Skomagerdrengene en meget vigtig Rolle ved saadanne Leiligheder. En beskienket Kone, en Tyv, som havde stiaalet den største Ubetydelighed, foranledigede strax et Opløb, og Hurraraab og Fløiten, som gjenlød i Luften. Enhver Kjøbenhavner vil endnu ret godt kunne erindre sig denne Periode. Nu ere saadanne Opløb yderst sjeldne, og Aarsagen ligger tildeels vel ogsaa deri, at selv Pøbelens Tal, ved den tiltagende Oplysning og Almueskolernes Forbedring, virkelig er blevet betydelig formindsket. Søndags skolerne, een af vore priseligste Indretninger, har uden Tvivl ogsaa bidraget en stor Deel hertil. Vore nuværende Professionisters Læredrenge besidde maaskee for største Deelen en langt høiere Grad af Følelse for Ære og Anstændighed, end visse Haandværksdrenge for tyve Aar siden. Men at der alligevel endnu gives Pøbel i vor Hovedstad, det har man i disse Dage seet et talende Beviis paa i de Uordener, endeel Marinere og Matroser have udøvet. At dette ikke vel kunde forebygges den første Aften, lader sig nogenlunde begribe, men at der endog anden Aften kunde begaaes endnu større Excesser end den forrige, er noget, som maa falde enhver forunderligt.