Ribe Stifts Adresseaviser, 1833-03-26
Tyrkiske Anliggender. Journal de Debats har publiceret et Brev fra Constantinopel, hvis Jndhold er høist vigtigt, og hvoraf det Vælentlige er Følgende: Saasnart den franske Admiral Roussin, som ankom til Constantinopel d. 17de f. M., var landet, modtog han fra Porten et Memorandum, hvori han blev underrettet om, at Sultanen, tvungen af Omstændighederne havde modtaget den af Rusland tilbudne Hjælp. Strax forlangte Admiralen en Samtale med Reis-Effendi, fik den, overbeviste Porten, om det Farlige ved at modtage Ruslands Hjælp, og udvirkede, at et Fartøi blev afsendt for at afbestillet denne. Men det var for sildigt; thi allerede d. 20de ankom den russiske Flaade og kastede Anker i Bosporus. Nu forlangte den nye franske Gesandt med Bestemthed, at den ankomne Flaade igjen skulde feile bort; i manglende Fald truede han med det hele franske Gesandtskabs Afreise. Samme Aften indfandt to af Sultanen afsendte Mænd sig hos Admiralen og erklærede, at, dersom han vilde garantere den ægyptiske Hærs Tilbagetog og Fredens Afslutning paa de allerede proponerede betingelser, vilde man strax tilkjendegive, det russiske Gesandtskab, at man gav Slip paa Ruslands nu unødvendige Bistand. Admiral Roussin tog ikke i Betænkning at gjøre dette alvorlige Skridt; han overtog sig Garantien; endnu i samme Nat bleve de fornødne Acter undertegnede, og ufortøvet affærdigede Gesandten et Bud til Alexandrien, et andet til Jbrahims Leir, med den befaling strax at holde inde med Fjendtlighederne og slutte Fred, eller imodsat Fald faae med Frankerig at bestille. Journalen føier til "J en Række af Aar, der dog have været rige paa vigtige Tildragelser, har vel sjelden en saadan vigtig Begivenhed tildraget sig; Frankerig har spillet en Rolle, som er det værdig". - Directe Efterretninger fra Constantinopel af 24de Febr. stemmet i det Væsentlige overeens med det Ovenanførte og føie endnu Følgende til: J Conventionen mellem Admiral Roussin og Reis-Effendi, hvilken allerede er undertegnet af Sultanen, er, efter Forlydende, fastsat, at Porten regner ganske paa Frankerigs venskabelige Deeltagelse og lover høitidelig, ingen anden Jnflydelse at give Rum, for at bilægge de sørgelige Stridigheder med Paschaen af Ægypten; hvorimod Cabinettet i Tuillerierne ikke alene paatager sig at garantere Portens, for Europa saa nødvendige, Existents, men endog holder det for sin Pligt, at bevæge Mehemed Alt til at afstaae fra sine tidligere Fordringer, lade sig nøie med Paschaliket St. Jean d'Acre, der, som bekjendt næppe udgjør 1/2 Deel af Syrien, og betale Sultanen, som sin Overherre, en aarlig Tribut. Skulde dette Forslag blive afviist, hedder det videre, vil Porten kunne regne ikke blot paa den franske, men ogsaa paa den engelske Nations Hjælp; thi ihvorvel den engelske Chargs d'Affaires ikke har tiltraadt bemældte Convention, har han dog givet samme sit fuldkomne Samtykke. De russiske Befuldmægtigede, dhrr. Butenieff og Murawieff vare tigtignok blevne forhausede over denne Tingenes Vending og Sultanens forandrede Sprog, men havde desuagtet erklæret, at hans Høiheds Ønske ufortøvet skulde vorde opfyldt. De havde derfor givet den russiske Admiral de fornødne befalinger; de fleste Skibe vare allerede afseilede, og de tilbageblevne vilde ufortøvet gaae under Seil. En tredie Skrivelse, dateret Belgrad d. 7de Marts, beretter det samme Factum, med det Tillæg, at Porten i Nødsfald ogsaa turde give Slip paa Paschaliket Damascus, men aldrig paa Syriens tredie Pascha lik, Aleppo. Den føier til, at Forholdet imellem Ruslands og Frankerigs Gesandter i Constantinopee, er meget spændt.