Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-12-16
Jndenlandske Efterretninger. J den holsteenske Stænderforsamlings 45de Møde den 25de November motiverede Klosterprovst Grev Reventlou fra Preetz sin Proposition om, at Hertugdommet Holsteens Stænderforsamling, med Hensyn til det af Statsminister Ørsted yttrede i den roeskildske Forsamlings 7de Møde for dette Aar, vilde beslutte et Andragende til vor allernaadigste Landsherre, hvori der, idet Landets Rettigheder, og Folkets Stemning lægges for Dagen, fremsættes en Protest imod ethvert Jndgreb i Landets statsretlige Stilling. Efter ordret at have anført det Ussingske Andragendes Jndstilling og de Ørstedske Yttringer i den Roeskildske St. Tid. S. 637. 39 og Side 68485, tilføier Grev Reventlou Disse Erklæringer ere af stor Betydning for vort Land, de ere udtalte af en Statsminister for det danske Folk, de ere forbundne med den Forsikkring, at Hs. Majestæt sikkert gjerne vil modtage saadanne Andragender, siden den Tid ere flere Uger forløbne, og Hs. Majestæt har ikke desavoueret sin Stats ministers Erklæring. Hertugdommet Holsteens Stænderforsamling vilde aldeles miskjende sin Stilling til Fyrsten og Folket, vilde den tie, hvor Fædrelandets høieste Jnteresser staae paa Spil. Vi maae tale, thi Statsminister Ørsteds Erklæringer true Grundlaget for vor statsretlige Selvstændighed. Vi maae tale, thi Statsministerens Opfordring til den roeskildske Stænderforsamling er ogsaa rettet til os opfordres de danske Stænder til at yde Regjeringen Kraft til at betræde Voldsveien, saa ligger heri for Hertugdømmet Holsteens Stænderforsamling den meest bydende Opfordring at give Regjeringen den nødvendige holdning for at blive paa Rettens Bane. Vi maae tale, thi vi ere forpligtede til at bringe Folkets Ønsker og Besværinger til Fyrstens Kundskab, og Folkets Harme og Uvillie yttrer sig lydelig og kraftig i daglig indgaaende Petitioner. Vi maae tale nu, da vi endnu ere forsamlede, da Trudselen endnu ikke er bleven til Handling, da det frie Ord endnu er indrømmet Rettens Forsvarer. – Den kgl. Commissarius: Jeg er ikke autoriseret til at afgive nogen officiel Erklæring over Statsminister Ørsteds Yttringer, og jeg har saa meget meere Betænkelighed ved at udtale mig derover efter mine Anskuelser, jo meere jeg er gjennemtrængt af Høiagtelse for den roeskildske kgl. Commissarii Characteer, Kundskaber. og Sandhedskjærlighed. Jeg troer dog at burde gjøre Forsamlingen opmærksom paa, at den kgl. Commissarius udtrykkelig har erklæret, at han ikke er allerhøiest autoriseret til sine Yttringer og den Ussingske Proposition, hvorpaa der efter Sammes mig bekjendte Sandhedskjærlighed ikke kan tvivles. Naar Samme derfor har udtalt sin Sympathi for den Ussingske Proposition og har givet Udsigt til en naadig Modtagelse paa allerhøieste Sted, saa troer jeg at burde antage, at dette maa henføres til Propositionens Tendents, forsaavidt det hele Monarchies Vedligeholdelse ogsaa skal opnaaes for Arvefølgens Eventualiteter. Dette er, som jeg troer, ogsaa Gjenstand for de allerhøieste Bestræbelser, men jeg tvivler ikke om, at Midlerne hertil ville finde den modneste Overveielse under Hensyn til Retsforholden. Det Ussingske Andragende kan derfor kun betragtes som hans private Anskuelse. - Præsidenten: Forsamlingen har hørt, hvorledes Ridderskabets deelegerede Medlem, den høiærværdige Prælat fra Preetz, har motiveret sit høist vigtige Andragende, ligesom ogsaa den kgl. Commissarii Yttringer desangaaende. Ethvert Medlem af Forsamlingen vil overveie, hvad Pligt og Ret fordre af os, fremfor Alt er Spørgsmaalet nu, om Nogen vil understøtte det stillede Andragende. – Derpaa reiste sig samtlige Deputerede, fra deres Pladser og erklærede eenstemmig, at de understøttede Propositionen. - Præsidenten vedblev derpaa saaledes: "Da Propositionen har fundet en saa eenstemmig Understøttelse, synes det egentlig overflødig at stille det Spørgsmaal til Forsamlingen, om der skal vælges en Comitee til Propositionens nærmere Prøvelse. For dog at tilfredsstille den foreskrevne Form, fremsætter jeg herved dette Spørgsmaal til Forsamlingen." Efterat dette Spørgsmaal ogsaa eenstemmig var besvaret med Ja af Forsamlingen, yttrede Præsidenten, at han fandt det meest stemmende med Sagens Vigtighed, at Antallet af Comiteemedlemmerne fastsattes til 5.