Berlingske Tidende, 1834-08-13
Spanien. Madrid, den 24de Juli. - Talen, hvormed Dronning-Regentinden aabnede det spanske Riges Cortes-Forsamling, lyder fuldstændig saaledes: J, Kongerigets høje Proceres og Procuradores! Jdet jeg i Dag staaer i Begreb med, som Dronning-Regentinde at aflægge den ved Monarchiets Grundlove foreskrevne Eed, føler mit Hjerte Trang til, først at aabenbare Eder de Følelser, der besjæle det, og at bringe det guddommelige Forsyn den Tak, jeg er det skyldig for Opfyldelsen af mine Ønsker. At knytte min ophøiede Datters Throne fast til Nationens Rettigheder derved, at Kongerigets gamle Jnstitutioner tjene begge til et fællede Baand, Jnstitutioner, der have hævet dets Velfærd og dets Hæder til en saadan Spidse, dette er det ædle Maal, jeg har opstil mig selv, og om hvilket intet offentligere og intet højtideligere Vidnesbyrd kunde aflægges, end netop Eders Sammenkomst denne Hal. Uagtet den Tilfredshed, jeg føler, er det mig dog en smertelig Bevidsthed, at denne ophøiede Handling skal fuldføres midt i en Ulykke, der har rammet flere af Monarchiets Provindser, og som har udbredt sine Ødelæggelser indtil denne Hovedstad; og, om mueligt, er det mig endnu smerteligere at see, at ildesindede Mennesker, benyttende sig af Skrækken, som den pludselige Fremkomst af denne Svøbe, der ogsaa i andre Lande har foraarsaget beklagelige Uordener, har frembragt, have begaaet Forbrydelser, der ere saa fremmede for den spanske Nations ædle og storsindede Characteer, at man kun med dyb Uvillie kan tænke tilbage paa dem. Lovene ville straffe saa store Attentater ; og hvis jeg maatte troe, at disses Medvirken var medvendig for at forebygge, at de ei under noget Paaskud skulde fornyes, da vilde jeg med Tillid opfordre dem, da jeg maatte betænke, at Talen her er om at sikkre Selskabets Grundvold, at opretholde den offentlige Orden og at beskytte de Privates Liv og Eiendomme. Ligesaa sørgeligt er det for mig at bemærke, at den første vigtige Sag, der bliver at forelægge Eder, angaaer en Prinds, der selv i sin Konges og Broders levende Live begyndte at give Beviser paa sine ærgjerrige Planer, og som efter min ophøiede Gemals Død ved borgerlige Krige har forsøgt at rive Scepteret fra den lovmæssige Arving. Den uforanderlige Sædvane, Monarchiets gamle Grundlove, den i lignende Tilfælde brugte Fremgangsmaade, Apartistheden, Retfærdigheden, Alt har gjordt mig det til Pligt at fremlægge Eder til Beraadlagning en Sag af saa stor Vigtighed; men selv om jeg, som Bevogterske af min ophøiede Datters Rettigheder, havde kundet inddrage mig en saa hellig Forpligtelse, saa hverken kunde eller burde jeg dog glemme, at disse Rigers nærværende Rolighed og deres tilkommende Skjæbne ere afhængige af Eders Beslutning; denne vil vorde Eder værdig, Nationen imødeseer den med Bolighed. Ei tilfreds med, selv at fremkalde Oprør i Riget, oppustede denne Prinds Borgerkrigens Jld i Naboe-Riget, og truede endog, med væbnet Haand at trænge ind over dettes Grændse. Under slige Omstændigheder foreskrev Nødvendigheden af Selvforsvar de energiske Forholdsregler, som Retfærdighed, Politik og National=Ære tilsammen fordre. De spanske Tropper rykkede ind i Portugal, ej for at inskrænke Andres Uafhængighed, men for at beskytte vore egne Rettigheder; i et Tidsrum af faa Dage blev Kampen endt, og de tvende Prindser, hvis Nærværelse forstyrrede Halvøens Ro, saae sig fordrevne fra sammes Gebeet : et nyt Beviis for, hvad Resultatet maa blive af ethvert saadant dumdristigt Forsøg. Jdet samme Øjeblik, da det portugisiske Spørgsmaal var tilendebragt, blev hiin højtidelige Traktat ratificeret i London, der har det høist vigtige Maal, ei allene at sikkre dette Kongeriges Rolighed, men endog hele Europas Fred og Ro; i Henhold hertil glæder det mig at kunne bekjendtgjøre den venskabelige Stemning hvorpaa vore ophøiede Forbundsfæller, de Franskes Konge og Kongen af det forenede Kongerige Storbrittanien og Jrland give vedvarende Beviser, saavelsom den Harmonie, der lykkeligviis finder Sted mellem Hendes allertroeste Majestæts Donna, Maria dens Regjering og min ophøiede Datters, thi det Baand, der sammenknytter begge Kongerigers Skjæbne, er saa stramt, at man kan sige, Anstrængelserne for eget Vel tjene til fælleds Beskyttelse. Adskillige andre Magter, foruden de alt anførte, have udtrykkeligt fornyet deres politiske Forbindelser med den spanske Regjering, siden min ophøiede Datter besteg Thronen; og jeg har fra min Side anerkjendt nogle nye Stater, saavel fordi jeg har fundet det stemmende med en sund Politik, som for ej at lægge Lænker og Hindringer paa Jndvaanernes Skibsfart og Handel i disse Kongeriger. Det havde været at ønske, at alle Regjeringer paa samme Maade havde gjengjældt det spanske Cabinets Velvillie, men omendskjøndt ingen af den hverken har lagt Hensigt eller Ønske for Dagen, at blande sig i vores indvortes Anliggender, saa have dog nogle indtil nu opsat Anerkjendelsen af min ophøiede Datter som Dronning af Spanien. Monarchiets Love have hævet hende paa Thronen, Nationens aabenbare Villie holder hende fast paa samme; Fornuften og Tiden ville forskaffe Legitimitetens opholdende Princip den Hyldest, der tilkommer det. Mine Ministre ville ligeledes underrette Eder om de i Forvaltningens forskjellige Grene foretagne Reformer: Gebeetets Jnd deling; Adskillelsen og Demarcationen mellem den administrative og retlige Magt; de gamle Conseillers Ophævelse og de nye Domstole, der ere indførte til Fordeel for nogle Provindser; de talrige Lænker, hvorfra National-Rigdommens Udvikling er befriet; Lettelse for mange trykkende Forpligtelser, der ere tildeels Folket, samt andre Forbedringer, der ere i Værk, ville overtyde Eder og mine ivrige Ønsker, og give alt nu Nationen Grund til smigrende Forhaabninger. Jmidlertid vil man dog ikke dølge det for Eders Viisdom og Eders Klogskab, at det ej er nogen let Sag, i faa Maaneder at afhjælpe Onder, der i Aarhundreden have opbynget sig, og at meer end een Gang netod den Hensigt, man sædvanlig nærer, at ville hjælpe efter paa Tidens Virken, har fordærvet Udfaldet og sat Nationernes Lykke paa Spil. Det kongelige Statut har alt lagt Grunden; Eder, høje Proceres og Procuradores tilkommer det nu, i Forening at virke derhen, at Bygningen hæver sig med den Regelmæssighed og med den Overeenstemmelse, der tjene til Pant paa en urokkelig Sikkerhed. Hvad mig angaaer, da skulle J bestandig finde mig villig til Alt, der kan tjene til Spaniens Vel og Nytte, selv i hine faa Dage, da jeg, ifølge min ophøiede Gemals Villie, provisorisk udøvede den høieste Magt, beviiste jeg, hvad min Hensigt og mit Ønske er: ved Glemsel at udviske Sporet af de forsvundne Onder, at bevirke de mulige Reformer for den nærværende Tid og med viis Overlæg at forberede Forbedringer for den tilkommende. Hvilke Hindringer, der endog skulde stille sig mig imøde paa en saa slibrig Vej, haaber jeg dog, under Himlens Beskyttelse, understyttet af Eder og med Tillid til Nationens Bistand at overvinde dem. Tanken om, at jeg er Jsabella dens Moder og Carl Uldies Søns Sønne Datter er mig nok, for at betragte Nationens Lykke og Hæder som min egen. Det Syn, Kongerigets indre Tilstand frembyder, er langt fra ikke saa gunstigt, som Eders Patriotisme ønsker det. Men trods de Hindringer, som Opstanden i flere Provindser, Urolighederne i andre, Skatkammerets udtømte Tilstand og Choleraen i en stor Deel af Riget have lagt os i Veien, er det dog lykket os, at formilde de uundgaaelige Ulykker, der ledsage en saa sørgelig Tilstand; at indføre heldige Reformer; i kort Tid at iværksætte Cortes's Jndkaldelse; fra alle Sider at betvinge de oprørske Bander, at forstørre Hærens numeriske Styrke; i Nabo-Riget at udbrede, vore Vaabens Hæder og Anseelse, og, ved Afhjælpningen af saa mange trængende og vigtige Nødvendigheder, har Nationens Begeistring sat Regjeringen istand til at spare Folket nye Offere Hærens Troskab, dens Standhaftighed og Klogskab, der give den saa stort et Krav paa min Velvillie, fordre af Eder, at i ere mig behjælpelige i at bestride denne vigtige Green af Staten, i det vi forene disse Thronens og Fædrelandets tappre Forsvareres Vel med det, som Nationens nuværende Tilstand og andre Skatkammeret vedkommende Omstændigheder fordre. Til den Ende skulle J erholde Underretning om de forskjellige Forpligtelser, der hvile paa Regjeringen, og om de Midler, den regner paa, og de overordentlige Creditmidler, til hvilke den denne Gang maa tage sin Tilflugt, saavel formedelst de tidligere Tab og Underbalantser, som for de øjenblikkelige Omstændigheders Skyld, og endelig for ej at førstørre Folkets Byrde. Men da det ligger i Sagens Natur, at den Maade, saa ofte at tage sin Tilflugt til overordentlige Hjælpemidler, er en farlig og tilsidst undførlig Forholdsregel, saa maa en bedre Orden i Forvaltningen, forsigtig og nøjagtig Sparsomhed, Cortes's Mellemkomst ved Bestemmelsen af Udgifter og Paalæg hurtigt føre til det forønskede Øjeblik, da Nationens sædvanlige Midler kunne veje op mod dets Fornødenheder. Haabet om et saadant Udfald er saa meget mere grundet, da det desuden hviler paa Reguleringen af den hele udvortes Statsgjæld, hvorledes denne kan bestaae med vores nuværende Midler, og derhos støtter sig paa den Aabenhed og Tro og Love, der udgjøre min Regjerings Rettesnor. Ligeledes maa der handles med Hensyn til Forbedringen af vor indvortes Skyldtilstand, og sammes gradeviis vedblivende Aftagen, hvilken vel kunne lettes ved de Midler, der ved forsigtig Tilbageholden og efter nøje Undersøgelse kunne anvendes i dette Øjemed. Dronning-Regentinden blev ved Cortes's første Forsamling ført ind i Salen af Jnfanten D. Francesco de Paula; ved Jndtrædelsen hilsede hun meget nedladende de Tilstedeværende, men særdeles naadigt den franske og den engelske Gesandt. Foruden dem var ogsaa den Danske, den Svenske, den Portugisiske og Nordamerikanske Gesandt nærværende. Dronningen satte sig neden for Tronen og Jnfanten tæt ved hende. Hendes Paaklædning bestod i et pragtfuldt Gevandt af blegrødt Atlas, som var overalt broderet med Sølv, og af et straalende Hovedsmykke med Diamanter, om Halsen har hun Marie-Luise-Ordenen. Hendes Holdning under Talen og Eedsaflæggelsen var fuld af Ynde og Værdighed, og efterat hun havde endt, gjenlød fra alle Sider, Dronning-Regentinden leve (Viva la ReynaGobernadora) Jndiens Patriarch tog derpaa de tilstedeværende Proceres og de Procuradores, hvis Fuldmagter vare verificerte, Eed, hvorefter Minister Conseilets Præsident, i Dronningens Navn, erklærede den almindelige Cortes-Forsamling for aabnet. Dronningen og Jnfanten forlod nu, ledsagede af Ministrene og andre høje Embedsmænd, Salen, og dem fulgte strax efter Proceres og Procuradores, efterat Hertugen af Baylen havde tilsagt det næste Møde til i Morgen Kl. 12. Proceres vare alle iklædte guldbroderte Hofdragter, Procuradores vare forskjelligt klædte, nogle borgerlig, andre i Uniform, flere saagar som simple Borgergardister. Hele Ceremonien var meget imposant og vel ordnet. Staden er i Aften næsten almindelig belyst; men der finde ingen særdeles Glædesyttringer Sted, da næsten alle Familier have at sørge over Cholera's Ødelæggelser. Dronningen vender endnu i Aften tilbagetil Santo Jldefonso til sine Døttre og holder i Rio Frio i Quadarrama Bjergene Qvarantaine.