Viborger Samler, 1842-09-06
Rusland og Polen Det er efter den engelske Journal Britannia at Augsb. Allg. Zeit. meddeler følgende Artikel af Journalens formeentlig troværdige Correspondent. Saa utroværdig som Morn. Heralds eventyrlige Historie og Sølvstolen er Artiklen ikke, der har banet sig Vei igjennem alle engl. Journaler, og der fra disse er gaaet over i de franske Blade. Den store Dag for Bryllupsjubilæet i St. Petersburg var nær bleven en Dag for den dybeste Kummer. En frygtelig Catastrophe afvendtes kun ved den preussiske Konges Aandsnærværelse. Ligefra det Øieblik, da Keiseren havde besluttet at udstede den Ukas, der skulde lindre Millioner Livegnes Skjebne, var Adelen geraadet i Raseri og havde udklækket en vidtforgrenet Sammensværgelse, der truede Keiserens Person. J den Formening at Jdeen og Emancipationen var indgiven Keiseren af hans ophøiede Svoger, besluttede de Sammensvorne denne Monarchs samtidige Undergang. Jmidlertid erholdt Keiseren Underretning om Sammensværgelsen, og uden at underrette sin Svoger derom befalede han at arrestere Formændene for Sammensværgelsen, og deportere dem til Sibirien. Denne Forholdsregel forøgede kun Antallet af de Sammensvorne. Signalet til Blodbadet skulde gives den 25de Juli, ogsaa om denne Beslutning underrettedes Keiseren, der kaldte de Tropper, paa hvis Troskab han kunde stole, til Hovedstaden, og forlagde det Mandskab, han troede ikke at kunne stole paa, andetsteds hen. Livgardens Mandskab blev bragt til den fiirdobbelte Styrke. Da Kongen af Preussen landede ved Newas Bredder, kunde han af den Modtagelse, der blev ham til Deel, slutte sig til Adelens Stemning. Hurtig ilede Kongen til Paladset Peterhof med det Forsæt snarest muligt at forlade et saa barbarisk og ugjestfrit Land. Vexlingen af kjærlige Følelser imellem Monarken og den keiserlige Familie var derfor kort og afbrudt. Men man fandt det politisk klogt at lægge den herskende Familieenighed for Dagen ved en Demonstration af mageløs Eclat; dog blev Kongen sin Beslutning tro kun at overvære den pragtfulde Fest i een Time. Omgivne af tætsluttede Colonner af troe Gardere begave Keiseren og Kongen sig til den store Plads i St. Petersburg, og indfandt sig sammesteds tidligere end bestemt var. Kongens Forudseenhed, kuldkastede saaledes Forræder nes hele Anslag, thi medens de Sammensvorne troede, at Festlighederne kun skulde begynde, vare disse allerede tilende. Monarcherne omfavnede hinanden midt paa den store Plads i øiensynlig dyb Bevægelse medens Tropperne præsenterede Geværet, og fra alle Sider tordnede Kanonerne. Garden udførte derefter nogle Evolutioner, dog stedse saaledes, at deres Rækker forbleve fluttede, og strax derefter vendte Monarchen tilbage til St. Peterhof, der var forvandlet til en stærk Fæstning; rundtom var Slottet omgivet af Masser af keiserlige Gardere, og Kjærnen af Linietropperne havde besat alle Stadens Hovedgader. Jmidlertid nærmede sig den Stund, de Sammensvorne havde berammet til deres Anslags Udførelse, og man saae dem rykke frem for at udføre deres Anslag; det var en vældig Hær, men den forsamlede Troppemasse var dem dog overlegen i Antal og Holdning. Forræderne maatte adsprede sig, dog først efter at have givet Beviser paa, at deriblandt den russiske Adel og dens Anhang findes Tusinder, som man kan henregne iblandt Jordens raaeste og meest blodtørstige Vilde. Preussernes Konge, over hvem det guddommelige Forsyn vaagede, traf ufortøvet Anstalter til at forlade dette uhjemlige Gebeet – for aldrig mere at betræde det (never to enter it)