Københavns Adresseavis, 1786-05-08
J Nicolai Kirke er fundet et Sølv Hovedvandsæg; Eyeren kan melde sig i No. 3 ved gammel Strand. Et hvidt Tørklæde med rød Kant og Navn er fundet i Slotskirken, og kan imod Avertissementets Bekostning bekommes hos Kammerfoureren paa Christiansborg. J Anledning af Mad. Snours Ded den 10 April Ney, grumme Død, du ingen Alder skaaner, Alt Kiød blev underlagt dit tunge Spiir; Nu Manddoms modne Styrke blev dit Offer, Nu faldt en sneehvid Olding for din Lee, Den blomstrend Ungdom og den spæde Yndling Med kolde Haand du rørte - strax forsvandt En Moders Stolthed og en Faders Glæde Nys øved du din Grumhed mod min Ven, Og Pilen skod i elskte Mages Hierte, Da flygted Middagssoel bag Tordenskye, Og rolig Barm blev stumme Sorgers Boelig. Med brudte Leer i tause Hule sank Den stille Fred - den Lyst - de reene Glæder, Alfader bod at lønne Støvets Børn, Hvis stemte Siele høye Pligter føler, Og viser følte Pligt i værdig Daad. Da faldt Dit Husets Stytte, Ziir og Hæder, - ja Ven, stort er Dit Tab; Alt Tomhed blev Hun er ey meer, som kierlig Byrden letted, Som styrked matte Aand paa slibrig Stie; Hun er ey meer, som Haab i Skiebnens Mørke Jndgav, og Munterhed i Livets Vaar; Som haabefulde ser ved egen Vandet. Jndprentet Kierlighed til Skaberen, Og Broder og sin Pligt - o! tidlig rinder, De spæde Taarer ved en Moders Grav. Uskyldige, J Aarsag har at græde, J tabte meest; - fra elskte Læber skal Ey venlig Raad, ey blid Opmuntring flyde, En Søns en Datters Navn ey høres meer. Dog, yndte Smaae, en Fader Himlen sparte, Den omme Fader leve til jer Held! Ja du, hvis Almagts Haand til dine Skabte, Uddeeler Vel og Vee og Liv og Død, Som evig viis og god for svage Øyne, Har skiult hvad fierne Tid forkynde skal, O! styrk min Ven - lad himmelsk Trøst nedstrømme, J saaret Siel, - und taageblændet SynEt Glimt bag Tidens Grændser for at skue, At Smerten sande Vel til Hensigt har! Sallige ere de Døde, som døe i Herren. Herudi forvares. til en ærefuld Opstandelse. den jordiske Deel af Maren Beckman, fød Haagen, som indgik i Verden den 2 September 1724, og var det sidstlevende femte Barn af Hans Hansen Haagen, Brygger og Stadskapitain paa Christianshavn, Susanne Haagen, fød Frank. Hun indgik i Ægteskab den 1 Mai 1743. med Herman Dominicus Beckman, forhen værende Provst i Slagelse Herred og Sognepræst for Boeslunde Meenighed. Hun forlod Verden efter et Aars vedholdende Svaghed den 9 April 11786. Af nie Børn begræde een Søn og tvende Døttre, samt syn Børnebørn, Savnet af den redeligste og ømmeste Moder, som for sin retskafne christelige Vandel, og sin udmærkede Skarpsindighed, var elsket og agtet af den sande Religions og Dyds Tilbedere. Min Siæl døe den Retfærdiges Død, og mit Endeligt vorde som Hendes! Døden overrumpler Haabet i dets sterkeste Forskandsning. Sligt bestyrker med nyt Beviis det Forvisnelige, som hviler her af : Ellen Kirstine de Place, som blev fød den 24 Januarii 1756, og døde den 23 April 1786. I et kort Liv var Hun sit Kiøns Zirat, Dydens Mynster, yndet af Overmænd og æret af Ligemænd, og Hendes Hierte hvilede altid paa Hendes Læber. Fra en svag, aldrende, værdig Moders tryggeste Haab borttog Døden i Hende. en eneste, dyrebar, mageløs Datter; for at belønne en retskaffen Christen. Herre, du gav, du to. Din Kraft fuldkommes i vor Skrøbelighed.