JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-21
Natten imellem 17de og 18de Februar er af min Stald bortstiaalet en rødblisset Hoppe, 9 1/2 Qv. høi, med hvid Man og Hale, paa det høire Bagbeen ved Krydset ere Haarene afgavede, Mannen er afstusset, Halen er meget smudsig; Hesten i fjerde Aar. Tillige et gammelt Dækken samt et dobbelt Bidsel. Søren Nielsen, paa Faastrup Mark.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Løverdagen. den 22 Februar. Den til Forsendelse med Brevposterne Kongelig allernaadigst allene privilegerede Stifts-Tidende. Aarhuus Redigeres og udgives 4 Gange ugentlig af Overkrigscommissair A. F. Elmanist.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Blandinger. Ved Dronning Victorias Vielse foregik følgende Ceremonier: Erkebispen sagde til Dronningen: Victoria, Vil Du have Albert til Din ægteviede Mand, leve sammen med ham, efter Guds Anordning, i Ægteskabets hellige Stand, Vil Du adlyde og tjene ham, elske, ære og pleie ham i Sygdom og Sundhed, og forladende alle Andre, kun holde Dig til ham, saalænge J Begge leve?" Derpaa svarte Dronningen: "Ja, jeg vil, Jeg tager Dig, Albert, til min ægteviede Mand, at have og beholde fra denne Dag af, i Ondt og Godt, i Rigdom og Fattigdom, i Sygdom og Sundhed, at elske og have kjær til Døden adskiller os, overeensstemmende med Guds hellige Bud, og derpaa giver jeg Dig min Tro. (Samme Spørgsmaal blev derefter gjort til Prindsen, der gav samme Svar som Dronningen.) Og da Erkebispen sagde: Hvo overgiver denne Qvinde, at hun kan ægtevies til denne Mand?" da fremtraadte Dronningens gamle Onele, den af hende og Folket høitelskede Hertug af Susser, og lagde Dronningens Haand i Prindsens. J det Ringen blev sat paa Dronningens Finger sagde Prinds Albert: "Med denne Ringægtevier jeg Dig, med mit Legeme jeg Dig ærer, og med alt mit jordiske Gods jeg Dig begaver, i Faderens, Sønnens og den Helligaands Navn, Amen!"
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Efter Vielsen havde Enkedronningen reist sig og kysset Bruden, ligesom og den gamle Hertug havde, uden al Formalitet, givet hende et Kys paa Kinden og hiertelig rystet Brudgommens Haand. Den sidste Deel af Formularen, hvorved Hs. M. erklærte, at ville elske, ære og adlyde sin Mand, havde hun fremsagt med stor Bevægelse. Hendes Brudekjole var af hvidt Atlask med en overordentlig bred Kniplingsbort. Et pragtfuldt Slør hang ned over hendes Skuldre, og som forhen meldt, kun en simpel Krands af hvide Orangeblomster havdes paa Hovedet. Derimod havde hun et Par meget store Diamants=Ørenringe, et Halsbaand og Hosebaandsordenens Stierne, der begge funklede i en overordentlig Glands. Hendes overmaade lange Slæb bares af 12 Hoffrøkener. Til Kirken var Brud og Brudgom kommet hver for sig med deres Suite, ud af Kirken førte Prindsen sin kgl. Gemalinde, der gik paa høire Side. (Det juridiske Facultet i Bonn, ved hvis Universitet Prindsen har studeret, havde paa Bryllupsdagen creeret ham til Doctor juris.) Da Dronningen, der var meget bleg, traadte ud af Kirkedøren, havde Folket raabt: "Gud bevare Dem! Brudeparret kjørte fra Kirken i en saakaldet Glas kareth, kun forspændt med to Heste, men iøvrigt med en glimrende Escorte. Blandt Suiten havde Wellington især tildraget sig Opmærksomhed: han var i Feltmarskalsuniform, med alle sine Ordener, midt paa Brystet den store Waterloomedaille, og paa Skuldrene hvide Festons og lange Atlaskesbaand. (Alt beskrives paa det omstændeligste, saagar Brudeparrets Seng, der er af poleret Ahorntræ med grønt Damaskes Omhæng.) Dagen efter Bryllupsfesten havde Wellington faaet et heftigt Anfald af paralspis. Til Dronningen af Englands Bryllup var lavet en Brudekage (bridecake) som veiede 300 Pd. Ovenpaa Kagen stod en smuk Yngling, iført en Tunica og uden andre Distinctioner end en Knebelsbart. Han rakte Haanden til en Dame med Scepter og Krone ved et Alter, hvorpaa Minerva thronede med Brittannias Trefork og Spyd. Rundtomkring det lykkelige Par stod tre Par smaae Cupidoler og Pycher, af hvilke det ene Par havde en Rose, det andet et Kløverblad, og det tredie en Tidsel. Krandse og Festons af hvide Roser, blandede med Myrther og andre Blomster, omgave denne Kage, der blev fortæret som Mundbid efter Vielsen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Den chinesiske Keiser har (fortælles der i engelske Aviser) 109 Koner, som ere afdeelte i 4 Klasser, nemlig: 1 Keiserinde, 2 Dronninger, 6 Vicedronninger, og 100 Medhustruer.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Det nordamerikanske Dampskib (Lerington) som nylig brændte op paa Søen, havde havt 160 Passagerer, meest fornemme og anseete Folk. Jlden var opkommet i nogle Bomuldsballer som laae ved Skorstenen paa Dækket. Ethvert Forsøg paa at slukke Jlden var forgiæves. Barkasserne gjordes flot, men bleve saa overfyldte, at de sank. Redningsbaaden kom ind under Hjulene og havde samme Skjebne. Luerne greb saaledes om sig, at de tiloversblevne Passagerer, ikke havde andet Valg, end at døe i Jlden eller Vandet. Alle sprang derfor overbord, og søgte at redde sig paa Bomuldsballer eller andre omkringsvømmende Stumper. Kun Tre bleve reddede.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Den spanske Dronning har ladet Kongen af Danmark tilstille Ordenen den gyldne Vlies, og den kgl. danske Udenrigsminister Krabbe-Carisius, Carl den Tredies Orden.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Postmesteren ved den kongl. danske Pakkepost i Hamborg, Justitsraad Albrecht, er den 12te ds. ved Døden afgaaet i sit 64de Aar.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
J Glückstadts gamle Tugthuus, have Fangerne i disse Dage gjort Forsøg paa at afbrænde Bygningen, men lykkeligviis blev det forhindret. Frederik den Sjettes Characteristik. En af Kongens nærmeste Omgivelser sagde foret Par Aar siden til Kongen: "Deres Majestæt, Sæt en Juveel i Deres Krone ved at ophæve Tallotteriet."Ja, svarede Kongen: jeg har ofte tænkt derpaa, men komme vi til Finantsministeren, saa hedder det, at vi umulig kan undvære den Jndtægt." – "Men kunde den ikke undværes, spurgte Kongens tro Mand, dersom en ny Skat blev paalagt?" – "Vistnok, svarede Kongen: Men man ømmer sig ved de Skatter, som alt ere paalagte, hvem vil vel give meere. Vil De give noget dertil." – Ja, lød Svaret: jeg giver med Fornøielse 100 Rbd. aarlig til at Lykkehjulet maa falde." – "Saaledes tænker De, svarede den gode Konge, men der ere ikke Mange, som tænke saaledes.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Efter Slaget paa Khvns. Rhed den 2den April 1801 havde Nelson en Audients hos Kong Frederik den Sjette, dengang regierende Kronprinds. Den engelske Admiral lod de danske Troppers Tapperhed vederfares fuld Ret, men fremfor Alt yttrede han sin Beundring over en ung Søofficeer, Willemoes, der med et lidet flydende Batteri havde lagt sig tæt ind under Nelsons eget Skib, og beskudt det saalænge han havde det fornødne Mandskab; og endelig, da saamange af hans Folk vare faldne, at de ikke længer kunde tilføie Fjenden nogen Skade, trak han sig tilbage og bragte sit Fartøi i Sikkerhed trods Fiendens heftige Jld. Nelson yttrede det Ønske at see den unge tappre Mand, og Willemoes blev hentet op til Kronprindsen. Jdet han traadte ind, greb Nelson hans Haand og sagde til Prindsen: "Denne Mand burde Deres Kgl. Høihed gjøre til Admiral." – "Hm! svarede Kronprindsen og loe: Skulde jeg giøre alle mine tappre Søofficerer til Admiraler, hvor fik jeg da Lieutenanter og Capitainer fra?"
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Under Wiener=Congressen var engang flere af de høie Fyrster i Theatret. Stykker var allerede begyndt, da Frederik den 6te traadte ind. Saasnart Wienerne saae, at deres Yndling var kommet for silde, fordrede de med høi Røst, at Stykket skulde begynde forfra, hvilket ogsaa skete. J denne Anledning spurgte Keiser Alexander Kongen, hvoraf det vel kom, at Folket i Wien holdt mere af ham, end af alle de andre Potentater. "Det er fordi jeg er saa styg!" svarte Kongen leende.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
En af Frederik Vis høie Embedsmænd, som daglig havde Forretninger med ham at afgjøre, havde engang paataget sig at bede ham om et Gratiale til en fattig Enke med 7 Børn. Saasnart han kom indtil Kongen, bragte han denne Sag paa Bane, og beskrev den Ansøgendes store Nød. "Det lader sig ikke gjøre, svarede Kongen: Der ere ingen Penge i Kassen, og det strider mod mine Grundsætninger at tage flere Penge til dette Brug, saalænge det ikke staaer bedre med Pengesagerne." - De begyndte derpaa at afgjøre Dagens Forretninger. Da de vare færdige og Embedsmanden vilde gaae, sagde Kongen: "Den stakkels Enke, Syv Børn, sagde De, og ingen Mad i Huset? Det maa være haardt; - ikke sandt, Vi faae vel for denne Gang lade Grundsætningerne fare." Ansøgningen blev altsaa bevilget.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
En ung Officeer havde nylig mistet sin Fader, en dygtig Mand, hvis Formuesomstændigheder fordum havde været gode, men vare ved uheldige Omstændigheder blevne forværrede saaledes, at der endog manglede det Nødvendige til Begravelsen. Sønnen vidste da intet andet Raad end at henvende sig til Kong Frederik den Sjette. Denne førte ham ind i sit Kabinet, og tog der en Pakke Rigsbanksedler frem, som han gav til Officeren. Jdet nu Denne med Chakoten i den ene Haand og Pengene i den anden takkende og bukkende trak sig tilbage, sagde Kongen: "Men tag Dem i Agt, at De ikke taber Pengene: put dem til Dem, førend De gaaer; hvor vil De gjemme dem, Officeren vilde nu stikke dem i Lommen, og forsøgte med den Haand, som var fri for Chakotten, at putte dem indenfor Uniformen; men det faldt vanskeligt, og han stod noget forlegen og samlede paa sig. Nei, det gaaer ikke saaledes! sagde Kongen: Lad mig holde Deres Chakot saalænge." Som sagt, saa gjort. For nogle Aar siden kom en Mand til Kongen i et Anliggende, som meget behagede ham. Adskillige Papirer Sagen vedkommende bleve overrakte, og Kongen gjennembladede dem hurtig, hvorpaa han sagde temmelig kort: "Her mangler et Papiir." Manden havde i egne Tanker beflittet sig paa al mulig Fuldstændighed, hvorfor han forlegen taug stille. Kongen sagde i en tilsyneladende vred Tone: det og det Papiir mangler og gav strax Tegn til at gaae. Et Par Dage efter kom Manden med det forlangte Papiir, som Kongen modtog meget naadig og tilføiede med den ham egne inderlige Godmodighed: "De er ikke vant til saadanne Forhandlinger; De skal ikke troe, jeg er saa slem.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Da Linieskibet "Oldenborg i December 1788 skulde nedføre Kronprinds Frederik fra Norge, kom det i Udseilingen fra Frederiksværn til at løbe imod Klipperne, ved at en Matrostrøie var kommen i Ratlineblokken, saa Skibet i nogle Øieblikke ei kunde styres. Beskadigelsen paa Skibet var saa stor, at man raadede Kronprindsen at træde over i et andet Skib, saameget mere som Aarstiden gjorde Faren ved Nedreisen endnu større. Prindsen vendte sig til Skibschefen, Commandeurcapitain Claus Tønder, med det Spørgsmaal, om han vilde vove Nedreisen med Skidet som det var, hvortil han svarte beidende. "Saa vover jeg det ogsaa, og bliver ombord!" gjentog Hs. K. Høihed. Saa søstærk var Kongen, deels af Naturen, deels ved hans hyppige Reiser tilsøes imellem Rigets Provindser, at han stedse paa disse Reiser iagttog sin sædvanlige Arbeidstid og lod sig alle løbende Sager referere ombord, ligesom iland. Endnu paa hans sidste Reise til Holsteen ifjor, i sin høie Alder, sad han i den lille Kahyt paa Dampskibet, medens dette væltede sig i den høie Sø, lod sig i flere Timer Sager foredrage og afgav Resolution, til største Anstrængelse. og Besvær for Referenterne, der neppe kunde holde sig paa Benene, og for hvem Opholdet i den snevre, qvalme Kahyt næsten var utaalelig. Ofte tilbragte han Natten paa Dækket og lod sig nøie med et Par Timers Søvn, henstrakt paa en Bænk, bedækket med en Kappe.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
J Kongens næstsidste haarde Sygdom maatte naturligviis mange Sager henligge afgjorte, thi Sygdom er hver Mands Herre. Og der har visselig Jngen af Hjertet været mere bekymret derover, end Kongen selv. Da han efter en saa langvarig og udmattende Sygdom begyndte at komme sig, var det jo nødvendigt først at samle Kræfter og blive fuldkommen karsk, inden han begyndte sit arbeidsomme Liv igien; i alt Fald havde Lægerne uden al Tvivl erklæret det nødvendigt. Men saasnart han begyndte at komme sig lidt, var der et kjøbenhavnsk Blad, som med usømmelige Udtryk havde beklaget, at saa mange Sager henlaae uafgjorte osv. Da Kongen en Aften læste dette Blad, sagde han: "Nu har jeg seet mange Beskyldninger imod mig, men aldrig før har man beskyldt mig for Dovenskab, og med en rolig Mine lagde han Bladet hen paa Bordet.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Paa en af Kongens Reiser i Jylland, hændte det sig, at en Enke kom til ham, for om muligt at faae sin Søn fri for Krigstjenesten. Det faldt hende tungt og besværligt selv at drive sin Gaard, ved fremmede Hænder. Hun kom da ind til Kongen, som efter sin Sædvane traadte tæt hen til hende med spændt Opmærksomhed, og spurgte om hendes Ærinde, med de Ord: Hvad vil J." Hun fortalte da omstændeligt om sine Kaar og Stilling, og bad Kongen at forunde Sønnen Frihed for Tjenesten. Amtmanden var just nærværende, han tilføiede, at Konen var ham bekjendt som en brav og skikkelig Kone. Derpaa svarede Kongen: "Gak J trøstig hjem, Moder! Ansøgningen skal nok blive bevilget." Men Konen var ikke gandske tilfreds med Ord allene, hun ønskede at faae det skriftligt. Hertil sagde Kongen: "Men troer J mig da ikke, Alle disse Mænd ere jo Vidner paa, at jeg har lovet Eder det." – "Jo det gjør jeg saamænd nok! sagde Konen: Men naar Deres Majestæt er borte, saa giør Alle igjen hvad de selv vil." Da vendte Kongen sig leende om, gik hen til Bordet og paategnede Ansøgningen strax med egen Haand. Og Konen gik glad til sit Hjem.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
En af de sidste Gange Frederik Vi var i Jylland, og reiste paa Vestkysten, hændte det sig, da Kongen forlod et Vertshuus, at Konen kom løbende ud bagefter ham. Hun havde det inderlige Ønske, at han til en Erindring vilde skrive sit Navn med Kridt paa Bielken. Kongens Følge vilde ikke lade hende komme frem, men hun trængte igjennem, og trak Kongen i Kjolen. Da han erfarede hendes Begjæring, nikkede han venligt og sagde: "Grumme gjerne." Han gik tilbage og skrev paa Bielken. "Og Præsterne tie."¬
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
(Forlangt Jndrykkelse.) Det paastaaes, og vist med Sandhed, at Trykkefriheden er en Nations dyrebareste Klenodie, og at Tryk imod Tryk er den Olie, der trænger sig dybt og lægende ind i enhver Skade. Er det undertiden Tilfælde, at en Stands eller en Mands Virksomhed dømmes paa en mindre human Maade, da er den Redeliges Samvittighed ham jo vel en indre Borgen for det høieste Væsens Velbehag; men dermed er Tingen dog ikke saa gandske klar. Han lever i et menneskeligt Samfund og under en menneskelig Regjering, der Begge have Krav paa hans Flid og gode Villie, men Mennestene ere ikke alvidende som Gud, de kunne kun dømme en Medbroder efter hvad de igjennem Sandserne enholde af Bevidsthed om hans Forhold i Samfundet. Som det derfor maa være Enhver vigtigt i sit Jndre at bære Vidne om Skyldfrihed, saaledes maa det og være ham særdeles magtpaaliggende at hans Forhold, især paa given Anledning, kan stilles i et Lys der svarer til denne indre Bevidsthed. Dersom dette gjælder for Borgerne i Almindelighed, da maa det mange Gange gjælde for Embedsmanden og meest for Ordets Tjener.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Aarhuus Avis har i No. 21 leveret en lille Artikel under den citerede Overskrivt, der omtaler den danske Geistlighed fordi den ei, i Liighed med hvad mange Corporationer og Selskaber have gjort, har indsendt noget skrivtlig Beviis paa deres Følelser ved Thronskiftet. Skal nu denne Artikel være en Bebreidelse eller en Opmuntring: Vi mene det er let at indsee; thi naar man betragter saadanne Spørgsmaal som: "Have de da ingen Sorg at tolke ved Jubelkongens Bortgang, Vide de da ei, at han, (Christian den Ottende) er en from Herre &c. &c. Naar man seer hen til Sætninger som: "Visselig, og saa Præsterne skulde gjøre det for at vise at der er Liv i dem, saa burde de ved saadan Leilighed tale, eller til Artiklens Endelse om Priisspørgsmaalet, da ligger det vist klart for Enhver som for Forfatteren, at han har udtrykt en stærk Dadel, og virkelig meent den. Hvilke Følger saadanne Udladelser kunne have er ikke saa let at indsee, maaskee de gaae saa godt som ubemærkede hen; men det er jo og muligt, at de, foruden at blive betragtede Ord til andet, kunne faae en Udvidelse og Betydning hvilken Paagieldende mindst ventede eller ønskede.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Vi sætte nu, at den omtalte Artikel virkelig bliver bemærket af Regjeringen, kan det ikke da gjerne tænkes at den kunde vække Misnøie; imidlertid skulde vi ei sige om dette er Forfatterens Hensigt, men kun at den kan ligge deri. Det er iøvrigt slet ikke vor Mening at skrive noget Forsvar for den danske Geistlighed, dertil finde vi os hverken beføiede eller begavede, men det er os en kjær Pligt, ved Siden af tidt omtalte Jndrykkelse, at lade et offentligt Vidne udgaae, der, skjøndt det ei berører Adresser, i alt Fald kunde være vor værdige Sjælesørger Erstatning for det Jndtryk hiin Udladelse maatte have efterladt sig. Vi mene Velærværdige, Høilærde Hr. Pastor Blicher, til Vithen, Haldum og Hadsteen Menigheder i Aarhuus Stift. Vil man nu af den Taushed, den danske Geistlighed har lagttaget ved Kongeskiftet, udlede en vis Ligegyldighed for nydte Velgierninger, eller endog en mindre god Tænkemaade eller hvilkesomhelst andre ei roesværdige Bevæggrunde, da skulle vi for den nævnte Persons Vedkommende paa det kraftigste modsige dette, samt naar og hvor forlanges tilstaae vort Udsagn. Vi ere tre Sogne fulde af Vidner om den Kjærlighed og Retsindighed med hvilken vor gode Sjelehyrde røgter sin Gierning, og om, hvor varmt han føler, saavel for enhver af sine Medborgere, som og i Særdeleshed for det Kongehuus der er ophøiet paa vor fælleds Fødelands Throne. Vi skulle kun, for at godtgjøre vor Paastand, udhæve de Folelser, der aabenbarede sig i vore Menigheder ved den elskede og høisalige Konges Sørgefest. Der blev af Hr. Pastoren paa denne Dag holdt Sørgetaler i alle tre Pastoratets Kirker; i Sørgedragt og med Andagt indfandt hver Kirkes Menighed sig i saadan Mængde, at der ikke mere var Rum. Den synlige Bevægelse i hvert Bryst allerede under den dybe Taushed for Tjenesten; den Opmærksomhed og de Taarer Høitiden fremkaldte, der endog, om muligt, forhøiedes ved Præstens Forhold efter endt Tjeneste, da han midt i Kirkens Skib paa hvert Sted, med Taarer i Øinene lydelig udtalte de Ord: "Jeg takker Eder Alle for den Opmærksomhed og de Følelser I idag have helliget vor elskede forevigede Konge." Dersom disse Ting bære Vidne om en veltænkende Menighed, da bære de det ikke mindre om en redelig og nidkjær Lærer paa hvis Kjole ingen Plet lader sig anbringe.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
J Fuldmagt af Vithen Pastorats Jndvaanere offentliggjøres dette af: Christen Jensen Mikkel Pedersen Jens Nielsen, Jens Mogensen Poul Jensen Niels Christensen, fra Vithen. fra Haldum Sogn. fra Hadsteen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Jndsendt fra Viborg. Mandagen den 17de de er i den kongl. Landsoverret i Viborg afsagt Dom i den bekjendte Sag imellem Kammerraad Herredsfoged Rod og Jyllandspostens Redacteur, Exam. juris Clausen. Sidstnævnte er ved denne Dom bleven dømt til at bøde 500 Rbd. Sølv til Viborg Amts Fattigkasse, samt være Censur undergivet i 4 Aar, foruden at betale Sagens Omkostninger.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Bekjendtgjørelser. Søndagen den 16de dennes bortkaldte den Algode min kjære, dyrebare Søster, Enkefrue Justitsraadinde Karen Johanne Lang, föd Zeuthen, til Langholt, i hendes Söde Aar. From og gudhengiven, som hun havde levet, sov hun hen, og gik gjerne over til Gjenforening med sin elskede uforglemmelige Mand, med hvem hun havde i 45 Aar levet et lykkeligt Ægteskab. Gud glæde hendes sjæl i sit Rige, og lade mig i min høie Alderdom beholde det trøstefulde Haab, at samles med hende i en bedre Verden, Aalborg, den 18de Februar 1840. K. M. Leuthen, sal. Bruuns Sidste Forestilling.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Søndagen den 23de Febr. opføres: (for første Gang: En Engel i femte Etage. Nyt Lystspil i 1 Akt. Derefter: De Danske i Paris.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Vaudeville i 2 Acter af Prof. Heiberg. J. Müller.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Efter allernaadigst meddeelt Bevilling bliver i Selskabet Polyhymnias Locale afholdt offentlig MaskeradeBal, Fastelavns Søndag den 1ste Marts næstkommende, der begynder om Aftenen Kl. 7. - Jngen af Deeltagerne maae komme med Træskoe paa, ligesom ei heller nogen Umaskeret kan tilstedes Adgang førend Kl. 11 om Aftenen. Billetter, a 1 Rbd. pro persona, kunne erholdes hos Hr. Auctionsholder Hertz i Aarhuus fra den 25de Febr. til den 1ste Marts, om Eftermiddagen fra Kl. 2 til 4, samt ved Indgangen. Directionen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Jfølge tagen Bestemmelse foretages Auction Tirsdagen den 10de Marts førstkommende, om Eftermiddagen Kl. 2, i Boet efter afgangne Frue Justitsraadinde Hviid over dette Boes Løsøre, bestaaende af Borde, Stole, Comoder, Speile, Sengesteder, en stor Deel gode Sengeklæder, en Deel Linned, Sølvtøi, og Kjøkkentøi bestaaende, af Kobber, Messing, Jern- og Træfang, noget Porcellain og Steentøi, med mere. Hvilket herved bekjendtgjøres. Aarhuus, den 22de Februar 1840. Fleischer.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Torsdagen den 5te Marts næstkommende, Formiddag Kl. 10, bliver afholdt Auction i Maarslet Præstegaard, efter Begjering af Forpagter Hansen og paa Grund af at han fratræder Forpagtningen, over en Deel ham tilhørende Besætning, m.v., hvoriblandt 2 Arbeidsheste, et saars Plag, 10 Køer, 2 aarings Kalve, 2 Arbeidsvogne, 2 Plouge, 2 nye Harver, 1 Trumle, nogle Folkesengeklæder, Seletøi, en Sadel, nogle Trækar, m.m. Lysthavende indbydes. Hads & Ring Herredscontoir, den 21de Februar 1840. Lanna.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Skovauction. Fredagen den 28de dennes, om Formiddagen Kl. 10 slet, bliver, efter Begjering af Collecteur Lewerk huusen i Aarhuus, foretaget Auction i det ham tilhørende Skovskifte i Liisberg Skov, over circa 80 Bunker Udluftningstræe af Bøg og Eeg. Lysthavende ville behage at give Møde ved Skovfoged Guldmanns Boepæl i bemeldte Skovskifte. Hvilket herved bekjendtgjøres. Hasle &c. Herredscontoir, den 21de Febr. 1840. Seidelin.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Efter Reqvisition af vedkommende Pante- og Udlægshaver, bliver det Johan Hermann Senner tilhørende Sted, af Hartkorn Ager og Eng 6 Skpr. 2 1/4 Alb. og Skovskyld 2 1/2 Alb., med Konge- og Kirke-Korn- og Qvægtienderne deraf, paastaaende Bygninger, Avl og Afgrøde paa Resendahls Mark i Gjødvad Sogn, Hids Herred, stillet til Bortsalg ved 3 Auctioner, som afholdes: Mandagen den 9de Marts d. A., 23de f. M., og Onsdagen - 8de April d. A., hver Dags Formiddag Kl. 10. De tvende første Auctioner afholdes her paa mit Contoir, men den 3die i Stedet selv. Hvilket herved overeensstemmende med Placat 22de April 1817, bekjendtgjøres til alle Vedkommendes Efterretning. Lysgaard og Hids Herreders Contoir paa Dalsgaard den 13de Februar 1840. H. H. Holm.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-02-22
Creditorerne og Arvingerne i Stervboet efter Ritmester Ludvig Edinger Balle af Voldbye, blive herved, i Overeensstemmelse med Pl. 26de Octbr. 1792 og Forordringen 5te Juli 1822, indkaldte, med 12 Ugers Varsel, til, for undertegnede Skifteforvalter at melde sig, samt, anmelde og legitimere deres Fordringer paa Boet. Nørre-Herredscontoir i Grenaae, den 18de Februar 1840. Aagaard. En Gaard herpaa Godset, med et Areal af circa 240 Tdr. Land, foruden et Stykke Skov paa omtrent 44 Tdr. Land, er underhaanden at faae tilkjøbs paa fordeelagtige Vilkaar. - Jorderne ere deels sandede og deels stærk muldede, og fortiden kan til Gaarden avles 70 Læs Høe, men Engene kunne forbedres saaledes, at Høeavlen, Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie. kan forøges til det Dobbelte. Særdeles god og beqvemt beliggende Mærgel haves i Overflødighed paa Gaardens Mark. Hartkornet er noget over 8 Tdr. Jordskyld og 4 Tdr. Skovskyld. Det nærmere kan erfares hos Undertegnede. Ulstrup, den 17de Februar 1840. och Mødet i Anledning af et russisk Dampbads Anlæg afholdes paa Raadstuen Søndag Eftermiddag Kl. 3. Andere af Dampbade indbydes. Marcus G. Bech. Paa Haraldslund kan faaes circa 20 Lpd. Timotheum. frøe i smukke Vare, og et complet Smederedskab.