Aalborg Stiftstidende, 1836-02-06
Blandede Efterretninger. I Helsingørs Avis af 25de Januar læses følgende Artikel: Et Par Ord om det offentlige Revisions væsen. - J et af de sidste Nummere af Stændertidenden meddeeltes Publicum Forhandlingerne i Anledning at Prof. Bangs Andragende om Opsynet med de offentlige Oppebørseler m. m. Foruden andre Gienstande, som de : ved bragtes paa Bane, indeholder den derefter affattede Petition til Hs. M. Kongen ogsaa Jndstilling om Simplisication i det offentlige Regnskabsvæsen og om en hurtigere Revision og Decision af de offentlige Regnskaber. Begge Dele lede vistnok til det gavnlige Øiemed, Provonenten tilsigtede med sit Andragende; imidlertid troer Jnds. heraf, at hermed ogsaa lod sig forene Ønsket og en forandret og forbedret Aand i det offentlige Revisions væsen. Regnskab uden Revision er især ved offentlige Bestyrelsesgrene kun nogen Halvt; men Revisor er Regnskabsførerens smaaligge Jnqvisitor, Revisor Kald bør ikke ene gaae ud paa at rette Formalitets=Feil, paa at opsøge Petitesser, han bør ogsaa trænge ind i det Administrativ, han bør være tænksom under et som oftest aandsfortærende: Arbeide. Naar derfor Revisor, for at lægge sin Flid forDagen, nedsskriver Antegnelser paa halve eller hele Sider om et Par Skilling eller lignende Bagateller, og disse Antegnelser skulle reenskrives in duplo, besvares, vedtegnes og decideres, men han i hiin aandløse Beskjæftigelse let kommer til at oversee, hvad der af større Conseqvence fortjente nøiere at drøftes, saa spilder, eller, rettere sagt, stiæler han ei blot sin og andre Statstjeneres kostbare Tid, men forfeiler ogsaa aldeles Revisionens væsentlige og sande Formaal - han sparer da paa Skillingen, men lader Daleren løbe. Den dygtige Regnskabsfører kjender, som oftest, bedste de tvivlsomme Sider ved sit Regnskab og, medens Revisor forfatter arkstærke Udsættelser om en Hob Bagateller, vilde Regnskabsføreren selv kunde udfinde Notater, der havde ganske andet at betyde. En Petitessesyge, som den anførte, 3 maa absolut have til følge, at Revisioner i den Grad utilEbørligen opholdes, at - som Prof. Bang ligefrem har Jomtalt i sit Andragende til Stænderforsamlingen - Berigtigelsen af en fratraadt eller afdød Amtsforvalters Reg skaber ikke sjeldent henstaaer 15 til 20 Aar. Hvormeget kan i saa langt et Tidsrum ikke gaae tabt hos Cautionister og andre Vedkommende. Det er jo ikke paa en Hoben hele eller Brokskillinger, at Statskassens Vel og Beeberoer, og det er vel ikke for disses Skyld, at Staten lon ner et Revisions=Personale. Er det nu en Sandhed, at en slig af Smaahedsaand omtaaget Revision skader meere end gavner, saa kan det fremdeles heder ikke nægtes at være en Svaghed hos Revisor, naar han indvilder sig at vorde miskjendt ved aldeles ikke at gjøre Udsættelser i et Regnskab, og naar han, der finder dette tilbørligen aflagt, derfor enten udpiner Notater, som ved deres Uggrund let tirreRegnskabsføreren til mindre god Tone i sine Besvarelser, eller, for dog at sige Noget, nedskriver saakaldte, i sig selv intetsigende Observationsposter eller Erindringer til næste Regnskab. Den af sine Foresatte for duelig, nøiagtig og retsindet erkjendte Embedsmand kan fornuftigviis ikke forkleine sin Agtelse ved at erklære et Regnskab for feilfrit, som fortjener dette Prædicat; desuden er jo saadan Erklæring ogsaa underkastet høiere Control. Skal det være ufravigeligt Princip, ikke at lade noget Regnskab passere uden Udsættelser, saa bringes derved let en Regnskabsfører til at undlade Selvprøven af sit Regnskab, det, han veed, ikke har 3 Mangler i det Væsentlige; tyi, hedder det da, Revisionen skal jo ogsaa have Noget at bestille, og bedre er det, at faae mange smaae Udsættelser, end enkelte chicaneuse. Jmidlertid spildes Tiden, og Revisionen er det, den ikke burde være. Det er langtfra ikke for at vække Misnøie imod en talrig Embedsclasse, at Jnds. heraf har nedskrevet ovenstaaende Linier; han har kun paa en Tid, da Ønsket om mere Simpelhed i Regnskabsførringen er igjennem Nationens Organ nedlagt for Tronen, ikke villet forbigaae at henlede den offentlige Opmærksomhed paa vel ikke exempel løse Misgreb i Revisionen og paa Trangen til, at ogsaa dens bestaaende Form proves.