Viborger Samler, 1848-03-07
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Under Benævnelse af det preussiske Manifest, meddeler "Børsenhalle følgende vigtige Artikel i Allgemeine Preus. Zeitung: "De nyeste Tildragelser i Paris ere fulgte, den ene efter den anden, med saadan Hurtighed, at vore Tanker neppe formaaede at holde Skridt med Begivenhederne. To Dage vare tilstrækkelige til at bevirke Overgangen fra det constitutionelle Monarchie med et conservativt, af en stærk parlementarisk Majeritet understøttet Ministerium til Proclamationen af Republiken og den kgl. Families Fordrivelse, Endnu ere de enkelte Scener af dette nyeste Revolutionsdrama kun meget ufuldstændigt afflørede for os, vi erkjende hidtil kun to Traade i denne hurtige Forvandling af Scenen: "Uro skab og raa Magt." – Kun det vide vi, at dette Drama atter har været et blodigt, at Revolutionens Furie – efter at have sprængt sine Lænker – har fordret sine Offre, at endog den høitstillede kongelige Enke - den ulykkelige Moder med hendes Sønner – har erfaret en Behandling, imod hvilken i Almindelighed endog den meest raa Hob pleier at beskytte en ulykkelig Kone! Hvad vil den nærmeste Fremtid bringe, Vil hele Frankerig følge Hovedstadens Exempel, Vil hele Hæren ogsaa den i Algier – saaledes som i 1830 – uden Videre forglemme sin Eed, slutte sig til Tingenes ny Om formen, eller vil en Deel af Nationen og Hæren, som bliver sin Eed tro, finde en Anfører, og vil en Borgerkrig antændes, – Hvorledes vil Catastrophen i Frankerig reagere i Udlandet, Vil Revolutionen ogsaa paa andre Steder feire nye Triumpher, Vil Folkets Tummel udarte til Raseri, eller ville de Halvberusede, seende i Frankerigs Speil deres egen Fremtid, komme til Besindelse og vende om paa den letsindig betraadte Bane? Alt dette ere Spørgsmaal, som nu sammentrænge sig, og hvo som vilde vove at besvare dem ved Gisninger, ham turde kun altfor let de næste Dage eller Timer overbevise om Kortsynethed! Grundigere end nogen anden Deel af Europa, er vort tydske Fædreland ved 20 Aars smertelige Erfaringer blevet belært om den franske revolutionaire Friheds Gaver; paa dette ville vi med Fortrøstning stole, og vi ville gjøre Regning paa Tydsklands faste Holdning, om endog enkelte Udbrud af sympathetiske Demonstrationer skulde fremtræde. Medens det, som sagt, vilde være forgjeves Møie at udtømme sig i Formodninger, synes det os at være alvorlig Pligt at fatte skarpt i Øiet det, som i denne Alvorstid maa være Tydsklands og Preussens Opgave. Fremfor Alt tilraabe vi de tydske Fyrster og Stammer: "værer enige og stærke ved Enighed!" Dette betegner ogsaa vor Tids Historie - ligeoverfor den vestlige Nabo – med Flammetræk. Fjern fra Tanken om en Jndblanding i Frankerigs indre Anliggender (Frankerig forme disse efter Behag), byder dog Forsigtighed, byder den levende Erindring om den ikke langt fra os liggende Tid, i hvilken det tydske Fædreland sukkede under den dybeste Fornedrelse, at følge med skarpt Blik Frankerigs Bevægelser, for at, naar ny Attraa og Begjerlighed skulde yttre sig efter tydske Enemærker, maaskee indklædt i Stræben efter at gjøre Nationer lykkelige efter de i Vesten om sig gribende Theorier, der mere og meere komme der til Modenhed, – Tydskland kan staae rustet, og vel forberedet, for paa en alvorlig og, om saa skal være, blodig Maade at tilbagevise ethvert Angreb, Preussen vil – saa haabe vi - ikke blive tilbage med sit Exempel; det vil, sin Forbundspligt tro, med sin hele Kraft staae enhver af sine tydske Forbundsfæller bi, og det tør med Tillid vente det Samme af sine Medforbundne. Vi tør ogsaa med Tillid vente, at de øvrige Stormagter ville tale det alvorlige Ord: Vi ville ikke taale nogen Krænkelse af de Tractater, der i længere Tid end 30 Aar have bevaret den europæiske Fred, vi ville ansee ethvert Brud paa samme som en Krigserklæring."J Lille have alvorlige Uroligheder fundet Sted. Handels- og Jndustrie=Forretninger ere aldeles lammede; Banken har standset med sine Operationer, og flere Fabrikherrer kunne som en Følge af Bankens Lukning ikke betale deres Arbeidere; Hundreder af disse ere uden Arbeide. Man frygtede for, at de ledige Arbeidere fra de nærliggende Byer skulde støde til de Misfornøiede i Lille.