Berlingske Tidende, 1774-12-01
Under Dato Christiansborg Slot den 10de November har Hs. M. allernaadigst udgivet et Patent og Høyeste Ret Danmark for 1775 og siden fremdeles for de efterføigende Aaringer indtil videre. Hvorved bekiendtgiøres: at Hs. Mst. allernaadigst har for got anseet Sin almindelige Høyeste=Ret udi Danmark, næst Guds Hielp, udi førstkommende og efterfølgende Aaringer, indtil Hs. Mst. anderledes tilsigende vorder, den første Torsdag udi hvert Aars Martii Maaned i den Kongelige Residence Stad Kiøbenhavn at lade begynde og holde, hvor da alle og enhver, udi de Sager, som dertil lovligen indstevnede ere eller vorde, og for samme Høyeste Ret bør at ordeeles og paakiendes, til Lov og Ret skal forhielpes, og dermed i efterskrevne Maade forholdes, nemlig: 1) Skal alle de, som nogen Sager til forskrevne Tid have Rette at føre, og derudi ikke allerede Stevning taget, tiltænkt være udi rette Tid, nemlig i Danmark i det seeneste 6 Uger, men i Norge et fierding Aar, før den bestemte Dag og Termin udi det Kongel. Cancellie om Stevning at søge, som dennem der skal vorde meddeelt. Og som Hs. Mst,, til Sagernes Endskab og hastigere Befordring, allernaadigst har funden for got, at endeel Sager skal skriftlig behandles og forhøres; saa advares og anbefales herved alle vedkommende Parter, som ere eller blive bevilgede Stevninger af det Kongel Cancellie, at de uden Ophold, betidelig forsyne sig med Fuld Fuldmægtiger, saafremt de vil undgaae og ikke selv tilskrive sig den Skade, som dennem for Forsømmelse ellers ma atte tilføyes. 2) Skal for bemelte Kongel. Høyeste=Ret ingen Sager indstevnes, uden de tilforn have været til Herrets- og LandsTing eller andre behørige Steder, og derudi ergangen Dom, som det sig bør efter Loven, eller og ere de Sager, som for den Høyeste Ret endelig bør at ordeeles. 3) Saasom og for den Kongel. Høyeste Ret, udi de Sager, særdeles Regnskaber angaaende, til og ofte Poster indstevnes Retten til Ophold og Besværing, som ikke ere af den Værd, som Loven tilholder, da vil Hs. Mst. at dermed efter Loven skal forholdes, og paa slige Poster udi Høyeste Ret ikke dømmes men de ved Commissariers eller andre Dommeres Kiendelse at forblive. 4) Jtem alle og enhver, som Stevning i det Kongel. Cancellie søger, skal sammesteds efter Loven in Originali have for sig beskreven tilstæde at fremvise hvis Dom eller Forretning, som i Sagen gangener, og de stevne vil, førend dennem nogen Stevning maa meddeeles, med mindre de beviser Dommen, som de vil indstevne, saa kort Tid tilforn at være af sagt, at de den ey beqvemmeligen har kundet beskreven bekomme; Og skal Parterne deres Stevning, som de til Høyeste Ret udi det Kongel. Cancellie begierer, det korteste mueligt er, forfatte, og udi deres Contra-Stevninger, ligesaavesom i Hoved Stevningerne navngive de Poster, som de ville paaskyde; Saa maa og ingen Stevning længere eller vidtløftigere end paa To Ark Popiir af det Kongel. Cancellie udstædes. 5) Desligeste, eftersom Høyeste Ret undertiden maae opholdes, formedelst Parternes Forsømmelse, at de ikke udi Tide underretter deres Procuratores om Sagernes Beskaffenhed eller dennem Acterne tilig nok tilstiller; Da vil Hs. M. dennem, som nogen Process for Høyeste Ret haver, og den ved Procuratores ville lade udføre, allernaadigst have anbesalet, at de saa betimeligen deres Procuratorer fornøden Jnformation om deres Sager giver, at de kan være færdige Otte Dage, førend Sagen paa Catalogo til at høres er anslagen om de paaraabes, at gaae i Rette, inden hvilken Tid Procutorerne og have at betragte, hvad Sager de have antaget at gaae i Rette udi, paa det de i Tide kunde sige sig derfra, om de befinde nogen Sag af den Beskaffenhed, som de, om det udi Høyeste Ret skulle eragtes fornøden, ey tør understaae sig at giøre Eed paa, at de troer den ret og lovmæssig at være; Udi lige Beredskab skal og de være, som selv deres Sager fremføre ville. J Særdeleshed vil Hs. Mst. allernaadigst have anbefalet Parterne i de Norske Syndenfieldske Sager i A mindelighed, at de nedsende Documenterne udi de Sager, som de for Høyeste Ret ville have foretagne, saa betimelig, at samme kan ankomme til den Kongel. Residence=Stad Kiøbenhavn, imod April Maaneds Udgang i det seeneste, paa det de derefter enten selv eller ved Fuldmægtig dermed kan møde, naar deres Saaer i Mai Maaned til Foretagelse vorder opslagne, da de ellers i vidrig Fald maa vente, at der gaaer Udeblivelses Dom i Dagen, og de saaledes paadrager sig Omkostninger. 6) Siden skal Parterne eller deres Procuratorer, naar deres Sager ere anslagne, præcise møde tilstæde, SommerDagene, om Mandagen, Tirsdagen, Onsdagen, Torsdagen og Løverdagen, om Morgenen ved 6 Slet, forsømmer de det, da derfor 40 Rdlr. til det af Hs. Mst. forordnede Brug at udgive, førend de til Rettergang maa stædes; Ellers skal den af Parterne, som selv, eller ved Fuldmægtig, som ey er Procurator, vil gaael Rette, enten han er Sagsøger eller Sagvolder, være tiltænkt sin Sags Retfærdighed at forklare ved skriftlig Jndlæg, forsattet efter dette Patents15 Artikul, udi hvilket skal allegeres alle de Beviisligheder, som han agter at betiene sig af, og hver Gang noget Beviis bliver udi Jndlægget citeret, skal der læses enten saa meget deraf, som samme Partie finder tienligt til Sagen, eller og alt, om Høyeste Ret det fornøden eragter; Men, naar Jndlægget er saaledes læst til Ende, maa han ey tale videre udi Sagen, førend Vederparten haver svaret eller repliceret, men imidlertid vel observere, om udi saadant Svar med dets Beviisligheder eller udi Repliquen findes noget, som han meener at kunde bedre oplyse, og maa han da mundtligen svare derpaa til Fornødenhed, foruden at fremlægge nye Beviisligheder, eller de af Justitz=Secretairen engang oplæste selv igjen at oplæse. 7) Men dersom den, der stevnet haver, aldeles udebliveer, og ikke kommer udi Rette, før den Provinces Sager, hvor hans Sag henhører, ere til Ende, da have tabt Sagen efter Loven, og ey tilstædes meere derpaa at tale; Dog saafremt Skylden befindes hos Procuratorerne, at de, naar dennen Documenterne i Tide ere overleverede, og de Sager at udføre have antaget, ikke møder til bestemte Tid, naar de paaraabes da de at svare til all den Skade, som Parterne ved deres Forsømmelse kan til øyes. 8) Hender det sig og, at nogen Procurator, som haver antaget Sager at udføre for Høyeste Ret, bliver syg enten kort Tid for Høyeste Ret begyndes, eller imidlertid den holdes da skal samme Procurator være tilforpligtet Parternes Brev og Documenter, som han under Hænder kunde have, til dennem selv, om de her tilstæde ere, hvis ikke da til andre Procuratorres, som i Sagerne kan gaae i Rette, strax at overlevere, paa det at Høyeste Ret ey derefter skal opholdes. 9) Dersom nogen Procurator antager en Sag at igiennem see, og siden af een eller anden Aarsag ey vil befatte sig dermed, maa han ey antage sig den anden Partes Sag, understaaer han sig derimod at handle, straffes han paa et hundrede Rigsdaler til vor Frelseres Kirke i Christianshavn, og maa dog en tillades i samme Sag at gaae i Rette. 10) Jugen Procurator, under Halvtrediesindstive Rigsdalers Straf, maa fremkomme for Høyeste Ret med den Undskyldning, at de ey have faaet Documenterne tilig nok til Efter Eftersyn, og derfor begiere Dilation, eftersom Hs. Mist. Sig selv allerne vil have forbeholden, at giøre Naade og Forandring udi det, Hs. M. allernaadigst haver paabudet. 11) Ellers skal Sagerne foretages efter den Orden, som følger: Først alle Kiøbenhavnske og Siellandske, saavel Commissions og Obligations, som andre Sager, som did indstevnes, dernæst paa lige Maade de Fyenske og Smaalandske, derefter de Jydske og de Bornholmske, siden de Norske, først de Syndenfieldske, samt derfter de Norden, fieldske og endelig allersidst de Vestindiske. 12) Over-Dommere, Commissarier, Ridemænd og andre, hvis Domme og Forretninger lige for Høyeste Retindstevnede ere, skulle til den Tid, paa hvilken Sagerne blive foretagne, enten Personligen møde for Høyeste Ret eller og, ved deres beskikkede Fuldmægtige, fremsende deres skriftlig Jndlæg paa korteste Maade forfattet, hvorudi de tydeligen have at forestille Sagens rette Beskaffenhed, saa og at forklare, hvorpaa de deres Domme og Forretninger grundet haver, hvilket og af dennem mundtlig bør at skee, naar de udi egne Personer møde. 13) Og skal Parterne de Breve og Documenter, som her efter af dennem udi Høyeste Ret vorde fremlagde, enten selv paaskrive, eller og ved deres Fuldmægtige paategne lade, at de dennem tilhøre, paa det slige Documenter dennem igien af Hs. Msts. Justice-Secretairer, naar Tider, des rigtigere kan tilstilles og udleveres. 14) Jugen Breve eller Documenter maa udi Høyeste Ret fremlægges, som ikke ere skrevne paa den rette Sort af de forordnede stemplet Papier, undtagen udi de Sager, som General-Fiscalen eller andre paa Hs. Mit egne Vegne haver at udføre; Agter ellers nogen at betiene sig af saadanne Breve og Documenter, som enten paa fremmede Steder ere forhvervede, hvor Hs. Mst. stemplet Papiir ikke bekommes kan, eller af Missiver og andre Breve, som ikke paa stemplet Papiir pleyer at skrives, da skal de dennem ved Hs. Mst. Notarium Publicum paa den rette Sort af det forordnede Papiir først lade udecopiere og siden Copien tilligemed Originalen ud Høyeste Ret fremlægge. 15) Alle Jndlægger, som udi Høyeste Ret fremføres, skal være paa korteste Maade klarligen forfattede, hvilke og saavelsom alle andre Documenter, som Parterne til deres Sagers Oplysning agter at bruge, paa Dansk skal indrettes, 16) Og skal Parterne, udi hvis enten skriftlig eller mundtlig udi Rettergangen forhandles, altid rette deres Ord og Tale til Hs. Mst. allene, hvad heller Hs. Mst. Selv er tilstæde eller ikke, saa og med Beskeedenhed deres Sager forebringe, saavelsom, medens de for Retten staaer, sig for all Skiælder, Smelden, Løygten, Sværgen, Banden og deslige Uskikke ligheder entholde, og, hvad heller Dommen gaaer dennem med eller imod, med lige Respect fra Retten sig igien begive. 17) Jngen maa med Breve eller Beviisligheder udi Høyeste Ret fremkomme eller oplæse lade, som ey for dem, der i Sagen haver dømt, haver været forhen fremsort, med mindre den, som sig deraf agter at betiene, med sit Eld bekræfter, at han om saadanne Breve og Beviisligheder, en haver været videndes, eller haver kundet bekomme dem, før Dom i Sagen for Ober=Retten var afsagt. 18) Og paa det Høyeste Ret med unødig Vidtløftighed er skal opholdes, maa ingen lade læse eller tale noget som Sagen ey vedkommer, langt mindre Dommeren eller andre med ufiine, ubeqvems Ærtersrige Ord angribe eller og fremføre noget, for at beskjemme enten sin Vederpart eller Dommeren; Saa maa og ikke nogen beraabe sig paa andre Folkes Love og Forordninger, ey heller understaae sig at forklare Hs. Mst. Lov, i hvad Tilfælde det og være kan, men skal med al muelig Korthed drive sin Sag, og dermed lade sig nøye, at han andrager Anledningen til Sagen, og giør beviisligt af Brevene det han enten søger eller beskylder en anden for, eller hvorudi han uretteligen søges eller beskydes, og derpaa giøre Jrettesættelse; Der maa og ingen beskylde enten sin Vedervart eller Dommeren for vitterlig Uret, med mindre han det skielligen bevise kan. 19) Ingen Procurator maa bruge nogen Raisonnering, som ikke er grundet paa Loven, hvorved Retten opholdes, og Parterne i saa Maade foraarsages Bekostninger og TidsSpilde, han maa ey heller lade oplæse noget Unyttigt, hviContenta med er var Ord kan resereres, og af Contra Parten, uden videre Tids Spilde, tilstaaes, ey heller naar et Document skal oplæses, forud referere dets Contenta, og siden derover verorere, men allene sige, hvad han af Documentet, som skal oplæses, vil bevise, og siden naar det er oplæst, er videre derom tale, han maa ey heller for sig selv oplæse Documenterne, som tilforn for Retten ere oplæste, og derover giøre Paraphrases, ey heller igiennemgaae Jndlæggerne, som have været i Sagen for Underretterne, uden naar han deraf vil bevise propriam Confessionem eller Denegationem : Naar Tings Vidne skal oplæses, maa en Procurator ikke forklare det forud, eller lade det heele Tings Vidne læse, men naar et Vidne er hørt, reserere, hvilke eller hvor mange af de andre Vidner dermed ere overeenstemmende. Saa maa og ikke nogen Procurator alt for længe opholde Retten med præliminaire Recension af Sagen, før han gaaer til Factum, og lade samme høre igien, naar han kommer til Factum i sig selv. Procuratorerne maa og ingenlunde bruge større Vidtløstighed i Sagerne at udføre, efter deres Principalers Paastaaende og Begiering, eller efter deres eget Gorfindende, end Fornødenhed det udkræver, men de skulle være tiltænkt med all muelig Korthed Sagerne at agere, og ey med unyttige og Sagen ikke vedkommende Digressioner Høyste Ret opholde. Naar Procuratorerne have udtalt, maa Parterne ey tillades videre at tale, med mindre noget af Procuratorerne maatte være forglemt, som Parterne eragte at kunde være til deres Sags Oplysning, da det dennem bevilges at tale, dog paa det Korteste. Forseer sig nogen herimod, straffes han efter Forseelsens Beskaffenhed. 20) Efterat Dommene udi Høyeste Ret forfattede og afsagde ere, skulle Parterne deres Breve og Documenter inden 2 Maaneders Forløb, efter at Høyeste Ret er endet, fra Justice=Secretairern affordre, eller siden tage Skade for Hiemgield, om de forsømmes. 21) Naar Domme ere afsagde udi Høyeste Ret, maa ingen Memorialer i samme Sag af Parterne indgives, mindre nogen Forklaring over den ergangne Dom af Høyeste Ret begieres; Hvorefter saavel som efter hvis Loven og andre om Høyeste Ret gjorde Anordninger videre ommelder, alle Vedkommende uden videre, som foreskrevet staaer, sig allerunderdanigst haver at rette og for Skade at tage vare. Den 10de Nov er Chirurgus Wilhelm Jacob Einfeld al lernaadigst beskikket til Provinzial-Chirurgus i Grævskabet Ranzau. Studios. Henning Bugge allern. confirmeret at være Medtiener og Capellan pro Persona til Wester Molands Præstegield i Christiansands Stift. Studios. Johan Fædder ligesaa at være Capellan pro Persona til Qvinnedals Præstegield i Christiansands Stift. Frederich Christian Jørgensen ligesaa at være Byeskriver i Præstøe.