Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-08-03
J det trettende Møde foretoges Jnspecteur Betzers Andragende om lige Rettigheder for det privilegerede og uprivilegerede Hartkorn. Dette Andragende fandt naturligviis endeel Modstand fra nogle af det privilegerede Hartkorns Besidderes Side, navnlig fraraadede Kammerherre, Benzon, der imidlertid hidtil har viist sig som en kun meget lidet farlig Modstander af de folkelige Anskuelser i Forsamlingen, af al Magt Nedsættelsen af en Commitee til at bedømme et Andragende, der efter hans Mening vilde være et grusom Jndgreb i Eiendomsretten. Ved at gjøre mig bekjendt med Proponentens Forslag - sagde han – tilligemed de flere i samme Retning indkomne Andragender, der iøvrigt i mange Henseender staae tilbage for samme, tilstaaer jeg aabent, at det var min første Tanke og mit første Ønske, at en Comitee skulde nedsættes, for at den, ved at belyse alle Forhold og vise, hvor vigtigt det er, at Eiendomsretten respecteres i sit fulde Omfang, hvor ikke Statens Jnteresse nødvendigen fordrer, at den maa vige for det Heles Tarv, kunde virke til, at alle Forslag, som havde en lignende Tendents, kunde blive bortviste fra denne Forsamling, og megen Tid saaledes spares. Men ved at betragte Sagen fra et andet Synspunct, tænkte jeg mig, at det kunde blive Tilfældet, at en Comitees Nedsættelse muligen kunde faae Udseende af, at Forsamlingen billigede det Princip, som ligger til Grund for Proponentens Forslag, og erkjendte, at Eiendomsretten kunde og burde krænkes, naar der gaves en enten meere eller mindre passende Erstatning, blot fordi at Enkelte ikke vare tilfredse med, at Andre havde større Rettigheder; og paa denne Maade kunde da Mangen falde paa den Tanke, at hvad der ikke stod i denne Forsamlings Magt at løse, kunde overvindes ved en følgende Forsamlings Kraft, hvilket saaledes netop vild bevirke et modsat Resultat, og fremkalde en Mængde fornyede Petitioner i samme Retning. Jeg har dernæst, ved at betragte Sagen fra mit Standpunct som Deputeret troet, at det vilde stride mod Forsamlingens sande Jnteresse at spilde Tiden paa en Sag, som ikke kan føre til et tilfredsstillende Udfald, og at jeg følgeligen ved, med denne Anskuelse, ligefuldt at tilraade en Comitees Nedsættelse, vilde svigte min Pligt som Deputeret, og nedværdige Forsamlingen i dens Totalitet. Jdet jeg saaledes langtfra kan anbefale Forslaget til at prøves af en Comitee, og heller ikke haaber, at dette vil skee, skal jeg ikke gaae ind paa, om og hvorvidt den foreslaaede Godtgjørelse til Besidderen af det frie Hartkorn kan ansees tilstrækkelig. Jkkun kan jeg ikke noksom lægge Forsamlingen paa Hjerte, at den af al Kraft virker til, at Eiendomsretten ansees som hellig og respecteres; thi naar den kuldkastes, styrter hele Statsbygningen sammen, og Følgerne heraf for Alle blive da uberegnelige. Ogsaa maa jeg tillade mig den bemærkning, at fordi flere af de Rettigheder, som det frie Hartkorn tidligere havde, deels ere betagne det ved Regjeringens Foranstaltninger, deels frivilligen frasagte, for at udjevne forviklede Forhold, kan der dog umuligt være Anledning til at antage, at fordi Noget er mistet, skal Alt mistes, eller fordi Eierne af frit Hartkorn forhen have renonceret, skulle de atter nu renoncere og blive en reen Bold for Enhver, der maatte fremkomme med uretfærdige Fordringer. Jeg maa saaledes opfordre enhver Eier af privilegeret Hartkorn, han kalde sig Godseier, Præst eller Kjøbstædbeboer, til ikke at give Slip paa, hvad der eengang er sikkret ham som lovlig Eiendom, og ikke uden en høi Grad af Uretfærdighed kan berøves ham. Jeg maa derhos ogsaa gjøre Besidderne af det uprivilegerede Hartkorn opmærksomme paa, at de, ved at søge at bevirke Berøvelsen af Andres Rettigheder udsætte sig selv for at tabe deres egne. Hvor sikkrer dem for, at ikke, naar de ere satte paa lige Fod med Eierne af det privilegerede Hartkorn, Huusmændene vilde fremkomme med Fordringer paa dem og sige: Det maa erkjendes, at vi have forlidet Jord til vort Huus; hvorfor skal den og den Mand have saa stor en Gaard, Vi finde det billigt, at han afstaaer os Noget af den mod Godtgjørelse, og at vi blive lige Vilkaar undergivne. Lignende Fordringer ville kunne ventes fra Jndersternes Side mod Huusmændene, og saaledes fremdeles. Jeg troer derfor, at man urokkeligen skal holde over Eiendomsretten, og ikke tilstede, at den krænkes, og af denne Grund maa jeg fraraade, at der nedsættes nogen Comitee. Herimod indvendte Præsidenten: Den ærede Deputerede har, ved sine Yttringer og at berøves Eiendom, sikkert forglemt, at det foreliggende Andragende alene gaaer ud paa, at det frie Hartkorns Rettigheder maae afløses mod Erstatning. Kammerherre Benzon bemærkede hertil: Jeg troer, at Eiendomsretten krænkes, selv naar hine Rettigheder afløses mod Erstatning uden Vedkommendes Samtykke og Antagelse. Landsoverretsprocurator Jespersen svarede: Jeg maa paa det Bestemteste udtale mig imod de mærkelige og eensidige Anskuelser, der ere blevne fremførte af den 2den kgl. Deputerede, som om det skulde være under denne Forsamlings Værdighed at tage nærværende Sag, hvilken jeg anseer for særdeles vigtig, under Behandling, og som om det skulde være et skrigende Jndgreb i Eiendomsretten, at afløse det frie Hartkorns Rettigheder selv mod en passende Erstatning. Dette er saa mærkelige Anskuelser, at jeg bestemt maa modsige dem. Eiendomsretten maa vistnok respecteres, og jeg gjør det saameget som Nogen; derfor mener jeg ogsaa, at der, i dette og lignende Tilfælde bør og skal gives en billig og passende Erstatning. Men naar Statens Tarv fordrer det, maa der, ifølge den samme tilkommende Overeiendomsret, kunne skee saadanne Modificationer i hine Rettigheder, som Proponenten har bragt i Forslag. Det forekommer mig, at man handler i Regjeringens Aand, saaledes som den har viist sig ved forskjellige Lovforanstaltninger, lige fra den Tid, da Kronprinds Frederik i Slutningen af forrige Aarhundrede greb Statens Roer, og begyndte en Række af vigtige Reformer i Landbovæsenet, – at man netop handler i den samme Aand, naar det frie Hartkorns Rettigheder nu afløses paa en billig og passende Maade. Ved hine Reformer var der ikke Spørgsmaal og Erstatning; men naar nu en saadan gives, troer jeg, at det er i Alles, i den hele Stats Jnteresse, at en Udjevning af Uligheden mellem det privilegerede og uprivilegerede Hartkorn finder Sted. At det vel kan have sine Vanskeligheder at bringe Sagen i Udførelse, indrømmer jeg, og det vil ogsaa maaskee overstige en Comitees Kræfter; men naar Regjeringen opfordres til at tage Sagen under Behandling, og i dette Øiemeed nedsætter en Comission af sagkyndige Mænd, vil den vistnok blive istand til at forelægge Stænderne et Lovudkast, som rammer Statens Vel, og tilfredsstiller Alles Jnteresser. Jeg maa saaledes paa det Varmeste anbefale denne Sag, som jeg anseer for at være af særdeles Vigtighed, til at tages under Overveielse af en Comitee. Da det derpaa sattes under Afstemning, om der i Anledning af det foreliggende Andragende skulde nedsættes en Comitee, blev dette Spørgsmaal med 34 Stemmer mod 13 besvaret bekræftende; og efterat det var vedtaget, at Comiteen skulde bestaae af fem Medlemmer, valgtes hertil, Kammerraad Aagaard, Jnspecteur Betzer, Cancelliraad Jngerslev, Godseier Nyholm og Gaardeier Kirk J det fjortende Møde oplæste Apotheker Køster det af ham indgivne Andragende, betræffende det senest bekjendtgjorte Finantsregnskab og Budget, samt at Stænderne gives Leilighed til at yttre sig i Anledning af Finantsbudgetterne, forinden disse meddeles allerhøieste Approbation. Efterat det derpaa eenstemmigen med 50 Stemmer var besluttet, at der i Anledning af Andragendet skulde nedsættes en Comitee, og det derpaa var vedtaget, at denne skulde bestaae af fem Medlemmer, valgtes hertil. Apotheker Køster, Kammerraad v. Støcken, Kammerraad Aagaard, Cancelliraad Jngerslev og Kammerherre Lüttichau. Til den saaledes nedsatte Comitee blev efter Kammerraad Wulffs derom tidligere yttrede Ønske, med Forsamlingens Samtykke, afleveret det af ham indgivne Andragende, at den Sum af 5, 100,000 Rbd. aarlig anvendes til Renters og Gjælds Afbetaling eller rentebærende Activers Opsamling til sammes Dækning, indtil Nationen ansees for at være gjældfri. Proprietair Ostenfeldt oplæste derefter det af ham indgivne Andragende fra Beboerne i det 12te Valgdistrict for de mindre Landeiendomme angaaende Fæstes Overgang til Selveiendom, m.v. Da det sattes under Afstemning, om der i Anledning af Andragendet skulde nedsættes nogen Comitee, blev dette Spørgsmaal med 48 Stemmer mod 2 besvaret benægtende.