Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-01-17
Jndenlandske Efterretninger. Det blev tilkjendegivet Stænderne under deres sidste Forsamling, at det var Regeringens Hensigt med det Første at organisere Krigsreserven og senere en Deel af Forstærkningen, ligesom og dens Opmærksomhed stadigt var henvendt paa at forbedre Hovedstadens befæstning. – Hvad den første Post Krigsreservens Organisation – angaaer, er der nu under 31. Decbr. f. A. af det Kgl. Generalkommissariats-Kollegium offentliggjort en allerh. Resolution af 10. Juni f. A., ifølge hvilken Krigsreserven skal anvendes, deels til at forøge de alt bestaaende LinieAfdelingers Styrke paa Krigsfod, og deels til at danne nye Troppeafdelinger, saa at Armeen paa Krigsfod vil komme til at bestaae af 34 Batailloner, Jnfanteri (derunder Garden til Fods indbefattet) med 27,300 Mand, og 7 Regimenter Kavalleri (derunder Garden til Hest) med 60600 Mand. For Artilleriets og Jngenieurtroppernes Krigsreserve er endnu ingen endelig Bestemmelse tagen; men anslaaes disse Vaabenarters Krigstyrke til omtrent 4000 Mand, vil den danske Armees Styrke af Kombattanter i Marken kunne ansættes til mellem 37 og 38,000 Mand foruden Officerer og Underofficerer, og foruden Forstærkningen, som man kan anslaae til en Snees Tusind Mand, men hvortil det vil blive vanskelig at finde det nødvendige Antal befalingsmænd – Hvad den sidste Post i den kongelige Tilkjendegivelse til Stænderne angaaer - Hovedstadens befæstning da er den, som den var 1807, d. v. s. af den Beskaffenhed, at en dristig Fjende kan tage den ved et coup de main, der høist vil koste ham nogle tusinde Mand. Hvorvidt nu Stænderne heri vil see at Statens Forsvarskræfter i det Hele, derunder indbefattet saavel Armeen som Fæstningerne, ere i saadan Tilstand, at de kunne antages at afgive et tilstrækkeligt Rigsværn, (de jydske Stænders Betænkning, angaaende alm. Værnepligts Jndførelse), det ville vi vel snart erfare. (Fyens Av.)"Det nye Aar - siger Folkebladet i sin Nytaarsbetragtning - vækker alvorsfulde Minder. 48 er et skjæbnesvangert Aar i den danske Historie. Fire Aarhundreder tilbage i Tiden kaldtes den nuværende Kongestamme til Danmarks Throne, og to Aarhundreder tilbage endte den meest folkelige nyere danske Konge sit virksomme Liv. Er det ikke sandsynligt, at Christian den Ottende vil forherlige dette Aar ved store Gjerninger? Skulde det ikke være den bedste og reneste Glæde han kunde nyde, den at have gjort Skridt, der kunne betrygge Danmarks Fremtid, hvad der end maatte hænde? De minderige Aar vække stærkest Tanken om Livets Forgængelighed, og netop derfor opfordre de til at arbeide og arbeide alvorligt imedens det endnu er Tid. Vi høre ikke til dem, der troe, at et Folks Skjæbne ganske er afhængigt af en Fyrstes Personlighed; men dog er det umuligt at fordølge for sig, at i Danmark maaskee meer end i noget andet Land har dette været Tilfældet, fordi Folket er roligt, taalmodigt, ligesom lidet handlende. Det er paatide, at beskytte Folket for Fremtidens Omvexlinger, de blive som de blive ville. Og hvad enten Hs Majestæt skal nyde den Lykke længe at høre et taknemmeligt Folks Jubel, eller han snart skal drage bort med den glade Bevidsthed at have gjort en stor og ædel Gierning, at have opfyldt en hellig Pligt, saa synes det naturligt, at han vælger det Aar dertil, som minder om den Tid, da hans Slægt første Gang ved det frie Valg kaldtes til at staae i Spidsen for det danske Folk. Der er altsaa ikke ringe Grund til at hilse det nye Aar (i Forhaabningen) som et betydningsfuldt Aar.