Aalborgs Stifts Adresseavis, 1820-07-10
Den engelske Captain Gordon, som i Aaret 1818 var seilet til Japan, kan i en af ham meddeelt Efterretning om denne sin Reise ikke noksom beskrive den Mistanke, Japanerne nærede imod ham. Han befandt sig 60 engelske Mile fra Hoffet, og maatte opholde sig i en Bugt, hvor han blev bevogtet af 20 smaae til hverandre befæstede Baade, 60 større, foruden Canonbaade, og 3 Skibe med adskillige smaa Canoner. Den hele svømmende Vagt var ofte 1000, og aldrig under 500 Mand. Hver Baad bevogtede Gordons Skib med største Ængstelighed, Alt hvad der foregik blev opskrevet. J de første Dage havde han meget Besøg, men siden blev det ingen Fremmed tilladt hverken at komme ombord eller paa Søen. Strandbredden var ligesom besaaet med Tilskuere. Den fierde Dag kom to Tolke ombord til ham, hvoraf den ene talte godt Hollandsk, den anden Russisk, og begge Engelsk. Efterat de havde erfaret Gordons Ærinde, at drive Handel paa Japan, og hans personlige Stilling, spurgte de, om han var Medlem af det engelske Compagnie, og da det befandtes at han ikke var det, sagde de, det var godt. Paa Spørgsmaalet, om det lille Skib turde næste Gang komme igien, svarede de, at Japans Love vare meget strænge, og at man havde afslaaet Rusland lignende Begieringer. Det synes at forekomme dem meget mistænkeligt, at Gordons Broder var ansat som Skriver i en Ret i Calcutta, thi de sagde "altsaa i det engelske Compagnies Tieneste." G. erfarede, at Kokopperne vare indførte i Japan, hvor de naturlige Kopper maa have anrettet uhyre Ødelæggelser, da han sieldent saae Nogen, som jo var meget koparret. Han tilbød et Selskab Japanere, der var kommet til ham, et Forraad af Vacinationsstof, Frø, Faar, Sviin og Geder, men de svarede, at Lovene ikke tillode dem at modtage Noget af ham, naar han ei fik Tilladelse til at drive Handel. De forespurgte sig om Englændernes Handel paa China, om Kongen af Hollands og Frankrigs Navn, om Napoleons nuværende Ophold, om Caps Tilstand, de hollandske Besiddelser i Ostindien &c. Omsiden kom begge Tolke med et Papiir, og lode ham officielt vide, at Stedets Governør ikke kunde tillade ham at drive Handel paa Japan, da Landets Love forbyde hver fremmed Forbindelse, paa den nær, det allerede har i Nangasakmed Hollænderne og Chineserne, og at Governøren ønskede, at han med første gunstige Vind maatte afseile. De viste ham derpaa et andet Papir, i hvilket anførtes, hvor ofte lignende Begieringer ere blevne nægtede, at han giorde bedsti, ikke at komme igien, da det ei vilde nytte ham noget. De vilde ikke modtage nogen Foræring af ham, vare meget snue Mænd, og nøiere bekiendte med de udenlandske Anliggender end man skulde troe. Gordon kan ikke noksom rose Jndbyggernes Artighed, som han i intet Land har truffet saa stor, og forsikkrer, at det er Hollænderne, som især ved falske Efterretningers Udbredelse, have misledet Japanerne, for at tilegne sig Handelen. Ved hans Afseiling var ikke allene Strandkanten opfyldt med Tilskuere, men ogsaa mange hundrede komne til Vands, for at tilfredsstille deres Nysgierrighed ved Synet af de fremmede Skibe. Neppe havde Slæbe baadene forladt hans Skib, førend endeel kom ombord. Næste Dag havde der været 2000, som alle ville tiltuske sig smaating. Gordon forsikkrer, at da Japan mangler Faar, saa vilde England, dersom det turde handle derpaa, kunne afsætte i dette Rige, som tæller 30 Mill. Mennesker, af grove Varer, lige saa mange, som i alle tre Kongeriger. Japans store Mineralrigdom kunde noksom tiene til Retourladning.