Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-04-23
J samme Blad læses, under Overskriften: Findes her virkelig Misfornøielse i Landet, følgende Stykke: "Dersom man ved Misfornøiede forstaaer Lykkesøgere, der aldrig faae nok, skjønt de faae meget mere end de fortjene; 99, som kuurre, naar den 100de faaer et ledigt Embede, Agioteurer, som frygte, at deres Røverbande snart skal blive opdaget; Handelspeculantere, som skjelve for, at Luxendreieriet snart vil faae Ende, Piger, der gaae for længe ugifte, og nygifte, som i det første Aar begynde at sukke over det evige Aag; Arvinger, som beklage, at deres Forældre befinde sig vel, kjede af at de ikke snart nok kunne faae ødelagt de Skatte, som de Gamle have samlet i deres Ansigts Sveed, Dovnere og Menneskehadere, som aldrig kunne blive fornøiede med sig selv; da findes ogsaa her i Landet mange Misfornøiede. Men saadan en Misfornøielse med Regjeringen, som visse tungsindige Forfattere afmale, vil man vanskelig opdage i den virkelige Verden. Ofte skaber den syge Jndbildning Spøgelser, som indgaae panisk Skræk, over hvilken man ved nøiere Eftertanke maa rødme. Naar f. Ex. en Kierling paa Landet sætter Jld paa sit gamle raadne Huus, for, efter sin egen Bekjendelse, at vinde paa Brandforsikkringssummen, saa udspredes i Hovedstaden og derfra i Kjøbstæderne og videre til udenrigske Stæder og Avieskrivere, at man i Stockholm har opdaget Mordbrændere og at den almindelige Sikkerhed er i Fare. Med deslige Skrækkebilleder kan man skræmme Børn, men ingenlunde forurolige en kraftfuld Regjering, stærk ved de Midler, Lovene have lagt i dens Hænder, betrygget ved den Selvbevidsthed, at have handler retfærdigen og ædelmodigen mod Folket i Almindelighed og mod hver enkelt Medborger i Samfundet. Ved alle offentlige Leiligheder forkynde de vakkrest skrevne Taler og Folkets høit lydende bifald at Kongen er elsket. - Det uværdigste Brug, nogen kan gjøre af sin Pen og af Trykkefriheden, er at digte eller udsprede falske Historier, som kunne vække Mistillid imellem Regenten og Folket. Tung er Regjeringsbyrden især i et forsvækket Land, utaalelig maatte den blive, naar hvert Skridt, Regjeringen efter bedste Overbeviisning gjør til Landets Tarv, skulde mistydes eller møde Uvillie, og det kan vel aldrig blive Regentens Feil om man i nogen Sag dølger for ham det Rette og Sande, som bør stemple alle hans Foretagender. Overbevist herom lader det redelige svenske Folk sig ikke forvilde af Sladder, hverken i Tale eller Skrifter. Det maatte i selve Gierningen mishandles, inden det lader sin Misfornøielse høre, det maatte see alle de Forslag til nødvendige Forbedringer, som enten af Rigers Fuldmægtige eller den almindelige Røst allerede ere gjorte, eller fremdeles maatte gjøres Regjeringen, forsømte; det maatte i de vigtigste Styrelsesgrene finde en Lamhed, en Ligegyldighed, eller Egennytte, som skrækkelig saarer Nationalfølelsen; det maatte see den Svageres Ret trædes med Fødderne af de Mægtiges Coalitioner og den ny Constitution ældes i sin Barndom; Folket maatte see alt dette førend det nægter Regjeringen sin Tillid. Men saalænge dette ikke hænder betyde Grubleres Hjernespind mindre end intet. - Vi have vel siden Revolutions Rigsdagen endnu ikke seet store Sager udrettes; men den Sagtmodige betænker, at de hyppig paa hverandre indtrufne uventede Hændelser, maaskee ikke levnede vedkommende Embedsmænd Tid og Raaderum nok til at udarbeide og expedere de Anliggender, paa hvis Afgjørelse Almeenheden venter. Misfornøielse skal aldrig ramme, hverken Regenten eller arbeidsomme, oplyste og redelige Embedsmænd, som fortjene Nationens Aa telse og Fortrolighed; den vil blot ramme skyldige, som aldrig bør skaanes. Forrige Viceadmiral og Commandant C. O. Cronstedt, der uden høieste Nødvendighed og tvertimod tydelige Befalingers Jndhold har overgivet Svenborg Fæstning til Fienden, og, anklaget i den Anledning, ikke har mødt for den Kgl. Svenske Krigshofvet, er nu bleven erklæret for uværdig til længer at bære Ordenstegnet som Ridden og Commandeur af Sværdordenens Storkors og skal have alle de dermed forbundne Fortrin og Rettigheder forbrudt. Dog vil H. M. Kongen at desse Værdigheder igjen skulde tilbagegives ham, i Fald han siden skulde indstille sig for Domstolen og kunne bevise sin Uskyldighed. Paa samme Vilkaar ere Obersten ved et Finsk Regiment F. A. Jngerkom- og forrige Major O. M. Grippenberg erklærede uværdige til at bære Sværdordenen, hvoraf de tilforn vare Riddere. (Jarikes Tid.)