Norske Intelligenssedler, 1795-06-17
Christiania den 15de Junii 1795. Bernt Anker. Natten til Søndagen den 14de hvins samledes en Hoben Folk, som, misledede af ildesindede og slette Mennsker, bemægtigede sig et Skib paa 15 en halv Commerce-Læster, tilhørende Herr Kammerherre Anker, der laae og var repareret ved Rebslager Torgersens Kran, og hvis Roer var paa Land for at tilsees, og Skibet saa langt fra at være under Seil, havde hverken Skipper eller Folk Ombord; ingen Seyl under, ej laae paa Strømmen og var ey clareret fra Toldboden. Dette Skib skulde gaae til Mosse Værk, for der at lahde med vestindiske havarerede Producter; J Skibet, var indlahdet 99 Sække med følgende Vare: 25 Tønder Rug, 50 Tønder Byg, 10 Tønder Gryn, 14 Tønder Erter, som bleve indkjøbte hos Kjøbmændene Bøegh og Hiørring ved Hr. Kammerherre Ankers Folk efter Forvalter Lars Sembs Brev, dateret 10de Junii, med indstændig Anmodning om nopholdelig Jndkjøb og Afsendelse, formedelst den noksom bekjendte store Mangel paa Moss og Mosse-Værk af disse Artikler, og ved Kammerherrens Folk indlandede, uden at Hr. Kammerherren vidste det eller han har talt til Skipperen derom, som tvertimod havde hans Ordres at gaae med tømt Skib til Mosse-Værk, for der at lehdes, som meldt, med vestindiske Producter, ligesom Kammerherrens Folk havde Ordres at fragte Baad dertil, for at afsende det uopholdelig til Mangelens Afhielpende paa Mosse-Værk, men da Hr. Kammerherren var meget occuperet med Posten om Løverdagen, indlahde hans Folk disse Vare i bemeldte Skib efter foregaaet Anmeldelse paa Toldboden, siden de i Hast ikke fandt Fragtbaade dertil, og de meente, at Skibet, som skulde alligevel til Moss, kunde medtage det til Baglast. Dette uagtet bemægtiger en sammenrottet Mængde sig Skibet om Natten til Mandag sidstleden, og roer det til Toldboden, hvor Skaren forsamler sig; Hr. Kammerherre Anker faaer dette at høre af Hr. General-Adjutant v. Bielefeldt, som just samme Aften henved Kl. 12 kom fra Frederichstad og havde passeret Grønland, hvor han blev et stort Opløb vaer; han gaaer til Hr. Kammerherre Anker, som just havde lagt sig, og fortæller ham, at det var i Anledning hans Skib, som berettes lahdet med Korn for Frankrige, og nu skulde udseile fra Havnen; Hr. Kammerherre Anker troer, det er Spøg, da han declarerede aldrig at have udskibet Korn-Varer, mindst nu efter det Kongelige Forbud, og at han intet Skib havde lahdet med Korn; Da nu General-Adjutanten intet mærkede, ved at ride fra Kammerherren, til Folket, meente han, det havde begivet sig roelig hjem, og derfor begav han sig til Nattehvile i sit eget Huus; Hr. Kammerherre Anker gaaer med ædel Mands skyldfri Bevisthed om Natten Kl. henved 2 ganske ene ned til det støiende Folk, forelæser den Brevet fra Forvalteren om Jndkiøbet, forklarer dem den store Mangel paa Moss, og at det ene Sted i Stiftet maa hielpe det andet med Tilførsel, som bestandig skeer ved ind- og udgaaende Transporter af Varer, at han ikke handlede med Korn, at han havde kjøbt Varene ved sine Folk hos Kjøbmænd her, at han ikke veedste eengang hvorledes hans Folk havde afsendt dette ubetydelige Partie, at der var 99 Sække i alt af Gryn, Erter, Byg og Ruug, at det skulde oplosses under Opsyn af Øvrigheden og Toldboden strax, at Folket skulde see det var som han sagde, og at han, for at overbevise dem derom, endskiønt dette lidet Parties Bestemmelse var til trængende Arbeydere og Kulle Bønder ved Mosse-Værk, vilde han nu skiænke det til Trængende her; Enhver, som jeg har tal med, siger: at Hr. Kammerherre Anker var ganske ene, gik roelig forbie Vagten, uden at begjære dens eller nogens Afsistence, førte sig overmaade koldsindigen op, og gik hiem til Sengs uden engang at sende Bud til mig eller nogen, men jeg blev opvakt ved Politie-Betienteres Anmeldelse om det forsamlede Folk og dets Hurra-Raaben, da Kammerherre Anker gik fra dem. Da jeg kommer og sin der den selvraadige Mængde at have bemægtiget sig det lille Skib uden Roer, og finder ved Examination, at det forholdt sig som forbemeldt, sender jeg Expres til Hr. Stiftamtmand v. Moltke, som strax fra sit Land-Sæde ankommer: Vi gaae begge til Hr. Kammerherre Anker, som staaer op af sin Seng, og roeligen fortæller os alt foregaaet, med Declaration, at han havde skjænket alt til Uddeelelse blandt de Fattige, for at overtyde den forledte Skare, der ey var andet og meere i Skibet, og at han som ey handler med Korn-Varer, ikke kunde efter Menneske-Forstand destinere et lidet saadant Partie kiøbt dyrt af Kiøbmænd her, til udenrigs Handel, i et lidet Skib paa 15 en halv Læster; Hr. Stiftamtmand v. Moltke beder Kammerherre Anker give sig dette skriftlig, som han strax med gav Stiftamtmanden, og derpaa gaae vi, uden at Kammerherre Anker begiærer af os nogen afstraf set, eller taget i Bevaring, eller mindste lovlig Assistence. Da jeg nu efter Stiftamtmandens Ordres vilde exequere Skibets Losning, Varenes Bevaring og Uddeelelse i sin Tiid, sætter Mængden sig derimod, og nogle uvedkommende Personer vil med Magt bemægtige sig Skib og Ladning paa den voldsomste og ulovligste Maade; Hr. Stiftamtmanden oplæser Hr. Kammerherre Ankers Brev, og forklarer Sammenhængen o. s. v. paa Raadhuset til nogle Formænd for Skaren, men da man, eft dette Overlæg, vil ordentligen og lovligen losse, sætter skamløse Folk sig derimod, og viser all muelig Didrespect for Love, Orden og Øvrighed, saa at Stiftamtmand, Magistrat, Byefoged, Told Segl intet kunde udrette; Da tiller den militaire Vagt ved Hr. Vice Commandanten Hr. GeneralMator v. Kaltenborns Foranstaltning, og Oplysningen skee i dens, Magistratens, Garnisonens Herrer Officierers og Toldlodens Overværelse, men 4, som havde været skamløse i Udtryk og ulovlig Adfærd, bleve under Oplysningen arresterede under militaire Vagt, og da Oplysningen var forbie, og alt befundet som opgivet af Hr. Kammerherre Anker og ikke et Bord, Planke eller noget andet, uden nogen ubetydelig Skibs-Provision, i Skibet, skulde de formastelige henføres til Fæstnings-Vagten, da Byens Arrest-Huus er troedes stærkt nok for en opløbende Mængde af Folk, der ey vilde modtage Raison, og lyde Love og Øvrighed - Under Transporten tilstormer Forket, forsøger at frarive Capitaine-Vagtmester v. Juell og Vagten de arresterede, kaste Steene og vil bruge Vold, ja forsøgte endog at opbrække Fæstnings Barrierer; men Arrestanterne kom til sit Sted; Hele Dagen gik Patrouiller af militaire, da den civile Øvrighed intet kunde udrette, Folket fra Forstæderne mumlede, forsamlede sig Tropviis i Gaderne heele Dagen, viiste sig rasende og støiende, ja gik saa vidt, at de vilde have Hr. Kammerherre Anker af Hesten, da han roeligen reed fra sit Huus til sit Land-Sted, og attaquerede siden hans Broder Hr. Jess Anker der kom til Byen fra Landet uden at have vidst noget af alt som foregik, begiærende af dem begge de Arresteredes Løsladelse, og naturlig svarede Hr. Kammerherren, at han ingen Øvrigheds Assistene havde forlanget, og at han hverken kunde indsætte nogen i Fæstningen, ey heller løslade nogen; Det ridende Artillerie under Hr. General-Adjutant Bielefeldts Commando, med hans Herrer Officierer, viiste al muelig Afsistence til Ordens Vedligeholdelse, men forgiæves, uden at ville bruge Magten, som man af Skaansomhed vilde opsætte, indtil Hr. Stiftamtmanden, under all Skarens eenstemmige Forpligt ved 9 udnævnte, der lovede at forføye sig roeligen hjem, naar de fangne bleve udleverede, dertil resolverede, efter skrivtlig ForFindelse af de 9 udnævnte, samt at de Fangne med fleere Medskyldige kulde sistere for Forhørene m: v. Nu er Alt roligt. Mængden troede, dee og vare Skibe i Wekkerød lahdede med Korn af Hr. General Krigs-Commissaire Anker, der aldrig har afskibet andet end hans Godses Producter, og der fandtes intet Tegn til saadant urimeligt Foregivende, som vel forhen med Udskibning af Korn, da det var tilladt, har fundet Sted herfra ved andre Kjøbmænd; Skulde ey den ene Bye hielpe den anden med Tilførsel, kunde jo og her blevet langt dyrere end det er, og aldrig saa dyrt som paa andre Steder, uden at nævne den totale Mangel som hersker paa andre Steder og i andre Rigee, hvilket vi der leve i Roe ved en viis Regjerings kloge Forhold burde paaskiønne; Her kom jo i disse Dage Ruug fra Frederichstad til Hr. Bager Bølling, og Korn fra Drammen til Hr. General Krigs-Commissaire Ankers Brugs-Folk, hvorfor skulde da ey Korn og Gryn kunde sendes til at afhielpe den nytoriske Mangel paa Moss, da Skibene med disse Varer gaae det Sted forbie, formedelst Jndseylingens Besværlighed med at have en anden Vind nødig end for at gaae hid med den samme fra Havet. Jngen fornuftig og dydig Borger som ønsker Orden, med Lydighed under Lovene, kan approbere dette Optrin, formedelst den uskyldigste, lovligste og retteste Sag, Hr. Kammerherre Anker har saa anthentisk beviist og saa ædelmodigen behandlet. Jeg troer mig forpligtet paa Embeds Vegne at give denne sandfærdige Relation, til det respective Publicum, for at forekomme usandfærdige og upaalideChristiania Politie-Kammer den 17de Junii 1795. lige Rygter. A. Bull,