Berlingske Tidende, 1790-07-05
Udtog af Beretningen og Attaqven mod Sawitajpal, den 4de Junii. (Af Götheborgs Tidningar. Aldrig er vel nogen Affaire bleven foretaget med større Overlæg, end Angrebet paa Sawitaval. Efterat Ansalvar bleven indtaget af Russerne, frygtede Baron Armfeldt for, at de skulde trænge længere frem i Finland. Den letteste Maade til at afvinde dem igien deres Fordeele, eller i det mindste at svække dem saaledes at Generalerne v. Platen og Pauli kunne sættes i Stand til at drive dem temmelig let tilbage, troede han at være denne, nemlig, at angribe og indtage Savitaipal, giøre Mine mod Wilmanstrand, og saaledes tvinge Russerne til at svække sin Styrke ved Walkiala og Anjala. Alle indløbne Efterretninger saavel af udsendte Speidere, som af Bønder, der boede i Fiendens Naboelaug, stemmede deri overeens, at hans hele Styrke ei udgjorde meere end 1000 til 1400 Mand og nogle saa Kanoner, endskiøndt han figurerede med en stor Leir og mange Batterier. Man troede derfor, at ingen beleiligere Tid kunde gives og Attaquen blev besluttet. Fra fire særskildte Steder skulde Fienden angribes og derved sættes ud af Stand til at kunne med Eftertryk forsvare sig paa noget Sted. Den 4de Junii Kl. 12 om Middagen blev berammet til Angrebet. Den ene Colonne, anført af Baron Armfeldt skulde marchere frem paa den sædvanlige Bet fra Karnakosky til Sawitaipal; den anden Colonne, der blev commanderet af Oberstlieutenant Tawast, skulde gaae igiennem en Skov til den saa kaldte Wilman strands Vei; den tredie, anført af Oberstlieutenant Gripenberg, skulde paa Pramme gaae over til den høire Sids af Sawitaipal fra Snominiemi, og komme fra Veien til David stad, og begge Kanonjollerne, anførte af Major Dubordien samt Capitainerne Hierta og Dorchemont, efter hvilke fulgte endeel Baade med Jnvalider, skulle attaquere fra Søesiden og bestandig giøre Mine til Landgang. Kanonjollerne skulde begynde Angrebet paa høire Flanke, derefter Oberstlieutenant Tawast paa den venstre, og derpaa Baron Arm feldts og Oberstlieutenant Gripenbergs Colonner. Efter Ordre begyndte og Kanonjollerne først. Baron Armfeldt ankom og til den bestemte Tid med sin Colonne, der bestod af Livbataillonen, af Nerike og Wærmelands Regimenter, en Deel af Jønkiøbing og Dalekarlene. Fiendens Forposter bleve drevne tilbage og man rykte frem til deres Retranchementer. Men nu fik man først at vide, hvor urigtige de indhentede Kundskaber vare, da man i Steden for 1400 Mand og nogle faa Kanoner, sandt ikke mindre end 4000 Mand og 30 Kanoner paa 7 Batterier imod sig. Adskillige mislykkede Forsøg og derved lidte Nederlag begyndte at giøre Mandskabet forsagt, saa at det ikke meere vilde lyde de givne Ordrer, uagtet al den Umage, som Officererne gjorde sig for at opmuntre dem. Da Værmelændingerne ikke kunde formaaes til at holde Stand, satte Baron Armfeldt sig selv i Spidsen for dem, i den Tanke, at indtale dem Mod og Tapperhed, og bevæge dem til at bestorme Fiendens Retranchementer. Men just i det samme blev han skudt igiennem den høire Skuldre og fik tillige en svær Contusion i Hovedet, saa at han faldt til Jorden. Dette forøgede endnu mere Soldaternes Frygt, og omendskiønt den saarede Baron med Pistolen i Haanden truede med at skyde paa den, der ikke holdte Stand, saa var dog alt forgiæves, og deres Flugt kunde nu ei mere hindres. Oberstlieutenant Frisendorf fik derfore befaling at bedække Retraiten, hvilket og skeedte paa beste Maade, og Baron Armseldt blev ført tilbage til Leiren i den farligste Tilstand. Saa ulykkeligt blev Udfaldet paa den snildeste Plan. Havde Oberstlieutenant Tawast kommet frem til rette Tiid og forceret det Russiske Batterie paa den venstre Flanke, kunde man visselig have ventet det lykkeligste Udfald. Hans Colonne, som var bleven forvildet i Skoven, naaede omsider det Russiske Retranchement. Lieutenant Sund attaquerede det med Sawolax=Jægere paa det dristigste og havde vist nok gjort sig til Mester deraf, dersom han havde faaet den Bistand, som han forlangte af Oberstl. Tawast; men i det han forgiæves ventede, og udholdte Fiendens Jld saavel fra Batteriet som Jnfanteriet og Jægerne, blev han omringet. Han formerede derfore en Firkandt, og slog sig i denne Stilling igiennem Fienden med et ubetydeligt Forliis af 9 Mand Døde og Saarede, indtil han naaede Colonnens Hovedstyrke. Oberstlieutenant Gripenberg, som fra Velen til Davidstad skulde anfalde, blev og saaledes sinket, at han kom 3 Timer for silde, og kunde altsaa ingen Ting udrette.