Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1827-02-05
Akademiet har nu faaet den Besked: at Hs. Majestæt ikke vil modtage dets Bønskrift imod Presselov Udkastet. Da den tjenstgjørende første Kammerherre Skrivelse herom af Kantsleren den 25 Jan. var oplæst, besluttedes, at Adressen skulde føres til Protokols, men ikke bekjendtgjøres. Endskjøndt Marq. v. Lally=Tolendal ikke, billigede Forslaget i det Hele, maatte han dog tilstaae, at Bønskriftet ei kunde være affattet i en mere Færbødig og sømmelig Tone. J de Deputeredes Kammer er Hr. Bonnet valgt til Ordfører for den nedsatte Kommission til at prøve Udkastet. Arbeiderne i alle Hovedstadens Bogtrykkerier have skillinget sammen, for at udrede den Kourreren idømte Pengemulkt. Loven imod Negerhandelen er af de Deputerede antaget med nogle Amendements. Stjernen gotter sig ikke lidet over, at forhenværende Politie=Præfekt og Minister, Baron v. Pasquier, i Forhandlingerne om Montlosiers Ansøgning tilraadede, heller at foreslaae Jesuiternes Gjenindførelse, end at taale Noget, som Lovene forbyde. Derimod antager Koureren, at Ministrene, i Følge Pairskammerets Beslutning, burde tiltales som Høiforrædere, for vitterlig Overtrædelse af Lovene, og spørger, om Bevillingen til 45 nye Nonneklostere er det Svar, som kan ventes fra den geistlige Minister, Det er den spanske Gardekapitain Valdes Alguer, som er bleven forviist Frankerig, og nu har begivet sig til Belgien. J de Deputeredes Kammer imødeseer Man en Begjæring til Ministrene om Oplysning af Frankerigs nærværende Stilling til Engelland, Portugal og Spanien, som under nærværende Forvikling høist ønskelig for Handel, Jndustrie og Eierne af Statspapirer. Fyrst Talleyrand skal være uden Fare. Jblandt de Mange, som personlig have besøgt ham, er Hertugen af Orleans og Erkebiskoppen af Paris. Da den Sidste lod sig melde, skal Fyrsten med et Smiil have spurgt: ner min Upasselighed da saa betydelig som Tal mas Sygdom? (Man erindrer, hvor ivrig Hr. Erkebiskoppen tog sig af Dennes Omvendelse.) Jnstruktionsdommeren har ogsaa været hos Fyrsten, for at modtage hans Erklæring, der lød paa, at han havde bivaanet Sørgetjenesten ikke som Overkammerherre, men af Pligt. Han haabede ogsaa at overleve den i Straffeloven bestemte 20de Dag. Maubreuil havde han iøvrigt aldrig seet eller staaet i nogen Forbindelse med. Sagen faaer herved en mindre Vigtighed, end baade Ministeriet og Hr. Manbreuil selv har villet give den. Denne vedbliver i sit Forhør, at har har valgt dette Middel, for at blive hæftet og foranledige en ny Undersøgelse af sin tidligere Historie. - Maubreuil, som tituleres Marquis, er fød i Bretagne, og traadte, efterat have tjent ved den franske Hær, i Kongen af Westphalens Tjeneste. Det var paa Veien til Fontainebleau, at han plyndrede Dronningen, under Foregivende at være befuldmægtiget til at skaffe de af Familien Bonaparte, ranede Krondiamanter tilbage. Regjeringen befalede vel siden at tilbagegive disse Sager; men der manglede et Skrivertøi af stor Værdie. Maubrenil blev nu hæftet; men da Retten erklærede sig inkompetent, igjen sat paa fri Fod. J de 100 Dage hæftedes han atter; men udvirkede sin Frihed ved et høist fornærmeligt Skandskrift imod Ludvig VIII. J Aaret 1817 blev han atter stævnet paa Grund af Diamantrovet; men fandt under Sagen Leilighed at undvige og flygtede til Engelland. Siden har Man intet hørt til ham, førend han nu pludselig igjen traadte frem paa Skuepladsen.