Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1782-06-21
Giæstebud. for at give Læseren et desto bedre Begreb om den iblandt Mogolerne udi Jndostan brugelige Spise, saa og om deres Maade at spise paa, vilde vi her anføre den Efterretning man har om det Giæstebud hvilket Asaf Chan, under Je han Ghirs Regiering, loed anrette for den Engelske Gesandt, Sir Thomas Rove. Giæstebudet blev holden i en meget stor og skiøn Telt, som var sterk igiennemrøget med vellugtende Sager. Gulvet derudi var belagt med meget kostbare og store Tepper. Derforuden blev paa de Steder, hvor Maaltidet skulde holdes, lagt andre Tepper af sammensyet, Læder, som blev bedækket med skiønne hvide Duge af Callico. Derpaa blev sadt en stor Mængde af Sølv=Fade med forgyldte Rander, som vare mestendelen ikke større end Tallerkener. Til dette Giæstebud blev ingen af Gesandtens Folge tilladt at komme, undtagen hans Kabinets Præst Hr. Ferry. Disse tre sadte paa Gulvet, med Benene lagde korsviis over hinanden, ligesom i en Trekandtsaaledes, at de vendte Ansigterne til hverandre, og Sir Thomas sad i en temmelig Distance, paa høire Haanden fra Chan. Enhver havde sine Rætter for sig. Gesandten havde ti Fade, Hr. Ferry havde ti Fade min mere, og dre, end som Chan, der havde Tredsinstive. Alle disse Fade, blev paa eengang tillige sadte for dem, og imellem hver var der Plads for Betienterne, at de kunde komme til, og fremsette en efter den anden. Rætterne vare allesammen meget velsmagende. Maden angaaende, da vare de store Fade fulde af Riis, som var kogt ganske mør dog Kornene vare heele, kry det med Jngefer, Peber og Smør, og med adskillige Farver. Mange andre vare forsynede med adskillige Slags Kiød, med unge Høns, med mange Sorter Fuglevildt, og alt dette var skaaren i smaa Stykker. Derpaa fulgte adskillige Gallerte og igiennemsilede Kiød=Supper, kogt Rus=Meel, som var sødgjort med Sokker-Candis og Rosen-Vand, som blev spiset koldt. Jblandt andet var deren Rætt, som var overmaade deelicat, den bestod af ungt Hønse=Kiød, som var tillaved med fine stødte Mandler og RiisMeel, og var hakked saa fiint, at man ikke kunde giøre Forskiel paa hvad det maatte være som saaledes var blandet tilsammen, dette havde man og gjordt sød med Sokker-Candis og Rosen-Vand, og vellugtende med Ambra. Portugiserne kalder denne Ræt, Mangee Real, Spise for en Konge. Andre Rætter bestode af Bagværk paa adskillige Maader tillavede af det skiønneste Hvede-Meel, blandet med Mandler og Sokker, ja noget deraf, var der sadt Lugt paa, og endeel var foruden Lugt. Jmod Slutningen fremkom der Jord-Pærer, Potatos, som vare fortræffelige og skiøn tillavede, mangfoldige Slags Sallater, og de allervareste Landets Frugter, hvilke til Deels vare indsyltede, andre ganske friske, derpaa fulgte mange Sorter conditerede Rødder, afskallede Mandeler, Rosiner som vare tørrede i Solen, Pruneller og andre Ting mere, for at giøre Tallet fuldstendigt til de bestemte Rætter. Om Mogolernes Sprog og Lærdom. Det sædvanlige Landets Sprog, som bliver kaldet det Jndostaniske, haver meget Overeensstemmelse med det Persiske og Arabiske, men det falder dog noget blødere, og er let at udtale, det er meget eftertrykkelig og kort. Deres Bogstaver ere og meget anderledes, og bliver ligesom de Europæiske, skreven fra den venstre og til den høyre Haand. Det Persiske Sprog bliver talet til Hove, og det Arabiske er det lærde Sprog, endskiøndt Mogolernes ganske Lærdom bestaar i slet intet videre, end at de kan læse og skrive, thi de har slet ingen anden Fornuft-Lærre eller Tale-Kunst, end hvad som deres Natur lærer dennem. Jmidlertid besidder dog endeel af disse Folk en meget stor Forstand, og de kan hastig og overmaade vel tale om en Ting, og dersom Videnskaberne vare kuns iblandt dem, bekiendte og udi Flør, da vilde visselig mange fortræffelige Ting komme fra dennem for Lyset. Det bliver og sagt om dem, at de forfærdiger Bøger, som indeholder vigtig Digt og Historier saavel om deres egne, som deres Naboers Lande.