Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-05-04
Aalborg, den 30te April. Da der i denne Tid ventileres om en Forandring i Brugen af Meddomsmænd i Livs- og Æressager, Bestillinger, der hidtil sædvanligt udføres ved saakaldte Stokkemænd, er det i flere Henseender ganske mærkeligt at erfare et Tilfælde i senere Tid, hvor saadanne Meddomsmænd, imod Sædvane, have afgivet en Dissens fra Dommeren og ved deres Stemmepluralitet gjort denne Dissens til gjældende Dom. Dette har nemlig, efter hvad vi have erfaret, været Tilfældet ved den imod Propr. Formann til Dronninglund i Sagen mod By- og Herredsfoged Heiberg afsagte Dom, idet nemlig Dommeren, const. By- og Herredsfoged Rømer, havde kjendt den Anklagede skyldig i 300 Mulct og 2 Aars Censur, Meddomsmændene derimod, der bestaae af lutter Bønder, ved deres Dissens tilkjendt den Anklagede 500 1 Mulct og 3 Aars Censur, hvilket kom til at udgjøre hans Underretsdom. Da man saaledes seer, at der kan gives Meddoms mændene – om disse endog ere Almuesmænd, hvem Dygtighed til en Dommerfunction vanskeligere kan tiltroes – en overveiende Jndflydelse paa Æresdommes Afsigelse, er det vist af største Vigtighed, at dette Punct i Lovgivningen ordnes paa en anden Maade, især saalænge den Anklagede ikke, som ved Juryindretningen, selv har Andeel i Valget af Meddomsmændene, paa hvis Jndsigt i at dømme og Selvstændighed til ikke at lade sig benytte af ydre Jndflydelser og Machinationer det ofte meget kan komme an. Hvad Hr. Formanns Dom angaaer, kan det, efter den Belysning af samme, der nu er erholdt, vel formodes, at han lader den indanke for høiere Domstol, hvor muligt ogsaa yderligere Beviis førelser kunne ventes ham bevilgede. (Aalb. Av.) 3die Mai. En i sin Beskaffenhed ligesaa mærkelig som i sine Virkninger beklagelig Fallit er i denne Tid indtraadt her i Egnen, nemlig Handelsmand Th. Chr. Hoffmanns i Løkken. Ved Siden af Passiva, saavidt man efter et Overblik over Status har kunnet fatte, til Belod af 200,000 3, viser den optagne meget høie Taxation kun en Activ formue af 28,260 R. De ved denne Fallit voldede Tab ere saaledes meget betydelige, og udbrede sig fornemmelig over en stor Deel af Vensyssel, hvor mange Proprietairer, Forpagtere og Bønder, saa og flere Handlende have maattet friste et stort Forliis, der paa enkelte Hænder løber op til flere Tusinder. Men hvad der ved denne Jnsolvents frembyder en endnu større Mærkelighed er, at ingen af Creditorerne, med Undtagelse af een Eneste, har Udsigt til at faae en Døit, og at denne Ene har ingenlunde havt sit Krav beskyttet ved tidligere Pantsætning, der havde kunnet oplyse de Øvrige om Sagernes Beskaffenhed, men har vidst at sikkre sig sit Tilgodehavende, til Præjudice for alle Øvrige, paa en Maade, der tilvisse er skikket til at vække den Opsigt, som den rundtom har foranlediget. Denne Creditor er Procurator Westerbye i Hjørring. Denne, i Forening med Fogden, indfandt sig pludseligt ved Nattetid hos Hoffmann, for at gjøre en Arrestforretning. Reqvirenten angav, at han, der i en lang Række af Aar jævnligen, mod Vexelobligationer og Vexler, har forskaffet Reqvisitus Pengeforstrækninger, som nu, med Tillæg af Beløbet for en protesteret Vexel, ere opløbne til den betydelige Capital af 53,241 Rbd. 59 s.,der ere forfaldne til Betaling, seer sig nødsaget til nu at fordre denne, og i Mangel deraf begjære Arrest osv. Forretningen sluttedes Kl. 2 om Morgenen, og Kl. 4 skredes der til Execution &c. Skulde den Relation være Sandhed, at Hs. Bøger Jntet skulle indeholde om hans store Mellemværende med Proc. Westerbye, da faaer Sagen vistnok et noget besynderligt Udseende, som idetmindste formeentlig vil gjøre Beedigelse fra Creditors Side fornøden. Ligesaa har det vist ogsaa maattet vække grundet Forundring, at Hr. Westerbye i det Tidsrum han har svævet i et saa betydeligt Mellemværende med Hoffmann, har været Correspondent og Consulent for et Altonaer Huus, der er interesseret med et Beløb af c. 10,000 Mk. Banco, og først to Dage efter ovenmeldte Forretning har tilskrevet dette, at han, efter Forliset af adskillige af Hs. Fartøier, har fundet sig foranlediget til at erhverve hans Bo beskrevet, for at sikkre sit eget Tilgodehavende, og saaledes ikke længere kan befatte sig med at varetage benævnte Huses Tarv. (Aalb. Av.)