Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-02-10
Disse Dandserinders Hovedtalent bestaaer ikke i Føddernes Smidighed, i Legemets Lethed og Stillingernes samt Bevægelsernes Ynde, men i Hofternes overordentlige Bevægelighed. Deres Dands er et Slags letfærdig Pantomime, thi deres Ansigts Udtryk ledsager alle deres Bevægelser, som ere fulde af vellystig Ynde, men ogsaa ofte oprørende Usømmelighed. Den Dandserinde, som man vilde jeg skulde beundre, som henrykkede alle, og blev lønnet med de meest larmende Bifald, holdt Castagnetter i Hænderne, lang og accompagnerede sig selv, til Afvexling, med et Instrument, som havde tre Strenge og lignede en spansk Mandoline. Trættet ved denne Scene og halv bedøvet af Larmen omkring mig, stial jeg mig hemmelig bort, trods den Ulykke, at disse Damer kunde beskylde mig for Mangel paa Smag eller for en alt for stor Følsomhed. J Damiette havde jeg Anledning til at besøge et Harem, som tilhører Aggen, Provindlens Gouverneur. Det ligger næsten ligeoverfor Hr. Fakers Bolig, paa den modsatte Bred af Nilen, og er omgivet af en Have paa tyrkisk Viis, d. c. et Rum eller en Strækning Land uden Træer. Jeg lod mig føre derhen af en portugisisk Læges Kone, som forstod noget italiensk og arabisk. Vi bleve modtagne af en prægtigklædt, sort Eunuck, som førte os ind i et meget ligt Værelse, der havde Jernstænger, for Vinduerne, og hvis hele Meublement bestod af en eneste bred og lav Sopha. Han forlod os derpaa for at melde sine Fruer vor Ankomst, og strax efter kom Agaens to Gemalinder, ledsaget af to af sine Døttre, hvoraf den ene endnu var et Barn, men den anden gift med en Officeer af Armeen. Desuden havde de et Følge af omtrent tyve unge Slavinder. Agaens tvende Gemalinder, saavelsom hans Døttre, toge Plads ved min Side, men Slavinderne stillede sig li overfor os i en Halvkreds, med Armene over Brystet, i en ærefrygtfuld Stilling. Da disse Fruer kun talede tyrkisk, saa behøvede de endnu en anden qvindelig Tolk, som talede baade tyrkisk og arabisk, ligeledes maatte vi, for at gjøre os forstaaelige, betjene os af to Personer og tre Sprog; det jeg sagde paa Jtaliensk, blev oversat paa Arabisk, og fra Arabisk paa Tyrkisk. De Misforstaaelser, som opstode af vore slet oversatte Spørgsmaal og Svar, vare meget løierlige og frembragte en saadan Lystighed, at gjentagen Skoggerlatter snart beseglede den indbyrdes gode Forstaaelse. Agaaens ældre Gemalinde vedligeholdt imidlertid en paafaldende Gravitet, imedens de andre, langt yngre og af et livligt og interessant Udvortes, med uendelig Snaksomhed gjentoge de ubetydeligste Spørgsmaal og ikke bleve trætte af at undersøge alle Details ved mit Toilette. De bestormede mig med Spørgsmaal om mit Fædrelands Fruentimmere, og da jeg sagde dem, at vore Mænd kun havde een Kone og ingen Slavinder, saa betragtede de hverandre, uvisse om de skulde give denne Skik Medhold eller spotte over den. Næsten alle de skjønne Odalisker ere fødte i Syrien, Circassien eller Georgien, og jeg kunde i Magelighed beskue og prøve disse Skjønheder, som ere saa berømte over al Verden. De fortjente uden Tvivl deres Lovtale, imidlertid kan jeg dog forsikkre mine elskværdige Medborgerinder, ei alene for at trøste dem, men ogsaa for at dem, desuden havde de ikke antaget de ægyptiske Fruentimmeres smaae Fletninger, som mere vanzirede end forskjønnede Skabningen. De havde delige Hænder, men Ungdommens Friskhed, og Farve var forsvunden; jeg fandt hos dem alle et smægtende, hensvindende Udseende og en Mangel paa Fylde, som jeg havde ventet at forefinde hos dem. Ægyptens Clima, som ellers er saa sundt, har en skadelig Jndflydelse paa Qvindernes Skjønhed og paa de Børn, som fødes af europæiske Forældre. Det er sjeldent at udenlandske Familier beholde sine Børn, de døe almindeligviis i de første Aar, og dette er ogsaa en af de Aarsager, hvorfor Mamelukkerne i Ægypten aldrig have havt Afkom, og stedse ere blevne recruterede ved Kjøb af unge Drenge, som røves i Circassien og de Provindser, som grændse til Ural=Bjergene og det sorte Hav. Man gav os Forfriskninger paa et lidet lavt Bord af Cedertræe, prydet med skjønt Mosaik i Elfenbeen og Perlemoer; Collationen bestod af Sukkertøi, Bagværk af Honning og Frugter, samt af Sorbet. Jmedens vi vare sammen, brændte nogle Slavinder Virak i Røgelseskar af Sølv, og stænkte ofte Rosenvand paa os. To andre Slavinder bleve staaende ved begge mine Sider, og hvergang jeg drak eller spiste noget, ilene de med at brede en Serviette af grovt Linned, men dog broderet med Guld, under min Hage. Andre forjagede med Vifter en Sværm af Jnsecter, som Kagerne og Frugterne trak til os. Det syntes at være Pligt for Enhver, at opfylde en særegen Forretning. Efterat Forfriskningerne vare nydte, vilde de beholde mig hos sig om give Sandheden Ære, at Europa sikkerlig besidder Skjønheder, som kunne maale sig med Orientens. De, som jeg saae, havde den behageligste Ansigtsdannelse, meget pene og regelmæssige Træk, men det, jeg meest beundrede hos dem, var deres Haar, som, bølgende i naturlige Lokker, faldt lige ned til Bæltet. Enhver af dem havde beholdt sin Nationaldragt, hvilket frembragte en behagelig Forskjellighed iblandt bad skab, og sagde derefter Farvel."res Artighed, under Paaskud af mit Svanger Species 229.