Berlingske Tidende, 1834-06-21
Udenlandske Efterretninger. Nordamerikansk Gesandtskab i SiamDe forenede Nordamerikanske Fristater sendte i Aaret 1831 Fregatten Peacock med en diplomatisk Agent til det Jndiske Hav, for at besøge deres Handelsetablissementer i China, Jndien og paa de Molukkiske Øer, for at slutte Handelstractater med de forskjellige Regjeringer og om mueligt accreditere Consuler ved de Hoffer, som endnu ingen havde. J Aaret 1832 gjorde Gesandten Forsøget paa at slutte en Tractat med Cochinchina men Resultatet var ingenlunde gunstigt: Det Cochinchinesiske Hof vil ingen fremmede Consuler modtage, for ikke at være tvungen til at lade sig paanøde en Engelsk. – Derpaa vendte Gesandtskabet sig mod det af Europæerne saa lidet kjendte Siam; Canton Register af October forrige Aar giver følgende Beskrivelse over dettes Modtagelse og Underhandlinger sammesteds. Vi vendte os mod Siam, hvor vi, ifølge Beretningerne om Crawfords Gesandtskab i Aaret 1822, frygtede en langt værre Modtagelse, end selv i Cochinchina; men heri bleve vi paa en behagelig Maade overraskede; thi vel fandt vi i Siam mer Raahed, men dog i Grunden mere virkelig Forekommenhed, end iblandt Cochinchinas forfinnede Hoffolk. Peacock ankrede den 18de Febr. ved Udløbet af Floden Menam, og sendte en Baad til den lille og smudsige Stad Pakenam, ved den høire Flodbred, som vi vel fandt befæstet, men slet besat. Efter nogen Correspondence med Hoffet, bleve to Baade fra Bankok sendte ned af Floden, for at føre Gesandten, Capitainen og Ni af os til Hovedstaden. Bankok (eller Juthia ligger ved Flodbredden, og næsten alle Communicationerne i Staden skee tilvands. Den udstrækker sig fire Mile langs begge Flodbredder og ligger omtrent 30 Mile nordlig for Pak-nam. Jndvaanerne anslaae deres Antal til 500,000 Mennesker, hvis største Deel bestaaer af Chinesere. Det meest paafaldende Ejendommelige ved Staden ere de saakaldte Ynguda eller svømmende Huse, som indtage en betydelig Strækning ved begge Bredderne. De ere meget konstigen byggede af Træe og hvile paa stærke Flaader af Bambus, hvilke bindes til stærke Pæle, som ere nedrammede i Flodleiet; naar Husenes Eiere ville forandre disses Beliggenhed, saa løse de blot deres Huse og lade dem drive ned af Floden, indtil de finde en ubesat Plads. Gesandtskabe, naaede Bankok den 25de Februar, og Gesandten aflagde den følgende Dag et formeligt Besøg hos Ministeren for de udenlandske Anliggender. Hs. Excellence lænede sig til en Ottoman, og havde Puder af rødt Fløiel omkring sig, foran sig en Mængde Guld=Fade med Betel, Tobak, Vand o. s. v.; dette er et Privilegium, som blot de Personer nyde, til hvilke Kongen har skjænket saadanne Kar, saa at de udgjøre baade Boehave til bestandigt Brug og tillige Tegnene paa Eierens Rang. Antallet af de Tjenere og Hoffolk, der laae paa Knæe foran Ministeren, hvoriblandt adskillige af hans Sønner vare, betegnede endnu mere hans Rang, der imidlertid ingenlunde viste sig i hans Klædning, der bestod af almindelig Sirts og lod Bryst, Ryg og Fødder ubedækkede. De Siamesiske Stormænd ere stolte og grove, og en kold Egoisme synes at være den eneste Bevæggrund til deres Handlinger. Mænd af lige Rang mødes sjelden i Siam, thi den ringeste Forskjel i Værdighed er tilstrækkelig til at lægge den ene Mand for den Andens Fødder, da en Underordnet aldrig tør staae eller sidde i sine Overmænds Nærværelse. Denne Minister, en af de Uhøfligste i denne uhøflige Nation, modtog os med en let Hovedbøining og en uforstaaelig Lyd, uden at reise sig fra sit Sæde. Efterat vi Alle havde sat os, gjorde han en Mængde ubetydelige Spørgsmaal, hvorved nogle Jndfødte, af Portugisisk Herkomst, tjente som Tolke. Vi gjorde ham blot endnu eet formeligt Besøg ved et Maaltid, som han gav os Anledning af en Familiefest, da han lod to af sine Sønners Hoveder rage, hvilket skeer i det trettende Aar. Ved denne Fest blev den Portugisiske Consul indbuden, en Mand, der ved sit lange Ophold i Siam sattes i Stand til at give os mangen vigtig Underretning angaaende Landet. – Siameserne spise aldrig Kjød, ei heller drikke de Viin; hvorfor Ministeren blot var Tilskuer ved dette Maaltid. Efterat samme var endt, lod han Liniedandsere komme og et Drama opføres. Vi aflagde imidlertid mange Privatbesøg hos ham, for at fremskynde Underhandlingerne, og efterat disse vare endte, erholdt vi en Audients hos Kongen, den 18de Mai. Da Capitain Burne havde i Aaret 1826 fastsat Reglerne for det Ceremonielle ved saadanne Leiligheder, saa havde Gesandten ingen Vanskeligheder at overvinde herved. Hs. guldfodede, Majestæt tillader nu at fremtræde i Skoe, hvilke han anseer for en Prydelse, ligesom Turbaner, Ringe o. s. v. hos Østerlænderne; derfor vare vi ikke udsatte for den Fare, at vore Skoe skulde vorde os frastiaalne, som Tilfældet var ved Cramford. Vi havde Jntet at gjøre, uden at sætte os ned paa vore Hæle, lægge begge Hænderne sammen og gjøre tre Salams-, imedens Siameserne kastede sig tre Gange med Panden mod Gulvet. Palladset bestaaer af en Række grundmurede Bygninger, hvidt an strøgne og med forgyldte Tage. Gaderne omkring Paladset ere gode, men Militairet, som gjør Vagt, er aldeles elændigt. Audientssalen er et stort og høit Værelse, med Tæpper og malede Søiler og Vægge; men imedens de skjønneste Lamper og Malerier ere skjulte i mørke Templer, er det Kongelige Palads behængt med usle Hollandske Tinlamper og høist maadelige Chinesiske Malerier. Den øverste Trediedeel af Salen er ved et Forhæng adskilt fra det Øvrige; dette Tæppe rulles op, naar Kongen bestiger Thronen, og falder saasnart Audientsen er tilende. Man seer to Throner af forgyldt Træe, af hvilke den ene bruges ved store Ceremonier, den Anden ved almindelige. Denne staaer umiddelbart bag Forhænget, er fiirkantet og aaben overalt, saa at man fuldkommen seer Kongen. Den første Throne ligner derimod en Prædikestoel, og har fire smaa Aabninger, lig snævre Gothiske Vinduer, igjennem hvilke man bliver Kongen vaer. Denne brugtes ved Cramfords, hiin ved vor Audients. En Mængde Siamesiske, Peguanske, Chinesiske og Portugisiske Embedsmænd var tilstede i Galla-Uniform; Kongen var iført en vid Kappe af Sølvstof; Officererne bare Musselin-Kapper. Man havde givet os tre indfødte Portugisere til Førere; den Ene af disse var General, den Anden Oberst i Artilleriet. Kongen er ei hæslig, men af en mørk Farve og saa tyk, at han neppe kan gaae. Han har to Brødre, som have større Fordringer paa Thronen end han, da deres Moder var af Kongelig Herkomst. Een af dem er Præst, den Anden har ingen Beskjeftigelse. De kaldes Himlens Prindser og staae i høi Anseelse hos Folket. Efter nogle Dages Forløb blev en Tractat undertegnet; men Siameserne ere for skinsyge, til at indrømme os større Privilegier end hine, som Englænderne erholdt i Aaret 1826.