Aarhuus Stifts-Tidende, 1826-04-21
Nyheder fra Udlandet. Grækernes Frihedskamp. Jo desværre er Messolunghi falden. Hidlokket ved Haab om godt Bytte, havde over tredivetusinde Tyrker, luttet sammenløben Pak, forenet sig med Jbrahims Hær og Vasilads Erobring gav denne fornyet Mod. Herfra vendte Jbrahim sig mod Anatolico, som han lod beskyde fra sine Flydebatterier. Begge disse to Forter vare Nøglerne til Messolunghi, og ulykkeligviivar just den græske Flaade seilet hen til Hydra, for at eskortere nogle Skibe hid med Proviant. Krudttaarne, sprængtes og Tyrkerne stormede ind paa Fortet. Den var en blodig Masakre! Et befæstet Kloster, nær ved Strandbredden, blev først erobret, og hele Besætningen, 400 Mand, nedsablet. Da strømmede Mænd, Qvinder og Børn ud af Fortet, tilte ned til Strandbredden, og bade om Skaansel, imod at overgive sig, Jbrahim tilstod Jndvaanerne fri Afmarsch til Arta og lod dem tage saameget af deres Gods med sig som de kunde bære. Jmidlertid gjorde Messolungheheeltemodige Besætning endnu et Udfald, men blev slagen tilbage med 300 Mands Tab. Nu var Stadens vaabendygtige Mandskab smeltet sammen til 1400 Mand, af hvilke Enhver kun dagligen fik 4 Unzer Tvebak, for kummerlig at friste Livet, indtil den haarde, Dyst, som Tyrkerne beredte dem. Den 17de Februar, havde disse fuldført deres Pontons, for at angribe, Staden hvor den var allersvagest, og den 18de laaTyrkeflaaden sig tæt der udenfor. Fra nu af beredte Gra kerne sig til Døden, og holdt den 19de, 20de og 21de deres Dødsfest. Biskop Joseph uddeelte Sakramen, terne, hvorpaa Enhver begav sig paa sin Post. Den 25de ved Daggry, da det var lykkedes de europæiske tyrkiske Jngenieurs at nærme sig Staden paa hundrede rensettes Roder, forkyndtes Angrebet ved det frygtelige Allah skrig. Togange blev der stormet, og Muselmændene hvergang slagne tilbage, og to af deres Pontons bleve ødelagte. Da holdt Tyrkerne sig atter rolige indtil den 2den Marts, paa hvilken Dag det lykkedes Jbrahim at bemægtige sig Brohovedet, og fra dette Øieblik af var Stadens (hvis kampdygtige Mandskab nu kun var 227) Undergang afgjort. Men alligevel tænkte Jngen af dem paa at overgive sig, og ingen Mund udtalte Ordet: Capitulation, Enhver syntes fastbesluttet, at sælge sit Liv saa dyrt som muligt. Den 8de (20de, Marts slog endeligen Heltenes sidste Time. Kl. 10 blev Staden indtaget med Storm. Alle Mændene, saavel af Besætningen som Jndvaanerne, bleve ned sablede tilligemed en heel Deel Qvinder og Børn, af hvilke en stor Mængde bleve styrtede ned i Lagunerne, og den høiærværdige Biskop Joseph maatte lide Flammedøden paa et Baal af Huusruiner som vare slæbte hen paa Torvet. Henved firetusinde Oldinger, Qvinder og Børn vare iforveien sendte over til Petala og Calamo, to smaae Eilande som høre til de joniske Øer. Zantes Jndvaanere havde sammenskudt 20000 Talaris, for hvilke man havde kjøbt blandt andet 1600 Centner Tvebak og sendt over til de ulykkelige Flygtninger. Ogsaa havde Gouverneuren sendt endeel Soldater over til dem, og forsikkret de Ulykkelige om den brittiske Regjerings Beskyttelse. En engelsk Skipper, som paa hiin ulykkelige Dag befandt sig i Nærheden af Messolunghi, har fortalt i Corfu, at der hørtes Klokkelyd derfra den hele Dag, for at holde Qvinder og Børn til Bøn i Kirkerne. En anden Skipper har fortalt, at have seet den græske Flaade sto rende ad Messolunghi, men desværre Dagen efter at denne var tabt. Krigen i Ostindien. Kongen af Ava er bleven saa opbragt over de Fredsbetingelser som Britterne, have gjort ham, at han i det samme Øieblik de bleve ham forkyndte, lod myrde Overbringerne, og gav en streng befaling til at fortsætte Krigen paa det allerblodigste, og det uagtet man havde sluttet Vaabenstilstand, paa en fastsat Tid. Der havde allerede ved de sidste Efterretningers Afgang fra Calcutta staaet nogle blodige Slag, hvoraf et endogsaa havde varet i tre hele Dage, og kostet mangen Britters Liv. Birmanerkongen skal have opfordret sin Naboregent, Keiseren af China, til at forene sig med ham for at jage Britterne ud af Jndien.