Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-03
Som et af Tidens mærkværdige Tegn fortjener det at anføres, at Aly Pascha af Janing har forladt Jslamismen, og er gaaet over tilden christelige Religion, opfordrende alle Grækere til, under hans Banner at bekjempe Muhamedanerne. - Janina, eller Janna, Jannina, Joan ning er en Stad paa Grændserne af Epirus, nær Bjerget Pindus i Thessalien. Den beboes af rige græske Kjøbmænd, og var, hvilket ikke er umærkværdigt, fordum et under Naupactus hørende Bispedømme, om hvilket det i Notitia Andronici Palæologie hedder: Joonninorum cum NaupactiEpiscopatui subderetur honore Metropolitino honestata est. Uberegnelige vilde følgerne være for hele Europa, ja hele den cultiverede Verden, dersom Christendommen for det første i det europæiske Tyrkie kunde vinde Seier over Jslamismen, som saa forfærdeligen trykker den, og om Paschaen af Ja ning kunde bane den Veien dertil. Derved vilde de herligste Landstrækninger paa Jorden, nu nedsjunkne i det dybeste Barbarie, skjøndt eengang en Vugge for alt Ædelt og Skjønt i Daad og i Skrifter, atter kunne blive et Tilflugtsted, for Europas, mangfoldige forarmede og nedtrykte Sønner. Men haard vilde upaatvivleligen denne Kamp blive; thi Jslamismens Aand er Kilden til alle politiske Misbruge i hine Lande. Koranen, der skulde være den Bog, der mildnede de muhamedanske Sæder, da den betragtes af Muselmændene som Lovgivningens og Statskonstens Grundkilde, er ikke allene et Væv af tankeløse Phraser, overdrevne Declamationer om Guds Egenskaber og en Samling af de latterligste Fabler, men den præker tillige uophørligen den afskyeligste Fanatisme. Den taler ideligen om Ugudelige, Vantro, Guds og Prophetens Fiender, Oprørere mod Gud og Propheten &c. Ophøiet over al Tvivl foregiver den at føre alle, som troe paa den og stride for den, til Himlen. Muhamed gjorde sig til Guds Tiener for at undgaae hvert Skin af Egen Fordeel, og han prækede vel paa adskillige Steder af Alcoranen Tolerance, men for hvilken Priis denne kjøbes sees bedst af de Efterretninger, som den nyligen afdøde Volney meddeler angaaende de Christnes Skjebne i Syrien (i hans Reise til Ægypten og Syrien 178386, T. 2.), hvoraf man kan slutte sig til deres Stilling i andre ottomanske Lande. "Gudstjenesteens Forskjellighed, siger han, har for den borgerlige Forfatning de skadeligste Følger; Muselmændene og de Christne behandle hverandre giensidigen som Vantro, Rebellere og Ryggesløse; de have saadan Afsky for hverandre, at et Slags evig Krig opstaaer deraf. Man veed, hvilke Udskeielser hos den ufornuftige Pøbel Opdragelses-Fordomme stedse frembringe; disse Landes Pøbel gjør ingen Undtagelse, og det værste derved er, at Regjeringen, istedet for at bilægge disse Uroligheder og hæve dem, ved sin Partiskhed vedligeholder dem. Volney anfører derpaa alle de Undertrykkelser, som de Christne lide her, og viser, hvormeget Adskillelserne maa hos begge Partierne vedligeholde Hadet, hvis Følger yttre, sig endog hos de laveste Folkeclasser. Den elendigste Muselmand lader sig hverken hilse med Salamalaik eller takker dermed, og man maa endog være fornøiet, at han ikke betjener sig af de almindelige Tillægsord Vantro, Frafalden, Hund. - Af alt dette sees, hvormeget Fanatismen, lige fra Korstogenes Tid indtil de Franskes Tog til Ægypten, maa have laae Hindringer i Veien for enhver europæisk Erobring, og intet Under, at Napoleon selv maatte lempe sig derefter og udgive sig i Ægypten for en Muselman. Nyere Forfatteres Jdee om at udvide Europas Grændser ved at tilegne sig det europæiske Tyrkie, vilde derfor neppe ved Vaabenmagt allene kunne opnaaes, saalænge den islamitiske Fanatisme viser en faa stor Modvægt, og allerede i Middelalderen, har tilintetgjort Frugterne af sex Korstoge, kjøbte med Millioner Menneskers Blod. Derimod vil Øiemedet lettere naaes, naar man søger at vinde de mindre mægtige muhamedanske Fyrster, og ved mildere Sæders Jndførsel at dæmpe en altfortærende Fanatismes Luer. Et Skridt af saare stor Vigtighed synes at være gjort ved den anførte Aly Paschas Overgang til den christelige Religion. Enhver anden Erobring synes at ville blive ødelæggende for de Europæere, som i disse Lande udføre den. Østerlænderne ere maaskee ikke saa utilbøielige, som man troer, til at modtage en bedre Cultur og afryste det despotiske Aag, den nedtrykker dem i Støvet. Mueligen er den Fremskridt i et Slags Cultur, som Ægypterne under den nuværende Pascha synes at gjøre, en Frugt af de Franskes Erobring i Aarene halvfemsindstyve, ligesom den spanske Revolution for en Deel synes at være en Følge af deres senere Ophold i Spanien.