Berlingske Tidende, 1767-10-23
Wasa, den 8de September. Sldet Sophia Alder fra Jacobstad, ført af Kiøbm. Jod Figen den yngre, med 14 Mand Besætning og 12 Passagerkandede den 29de Aug. 4 Ande Noroven fra Walgrund Øye, N. Stad, paa Sandre Kanten af en toftig, usonlig og ganske farlig Steengrund, kaldet Helsken, at det en Maaneds Tid forhen havde kamret paa Øste Sagingrunden, N. O. fra Øregrund, og siden drevet midt efter en Bottiske Viig, uden Baad, Seil, Master, Roer, Rellinse, eller Overdæk imellem Backen og Standsen. Bemeldte seglede den 20de Julien. M. 10 Form. fra Stockholm dette at nylig for tilbyttede tid, det han sorte som Skipper Stermand. Samme Tid paa Dagen den 30te, ved en med Skante de Skibet paa det Sted som oven er meldet saa prat, at Mandskabet og Passagers neppe finge RaadPantsomme Salongne, at biergengagtennem en steen rugeEmands Roden, førend Vandet behændte ade RummensHaldende de vedhaftigt Dragtniennem Camt mener Faaesaasnasteenger, Fremmede ne, og bortsette alt Ca Rammen, paa Skandsen og im dem atter ind dant advare, samt kort derefter begge Jøder dem Mandkabet formedelst paakommen Rædsel, ste vove at bierge, uagtet at 2 Passagers anraabte om Bistand dertil, og er deres Fortant, samt med stor Aare, bevarede dem over et er fra Brigeres Vold. Man som over en Øxe, og siaderne afhuggede paa den forrette og Formasterne, paa den Si som mod oven Vandet, hvorpaa samme Master brættedes ved altet, og den verste Reysning af Stormasten oven for Ma heden; derved reyste Skroget sig noget igien, men Vandet sto her over Lugerne paa Dattet. Den nederste Deelaten paa Caen bestaaer dette var bleven senderenset af Formasten ved sees Aald, og af Bølgerne, men den verste Deel deraf var i Be og paa den maatte uden de samtlige Menneder opholde sig, og Belternes fald, i Hunger og Frost, avente deres Slæb Den ste og aden Aug., da det var stille, fandt man Udvereved et tilgort Redskab, fra Bonden af Fartøyet igiennem Lude at hente og 3 Sækker Korn, som af Vandet var udblodt, e Stytter Kiød og en Gryde, hvilke Fødevadeci stille Veyr ble Søevand oplaagre, og deraf have samlige disse Menne er abele Tid igiennem opholdet Livet. Naaden 3de, adsgade i Søen nogenledes tille, Himmelen Aar, og Vinden fore. fra S. O., deels fra S. W., indtil den 16de, da en stærk af Sønden paakom, som holdt ved den 17de og 18de. meleden 16de maatte man, af Frygt for no og enhan farligere ling, kappe Resten af Stormasten, 2 svære Ankere og kort ef tredie, saa og Roeret i Søen, samt løsgiøre de forhen nedfalden Master, hvilke endnu fulgte Skibet ved de afhuggede Vanter paa Bagbords Siden, og ved deres bestandige Arbeyde i Bol gerne fordærvede Relingerne og Dækket. Den 17de løsnedes det ovre Dær imellem Backen og Skandsen, hvilket, tilligemed Mast rødderne, Rellinger, Pomper, og Siderne oven Underdækket, sønderbrødes Natten til den 18de af svare og usædvanliggætte Bol ger, og dreve fra Skibet. Den 18de ved Middags Tid løsnedes Spilstagen under Dækket paa Storbords Siden, Tækningen begyndte at afrives, og den hele Side ned af Kolen at sønderbrydes: Planterne samt Mellemærket forbi Skandsen og Styrmands Rummet, ind under Cammen, brækkedes og skildtes fra; og havde hele Resten ikke kunnet undgaae aldeles Undergang imellem de tæt paa hinanden gaaende Bølger og Neyret, dersom ikke en stille N. W. lan, som havde reyst sig, hvilken stillede det forrige Veyr og den svare ble Søe, De paafulgte Dage blev Levningen af Skibet drevet for middennaadigt Veyr frem og tilbage, meest i N. O. indtil den 29de ved Middags Tid, da den stødte paa forbemeldte Alippe, af hvilken man vel forud faae Tegn, og ved et Ankers Ud kastning søgte at forhindre Drivningen, men uden Virkning paa en ganske Forp og steenig Grund. Vraget drev indtil omtrent, Slet, da det af nogle store Bølger blev loster ind imellem nogle store Steene, hvor det endnu ligger. Jmedens hele denne Tid faaes intet Tegn til Land førend den 28de om Morgenen, da man fik Nordæret i Sigte, som er en Klippe, langt ude i Havet beliggende. Ey heller faaes nogen Seyler, videre end den 21de Kl. 3 Morgen, og den 28de ved Middags Tiden, hvilke ikke bleve de Skib brudne vaer, omendskiønt de raabte, staaede, ringede og lysede med Jld. Da Veyret efter Ankomsten paa Grunden lagde sig, Vraget stod ubevægeligt, det fordærvede Korn var fortæret paa en Staal fuld nær, den største Deel af Mandskabet aldeles udmattet, sagt og ophovnet af bestandig Vagt, Sult, Staaende i Vand, ton, grost og andre Ulenligheder, saa var nu ingen anden Udvextilovers at redde Livet, end at de nogenledes Friske iblant dem, hvilke vare 10 Personer, skulle forsøge at forfærdige en Flaade, og paa den stræbe at komme paa det Land, som ved Solens Opgang syntes over Horizonten i S. O. Den 30te om Morgenen brød manda Resten af Potten løs, under hvilken man lagte Sprottet, som man tækkede med en Hob løsbrudte Planker. Da det imod Natten var bleven nogenledes stille, begav man sig den 31te Kl. 2 om Mor een paa denne farlige Reyse, brugende nogle Planker, som man havde splittet, som Aarer, og kom med stor Mere, Sarbeyde den paafulgte Nat Kl. 12 til Lands 3 Mile Norden forundene, hvilket vel dog aldrig kunne have skeet, dersom 2 Javet havde været usædvanlig blik stille denne hele Dag; thi Men hvorpaa man stod, laae noget over en Alen under Vand 21 man mær lede imod Aften, at en sagte Norden Vind som blæste, formaaede at forandte den foresatte Cours, og at drive Flaaden udi ved Søe som stødte til fra alle andre Sider. Efterat de havde nogenledes tørret og hvilet sig ved en opgjort Jld, søgte de den paafølgende Morgen Mad og Folk, uden at nogen endnu vidste hvor han var. mod Formodning traf de først en Flok Faar, hvoraf de fangede et sterre og et mindre Faar, dem oc regte og spiste op. Da de mær tede at de vare paa en omflydt Holme, søgte de endnu med den vanskelige Flaade at naae næstgrændsende Land. Efterat de havde ganget omtrent i en halv Miil i S. Og, traf de en Mand som skar Rør hvilken førte dem paa Baadt, naste Byen og en halv Miil derfra beliggende. Der blevende det en saa kaldet Faal-Baad med 10 Mands Besætning, at bierge de øvrige paa Vraget værende 11ten Mennesker, vilke da og kommen kand den 3die, Efterm., alle sage og magtelse. Den 4de døde en Soldat af Passagererne, naa tet at han paa Landet sit al ombygerlig Orvartning. Endeel flere er ligesaa wart angrebne af Feber og Afmagt, saa de vel neppelig gaae Sygdommen igiennem. Men de fleste, efterat de vare blevne noget styrkede af Mad og Hvile, samt vare ved Badstue Gang befriede fra Mande tøy, terste hid til Staden den 5te, og begive sig nu hver til sit Hiem, efter som deres Legems Kræfter tiltage. Passagererne vare en Bentenant, en Præst, Mag. Aspegreen, en Raadmand og 2 Albmandtrand Carlebo, en Tiener, 4 Soldater og en Bonde. Den almindelige Skade af dette Skibbrud beleler sig over 10000 Daase, rede Penge, Vahre, Klæder og Kiøbmands Gods. Denne mærkelige Hændelse kan ansees for en udparsel for de fleste i vore Egne, som uden tilstrækkelig Ballast begive sig paa gande vangelige Reiser, vel og med aabne Luger og uden veløyede Folk, for at spare en ringe Deel af Høren. For alting bør prises det trandsagelige unddommelte Forsyn, hvis Bestikkelse til disse Menneders Retning med af menneskelte Formodning, frem kinner af hver Omstændighed i denne Fortælling.