Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-03-15
Som en Følge af de forandrede Omstændigheder bliver der nuværende Forordning om Jagten hver Dag overtraadt, og en Forordning som overtrædes daglig, maa og bør revideres; et Anordning som ei kan overholdes, virker meere skadelig en gavnlig. For at vise, hvor lidet den nugjeldende Anordning passer for vore Tider, henvises f. Ex. til § 12 som siger ingen Skytte maa tage en anden Skytte med sig paa Jag i sin Huusbonds Enemærker under Straf af et Aar paa Bremerholm." Skulde denne § overholdes, da vilde Bremerholm see de fleste Skytter inden sine Enemærker. J 19: "Saavei de forbudne Tider, som ellers altid, maa intet Vildt spises til Bryllupper, Barseler eller andre Forsamlinger i Kjøbstæderne eller andetsteds paa Landet, uden at saadan Forsamlinskeer hos dem, som Jagtfrihed have, under 50 Rdr. Straf. Vel bliver Jngen nu tiltalt for at have forseet sig mod disse tvende §§, men saalænge de staae ved Magt kunde det dog skee. Men denne Forordning forvolder ogsaa Landmanden især de mindre Landmænd, meget Tab og Skade. Denne maa saaledes ei allene taale, at hans Sæd ædes og nedtrædes af Dyrene, at hans Frugttræer søndergaves af Harerne. hans Gjæs bides af Ræven, at Rovfuglene tage hans Høns at Vildgjæs æde hans Korn, at Skytten og hans Hunde ned træde hans Sæd, og alt dette for at den Rigere og Mægtigere kan have den Fornøielse at jage og skyde et Dyr en Hare eller Ræv. Regjeringen har ved Hegnsforordningen søgt at skaffe Landmandens Marker Fred for tamme Dyr; skulde det ikke være ligesaa billigt, at Bonden fik Fred for vilde Dyr, Skulde det være mere Tab for Herremanden, at Bonden skjød hans Hjort, naar denne kom i hans Bønders Kornmark, end naar Bonden, i Medhold af Hegnsforordningens § 3 dræbte Jagteierens So, naar denne kom Bondens Korn. Efter vore nugjeldende Anordninger kan en Bonde, naar han, for at skræmme en Ræv fra sine Gjæs gjør et Skud med løst Krudt, blive dømt til at bøde 100 Lod Sølv, ja vel endog have sit Fæste forbrudt, naar dette, som meget ofte skal være Tilfældet, er en Betingelse i Fæstebrevet, og i Tilfælde af, at han ei kan betale Pengene, komme til at lide samme Straf, som Den, der har berøvet anden Mand sin Eiendom af 100 Gange mere Værdi end en skud Ræv. Proponentens Forslag vare følgende: 1) at der i den ny Jagtanordning fornemmelig maatte bestemmes, at hver Fæstebonde saavelsom Eiendomsbonde maa være berettiget til at dræbe eller fange alt det Vildt som tilføiede hans Marker, Hauger og Huusdyr Skade, dog at det Dræbte blev strax afleveret til Jagteieren; og 2) at det blev forbudt Jagteiere, at jage eller lade jage paa Bondens Jorder, naar paa samme fandtes Sæd og Frø, enten nedlagt eller i FremværtTil at tage denne Sag under Overveielse var nedsat en Committee (Drewsen, Reventlow, Scavenius, Hans Christensen og Ahlefeldt). Denne havde eenstemmigen besluttet, at Stænderforsamlingen skulde indgaae med en Petition til Hs. M. Kongen om allernaadigst at lade Jagtlovgivningen underkaste en Revision, for at derefter en ny med Tiderne stemmende Jagtanordning kunde vorde forelagt Stænderne til at lerunderdanigst Prøvelse. Efter at mange Discussioner have de fundet Sted for og imod enkelte Punkter som flere af Medlemmerne havde forlangt anført i Petitionen, blev denne endelig antaget i sine Hovedposter som følger: At der maa vorde given en ny med Tidernes Tarv stemmende Jagtanordning. At der ved Udarbeidelsen af denne maa tages Hensyn til, at Jagteierens Fordring paa fuld og uforstyrret Benyttelse af sin Jagtret indenfor de Grændser som Loven fastsætter, maa bringes i Harmoni med den Jkke=Jagtberettigedes billige Fordring at see et møisommeligt Arbeides Frugter sikkrede mod Vildtets Ødelæggelse, og sig beskyttet mod den Ulempe, som billig Udøvelse af Jagtretten kan føre med sig. At der saaledes maatte fastsættes en vis Tid af Aaret, paa hvilken Godseierne ikke maa jage paa Bøndernes Sædemarker. At hvor Skade og Ulempe maatte finde Sted, den Skadelidte da tilsiges en tilstrækkelig Erstatning. At de i den nu bestaaende Jagtanordning fastsatte Straffe for Jagtforseelser, der hverken findes overeensstemmende med den nyere Lovgivnings Aand eller Folkets forandrede Sæder, maa blive forandrede passende med Tiden. At Klapperne ikke paa Klad jagterne maa tilføies Overlast med Hug og Slag. Og endelig: at Jagtretten paa offentlige Stiftelsers, Beneficiær- og Strøgods, samt paa Kjøbstædsjorder, forsaavidt den ikke allerede er definitivt overdragen til private Personer, overalt udenfor den kgl. Vildbane overdrages til Besidderne eller Brugerne af disse Jorder, ogsaa simple Fæstere, uden Hensyn til om Jorderne ere indhegnede eller ikke. (St. T.) Den holsteenske Stænderforsamling. Foreløbige: meldes herved, at Resultatet af Finantspropositionernes Discussion ved den holsteenske Stænderforsamling er blevet, at Forsamlingens Majoritet antog de af Committeen gjorte Andragender, der i Hovedsagen gaae ud paa "at indgive en Petition til Hs. M. om Udnævnelsen af en Commission, til hvilken der skulde overdrages det Hverv at undersøge Statens Jndtægter og Udgifter og at indkomme til Hs. M. med Forslag om hvorledes Statens Finantsvæsen kan reguleres, ved Besparelser og Jndskrænkninger i Statshuusholdningen, uden Paalæggelse af nye Byrder."