Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-02-20
Budgets=Forhandlingerne have i de sidste Dage angaaet de forskjellige Klasser af Pensioner, saasom Pairiets, Civil og Militair=Pensionerne, Æreslegionens Dotation, Statsraadets Lønninger &c. Nogle Reduktioner bleve antagne, men flere forkastede, hvorved Debatterne ikke sjeldent udartede til Mundhuggerie, skjøndt ogsaa mangen haandgribelig Misbrug derved kom for Lyset. Saaledes hørtes med Forundring en Liste oplæses af Hr. Marchal, hvorpaa figurerede Rigmænds Navne som Hertugen af Montesquion, Greverne Freyssinous, Laserronays, Hr. v. Courvoister og m. Fl., med Pensioner af 12 til 20,000 Fr. Hver! Da Madame Ney ogsaa forekom imellem Enkerne med 200,000 Fr., hvilket Alle fandt billigt, troede Hr. Lafitte alligevel at burde erklære, at den vel var hende tilstaaet da han var i Ministeriet, men uden hans Vidende, og skjøndt hun intet eiede uden en hæderlig Fattigdom, vilde hun dog gjerne frasige sig Pensionen, naar hun kunde opnaae en Revisian af det paa hendes Mand forøvede Justitsmord. Hertil svarede Seglbevareren: "Marskal Ney er dræbt Trods en høitidelig Kapitulation. Vi Alle begræde hans Død, men Vi maae ikke overtræde gieldende Love." Paa den Anmærkning af Hr. v. Corcelles: "De er bange for den hellige Alliants!" gav Seglbevareren igjen det betydningsfulde Svar: "Tael ikke om den hellige Alliants. De fornærmer Os. Her handles blot om Processens Revision. Agtelse for Lovene har hidtil bundet Regjeringen. Maaskee vil Fremtiden give Os friere Spillerum." Samtlige Militair=Pensioner (43 Millioner) bleve bevilgede, uagtet Hr. Mercier havde foreslaaet en Nedsættelse af 3 Millioner og Hr. v. Laxochefoucauld en af 1,580,000 Fr., beraabende sig paa Reckers Ordi sin Tid: "at af den Lethed, hvormed Man bevilgede Pensioner, skulde Man troe, der paa alle Kyster opdrev Guld og Sølv af Havet." J Æreslegionens Gratificationer til Beløb af 3,302,000 Fr. forlangte Hr. Salverte en Afkortning af 380,000 Fr. og paatalte, at den landflygtige Marskal Marmont endnu stod anført paa Listen af Æreslegionens Storkors med en Lønning af 20,000 Fr. Den af Kommissionen foreslaaede Reduktion af 242,000 Fr. antoges. Under Debatterne spurgte Hr. Portalis, hvad der var blevet af Taarn=Sammensværgelsen, Hr. Thouvenel ivrede imod Forfatternes og især St. Simonisternes Forfølgelse. De længste Debatter foranledigede de for Statsraadet forlangte 486,500 Fr. Flere af Oppositionen talede imod denne Jndretning som et Kreatur af Ministrene. General Bertrand stemte endog for aldeles Ophævelse af Statsraadet og uindskrænket Pressefrihed. Men Ministrene forsvarede Statsraadet som en meget nyttig Indretning, holdt det for usømmeligt at tale om Forhandlinger i Kongens Raad o. s. v. Der vindes saaledes i det Hele ikke stort ved alle disse Omsvøb for Statskassen, hvilket dog var Hensigten, og som følgende Sammenligning over Skattebeløbet til forskjellige Tider bedst oplyser: i Republikens sidste Tid 1804 beløb de sig til omtrent 5000, under Keiserriget 1811 til 960, under Restaurationen 1821 til 875 og endelig under Ludvig Philip 1831 til 1235 Millioner Fr. Det Perrierske Ministeriums Stilling bliver ogsaa Dag for Dag betænkeligere. Selv vil han være Alt i Alle, og Man vil desuden have mærket indvortes Disharmonie.