Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-09-17
Paa to Rader høje Søiler af grønt Marmor hvilede Taget ved Siden af Jndgangen. Et Tæppe fra Kaschemir, der, i Henseende til Vævningens Fiinhed og Blomsternes brændende Farver, overgik Alt, hvad der kommer til os fra Shawlernes berømte Dal, bedækkede hele Gulvet. Tronen blev baaret af 7 til 8 Marmorsøiler, og over disse hævede igjen fire andre med Guldplader og Emaille smykkede Søiler sig, hvorpaa Himlen hvilede. Utallige Diamanter, Rubiner, Smaragder og Saphirer tindrede fra alle Sider, og bag Schachen straalede en Sol af store Diamanter. Han sad, med Ryggen støttet til en Atlaskes, med Perler besat, Hynde, i et Gevandt af samme Stof, paa hvilket hans lange Skjæg hang ned. Opslag af sammenføiede, med Rubiner sømmede og med Rubiner og kolørte Stene blandede Perler, naaede næsten op til Albuen. Ligeledes vare Epauletterne og Halvdelen af Overkroppen smykkede; paa hver Overarm fandtes et rundt, af kostbare Stene forfærdiget Armbaand, midt paa det ene var den Diamant, Perserne kalde Kuhl-Nur (Lys=Bjerget) indfattet, og paa det andet Deryai Nur (Lys-Havet). Begge disse Stene tilhørte fordum Schach Mahomed, og Nadir tog dem til Bytte ved Deel his Erobring. Jstedetfor en Turban har Kongen et Slags Tiara, hvis Opslag bestod af Perler, blandede med Rubiner og Smaragder, og foran forsynet med en Fjerbusk af Ædelstene, over hvilken tre Heirefjer ragede frem. Et Halsbaand af Perler, der vare lige store, og hver som en Hasselnød, hang korsviis over Brystet, og derpaa to Gange omkring Livet. Beltet, Dolken og Sabelen vare ligeledes rigt besatte med Perler og Ædelstene. Ved Foden af Tronen stode tre af Kongens Sønner og adskillige Pager, af hvilke enhver holdt et Sindbilled paa Magten, saasom en Sabel, Dolk, Kjølle 2, i Haanden. J Døren til Sahlen gjorde Jaubert Schachen sin anden Compliment, og derpaa overleveredes hiins Skrivelse i en guldbroderet Pung paa et Fad. Storherren aabnede det, og oplæste Oversættelsen meget udtryksfuldt. Af ganske besynderlig Bevaagenhed tillod han Jaubert at beholde Støvlerne paa og sætte sig ligeoverfor ham. Audiencen varede over en Time. Efter Audiencen befalede Schachen at vise Jaubert Palladsets Hauge: en Naade, der, som man forsikkrede, endnu ikke nogen Europæer havde nydt. Den omgives af tætte Hækker og Steenmure, og indbefatter Alt, hvad der kan smigre Sandserne. Lange Alleer men Springvande, Rosen- og Jasminbuske, Græs pladser, kjølige Kildevælde, og den største Fylde af Blomster udbrede Vellugt, medens Fuglenes Sang lyder fra Burene under tætte Løv. Ved Bredden af et Bassin stod et Telt, hvori Schachen, hviler sig henimod Middag. Hver Aften lader han i et andet Haugehuus komme en anden af sine Elskede. Alle Qvinderne i hans Harem bige efter denne Ære, og søge at kjøbe den ved kostbare Foræringer, som de lade Schachen overlevere ved Gildingerne. Den Lykkelige, hvis Gave om Morgenen modtages, nyder om Aftenen den attraaende Forret. Portraiterne af alle de Fruentimmer, der havde vidst at behage Schachen, pryde den første Pavillon. Deres Antal var meget anseeligt. Tappernes og Hyndernes Pragt sette Jaubert i Forbauselse. Feth Aly var den Gang (1805) 40 Aar gammel, af høi Vært og stærk Legemsbeskaffenhed, Tætte Øienbryne overskyggede hans dybtliggende livfulde Øine, og hans Ansigt beviser overhoved, at han nedstammer fra Turkomannerne, hvis Sprog han taler. Sit lange, tætte Skjæg lader han, som alle Perser, omhyggeligen male, for at giøre det endnu sortere, end det af Naturen er. Han er venlig og høimodig, men overdrevent stræng og opfarende. Han dyrker ikke uden Held Videnskaberne, men er ogsaa i mangen Legemsøvelse Mester. Regjeringssorgerne hvile ikke udelukkende paa Vistrerne, men Fet Aly regierer egentligen allene. Hans Ministere besørge kun de mindre vigtige Anliggender, og ere for det meste Retslærde. Codiarernes Stamme, der engang er kommet fra Biergene ved Aster=Abad, har allerede siden tredive Aar givet det persiske Rige Konger. Derfor har den større Forrettigheder, og alle vigtige Poster besættes med Folk af samme. Dens Chans saavelsom Ascharernes, Zendernes, Chaghaghis og de andre store Stammer danne Hofetaten, der ved Solens Opgang forsamler sig Schachens Pallads. Staaende rundt omkring en vid Kreds, vente de med nedslagne Øine og Armene over Kors paa Brystet, Herskerens Ankomst, der bebudes af en Herold. Schachen bestiger Tronen og lader sig række en Pibe. Nu nærme de fornemste Hofmænd sig ham paa 100 Skridt, i ringe Frastand kaste de sig to Gange ned, og efterat de have aflagt deres Fodtøi, tredie Gang. Derpaa følge hans Garde og Slaver samme Ceremoniel, og nu begynder Monarken at paadømme de Sager, der forelægges ham, og hans Ministere kundgjøre de Naadesbeviisninger, han bevilger. Et lignende Optrin skal næsten hver Dag finde Sted i Serailet, hvor de fleste Gjenstande enten ere af støbt Guld eller besatte med Perler og Ædelstene. Ali Feth gaaer ofte med endeel af sit Hof paa Jagt, som han lidenskabeligen holder af. Han skal være istand til i fuld Gallop at ramme en Ørn med Bøssen.