Københavns Adresseavis, 1760-03-14
Sidstafvigte Onsdag Eftermiddag, blev der i Arresthuus=Kirken her i Staden, holdet Skrifte=Prædiken af Stedets Præst Velærværdige Hr. Rothenburg, for Post=Røveren Simon Bentzen, fød i Skaane tre a fire Miile fra Kiøbstæden Christianstad, gammel 27. Aar, som i Aaret 1757. udi September Maaned paa Hallands Aas imellem Skaane og Sverrig ved Nattetider overfaldt den Kongelige Norske ridende Post, og med en Stave af et Gierde slog ham bag i Hovedet, saa at han styrtede strax saa got som død ned af Hesten og paa Jorden, ved hvilken Omstendighed han berøve de ham alt hvis han havde at fare med. Texten som i denne gudelige Forretning i een talrig FolkeForsamling blev forhandlet, findes beskreven udi Luca23, v. 42. 43, som egentligen var Røverens Bøn til Jesum: Herre, Tænk paa mig, naar du kommer i dit Rige, og Frelserens Svar herpaa: Sandelig siger jeg dig. J Dag skal du være med mig i Paradiis. Indgang: Nehemie 13, v. 31. Kom mig i Hu min Gud til det Beste. Heraf blev viist, Hvorledes en sand Christen i Betragtning af Nehemie Ord, og Gud behagelige korte og gode Sukke, giør vel i, naar han baade udi sine timelige som og besynderlig i sine aandelige Omstændigheder saaledes kort og got anbefaler sig Gud til det Beste. Udi Textens Afhandling var Hoved Lærdommen denne: En bodfærdig Røvere, trohier. tig Raabende til den korsfæstede Jesum; anbefalende sig hannem gandske og aldeles; Hvorimod samme Røvere faaer at høre den barmhiertige Jesu naaderige Giensvar sig til Siele=Trøst, Glæde og Sallighed. Herudi blev atter betragtet: 1.) Den bodfærdige Røveres troende Bøn og Raab til den korsfæstede Jesum, da han anbefalede sig Jesum gandske og aldeles. 2) Den barmhiertige Jesu naaderige Svar og Giensvar den bodfærdige Røvere til Siele=Trøst. Glæde og Salighed. NB. Her blev nøye og fyndig forklaret: A.) Hvad Tilstand Røveren da var sat udi, nemlig: J en bod, færdig og omvendt Tilstand. B.) Hvad Tilstand Røveren siden blev sat udi, nemlig: J en overvettes ærefuld Herligheds Tilstand, se: Udi Guds Æres og Herligheds Rige. At denne Røvere virkeligen var bodfærdig og omvendt, blev viist a.) af hans herlige og rene Bekiendelse, deels om den Herre Jesu, deels om sig selv. See Luce 23, v. 4041. b.) Af hans ypperlige og uforfalskede sande Troe til den korsfæste. de Jesum; som bestod derudi, se: at han i Troen ansaae Jesum, baade for en Herre der var almægtig, og kunde giøre over alle Ting: Job. 11, v. 7. 8. 9.10. Eph. 3, v. 20. Rom. 11, v. 33. 34. 35. 36. som og for en Herre der var barmhiertig og naadig: J disse Ord; tænk paa mig: Ligesom han vilde sige, Kyrie Eleyson, Herre forbarme dig, og som David siger: Gud vær mig naadig, Pl. 51, a. Desuden ihukommede han Jesu Rige og glædede sig derved: Da han vel vidste, at Jesu Rige ikke var af denne 3 Ef Verden. Joh. 18, v. 36. men et ævigt og uendelig Æres og Herligheds Rige, hvorom læses Daniels 7, v. 14. Luc. 1, v. 33. 2.) At Jesus viiste sig som en barmhiertig og naadig Frelsere imod denne bodfærdige Røvere, blev saa meget kortere afhandlet; deels da Jesu Ord i Texten ere tydelige nok herom, deels da den Hellige Skrift overalt vidner og bevidner om denne uimodsigelige og uskatterlige Sandhed. Derefter blev Prædiken appliceret, i Besynderlighed paa Delinqventen, og saa omsider sluttet. Strax derefter blev Delinqventen efter foregaaende Skriftemaal absolveret, og deelagtiggjordt i det høyværdige Nadverens Sacramente, og saa endtes Gudstienesten i Kirken, med en Lovsang og Takke=Psalme. Siden blev han holdt i Andagt bestandig, ja endog saa got som hele Natten igiennem, indtil han Dagen derefter den 13de sidstleden Klokken 3 Qvarter til 9, blev henrettet. Paa Retterstedet blev Esai 43, v. 1. 2. tagen i kort Betragtning. Hvoraf blev viist Den aandelige Frimodighed udi Gud sin Jgien løsere og Saliggiørere, som en bodfærdig Syndere, endogsaa midt udi Døden indprædikes af Gud ved hans Ord og formedelst hans Tienere. Saa at Gud lader Himmerig prædike ud for Mennesker, for at prædike Mennesker ind i Himmerig. Her blev atter overveyet gandske kort: 1.) Hvorndi en bodfærdig Synderes aandelige Frimodighed, end- ogsaa mit udi Døden, bestaaer, og hvorved den bestaaer og da bestaaer den den derudi og derved, at han er Guds og Herrens Jgienløste, og at Gud og Jesus er med ham, altsaa kand umuelig nogen være den imod, som Gud er med, Rom. 8, v. 31. NB. Total ødelægge og fordærve den; thi saa heder det: Frygter ikke for dem, som ihielslaae Legemet, men ikke kand slaae Sielen ihiel, men frygter heller for den som kand forderve baade Siel og Legeme i Helvede. Matth. 10, v. 28. Best derfor at erindre og tilegne sig Herrens Ord: 2 Mos. B. 14, v. 13. Frygter, ikke, staaer og seer Herrens Frelse &c. 2.) Hvem der indprædiker slig en Syndere saadan Frimodighed, Og da giør Gud det udi hans Ord og ved hans Tienere. Frygt ikke &c. Efter at dette gandske kort var afhandlet og omtalt, blev Post=Røveren, i Følge Ritualet, absolveret, og i Døden overleveret, dog bestandig holdt i Andagt, ligge til han for Skarpretterens Øre havde mistet sit Hoved, som var den over ham dicterede Dom og Straf, Dernæst blev hans Hoved strax samme Dag fæsted paa Stagen, og hans Krop lagt paa Steyle uden for Stadens Vestre Port, alt i Følge Lov og Dom.