Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1784-05-28
(Jndsendt.) Velmeent Erindring til den eenfoldige Læsere af Hr. Jversens Avise=Bidrage om Præste=Klubben. Som Hoved Hensigterne af al en fornuftig Læseres Læsning ere og alletider blive Kundskabernes Forøgelse, Forstandens og Tænkekraftens Skier velse, Sædernes og Tænkemaadens Rettelse og Forbedring, samt Sindets Opmuntring og Fornøielse, - saa bør ligeledes enhver fornuftig Skribent, som forfatter noget til offentlig Udgivelse, for alle Ting vogte sig for saadanne Skrive, og Tallemaader, som opvække Vrede og Forbittrelse, Leedhed, og Kiedsommelighed; men i det Sted forud have betænkt, om han og i een eller anden Maade med samme kan være til Nytte eller Fornøielse. Er denne Setning rigtig? – Saa har en saadan Skiftning-Foder, som haver bragt et saa uhyre Dyr for Lyset, som den udi Hr. Jversens Avise fingerte Talere, Dønnerwetter, og visselig fortient, om ei physice, saa dog moraliter at stigmatieres paa det eftertrykkeligste. Vel kan man slutte, at den som er kommen saa vidt i Ondskab og Forhærdelse, at kunne med koldt Blod, uden Zittren tale foragtelig om gudelige Skrivter, bruge plumpe Udtryk om Konge, lige Majesteter, drive offentlig Spot med vor Herkes Præster; at en saadan allerede bærer Brændemærke i sin Samvittighed, endskiønt uden Følelse, saalænge den sover, Men, saa er det dog billigt, at da han paa Religionens Bekostning vil offentlig vise sin nederdrægtige Klygt; at Religionens Forsvarere igien bør give den eenfoldige Læsere en Anledning til at kiende sligt et Menneske i sin rette Farve, og efter sin slette Karacteer. De Eenfoldige og Ulærde derfore, som ulykkeligviis bemeldte satiriske Matros=Digt om Præstestanden ei allene maatte være kommet i Hænde, men endog om dets rette Forstaaelse af andre Spyttegiøge være underrettet; ville jeg hermed kierligst have anmodet, at de vil betragte dette Præstespotterie fra den rette Side, som skeer, naar de confererer og sammenholder de forhen udkomne Hr. Jversens Aviser med disse sidste om Præste Klubben; da seer de jo tydelig mange smaae sorte Driveskyer at optrække for dette sk----Donnerwetter, og mange Præludier, for det af hin sorte Dievleunge i det aandelige Arcadsen, hørte Poltergeschrei. End videre. - hvad gielder, om bemeldte Auctor ville lade sig opdage; monne da Rygtet om enten en ryggesløs eller løsagtig Levemaade, ei ville nøiagtig svare til denne hans frække og Gud foragtende Skrivemaade, hvilken sidste os tilstrækkelig allerede er bekiendt; og saaledes meddele os de øvrige Træk og Liniamenter, som udfordres til at forfærdige hans allerhesligste Skilderie - Skue vi da udi ham en Person, som med sin forgiftige Pen vil maculere og mishandle (og det af onde forudfattede Meninger) een af Gud og Kongen fra Alders Tid besynderlig æret Orden, og som en skee, Spieslue vil beklikke med sing Spottegloser endog Guds eget hellige Ord, den rette Sieleføde, fordi det synes ham for enfoldigt, og hans kjødelige Lyster afsmagende og voldgiørende, saa tør vi ikke ved at spørge: Har du været der Satan, eller var det dig Beelzebub? Kort sagt: Af den heele Scenes Foredrag fremlyser paa det klareste denne Sandhed. - Et blindt Had til Standen; en tøileløs uforskamme Stolthed og gammel indgroet Dadlesyge har ene og allene virket baade Unfangelse og Fødsel af dette sinkende Misfoster, som derfor ikke agtes værd at anatomere. Og endelig: da der overalt i det heele Digt møder slet intet endog for den fornuftigste, eftertænksomste og langsomste Læser, uden een falsk Vittighed efter den anden, een mat Tanke efter den anden; barnagtige Urimelig heder, forargelige Stropher og ureene Talemaader, saa lader os alle tænke og handle ædelmodig og retfærdig, ved, i den saa urigtig kaldede Præste=Klub, at forestille os tvende Afdeelinger og kalde den ene Daarekisten, eller Narre Synagogen, hvorudi vi ville tillægge oftbemeldte Spottere det øverste Logie, og Stormester-Embedet; og for hannem om en desto høitideligere Jndvielse at forsikre, vil jeg foreslaae ham den vældige Skraalehals Hr. Donneretter, som dertil synes allerbest skikket. - Den anden Afdeeling kan man kalde Hr. Klubben, hvorudi vi kan ansee gamle Giertrud som Forstanderske, thi dette Navn gamle Giertrud bruges, som oftest i vor danske Tungemaal om en gammel Rufferske, men aldrig af honette og ærbare Folk om en skikkelig Præstekone. Saavidt fra *** Præstegaard den 25de Maj 1784. Anecdote