Berlingske Tidende, 1830-03-13
Siden den spanskenederlandske Krig, hvis Udfald var Hollands Befrielse og Belgiens Underkuelse, har hiint Land, under Frihedens Beskyttelse, gjort betydelige Fremskridt i religiøs og politisk Henseende; derimod har Belgien, under Despotismens og det spanske Munkevæsens Jndflydelse, været Obscurantismens og Overtroens Træl. Da Keiser Joseph den Anden forsøgde, at at udbrede Oplysning blandt Belgierne, og gjøre dem skikkede til modtage den Kultur der i det protestantiske Holland har havt saa veldædige Virkninger, fandt han strax (i Begyndelsen af Aaret 1787), den største Modstand hos Belgiens erkepapistiske Clerisie, der havde den offentlige Mening aldeles i sin Vold. Hans Reformationsplaner, og især den, at indrette Underviisningen paa en hensigtsmæssig og liberal Maade, tilintetgjordes af Munkenes Jntriguer og Nationens Uvidenhed. Samme Skjæbne havde, efter Belgiens Forening med det revolutionaire Frankrige, Oprettelsen af Primair= og Central=Skoler; disse bleve bragte i Vanrygte af Cleristet, og derfor aldeles ikke besøgte. Denne var Velgiens Tilstand, da det i Aaret 1814, forene med Holland til Kongeriget Nederlandene, under Huset Oraniens Regjering, fik en protestantisk Fyrste til Hersker. Kongen indsaae snart, at hans Regjering aldrig kunde faae den nødvendige Indflydelse i Belgien, hvis materielle Jnteresse ligeledes dannede en Modsætning til Hollands; men at tvertimod Belgierne vilde blive fremmede for ham og hans Dynastie, saalænge Jesuiterne og deres Tilhængere styrede den offentlige og private Underviisning, og deres Jndflydelse var den herskende. Kongen af Nederlandene havde neppe besteget Thronen, før han saae sig calumnieret af Universitetslærerne og Clerisiet i Belgien hans redeligste Hensigter bleve gjorte fordægtige og hans Regjering forulempedes paa det skammeligste. Nu gjorde han Brug af den Ret, Constitutionen hjemler ham: han underkastede nemlig Universitetslærerne et strængt Opsyn, afskedigede de uduelige Subjecter, og besatte de ledige Pladser med videnskabeligen dannede Mænd, der, fordi paa saadanne er Mangel i Belgien, maatte tildeels indkaldes fra Tydskland og andre Lande. Da der blandt Klærkerne i Belgien herskede en bigot Jgnorants, som i intet andet catholsk Land, saa var Regjeringen først og fremmest betænkt paa at forskaffe sine geistlige Undersaatter en videnskabelig Dannelse. Men da det jesuitiske Partie ved denne Forholdsregesaae sig angrebet paa det Sted, hvor det farligst kunde saares, og dets hele Existents truet, tog det ikke i Betænkning, at forene sig med de Liberale, deres fra fordums Tid svorne Fjender, hvilke de kort forhen havde erklæret for Jakobinere og blodtørstige Revolutionairer; nu blev Feldtraabet et andet, nu kjæmpede Jesuiterne selv for en liberal Underviisning og for - Trykkefrihed. Belgiens Liberale, der kun ledes af den øjeblikkelige Interesse og en ustyrlig Oppositionsaand, ændsede ikke Historiens Advarsler mod Jesuiternes Troeløshed og Rænker, mod deres afskyelige, med den borgerlige Friehed uforenelige, Grundsætninger; - de Liberal begik den ubegribelige Feil, at slutte hiin monstrøse Alliance, og saaledes, til Fordeel for Klærke= og Munkepartiet, træde i et fjendtligt Forhold til Regjeringen, og hæmme dennes saa velmenende Virksomhed. Hvert af Regjeringens Skridt vidner om Jndsigt og Energie, forbunden med Maadehold; ilde, at Processer i Anledning af Trykkefrihedens formeentlige Overtrædelse af den maatte anlægges, thi med alle sine Misbrug er Trykkefriheden, viseligen indskrænket til sine naturlige Grændser, netop det sikkerstre Middel, til at bestride Fordomme, rette Vildfarelser, og giøre Ende paa Obscurantismen.