Ribe Stifts Adresseaviser, 1843-09-20
Ribe. J Mandags havde en Deel af Byens Embedsmænd og Borgere begivet sig til Gram forat overvære den der foranstaltede Fest i Anledning af Kongens Fødselsdag, hvormed de nordslesvigske Vælgere havde sat en anden Fest i Forbindelse, næmlig den, at hædre deres Deputerede, dHrr. Posselt, og Nis Lorentzen fornæmlig, for deres utrættelige Jver i at værne om det danske Sprogs Rettigheder, i Stændersalen. Paa en i Gram Slotshave opreist Tribune blev en smagfuld Sølvpokal overrakt enhver af d'Hrr. Deputerede med nogle passende Ord af d'Hrr. Assessor Kjær fra Rødding og Gaardeier Friis, hvorefter et "Leve udbragtes for dem. Paa Opfordring af Flere i den talrige Forsamling besteg den folkelige Taler Laurids Skau fra Sommersted, Tribunen. Ved at minde om Dagens Betydning og om den 14de Mai 1840 henledede han Tanken til Hs. Majest. Kongen, som den, der efter hans faste Overbeviisning var Folkets fuldtro Ven, og som den, der naar Folket med Tillid kom ham imøde, med Redebonhed vilde antage sig dets Sag. En saadan Tillid til Kongens gode Villie lagde han derfor sine Medbrødre paa Hjærte. Kongen havde allerede foren Deel lost Nordslesvigernes Lænker, hvis Vægt han havde prøvet og fundet tunge, og man maatte derfor haabe, at han ganske vilde borttage dem, naar Folket forebragte ham deres grundede Besværinger. Derpaa gik Taleren over til at vise Nødvendigheden af, at Folket selv kjendte sin sande aandelige Tilstand, for at kunne have en selvstændig Dom, og med Sikkerhed vide til hvilken af de tvende Parter de skulde slutte sig, der gjensidigen skildre hinanden som Røvere om de skulde nærme sig til de "danske Hjærter eller til den holstenske Nælde. Et Hovedmiddel til at opnaae en saadan aandelig Selvstændighed var Oprettelsen af en Folkehøiskole i Nordslesvig, og for at komme dette Maal nærmere opfordrede han til at indtræde i den slesvigske Forening. Til Slutning udbragte Taleren et "Leve for Hs. Majestæt Kongen. Med Akkompagnement af blæsende Jnstrumenter, under Hr. Organist Orts Anførsel, blev nedenstaaende Sang derefter, tilligemed flere fædrelandske Sange afsungen, og et "Leve udbragt, navnligen for Laurids Skau og for den fraværende P. H. Lorentzen. Kl. henimod 6 forsamledes man i et stort Telt i Gjæstgiver Nissens Have til Spiisning, hvor Skaaler, udbragtes for Kongen, Kronprindsen, de hædrede Deputerede, Skau P. H. Lorentzen, Redaktor Koch, Ripenserne, Slesvigerne, Bondestanden, Lærerstanden, m. fl. Under hele Festen herskede en glad og folkelig Stemning. Leve de Tvende, vi engang os valgte, Sendte til Tinge, at føre vor Sag. Leve de Tvende, som kraftigen talte Retten, man krænked i stridige Lag! Mandig de stode, Ei de forlode. Pligtens og Ærens den hellige Vei, Fædrenesproget, vort arvede Gode! Kjæmper, som disse, forlade Dig ei. Frit skal paa Tinge Du lade Dig høre, Tolke fuldt Andet end Trængsel og Suk, Freidige Tunger til Seier Dig føre, Bringe til Taushed hvert hadende Muk, Fuglene sjunge, Hver med sin Tunge, Lærken den bryder om Gjøgen sig ei; Skulde da Danskernes Stemme og Lunge Klinge som Tydskmandens Tale – o Nei! Først da, ja først da ret bundne vi vare, Bandt man os Tungen til Gummerne fast, Mindre for os og for Landet var Fare, Bandt man os Hænderne sammen med Vast; Det var da Orden, Brødre i Norden. Løste os atter, hvis Kraften os veeg, Ufred var bedre end Venskab paa Jorden, Venskab, som Retten fra Vennerne sveg. Svegne vi ere, det har vi oplevet, Men vi vil have tilbage vor Ret! Vore Udvalgte den mægtig har krævet, Strede og bleve ei møde og træt; Mandig de stode, Ei de forlode, Rettens og Pligtens den hellige Vei, Snart faaer sin Ære vort arvede Gode, Oftere nogen da røver den ei. Efterhaanden som Domkirkens Reparation skrider frem bliver man mere og meere overbeviist om, at en gjennemgribende Reparation ikke kunde have været udsat synderligt længere, uden Fare for, at flere Steder i Mure og Hvælvinger vilde have styrtet ned af sig selv. Man har hørt enkelte Yttringer om at Arbeidet, navnligen paa Hvælvingerne i Høikirken, gaaer langsomt fra Haanden og kunde gaaes lettere over; men man behage at gaae op paa Stilladset, og man maa forbauses over den Brøstfældighed, som her paa flere Steder viser sig. Man seer saaledes flere af Graderne i Hvælvingerne ganske skilte fra Kapperne og Stenene i disse aldeles løse, saa at man i et Par af dem har maattet bryde betydelige Huller for ved Opmuring paa ny at give dem tilbørlig Styrke. Ved dette vanskelige Arbeides Udførelse kan Arkitekten især stole paa den dulige Muurmester Sørensen, og det er i det Hele glædeligt, at Byen besidder saa dygtige Haandværkere i alle Fag, at ingen fremmede benyttes ved Kirken, naar undtages tre Steenhuggere fra Kbhvn., der udføre Arbeidet ved Gesimser og Søiler. Trende af Hvælvingerne i Høikirken ere færdige, ligeledes for største Delen den store Chornische, hvori tvende af Vinduerne ligeledes ere færdige og forsynede med en smagfuld Sammensætning af koulørt Glas. Det er Arkitektens Plan at lade Chornischen male, hvilket visseligen vil være af den herligste Virkning. Ved hvert Skridt, Arbeidet gaaer frem, viser Hr. Nebelong hvad den dygtige Kunstner formaaer, selv naar han maa tage Hensyn til indskrænkede Pengemidler. At Kolletpengene langt fra ville strække til, uagtet der kun udføres hvad man kan kalde det Nødvendigste, er afgjort, men vi ere forvissede om, at der ikke fra den Side vil møde nogen Hindring, især paa Grund af den Jnteresse, Hs. Majest. Kongen under sit Ophold her f. A. viste for Sagen.