Ribe Stifts Adresseaviser, 1795-03-06
Den som tøirer paa anden Mands Græsmark, skal derfor til Eieren eller Brugeren betale fire dobbelte Optagelses=Penge, foruden Skades Erstatning, og første Gang 1 Rdlr. til Sognets Fattige, anden Gang 2 Rdlr., og saaledes fremdeles dobbelt. F. 46. J alle Enge, Græssmarker eller Fælleder, hvor fleere Mænd have Kreature gaaende løse, bør alle Sviin være ringede i den Aarets Tid, i hvilken Jorden kan oprodes, under 1 Mk. Straf til de Fattige, for hvert Sviin, som findes uringet; Og skulle Eierne flittigen og i det mindste eengang hver anden Uge, eftersee Ringene, og saa ofte det behøves, fornye dem; dog maa det være tilladt at lade Svinene gaae uringede i de saa kaldede Udlægs el ler Brak=Marker, som pløies heele Sommeren, igiennem, naar ingen betydelige Engpletter ligger i dem, og Hegnet omkring samme enten er dobbelt Steen Gierde, eller enkelt, som vender Steensiden ind til Marken, eller forsvarligt Riis eller Støi Gierde. F. 47. Hvor en udskiftet Selv Eier, eller Fæster med sine Jorder støder til en uendskiftet Bye, eller til et større Eierlang, der skulle, naar Hegnet imellem dem ikke er reist med dobbelte Steengierder eller med enkelte Steengjer, der, som vende Steensiden imod den undskiftede Byes Mark, eller med forsvarlige Riis eller Støi Gierder, i det Tilfælde at fleere end 4store eller 10 smaae af Byens eller Eierlangets Kreature paa eengang bryde ind i den udskiftede Kornmark, Byens eller Eierlaugets Kreature tvende Aar derefter tøire, naar de græsse og til samme Kornmark, eller vogtes fra den Tid, Kornet i samme skyder i Ax, indtil Kornmarken er indhøstet, paa det at ikke en heel Byes Kreature skulde bryde ind i samme, og gandske ødelægge Afgrøden, for hvilket Tab Eieren eller Brugeren vanskeligen, i Hensigt til hans betydelige Afsavn af Forring og Giødning, kunde blive holdt fuldkommen skadesløs. Den Bye, som herimod forseer sig, skal for hverGang det for Dommeren bevises, betale halvt saa meget i Bøder for hvert Kreatur, som er gaaet uvogtet og urtøiret, som maatte betales i Optagelses=Penge, om det var brudt ind i den ommeldte paastødende Kornmark. Lige Pligt at tøire eller vogte beres Kreature, naar de græsse imod en udskiftet Selveier eller Fæstegaards=Korn Mark, skal ogsaa paaligge Hovedgaards=Eiere, naar Hovedgaarden har mere, end 200 Td. Land i Areal. H. 48. Hvor ikke lovligt Hegn er opreist imod anden Eiers tilstødende uhøstede Mark el ler Eng, der skal Kreaturet tøires indtil den tilstødende Mark eller Eng er indhøstet. C. 49. Skulde Fæstebønder enten ikke holde deres Hegn vedlige, eller ikke opreise det, som dem tilkommer, enten af nyt Hegn ved Udskiftning, eller derefter af varigt Hegn, eller skulde de lade deres Sviin gaae uringede, eller ikke tøire og vogte deres Kreature, hvor det efter denne Forordnings Bydende bør sket, da skal Jorddrotten, om ogsaa deres Naboer ikke paaklage det, være berettiget at tilholde de Forsømmelige at efterkomme det i denne Anordning befalede, ved de heri Naboer imod hinanden, tilladte Tvangs Midler. c. 50. Rettergangs Maaden om alt det, som vedkommer Hegn, eller Fred i Marker, Enge, Skove, Overdreve og Heeder, skal være den samme, som den, der ved Vores Forordning af 25 Marts 1791 om Politievæsenet paa Landet i Danmark er bestemt, og skulle alle de forommeldte Bøder og Mulcter, de undtagne, som i denne Forordnings 19de C. omtales, af Sognefogden i ethvert Sogn ved Udpantning inddrives, da han beholder en fierdedeel af Beløbet, men det øvrige tilfalder Sognets Fattige. Og bør Vedkommende aarlig meddeele Præsten Underretning, om og hvormange Bøder, for de i denne Forordning benævnte Forseelser, ere forbrudte. H. 51. Paa det at denne Forordning kan blive almindelig bekiendt, og være i bestandige Minde, skal et tilstrækkeligt Antal Exemplarer, af samme trykkes, og deraf saavel hos alle Sognefogder, som hos Oldermændene i hver Landsbye, nedlægges et Exemplar. Hvorefter de Vedkommende sig allerunderdanigst have at rette. Givet paa Vort Slot Frederichsberg, den 29de October 1794.