Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-02-22
VIII. Prisspørgsm. som et Kjøbstædanlæg i Nordland er besvaret af to Afhandlinger, hvoraf den ene, med et Motto af Klopstock, er med Berømmelse romtalt og kiendt værdig til at optages i Selskabets Skrifter. IX. Priisspørgsm. om Christianias Fortrinlighed som Norsk Universitets Stad er besvaret af to Afhandlinger, hvoraf den ene, forfattet af Cancellieraad B. Prahl, er tilkjendt den udsatte Præmier af 400 Rdlr. - Ved alle de Skrifter, som Censorerne have kjendt værdige til Optagelse i Selskabets Skrifter, tilføies: "fald Forfatteren tillader det. Bogstad. (Af utrykte Reisebemærkninger i Aaret 1805.) Denne, i en liden fra den øvrige Egn særskilt Fjelddal, Sørkedalen, omtrent en Miil N. O. fra Christiania, beliggende Eiendom, skal, som hele Sørkedalen, for ei mange Aar siden, indtil det blev den nærværende Eiers (General Vei-Jntendant, Kammerherre Peder Ankers) have været meget ubetydelig, beboet af nogle faa fattige Familier, næsten utilgængelig ved det fra Bjergene nedsivende Vand, som uafledet gjorde alt nede i Dalen til en sammenhængende Mose. Agerlandet var saa godt som intet, og det slette Græs, der voxede i Moserne, gav slet Føde for et ringe Antal Qvæg. Nu er det det meest blomstrende Jordstykke man kan see; Hovedgaarden, som er formodentligen den i hele Norge prægtigste, af Størrelse og Anseelse førstelig, omgiven i den meest fortryllende Beliggenhed paa større Terrasflader i en jevnt stigende Hælding, mellem en stor Flod og et anskeligt skovdækt Field, med haver, endnu præg rigere end Gaarden selv, hvor der forefindes i yppigste Overflod alt hvad der udgjør Skjønheden i nogen førstelig Have i det nordligere Europa, havde ved Folketællingen 1801, 11 Familier, foruden Eierens, hvilke indeholdt 72 Personer. Den hele øvrige liden Dal, som og for det meste, om ei ganske, tilhører Kammerherre Anker, og som er bebygget med Huse, der tildeels vidne og Rigdom, men alle i det mindste give Formodning om Velstand, uden at man opdager Spor til Fattigdom, som var den aldeles fortrængt fra dette Elysium, viser ei lettelig nogen unyttet eller ikke blomstrende Plet. Alt hvad Øiet opdager, inden de Dalen indsluttende Fjeldaase, er enten frodige Agre omkring nette og skjønne Landboeliger, Enge hvor Flokke af trivtsomt Qvæg græsse, eller Skove, som synes at staae der, skaanede og behandlede, som om de stode der, blot for at forskjønne en yppig Park. Den indeholder ialt 80 Familier, der bestode af 466 Personer, et Antal, som uden Tvivl allerede nu vil findes mærkeligen forøget, da der siden er anlagt en Marsovn, og, saavidt mindes, en af de der værende Jernhamre. Elven eller Floden, som slynger sig med forskjellige Fald ned gjennem Dalen, driver foruden disse Værker, endnu en heel Deel Tømmersave, og tjener desuden til Nedflaadning af Dalens og den øvrige Fjeldegns Trælast. Den kan snart endnu drive meget mere Trælast, naar den kostbare Transport Anstalt bliver færdig, som Eieren har under Værk, og mere end halv fuldendt, hvorved Tømmeret kan drages fra Halsfjorden, paa Ringerige, over et Field af 6 til 700 Fods lodrette Høide, for derpaa af det her fremskridende Vanddrag at saves her, og herfra at gaae videre, indtil det en halv Miil herfra værende Udskibningssted. - Kammerherre P. Anker har af de her gjorte Anlæg ei allene den Hæder og den Lykke at have gjort en næsten de og ubeboet Fjeldørke-Egn til Opholdsted for flere hundrede Mennesker, som her finde lykkelig Tilværelse, men at have givet Exemplet paa, hvorledes man med et saadant Arbeide, til Fordeel for sig, for Underhavende, for Samtid og Eftertid, skal gaae til Værks. (Handels-Tid.)¬