Berlingske Tidende, 1768-02-05
Berlin, den 26de Januarii. De her til Lands gieldende Forordninger imod fortsætlige Bankerotter, saadanne som de nu ere paa ny samlede og kundgjorte, ere af følgende Jndhold: "En Bankerot, som er gjort forsætlig og for at bedrage, medfører ikke allene af sig selv det ærlige Navns og Rygtes Forliis, Udygtighed til at bruges udi nogen offentlige Tienester, eller at indtages udi nogen Societeter og Laug, hvortil ellers en ærlig Mand kan gelange; men den vorder desuden straffet ligesom et Tyverie, nemlig med Escafaut, Fæstnings= og Tugthuus Arbeyde paa lang Tid eller og sin hele Lives Tid, med Kagen eller og med Livs Straf, efter Bankerottens Størrelse og Beskaffenhed. - Giør en Jøde saadan Bankerot, saa vorder Skyds=Brevet for ham og hans hele Slægt paa engang casseret. Døer en saadan Bankeroteret Jøde, da tilholdes hans Forældre og Arvinger alvorligen at betale hans Gield eller stille Borgen for den endnu førend han vorder begravet. Kunne de og ikke forinden hans Begravelse skaffe Udveie dertil, da begraves vel Jøden, men den Afdødes Forældre og Arvinger tilholdes ved forderligste Jndførsel, at betale det han bliver skyldig. Ey maa nogen Jøde frigives fra ovenmeldte Straf for en forsætlig Bankerot, dersom ikke Kongen ved egen Underskrift eftergiver ham den, og det i Henseende til Justice=Departementets Forestilling og Tilskyndelse. - Rømmer en saadan Debitor bort, forfares strax criminaliter imod ham, saasnart det viser sig at hans efterladte Eiendom ikke strækker til Gieldens Betaling, og hans Navn slaaes paa Galgen; og iværksættes den idømte Straf paa hans Person, naar han ertappes, det maa være efter kortere eller længere Tid; i begge Tilfælde vorder saadant almindelig kundgjort 3de gange udi de offentlige Tidender. - Døer en Bankeroteur førend den idømte Livs-Straf eller anden Straf paa Kroppen, som af Skarpretteren forrettes, er fuldbyrdet, da skal Legemet ikke ærlig begraves, men, efter befundne Omstændigheder, enten hænges i Galgen, eller paa RetterStedet nedgraves. - Om en Debitor, som beskyldes for Bankerot, paastaaer, at han ikke er uformuende til at betale, eller og at han af ulykkelige Hændelser er vorden uformuende dertil, og altsaa er værdig at forskaanes fra at straffes som for forsætlig Bankerot; da skal i første Fal alene sees hen til den Eiendom han allerede virkelig har i Besiddelse paa saadan Maade, at han er beføyet at raade derover til Creditorernes Betaling, men ikke til hvad som i Fremtiden kunne tilfalde ham ved Arv, Gevinst, eller paa anden Maade. J det andet Fal sees allene hen til saadanne ulykkelige Hændelser, som uden hans Forvoldende have til stødt ham. - Det er altsaa ikke nok at han beviser, at ulykkelige Hændelser have tilstødt ham, uden han tillige beviser, 1) at han ikke liderligen har sat sit eget, eller de at andre borgede Eiendomme i Vove, samt selv sat sig i Far for de ulykkelige Tilfælde. 2) At han før, og forinden disse ulykkelige Hændelser tilsloges ham, har haft tilstrækkelig Formue. 3) At dersom de samme ikke havde slaget til for ham, havde han været formuende til at betale al sin Gield. - Kan og alt dette bevises, hielper det endda ikke, naar 1) den i Ulykke komne Debitor ikke strax efter at Ulykken har tilstødt ham, eller i det seeneste ved Aarets Slutning, erklærer sin Tilstand og Eiendom for Øvrigheden og sine Creditorer. 2) Naar Debitor undviger, og ikke efter offentlig Proclama personlig indfinder sig til forelagte Tid. 3) Eller og at hans Ulykke kan for en stor Deel tilskrives hans slette Huusholdning og alt for store Udgifter, saaledes, at han, uagtet de lidte ulykkelige Tilfælde, havde været i Stand, til at betale, dersom han havde ført en ordentlig Huusholdning. - Som forsætlig Bankeroteur ansees: 1) den, som borger eller laaner Penge eller Vahre i det Forsæt, at bedrage sine Creditorer. 2) Den, som forstikker eller afhænder noget af sin Eiendom, eller skaffer den ud af Landet, eller og allene fortier noget, til at fravende sine Ereditorer det, han maa til Aarsag derfor anføre hvad det være vil. 3) Den, som efter at han har mærket sin Uformuenhed, dog borger eller paa Credit modtager Penge eller Vahre, og ellers, under hvad Forevending det være maatte, forøger sine Creditorers Tal og sin Gield, enten virkelig, eller ved Underslæb med andre, eller og forringer sin Formue." - Til Publici Tieneste og Handelens Befordring, er her gjort den Jndretning, at udi den K. Hoved Bank denne Stad er hver Postdag at bekomme Vexeler eller Assignationer paa alle de K. Provincer.