Berlingske Tidende, 1836-03-15
Vore ældre og yngre Anordninger have, i at hjemle den ovennævnte Frihed til offentligen at ytre sig over Lovene og Regjeringens Foranstaltninger, ogsaa meget bestemt forkyndt Frihedens rette Formaal og dens Grændser. Jsærdeleshed har Forordningen af 27de September 1799 søgt nøiagtigen at afstikke disse Grændser. Jmidlertid benyttes Trykkefriheden af enkelte Skribenter paa en Maade, der aldeles strider imod dens Formaal, idet de ideligen paa en nedværdigende Maade angribe Landets Love og Regjeringens Foranstaltninger, ja stundom ikke ere langt fra udtrykkelig at nægte den god Villie, tildeels endog bruge et Sprog, som om man skulde skræmme og imponere Regjeringen, for at bringe den til at gjøre, hvad ret er. Det er vist sjeldent og maaskee aldrig Tilfældet, at saadanne Angreb hidrøre fra et bestemt fiendtlig Sindelag imod Regjeringen; men der gives dem, der fole en forfængelig Glæde ved at mestre Regjeringen i de bitreste og overmodigste Udtryk. Exemplet smitter, og det synes næsten, at Man stundom anstrænger sig, for at komme til den høieste Spidse af Ubeskedenhed, hvortil Man kan vove sig, uden at gjøre sig til et sikkert Bytte for Lovens Straf. Erfaringen har viist, at de gjeldende Straffelove ikke ere tilstrækkelige til at kue slige Udskeielser. En Dom, som Lands-Over- samt Hof= og Stads=Retten har afsagt i en meget bekjendt, for Misbrug af Trykkefriheden anlagt, Sag, har bestemt antydet et Huul, som der i denne Henseende skal være i bemeldte Love; og efterat denne Dom er stadfæstet i Høiesteret, synes man deri at have en bestemt Anviisning paa den Tillægsbestemmelse, der nu gjøres behov. Bemeldte Dom indeholder, at det i høi Grad maatte misbilliges, at den tiltalte Forfatter, i at yttre sig over de meest betydende Gjenstande i vore Statsforhold, havde udtrykt sig paa en saa vetydig Maade, at hans Sætninger, uden den nærmere Forklaring, som han under den mod ham anlagte Sag havde givet, let kunde forstaaes som indeholdende et strafværdigt Misbrug af den ved Lovgivningen hjemlede Trykkefrihed, men at der dog ei fandtes aldeles tilstrækkelige Grunde til at forkaste den Tiltaltes Benægtelse af at have havt de utilbørlige Hentydninger for Øie, som flere Steder i hans Skrift kunde synes at indeholde, og at han saaledes ikke kunde ansees strafskyldig efter de mod ham paaberaabte Paragrapher i Forordningen af 27de September 1799, hvoriblandt §§ 2, 3 og 7, og at der, ifølge Trykkefriheds lovgivningens Grundsætninger, ikke kunde være Spørgsmaal om at paalægge ham nogen efter disse Lovbuds Analogi lempet arbittrær Straf. Det ligger saaledes i hiin Dom, at der var begaaet Noget, som Retten maatte erkjende for en fordærvelig Benyttelse af Pressen, men hvorfor den Paagjældende dog, af Mangel paa et udtrykkeligt derimod givet Lovbud, ikke kunde drages til Ansvar; og det er tydelig tilkjendegivet, at hvad der manglede, var en aldeles tilstrækkelig Vished om den bestemte onde Hensigt, som bemeldte Lovsteder fandtes at forudsætte, medens det dog erkjendtes, at Forfatteren havde tilsidesat den Omhu for ikke at skade, som han burde have iagttaget, og at dette fortjente i høi Grad at misbilliges. Hans Majestæt indseer heel vel, hvad der og i Præmisserne til Forordningen af 27de Septbr. 1799 bestemt er udtalt, at Censur vilde være det sikreste Middel til at betrygge det Offentlige mod slige Misbrug af Trykkefriheden. Men, ligesom Kongen den Tid ikke vilde gjøre Brug af dette ubehagelige Middel, saaledes er det endnu Hans Majestæts Ønske at kunne holde Pressen fri for dette Baand, idet han erkjender, at selv de liberaleste Jnstruxioner, som maatte gives en Cen for, ikke vilde give hans Undersaatter den Betryggelse for, at frimodige Ytringer, inden Lovlighedens Grændser, uhindret kunne komme for Dagens Lys, som den nuværende Tingenes Orden hjemler dem. Allerhøistsamme haaber og, ved at udfylde det Hul i Trykkefriheds=Lovgivningen, som hiin Sags Udfald har antydet, at kunne sætte saadanne Grændser for den fordærvelige Retning, som Dags litteraturen for en Deel har taget, at meere indgribende Forholdsregler ei ville blive fornødne.