Ribe Stifts Adresseaviser, 1837-06-23
Udenlandske Efterretninger. Spanien. Det kan destoværre ikke nægtes, at det egentlige Resultat af de senere Bevægelser og Krigsbegivenheder er dette, at D. Carlos uden synderligt Tab har iværksat sin Plan, at forlægge Krigsskuepladsen til Catalonien. Han vil formodentlig der, i Forening med Cabrera, Serrador og andre Bande høvdinger, snart see sig i Stand til paany at optræde med Kraft; den ødelæggende Borgerkrig, som syntes at være Enden nær, vil endnu vedvare, og det forønskede Maal, Fred og Rolighed, er atter rykket langt ud i den uvisse Fremtid. Dette kan ikke tilskrives Carlisthøvdingernes særdeles Dygtighed, ei heller deres Bevægelsers Lethed og Raskhed; men skylden hviler unægtelig paa Dronningens Generaler. Spanierne lade deres Uvillie derover frit Løb, og man kan ikke undre sig over den Bitterhed, hvormed de beskylde de christinske Generaler for Udulighed, Feighed og Forræderi, naar man betænker, at 26000 Md. - thi et saadant Antal udgjorde Oraas og de Meers Tropper tilsammen - have ladet 10000 Carlister, som slæbte en uhyre Mængde Tros med sig, og hvis Marsch blev hindret af flere Smaafloder, undslippe. D. Carlos fortsatte i god Ro sin Marsch og tog Veien over Momegaste og Estopanam. Espartero var endnu langt borte fra den nye Krigsskueplads; Oraa og de Meer havde taget en Stilling som lad formode, at de for det Første vilde indskrænske sig til at dække Lerida og Balaquer, og at de saaledes vilde give Carlisterne Tid til at sætte sig fast i Cataloniens bjergfuldeste og utilgængeligste Egne, hvor Artilleriet og Cavalleriet, hvori netop Christinernes Overvægt bestaaer, ville blive unyttige. 4 Man læser nu den Proclamation, i hvilken General Evans tog Afsked med de Tropper, han hidtil havde commanderet, og i Særdeleshed med den brittiske Legion. Han opregner deri alle Legionens Bedrifter i 8 eller 9 Slag og flere mindre Træfninger af større eller ringere Betydenhed, i hvilke Fienden har mistet en stor Deel af sine bedste og tappreste Tropper". fandt - siger han fremdeles - "ved Eders Ankomst St. Sabastian aldeles indsluttet af Rebellerne, Gaderne spærrede, Staden, udsat endog for Fiendens Geværild. Nu ere alle vigtige Positioner i Omegnen igjen underkastede Dronningens Herredømme. Prætendenten, ikke længere i Stand til at holde sig i denne Deel af Landet, søger en fjernere Skueplads for sine Operationer ved den anden Ende af Pyrenæerne – et sidste og efter al Sandsynlighed forgjeves Forsøg, da Nationalhærens Overmagt forfølger ham". Generalen havde vistnok god Grund til at vente noget Stort af denne forfølgende Overmagt; men det er gaaet heelt anderledes, end han havde ventet. Han beklager fremdeles, at hans Pligter, som Parlamentslem, ikke tillade ham at forblive i Spanien; han takker Officerer og Soldater for deres Hengivenhed, Tapperhed og Taalmodighed, og han lover, at han ogsaa i London vil gjøre Alt, hvad han formaaer, for at fremme den Sag, for hvilken han har kæmpet. Frankerig. Festlighederne i Anledning af Hertugen af Orleans's Formæling ere blevne afbrudte paa en sørgelig Maade. En Militærfest, som holdtes paa Marsmarken, havde forsamlet der i det Mindste 200000 Mennesker. Da Festen om Aftenen var endt med et brillant Fyrværkeri, og denne uhyre Menneskemasse strømmede ud paa een Gang, blev Trængselen ved Udgangen saa frygtelig, at mange Mennesker bleve qvalte og traadte under Fødder. De Forulykkedes Tal kan endnu ikke angives. Til et nærliggende Hospital havde man bragt 24 Døde, og af 22, hvori der endnu var Liv, gave ikkun 2 nogenlunde grundet Haab om Bedring. Men det er at befrygte, at Antallet endnu er langt større; thi i det Mindste 300 Personer havde paa Hospitalet efterlyst Venner og Paarørende. At Kongehuset tager sig det meget nær, og at der bliver gjort Alt, hvad der kan giøres, forat mildne de ulykkelige Familiers Sorg, er naturligt. Bladet la Charte meddeler fra et Øievidne en lang og omstændelig Beretning om General Bugeauds Sammenkomst med Abdel Kader. Sammenkomsten fandt Sted midt imellem begge Leire. Abdel Kader beskrives, som en Mand med et blegt Aasyn, castaniebrune Øine, Haar og Skjæg, en smuk Pande, og i det Hele af et Udseende, som ligner de sædvanlige Afbildninger af Christus. Jndholdet af Tractaten, som var en Følge af denne Samtale, angives saaledes: Abdel Kader erholder Titel af Sultan og erkjender Frankerigs Høihed. Han forpligter sig ikke til nogen aarlig Tribut, men til i eet Aar at forsyne en Deel af den franske Hær, nemlig 10000 Md. Jnfanteri og 1800 Ryttere, med Levnetsmidler og Fourage. Han faaer Tiemere tilbage med de af Franskmændene anlagte Fæstningsværker. Franskmændene skulle ved Oran være indskrænkede til en Omkreds af 3 franske Mile, og ved Algiet maae de kun udstrække sig 7 Mile mod Østen og 11 Mile mod Vesten. Man paastaaer, at Bugeand ved Afslutningen af denne Tractat har overskredet Grændserne af sin Fuldmagt. J Deputeertkammeret har Tractaten allerede givet Anledning til stormende Optrin, og det lod næsten til, at Ministeriet vilde benægte Rigtigheden af hiint ministerielle Blads Efterretning om den. Da nemlig Hr. Mauguin tilkjendegav, at han vilde forlange Oplysning af Ministrene om denne Sag, erklærede Hr. Mole, at han ikke vilde svare paa noget Spørgsmaal desangaaende; thi Jntet var endnu afgjort, og han var forbauset over, at et løgnagtigt Rygte om dette Anliggende havde udbredt sig over hele Landet. Kammeret forlangte derpaa Overgang til Dagens Orden, og Hr. Berryer, som ogsaa vilde vende sig med Spørgsmaal til Ministeren, kunde ikke komme tilorde. Selv da han erklærede, at han blot vilde spørge, om Ministrene erkjendte de ministerielle Blades Meddelelser og hiint Anliggende for at være paalidelige, vilde dog Kammeret ikke tillade ham at tale, men stoppede bestandig Munden paa ham med Raabe ne: "til Dagens Orden, til Dagens Orden!" Han maatte da omsider tie; men Kammeret var saaledes kommet i Gjæring og Oprør, at man endnu, da Efterretningen afgik, ikke var kommen til Dagens Orden.