Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-01-05
Aaret 1823 er forresten udkommen i London en anden interressant Nordpols Reise nemlig Capitain William Scoresbys Journal paa en Reise til det nordlige Hvalfiskerie, som indeholder Undersøgelser og Opdagelser, anstillede paa den østlige Kyst af Grønland, med 8 Kobbere. Denne Reise har meget udvidet vore Kundskaber om Polarregionerne. Han har undersøgt Kysten imellem den 69 og 75 Sr. Norden for Jsland og ligeover for Jan Mayens Øe; han godtgiør, at Kysten er tilgiængelig, og at den ikke lang Tid før hans Ankomst har været beboet. Hans Skib var ligesaa godt udrustet til en Polarreise som til Hvalfangst. Den 1ste Mai naaede han til 80 34, og var kun saaledes 142 Danske Miile fra Polerne. Paa Kysten saae han kun faae Planter, og deriblandt kun en Træeart, nemlig et Slags Piil, men som kun groer svagt og udbreder sig lavt over Jorden; ligeledes forefandt han kun faae Dyr; dog saae han 3 hvide Harer, hvoraf han stod den ene, den havde et meget hvidt, blødt og fiint Skind, dens Kiød var meget delicat, imellem Klipperne faldt Heeden besværlig. Paa en anden Kant, som han kalder Jamesons Land fandt han en meget frugtbar Egn; Græsset stod en Fod høit, og nogle Strækninger lignede de skiønneste Græsgange i England; der opdagede han Levningerne af 9 til 10 Sommerbytter, hvis Fordybninger i Jorden endnu kunde sees meget tydeligt; Jndgangen til den var saaledes beskaffen som Estimonerne pleie at gjøre den; den bestod nemlig af et horizontalt Rør 15 Fod lang, hvorigiennem man maae krybe paa Hænder og Fødder for at komme ind i den rette Indgang til Hytten. – (Denne Opdagelsesreise tiener til et temmeligt stærkt Beviis for, at det gamle eller østlige Grønland er endnu beboet; men vel neppe af de gamle Danske Jndvaaneres Efterkommere; men af Grønlændere eller Eskimauer; thi om der endog skulle være nogle af hine endnu til, saae maae de dog være blevne blandede med disse, og være blevne i Sæder og Tænkemaade til Eskimauer. Det sydostlige Grønland maae være beboet; thi hvorfra skulle ellers disse Jndvaanere i hiine nordøstlige Egne være komne. Tvers over det brede, iisbelagte og af Bierge giennemtrukne indre Land kunne de ikke være komne fra Bassins Bugten, og Kaartet til Capitain Ros Reise udviser, at der gives ingen Communication til Vands i disse Polaregne; det er kun fra de sydøstlige Egne, eller fra det saakaldte gamle Grønland, at de kunne være streifede saameget nordlig paa. Hvor højt er ikke Mennesket vandret op imod Nordpolen; hvilke mærkelige Udvidelser har vor Kundskab om den beboelige Verden ikke erholdet ved Parrys, Ross og Scores, byes Søefarter, Menneskenaturen kan vænne sig til alt, til den kolde som til den hede Zones Yderligheder, overalt veed den at gjøre sig Livet taaleligt, overalt at forskaffe sig Glæder).Men da vi have sat os for, at foretage os en Vandring omkring Jorden, og Jorden er stor, saa ville vi ikke opholde og længe i disse umilde Egne. Tankerne ere bevingede og lette; vi ville derfor ikke genere os; men giøre et Spring fra den kalde Nordpol til det gamle, phantasiefulde, romantiske Asien og høre hvad Nyt derfra er at fortælle, og naar vi have mættet os med Betragtningen over dens forunderlige Oldtid og Nutid; saa ville vi kaste et Blik ind i det sorte Afrika, og svæve derfra med beundrende og ahnelsesfulde Blikke over den ungdommelige, rige, pragtfulde og blomstrende nye Verden, hvorfra vi ville tilsidst giøre en lille Tour omkring i vor Verdensdeel inden vi ville slaae os til Rolighed.