Ribe Stifts Adresseaviser, 1802-09-20
Bonaparte, første Konsul, til den meget ophøjede og ærede Dey i Algier, som Gud holde i Lykke og Ære, Jeg skriver dette Brevlige til Dem, fordi jeg veed, at nogle af Deres Ministere bedrage Dem og forføre Dem til Handlinger, hvorved de kan paadrage sig stor Ulykke. En Adjutant fra mig vil overlevere dem dette Brev. Dets Hensigt er at fordre en hastig og saadan Gotgiørelse, som jeg af Deres hidtilyttred. ænkemaade er berettiget til at vente. En fransk Officeer er paa Rheden ved Tunis pryglet af en af Deres Reis. To bevæbnede Brigger bleve af Deres Korsarer opbragte til Algier og forsinkede i deres Reise. Et neapolitansk Skib er taget af Deres Korfarer, paa Rheden ved de hieriske Øer, og det franske Gebeet derved fornærmer. Endelig fattes mig endnu af det Skib, der strandede i Vinter paa Deres Kyster, over 150 Mand, som ere i Barbarernes Hænder. Jeg forlanger Gotgiørelse for alle disse Besværinger, og sender et Skib, for at føre de manglende 150 Mand tilbage til Frankerig. Jeg beder Dem og, ikke at troe dem af Deres Ministre, der ere Frankerigs Fiender. De kan ingen større Fiender have end Frankerig, og naar jeg ønsker at leve i Fred med Dem, saa maae De ikke mindre sørge for at vedligeholde den gode Forstaaelse, hvorved De allene kan vedligeholde. Deres Rang og Velstand. Thi Gud har gjort det saa, at alle de, der ere uretfærdige imod mig, blive straffede. Vil De leve i Venskab med mig, maae De ikke behandle mig som en svag Magt. De maae lade det franske Flag og den italienske Republik, der har udnævnet mig til sit Overhoved, respekteere, og give mig Gotgiørelse for alle Fornærmelser. Da dette Brev har ingen anden Hensigt, saa beder jeg Dem selv opmærksom at læse det, og melde mig ved min Officeer (Hullin, hvad De har i Sinde at giøre. Hvordan end, blev Minister Tallerand ved i sin Rapport, Degen egentlig er findet, saa viiste han dog Længsel efter at leve i god Forstaaelse med Frankerig. Jeg vil, sagde han, attiid være Bonaparres Ven. Han lovede og gav al den forlangte Gotgiørelse. For især at ære den første Konsul i hans Gesandt, afveeg han fra den gamle Skik, og modtog Officeren og de øvrige i sin Have. Der overleverede han og igien Hullin følgende Brev til den første Konsul: J den eneste Guds, og den Guds Mands, vor Herres Navn, den høie og ærede Herre Mustapha Pacha, Den i Algier, som Gud opholde i Ære. Til vor Ven Bonaparte, første Konsul for den franske og Præsident for den italienske Republik. Jeg tilser Dig, Guds Fred være med Dig. Hernæst, min Ven, melder jeg Dig, at jeg har faaet og læst dito Brev af 29de Messider. Det blev mig leveret af din General, og din Vekil, Dubois Thainville. Jeg vil besvare det Post for Post. 1) Du klager over Reis AliTatar. Skiønt han er en af mine Joldacher, lod jeg ham dog arrestere, saa han skulde døet. Da han skulde henrettes, bad din Vekil i Dit Navn om hans Benaadelse, og jeg lod ham leve. 2) Du fordrer den neapolitanske Polakre af mig, der, som du siger, er taget under Frankerigs Kanoner. De Beretninger, Du har faaer derom, ere urigtige, men efter dit Ønske har jeg leveret din Vekil 18 Kristne, der vare paa den. 3) Du forlanger et neapolitansk Skib, der er løber ud fra Corfu med fransk Fragt. Man har intet fransk Dokument fundet paa samme, men efter dit Ønske har jeg leveret din Vekil Mandskabet. 4) Du begierer den Reis afstraffet, der har opbragt to franske Skibe. Jeg har afsat ham, men maae melde Dig, at min Reis ikke kan læse de enropæiske Bogstaver. De kiende kun de sædvanlige Passer, og de franske Krigskibe maae altsaa giøre sig kiendelige ved et Signal. 5) Du forlanger 150 Menneskeer, som skal være i mine Stater, Der er ikke een af dem her Gud har viller, at disse Mennisker skulde omkomme. Det giør mig ogt. 6) Du siger, at der findes Folk, som give mig Raad for at giøre os uenige. Vort Venskab er gammelt og fast, og de, der ville sætte Spliid imellem os, skal intet udrette. 7) Du forlanger, at jeg skal være den italienske Republiks Ven. Efter dit Ønske skal jeg respektere dens Flag ligesom det franske. Havde en anden gjort mig det Forslag, saa havde jeg ikke antaget det foren Million Piaster. 8) Da har ikke villet give mig de 20000 Piaster, jeg har fordret, for at holde mig skal desløs for det Tab, jeg har havt for din Skyld. Enten Du giver mig dem, eller ikke, vil vi dog stedse blive Venner. 9) Jeg har og aftalt alting med dine Folk angaaende la Calle, og man kan nu igien der fiske Koraller. Det Afrikanske Kompagnie skal igien nyde dets gamle Ret. Jeg har paalagt Beyen i Konstantin, at beskytte det paa alle Maader. 10) Jeg har nu gjort alt hvad du har forlangt; derfor maae Du og giøre Fyldest, som jeg har gjort. 11) Jeg beder Dig altsaa at befale, at de Nationer, der ere mine Fiender, ikke maae fare med dit eller den italienske Republiks Flag, at der ikke igien skal komme Spliid imellem os, da jeg altid vil være din Ven. 12) Jeg har befalet alle mine Reis at respektere det franske Flag i Søen. Den første, der opbringer det i mine Havne, skal jeg straffe. Skulde der igien komme nogen Jrring imellem os, saa skriv lige til mig, og alting skal blive afgjort i det Gode. Jeg hilser Dig. Gud opholde dig i Ære, Algier, den 13de i Maaneden Ra blad Evel, Aar 1217 efter Hegira. C. M. Talleprand.