Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1785-09-06
Af disse almin Paris, den 22de August. I Dag ere vi i Stand til at melde noget omstændeligere om Cardinal von Rohans Skjebne og Oprindelsen til samme, saaledes som den Kongelige Familie selv har udbredet det. Hr. Bohmer, Kongelig Hofjuvelerer presenterede Dronningen for nogen Tid et Diamant-Halsbaand, som skulde koste 1 Million og 600000 Livres. Da Dronningen ikke vilde kiøbe samme, søgte Bohnier at selge. det til Fremmede. En vis Grevinde de la Motte kom derpaa til ham med disse Ord: "Dronningen har betænkt sig, hun vil, dersom Sagen kunde blive fortiet, kiøbeen Halsbaandet, og betale samme i visse Terminer. Hr. Bohmer, en meget fornuftig Mand, fandt Sagen, uagtet Damen, viste ham det foregivne Brev fra Dronningen, meget vanskelig. Han forlangte tilstrækkeligere Sikkerhed. Madame de la Motte svarede, at hun vilde skaffe ham den anseeligste Mand i Riget til Cantionist. Denne Mand var Cardinal von Rohan, som, efterat han havde ladet Bohmer komme til sig, afhandlede ham Halsbaandet for 1 Million 400000 Livres, som derpaa til Madame de la Motte, mod en falsk Billet fra Dronningen, der var undertegnet Maria Antoinette de France, blev udleveret af Hr. Bohmer. Da nu den første Termin af de 400000 Livres, som til den 1ste August var, udløbet, ikke blev betalt, saa beklagede Hr. Bohmer sig derover, hos Dronningen, og forevistegen egenhændig, Skrivelse fra Cardinalen, hvori han forsikrede, at Halsbaandet var afleveret til Dronningen. Denne ubesindige Opførsel var Dronningen ubegribelig, og der stod nesten 10 Dage hen inden Dronningen fortalte Kongen det. Da Cardinalen kom frem for Kongen, spurgte Hans Majestet, Har. De kjøbt Diamanter af Bohmer, – Ja, Deres Majestet. - Hvad har De gjort dermed? Jeg troede at De havde forlængst tilstillet Dronningen dem, da Hun dog skal have givet Dem samme i Commission. - Grevinde de la Motte viiste mig et Brev fra Dronningen, hvorpaa jeg, for at være Hendes Majestet til Behag, med Fornøielse paatog mig denne Commission. - Her blev Cardinalen afbrudt af Dronningen med disse Ord: Hvorledes kunde De troe, min Herre, da jeg i lang Tid ikke har talt med Dem, at jeg skulde bruge Dem til Mellemhandler i slig en Sag, og det endog med saadant et Fruentimmer – Jeg seer vel, svarede Cardinalen, at jeg er grusom bedraget; Lyst til at tiene Deres Majestet forblindede mig; jeg formodede mig intet fortrædeligt, og det smerter mig -Men, min Herre, faldt Dronningen ham ind i Talen, i det hun viiste Copie af hans Brev til Bohmer, har De skrevet sligt et Brev, - Det erindrer jeg mig ikke. Men dersom man foreviste Originalen, underskrevet af Dem selv? – Har jeg underskrevet saadant et Brev, saa er det fra mig. - Forklar mig altsaa, tog Kongen Ordet, denne mørke Tale. Jeg ønsker, at De var uskyldig, og jeg forlanger at høre Deres Retfærdiggiørelse. - Forklar mig hvad Underhandlingerne med Bohmer, de givne Forsikringer, de udstædte Breve skulde betyde? – Her blev Cardinalen maalles; han slog sine Øine ned, og maatte, da hans Knæe begyndte at littre, lehne sig alle Bord. Deres Majestet, udstønnede han, lig den, som nylig har faaet sin Dødsdom, mine Sandser ere alt for forvierede til at kunne svare Dem. - Fat Dem, Hr. Cardinal! Dersom vores Nærværelse foruroliger Dem, da gaae ind i dette Kabinet; Der skal de finde Papiir, Blæk og Pen for at kunne fortælle mig skrivtlig, hvad De har sagt mig. - Et Qvarteer derefter kom Cardinalen igien, og overgav Kongen nogle uforstaaelige Linier, hvoraf han ikke blev klogere, end af den heele mundtlige Samtale. - Derpaa sagde Kongen i en fortrydelig Tone."Gaae bort fra mine Øine. - Cardinalen, som merkte, at han skulde arresteres, bad derpaa Kongen, at Befalingen til hans Arrest, endnu noget maatte opsettes. Deres Majestet hensee, sagde han videre, til Stedet, min Klædedragt og Dagens Høitidelighed, (det var just Maria Himmelfartsdag, og han havde i fuld Præstedragt været i Messen.) Jeg vil inden 2 Timer med Høiagtelse adlyde alle Deres Befalinger. Jeg haaber at Deres Majestet for min Families Skyld ikke afslaaer mig denne Begiering. Derpaa gik Kongen ud. Cadinalen forlod Kabinettet, og blev paa den Maade, som vi sidst meldte, arresteret, og følgende Tirsdag bragt til Bastillien, hvorfra han i Onsdags Morges, ledsaget af Baron von Bretenil og Gouverneuren af Bastillien blev ført i en Karet til sit Hotel for at bivaane Seglenes Aabning. Om Aftenen Kl. 9 blev han igien ført tilbage til Bastillien. Man vil sige, at Cardinalen har vegret sig ved at besvare Hr. von Breteuils og Hr. von Crosnes Sporgsmaale. Hans Eminence ønsker allene, at Sagen maae gaae sin ordentlige Gang, men han vil kun tale med sine Dommere og svare dem. For det øvrige har han yttret for Kongens Minister, at han ved en listig Person var blevet bedraget, at man ved Undersøgelse skulde finde, at han kun for at tiene Dronningen havde paataget sig Sagen, og at den ganske Handel havde slet intet vanærende i sig for ham. Hvad som desuden geraader til hans Fordeel, er, at begge Majesteterne tage den største Andeel i en grundig Undersøgelse af Sagen, som uden Tvivl ei kan falde anderledes ud, end til Retfærdiggiørelse for en Prelat, hvis Fødsel og Rang er uskikket til en saa uædel og uværdig Handling.