Berlingske Tidende, 1808-10-17
Ledige Embeder. Under det danske Cancellie: Eidanger residerende Kapellanie i Aggershuus Stift, 200 Rd.; Nors og Tved Sognekald i Aalborg Stift, 245 Rd. Fragment af et Brev fra en Mand paa et Gods i det Schlesvigske Siden Du sidst fik Brev fra os giøres her mange Anmærkningen om Aager og om at rykke løse og faste Fier af de levende Panter Gjæs sene. Manforagter den sidste Han ling endnu langt mere end den første, uagtet begge ere i Brug i alle Verdens Lande, hvor der ere Mennesker og Giæs. Du kan sagtens vide, at den som vil Hestenes Frelse vil ogsaa Giæssenes, og omvendt, den som vil Glassenes vi ligeledes Hestenes. Dog, i alle Henseender har Verden sine Undtagelser. Du erindrer vel, at Satyren løb bort fra Mennesker, de han saae, at det kunne, ligesom han, blæse varmt og koldt af een og samme Mund. Saaledes er ogsaa her en forunderlig Mand, som med Rette ærgrer sig hver Gang han seer, at man mishandler de træklende eller andre Skabninger, men som vil have Gjæs plukkede; besmykker Handlingen og opvækker Folesløshed ved at sige, at Fierene sidde i en Fidthinde. En Hinde pleier at være tynd, skulde den dertil være af Fidt, saa kunde den nok neppe holde Gaasens Fier. Van tage derfor, at det var en Hinde, som skulde holde Fistet i Gaasen, og nu kom vi, som gjerne spise Giæs allesammen i det største Klommerie med ham, om at Tappene ikke maatte tages af Tønden; Fierene burde ikke udtages, for at Fittet ikke maatte løbe ud. Vi vilde ikke engang tillade, at det dryppede. Jkke en Draabe ville vi miste. Dertil paastod vi : at Fier paa en stor Fuglere ved Roden langt tykkere end Haar og sidde langt dybere. Som vi nu vare i det værste Spettakle trinte den gamle Eier af Gosset indad Døren, men saa satte, at ingen blev ham vaer. Han magede at blive udemerket og hørte til Efter at have hørt i nogen Tid paa os begyndte han i en harmende Tone at forsikkre os : at de, som foreslage at plukke levende Gjæs gjorde det blot for at prøve vore Gemytter og vores Tænkemaade Den Samme, sagde han, som skabte Legemer, hvorpaa voxe Fier, den Samme skabte Menneskenes Fornuft og Hierte, der for vil Eders Strid sikkert bringe Jurisker og Mand af Jndflydelse til at affatte og for Regieringen at forslaae Love, indeholdende, især vanærende, Straffe for Grusomheder imod Kreaturene. Han gik og hans af ham opdragne Yngling, kom nu til og tal de ganske imod hvad den Gamle havde sagt, men Meningen blev dog den somme. Hans Yttringer vare omtrent disse: Oplysning bestaaer i, at indsee, at man af en levende Gaas bør tage til sig baade hvad der er løst og hvad der er fast. Hvad ondt er der og vel i, om man udrev levende Skabningers løse og faste Tænder af Munden, dersom de kuns bleve vel betalte og naar det blev udført med Sindighed og i menneskekierlig Hensigt? Hvorfor ikke ved et lille Snit eller ved en Tap i Bryster, paa en levende Gaas aflede Festet til Brød, og ved en anden udlede Blod af Aarene, for at faae levende Pølse og levende Fidt, og hvorfor skulde man blive indtil Fierene falde af ; man kan jo tykke dem af for at faae levende Fier at hvile paa Saager Løven tilbød Faaret, at være det behielpelig ved sin Barselfærd; bør ikke omhyggelige Mennesker meget mere være de stakkels Giæs behielpelige med de Kiør foraarsagende Fier. Det er Synd, at det stakkels Dyr selv skulde have Umage med at bøie Halsen og afplukke den Fier, som forvolder Kløe. Gaasen var i Stand til, i sin Uvidenhed, at afplukke et fierdedeels Pund af de Fier, som ikke forvolde Kløe, da derimod et Menneske bedre kan finde og afprukke blot de kløende Fier. Af en Gaas kan man saaledes gierne tage er fierdedeel Pund Fier, men mere bør man ikke tage paa eengang, thi ellers kunde den, ved at blive alt for nøgen, minde Øiet formeget og Hiertets gode og menneskekierlige Egenskaber. Vilde man ikke have Hersyn hertil, saa kunde man jo og med god Føie, især om Sommeren naar Veiret var varmt, inddele Gaasens Legeme saaledes som Landmanden sit Land, i et vist Antal Marke, og kunde man da drive en eller flere Fierdedele, især om der kunde skee fire Sange hvert Aar, saalænge Gaasen var i Live, og det uden at plole og den at saar eller plante, som i anden Mark og Skov. Hvas var dette ikke for en herlig beqvem, uløvstridig og menneskekierlig Fortieneste, og den er derfor i høiere eller ringere Grad, paa denne eller anden Maade, en absolut følge, naar man blot tillader sig selv eller andre, til Aands og Hiertets Dannelse, i al Uskyldighed at plukke løse Fier.