Aalborg Stiftstidende, 1828-10-25
Jmedens det paa Krigstheatret selv synes at vise sig, at Russerne endnu conservere de Fordeele som Feldt togets Begyndelse rigeligen forskaffede dem, kan det ved være Øieblikket at fæste sit Øie paa en og anden Omstændighed, som den russiske Keiser vel kunde have benyttet, om det laae i hans Plan at fægte med slige Vaaben, men som derfor ikke ere af mindre Vigtighed, fordi Fremtiden kan gjøre det til Pligt at benytte, hvad Nutiden forbereder. Blandt slige Forberedelser, som, naar de ere modnede til Afbenyttelse, maae bibringe ansee, hvad der for Tiden skeer i Servien. Over de Planer, som dette Lands Behersker, Fyrst Milosch gaaer svanger med, have siden denne Krigs Begyndelse og under dens hele Løb, været udbredt de meest forskjellige Rygter. Man havde vel ikke fjernet sig meget fra Sandsynligheden, naar man antog hans væsentlige Hensigt at nære Stræben efter Uafhængighed, ikke allene af Storherren, men af enhversomhelst fremmed Magt. Vel savner han de store Jndkomster, som Hospodarerne i Moldau og Vallachiet ere i Besiddelse af; han har derfor heller ikke nogen Hofsat som hine, og de Landgodser, som han ved Confiscation har erhvervet eller personlig eier, ere ubetydelige. Men han anvender de ringe Afgivter, han kan hæve, til at væbne Folket og til Oprettelse af Magaziner af Korn i Districterne, for at holde Nøden for den lavere Folkeklasse fra Døren. - Som Regent er han virksom: han er dybt indviet i alle de bosniske Anføreres Planer; han har henimod Widdin, Scutari og Bosnien organiseret sine Grændsetropper, omtrent som de østerrigske Grændseregimenter og indøvet henved 60000 Mand Landeværn, imedens hans besoldede Hær ikke en betydelig. Jmod Porten har Fyrst Milosch viist Troeskab, idet han ikke lader de hosniske Janitscharer rykke udenfor Bosniens Grændser, ligesom han tidligere ikke har ladet sig henrive af den græske Sag; men han tjener ingen Magt og ingen Statholder paa anden Maade end negativt, opfylder derhos troligt de serviske Tractater og veed at holde ethvert Foretagende af de tyrkiske Besætninger imod de Christne i Tømme. Serviens Senat leder han med stor Klogskab, og om ogsaa hans Planer her gjettes, saa røber han dem dog idet mindste ikke selv og beskytter med den ene Haand Godsherrernes Rettigheder, imedens han med den anden forebygger, at Undersaatterne trykkes alt for haardt. - Vel kan Porten hist og her have gjennemskuet hans Plan, men dette Cabinets blinde Stolthed tillader det ikke at holde den for andet end en blot Chimaire og det benytter imidlertid Milosch, saalænge det kan. Erklærer han sig engang for Portens Fjende, saa skeer det vist ikke førend han er vis paa det tyrkiske Herredømmes Undergang og han saaledes øiner Sandsynlighed for at see sit Haab at kunne holde sig som Serviens Behersker, opfyldt. Love giver han ikke mange af og Folkeunderviisningen erholder just ingen Opmuntringer af ham; men under ham er hver Servier, saalænge han lever, Soldat, og opdrages for det Vaaben, hvori han tjener. Bosniakerne og Albaneserne befæste Stader, Landsbyer og Borge, Servierne næsten aldeles ikke. Deres Artillerie er ikke talrigt, men fuldkommen organiseret. Med ringe Midler behersker Millosch de Land, hvis Adel frygter ham for hans upartiske Streng, hed, imedens det egentlige Folk betragter ham som sin Beskytter.