Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1815-10-03
Jndsendt. J No. 140 af Hr. Hempels Aris for indeværende Aar yttres Forundring over, at ingen Astronom har taget Hensyn paa at besvare en Jndvending imod det kovernikanske System, som synes ved første Øiekast at frembyde sig; denne nemlig: at vi ifølge samme System til en vis Tid f. Ex i Januar Maaned om Natten maatte see ganske andre Firstjerner paa Himlen, end et halvt Aar derefter, i Julii Maaned da den Sted af Jorden vi boe paa i det samme om Natten altid vender bort fra Solen, til hiin Tid maatte vende ud imod en ganske anden Region af Universet end til denne, og vi dog alligevel, paa liden Forskiel nær, som har anden Aarsag, see de selvsamme Firstjerner paa Himlen om Sommer, som om Vinternætterne. Den for hiin Jndvending til Grund liggende Paastand, at vi paa ringe Forskiel nær see de samme Firstjerner, paa Fimlen om Sommer, som om Vinternætterne, er som almindelig Sætning ikke rigtig. Noget almindeligt lader sig i denne Henseende slet ikke bestemme, thi alt kommer an paa Sphærens Stilling, eller Polhøiden af det Sted vi boe paa havde vi den lodrette Sphære, eller borde vi lige under Aequator, da vilde vi i Januar Maaned ved Midaatstid have en ganske anden Stjernehimmel end et halvt Aar derefter i Julii Maaned til samme Tid. Af alle de Fixstjerner, vi saae til hiin Tid, vilde vi slet ingen see til denne; - havde vi den parallele Sphære, eller var det mueligt at boe lige under Polen, da vilde vi til enhver Tid af Aaret have de samme Firstjerner over Horizonten. Men da vi har den skraa Sphære, og boe mellem Requator og Polen, saa gives der for os nogle Stjerner, som slet ikke gaae ned, Circumpolarstjerne - og dem see vi hele Aaret og Natten, baade Sommer og Vinter; Andre som vi nu ved Midnatstid see nær ved den østlige Horizont, see vi om et halvt Aar til samme Tid nærved den vestlige. Atter andre ere os nu ved Midnatstid synlige, som vi efter et halvt Aar ikke kunne see ved Midnat, da de paa den Tid ere under Horizonten. - Alle disse Phanomener ere ingenlunde stridende imod det kopernikanske System, men kunne efter samme let og naturligen forklares. Den Deel af Himmelsrummet, hvis Stjerner vi ved Midnat, og overalt til enhver Tid om Natten kunne see begrændses ved en Plan, som berører det Sted af Jordkloden vi beboe, og udvides til Firmamentet, eller ved vort Steds apparente Horizont. Tage vi nu hvilketsomhelst Punkt under Acquator da maae den apparente Horizont, som samme nu har ved Midnatstid, være parallel med den det faaer efter et halvt Aar ved samme Tid, naar Jorden er paa den modsattte Side af sin Bane. Disse tvende parallele Flader afskjære ganske forskjellige Dele af Firmamentet, af hvilke vi, dersom vi befandt os paa samme Punkt, nu vilde see den ene og om et halvt Aar den anden, og altsaa maatte vi til disse tvende forskjellige Tider see ganske forskjellige Stjerner. Boede vi derimod lige under Polen, da var vor apparente Horizon, en Flade, hvorpaa Jordklodens Axe stod lodret, og da ved Jordens Bevægelse omkring Solen, dens Are stedse bliver sig selv parallel, saa blive ogsaa alle de Flader hvorpaa den staaer lodret, indbyrdes parallele, og da vi ikke, som under Arquator, vilde see til modsatte, men til de samme Sider af disse parallele Flader, maatte vi paa ringe Forskiel nær, som kommer af Jordaxens skraae Stilling imod Jordbanens Flade, bestandigen have de samme Stjerner over Horizonten, Men, da vi have den skraae Sphære, saa er den apparente Horizont, som vi nu har ved Midnatstid, ei parallel med den vi faae efter et halvt Aar til samme Time, men disse tvende Flader overskjære hinanden under en større eller mindre Vinkel, alt eftersom vi ere Polen nærmere eller længere borte fra den, og derfor maae en større eller mindre Deel af Firmamentet, tillige med dets Stierner blive tilfælleds for begge; det er med andre Ord: vi, som boe imellem Aequator og Polen, maae i Overeensstemmelse med det kopernikanske System, og ifølge samme, efter et halvt Aars Forløb ved Midnatstid tildeels see andre tildeels ogsaa de samme Stjerner, som vi paa nærværende Tid see til samme Stund, Langaae den 30 Septbr. 1815. H. A. Brolund.