Viborger Samler, 1833-12-17
Jfølge en Beretning fra General Quesada vende de oprørske Frivillige, i Egnen af Valladolid, tilbage, til deres Hjem. Strax efter Sarssields Jndmarsch i Vittoria ansøgte Juntaen i Alava om en Jndulto (Pardon) for alle Deeltagere i Jnsurrectionen, fra Capitain nedad. Denne bevilgedes d. 22de paa 14 Dage, og stadfæstedes af Regjeringen, hvilken Forholdsregel har havt den heldigste Virkning. Jnsurgenterne vende tilbage til deres Landsbyer, nedlægge deres Vaaden og lade deres Anførere i Stikken, der flygte til Frankrig. General Castannon har besat Tolola og Resten af Rebellerne ere concentrerede i Estella og Navarra. Efterretningerne fra Catalonien og Arragonien, der gaae til den 2den Decbr. ere meget tilfredsstillende. Jntetsteds viste sig Symptom til Gjæring, og disse Provindser udtale sig, ligesom næsten hele Spanien, energisk til Fordeel for Dronningens Regjering. Kun i Kongeriget Valencia holde endnu nogle Rebeller Stand i Morella i et lidet Fort, som de have bemægtiget sig ved Overrumpling. Denne Position, der sikkrer dem mod et Overfald, kan ikke beskytte dem mod et regelmæssigt Angreb, der understottes af Artillerie. General Breton holder dem snævert indsluttede, indtil det forventede Skyts ankommer fra Valencia og Arragonien. En Skrivelse fra S. Sebastian af 30te Novbr. yttrer Haab om en hurtig Adsplittelse af Rebellerne i Navarra af den nye Vicekonges Tropper. Man har fundet Papirer fra en af D. Carlos's Agenter hos en af Hovedmændene for den baskiske Jnsurrection, blandt Andre en Skrivelse fra Jnfanten selv, der slutter med følgende Ord: "Undlad ikke, at lade mig vide, naar Sagerne ere rykkede langt nok frem, til at jeg, uden Fare for min Person, kan indfinde mig. Det er dog godt, efter Seieren at kunne sige med nogen Grund, at jeg har deelt mine Tilhængeres Møie og Farer." Ogsaa fortæller den nye madridske Tidende Aurora, at den carlistiske Junta har afsat sin saakaldte "Keiser Carl, formodentligen formedelst hans altfor store Forvovenhed – og i hans Sted proclameret hans ældste Søn: Carl 7 s. – J en Skrivelse fra Madrid i Indicteur klages over, at man i tre Postdage ingen franske Tidender har erholdt, og der yttres den Formodning, at Regjeringen har forbudt deres Jndførelse. Det hedder fremdeles hert, at naar man trænger paa Dronningen angaaende Hr. Zeas Afskedigelse, pleier hun at svare: "Jeg veed, at han er forbadt; men jeg vil ikke i dette Øieblik gjøre den franske Regjering imod. Burgos kalder man "Commissionsministeren", fordihan har nedsat en heel Deel Commissioner, uden at nogen af dem har ført til noget Resultat. Derimod er man særdeles tilfreds med den nye Krigsministers Forvaltning, saavelsom med alle de Udnævnelser, der siden hans Embedstiltrædelse ere (rigtigt nok under heftig Modstand af Zea) foretagne i hans Departement. Hans Driftighed er saa meget nodvendigere, som hans Forgænger havde reduceret Hæren fra 90,000 til 30,000 Mand. Kjernen til den nye Hær maa man søge i Provindsialmilitserne, der skulle være 40,000 Mand stærke. Udnævnelsen af Madrids ny Gouverneur, Marquis de Espeia, har vundet almindeligt Bifald. Hans Formand, Don Cabezon Miranda, er afskediget formedelst sin besynderlige Opførsel ved Jnstructionen mod de kongelige Frivillige. Man vidste endnu ikke, hvorledes det vilde gaae med deres Proces, da det er vanskeligt, at skjelne de Uskyldige fra de Skyldige. Alle Fængsler ere overfyldte og der skal alene i Madrid i Fængslerne: Salader og "Carcel de Corte befinde sig over 800 Carlister. Hele Bander ere fra Omegnen indbragte til Madrid. Den 24de bleve 3 Munke, der vare indviklede i en Sammensværgelse i Alcala de He nares, bragte gjennem Gaderne og overdængede af Folket, med Skjældsord. Hr. Zed Bermude; var høilig forbittret over Grev Florida Blancas Skrivelse, og forlangte hans Forviisning af Dronningen, men skal have erholdt det kolde Svar, at hun ønskede ikke, at der rørtes mere ved denne Gjenstand. Finantsministeren er i Uenighed med Premierministeren, om et nyt Laan, Nylig myrdedes en Mand paa Gaden i Madrid, fordi han raabte: Carl leve! Derimod blev den næste Dag en Læge af 5 Mænd, der vare bevæbnede med Dolke, tvungen til at stemme dette Raab. To Munke, der vare grebne blandt Oprørerne og bragte til Madrid, skulle være frigivne, hvoraf man seet, at Regjeringen følger et andet Princip med Hensyn til Kierkerne, end Generalcapitainerne i Provindserne, der lade dem skyde, ligesom de andre Oprørere.