Berlingske Tidende, 1836-04-08
fra 21de December 1784 indtil 26de Januar 1807 betydeligen have bidraget til Hoveriets Ophævelse, hvilket i Forordningen af 15de Juni 1792 § 12 udtrykkeligen nævnes som Hensigten, hvorfor slige Bevillinger skulde tilstaaes. Man tør vist haabe, at samme Middel atter kunde have samme Virkning, og da det i ethvert enkelt Tilfælde vil tilkomme det høikongelige Rentekammer, nærmere at bestemme Antallet af Gaardene, som tør sælges, og Vilkaarene, under hvilke de tør sælges, saa kunde denne Begunstigelse sættes i Forhold til Gaardenes Tal, som ved de aftes's nødvendige Opløsning forsvandt, tur sluttede Foreninger befries fra Hoveri og blive modificeret derefter, om Gaardmændene blive aldeles frie for Hoveri, eller ikkun befries for den væsentligste og byrdefuldeste Deel deraf. At Salget af disse Bøndergaarde kunde ansees for skadeligt, kunne vi paa ingen Maade troe, da Antallet af de Gaarde, som saaledes fra Godserne ville gaae over til Selveiere, dog ikkun vil blive ringe, og desuden en Hovedgaard, som drives uden Hoverie, ikke behøver at være forenet med saamange Godset underliggende Bøndergaarde. Vi have ikke troet, at vi turde gaae videre med denne vor Begjæring, da vi formode, at Grunde, som ere os ubekjendte, maae have bestemt det høikongelige Rentekammer til at foranledige og til at overholde Placaten af 26de Januar 1807, uagtet vi ikke kunne nægte, at de Grunde, som Placatens Jndledning indeholder, ingenlunde kunde overbevise os om, at der ere eller have været tilstrækkelige Grunde, sam kunde tale for, at Selveiendommenes Formerelse ved bemeldte Placat maatte standses, i Særdeleshed da de kongelige Resolutioner af 8de December 1784, 13de Juli 1785, 19de Marts 1791 og 12te Marts 1800, som ere bekjendtgjorte ved Rentekammerets Circulairer til Amtmændene af 21 December 1784, 2den August 1785, 19de Marts 1791 og 15de Marts 1800, havde fastsat saadanne Vilkaar for de Selveiere, som bleve fremkaldte ved de derpaa meddeelte Bevillinger, som vi maae ansee for at være særdeles gavnlige og hensigtsmæssige, hvorfor vi ved denne Leilighed ikke kunne tilbageholde vor Overbeviisning, om at det vilde være ønskeligt, om Placaten af 26de Januar 1807 aldeles. blev hævet, og Leiligheden derved atter aabnet til, at flere Selveiere kunde opstaae, da vi ansee Frihed og Eiendom for den sande Basis, hvorpaa Landmændenes Velfærd burde være baseret. b) Da det ofte er nødvendigt for en Godscier, som vil indgaae Foreninger med sine Bønder om at hæve Hoveriet, at forsyne endeel Huusmænd, som skulle arbeide for ham, med Jord, og det, selv hvor dette ikke er Tilfældet, dog kunde tjene Godseieren til Opmuntring, naar han fik Raadighed til, efter hans Ønske, at disponere over enkelte Bondergaarde, saa tillæde vi os at foreslaae, at det maatte indstilles til Hans Majestæt, at de Godseiere, som indgaae Foreninger om at hæve Hoveriet, maatte erholde Tilladelse til, frit at disponere over Anvendelsen af enkelte af Godsets Bøndergaarde, naar de bleve fæsteledige. Ogsaa ved dette Forslag tillade vi os at gjøre opmærksom paa, at det ofte kan være Tilfældet, at ikke hele Hoveriet, men dog en væsentlig Deel deraf, efter afsluttet Forening bortfalder, og vi formene derfor, at det burde overdrages til det høikongelige Rentekammer, efter Omstændighederne at tilstaae Godseierne, som indgaae med deres Bønder Foreninger om, enten foren Deel eller aldeles, at ophæve Hoveriet, Ret til at erholde fri Raadighed over nogle af Godsets Bøndergaarde i det Forhold, at dette tilstaaes for hver 15de Gaard, som ved Foreningerne blive aldeles fri for alt Hoveri; men ikkun for et mindre Antal Gaarde, indtil hver 20de Gaard, naar ikkun en væsentlig Deel af Hoveriet for disse Gaardmænd, bliver hævet. Disse Bøndergaarde, som saaledes tilstaaes Godseieren, maatte denne kunne udparcellere til Huusmænd, eller lægge under Hovedgaarden, eller indrette til særskilte Forpagtningsgaarde, alt ligesom han anseer det for at være gavnligst og hensigtsmæssigst. Uagtet derved nogle Jorder vilde blive adskilte fra de nu til Gaardmændene overdragne, Jorder, og blive overdragne Godseieren med de Rettigheder, som han nu ikkun har overHovedgaardsjorderne og Huusmændsjorder, saa kan det ringe Antal af Familier, som derved ikke erholde Fæstegaarde, dog ingenlunde komme i Betragtning, naar det opnaaes, at en stor Mængde Gaardmænd derved blive befriede for Hoveriet, og Veien til større Velstand og Cultur derved aabnes fordem. Vi tør saa meget meere nære det Haab, at denne Jndstilling ikke vil blive nægtet, da Forordningen af 15de Juni 1792 § 12 allerede taler og lignende Bevillinger, som bleve Godseierne tilstaaede for at foranledige dem til at indgaae Foreninger om Hoveriets Ophævelse. Lis*) Da det ligeledes for de Godseiere, som første Gang skulle drive deres Gaarde. uden Hoveri, er af stor Vigtighed at have gode Avlskarle, saa formene vi, at det kunde indstilles, om Hans Majestæt ikke vilde forunde et forholdsmæssigt Antal Avlskarle frie for Krigstjenesten til de Godseiere, som have indgaaet Foreninger med deres Bønder, hvorefter disse, det samme Aar, blive befriede foren væsentlig Deel af eller for det hele Hoveri. d) Med Hensyn til de Vilkaar, hvorpaa Kontrahenterne, ved frivillige Foreninger, kunde erholde Hoveriet hævet, da antage vi, at Lovene i denne Henseende bør tilstaae, begge kontraherende Parter den størst mulige Frihed, saaledes at Afgiftens Størrelse, dens beskaffenhed og Tiden, naar den skal præsteres, aldeles bør overlades til Kontrahenternes Bestemmelse, dog med den Jndskrænkning, at Afgiften, saafremt den bestemmes i Naturalier, ikke maatte transporteres længere bort, end 6 Mile fra den Hovedgaard, til hvilken Bonden hidtil har præsteret Hoveriet. Efter saaledes at have gjort den ærede Forsamling bekjendt med de forskjellige Midler, hvorved efter vor Formening, dette store Formaal kunde opnaaes, tillade vi os slutteligen at gjøre opmærksom paa, hvorledes vi under alle disse Forslag have lagt enhver afgjørende Bestemmelse i Godseierens Haand, da det er vor Overbeviisning, at Hoveriets Ophævelse kun da kan have en heldig Frem Godseieren er kommen til den gang, naar Overbeviisning, at dets Ophævelse lige saameget kan fremme hans egen, som hans Bon ders Velfærd, en Overbeviisning, som ingen Theori, men Erfaringen forhaabentligen vil fremkalde, naar nu atter nogle Godser, efter at denne Sag saa længe har været standset, have afsluttet fordeelagtige Hoveriforeninger. Den tilkommende Tids Erfaring vil da gjøre det klarere, om det, naar Overbeviisningen om Gavnligheden af Hoveriets Ophævelse har faaet mere Jndgang hos alle Vedkommende, engang kunde ansees for hensigtsmæssigt, ved Lovbud at afholde nye Fæstere fra at indgaae Vilkaar, som ansees for statsoconomiskskadelige, naar de her foreslaaede Opmuntringer ikke forinden skulde have opnaaet Maalet; ligesom vi formene, at Spørgsmaalet, om Godseiere ved nye Fæstere kunne forvandle hoverifri Gaarde til hoverigjørende Gaarde, hvilket ifølge Forordningen af 6te December 1799 § 7 af enkelte Jurister betragtes som tvivlsomt, burde afgjøres ved et klart Lovbud, hvorfor vi herved tillade os at gjøre Jndstilling om :At det allernaadigst maatte blive befalet, at ingen Gaard, som for Tiden er fri for alt Hoveri, nogensinde igjen tør blive paalagt noget somhelst Hoveri, – en Bestemmelse, som vel ikke gaaer ud paa at hæve Hoveriet, men dog staaer i en saa nøie Forhindelse med denne Sag, at vi have troet ved denne Leilighed at burde gjøre den ærede Forsamling opmærksom paa denne Ubestemthed i vor nærværende Lovgivning, Hoveriet angaaende. Betræffende de særskilte os tilsendte Ansøgninger om Hoveriets Ophævelse fra Lykkes Bønder, fra Saltøe Godses holms Godses v., i Baas Bønder, Bønderne i Fuglebjerg B. lunde og Hesselbye, Basnæs Godses, Børre by Godses, Sophiendal Godses, Steens Hvedholm gaard Godses, Nakkebølle Gode Gods, Sandholt Gods, Lundegaards Gods, Broby, Søby, Østergaards, Gielskow, Arre skov, Damsbroe, Søbysgaards Godser, fra Steensgaards, Nedergaards og Egelykke GodHjorthholms Gods, ser, Skovgaards Gods. Skrøbeløv Sogn, Mullerup, Moltkenborg, Hvidkilde, Broholm og Hesselagergaards Godser, fra Onsberg og Besser Sogne, samt Tranebjerg og Kjeldbye Sogne paa Samsøe, Gunderslevholms Gods, fra Gjerdrup Gods. Torsløv Gods, Lundbyegaards Gods, Wennerslunds Gods, Kirstineberg, Gjedsergaards og Oerupgaards Godser, af det Classenske Fideicommisses Godser, af Juellunds Gods, Bregentved Gods, Jomfruens-Egedes af Gods, Thurebyeholms Gods, Løvenborg Gods, Hørbyegaards Gods, Hagested Gods, Wognstrup Gods, Aggerswold Gods, Gislinge gaards Gods, Adlersborg Gods, Spanager Gods, Frøslew Sogn, Lystrups Gods, Stamhuset Hofmannsgave, Søndersøe og SkambyeSogne, Baroniet Guldborgland, Godset Ulriksholm, Grevskabet Hardenberg, Grevskabet. Knuthenborg, Grevskabet Christiansholm, Godset Brummerwold, Godset Kjerstrup og Baroniet Sønderkarle, Wognstrup Gods, af Meelbye under Grevskabet Gyldensteen, af Svenstrup Gods, Bierbyegaards Gods, RosendalsGods, Eskildstrup Gods, Grevskabet Ledreborg, Kongsdals Gods, Wibyegaards Gods, Thyebjerggaards Gods, Eriksholms Gods, Gissenfeldt Klosters Gods, Ringsted Klosters Gods, Kjærup Gods og Kirstineberg Gods, Katterup Gods, Lekkende og Beldringe Godser, Aggersmolds Gods, Egholms Gods, fra Gurrebye, Tillitze Sogn, Hoyrebye Sogn, Søllested Sogn, Søebyeholms Gods, Nordbye Sogn, Aunøe Sogn, Holsted Sogn og Bønderne under Nakskov Ladegaard, fra Beersløv Sogn under Nørager Gods, fra Overberggaard, fra Selchowdals Gods, Bønderne af Jordløse, Flinterup, lille og store Fuglede samt Hellerup Godses Bønder, Tolløse Godses Bønder, Schelenborg, Brolykke, Juelsberg, Holkenhavn, Ørbeklunds og Raunholts Bønder og Rosenfeld Godses Bønder – da indeholde disse, foruden at nogle af dem ogsaa omtale andre, Committeen ei vedkommende, Ting, det Ønske, at blive befriet for Hoveriet, imod derfor at give en Erstatning, om hvis Beskaffenhed nogle udtrykke sig bestemt, men de fleste aldeles ubestemt.