Ribe Stifts Adresseaviser, 1813-01-08
Grev Frochot er ved et keiserligt Decret afsat fra sine Forretninger som Statsraad og Præfect for Seine departementet, og Hr. Chabrol, Præfect for Montenottedepartem., ansat i hans Sted. Anledningen til Grev Frochots Afsættelse ligger i hans Opførsel ved Sammensværgelsen den 23de October. Grev Frochet fremstiller Sagen i det væsentlige saaledes: Om Morgenen Kl. 8 1/4 kom jeg ridende fra Nogent og mødte i Forstaden St. Anton min Staldkarl, som leverede mig en Billet, hvorpaa der var skrevet med Blyant: "Man venter Hr. Præfecteen; nedenunder stod næsten ulæselig skrevet: "uit Imperator, (Keiseren er ikke meer). Haanden var Hr. Willemsons, en Ven af mig og Chifi den 1ste Afdeling af Præfecturen. Forskrækket ilede jeg til Raadhuset, hvor mange Mennesker, vare for Famlede, og hørte her af samme Hr. Willemson, at Politieministeren var der og havde spurgt efter mig, og at Commandanten over de paa Pladsen forsamlede Tropper havde Ordre at arrestere en Hr. Lapierre i Krigsbureauet, som stod i Orde for at være en Jacobiner. Gandske bestyrtset over disse Optrin, der syntes at bekræfte den skrækkelige Tidende om Keiserens Død, gik jeg paa mit Værelse. Kort efter kom Commandanten over Tropperne (Nogle kaldte ham Soulier, tilligemed en anden Officeer til mig, og sagde at jeg maatte have faaet en Pakke med Jnstruxer, og viiste mig tillige den Ordre, hvorefter han havdelstillet sig i Spidsen af Raadhuusgarden. Skrivelsen var undertegnet af Malet; og da jeg spurgte, hvorfor General Hulin ikke havde underskrevet den, svarede Commandanten: min General er saaret og Gen. Malet er Cheieller en af Cheferne for Generalstaben. Neppe havde jeg læst en Trediedeel af Brevet, førend en Ubekiendeforlangte mig i Tale og ved sine forvirrede Yttringer bestyrkede mig i den Tanke, at Politieministeren havde været paa Raadhuset, hvilket var en Vildfarelse, som reiste sig af, at Een af de Sammensvorne havde begivet sig derhen i Ministerens Vogn. Jeg læste nu videre og fandt, at den keiserlige Regiering var afskaffet, og en foreløbig Commissiorskulde samles paa Raadhuset Kl. 9. Dette, og at Folket skulde sammenkaldes ved Stormklokken, lutter revolutionaire Forholdsregler, betog mig min første Jdee, at de Jacobinsksindede skulde arresteres; jeg ansaae mig selv derimod for Fange, og anviiste med tilsynteladende Rolighed Commandanten det Local, som han forlangte til Commissionen og Generalstaben. Under Paaskud at arrangere det Fornødne, forlod jeg Commandanten og lod spænde for, for at begive mig til Prinds Erkekantsleren. Jmidlertid blev jeg underrettet om, at Krigsministeren havde sendt Cohorten Ordre at drage bort. Jeg vendte tilbage og fandt Commandanten i Ordvexling med Adjutanten, som overbragte befalingen; dog uden deraf at faae nogen Oplysning om Sagernes Sammenhæng, da deres Strid blot gik ud paa hvem der skulde bevogte Raadhuset. Jeg søgte Underretning hos Politieministerens Secretair, Hr. Saulnier, som stod just ved Vinduet, og jeg hørte med Henrykkelse, at Tidenden om Keiseren var ugrundet. Jeg erindrede nu Commandanten om Krigsministerens Ordre at begive sig bort Han forlod Salen. Da jeg vilde stige i min Vogn ned ved Raadstuetrappen, saae jeg der endnu Soldaterne og mange Folk samlede. Jeg gientog min befaling, til Commandanten at føre sin Cohorte bort; og søgte at berolige Folket med den Forsikkring, at den udbredte Efterretning var falsk. Derpaa kjørte jeg hen til Prinds Erkekantsleren, som befalede mig at samle Municipalraadet og afvente de befalinger, som Ministrene efter holdet Raad maatte finde fornødent at give. Kl. 2 Eftermiddag forsamledes Municipalraadet, men da jeg ingen Befalinger modtog, skiltes det igien ad mellem 3 og 4re. (Af de øvrige Actstykker, skal Fortsættelsen følge.)