Aalborg Stiftstidende, 1837-07-03
Nyeste Postefterretninger. Spanien. Det seer mørkere og mørkere ud for Dronningens Sag. Hvorledes Tilstanden for Øieblikket bedommes i Frankrig, derom vidner bedst en Artikel fra Paris af 21de Juni, hvori der meddeles, at Dronning-Regentinden af Spanien, den 18de f. M. har beediget den nye Constitution og vedden Leilighed holdt en lang Tale i Cortes-Forsamlingen. Om dette Actstykke hedder det, at dets Jndhold paa det Allertydeligste vidner om, hvor langt den nærværende spanske Regjering er fra at fatte, hvorpaa det egentlig for Øieblikket, kommer an og hvad der for Tiden maa ansees for at være meest nødvendigt. Medens den christiniske Sag endnu aldrig har staaet paa en slettere Fod, end for Øieblikket, medens en almindelig Modløshed har bemægtiget sig Dronningens slet anførte og slet nærede Soldater, medens Don Carlos staaer i Begreb med at sætte sig i Besiddelse af en ny, riig, endnu usvækket, Provinds og at skaffe Monarkiets værste Fiende, den cataloniske Republikanisme, der er langt farligere end Don Carlos selv, frie Hænder til at virke, kaster Hr. Mendizabal et jammerligt Skyggebillede, i sin haardt betrængte Dronnings Arme og lader hendes bilse det med en Tale, hvis sværmeriske og høittravende, Svulst maa fremkalde et medlidende Smiil hos den kraftigere Deel af hendes Tilhængere. Denne Minister troer, at Alt lader sig afgjøre med Papiir, hans System er sammensat af idelige Løfter, under hvilke han overseer Nutidens meest trængende Fordringer. Det stormbevægede, dybt rystede, Spanien, hvor Ingen er sikker paa sit Liv og sin Eiendom, rækker han en Constitution paa Papiret og den skal da bære Skylden, hvis nu ikke Alt gaaer af i Herlighed og Glæde. Monarkiet, der er i Færd med at synke sammen, søger han at støtte med Papirsstrimler, hvorpaa der staaer skrevet, at det nu er grundfæstet paa Grundlove, der bærer Evighedens Præg. Jstedetfor at føre Dronning-Regentinden, med hendes Datter, ind i Cortes=Forsamlingen, for at lade hende, som fordum Marie Theresia for Kongeriget Ungarns Stænder, opildne Nationen til krigerisk Begeistring og Stordaad til Fædrenelandets Frelse, lader han hende, med nogle forslidte Floskler, besegle et utidigt Product af halvraadne Theorier. Det er aldeles ligegyldigt at erfare, hvormeget af denne Tale, der egentlig tilhører Dronning Regentinden selv og hvormeget af den der tilhører hendes Ministers Geni, om Regentindens Forsikkring, at hun frivillig anerkjender og beediger de nye politiske Jnstitutioner, komme fra hendes Hjerte eller ikke, er ligesaa uvigtigt, thildet Utidige ligger i, at man, i et Øieblik, hvori den ringe, Betydning af en Constitution paa Papiret er iøinefaldende, vil have Nationen til at ansee en saadan for sit sidste Nødlanker og sine Friheders sande Støtte. Naar Regentinden, virkelig staaer i den Formening, at dette rolige lovgivende Kammer (Cortes) kan sikkre hende og hendes Datter det altroe Spaniens mægtige Beskyttelse, naar hun virkelig, som hun siger, føler sig ligesaa sikker i Cortes=Forsamlingens som i hele Nationens Midte, saa lever hun vistnok til dette t Øieblik i en, for hende farlig, Vildfarelse. Maatte den lille Dronnings Skrig, der synes at ængste sig, naar hun viser sig for Folket, ikke være en barnlig Anelse om hendes nær ste Fremtids sørgelige Skjæbne!!Med den for Dronningens Sag uheldvarslende Stemning, som gaaer igjennem ovenstaaende Artikel, staaer saavel Tilstanden paa Krigstheatret, som forskjellige Meddelelser fra Italien, i Samklang, og herom skal vort Blad imorgen in beholde det Nærmere.