Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-05-13
Blandinger. J Kjøbenhavn afholdtes i Løverdags en extraordinair Generalforsamling i Kunstforeningen. Det første Punkt, som discuteredes, var, at der, som det hidtil har været Tilfældet, stilledes 1500 Rbd. til Administrationens Disposition til Jndkjøb af Kunstsager. Mod denne Deel af Virksomhedsplanen, har der stedse været Opposition, hvilket blev fornyet ved denne Forsamling. Efter en kort Discussion blev Forslaget med stor Majoritet forkastet. Det andet Punkt, var, at Selskabet skulde bevilge en Sum af 2000 Rbd., hvoraf den ene Halvdeel skulde tages af dette og den anden af næste Aars Jndtægter for dermed hos Prof. Bissen at bestille en Model til en kolossal Statue af Tyche Brahe. Efter en kort Discussion blev dette Punkt eenstemmig antaget. Selskabet blev ved samme Leilighed underrettet om, at en Committee, bestaaende af Grev Knuth paa Lolland, Conferentsraad Treschow, Agent Suhr og Fl. har dannet sig for at samle de fornødne Pengesummer til denne Statues Udførelse i Marmor eller Bronce. Det tredie Punkt angik Advocat Lehmanns Forslag angaaende Selskabets øvrige Virksomhed og gik tillige ud over adskillige Forandringer i Selskabets Love. Det, der skulde afgjøres, gik ikke ud paa at afgjøre Sagen eller gaae ind paa dens Realitet, men blot paa at vælge en Committee, til at give Betænkning over Forslaget. Jmod Nedsættelsen af en saadan yttrede der sig Utilbøielighed i Forsamlingen. Selskabets Formand, Hr. Prof. Abrahams gjorde opmærksom paa, at Administrationen ikke kunde gaae ind paa Sagens Realitet, fordi Proponenten kun havde andraget paa Nedsættelsen af en Committee. Ved Afstemningen om, hvorvidt en saadan skulde nedsættes eller ikke, blev det med stor Majoritet besluttet, at en saadan ikke skulde nedsættes, hvorpaa Proponenten tog sit Forslag tilbage. "Fædrelandet tilbagekalder i Erindringen nogle "Blade af Skandinavismens ældre Historie, og siger: "Mod Slutningen af forrige Aarhundrede viste Følelsen af det nationale Slægtskab mellem Nordens Folk sig ligesom i den nyeste Tid virksom ved Stiftelsen, af Selskaber, ikke blot i Broderrigerne selv, men ogsaa udenfor dem, hvor Nordboere i større Antal traf sammen. Saaledes bestod der i London, hvor der nu i det afvigte Aar er stiftet et skandinavisk Selskab, dengang et nordisk Selskab. J dette holdt Professor i Historien ved Kjøbenhavns Universitet, Frederik Sneedorff. i Foraaret 1792 følgende Tale om "Vigtigheden af de tre nordiske Rigers Forening: - - "Det er en Sandhed, mine Brødre, som i mine Tanker let lader sig bevise, at Staternes Sikkerhed og Lyksalighed beroer, ligesom enkelte Menneskers for største Delen, paa deres Kræfter og Agtelse; at de politiske Baand, som under Navn af Traktater forbinde Stater, altid knyttes af Frygt og Jnteresse, at de holde og briste med den; at politisk Forbindelse imellem større og mindre Stater, er Jntet uden ydmyggende Baand for de sidste, og er lig dem, hvorved Chalupper i vild Søgynger efter Orlogsmanden; og endelig at, naar Alliancen skal være, hvad de efter deres Natur bør være, saa bør de være som imellem Mand mod Mand, saa bør vexelviis Fordringer og vexelviis Haab være lige store, saa bør de ikke alene grunde sig paa fælles Jnteresse, men paa fælles Fortrolighed og Agtelse. - Efter dette lad os, mine Brødre, kaste et roligt Øie paa Europa, See der Skandinavien, vort Fædreland, liggende midt imellem Rusland og Tydskland. Paa den ene Side det kolossale Rige, der er mere en Verden, end en Stat, som for et Aarhundrede siden neppe var kjendt af Navn i Europa, som for et Aarhundrede siden ikke havde Navn paa Krigskib i sit Sprog, som for et Aarhundrede siden hverken havde Petersborg eller Oczakow; see, at det bemægtiger sig Seiladsen i den sorte Sø, og det er ingen panisk Skræk, om J frygte for det Samme i Østersøen. - Paa den anden Side Tydskland, hvis nærværende Forfatning nøie bør fæste enhver tænkende Europæers Opmærksomhed. Deelt i hundrede smaa Stater, hvis Regjenter aldrig have været farlige uden for deres Undersaatter, synes det, efter Alt, hvad menneskelige Øine kan see, at nærme sig en stor Forandring; Alting synes at være banet for det Enevælde, som i Aarhundreder har været det østerrigske Huses Politik, som Sverrig forhindrede under Gustav Adolph, og som Preussens Frederik 2den standsede ved Fyrsteforbundet. Men hvad kan forhindre det østerrigske Huus nu, forbundet med Preussen paa den ene Side, og ikke længer forhindret af Frankrig paa den anden, ja begunstiget af den øiensynlige Folkegjæring, som hersker i alle de smaa Stater i Tydskland, hvor Man ønsker Forandring, fordi Man er misfornøiet, og hvor Man vil være fornøiet, naar Man kun faaer en Forandring. Naar Rusland, og Østerrig, forbundne i dette Øieblik ved mange Baand, udstrække deres Hænder til hinanden ved Østersøen, da vil det være for sildigt at forene os i Norden, da bliver der Jntet tilbage for os, uden enten at skjule os bag Fjeldene eller døe, liig vore Forfædre, bag deres Skjolde, og forsvinde blandt Staterne. Men hvilken Magt paa Jorden kan være farlig for det forbundne Skandinavien, Vore Bjerge, vore Øer, vore forbundne Flaader, vort haarde Klima, vor gamle Kjærlighed til Friheden, til Fædreneland, til vore Konger, vil gjøre det umuligt for nogen Magt paa Jordkloden at sønderrive os fra Nordpolen og vor Selvstændighed. Efter den sidste mærkværdige Traktat imellem Rusland og Sverrig er med Et det politiske System ganske forandret i Norden. Begge nordiske Riger ere nu forbundne med Rusland, uden at de ere forbundne mellem sig. Saaledes forbandt Philip af Macedonien sig med de græske Stater, idet han paa samme Tid deelte dem og endelig opslugte dem." - Endelig slutter han med følgende Ord: – – "Fremtiden staaer i Alherrens Hænder. Hans uransagelige Viisdom har draget et Slør over Eftertiden, idet han gav os Evner og paalagde os det som en Pligt, at nytte det nærværende saaledes, at det under alle Omstændigheder kunde være til Fordeel for Efterslægten. Jeg er overbeviist om, at der er ingen i dette Selskab, Svensk, Norsk eller Dansk, som jo føler Vigtigheden af at udbrede Fortrolighed og Venskab imellem tvende Stater, som eet Sprog, eens Sæder, een Religion, een Oplysning og Naboskab sætte i en nøie og uophørlig Forbindelse; imellem tvende Stater, som gjennem 70 Aars Fred har viist Europa, at det er muligt, at Nabo-Stater kan være enige. - At en saadan udbredt Fortrolighed og Udryddelse af al Slags Nationalhad ikke alene i og for sig selv er ædelt og vigtigt, men under uforudseete tilfældige Omstændigheder kunde være af største Vigtighed for Nordens Styrke, Ære og Sikkerhed, behøver intet Beviis. Det er ved Selskaber, at alle Planer, som ere for store for enkelte Personer, begyndes og udføres; her arbeider Man med fælleds og større Varme; her tændes Lyset til forskjellige Kanter; saa udbreder det sig i meer og meer forstørrede Cirkler. Fra Selskaber, oprettede i de tre nordiske Riger og fornemmelig i Hovedstæderne, kunde denne Agtelse, dette Venskab, denne indbyrdes Fortrolighed bedst udbredes, og hvilket Selskab kunde være værdigere til at være Stammoder for disse Selskaber, hvor kunde Sæden bedre lægges til dem, end i det nordiske Selskab i London, hvis Gienstand er, at udbrede almeen Kjærlighed til Fædrelandet og til Norden, hvor vi forenede Svenske, Norske og Danske betragte os som kun hørende - Denne Tale, til eet Fædreland - Skandinavien." var det Sidste, der flød af denne aandrige Mands, som en Samtidig har udtrykt sig af Muser og Gratier omslagrede Pen", thi endnu i samme Sommer omkom han paa sin Reise i Engelland ved et ulykkeligt Tilfælde. Man kan altsaa betragte Talen som hans politiske Testament.