Berlingske Tidende, 1769-09-25
Rigets Stænder have troet en iblandt deres første Pligter at være, at undersøge det stridige Spørsmaal, som har reyst sig imellem C. K. M. samt Hans og Rigets=Raad, angaaende Anledningen til denne Extra Rigsdag og dens Nødvendighed; og det saa meget mere, som det paa det nærmeste angaaer Jverksættel, sen af Rigets dyrt besvoerne Grund=Love, og har været ledsager med de Omstændigheder, at det har opvakt Opmerksomhed baade i og uden Riget. - J saadan Henseende have Rigets Stænder, fundet fornødent, ved deres Secrete=Utskott at fordre Riget Raads Erklæringer, da Secrete=Utskottet udi dets afgivne Anmerkning, efterat have opregnet alle de Handlinger, hvorved Rigets kummerlige Tilstand var lagt Rigets Raad for Øyne, har forelagt dem det tydelige Spørsmaal, hvorudi Rigets Raads Hielpe Middel skulle have bestaaet, dersom de have tænkt selv at hielp Riget, eller i vidrigt Fal, hvorfor de ikke have samtykket i Rigets Stænders Sammenkaldelse, paa hvilken E. M. har drevet? Ove dette Spørsmaal have Rigets Raad ikke udi deres givne Erklæringer meddeelt noget Svar; hvilket tydelig giver tilkiende, at de ikke have tænkt paa nogen særdeles Hielp, omendskiønt at alles overeenstemmende Rost og Klager, fra den ene Ende af Riget til den anden, vidnede derom, under Næringernes Aftagelse, og Berg, værkernes mærkelige Mangel paa Hielp og Undsætning; ey at tale om den Vanmagt og Uformuenhed, som i Følge deraf har rammet Landmanden. - Udi en saadan Rigets uformodentlige Bestædelse, havde det været Rigets Raads fornemmeste Pligt og Skyldighed, derhen at tyde hvad Regierings=Formens 455. og Rigsdags=Ordningens 35 tydelig fastsætte, neml. at ved nogen uformodentlig Hændelse, naar Rigets Velfærd og Stænders Frihed det kan udkræve, bør Rigets Raad uden for den sædvanlige eller foreskrevne Tid udskrive Rigsdagen. Men de have tvert imod, og uagtet det Skridt, som E. K. M., som en huld og naadig Konge, i Naade, har behaget til Rigets Hielp at giøre, ved at nedlegge Sit dyrebare Scepter indtil Rigets Stænders Sammenkaldelse, dog ikke været dertil at formaa, men de have troet sig at være berettigede til at regiere uden Konge, og ikke for staaet af fra den Tanke, en Collegierne have erklæret sig ikke at kunne adlyde et Raad uden Konge. - Af alt dette sammenlagt befinde Rigets Stænder, at Rigets Raad har i denne Omstændighed viist mindre Omsorg for Riget, for dets Hielp og Undsætning: At de ikke have optaget E. K. Msts. Propositioner derom saaledes, som deres Egenskab udkrævede, ey heller lempet deres Raad efter den Pligt, som deres vigtige Embeder og Rigets Stænders Tillid til dem adskede. Den 2den Deel af Anmærkningen bestaaer derudi, at over Regierings=Formen er gjort den Fortolkning, at omendskiønt E. K. M. havde frasagt sig Regieringen, saa skulle Rigets Raad ligefuldt kunne regiere, og Stempelen bruges i Stedet for Underskrift; hvilken Regierings Maade saavidt er vorden iverksat, at efterat E. K. Msts. Frasigelse var almindelig kundgjort, have Rigets Raad ved Extractum Protocolli betydet alle Collegierne, at adlyde og efterkomme de Bud og befalinger, som i E. K. Msts høye Navn udginge fra Raadkammeret med vedbørlig Contrasignation. - Rigets Stænder have noksom befundet, hvor ulempelig deres Forfatninger ved 1756 Aars Rigsdag ere dragne hen til dette Tilfælde: og hvor stridende det er imod Regierings Formens rette Natur, der udvise Regierings=Lovene i hver s., men allertydeligst i Regierings Formens 34., hvor der ved Thronens Ledighed ikke lades Stænderne meere end 30 Dages Tid at indfinde sig, og, saa fort endeel af dem ankommer, saa lades Rigets Bestyrelse udi deres, ikke i i Raadets Hænder. - Den 3die Punkt af Anmærkningen angaaer Raadkammerets Deeling imellem Stockholm og Norrkoping. - Den Bestyrkelse, som man har villet tage af en Deputations Betænkende ved 1734 Aars Rigsdag, ansee Rigets Stænder ikke at kunne tiene til de Herrer Rigets Raads Undskyldning, da de have handlet imod Loven, som ikke giver dem mindste Anledning til en saadan Deeling. Saasom og en Deel af de herimod værende Grunde ere, deels af C. K. M., deels af de Herrer Rigs Raader Hiærne og Wallwik, lagte Rigets Raad for Øynene, saa maa Rigets Stænder falde i saa meget des større Forundring over, at de, erindrede om et saadant Foretagendes Ulovlighed, have alligevel drevet samme til endelig Slutning og Fuldbyrdelse. - Den fierde Deel af Anmærkningen er den, at Rigets Raad, tverimod Rigets Stænders Beslutning af Aar 1762, har forordnet en Extra Domstoel eller Commission over E. K. Msts. og Rigets Kammer=Collegium. Rigets Raad har vel kaldet denne Domstoel den 5te Division udi E. K. Msts. og Rigets Smea Hof Ret; men, naar de adskillige herved forekommende Omstændigheder betragtes, i sær visse Lemmers Udskydelse og ubehørig Actors Beskikkelse, saa bliver denne Domstoel i Rigets Stænders Tanker det samme, som en Commission. Hvor liden Agt Rigets Raad har haft for bemeldte Rigets Stænders Beslutning og strenge Forbud, det udviser Hr. RigsRaad Reuterholms Votum i denne Sag, hvor han siger, at han ikke anseer Rigets Stænders Beskikkelse ved 1762 Aars Rigsdag, om Extra=Domstole og Commissioner, at kunne passe sig paa dette selsomme og besynderlige Tilfælde; ligesom den og er umuelig at sætte i Verk, dersom flere Rigets Collegier, eller Hof=Retterne selv, som ere Domstole, bleve udi deslige Forbrydelser betraadde - Af hvilke Sætninger den Slutning flyder, at over alle selsomme og besynderlige Tilfælde kan, imod Stændernes Forbud, tilforodnes Commissioner. Og som det tilkom Raadet at give Tilfældene Navn af selsomme naar det behagede, saa skulle det og staai Raadets Magt at forordne Commissioner saa ofte det ville: Og kan denne Forbrydelse imod Stændernes Beslutning ikke andet end ansees at være saa meget mere betænkelig, som den paa ovenmelte Maade forordnede Commission synes at have været bestemt til en Bidsel paa Embedsmænd og Undersaattere, dermed at lede dem til en passive Lydighed imod en Magt, som selv ansaae sig hverken af Lov eller Stænders Beslutning bundet. Saasom og dette ovenmelte Votum af Rigs Raad Renterholm er vorden bifaldet af fleeste Stemmer i Raadet, saa bliver og denne Slutnings=Sætning for samme Pluralitets Regning. - Betreffende den 5te Punkt som angaaer at Rigets Raad har tilsidesat den underdanige Ærbødighed for E. K. Msts. dyrebare Person, som med deres Raad bør være forbunden, da have Rigets Stænder ikke troet sig at burte forbigaae at foreholde Rigets Raad, saavel de adskillige Talemaader i Voteringer og Forestillinger, som besynderlig den af 28de Martii indeværende Aar; J sær da E. K. Mss. høye Jdret ud denne heele Sag ikke har bestaaet i andet, end at C. K. M. har til Rigets Redning, ædsket Rigets Stænders Sammenkaldelse, for hvilken Kongel. Ømhed og Omsorg enhver Undersaat i sit Hiert ikke kan andet, end yde E. K. M. underdanig Ærbødighedsfuld Taksigelse: Blive denne Rigsdag kuns saa lykkelig, som den var nødig, og unde Forsynet Rigets Stænder tilstrækkelig Oplysning og Udveie til at hielpe Riget, som E. K. Msts. Adsigt med deres Kaldelse var lovlig og om: - Yderligere og for det 6te er anmærket, at Rigets Raad ved at reglere Rigsdagsmænds Valgene, imod Lov og Forordninger, have søgt at bane sig Vey til Beskyttelse for deres ellers ansvarlige Bestyrelse. Herom paaberaabe Rigets Stænder sig i Besynderlighed det, som har tildraget sig i Raadkammeret, angaaende Staden Aobo dens Valg, hvilket noksom udviser, hvorledes disse Sager ere vorden behandlede meere efter eget Tykke, end efter Lov og Forordninger. - Naar det nu bliver Rigets Stænders Pligt at indlade sig med disse Sagers ende lige Afgiørelse, da yttrer sig først den Bekymring, som i saadanne Tilfælde altid maa møde rette Patrioter. - Det var ingen Kunst at sige hvad Ret og lovligter. Man behøvede kuns at slaae op i den Svenske Lov Bog, og at holde de opgivne hacta derimod, saa sagde det sig selv; men Forsigtigheden, en retskaffen Politik, Riget Nytte og det almindelige Beste, udkræve at vedtage andre Udveie og Rigets Stænder kan og bør ikke andet end række Øret til denne Røst. - Saaledes, for at gaae en Middelvey imellem lovlig Strenghed og politisk Forsigtighed, have Rigets Stænder, hvad de Herrer Rigs Raader Baron Frisendorf, Græve Horn, Baron Lagerbielke, Baron Kalling, Baron Hermelin, Græve Gyllenstierna, Baron Reuterholm, Baron Funck, Baron Ribbing og Baron Duben angaaer, fundet sig foranledigede til, at erklære dem at have forbrudt Rigets Stænders Fortrolighed, og de i Folgt deraf at miste deres Embeder. - Men saasom Rigets Stænder, ved alt dette allene have haft Leylighed til at overveie Rigets RaadJdretter, Forhold og Raad udi det, som angaaer Rigets Stænders Sammenkaldelse til denne Rigsdag, med nogle saa dermed Sammenhæng havende Sager, og deraf vel sluttes allehaande : Henseende til den øvrige Rigs-Bestyrelse, men ingen Ting med Vished kan siges, saa holde Rigets Stænder det nødvendigt, at efterat de fra sine behørige Steder derom have faaet Underretning og Beskeed, ere og bør de benævnte Herrer Rigets Raad, tilligemed de øvrige, saaledes være pligtige at forklare og udreede deres Gierninger, naar de derom vorde anmodede. (Resten følger.