Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-02-01
Den Russiske og Preussiske Armee, 50,000 Mand stærk, nærmede sig Staden og anlagte Batterier, rundt omkring den. Det kom til en blodig Fægtning ved Volod 27de Juli, hvor Polakkern udviise stor Tapperhed. Deres Artillerie tilføiede de Allierede megen Skade, og Fægtningen kostede Preusserne næsten to Regimenter. De Allierede fortsatte imidlertid Beleiringen og begyndte at kaste Bomber ind i Staden; men uden stor Virkning; Polakkerne fægtede med overordentlig Tapperhed, og den commanderende General Greven af Schverinsaae sig nødsaget til den 31te August at ophæve Beleiringen. Polakkernes Mod opflammedes paanye; Jnsurrektionen udbrød paa flere Steder, Landet, især under Gen. Dombrovsky, men nu kom den frygtelige Russiske Gen. Souvarov med en stor Armee marscherende ind i Lithauen; han slog den Polske Gen. Sierakovsky i to Fægtninger, tog den største Deel af hans Tropper til Fange og bemægtigede sig hans hele Artillerie; en anden Russisk Armee under Gen. Fersen rykkede frem over Veichselen. Kostiussko mariderede imod ham med sin hele Armee for at hindre ham fra at støde til Souvarov; men det kunde ikke lykkes ham, og det kom den 4de Octbr. til et afgiørende Hovedslag ved Madzievice, som giorde Ende paa Jnjurektionen. Den Russiske Gen. Denisov angrib med en stor Styrke Kosciuskos venstre Flanke, som var næsten uden Bedækning, da den polske Gen. Poninski, som skulde dække den, ankom for sildig. Det Polske Rytterie kom aldeles i Uorden og kunde ikke bringes til at staae; men Jnfanteriet og Artilleriet udviste stor Standhaftighed og Tapperhed. Kosciussko, som saae sit Rytterie paa Flugten, saatte efter det og vilde formaae det til at vende tilbage: men idet han vilde sætte over en Grøft, styrtede Hesten med ham. En Sværm Kosakker sprængte til og stak deres Spyd i ham og han laae halv død paa Jorden. Kosakkerne begyndte at plyndre ham, tog et Par Brillantringe af hans Fingre og en Kosak vilde tage den tredie af, hvori dervar indsat en Antik med en Frihedshue. Kosciussko, som holdt meget af denne Ring, krummede Fingeren for at hindre Kosakken fra at tage den af. Denne studsede og sagde til ham: er du Kosciussko, ja sagde denne med en døende Stemme, give mig Vand. Nu forandrede Kosakken ganske sit Forhold imod ham, udviste ham Ærbødighed, gav ham at drikke af sin Feldflaske, og forhindrede de andre Kosakker fra at mishandle ham; de lagde ham paa deres Landser og bare ham til det Russiske Hovedqvarteer, hvor han blev liggende til den næste Dag uden Bevidst, hed, da han kom til sig selv og erfarede si Nederlag. Med Kosciussko blev hans Ven Digteren Niencevitz, Forfatter til Digtet Krakovina tillige fanget (han lever endnu, har skiænket Staten patriotiske Bidrag, og har nylig formanet de Polste Blade til ikke at lade sig forlede af deres Patriotisme, til at fortælle nogen Usandhed; men sige oprigtig hvorledes alt gaaer til, som ogsaa var Aftalen ved den sidste Jnsurrektion. Uagtet Koscinskos Nederlag vedbleve Polakkerne at høiagte ham; og man illuminerede Varschau paa hans Fødselsdag, uagtet Staden var omringet af Fiender. Jmidlertid var dog Modløsheden i Varschan overordentlig stor, Jndvaanerne vare deelte i Partier og kunde ikke blive enige om hvo der skulde erholde Commanden i hans Sted. Endelig blev Gen. Zajonzek valgt. Han holdt en djærv Tale for at at opmuntre Polakkerne til at forsvare sig til det yderste; men Armeen bestod kun af 33,000 Mand og var i alle Henseender slet forsynet, Poniatovsky blev detasch ret med 6000 Mand imod Preusserne for at forskaffe Generalerne Doubrovsky og Modalinsky Luft; han angreb dem den 19de Octbr. men uden Overlæg, blev aldeles slaget og mestede sit Artillerie. Den 23de Octbr. blev Gen. Makronovski aldeles slaget af Russerne og mistede ligeledes sit Artillerie, og trak sig med den halve Deel af sit Corps, som han beholdt tilbage bag ved Forskandsningerne af Praga, som er Forstaden til Varschau. Forfærdelsen var almindelig i Hovedstaden; man skiælvede for den frygtelige Suvarob, som commanderede den Russiske Armee, og som havde udmærket sig ved den Grusomhed hvormed han havde behandlet de Tyrkiske Stæder Oczakov og Jsmail, da han havde indtaget dem med Storm. Mesmod og Uenighed bemægtigede sig Jndvaanernes Gemytter. Forsvarsmidlerne vare utilstrækkelige. Zajonzek giorde alt muligt for at holde Modet og Haabet vede. Russerne nærmede sig dende Novbr. og indtoge Praga med Storm. Alle Overløbere fra den Russiske Leier havde forkyndet at Stormen vilde paa den Dag blive foretaget. Zasonzer og den Lithaniske Gen. Josinski giorde alle muelige Tilberedelser til Forsvar. Borgerne og Militairen afløste hinanden paa Vagterne hele Natten igiennem. Kl. 6 om Morgenen hørte man det første Skud fra den Kant hvor Josinsky commanderede, og i Øieblikket blev hele Linien angrebet og de Polske Tropper bleve bragte i Forvirring; Zajonzek ilede hen til det Sted hvor Angrebet var begyndt og traf paa hele Flokke af polske Soldater, som søgte at redde sig med Flugten; men deres Standhaftighed var forbi; de havde tilforn modstaaet tre frygtelige Angreb af Preusserne, vovet 4 farlige Udfald, udholdet 6 Ugers Beleiring, men nu var Modet sunket. Han fik dom dog til at vende tilbage; men paa et andet Punkt, hvor Russerne trængte ind, blev han selv haardt saaret; dog huggede han sig igiennem; men nu blev al videre Modstand forgiædes; Generalerne vare deels dræbte og deels saarede. Russerne oversvømmede Forstaden og bemægtigede sig over 100 Kanoner. Den Modstand som de havde prøvet, antændte hos dem den skrækkeligste Myrdelyst; de myrdede alt for Fode, Børn, Oldinger og Fruentimmer saavelsom der voxne Mandspersoner, og dog vare just Progas Jndvaanere de meest uskyldige, da de ikke havde taget Deel i Oprøret med de øvrige Jndvaanere i Varschau. De Polske Tropper, som søgte at redde sig fra Forstaden over Veichselen ind i Staden, bleve deels dræbte paa Retiraden, deels druknede i Veichselen. Jmidlertid havde man fra Stadens Side afbrudt Broen, og Jndvaanerne fik Tid til at capitulere. En Deputation blev afsendt til Suvarov som, modtog dem meget naadig, og Capitulationen blev afsluttet. Den 9de Novbr. marscherede 10,000 Mand Russere ind i Varschau, og nu var den Polske Revolution til Ende. Resten af den Polske Armee underkastede sig, og Anførerne bleve bragte til Petersborg, hvor de bleve haardt behandlede. Landet var græsselig ødelagt, og dog bleve svære Contributioner inddrevne. Man søgte efter de Polske Rigs-Jnsignier i Krakau; men de vare hemmelig bortbragte. En Russisk Armee paa 70,000 Mand og en Preussisk paa 40,000 udsugede Landet; de tre Magter bleve enige om at deele Resten af Polenimellem sig. Kong Stanislau August blev bragt til Petersborg den 11te Marts 1797 og døde der det følgende Aar den 12te Februar. Ved disse tre Deelinger af Polen erholdt Rusland en Landstrækning af 8742 Qvadratmile, 6, 104 548 Jndvaanere; Østerrige 2205 Qvadratmile, 4 121,727 Jndvaanere, og Preussen 2642 Qvadratmile, med 2,965534 Jndvaanere. Ved denne Deeling erholdt de tre østlige Magter en overordentlig Tilvært i Styrke, ikke allene formedelst disse Landes daværende Folkemængde, men især derved at de ved deres Størrelse vare skikkede til at modtage en langt større, som de virkelig ogsaa have erholdt siden den Tid. Europas politiske Ligevægt blev derved væsentlig forstyrret, og de vestlige Magter vare dengang i en saadan Forfatning og saa beskiæftigede med indvortes og udvortes Uroligheder, at de ikke kunde modsætte sig disse Foretagender. Polens Deeling var unægtelig en Følge af de Polske Magnaters indbyrdes Had og Uenighed, men blev dog fornemmelig derved bevirket, at de udenlandske Magter med væbnet Haand indblandede sig i det Polske Kongevalg istedetfor blotat være gaaet raadgivende tilværk ved dette, og at de, da først det indbyrdes Partiestad og den deraf følgende Kamp var opvakt ikke anbendte deres overlegne militaire Styrke til at indføre en fast og velgjørende Statsforfatning i Polen, men til successive at opløse det hele af indvortes Krampe, lidende politiske Statslegeme. - Men Nationerne skulle ligesom enkelte Mennesker giennemgaae deres Prøvelser, og Menneskets Aand skal dannes i Mod gangens Skole. En nyere Forfatter siger: at de som faldt i denne Kamp opofrede sig ikke forgiæves for Fædrenelandet; de Ulykkelige erholdt ved deres ædle Opoffrelser den offentlige Mening i Enropa for sig, og allerede dette er ikke ubetydeligt. Deeltagelsen taber sig let hvor den Lidende finder sig taalmodig i alt. Erindringen om hines Død vil bevirke hos deres Efterkommere en visere Fremgangsmaade naar en gunstigere Skjebne engang erklærer sig for dem. Kosziusko blev imidlertid behandlet med Aa telse i Petersborg og erholdt siden sin Frihed. Han døde i Schweiz den 15de Octbr. 1817. Keiser Paul skienkede ham tilligemed alle Polske Fanger deres Frihed saasnart han havde tiltraadt Regieringen. Han forholdt sig som en ædel og stor Mand indtil sine Livets sidste Dage. De patriotiske Polakker udvandrede i Mande og kæmpede siden saa tappert ved den Franske Armee, hvor de indsamlede nye Frihedsgrundsætninger. Ved Napoleons Jndfald i Rusland opvaagnede et nyt Haab for Polakkerne; men det sank da de erfarede at Napoleon glemte Polen over sine egne herskesyge Planer. Paa Kongressen i Vien faldt Storhertugdømmet Varschau, som han havde oprettet i Aaret 1807 af de Polske Lande som vare komne i Preussens Magt, i Ruslands Hænder. Keiser Alexander forvandlede nu dette Storhertugdomme til et Kongerige for at tilfredsstille Polakkernes Følelser og forbandt dermed en constitutionel Statsforfatning. - Den nye Jnsurrektion som er udbrudt, og de Klager, som det afde Polske Kamre udstædte Manifest indeholder, beviser, at Polakkerne ikke fore sig tilfredsstillede. Vi boe for langt borte fra hine Egne for at kunne bedømme om disse Klager ere grundede eller om blot Nationalhad og Mindet om de forrige udstandne Lidelser have fremkaldet denne nye Opstand.