JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-13
Bekjendtgjørelser. For fraværende Slægt og Venner bekjendtgjøres herved sørgeligst at min kjære uforglemmelige Søster, Madame Else Hillerup Jahnsen født Nissen, Enke efter Farver og eligeret Borger N. F. Jahnsen i Aarhuus, i Aftes ved en blid og rolig Død er hensovet, efter nogle Ugers Sygdom, og i en Alder af 68 Aar. Som en vindskibelig og duelig Huusmoder, som en kjærlig Søster og som en trofast Veninde, vil hendes Minde stedse være mig dyrebart. Condolence frabedes. Aarhuus, den 12te Februar 1835. Ane Cathrine Rugaard, født Nissen. Deeltagende Slægt og Venner maae jeg herved med sorgfuldt Hjerte tilkjendegive, at min elskede Mand Jacob Jelstrup, nyeligen udnævnt til Sognepræst for Gjødvad og Balle Menigheder, den 10de d. M. efter 3 Maaneders Sygdom ved Døden blev mig berøvet, Livets bittreste Skaal har Herren saaledes iskjænket mig; men med hengivent Sind skal jeg stræbe at tømme den. Min Sorg vil jeg søge at lindre ved den Tanke, at jeg dog en kort Tid herneden tilhørte ham, der af Alle var saa elsket og afholdt, og at jeg atter igjen skal tilhøre ham hisset, hvor Skilsmisse ei mere vil være. Honum, den 12te Februar 1835. L. Jelstrup, født Blicher.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-13
Nye friske Appelsiner, Pommerantzer og Citroner ere arriverede, og faaes billig hos J. F. W. Røse.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-13
Søndagen den 15de Februar afholdes Eet af de mindre Baller i Selskabet Polyhymnia, hvortil Fremmede kunne erholde billetter 1 Rbd. pro persona, forud hos Undertegnede. Ballet aabnes Kl. 7. ne Schlotfeldt. J. Meulengracht.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-13
Formedelst anden Bestemmelse agter jeg underhaanden at bortsælge efternævnte mig tilhørende Eiendomme, nemlig: a) Bodild Mølle, beliggende i Hørning Sogn, Skanderborg Amt, med underliggende Jorder, Maleværker, der bestaaer af 2 Vandhjul, som driver 4 Qværne, samt desforuden et Stampeværk, og som staaer for Hartkorn, Jordskyld 2 Tdr. 1 Fkr. 2 Alb., og Mølleskyld 5 Tdr. 2 Skpr. 2 Fdkr. 2) En Jordlod paa Adslev Mark, staaende for Hartkorn 1 Tde. 1 Skp. 1 Fdk. 1 1/5 Alb., og c) En Engparcel paa samme Byes Mark, af Hartkorn 1 Fkr. 2 1/4 Alb. Konge-, Kirke-, Korn- og Qvægtienden af samtlige Eiendomme ere indkjøbte og følge i Kjøbet. Stuehuset bestaaer af 12 Fag, er i Aaret 1830 opført af Grundmuur, teglhængt og indrettet til Bopæl for enhver Stands Familie. De øvrige Bygninger ere vel vedligeholdte, og Mølleværket, der for faa Aar siden har erholdt en Hovedreparation, er ligeledes i almindelig god Stand. Fornøden Skov og Tørvejord haves til Møllen. Høvlen som kan formeres, har hidtil været circa 20 Læs foruden Kløver, og Udsæden 7 a 8 Tdr. Rug, 10 Tdr. Byg og 10 a 12 Tdr. Havre. Af Besætningen, som for Øieblikket haves, nemlig 4 Heste, 14 Fæecreaturer og 16 Faar, kunne, om saadant attraaes, endeel følge i Kjøbet. De nærmere Vilkaar for Salget erfares hos Undertegnede. Bodild Mølle, den 10de Februar 1835. C. P. Leth.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-13
Skipper N. Falslev agter saa hastig mueligt at afseile til Kjøbenhavn, og medtager Fragtgods og Passagerer.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-13
J et Pige-Jnstitut her i Byen ønskes der nogle Pensionister i Huset, som foruden Kost og Logis kunne nyde den Underviisning der udfordres for dannede unge Piger. Adressekontoiret anviser. i de Til Paaske Flyttetid.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-13
Stedet No. 208 paa Studsgade, som beboes af Handelsmand R. M. Schræm, at faae tilleie af Aarhuus, d. 12 Febr. 1835. S. Søegaard.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-13
Formedelst Sygdom kan en Barnepige strax faae Condition hos Viinhandler Biøllick.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-13
Redigeres, trykkes og udgives 4 Gange ugentlig af Overkrigscommissair A. F. Elmquist.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
No 1. Løverdagen. den 14de Februar. Den til Forsendelse. med Brevposterne. Kongelig allernaadigst alene privilegerede Aarhuus Vifts-Tidende.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Blandinger. De af Statholderne i det himmelske Riges (Chinas) tvende Provindser Kwang, dHr. Lu og Lii, udstædte skjærpede Anordninger for Barbarerne fra det Fjerne (Engellænderne) lyde som følger: "1) Barbarerne maa ikke uden Himlens (Keiserens) særdeles Tilladelse opholde sig i Canton, for at gjøre Jndkjøb &c. 2) Dette maa ikke under nogen Omstændighed skee undtagen under Opsyn af en dertil beskikket Tolk eller Mægler. 3) Barbarerne maa allene boe i HonghKjøbmændenes Qvarteer, og det endog i disses Vare huse. Det er ikke de Jndfødte tilladt, at forglemme Rigets Værdighed og nedlade sig til at være Tjener for Barbarerne. 4) Disse maa ikke lade sig bære omkring i Bærestole; de maa ikke roe omkaps paa Floden i Baade; kort sagt: de skulle blive i deres Bolig indtil deres Forretning er gjort, hvorpaa de strax skulle gaae ombord paa deres Skibe og vende hjem. 5) Barbarfruentimmerne maae ikke understaae sig at komme til Staden Canton; forsøge de paa at overtræde dette Bud, skulle de føres bort derfra med Magt. 6) Jngen Jndfødt maa lade sig leie til at lære Barbarerne det himmelske Riges Sprog. Tolkene og Mægler ne kunne lære dem Alt hvad de have behov at vide. 7) Dersom en Barbar tilføier Nogen Døden, det være sig ved Vaade eller Forsæt, da skal han bøde med sit Liv derfor. 8) Hvis Barbarerne vedblive at følge deres udsvævende Drivt til at indføre nye Indretninger, eller ei holde deres øvrige galne Lidenskaber i Tømme da skulle de jages tilbage herfra, og det skal aldrig være dem tilladt igjen at komme til Middelpunktets (Verdens) himmelske Rige."
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
En af Ophavsmændene for den polske Revolution, den bekjendte Landdeputerede Niemojewski, hvis Dødsdom Keiseren af Rusland havde formildet til Arbeide paa Livstid i de siberiske Bjergværker, er paa Reisen derhen død i Moskau. Jfølge russiske Efterretninger skal han for sit Endeligt have skriftet og bekjendt alle sine "Umtriebe og viist stor Anger over sin Deeltagelse i hiint for Polen saa ulykkelige Foretagende.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
J Constantinopel blev for nogle Maaneder siden anordnet, at Jngen maa om Aftenen gaae paa Gaderne uden Lygte, da han ellers bliver arresteret af de tyrkiske Patrouiller, bragt til Vagten, og der som oftest mishandlet. Dette var hændet adskillige Europæere, uden at deres Gesandtskaber, om de endogsaa havde klaget derover, havde faaet nogen Satisfaction. Men endelig tildrog ogsaa en Russer sig denne Ubehagelighed, og blev, endskjøndt han høit og dyrt svor at være en Moskovit, Oberst og Ridder af mange Ordener, dog sans facon bragt til Tophana. Sat i Frihed om Morgenen beklagede han sig strax for den russiske Gesandt, der, i Følelse af, at denne Fremgangsmaade var en stor Fornærmelse, strax sendte sin første Tolk til Porten, for i Keiserens Navn at fordre en Audients hos Storherren. Den forskrækkede Sultan tilbød øieblikkelig Buteniew til Forsyning, efter eget Behag at bestemme, om den hele Piquet, der havde anholdt Obersten, skulde halshugges, spiddes eller druknes, eller dersom han ikke ansaae det tilstrækkeligt, da det hele Regiment. Gesandten derimod bemærkede, at det stred mod de russiske Begreber og Retfærdighed, at straffe Soldater for deres Officerers Befalinger, og at kun de burde drages til Ansvar, der havde udstædt Politi=Anordningen. Pertew Effendi den indenrigske Minister, blev altsaa efter tyrkisk Ret og billighed overgivet til Buteniews Disposition, men Denne erklærede at ville lade sig nøie med, at Effen dien nødtes til at udstæde et Firman, der bestemmer, at Patrouillerne, naar de møde Nogen uden Lygte skulle spørge, hvad han er for en Landsmand, og paa Svaret: en Russer, da at ledsage samme til det russiske Cancellie. Det blev tillige paalagt alle tyrkiske Øvrigheder, at behandle Russerne med særdeles Høiagtelse.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Den unge Konge af Grækenland var nylig kommen hjem fra sin Reise i det Jndre, hvor han overalt blev modtaget med Jubel. J en By blev han omringet af 500 Piger, som forlangte at være hans Livvagt saalænge han reed igjennem deres District. Et andet Sted var opreist en Æresport af Blomster, og under den blev han modtaget af en 120 Aar, gammel Kone, som først overrækkede ham et Granatæble med de Ord: "at han bestandig maatte være ligesaa blomstrende og skjøn som det." Dernæst en Qvæde med de Ord: "at han maatte ligne dens Saft i Kraft og Styrke;" og tilsidst ønskede hun ham: at blive dobbelt saa gammel som hun selv."
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Oprøret i Madrid skal have havt til Plan at proklamere Konstitutionen 1812 og styrte Lander Adjutanten Don Cardero anførte Regimentet, og da han kjendte Parolen, faldt det ham let at overrumple Vagten. Saasnart det var rygtedes, havde Generalkapitainen sendt en Officeer hen til Oprører, ne, men som var bleven tilbageviist med Foragt. Da tilte Canteracselv derhen, og forlangte at tale med Anføreren; Cardero traadte frem, og der opstod en Disput. Generalkapt. vilde afsende en Grenadeer til Kassernerne; Cardero forbød Grenaderen at gaae bort Hvad, raabte Canterac: Vil man ikke adlyde min Ordre?" Han trak Sablen og truede med at støde den i Brystet paa Cardero. Denne traadte nogle Skridt tilbage, og raabte til Soldaterne af et Compagnie som stod bag ved ham, at det skulde skyde. Et Skud traf Generalen, han faldt, og udraabte i det samme: "Længe leve Jsabella den Anden, og vort Lands Frihed!" Alt dette passerede ved Solens Port, en af Stadens meest besøgte Egne. De Borgergardere og Jndvaanere som vare i Nærheden toge Flugten. Soldaterne opstilte sig i Vinduerne og paa Taget af den saakaldte Postgaard, en stor fiirkantet stærk Bygning fra Carl 111 Tid, som ligger gandske isoleret, med to indvendige Gaarde, og omgivet med et hvelvet Gallerie. Alle disponible Tropper bleve sendte hen mod Oprørerne, Krigsministeren kom ridende i Galop, men studsede da han saae Soldaterne opstilte paa Altanen, han bød Artilleriet rykke frem, men Oprørerne fyrede og trak sig tilbage. De skjød paa Garden og paa Artilleriet, men hverken paa Linietropperne eller Borger militairet; derfor var det ikke at undres over, at disse heller ikke vilde fyre. Fra alle Kanter raabtes: Dronning Jsabella leve! Friheden leve, Alle Gaderne i Omegnen vare spærrede, men Jndvaanerne syntes ikke at vise nogen Jnteresse for Oprøret. Da Oprørerne mærkede at Borgermilitairet ikke vilde aabenbart erklære sig for dem, tilbød de Underhandling. Der blev tilbudt Amnestie for Alle saanær som det Compagnie der havde skudt paa Generalen, men Soldaterne raabte: For Alle eller Jngen, Den blev dem endelig bevilget, og Oprørerne trak ud af Postgaarden med fuld Musik og Geværet i Armen, og da de kom forbi Borgervæbningen bleve de af denne viist militaire Honneurs.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Regjeringen i Madrid havde ikke uden Grund befrygtet, at naar Opstanden ikke snart blev dæmpet, vilde Pøbelen og Militsen, af hvem man allerede hørte Raabene: "Friheden leve! Bort med de slette Raadgivere!" gjøre fælleds Sag med Rebellerne. Et heelt Compagnie Peseteros var gaaet over til dem, og fra Militsen, der nægtede at fyre, hørtes endog Enkelte raabe: "Ned med den kgl. Garde!" Da hertil endnu kom det Rygte, at General Quesada, Chef for de 4 Garde=Jnfant. Regimenter, og General San Roman, der kommanderer Provindsial garden, Begge havde i Sinde, endnu samme Dag at proklamere Don Carlos til Konge af Spanien, saa tøvede man intet Øieblik med at bevilge Rebellerne Amnestie, for saa hastig muligt at faae dem ud af Staden. Regjeringen befrygtede heller ikke uden Grund, at dersom den skrækkelige Tilstand, hvori Hovedstaden befandt sig, skulde varet indtil Natten, vilde Rebellernes Anhang forøges, og Madrid være stukket i Brand paa alle Kanter. Men dog er der kun een Mening om, at den spanske Regjering har ved denne Leilighed viist en Svaghed som der ikke findes Mage til i den nyere Tids Historie.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Hertugen af Leuchtenberg var den 25de Januar ankommen paa Lissabons Rhed; den 27de vilde han gaae i Land, hvorpaa Formælingen strax skulde fuldbyrdes.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
J Mantuana (i Columbia) er det sædvanligt at unge Mennesker gifte sig saasnart de forlade Skolen. Familierne raadslaae og Valget, og Pigerne, der have været i Klostret siden deres fjerde Aar, giftes sædvanlig bort naar de ere 12 Aar, med en Mand som er 15 a 16. "Jeg kjender en ung smuk Dame i Mantuana - skrev nylig en Reisende: som i sit 18de Aar har 7 levende Børn, og en Anden paa 16 Aar som har 4 Børn, og hvis Moder kun er 27 Aar gammel." En Reisende giver følgende, for Øieblikket interessante Skildring over de forenede Staters Præsident: "J Midten af Salen stod General Jackson, omringet af Vice-Præsidenten van Buren, Washington Jrwing og nogle Statssecretairer. Præsidenten er en bedaget Mand, af Middelstatur, med et udtryksfuldt Ansigt og skarpt Blik, der tilkjendegiver hiinCharacteerstyrke, som han har viist ved saamange Leiligheder, navnlig paa sin krigerske Løbebane, paa hvilken han især ved New-Orleans samlede sine Laurbær, Hans Haar er sneehvidt og fra Panden kjæmmet opad, hvilket giver hans Ansigt et langt og smalt Udseende. J sin Adfærd er han yderst nedladende og venlig, uden at tilsidesætte noget af den Rang, han som Amerikas meest ophøiede Mand indtager. De republikanske Sæder paalægge ham at byde Haanden til hver af de Besøgende. (Ligesom Ludvig Philip i Begyndelsen gjorde.) General Jackson iagttager denne Formalitet uden at tabe noget af sin Værdighed, og uden at lade kold eller fremmed. Jeg iagttog ham længe, for at see om han gjorde nogen særdeles Forskjel mellem dem, der fremstillede sig for ham: men til hans Ære, som Præsident for en Republik, være det sagt, at han den hele Aften stedse blev sig selv lig; høflig og huldrig mod Enhver og venlig mod dem, han personlig kjendte, især mod det smukke Kjøn."
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Fra Paris skriver en Correspondent i Allg. Zeit. "Ludvig Philip vender med hver Dag meer og mere tilbage til sin Ungdoms religiøse Ceremonier, som Md. Genlis saa omhedsfuld har indprentet ham. J de første Aar af sit Herredømme syntes han gandske at have forglemt dem, nu derimod bivaaner han hver Dag Messen i Slotskapellet og skrifter hver Maaned."
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Om Talleyrand læses følgende nye Anecdote: En Vicomte V., der undertiden pleiede at træffe sammen med Fyrsten i Huse hvor man spiller meget høit, havde det Rygte paa sig, at han godt forstod den Kunst, som Franskmændene kalde: corriger la fortune (at hjelpe paa Lykken). Engang blev han greben i Gierningen, og kastet paa Døren med de Ord: at hvis han kom igien, blev han kastet ud af Vinduet. Dagen efter aflagde Vicomten et Besøg hos Talleyrand, som han under Forsikkringen om sin Uskyldighed fortalte sit Uheld. Talleyrand trak paa Skuldrene og tang. "Jeg befinder mig virkelig i en ubehagelig Stilling! sagde Vicomten: Giv De mig dog et Raad.""Nu vel, min Kjære, svarte Fyrsten: Saa raade jeg Dem, for Fremtiden kun at spille i Stue=Etagerne."
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Endvidere fortælles, at da Fyrst Talleyrand i sin sidste Sygdom engang underholdt sig med sin Læge i en fortrolig Tone, tillod Denne sig det Spørgsmaal: "Deres Høihed. Hvad skal man vel tænke omde spanske Forhold. – "De vil have bemærket, svarte Fyrsten: at jeg kun siger min Mening om hvad jeg ikke forstaaer; f. Ex. jeg taler gjerne om Medicin."
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Politiet i Paris havde i de sidste Dage havt travlt med at efterspore "Tyve a la cire" (Tyve med Vox.) Disse Jndustrieherrers Fremgangsmaade, havde været følgende: En af dem kom ind i en Restauration, satte sig paa en aftal Plads, spiste brillant, og stial et Couvert, som han formedelst et meget elastisk Vox klædede fast under Bordpladen; savnede man det stiaalne Sølvtøi, saa paastod han, at man skulde randsage ham, anbefalende sig derpaa, overøst med Restauratørens Undskyldninger. Strax efter ham kom en Anden, der satte sig paa den samme Plads, borttog det fastklæbede Couvert, betalte sin Fortæring og gik. Man var paa Spor efter over et halvthundrede Tyverier af denne Slags, som ere forøvede af to associes à la cire."
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Blandt de i Paris i den senere Tid udkomne Carricaturer udmærker sig en Afbildning af Mortier i ordret Forstand. Marskallen er nemlig forestillet som en Mørser, der ved en brændende Lunte bliver affyret af en vis Person i kgl. fransk Artilleriemondering. Udaf Munden paa Mortier fare en utallig Mængde Æreskors og Ordensbaand, der opfanges af jublende Suplikanter.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
J Verly hændte det forleden, at en kraftfuld Knøs paa 18 Aar, der gjerne pleiede at underholde sine Kammerater med Prøver paa sin Styrke, foreslog nogle af disse, som just befandt sig tilligemed ham i et Pakhuus, hvor han tilberedte Cyder, et Væddemaal om, at han allene i Tænderne vilde bære. et Fad med 184 Litres Æblemost. Væddemaalet blev antaget; man ombandt Fadet med Reeb, som knyttedes sammen over Spundshullet, og opfordrede nu Herkules til at opfylde sit Løfte. J Førstningen tøvede Fyren noget; men drillet af sine Kammerater, tog han et fast Tag i Rebet, løftede med eet Ryk Fadet i Veiret, og bar det saaledes i Tænderne, ei alleneste ud af Døren, men, under sine Kammeraters Lykønskninger, endog hele Gaarden over. Da han igjen vilde nedlægge sin Byrde, havde han Mund klem, faldt i Afmagt, og blev bevidstløs baaret indtil sine Forældre. Ti Dage derefter var han død, uden et eneste Øieblik at være kommen til Bevidstheden igjen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
J Nevers er en ung Kone, der paa Bryllupsdagen havde opdaget, at hendes Mand havde et Brændemærke paa Skulderen, bleven vanvittig af Fortvivlelse derover.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Paa Theatret i den engelske Bye Drayton tildrog sig nylig følgende Scene, som kunde have havt farlige Følger, men hvorover Tilskuerne meere morede end ængstede sig. Man opførte Pizarro, og havde just istemt Sangen, til Solen, da Lyset bagved Transparentet greb fat i Papiret. Skuespildirecteuren spillede selv Overpræsten og havde neppe sjunget Ordene: "O høieste Magt!" for han høit tilraabte Maskinmesteren: "Gesvindt, gesvindt, Solen brænder!" hvorpaa han igjen begyndte: "O høieste Magt,""sel, saa kom dog, Solen brænder!" Og Solen brændte immerfort. Uagtet Faren loe Publikum overmaade, og endeligen, da Solen var opbrændt, gik Stykket sin Gang igjen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Paa Sicilien har sidstl. 16de Decbr. den mærkelige Naturbegivenhed fundet Sted, at der under en skrækkelig Orkan nedfaldt en saadan Mængde Aerolither, af Størrelse som Nødder, af en guulagtig Farve og overordentlig Haardhed, hvorved meget Qvæg ihiel sloges, Haver og Marker ødelagdes, o. s. v. Fugle fandtes i tusindeviis døde paa Jorden. Den 28de Decbr. vare Palermos Gader belagte med Jis, et gandske overordentligt Særsyn dertillands.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Det Kirkesogn i Schlesien, hvori de pietistiske Beboere ikke vilde modtage hverken den nye Agende eller den dem beskikkede nye Præst, men lukkede Kirkedøren, for ham og jog ham bort, er nu bragt til Raison af en Kommande Ryttere paa 400 Md. med 2 Kanoner. (Da der i Frederik 11. Tid skulde indføres en ny Psalmebog i Schlesien satte ogsaa flere Sogne sig derimod Man vilde overtale den store Konge til at drive sin Villie gjennem med Magt, men han svarte: "Gud bevare mig derfra, Vil de Folk ikke have den nye Psalmebog, saa lad dem synge sig salige efter den gamle." Af Fæstningsarresten i Mainz er Natten imellem 1ste og 2den Februar undvegen den under mange forskjellige Navne, saasom: Baron Minigerode, Professor Hugo, Müller a., som Legationssecretair, Kjøbmand, Officeer, o. s. v. men under sit virkelige sande Navn endnu ikke bekjendte Lykkeridder, hvilken Flugt gjør saamegen mere Opsigt formedelst dens gaadefulde Udførelse, da hverken Fængslets Dørre eller Vinduer vare opbrudte.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Den ødelæggende Qvægsyge i Mæhren griber meer og mere om sig, og har allerede udbredt sig i Syden indtil Donau, i Vesten indtil Bøhmen, og Norden indtil Keiserrigets Grændser. Der gives Herskaber som have mistet næsten deres hele Qvægbesætning. Paa de fyrstelig Lichtensteinske Godser har den været næsten uddød og igjen anskaffet tre Gange.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Fra Hamborg skrives: "Vore over hele Europa forhenværende berømte Sukkerfabrikanter kunne nu igjen blive Matadorer, naar de nemlig ville forene sig om at beplante Lyneborger=Heden med Runkelroer. J Quedlinburg have Brødrene Hanewald af 100 Centner Roer vundet 6 Centner Sukker og 3 Centner meget brugbar Melisse." Og fra Neustadt i Holsteen meldes, at der sammesteds ligger i Byens Pakhuse circa 80,000 Tdr. Korn som er bestemt til Udførsel. Bør Bønder fortrinligt vælges til Deputerede for de mindre Landeiendommes Districter, Naar Bonden formener, at han, for at gjøre sine Rettigheder gjeldende, for at see sine Byrder lettede, for at see sig sikkret mod ny Uret, nødvendigviis maa sende Bønder, jo flere jo bedre, til Stænderne, saa er dette saare naturligt. Betragte vi Bonden et Øieblik i hans nærværende Stilling til Samfundet, paa hans nærværende Culturtrin, saa maa vi erkjende, at han, saavel ifølge dette som hiin, maa handle saaledes.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Jndtil vor nærværende Konges Regjeringstid sukkede Bonden under det skjændigste, hver menneskelig Følelse oprørende, Tyranni. Vel havde Frederik den Fjerde i Aaret 1702 ophævet Vornedskabet, men mod Slutningen af Christianden Sjettes Regjering indførtes Stavnsbaandet, der, blot under et andet Navn, var omtrent det samme som Vornedskabet. Der maa endnu leve Bønder, der mindes hiin Trældom med alle dens skrækkelige Følger. Tradition, om ikke Læsning, maa have lært Bondestanden, at den under Frederik den Fjerde fik Menneskerettigheder, og at den under Christian den Sjette bragtes i samme ulykkelige Tilstand som den, hvorfra dennes vise og menneskekjærlige Fader havde udrevet den. – Kan man undres over, at Bonden frygter og er mistroisk, Bonden erindrer vist med Taknemmelighed, at Frederik de Sjette har givet ham Menneskerettigheder; men kan det undgaae hans Opmærksomhed, at han endnu ei i alle Deele nyder lige Rettigheder med de øvrige Klasser. Han, og kun han, maa gjøre offentligt og privat Hoveri; han maa gjøre de offentlige Reiser, han maa sende sin Søn til Militair Tjenesten, til at værne og Riget, medens vore Sønner lade værne og sig. Fæstebonden har endnu sine særegne Byrder. Kan man undres over at Bonden ønsker at nyde noget større Rettigheder, end de ham hidtil tilstaaede?
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Bondetrældommen har i større eller mindre Grad bestaaet hos os gjennem Aarhundreder; Bondestandens nærværende Frihedstilstand er ei 50 Aar gammel Trældom avler Laster, Udyder, der kun igjennem flere frigivne Generationer kunne forsvinde. J Trældoms-Aarene kunde Bonden ingen anden Tanke nære, end den, hvorledes han skulde kunne forrette Arbeidet for sit Herskab og erhverve det daglige Brød. Aanden hendøde under Legemets ofte uhyre Anstrængelser. Saagodt som ingen Underviisning blev ham til Deel; han lunde neppe læse, ikke skrive; og da han følte sig for svag til at kjæmpe mod Undertrykkelsen, søgte han ved Ydmyghed at bortlede den strænge Herres Unaade. Kan man undres over, at Bonden saaledes blev uvidende, dorsk, ydmyg, om ikke krybende.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Deres Yttringer og Vælgerne i det 11te District ere saa fornærmelige, at det skulde undre mig, om ikke En og Anden finder sig forpligtet til at tage offentligt til Gjenmæle derimod. En Patriot. Svar.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-14
Til den Opfordring som man under Anonymens Maske har tilladt sig imod mig i Avisen No. 24 har jeg kun at svare: at jeg aldrig har befattet mig med at udgive Skrifter og ventelig heller ikke faaer saadant ifinde; men jeg vil raade Hr. Anonymus, hvis han er Begynder i Faget, at han gaaer den Vei jeg har gaaet, nemlig: lærer først Farveriet og derefter studerer en vis Deel af Chemien under en duelig Mands Veiledning, og han vil da med sine Sammenblandinger og sit Udsalg af Farvevare kunne undgaae at bedrage sig selv og Andre. Aarhuus, d. 12 Febr. 1835. J. C. Tarliong.