Viborger Samler, 1783-09-01
ELLEFTE AARGANG. Mandagen den 1 Sept. 1783. selseresseHvorledes har man at forholde sig, for at afværge de Sygdomme, som den nu forestaaende Forandring i Veirliget truer. en forøgede Uddunstning, som den saalænge, vedvarende stærke og næsten altid tørre Heede bestandigen har underholdt, medfører en Tilbøielighed til 2de 2de farlige Sygdomme, til Blodgang og Forraadnelsessebre. Vi ville denne Gang betragte, hvad man har at iagttage i Henseende til den Første. Saafremt Varmen tog lidet efter lidet af igien, saa at Uddunstningen ligeledes formindskedes meere og meere og tilsidst kom til den samme Grad tilbage, hvorpaa den, saa at sige, stod, da Heeden begyndte, saa havde man langt mindre at befrygte. Thi Mennesket kan taale de største Yderligheder, dersom det alene ikke pludseligen falder fra den ene til den anden. Vore Søefolk, som paa deres Reiser til Ostindien og China føle Liniens Heede og Hetlands Kulde udenat blive syge, med mindre de selv give Anledning dertil, kunne tiene til Beviis derpaa. Langsomt og gradviis fare de frem, og derved dannes deres Legemer ganske jevnt til den Heede og Kulde, som de ikke kunne undgaae. Var endnu en Doktr. Faustes Kaabe, en Fortunatus's Hat, en AladinsLampe til, og Eieren af sligt et Flyvetøi gjorde dermed en liden Lysttour fra Europa til Otaheitii, saa vilde det visseligen koste ham en god Apoplexie, o. d. l. og de tyvagtige Skiønheder i dette nye Paradiis vilde ikke finde i ham en Prinds af Nassan eller en engelsk Herremand, Kort sagt: den hidtil forøgede Uddunstning kan ikke taale nogen pludselig Standsning, uden at drag. 4) For de Lysere, hvis Jndbildningskraft ikke har ledsaget Cook og Bougainville, er denne heele Lignelse spildt. drage farlige Tilfælde efter sig. De Vædsker, som vare vandte til at bortflyve igiennem Huden og Lungerne, tage paa en voldsom Maade deres Fart til en anden Deel, allerhelst til Tarmene, og i dette sidste Fald er Blodgang, Collera, eller i det mindste en Diarrhøe den visse Følge. Saalænge Heeden var sig selv lig, saalænge den herskede om Natten saavelsom om Dagen, kunde ogsaa Uddunstningen ingen betydelig Hinder lide. Aftenen begynder nu igien at medføre den lumske Kulde, som har saa farlige Virkninger paa de Legemer, der ved Dagens Varme ere satte i stærk Uddunstning og ikke omhyggeligen nok forvares imod Natten. Heede om Dagen og Kulde om Natten er en HovedAarsag til den Blodgang, som hersker om Efteraaret, allerhelst iblandt dem, der staae i Leir, eller fare til Skibs. Udaf den samme Kilde flyder ogsaa den Blodgang, som Europæerne i Ostindien, og endeel andre varme Lande ere underkastede, saafremt de ei sætte sig i Sikkerhed under en nøiagtig Levemaades mægtige Værge. Dersom vi altsaa end ikke havde pludselige og yderlige Forandringer i Veirliget at vente, saa bør det allerede være Advarsel nok for os, at Aftenkulden nu indfinder sig igien, og at denne vil medføre dødelig Fare for enhver, der tør trodse den Lad Lad ikke den Unge stole paa sin Alders Kraft og Styrke: "omgaaende Sygdomme fælde helst Kiæmpen og skaane Skrantingen. Lad ikke den Jndbildthaarde raabe paa den Tryghed, der ligger i Vanen. Til det Sædvanlige, det Daglige kan man vænnes men ikke til det Usædvanlige og Sieldene. Saa heed en Sommer, som den nærværende, have vi ikke havt i mange Aar, følgeligen kan der ikke findes mange Sundhedshelte hos os, der allerede eengang have overvunden slig en overordentlig Varmes og dens Følgers Farligheder. (Resten følger.)(Slutning af Spørgsmaalene i No. 35. 5. Er den Meening, at Qvindens Sæd er Messias, Sensus innatus eller illatus, 6. Hvo har først givet Sproget denne Forklaring, af Jøder eller Kristne 7. Hvo giver dette Sprog en anden Forklaring, og hvilken 8. Hvorledes oversætter den Wextheimeske Bibel det, og hvorfor saa Herom udbeder en Videlystende sig kierligst en kyndig Theologs Svar, om ei paa alt, da paa noget, og en andens paa noget. Den Den Trætte som i Aar har været mellem en Proprietair, Hr. Geheimeraad Vedell-Jarlsberg, og en Forvalter, Hr. Søren Klestrup, om Hoveriet, dets Nytte og Skade for Staten og Bonden, da der første forsvarer Hoveret, og paastaaer (ei beviser, Bondens Lyksalighed i Hoveriet, som den sidste med meget overbevisende Grunde, og af Erfarenhed aldeles benægter, og de Skrifter, som i den Anledning ere udkomne i Kiøbenhavn, deels fra dem begge, deels fra et Par andre Proprietairer i Siælland, har opvakt det Ønske hos mig, at en ret kyndig Mand i denne Sag, som tillige var aldeles upartisk, om en saadan findes, ville nøie undersøge og forklare alle de Tvivlsmaale, som kunde opstaae i denne Sag.