Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-03-14
J de kjøbenhavnske Dagblade læstes nylig følgende Bekjendtgjørelse: I Tirsdags modtog jeg, under Mrkt. L. 5 Rbd. og fra H. W. W. W. 50 Rbd.; i Onsdags fra "Maren Christine 5 Rbd. og fra 3, 5 Rbd. (disse 10 Rbd. i een Couvert, hvilke Gaver – tilsammen 65 Rbd. Sedler – man anmodede mig om selv strax at uddeele blandt Trængende og Nødlidende. Med de ædle Giveres Bestemmelse for Øie, har jeg søgt Trangen hvor den var haardest, hvor Nød og Mangel var bittrest og i denne strenge Kulde viste sig i sin værste Skikkelse, og havt den Glæde, at bringe Lindring, og Trøst i 19 Familiers trængselsfulde Elendighed J den Tanke, at Skildringen af hvad jeg hist og her fik for Øie, ikke vilde være aldeles uden Jnteresse, nedskriver jeg det Efterfølgende: Oppe i 5te Etage af et Baghuus beboer den ulykkelige Familie G. en kold. Stue, hvis hele Meublement er en Seng og to elendige Stole. Manden har lært Muur professionen, men længe intet Arbeide havt. Jeg traf Konen siddende eller liggende paa Gulvet ved den lille Dyn, hvori der brændte en sparsom Jld. Op til Væggen stode hendes Krykker, thi, ikkun 33 Aar gl., er Stakkelen berøvet Brugen af sine Been. Fødderne ere lamme, Benene kraftløse, og naar hun lister sig frem paa sine Krykker, røre Fødderne ikke Jorden. Ved Brystet havde hun et diende Barn, paa Stolen foran hende sad en tille treaarig Dreng og en anden paa 8 Aar stod ved Siden. Begge de mindste Børn havde Kighoste; den treaarige Dreng fik et heftigt Anfald af denne, medens jeg var der, hvorefter han greb en Skaal og drak for at styrke sig. – J Skaalen var Vand – Familien havde ikkun Vand til dens fattige Brød, Og Sengen – den eneste Seng – var næsten tom for Klæder, J en lille Bagstue, der omtrent er 4 Alen i Qvadrat, fandt jeg Familien O. Naar Døren gaaer op fyldes det lille Rum med den kolde Luft fra Gaarden. Ovnen var kold, men dog slog Torverøg og ilde Lugt mig imøde thi her varmede man sig ved Tørvegløder, givne af med lidende Folk i Forhuset. En Jldskuffe og en lille Urtepotte brugtes dertil. 3 smaa Drenge søgte at holde Varme i Sengen; den ene, 3 Aar gl., saa overende med Urtepotten, hvori der vare nogle næsten udslukte Gløder, foran sig; over disse varmede han de smaa røde Hænder og græd naar man vilde flytte Urtepotten fra ham. Den Anden, 2 Aar gl., rakte ogsaa stundom til denne Varme, og var derhos i Færd med at drikke Noget, der syntes at være Theevand, men blev kaldet Kaffe. Manden er Tjenestekarl. To Gange kom han til Skade i sin Huusbondes Tjeneste, og maatte den ene Gang erstatte Skaden ved at tjene gratis et heelt Aar, den anden Gang med 13 Rbd., som han maatte lade afkorte af sin Løn Dette bragte Familien (Mand, Kone og 5 Børn) i Eien dighed. Børnene have med Moderen Natteleie i Sengen, Faderen ligger enten paa sin Huusbondes Loft eller sidder hele Natten paa den eneste Stol, der er i Stuen. Efterat have naaet den øverste Etage i et høit Huus, maatte jeg endnu bestige en Trappe, næsten som en Hønsestige, for at komme op paa det øverste Loft, til den usle Braa, hvori Familien W. havde fundet et Tilflugtssted. Bag en Skorsteen er her netop saamegen Plads at der kan være et Leie. Rummet var imellem Væg og Skorsteen, aflukket med en brostfældig, aabenstaaende Dør, for hvilken der var hængt en Pialt af et gammelt Gulvtæppe. Dette løftede Konen op, lyste for mig med en elendig Tranlampe, og jeg krøb under det og ind i denne Jammerens Bolig. Der var ikke meere Plads end at jeg netop kunde staae der. En lille Rude, dunkel og mørk, anbragt i Væggen, skulde give Rummet et Slags Lys, men ved et gjentaget Besøg næste Dag overbeviste jeg mig om, at her er mørkt ved høi Middag. Dette Aflukke, bestemt til Brændeloft, havde en medlidende Kone givet Familien, der var huusvild, Tilladelse til at opholde sig i Hos en anden Familie i Huset har Konen stundom havt Tilladelse til at varme sig og sit diende Barn. Manden, som for Tiden er uden Arbeide, var ikke hjemme. Paa et lille Bord stod en Pande med Tørvekul og Aske; over denne havde Konen, som sad ved Bordet, varmet sine Hænder saalænge til Alt var udslukt. Barnet slumrede ved Moderens Bryst. For at beskjærme sig mod Kulden havde denne en Uldstrømpe og sin Hals under den tynde Trøie. Græmmelsen talede af alle hendes Træk. Hun klagede især over Kulde og sine Been, paa hvilke hun kun havde et Par gamle Bomuldstrømper, Jmellem Bord og Væg var Familiens Leie paa Gulver hvoraf dette Leie bestod, kunde jeg ikke skjelne i dette Halvmørke, men den følgende Dag saae jeg, at det fordetmeste havde været gammel Halm. En godhjertet Slægtning har taget den ældste Søn til sig, men paa hiint Leie skulde Mand og Kone, en tiaarig lille Pige og Barnet søge Hvile. "Jeg har havt et Sengested, sagde Konen, men Kulden har nødt mig til at brænde det ene Brædt efter det andet – nu har jeg intet. Hielpen satte denne elendige Familie i Stand til næste Dag at flytte til et Locale, hvor dens Kaar nu ere bedre for nogen Tid. Familien R. fandt jeg paa anden Sal i et Baghuus, i en uhyggelig kold Stue. Der var Jis paa den indvendige Side af Døren. En Rude var heelt udslaaet og Hullet tilstoppet med Klude. Døren utæt; en anden brostfældig og utæt Dør førte til et lille bitte Kjøkken, der ved et Vindue fik sit Lys fra Stuen. Her var ogsaa en Rude udslaaet, saa Varmen kunde fra Stuen søge Kjøkkenet og gaae op i Skorstenen. R., som er af god Familie, har for levet i taalelige Kaar, men Mangel paa Fortjeneste ved hans dengang havte Erhverv, Sygdom og Uheld have, gjennem en gradeviis Tilbagegang, omsider bragt Familien i dens nærværende Elendighed. J den senere Tid har N. maattet tjene som Staldkarl, men for nærværende Øieblik har han slet ingen Fortjeneste. Ved mit Besøg var han ude for at søge Leilighed til at erhverve et Par Skilling. – Her var hverken Stol eller Seng. Paa Gulvet laae nogen Halm, hvorpaa 2 nogne Børn søgte at dække sig med Vaaret af en Dyne og med et stukket Tæppe. Det ene Barn var en lille Pige paa 3 Aar, det andet en Dreng, 7 Aar gammel og vanvittig, Moderen røbede Dannelse og Opdragelse. Jndtil ganske nylig havde de ikke eiet Halm, men maattet ligge paa det bare Gulv. Tæppet var leiet for 2 Mk. maanedlig. Et lille brøstfældigt Bord, et gammelt Skriin, et Par Jydepotter og en Tallerken syntes noget nær at være Familiens hele Eiendom. Desværre have disse Exempler mangfoldige deres Lige a saavel i Kjøbenhavn, som, og maaskee især, paa Christianshavn, gives der megen usigelig bitter Elendighed og Nød. Jeg kunde endnu fortælle f. Er. om en Familie, som i 8 Dage ingen Varme havde havt, hvor Konen stod op af sin Sygeleng og bedækket med en gammel tynd Sirtses Trøie og Skjørt – hendes eneste Kjole var sat i Pant for et Brød – i den strengeste Kulde slæbte sig fra sin Bolig, nær Christianshavns Port, til min, for at klage sin Nød; – om en Anden, hvor man ikke havde evnet at faae et dødt Barn begravet; hvor det lille Liig, halvt indsvøbt i en gammel Lærreds Klud, laae i sin Kiste og man havde taget de fleste Høvlspaaner fra dets sidste Leie for at bruge til Brændsel, osv., men jeg troer at burde holde inde for ikke at trætte.