Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-10
Christiansborgs Gjenopbyggelse. Christiansborg denne Skygge af fordums Glands – har nu i 10 Aar staaet som et talende Beviis paa al menneskelig Pragts Forfængelighed. Det var bygt til at trodse Aarhundreder, men det døde saa at sige i sin Barndom 2. Jngen af alle de Jnscriptioner, det var prydet med, blev tilbage, undtagen den, der staaer over Hovedfagaden, hvilken Jlden for 1) Det blev ikke engang 50 Aar gammelt, og dette er for en saadan Bygning en sand Børmealder. dens Mærkværdigheds Skyld synes at have sparet. En eeneste Nat var nok til at tilintetgjøre den Colosse, der havde koster Millioner og som mange tusinde Hænder i en Række af Aar havde været sysselsatte med at opreise. Den blev forvandlet fra en Kongeborg til et Tilslugtsted for de fattigste Menneskeclasser. De Værelser, som beboedes af de fornemste Hoffolk og som glimrede af de skjønneste Meubler, bleve omskabte til aabne Rum, hvor nomadiske Professionister opsloge deres Bolig. Den midterste Slotsport, hvorigjennem ingen torde kjøre uden Kongelige Personer og udenlandske Ambassadeurer, blev til et Opholdsted for Stoddere. Jmidlertid er nu den Tidspunct engang kommen, da Christiansborg skal opreises, igjen af Støvet. Men efter Forlydende bliver det nye Slot, saa at sige, kun en Deel af det Gamle. Jkkun den Facade, som vender ud til Slotspladsen, bliver staaende. Den Deel, som vender ud til Ridebanen, hvor forhen Riddersalen har været, bliver ganske afbrudt. Her skal der staae Colonader. Denne Formindskelse af den forrige collosalske Bygning svarer saa ganske til det vise Besparelsessystem, som vort Hof i den nyere Tid følger. Maatte dog dette priisværdige Exempel lære vore Medborgere og Medborgerinder, at fornuftig Sparsommelighed er en Dyd, som endog forøger Kronens Glands Maatte dog vore Rigmænd lære heraf, at en meget stor Mand kan boe i et lidet Huus, og at en meget liden Mand kan boe i et stort Palais Den nærværende yderst dyre Huusleie er en Følge af den overdrevne Overdaadighed i Henseende til Værelser. Man skulde troe, at den ulykkelige Jldebrand 1795 i det mindste havde vant Menneskene til Røisomhed. Men den synes at have frembragt den modsatte Virkning. Den, som førend Jldebranden havde mok med tre Værelser, maa nu have sex. Ja, der gives endog mangen en Familie, hvor den ikke er flere end tre Børn, og som alligevel be hver en heel Gaard, hvort fem tarvelige Borgerfamilier kunde have deres rummelige Orholdsted. En Commission til at undersøgt unge Menneskers Ævner, og Naturanlæg. Dersom ethvert Menneske blev sat paa de Trin, som Naturen har bestemt det, saa vilde dette ikke allene være gavnligt for Jndividuerne i Særdeleshed, men tillige for Staten i A mindelighed. Alle de Ting, der ere sande Fornødenheder for Borgersamfundet, vilde vinde derved. Naturen synes overalt ikke at være saa partisk i at uddeele sine Gaver, som man saa gjerne er tilbøielig til at troe, det kommei Almindelighed kun an paa, om ethvert Menneskes naturlige Anlæg faae den tilbørlige Retning. Tusinde Erfaringer stadfæste denne Sandhed. Medens Socrates var Billedhugger, var han ubekjendt; da han forlod dette Fag, fordi han indsaae, at han ikke vilde giøre nogen Lykke deri, og helligede sig til Philosophien, blev hans Navn udødeligt. Der kunde vel derfor neppe tænkes nogen nyttigere Indretning, en om der i Hovedstaden blev nedsat en perpetuel Commission, som skulde undersøge, til hvilke Studeringer, Embeder og Forretninger er hvert ungt Menneske var meest oplagt. Mange et glimrende Genie vilde paa denne Maade kunne bringes ind paa en Bane, som Conjuncturerne ellers vilde aflede det fra, og Mennesker, der i egentlig Forstand kunde kaldes uduelige i deres Fag, vilde derved blive en stor Sieldenhed. at Masquerade Anstændighed. er 18000 (Jndsendt).