Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-05-14
Hvad er det for en Tiener, der forlader sin Huusbonds Bestilling, og føiter til Fremmedes Sysler, Der, hvor du er, i det Sogn, i den Bye, i det Huus, hvor du lever, og har dit Ophold, beflitdig paa og viis dig at være en sand Troende, ikke i nogle selvvalgte Ting, men i alle Ting, i en reen og retstaffen Christendom. . . . Trænger du da til at løbe nogensteds hen? Veed du ikke, og kan let faae at vide, hvori din Troe, om den skal due noget, skal yttre sig, det hedder: viis mig din Troe af dine Gierniger. Du kan læse Guds Bud og dine Pligter i Guds Ord, og i din Catechismus (den delige Bog) og Forklaring, hvilke du ingenlunde maa skamme dig ved, der har du den bedste Anviisning om Alting til Christendom og Sallighed."... Betænk da ogsaa, at din i Christendomsøvelse bestaaer i langt andre Ting, end at løbe omkring og flakke til andre Steder, og din Gudsfrygt skal vises inden og uden din Bopæl, men kun der, hvor du har lovlig Forretning. Du har foruden din Siælesag, der maa være dig vigtigst, en timelig Velfærd paa gudelig Maade at besørge: du bør æde dit eget Brød, saalænge du kan maaskee har du en Ægtefælle, Paarørende, Venner, Tienestefolk, der ere vankundige, prangvillige mod Gud eller Mennesker, hengivne til visse Laster, o. s. v. der har du Pligter at efterkomme, du har Børn at sørge for at faae christelig og anstændig opdraget. Hvilket vigtigt Arbeide! Der er maaskee Syge, forladte Enker og Faderløse, andre Bedrøvede, o. s. v. i Nærværelsen ved dig, der er retskaffent Arbeide for en Christen.".... Hvad Stand du er i, enten du raader dig selv eller tiener Andre, i al Omgang, Naboskab, Handel og alle saadanne Ting bør Gudsfrygt, Retfærdighed, billighed, Ærlighed, Føielighed, Forligelighed og slige Dyder vises, der koste megen Møie at erlange og vedligeholde. Der falde ofte Bekymringer og Viderværdigheder for, hvori Taalmodighed og Bestandighed skal vises, hvilke koste Tid, Paakaldelse til Gud, idelig Betænkninger af Guds Ord, m.m. og flere slige Stykker kunde foreholdes. Deri og i alle andre forekommende Ting, der ei saa lettelig kunde opregnes, at vise sig en virkelig Christen, at lade see, at Man har sand Ærbødighed og Kierlighed til Gud og sin Frelser, ikke efter egne Jndfald, men efter hans Ord, at holde sig reen fra alle Laster og Uanstændigheder, og at lade efter den allerdyrebareste og høieste Lærers Befaling, sit Lys saaledes skinne for Menneskene at de kunne see de gode Gierninger, og prise Faderen i Himmelen, der vises Troen, ikke i at hede Broder og Søster, (der er kun et Navn) ikke i at flakke, ikke i Gebærder, ikke i underlige Talemaader, som GudsOrd hverken veed af at sige, eller giver Anledning til, ikke i søde Forestillinger eller Følelser, der kunde være blot Virkning af Vane eller Natur. Vor Frelser, som du beraaber dig paa, har klarlig sagt os, at ei alene Ord og Taler men ogsaa en virkelig Lydighed udkræves af hans Elskere. Jkke Enhver, siger han, der raaber: Herre, Herre, skal komme i Himmeriges Rige, men Den, som derhos giør min Faders Villie, som er i Himmelen. - Dette er en ret Gudsfrygt, og alle disse Ting ere tusindfold tungere end at reise mange Mile, eller beqvemme sig til mange andre Ting, som Mennesket kan giøre uden at giøre Vold paa det syndige Hierte og den forvendte Villie." Derpaa slutter det lille kiernefulde Skrift med dette fromme Ønske: Prøv nu mine Forestillinger saa skrap, som du vil, men blot efter Guds Ord. Ak, lader os holde fast derved! Saasnart vi i det ringeste slippe det, saa ere vi i Vilderede. Fra vore første Forældre af indtil denne Dag har en bedrøvelig Erfaring beviist det. Jeg siger igien, lader os holde fast ved og agte paa Guds Ord. Det, og ikke Meninger, Jndbildninger og Anseelser, skal dømme os paa hiin Dag. Jeg bevidner igien for Gud og min Frelser min redelige Hensigt med disse Erindringer, og slutter med hierteligt Ønske, ikke fordi de ere mine, men fordi de ere sande, at de ei maa være frugtesløse!"