Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-22
Nyeste. Skilderie af Kjøbenhavn. Ads Re Trettende Aargang. No. 50. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 22 Juni 1816. Skifter efter Naturen. Den Ubekjendte (i meget fattig Paaklædning). Min Herre. - tilgiv min Dristighed, Mange kan hielpe een - jeg er yderst trængende X. Man kan ikke hielpe Alle. Tiderne ere besværlige for enhver. Ubek. Men især for den, der har intet i den ene, og intet i den anden Haand. X. Han seer jo sund og rask ud, min Ven Kan Han ikke tage sig noget Arbeide for Ubek. Gud bedre, hvad skulde vel en Stakkel, som jeg, kunne tage sig for, Jeg har ligget i tre Maaneder paa Hospitalet af Gigt, og det er første Gang i Dag, jeg har været ude i hele fire Maaneder. X. Har Han da ingen Ting lært, Ubek. Jeg har rigtig nok i min Ungdom lært Dugmagerhaandværket, men nu er jeg for svag til at drive Professionen. X. Men har Han da ikke lagt noget op fra sine gode Dage? Ubek. Hvem kan lægge noget op nuomstunder! X. Har Han da ingen Slægtninger, som kunne hielpe Ham, Ubek. De har allerede hjulpet mig nok, men de kan ikke mere. De ere for det meste selv forarmede. X. Men hvorledes kunde Han blive saa ganske ødelagt? Ubek. (trækkende paa Skuldrene. Naar man skal være ulykkelig, min Herre, saa veed De nok, hvorledes det gaaer. Den ene Ulykke rækker gjerne den anden Haanden. X. Men Ulykken pleier dog sielden at komme saa hovedkuls. J det mindste giver den dog Aar og Dags Varsel. Hvilken Ulykke har da egentligen ødelagt Ham, Er Han maaskee bleven forarmet ved Krigen, Ubek. Jngenlunde. Det var tvertimod min Ulykke, at jeg blev rig ved Krigen, og fattig ved Freden. X. Har Han da maaskee været Speculan. Ubek. Accurat. Jeg var i min Tid een af de rigeste Speculanter i Kjøbenhavn. X. Hvor er Hans Rigdom da bleven af Ubek. Det er et vanskeligt Spørgsmaal. Naar man skal være ulykkelig X. Hvori bestod da egentligt Hans Rigdom, Ubek. J Varer, Huse og Gaarde, Lyststeder, Møbler, Obligationer. X. Havde Han ogsaa Lyststeder, Ubek. Jeg havde hele tre, men jeg laae dog kun paa det ene om Sommeren. Det havde saa mæn i gamle Dage tilhørt en Dronning. X. Saa førte Han vel ogsaa et lystigt LivUbek. Saa længe jeg havde nok, deelte jeg det troligt med Andre. Naar de kom til mig om Søndagen eller ved en anden høitidelig Leilighed, f. Ex. til min Kones eller min lille Jochums Geburtsdagsfest, saa fandt de i min Have en saadan Vrimmel af Mennesker, som i Dyrehaven. Men det var min største Glæde. Mit Huus stod altid aabent for enhver. X. Da er det forunderligt, at en Mand, som har tracteret saa mange Venner, nu er saa forladt og forarmet. Ubek. De veed nok, min Herre, det er med Venner, som med Sommerfugle de komme ikke, uden der hvor Sølen skinner. X. Men har Han da ikke reddet noget i dette ulykkelige Skib rud, Ubek. Jkke saa meget som en Pind til en Tandstikker, Jeg er saa fattig som en Kirkerotte. X. Men hvor ere alle Hans Eiendomme, blevne af: Hvor ere Hans Møbler og Equipager, Ubek. Det er altsammen fløiten. Mine Creditorer have vidst at gjøre saa reent Huus hos mig, at de ikke have levnet mig andet, end min Kone og min lille Jochum; han er nu, Himlen skee Tak! bleven Rugdreng. Jeg var endda saa heldig, at een af mine gamle Venner, Capitain, hialp mig dertil. X. Men hvorledes kunde Han komme i saadan Gjeld? Ubek. Jngen Ting er lettere end det i Kjøbenhavn. Her kan en Mand aldrig komme i Forlegenhed for at komme i Gield op til begge Øren. Her er Folk i Tusindtal, hvis "Haandtering" det er, at hielpe den trængende Næste. De ere endog saa menneskekjerlige, at de ordentligen lader ham opsøge ved deres Commissairer, eller Emissairer, som de kalde det. Da det ikke vilde flaske sig mere for mig med at sende Capere ud, saa begyndte jeg at speculere i Alt og handle med Alt. Jeg var hver Dag paa Børsen, kjøbte og solgte saa det var en Lyst. Den ene Uge var jeg Bankør, den anden Caffe= og Thee Speculant. Jeg kjøbte ubeseet hvad der forefaldt, og andre kjøbte det igjen af mig ubeseet. Jeg profiterte dygtigt, og det gik rask. Men saa kom Freden dag paa mig, som Juleaften paa Kiellingen, og nu begyndte det at knibe for mig. Jeg vilde gjerne soutinere min Credit. Mine Finantsers Skudde havde i den stærke Storm faaet en slem Læk. Den trængte til at kalfatres og diktes. Jeg felede ud, laante hos godt Folk, som gav mig den halve Sum i Contanter, og den anden halve i Vægterpiber, Gibsdukker, Punseboller, Lakmus, tydsk Peberrod, og jeg veed ikke hvad. X. Hvor gjorde Han da af alle disse Sager, Ubek. J dem solgte jeg igjen til mine Creditorer for en Fjerdepart af hvad de havde kostet mig. Hvad skulde jeg med det Kram E. Hvad tænkte Han da ved Alt det? Ubek. Det samme, som den, der er faldet i Vandet, og griber efter et Halmstraae. Man faaer sjeldent Tid til at tænke ved saadanne Leiligheder. Gud naade den, der falder i Aagerkarles Hænder! X. Men hvorfor lod Han sig saaledes trakke op af dem? Hvorfor anklagede Han dem ikke, Ubek. De Karle tage sig nok lagt for, at Loven ikke kan komme dem nær. De har en Lommeprocurator i hver Lomme. De forsyne sig med Forskrivninger paa Forskrivninger, Reservationer paa Reservationer, og jeg troer, at dersom det var Skik her tillands, som paa Guineakysten, at man kunde pante sig i Folks Børn, saa havde de for længe siden taget min lille Jochum, og solgt ham ved offentlig Auction, ligesom de gjorde ved mine brune Heste. X. Holdt Han ogsaa saa mange Heste, Ubek. J Begyndelsen holdt jeg fire; men da Tiderne begyndte at blive lidt besværlige, skaffede jeg de to af. Nu kjører den rige Hr. Gulliver med et Spænd af dem. X. Der har Han to Rigsbankdaler, ininVen! Ubek. Tusind Tak, gode Herre, Nu viljeg ogsaa strax kjøbe mig lidt Mad. Det er lang Tid siden, jeg har seet saa mange Penge. Vor Herre lønne Dem. af Ca Hr. Gulliver (sidder ved sin Pult og efterseer Papirer og Documenter, syngende: