Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-07-05
Ved at omtale Formælings-Festlighederne udtalar Fædrelandet sin Beklagelse over, at der til en Begivenhed, hvormed Dynastiet forbinder saa mange Forhaabninger, ikke er knyttet et eneste folkeligt Foretagende. Dette gjælder i Ordets fuldeste Udstrækning: Jntet for Folket, og Jntet for Folk, – ingen Foranstaltning, der som et Fremskridt i vore offentlige Forhold kunde vække Tilfredshed hos tænkende og fædrelandsksindede Statsborgere, ingen offentlige Arrangements, der hos det ikke tafelfahige Publicum kunde vække en munter Stemning, som i det mindste for Øieblikket kunde lade det glemme de offentlige eller private Bekymringer, der maatte ligge det paa Sinde."J Fredags Aftes fandt Haandværkernes Optog, hvortil vor Generation neppe har oplevet noget Lignende, Sted, begunstiget af det skjønneste Veir. Henimod Kl. 7 satte Processionen sig i Gang, og det uendelig lange Optog, der bestod af henved 1000 Personer, udfoldede sine mylrende Rækker fra Exerceerpladsen ved Rosenborg Slot, trak ned ad Gothersgaden, over Kongens Nytorv, at Holmens Canal, og over Holmens Bro ind paa Slotspladsen, hvor Toget opstillede sig i en stor Halveirkel, der atter bestod af flere Ringe med aabne Skillerum. Foran hver af Processionens 6. Hovedafdelinger gik Musikcorpser, der ved Ankomsten paa Slotspladsen forenede sig og dannede Centrum. Ethvert Laug havde een eller flere Faner, for største Deelen nye, og alle rigt og smagfuldt decorerede. Foruden Fanerne bare de forskjellige Laug smukke Emblemer og Jnsignier, bevarede fra ældre Tider, Sølvlader og Pokaler, Blomster=Guirlander, og Bouquetter o. s. v. Da endelig den hele Procession var ankommen paa Slotspladsen, da Musikken forstummede og en Pause opstod, frembød Toget et af de imposanteste Syn, vi længe have været Vidne til paa Midten af Pladsen den store Halvbue, hvis rige Faner, udfoldede af en sagte Luftning, spillede i Solskinnet med deres mange og glimrende Farver, rundt omkring Processionen den mylrende Menneskehob, der i tætte Klynger fyldte Pladsen, og i Baggrunden Husene tæt besatte med festligtklædte Tilskuere. Efterat Melodien Kong Christian stod ved høien Mast var af de forsamlede Musici og Hoboister afspillet, begav den valgte Deputation, bestaaende af Dhrr. Tobaksfabriqueur Bonnesen, Skræddermester Nielsen, Theater maler Lund, Hattefabriqueur C. Petersen, Snedkermester A. Andersen, Muurmester Ewert, Tømmermester Balslew, Bogbindermester Andersen og Sadelmagermester Mønnich sig op til Slottet, for at complimentere det høie Brudepar og Deres Majestæter i Anledning af den høie Formæling, og udbede sig Tilladelse til at afsynge den i Anledning af Festen forfattede Sang. Hs. Maj. besvarede Deputationens Yttringer i de huldrigste Udtryk, og idet Allerhøistsamme beklagede sin Upasselighed, hvorved han forhindredes fra at fremstille sig for de forsamlede Kunstnere og Haandværkere, bad han Deputationen overbringe hele Forsamlingen sin Hilsen og at takke den for dette Beviis paa Hengivenhed, der vilde leve i varig Erindring hos Hans Majestæt og Hans Familie. Efterat Deputationen atter var kommen ned paa Pladsen, blev den ovenfor nævnte, af en Haandværker, Hr. Snedkermester Lassenius Kramp forfattede, Sang afsungen, under hvilken Hs. Maj. Dronningen og Deres Kongelige Høiheder Kronprindsen, og Kronprindsessen vare fremtraadte paa Slottets Altan. Da det sidste Vers af denne Sang var afsunget, udbragtes et tredobbelt Hurra for de Ny formælede og Deres Majestæter, der fra Altanen besvaredes med venlige Hilsener fra Kongefamilien. Toget brød derpaa op og begav sig, efterat være kommen tilbage til Exerceerpladsen, hvert Laug til sit Herberg, og sluttede der med Dands og Musik den skjønne Fest. – Jblandt de forskjellige Grupper, tog sig især Murernes og Tømrernes lange Rækker smukt ud med de store gule Skjødskind, og den lille Trop Kurvemagere, der alle bare graae Straahatte og havde smukke Blomsterbouquetter i Haanden. Men hvad der især udmærkede den hele Procession, var den beundringsværdige Orden og Anstand, hvormed den bevægede sig henad og tilbage igjennem de bølgende Menneskemasser; den skjønne holdning, hvormed Toget skred frem og den fuldkomne, uforstyrrede Orden, hvormed disse Tusinder passerede igjennem de lange Gader og over Broen, var vistnok i høieste Grad mærkværdig, og vidner om den Dannelse og gode Takt, som i vort lykkelige Fædreland findes i Haandværkstanden. (Dagen.)