Berlingske Tidende, 1834-10-28
London, den 18de Octbr. - O'Connel har atter udgivet et Brev over Jrlands Forhold og taler i samme om Tienden, Ogsaa her kan han ikke andet end, førend han gaaer over til de Forslag, han har at gjøre, vidtleftig at udtale sig om de grusomme og haarde Love, hvorved man hidtil har søgt at tvinge Jrland til Rolighed. Mod denne Art Rolighed opstiller han en anden, som bestaaer deri, at man udøver Retfærdighed; og hvis man vilde indslaae denne Vei, saa var det Første, man havde at gjøre, ganske at ophæve Tienden. Medens nu de øvrige Blade, efter deres forskjellige Anskuelser om denne Sag, udtale sig meer eller mindre omstændeligt over Hr. O'Connels Forslag, troer Times, at maatte betragte hele hans Brevskriverie fra en anden Synspunkt, end fra den af Jnteresse for det Jrlandske Folk Jngen, siger den, maa beskylde disse Breves Forfatter for at være ubekjendt med de Gjenstande, han skriver over. Han har flittigt iagttaget Jrland, om endog kun fra een Synspunkt, og gjennem et uklart, det vil sige, ganske egenkjærligt Beskuelses middel; men han kjender det for godt til, at haabe at finde Tiltro, for det, han selv anfører eller meget meer antager i disse Spalter, fulde af Anklage mod den Brittiske Regjering, som han udskjelder, som om det var Kongens Ministre muligt, at regjere Jrland efter det System, som han, O'Connell, foreskriver dem, uden at give det Brittiske Rige Priis for en sikker forestaaende Opløsning. Himlen veed, at vi saa ofte have viist vor Antipathie mod Orangisternes Despotisme, til at en ærlig Mand kunde paabyrde os den Mistanke, at vi vilde begunstige dens Atterfødsel. Men ligesaa lidet holde vi en Contre-Despotisme, den udøves nu i Navn af en Liberalitet, man vil vise Catholik kerne, eller i Virkeligheden ved O'Connels Forening med Præsterne, i mindste Maade som meer velgjørende for Folkets Velfærd, eller meer heldbringende for dets højeste Jnteresser, som indeslutter en stigende Forbedring af den catholske BefolkningsTilstand. Man maa breje og vende Hr. O'Connels Forslag med Hensyn paa Jrlands tilkommende Regjering og hans Optælning af de foregaaende Misgreb, saa meget man vil, stedse opløse de sig i det simple Dome, at det store Onde har været Landets Forbindelse med den Brittiske Krone, og at kun derimod og imod denne Forbindelses Følger kun er et Lægemiddel forhaanden, nemlig Overgivelsen af al Herskermagt over Jrland i Hænderne paa visse Personer, hvis Udnævnelse maa tilfalde de lærde Herrer, og som efter Godtbefindende atter kunne bortfjernes – det vil sige saa meget som, at substituere Autocraten Daniel O'Connell Jrlands constitutionelle Konge, Vilhelm, af Huset Brunsvig. Det kunde synes paafaldende, at en Mand med Hr. O'Connells Skarpsind skulde ikke holde det for muligt, at andre Mennesker gjennemskuede Uredeligheden i hans Fremstillinger og Raad med Hensyn paa Jrland, da dog Hestefoden overalt lader sig tilsyne, han maa indhylle sin Tale i hvad Klædebon han vil, hvis man ikke vidste, at Menneskets overmodige Forfængelighed undertiden berøver ham hans naturlige Forstands Brug. Saa uophørlig han end skuer ind i den Jrlandske Politikpel, saa seer han dog Jntet deri uden sit eget billede, og man kan da ikke forundre sig over, at han er forelsket i samme. J hans Øine er Jrland O'Conell, O'Connell er Jrland; det Jrlandske Folk, bestaaer af hans egne politiske Venner; Agitation til Selvophøielsens Maal er Patriotisme; og alle Engelske Ministres og Partiers Fortjenester tør ikke maales efter nogen anden Maalestok, end efter deres villige Hengivelse til det revolutionaire Øjemed, som fører Navnet Repeal- Unionens Opløsning), men hvis eneste forstandige Tydning er den, at den sætter et Jrlandsk, af Daniel O'Connell valgt Parlament i Stand, til, at tvinge Kongen af Jrland ved Adresser, Resolutioner og andre parlamentariske Tvangsværktøi til at indgaae Fordrag med Kongen af Englands Fjender, ja til Krigsførelse mod Kongen af Englands Undersaatter, alt efter Hr. O'Connells souveraine Villie og Godtbefindende, og efter dets med ham forbundne Præsteskabs. Og desuagtet omtales denne morstrøse Uforskammenhed og Daarskab i en Avis efter den anden; Kongens Ministre fremstilles som det almindelige Hads Maal, og Jrlands indre Ro skal paa ny opoffres, naar Ministrene ikke afgjort i alle Departementer ansætte de Regjerings Personer, og gribe deres politiske, kirkelige og sinantsielle Forholdsregler saaledes og i ingen anden Hensigt, end for at understøtte Agitatorens LivsHovedmaal: nemlig Unionens Opløsning med England og Monarkiets Styrtelse saavel i Staten, som i Kirken. Saameget som vi forhen have erkjendt og fremhævet de Feil, som dette Lands lovgivende Magt derved begik, at det ikke greb de Forholdsregler til det Jrlandske Folks Vel, som vilde have vundet dets Hjerter for Forbindelsen med Storbrittanien, saa ønskede vi dog endnu stedse frit og sandfærdigt at see et Spørgsmaal, besvaret, som vi allerede ofte omsonst have gjort, det nemlig paa hvilken Maade O'Connell personlig har gjort sig meer fortjent af det Jrlandske Folk, det vil sige, af den ringere arbeidende Classe i Jrland, end den sletteste Engelske Minister, som har været til siden Georg l's Tid, hvilket, spørge vi nok engang af alle O'Connells utallige Hemmelighedsmidler til Jrlands Vel har berørt, eller ogsaa kun taget Hensyn paa Landmandens Lettelse af en eller anden Byrde, hvis Afhielpelse er mulig, eller begunstiget Forbedringer af den ringere Mands Kaar i Almindelighed, Vi paastaae dristigt, ikke et eneste. Han har holdt fuldtonende Declamationer, utrættelig forstyrret Roligheden; men med Hensyn til Jrlands sande Lidelser er han bestandig stille og passiv som Graven. Hvad har han gjort, om ogsaa kun indirect for at forbedre Forholdet mellem Grundherren og Forpagteren, Jntet. Hvad, for at tilintetgjøre Præsternes afskyelige og demoraliserende Tyranni over deres egen Troes Jndividner, naar disse vovede at handle efter deres egen Retsfølelse, var det endog kun i politisk Henseende, Drømte han nogensinde om at opstille, eller endog kun at understøtte en virkelig og udførlig Plan til Lovreform? Hvad gjorde han ved Spørgsmaalet og Fattig lovenes Jndførelse for de ulykkelige Jrlændere, Han fordømte dem med høieste Raserie. Dette er et kort Brudstykke af Cataloget over O'Connells Fordringer paa hans stakkels Landsmænds Kjærlighed. J ingen Hensigt, i ingen bestemt Punkt har han nogensinde antydet en Forholdsregel for den Jrlandske Politik, der ikke ligesom Pilen fra Buen sigtede til hans personlige Jndflydelses eller hans Magts Forøgelse. Hvad nu O'Connells foreliggende fjerde Brev angaaer, vedbliver Times, saa er det Fosteret af en periodisk Parorysme, hvis Tid er kommen. Renten til O'Connells Bedste maa nemlig være sammenbrygget til den første i næste Maaned, og October er Gjæringens Maaned. Der gaves aldrig en Adresse til en let bevægelig Mængde, som var mere egnet til hos den at vække overordentlige Forhaabninger og at fylde den med hadefuld Jver, end dette fjerde Brev det er beregnet paa at sætte Regjeringen i Forlegenhed, at gjøre Tiende Spørgsmaalet endnu meer forviklet og Bekymring vækkende, end det allerede var, og med et Ord at forøge de Midler, hvorved Agitatoren aarlig faaer sit Livs Underhold, hvilke Æren og Fornuften paa en og samme Maade afskye og fordømme. ra