Viborger Samler, 1841-05-06
Udenlandske Efterretninger. Storbritannien og Jrland. Ved det uventede Udfald af Afstemningen over den første Clausul i den irske Registreringsbill er Ministeriets Stilling atter bleven mislig. Det synes, at Cabinettet enten maa resignere, eller opløse Parlementet, eller ogsaa antage den amenderede Clausul. Efter Morn. Chron, ønsker Ministeriet ikke at fratræde Bestyrelsen; at opløse Parlementet er en Forholdsregel der turde true Ministeriets Existence, da Udfaldet af de nye Valg vistnok vil være høist tvivlsomt, der er saaledes kun den tredie Udvei tilbage, og den ministerielle the Globe har allerede erklæret sig for denne, ved af bemærke, at de meere besindige Statsmænd have i Lord Howick Andragende troet at finde en afgjort Forbedring i den ministerielle Bill. At Ministrene ville komme til denne Erkjendelse, antager man i det mindste paa Børsen, hvor Efterretningen om Afstemningen aldeles ingen Virkning yttrede paa Statspapirerne. - At Torierne vilde benytte Leiligheden til at tilføie det ministerielle Parti et afgjørende Nederlag, vidste man. Sir Robert Peel havde sammenkaldt en forberedende Forsamling af alle Tory Medlemmer, og efter en Times Debatte toges den Beslutning at understøtte det Amendement, som Lord Howick havde erklæret at ville fremsætte. Desuagtet formeente Ministeriet at kunne beseire den imod dem sluttede Conlition, eller i det mindste udhale Debatten indtil den følgende Dag, og saaledes udsætte den endelige Afstemning indtil det, ved at kalde til Hjælp de fraværende Whigs medlemmer, kunde haabe at skaffe sig Majoriteten. Men Torierne vare ikke alene enige om hvad de vilde stemme for, men de havde endog fast besluttet at drive paa Afstemningen, da de paa den Dag, da Debatterne fandt Sted, vare visse paa deres numeriske Overmagt, og deres Seier var derfor ingenlunde tvivlsom. Ministrenes Andragende modsatte Torierne sig af den Grund, at Reformbillens Hovedprincip, der begrunder Stemmeret paa Eiendom og ikke paa den blotte Besiddelse, vilde omstødes ved at antage den ministerielle Clauful, og Lord Howick søgte at finde en Middelvei imellem de tvende Hovedpartiers Yderligheder ved at fremkomme med sit Amendement, der fastsatte Nettoprovennet for Stemmerets Erholdelse (benesicial interest) til 5 Lstrl. Ved dette Amendement formeente Lord Howick at fyldestgjøre det saavel for England som Jrland gjældende Grundprincip for Valgretten, at Stemmeret skal være baseret paa Eiendom, samt at forskaffe de Jndivider, der forlange Udvidelse af Stemmeret, en tilfredsstillende Concession, i det han nedsatte "benesicial interest," der efter den nu bestaaende Lov udgjør 10 Lstl., til 5 Lstl. J denne forsonende Aand var ogsaa den Tale affattet, hvormed Lord Howick søgte at begrunde sit Forslag, og hvori han deels fralagde sig den Beskyldning, at han skulde være fiendtlig findet imod Ministeriet, deels opfordrede Torierne til ikke længere at modsætte sig Modpartiets retfærdige Fordringer, deels tilsidst forestillede Ministrene, at systematisk Modstand imod Torierne i denne Sag aldrig ville føre til noget Resultat. Lord Morpet erklærede, at Ministeriet havde viist sig eftergivende ved at forhøie Stemme-Qvalificationen fra 5 til 8 Lstl. Jmod Lord Howicks Forslag indvendte han, at det var stridende imod Billens Hovedformaal, og at det endnu mere vilde indskrænke Stemmeretten, som man vilde udvide, hvilket han søgte at bevise ved at oplæse for Huset en Mængde statistiske Angivelser. Derimod søgte Wood, Lord Howick Svoger, der ligesom Lorden i forrige Session jævnligen havde stemt imod Ministrene til Fordeel for Lord Stanleys Registreringsbill, at godtgjøre ved andre Documenter, at netop den ministerielle Bill vilde berøve Mange, der nu vare stemmeberettigede, deres Valgret. Lord Stanley erklærede sig af den Grund for Lord Howicks Amendement, fordi det opstillede et vægtigt Princip for Stemmeretten, hvilket ikke kunde angribes uden stor Skade; iøvrigt gjentog han sin tidligere Paastand, at Formindskelsen i de Stemmeberettigedes Antal i Jrland ikke havde fundet Sted i den Grad, som Modpartiet havde antaget, en Paastand som O'Connell, der kun med faa Ord omtalte den Uret, man vilde begaae imod Jrland, troede at maatte documentere.