Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-06-16
borg. Fædrelandet. Blandinger. Odense. ning, at der synes at være nogen Forskjel mellem det System, hvorefter Hs. Majestæts tydske, og det, hvorefter Allerhøistsammes danske Undersaatter styres: her Hurra for Constitutionen", hist Overfald paa en vagthavende Officeer med dragne Sabler; her 30 Dage Vand og Brød, hist Opløsning af et Borgercorps; her beskeden Drøftelse af Hensigtsmæssigheden af den kal befaling af 20 April, hist utilbørlig Tiltale til Hs. Majestæt personlig i samme Anledning; her Beslag, hist Censurens Imprimatur; her Tiltale, hist et kgl. Reskript med en Bebreidelse."Hr. Kjøbmand C. A. Haar i Nykjøbing paa Falster har i Lollands-Falsters Avis indrykket flere populaire Betragtninger, hvoraf Følgende her optages efter Opfordring: "Jeg vil begive mig til at anstille nogle Sammenligninger mellem Borger og Bonde her paa Falster, samt omtale Bondevennerne; ja hvem ere nu disse, ere det Mænd, der som Colbjørnsen, Bernstorff og Fl. løste Bondens Baand, eller ere de endnu mere? arbeider de maaskee deres hele Levetid, for i Wilderforces Aand at knuse Trældommens Lænker, - nei, ingen af Delene, Bondevennerne have ingen Baand at løse, ingen Lænker at bryde; Bondevennerne tale om Bønderne, som jeg alt tidligere har bemærket, som de Blinde om Farverne, de kjende dem ikke, hvilket naturligviis er dem umuligt, da de ikke have levet iblandt dem; de beklage dem ved alle Leiligheder, skrive Jerimiader over deres usle Tilstand, over de trykkende Forhold, hvorunder de leve o. s. v. o. s. v., og dog er Forskjellen større mellem en Bonde og en fattig Skatteborger, end mellem hiin og en Herremand. Lader os tænke os en Professionist, som sidder med en stor Familie, som han kummerligt ernærer ved sine Hænders Arbeide; han stræber Nat og Dag, men Sygdom, den store Concurrence og uheldige Omstændigheder bringe ham hans Undergang imøde, og naar det er saa nær med ham, at han maa pantsætte sit Jndbo, for ikke at blive pantet for Skatter, eller for at hans Børn ikke skulle sulte, Hvo hæver da sin Stemme for at beklage ham, og Hvo vil hielpe ham, hedder det da ikke i Almindelighed, han har ikke passet sine Ting, o. s. v., medens han maaskee var hundrede Procent bedre end hans Bagvaskere, og flere hundrede end den rige Dosmer, som stod og gabede, medens stegte Duer fløi ham ind i Munden." - - Hvorfor tager da Jngen Deel i den fattige Borgers Skjebne? Fordi det ikke er Mode! - Bonden vil under lignende Omstændigheder blive beklaget, begrædt og naturligviis hjulpet, og formodentlig tilsidst blive saa bedaaret, at han virkelig selv troer, at han har fortjent alle de bifaldsyttringer, som qua Bonde blive ham tildeel af ikke vidende Mennesker. - Men at forsvare Bondestanden er, idetmindste efter min Mening, hos de Fleste, en Modesag for Øieblikket, og Hvo som vil optræde i denne Retning kan være vis paa en særdeles heldig Debut. Den Borger som er trængende, bliver undertiden hjulpen af Mænd, som ere Undtagelser fra deres Samtidige, - Bonden bliver altid hjulpen. Naar den trængende Borger ingen sande Venner har, som ville hjælpe ham i Nødens Stund, har han i Almindelighed at vælge mellem Fortvivlelse og Fattighuus, og Jngen næsten Jngen beklager ham, Er det derimod en Bonde, da er Fanden (med Respekt at sige) løs, saaer det Herskabets Skyld, saa ere der døde saa og saa mange Heste og Køer, og saa burde de have hjulpet Een", og meere af samme Skuffe. Der bliver skrevet for ham, Alle ile ham tilhjælp med Raad og Daad, og hvorfor - Fordi det ikke er nogen Borger, men en Bonde. - Det er en Modesag, Tøsbek Mølle, i Skjæve Sogn, er i disse Dage kjøbt af forhenv. Bogtrykker Konnerup for 1650 Rbd. (Hjørr. A.)