Corsaren, 1842-04-08
Til den kgl. Theaterdirection. Ædle og Høivelbaarne Direction! De har i den sidste Tid betraadt en Vei, som vi havde forsvoret, at De nogensinde vilde sætte Foden paa: Reformernes. Macte! Vær hilset! Det glæde vi os over, og nu forstaae vi, hvorfor De i den sidste Tid er gaaet saa meget tilbage med Theatret. Reformernes Vei er nemlig en farlig Vei, o, Hr. Direction den er saare farlig - ja, De veed sagtens bedre end vi, hvor farlig den er, og derfor maatte man betænke sig længe og tage et godt Tilløb, for med et rask Sæt at komme ind derpaa. De har gjort det, De har nedsat en Comitee til at tage Sagen i Overveielse, og rigelig Ros skal De have derfor. (Det Fond af Ros, vi opbevarede til Dem, have vi modtaget saa faa Anviisninger paa, at vi ved denne Leilighed ikke behøve at knibe.) Tillad os nu blot at give Dem nogle faa Vink, hvad Reformerne angaaer. Vi give Dem disse Vink med den udtrykkelige Tilladelse, at De maa antage og forkaste dem, ganske som Dem selv synes. I Deres Jndstilling og Reformerne har De naturligviis som det første og vigtigste Punct ifinde at andrage paa Jndsættelsen af en ny Direction. De har Ret deri. Det vilde være utidig Undseelse at nægte, at man godt kan være en duelige Geheime-Ciatsraad og en ypperlig Over-Ceremonimester uden tillige at være en dygtig Theaterdirecteur. At man ogsaa godt kan være en dygtig Professor i Æsthetiken uden at være en dygtig Theaterdirecteur, skulde man vel ikke troe, men De, Hr. Justitsraad Molbech, har viist det. - Men vi haabe, at De ikke er bleven staaende herved. J vore Tider, da der fordres Exammen og offentlig Prøve paa Alting (om det saa er Redacteurerne, maae de jo først aflægge Prøver paa, at de ikke ere Redactricer), vilde det være aldeles tidssvarende at anordne en Exammen for Theaterdirecteurer. De Fag, hvori de maatte bevise deres Dygtighed, vilde fornemmeligst være Smag og Kundskaber. Hvilke øvrige Ting, en Theaterdirection burde aflægge Prover paa, at den ikke mangler, veed De vist selv bedst, og vi kunne derfor spare yderligere Vink. En saadan examineret Direction vilde vistnok ikke komme til at bestaae af Hoffolk, men snarere blive reent privat". For nu imidlertid at sørger for, at Theatret vedblev at have Præg at være kongeligt, kunde der til den føies en Hofmand, der havde at sørge for f. Ex: at Fortepianoer, naar de bragtes ind paa Scenen, vedvarende vendtes mod den kongelige Loge (saasom der i et kongeligt Theater egentlig kun spilles for de kongelige Herskaber), at der blev bukket for den kongelige Loge førend for Publicum (af samme Grund), at til Feststykker Hoffolkene først fik Billetter o. s. v.; thi Alt dette var ikke meere end billigt - Kongen betaler jo sine Pladser i Theatret. En saadan ny Direction vilde forefinde mange gode Kræfter at virke med for Theatret. For det Første er der de nye Mesterværker, som De vil fremlokke ved at forøge Betalingen for Stykkerne. For det Andet er der de gamle Mesterværker, som kunne haves uden Betaling, og til hvis Gjenopførelse der kun behoves god Smag og Villie, og det maa den nye Direction have. Dernæst er der Sangpersonalet. Det har baade en dygtig Lærer (vi hvidske ganske sagte til Dem, at det er Hr. Rung; thi han skal ikke kunne taale at høre det selv) og et dygtigt Personale. Foruden Jomfruerne Zrza, Berg og Østerberg. - en Døv kan høre, at de endnu synge godt - ere der Madamerne Rung og Simonsen, Jfr. Rantzau, Dhrr. Lindberg, Schram, Hansen og Faaborg - blot Faaborg holdes fra at spille Othello. Endelig er der Balletten - alene "Napoli" behøve vi at sige, og Alle smække paa Tungen. Nu ynde vi rigtignok ikke Balletten. Den er for upolitisk, reent ud sagt. Den er blød og sandselig: føle kan man ikke ved den; Kraft og Mod ligger der ikke i den, endnu har Jngen været tapper med Venene, det er endogsaa en Feil at fægte modigt med Hælene. Men Publicum ynder Balletten, og Publicum betaler godt derfor, og Publicum vilde blive vred, naar det ingen Ballet fik, og Publicum - nu jal rigtignok er Publicum, ifølge Heiberg, en nederdrægtig Tingest; men man maa føie denne Tingest, ellers piber den En ud, og det er ubehageligt - er det ikke sandt, Hr. Direction? Dette for det Første. Vil De have flere Vink, saa sig kun til. Vi ere altid til Tjeneste, ere altid Deres yderst hengivne "Corfaren".