Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-29
Jagttagelser. Det er indlysende, at Speilet maae være stillet saaledes: at det kan vise Billedet af Genstandene, som ere i Pavillonen, ikke lige til Slottet, men til et Sted i Nærheden, som er skummelt og af liden Anseelse. Hvis dette ikke iagttages, kunde Personen, som er i Pavillonen, ved hændelseviis at lette sit Hoved i Veiret, see Slottet i Speilet, og da faae Formodning om Middelet man betjener sig af. 2. Pavillonen maae være meget liden, eller i det Mindste maae den være møbleret paa saadan Maade, at Personen man didsender, har kun lidet Rum at vende sig paa; hvis ei saa var, kunde man ei see i Speilet uden eendeel af Pavillonen, og man var ei sikker paa at see alle den didsendte Persons Bevægelser. 3. Efter alt det, som er anført, er det unødvendigt at forklare, paa hvad Maade Hr. van Estin kunde have ladet Svaret komme paa Halvveien under et Træ. Det er klart at der maatte Maskinerie, hvilket for een Deel nærmer sig til den, som anbringes ved de hollandske Vinduer, der ved en Berørelse gaaer op af sig selv - hvoraf der i No. 37 i Kronprindsensgade f. Ex. ere nogle - da han troer derved tydeligen at forklare den, end ved en Beskrivelse man med Ord kan gjøre derover, fordi man bedre forstaaer det man seer, end det man hører beskrive; men Læseren skjønner selv, at for saadan Tegning er her ikke Stedet. Skulde ellers Nogen attraae at have Tegning, saavel herover, som over Stillingen og Jndretningen af Kommoden, Skrinet m.v., da kan en saadan i Kobber stukket Tegning faaes hos Hr. Kobberstikker Bagge i Adelgaden No. 302, 3die Sal i Sidehuset, for 1 Rbmark N. V. være et Rør, hvis Ende var paa dette Sted; der var et Kar fyldt med Vand, til hvis BundKorkekuglen ikke kunde naae, uden strax at stige op til Vandets Overflade, ved dens specifiqve Lethed &c., *) intelligenti pauca. (Mere behøves til for en Sagkyndig.) Disse ere, sagde van Estin, de forskjællige Midler jeg har betjent mig af, for at gjøre en Operation, der her syntes Dem at være et Mirakel, og som De vilde i en lang Tid have an, et som saadant, hvis jeg ikke havde sønderslidt det Slør, som bedækkede det. De indseer nu, at det ikke giver mig den Magt at gjøre ufrugtbar, at bortsende Sygdomme, at forgjøre eller at forhixemen jeg har villet prale med Alt dette for Dem, for at faae at vide, til hvilken Punkt man kan blænde et Menneske, der er betaget af Skræk Anm. Det er ikke altid nødvendigt at puste i et Rør for at sende en Kugle ved et under Jorden gaaende Rør, i en vis Afstand, naar Kuglen skal følge i Røret Hældningen af et Bjerg (som f. Ex. hos os, Gels, Rudersdals, Søllerøde eller Waldbyes Bakker) er det nok at Rørets Jndre ikke er skruppet og at Kuglen er af en tung Materie. Dersom Brinkens Hældning er ringe og umærkelig, kan man betjene sig af en Korkekugle og kaste Vand i Røret. Da skal Kuglen blive bragt til sit Bestemmelsesstæd, ligesom en forliist Baad bliver drevet ud i Havet ved Flodens Strøm ** Grison anmærker, at Alle de Kunststykker samt Regler, der ere indrykkede i dette Ugeskrift Nr. 46 til 61, er det Væsentlige taget af La magie blanche devoilee, af Supplementalablanchemagie og af testament de Jerome Sharp par Mr. Decremps du Musee de Paris, trykte i Paris 1784, 1785 og 1786. Forklaringen paa den overor*) Mærk vel: at der var en Ventii, for at forbindre Vandet at gaae ind i Nøret, og at Enden at Røret var dækket med en Steen der sprang for dets Munding, for at Røret ikke skulde er br) Forfatteren forsikkrer: at af 170 Mennesker, hvem han har meddeelt denne Forklaring, har der ikke været flere end 2 Personer, for hvem han har maattet give en end yderligere udvikling af den. dentlige Kunst, blev særskildt solgt for 6 Livres, og denne Forklaring kunde ikke faaes uden at det sidste Blad af den 1ste Edition af la magie blanche, blev sendt portofrie til Paris. Paa dette Blad havde Hr. Decremps sat et usynligt Mærke med et af ham selv op undet særegent saa kaldet sympathetisk Blæk. Han har derved, efter hans eget Opgivende, villet forhindre Eftertryk, som man havde truet hem med. Ved den 2den Edition af testament de Jeröme Sharp er et Brev til A. M. Denton, Boghandler i Covent Garten, Haymarket i London, hvori hiin bebreider denne adskillige Bommerter der ere indløbne i den engelske Oversættelse af la Magie blanche devoiske. Skulde, som vel mueligt være kan, Ligedant træffe Grisons Anretning, saa tør han ei allene vente Tilgivelse derfor, i Betragtning af at det er menneskeligt at feile, men han nærer endog det Haab: at hans Tillavning vil vorde mere velsmagende og mere styrkende end de udstaferede oppustede alskens Konditorie=Sager, hvis bedøvende Bestanddele beruse og forvirre Hjernerne, indtil den Grad: at det Overspændte, det Ufattelige fremstilles gjennem Fantasiens Huulspeil som Virkelighed; at den luttrede Sandhed, den simple og uforfalskede Natur forkastes som Barnagtigt og Trivielt, at en Tings ikke afbeviiste Muelighed erkiendes enten som ikke existibel, naar den ikke har Autoritet for sig; eller som et mathematisk Beviis fordens Virkelighed, naar den har Autoritet for sig. At Hjernespind - En Frikassee, indhyllet i Bagværk af Mythologie, Oldgranskning, Hieroglypher og andet for største Mængden uforstaaeligt Stads, og, af Mangel paa egen Vid, udpyntet med Skjæbnens ubetvingelige Haand, med Tryllestav med Hexekjæp med Trolde, med Spøgelser og med andet Sligt (der ikkun vedligeholder og nærer den livsalige Sindsrolighed, forstyrrende Gift: Overtroe, og sætter Nuverdenen tilbage i Fordums lede Ammestues - ved Oplysning fjærnede, men desværre ikke endnu udryddede - Barbarse) med Bielletøis Kiink KlankKlink-Klinkerading, med Mord og Drab, Slag i Slag, med spændte Rædsels-Scener, stundom bestrøede med Religiositetens sukkersøde Svabafortrænger sund Sands og Menneskeforstand, det Fundament, hvorpaa Horats og de flere gamle Mestere have opbygt Smagens uforgjængelige ukonstlede Templer. Grison slutter Maaltidet med denne Bøn Lader Os ikke for slig og anden Døgners Tants Skyld forglemme vore hæderværdige Menneskeheden gavnende Henfarne, og blant dem vor Bernstorff, vor Hendricheerner, vor Christian Colbjørnsen, O! at en vordende Ove Malling vil minde Deres gode Handlinger, og hos kommende Slægt vække den slumrende Erkjendtlighed, Danske Mand saa meget skylder Dem for Deres virksomme Jld og høstrige Daad!