Københavns Adresseavis, 1770-10-24
Svar paa det i Adresse Efterretningerne Nr. 141 indeværende Aar, fremsatte Spørsmaal. Hvilken Præst der tilkommer Bryllups Offeret, naar en Pige tiener i en Præstes Sogn, og der bliver forlovet; reiser derfra til et andet, og efter fremlagte Skudsmaal antages til den hellige Nadvere; forlader endelig dette Sogn og begiver sig til det 3die, hvor hun tiener, men ey communicerer; og drager endelig til det 4de hvor hun holder Troelovelse og Bryllu 2 At der bør i alle Ting være en vis fastsat Orden, og at det er denne som biedrager meget til Tingenes Vedlige delse, er en aldeles upaatvivlelig Sag. At ogsaa Danske Lovbestæmmer saadan en Orden, og blant andet fastsætter hvilket der skal antes for en Persons rette Opholdstæd under adskillige Begivenheder, det spores baade af de Indretninger og Bestemmelser med Fattige, Tiggere og andre Omløbere, saavelsom med saadanne Ting som henhører til de Borgerlige og Rettergangs Sager. Saaledes heder det henseende til Borgere i Danske Lov 3 Bogs 3 Cap. 2 Art. at en skal holdes for Borger i den Bye, hvor han holder Huus og Jldstæd, og ey i en anden. Jhenseende til Vordned Retten, at Slegfred=Søn skal være vord net til den Grund, som hans Moder bevises at have været paa den Tid han blev avlet 3 Bogs 14 Cap. 5 Art. Jhenseende til Land Milicen, at Bonde=Dreng skal agtes at høre til den Husbondes Grund, hvor han har fyldt sit 9de Aar, Forordningen 12 October 1742. Og hense. ende til Stævninger, da bør den som er fraværende, og ey vides hvor han er, holdes for at være der hvor han sidst Borpæl og Tilhold haft haver 1 Bogs 4 Cap. 10 Art. Og endelig ihenseende til Værne=Ting, bør alle og enhver som ey har noget Embede, der henhører til et sært Retter Ting svare til det Ting hvorunder de boe og holde Dug og Disk. Der maae altsaa ogsaa kunde bestæmmes hvad Sogn Brylluper skulle holdes i, og hvilken Præst det tilfalder at forrette Vielsen og oppebære Offeret derved. Hvad denne Orden angaaer, da siger Danske Lov 2 Bogs 8 Cap. 5 Art. at Trolovelse og Vielse ey skulle holdes i andet Sogn end det, hvori Fæstemøen eller Qvinden er og sig opholder udi. Nu spørges hvorledes disse Ord skulde forstaaes, Om nemlig om ethvert Opholdstæd hvor kort eller længe end Opholdet der har været, Da svares, at en Pige er slet ingen vordnet, saa at hun kan deles til Stavns af sin Præst, som enten har døbt, confirmeret hende eller en Gang meddelet hende den hellige Nadvere. Hun kan forandre Opholdstæd, Sogne Præst, Husbond, Madmoder, og Skrifte Fader, saa ofte hun vil, naar hun allene fæster sig i Tieneste ey kortere end paa et halv Aar, bruger Altergang en Gang om Aaret, og beviser dette med vedbørligt Skudsmaal. Naar nu saadan en Pige vil have Troelovelse og Bryllup, saa maae hun jo skaffe Skudsmaal efter 2 Bogs 8 Cap. 5 Art. har Præsten dette for sig, saa kan han sikker vi hende, om hun skiønt ey har været der i Meenigheden uden et halvt Aar. Det at hun er bleven forlovet i et Sogn, giør den Præst slet intet berettiget til at forrette Vielsen, og det at hun har tjent i et Sogn ikke heller; der staaer heller ikke i Loven at Skrifte=Faderen skal forrette Vielsen; men Sogne=Præsteen; og, det er ey altid sagt at Sogne Præsten er en Skrifte Fader. Det altsaa som er det eneste der giør en Præst berettiget til at paastaae Offeret ved et Bryllup, er at Bruden ikke er dimitteret ved Skudsmaal af hans Sogn paa den Tid at Troelovelsen skal holdes; men har hun dette Skudsmaal, saa er det hendes SognePræst i hvis Meenighed hun opholder sig, da naar Troelovelsen skal skee, denne og ingen anden kan tilkomme at forrette Troelovelsen; og denne og ingen anden er berettiget til Stivie disse Brude=Folk, og til at have Offeret. Vil man indvende, at det var at betage den Præst som hun har communiceret hos, den Fortieneste han burde have for sin Umage; den som har Byrden bør og have Gevinsten. En Sogne=Præst i hvis Sogn hun har opholdt sig i lang Tid, skal erkyndige sig om sine Sogne Folks Liv og Levnet, paaminde dem at bruge Sacrammentet, sørge for deres Siel, meddeele dem den hellige Nadvere o. s. v. Da svares, at for dette og andet faaer han sit Offer, og dermed er det ude; og naar Pigen faaer sit Skudsmaal, maae hun betale ham derfor, Vel staaer der i 2 Bogs 8 Cap. 5 Art. at Præsterne maae ingen, som ey ere deres egne Sogne Folk, troclove eller vie; men naar en Pige har sit Skudsmaal fra en vis Præst, saa hører hun ey længer til hans Sogn, men til dens hvor hun opholder sig. Derfor staaer der og bag efter i samme Artikel. NB. Førend de vise deres Skudsmaal. fra det Sted de komne ere, eller have troefaste Vidner og Forlovere, at de for anden Troclovelse og Ægteskab ere frie. Skudsmaal fra forrige Præst er altsaa goed Adkomst til Offeret for nærværende Sogne Præst. Naar Loven er tydelig, hvor vil man da giøre Vanskeligheder. 4. Anmerkninger og Indien og Kysten Carommandel. Caleererne ere en vild og røversk Stamme iblant Jndianerne. J Begyndelsen af Aaret 1760 beleyrede Hr. von Lally Wandawaschi, som Engellænderne havde bemægtiget sig. Den 22 Januarii forefaldt en Hoved=Trefning, og midt i Trefningen sprang en Krudt=Casse paa den ene Fløy, hvorved 80 Mand tillige fløy i Luften. Ved Chinesernes Taffeler skal det gaae meget overflødigt og ødselt til, og være meget lekkert. Mr. de la Flotte saae et Chinesisk Fruentimmers Fod, og den var ikkun som et blot Stykke Kiød, paa hvilken der ingen Tæer var at adskille, og Benet var ikke andet end en blot Knokkel, som var overtrakt med Hund. Folkemængden i China skal være utrolig stor, og Chinesernes theatralske Forestillinger skal være meget prægtige. Sundet imellem Borneo og Celebes er langt snævrere, end det bliver angivet paa Korterne, og ikke over to Grader. Skiørbug lægger de i Indien Søefarende med Portulak. I Goa ere Portugiserne ved deres Fædres Umaadelighed saaledes udartede, at de udgjøre en gandske vanskabt Menneskeslægt.