Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-10-11
Roeskildske Stænderforsamling. (Fortsættelse.) Sex og halvtredsindstyvende Møde. Kammerherre Tillisch stemte mod at Petitionerne indsendes, da Kongen ikke kan antages at ville tage noget Hensyn til dem, og Forsamlingen, efter hvad Comiteen selv har antaget, ikke kan anbefale dem; ligeledes stemte Taleren mod Stændernes Forening, og var i det Hele imod, at Forsamlingen indgav en almindelig Petition og en Revision af Stænderanordningen. Godseier C. Neergaard stemte for Comiteens Jndstillinger, saaledes som de nu ere modificerede; thi skjøndt han vel indsaae, at der frembød sig Hindringer mod Forsamlingernes Forening, troede han dog ikke, at disse vare uovervindelige, og naar fornødne Hensyn toges, vilde en Udvidelse af Valgbarheden og være heldbringende. Med flere Puncter af Comitee betænkningen var derimod denne Taler ikke tilfreds, hvorfor han androg paa deres Forandring i Forsamlingens Petition. Han antog vel, at det vilde være tjenligt for Danmark, at visse Deele af den kongelige Magt gik over til Folket, men i saa Fald stemte han for Tokammer=Systemet, og han erklærede, at han med større Sindsro skulde see Statens Velfærds Gjenstande i en monarkisk Regjerings Haand, endog om denne udøvede sin Magt med mere Enevælde, end den danske Regjering har gjort det, saalænge vi kunne mindes, end jeg vilde tænke mig, at disse skulde finde deres Afgjørelse i et enkelt Kammer, ved en af mangfoldige Tilfældigheder afhængig Afstemning." Forøvrigt stemte Taleren mod at Petitionerne indsendes til Kongen. Capitain Bjerre erklærede, at hans Overbeviisning om, at en hensigtsmæssigere Udvikling af vore Samfundsforhold og en friere Statsforfatning vilde vorde heldbringende for Fædrelandet, yderligere var bleven bestyrket ved de stedfundne Forhandlinger. Han antog, at Stænderne vare berettigede til at indgive en Petition i denne Retning, og han meente, at enhver Deputeret vilde svigte sin Pligt, dersom han ikke frimodigen udtalte, hvad der nu rører sig i Medborgere, de Ønsker og Forhaabninger, de nære." Sluttelig opfordrede han Assessor Algreen-Ussing til at yttre sig i Sagen. Grosserer Hansen takkede først Kammerherre, Castenschjold for de gode Tanker, han nærede om Kjøbenhavns Borgere, og forøvrigt stemte han for Comiteens Jndstilling og for, at samtlige de indkomne Andragender indsendes til Kongen, og antog han, at Forsamlingen hertil var fuldkommen competent. Men Hensyn til at der var yttret, at Constitutioner maae gjøre sig selv, bemærkede Taleren, at heri let kunde indeholdes en farlig Lære; thi det er jo ikke ved voldsomme Optrin eller pludselige Omvæltninger, at man skal ønske en saadan Forandring; men for at den roligen maa forberedes, førend de onde Dage komme; derfor tilsiger Fædrelandskjærlighed os at pege hen paa Tidernes store Tegn, som gjøre en saadan Forandring ligesaa ønskelig som nødvendig Agent Voigt stemte for, at samtlige Petitioner, saavel for som imod Skattebevillingsret og statsretlige Garantier, indsendes til Kongen, ligesom han og forøvrigt stemte for Proponentens Forslag i dets Heelhed. Brændeviinsbrænder Sidenius tiltraadte ganske Comiteens Jndstilling, og meente, at det netop nu var Tid at gjøre Forandringer i Statsforfatningen, da Konge og Kronprinds kunde samvirke med Folket til dette Øiemeeds Opnaaelse. Naar den nuværende Linie af Kongehuset uddøer, da vil Scepteret gaae over til en Prinds af Hessen - en ikke dansk Prinds. Danmark har i mange Aar været regjeret af Fyrster, der ikke blot vare danskfødte, men fødte af danske Forældre. Naar da nu jeg, og med mig Beboerne i mit Valgdistrict, ønske og bede om en Forandring, i Statsforfatningen, da er det ikke Øieblikket, der hertil bestemmer os, men det Tilkommende, Fremtiden. Endnu maajeg tilføie, at, dersom Kammerraad Drewsen havde anseet det fornødent at svare Sognefoged West, vilde han udentvivl have overdraget det til en anden Deputeret; men han har ventelig fundet det unødvendigt at svare en Mand, som idag underskriver, og imorgen gaaer fra hvad han har underskrevet. Kammerherre Benzon bestred Forsamlingens Competence til at indsende Petitionerne, udtalte sig for den monarkiske Regjeringsform, skjøndt han erkjendte dens Mangler, dem han ventede afhjulpne af den Mand, der nu beklæder Tronen, og om hvem han, ifølge sit flereaarige Bekjendtskab til ham, turde paastaae, at han, Kongen, intet kjærere Ønske har, end at befordre Alles sande Held og Lykke. Grev Moltke stemte mod Stændernes Forening og Petitionernes Jndsendelse. Jdet Taleren hyldede den monarkiske Regjeringsform, mente han tillige at man burde afvente Resultatet af de Reformer, der nu forberedes. Godseier Lüders stemte for Comiteebetænkningen, dog ønskede han, at de Deputerede og Suppleanterne maatte blive valgte hver for sig, hvorom han havde stillet et Amendement. Kammerraad Madsen troede ikke at Skattebevillingsretten kunde forenes med den souveraine Magt, eller at Stænderne lovligen kunne petitionere i denne Retning. Justitsraad Skibsted var i enhver Henseende modComiteebetænkningen og udviklede sine Anskuelser i et omstændeligt Foredrag, i hvis Slutning han udtalte Misbilligelse af den Maade, hvorpaa Brændeviinsbrænder Sidenius havde besvaret P. West, og heri fandt han Medhold af Præsidenten. Assessor Algreen-Ussing tog nu endelig Ordet og holdt et meget omstændeligt Foredrag, hvori han først søgte at hævde Forsamlingens Competence, og erklærede tillige de indsendte Petitioner for et høist betydningsfuldt Tidens Tegn, mindre ved Antallet og Værdien af de Navne, der findes paa samme, end ved den frie og aabne Udtalelse af et almindeligt Folkeønske, der i dem indeholdes. Saavel af Petitionerne, som af de stedfundne Debatter, viste Taleren dernæst, at der var en Trang til en udvikling af vore Samfundsforhold, og begrundede derpaa sin Mening om at Petitionerne burde indsendes. Taleren erkjendte vel, at han ansaae en constitutionel Forfatning som et stort Gode for et Land, som det retteste Værn til Betryggelse for Folkets Rettigheder, og det virksomste Middel til alle gode Kræfters Udvikling, men han tillagde de moralske Garantier en større Værd og Betydning, end mange Andre, og han troede, at man maaskee noget overvurderede de Fordeele, som man venter sig af en constitutionel Forfatning. Capitain Herforth, Capitainlieutenant Recke, Mechanicus Gamst, Kjøbmand Sidenius, Etatsraad Treschow, Kammerraad Wilhelm og Godseier Dons stemte ubetinget for Comiteebetænkningen i dens Heelhed, hvorimod Procurator Olivarius, Etatsraad Finn Magnussen, Agent Hammerich og Grev Ahlefeldt kun i enkelte Desamstemmede med Betænkningen. Referenten tog nu Ordet for at forsvare Comiteebetænkningen mod de mod den fremførte Jndvendinger, og erklærede derhos, som Medlem af Stænderforsamlingen, at han samstemmede med dem, der paa deres Fædrelands Vegne ønske af Hjertet at Hs. Maj. Kongen vilde i sin Viisdom nu forberede og snart skjænke Danmark en constitutionel Forfatning, som kan betrygge dets Fremtid. Efterat derpaa den kongelige Commissarius havde henstillet denne vigtige og betydningsfulde Sag til Forsamlingens Beslutning, erklærede endnu Cancellieraad Haastrup, Sognefoged Fr. Jørgensen, Procurator Rye og Farver Svane at de stemte for Comiteebetænkningen i dens Heelhed, hvorimod Gaardmand H. Christensen var imod Petitionernes Jndsendelse og Godseier Langkilde erklærede, at han ansaae det mindre passende at udtale hvorfor man stemmede, naar man ikke støttede sig til en foregaaende Motivering, endtes Debatten, og Comiteens Jndstilling samt de fremsatte Amendements sattes derpaa under Afstemning, ved hvilken Comiteens Jndstillinger, med Undtagelse af det og Geistlighedens Valgbarhed, bleve antagne med større eller mindre Majoritet, hvorimod de stillede Amendements bleve forkastede. Sluttelig blev der stemt om en Petition skulde indgives i denne Sag, og dette blev afgjort med 46 Ja mod 21 Nei, hvorefter Kammerherre Castenschjold forlangte Minoritetens Botum optaget i Petitionen, hvilket blev afslaaet med 12 Stemmer mod 22.