Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1785-01-28
Efterretninger og Lessøe Land. (See No. 1.) vandfolkene ere mesten altid om Sommeren paa Søefart, og ere dygtige Søefolk, de bruge Hollandsk Skibsdragt, og ere af Naturen sunde, store og velskabte Folk. Qvinderne ere friske, velvoxne og see godt ud, uagtet deres meget og grove Arbejde; de ere og stærke og leve længe, formedelst den stærke Motion og idelige Arbeide de fra Barns Been blive vante til. Deres daglige Dragt er et fiint hvidt Klæde over Hovedet, blaa Kirsens Trøier, kantete med lysere Florettes Baand, og med smaa Opslage, som gaae langt udi fra Hænderne, Livstykket af Kramtøi, begge Deele med Sølvknapper i, og grønne Filtes Skjørter; men Statsdragten, er en Fløiels eller Damastes Hue, derover et Kammerdugs Klæde bundet ovenpaa Hovedet, med tvende Flipper eller med lange nedhængende Hængler, en sort Fløiels Trøie, som staaer aaben, med Sølv=Filegransknapper, ziret med Sølv Bukler og Kjeder, og et Par Hager af Guld eller Sølv, en Sølvknap i Særken under Hagen, naar Trøien er tilknappet, have de et Sølvbelte om Livet, besat med mange forgyldte Bukler, men staaer den aaben, have de derunder et Livstykke af Damast eller andet Silketøi med Sølvknapper i; et sort Skjørt, og et sort eller blaat Damastes Forklæde. Qvinderne forrette alt Landarbeide, ja naar Manden og Konen age til Kirke, da kjører Konen for Manden, som sidder Vognen. Der findes vel en Tredie bag i deel meere af Qvinde- end af Mandkjøn, deels fordi mange Mandfolk gaae ud af Landet i fremmet Tjeneste, og komme aldrig igjen, deels og fordi mange omkomme paa Søen. Som Mandfolkene finde deres Regning ved at tjene og fortjene Brødet paa Søen og uden Landet, saa bliver Agerdyrkningen, saa godt som den kan, dreven af Qvindekjønnet; er det Pløining, Saaening, Harving, Gjødning, indtil Meining, maa de forrette det. Det er derfore ei at undre paa om Landet ikke bliver dyrket saa vel og ordenligt, som det burde. Rug og Byg faaes her i lige Mængde, men mindre Havre, hvortil Jorden ikke er beqvem De fleste Aaringer have de dog Mangel paa Brødkorn, og maa leve af tør Hornfisk og Vand, naar Avlingen ikke kan føde dem. Naar de pløie, have de 6 a 8 Par Bester for Ploven, mere af Sædvane end Fornødenhed. De pløie tre fjerdedeel Alen brede Furer, som med Spader prikkes og blive overskaarne, før Jorden tilsaaes, hvilket kaldes at jevne, og giver den meget Arbeide. De afskjere Kornet med Segel. Gjødning føres aarlig paa Agrene, som bestaaer af Aske, Møg, Tang, og Grønsvær som de til Skade skrelde af Forden og nedhakke i Mødingerne til Forraadnelse. Paa den nordvestre Side af Landet, ligger en stor Deel Hedeland, som bruges til Fædrist. Paa Landet, nordre Kant fra Lundgaarden af, og end mere paa Østerlandet fra Siørbye af, seer man adskillige Strækninger af øde Land, som Sandflugten har fordervet, og som noget nær kan udgjøre den halve Deel af Øen; men en stor Deel deraf er igjen med Sandhavre, Marhalm, Klittetag, og Græs, begroet, og kan nu passere, for god Ager og Eng. Paa Sandflugten voxer og Kongelyng og Dværf, Vier, hvilket sidste Slags ej voxer almindeligen andensteds. Dersom dette ødeliggende Land, som for nærværende Tiid holdes for at være gandske brugbart, men ligger udyrket af Mangel, deels paa Folk, deels paa gode Jndretninger, blev optaget, kunde det ernære mange nye Beboere, eller om det til Landets egne paa Vilkaar blev overdraget, behøvedes gode ikke at to eller tre Familier, som ofte skeer, skulle sidde paa een Gaard, da her blev brugelig Jord nok til dem alle.