Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-01-11
Denne meget mærkværdige Tale, for hvis Ægthed Navnet af den første Meddeeler af samme Philipp Melanchion er Borgen, indeholder meget kraftfulde og indtrængende Steder, som giøre Talerens lyse Blik og Hierte Ære og hvad hans Skildring af Tyrkerne angaaer, saa troer man undertiden at læse Beretninger fra den nyeste Tid, saameget er dette raae Folk i en Række af Aarhundreder blevet sig selv ligt i Mangel paa Cultur og Humanitet. Maximilian vilde nemlig opfordre til en Krig imellem disse Arvefiender af det christelige Navn, og ved denne Leilighed udkastede han en strækkelig Characteer-Skildring af dem. Jblandt flere Steder ville vi kun meddele følgende som en Prøve: Skulde nogen troe: at det var en ringe Sag at være Tyrkerne underkastede og at tiene dem saa vilde han tage meget feil; da det er øiensynligt, at Talen derved er ikke blot om Herredømmet; men tillige om vore Koners og Børns Religion, Opdragelse, Ære og Velfærd. Jsær seer man Tyrkerne at rase imod de ædle Familier. De lade dem, som de overvinde, ikke allene ikke beholde nogen Eiendomme og Jndkomster; men de tillade og saa, at enhver Krigsmand og Stykknegt maae skænde og forhaane de ærbare Matroner, Jomfruer og Børn; og hvo kan andet end beklage, at alle Tyrkernes Foretagender have til Formaal at udrydde den christelige Religion fra Grunden af Det krænker overmaade meget mit Hierte, faa ofte jeg tænker paa hvorledes det arme Grækenland, som dog er alle gode Konsters Moder, og som stedse har været berømt for sin gode Disciplin, Opdragelse og Dyd, og i en lang Tid har udgjort den herligste og skiønneste Deel af den christelige Kirke er nu besværet med et saa tungt Aag, hvor det stakkels Folk maae taale den gyseligste Jammer som det er skrækkeligt at høre og tale om hvorved den christelige Religion bliver tilintetgjort og en saa stor Mængde Menneskeer bortførte fra den sande Gud og styrtede i den evige Elendighed. Men saadant giør mig saa meget mere ondt, da de forrige Tiders Historie bevidner, at Grækenland er ikke frievilligt, men først efter langvarig Modstand komme under dette Aag. Denne Nation, som har været en saa stor Prydelse for det christelige Navn og som ogsaa ere beslægtede med vore Forfædre i Henseende til Blodet og tillige er forbundet med mangeslags Traktater og Venskabsforhold bør det os vistnok at redde og at befrie fra sit gruelige Slaverie. – Saaledes talte den høitænkende Keiser Marimilian. Hans Tale forfeilede ikke heller sin Hensigt; thi alle Rigets Fyrster erklærede sig beredvillige til en Tyrkekrig. Man saae dengang det saa sieldne Skuespil i Tydskland, at en fuldkommen Enighed herskede imellem alle Rigets Stænder og indbyrdes imellem dem og Rigets Overhoved. Rustningerne skulle ufortøvet tage deres Begyndelse og et frygteligt Uveir truede den Nyrkiske Halvmaane; men Keiserens Død, som paafulgte den 12te Januar 1519, forhindrede Udførelsen af den udkastede Plan. (Dette Foretagende, som blev forhindret d. 12te Januar 1519 vil formodentlig den 12te Januar 1823 nærme sig sin Udførelse. Dengang blev det standset fordi Tiden var ikke moeden dertil; og den Spændekraft, som Tyrkernes Fastsættelse i det forrige Græske Keiserdømmes Lande skulde give det vestlige Europas Nationer til at henvende deres Speculationer paa den nye Verden (da der først da Talen blev holdet kun var hengaaede 26 Aar fra dens Opdagelse) maatte endnu vare længe. Denne Tidens Modenhed er nu kommen, og alle Jertegn bebude Halvmaanens Fald. Man maae ikke drage i Tvivl, at den nu regierende Østerrigske Keiler, som er tilbedet af sit Folk, og som er een ved sine Dyder udmærkel Fyrste, skul de tænke anderledes end sin store Forgænger og den Tone, som den halvofficielle Blad den Østerrigske Jagttager har antaget maae ikke forundre os, det er Politik at lagttage en venskabelig Tone mod Porten for at bevæge den til Moderation og Skaansel hvis det er muligt, og for at skiule de nødvendige Tilberedelser, dersom det ikke er længere er muligt. Det er en Glæde at see, at Harmonien og Venskabet imellem Ruslands og Østerrigs Beherskere ere vedligeholdte og upaatvive lelig blevne befæstede ved Congressens Slutning. – Et anonymt politisk Skrift, som er nyeligt udkommet i Paris, foreslaaer, at En af de Russiske Stor fyrster skal sættes paa Grækenlands Throne. At Rusland skal erholde Moldau og Wallachiet indtil Aluta Floden; Østerrig Bosnien indtil Drins-Floden; England Øen Chios; at Øen Rhodos skal gives sine gamle Herrer Johanniter Ridderne tilbage og sættes under Frankerigs Auspicier. – Krigen synes vel farlig formedelst Osmannernes Religions Fanatisme; men ogsaa denne har sine i ændser; i det mindste fandt Englænderen Vaddington nyelig ved sit Ophold ved Jsmail Paschas Armee i Nubien en stor Vantroe blandt de Tyrkiske Soldater, som sagde, naar en Kammerat blev dræbt, nu vil han da faae at vide, hvilken Religion er den sande),