Aalborg Stiftstidende, 1835-04-04
Fra den Tid af har jeg, til Bedste for dette Foretagen de, været opmærksom paa, hvad man talte derom til høire og til venstre, den Mening, som man mest almindelig hørte udtale af Folk af de forskjelligste Anskuelser, var et Slag Uvished med Hensyn til Selskabets mulige Virksomhed: hvad Formaal have disse Mænde hvad ville de bevirke, jeg seer det ikke klarligen; det er saadanne Attringer, som man meest almindeligen har hørt. Det Væsentlige, mine Herrer, er altsaa rigtigen at bestemme den Kreds, indenfor hvilken Deres Selskab skal virke, og udenfor hvilken det ikke vil gaae. Hvad mig i Særdeleshed angaaer, da har det forundret mig, at Jndbydelsen, havde saalidet med Hensyn til Hovedøiemedet: Modarbeidelsen af Pressens Misbrug med Hensyn til de politiske Materier, og oprigtig talt er det paa dette Punkt, Selskabet maa rette sine Bestræbelser. Jeg skal søge, min Herrer, at forelægge Dem nogle bemærkninger om dette Selskabets Hovedformaal, idet jeg ikke stoler paa min egen Jndsigt, men paa min oprigtige Kjærlighed til Fædrelandet; i Jndsigt, m. H. overgaaer den største Deel af Den mig, i Kjærlighed til Fædrelandet ingen. Lad os først bestemme den Grændse, som Selskabet ikke bør overskride. Der gives Love imod nogle af Pressens, Misbrug; med dette Slags Misbrug har Selskabet intet at gjøre, dette er Lovens Gebeet; det tilkommer Jngen at gjøre Jndfald paa dette, det er Domstolenes Rettighed. Hvo der ikke er Dommer, har ingen Mening at afgive. Det staaer altsaa tilbage, m. H., at handle om det, som Lovene hverken kunne bestemme eller udstrække deres Virksomhed til; det er fornemmelig Jagttagelsen af det Velanstændige, Overholdelsen af en god Tone, Undertrykkelsen af hadefulde Insinuationer, af en slet begrundet Mistanke, dette er en meget vid Mark, og Selskabet har der tilstrækkelig Leilighed til at stifte Nytte. Lad os dvæle ved nogle Punkter og afhandle dem med en fuldkommen Oprigtighed. Hvad Kongen angaaer, da hæmme Lovene, som vi nylig have sagt, Presseforseelser imod Dennes Majestæt; Selskabet bør gaae videre; lad os gjøre Kongen til Gienstand, for Lydighed, Ærbødighed, Agtelse og Kjærlighed; lad os krone hans høie Alder med al den Lykke, som han kan nyde; lad os stadigen erindre om Alt, hvad hans Folk skylder ham; lad os ikke forsømme nogen Leilighed til at udtrykke for ham de Følelser, der f. Ex. udtalte sig ved hans Tilbagekomst efter hans Sygdom. Den indre Politiks Præg i Danmark bør være: Kjærlighed imellem Kongen og Folket. Hvad Regjeringens Magts udøvere og alle dem angaaer, som i forskjellige Embeder udøve nogen Jndflydelse, da bør Selskabet, for at opfylde det Øiemed, som det sætter sig, arbeide imod Personligheder; det bør ikke tillade Angreb paa Jndivider. Man kan gjerne paapege, constatere og documentere Misbrugene, man kan vise de ulykkelige Folger af dem, man kan forlange deres Afskaffelse, det er fuldkommen i sin Orden; men der bør Selskabet bringe Klagerne til at standse. Det bør lære Folk kun at beskjæftige sig med Tingen, og ikke fore Krig mod Personer; thi da er det Hadet mod nogle Enkelte, som giver sig Luft, og ikke Kjærlighed til det almindelige Bedste, man giver blot Ondskaben Næring, og lægger virkelig Hindringer i Veien for Afskaffelsen af det Onde, idet Egenkjærligheden erholder Jnteresse for dets Vedvaren. For det Tredie (dersom ellers mine Ord finde Gjenklang, hos Dem, mine Herrer) bør Selskabet ikke i sit Blad, forkaste saadanne Artikler, der muligen ikke vare skrevne i dets Aaand; det kan erklære, at det ikke deler disse Anskuelser, det kan gjendrive dem ved Modbemærkninger; men det vilde ikke være en Ven af Pressens Frihed, dersom det vilde kvæle deres Stemme, der have en modsat Mening. Sandheden frygter hverken Dagens Lys eller Oppositionen; den seirer ved sin egen Kraft; Pro og Contra i denne Sag bør ligge klart for Alle; de, der ikke ville dette, ere Pressens Tyranner. For det Fjerde. En Klasse, paa hvilken Selskabet bør virke for sin Æres Skyld og for at stifte Nytte, ere vivat- og pereat-Skrigerne. Dersom det lykkes Selskabet. at gjøre Folk begribeligt, at saadanne Demonstrationer ofte ere ulovlige, altid tumultuariske, som oftest unyttige, undertiden skadelige; dersom det kan faae de unge Mennesker til at begribe, at de først bør erhverve solide Egenskaber, en rigtig Dom om Forholdene, vække Forhaabninger med Hensyn til deres tilkommende Løbevane og vise sig agtværdige i deres Opførsel, førend de udtale en Mening angaalende de offentlige Anliggender, da vil det have opfyldt en Deel af sit Formaal: det har da opdraget de vordende Skribenter. Dersom der, saalænge Selskabet bestod, ikke fandt noget Livat eller Pereat Sted, vilde det være et skjønt Vidnesbyrd om dets velgjørende Jndflydelse. Endelig er der endnu een Ting, som det er indlysende, Selskabet maa arbeide paa, nemlig at erindre en temmelig stor Mængde, der synes at glemme det, om, under hvilken Statsforfatning vi leve; mange Collisioner kunde have været undgaaede, mange Vanskeligheder fjernede, mange overilede Skridt forebyggede, hvis man havde sagt sig dette og at saaledes de fortagne, de skriftlige Yttringer, de Bestræbelser, som ere paa rette Sted i London og i Paris, ikke gaae an i Kjøbenhavn; denne klare Anskuelse af vor Stilling vilde spare os mange Uleiligheder. J Selskabets Prospectus hedder det: vi ere langt fra at miskjende, at der ogsaa paa andre Maader og ved andre Midler end de angivne, vil kunne virke til det tilsig, tede Maall, og længere nede: "det sømmer sig for et Lands Borgere. . . . . at anvende ethvert Middel, som staaer i deres Magt, til at sikkre dens rette Brug og modvirke dens Misbrug." Disse Ord, m. H., haaber jeg ere aldeles uomtvistelige, og jeg uddrager derfor ganske simpelt den Slutning deraf, at De med Fornøielse ville see en af Deeltagerne i Deres Foretagende at fremsætte hvad han efter sin inderligste Overbeviisning troer at være den sande Kreds for deres Virksomhed; der kan ikke være nogen, Tvivl om, at Selskabet jo med saadanne Anskuelser vil vinde for sig alle deres Jntelligents og Deeltagelse, som ønske den rette Brug af Pressens Frihed. Jeg forelægger altsaa Selskabet dette Forslag med det Ønske, at det vil bringe følgende 5 Punkter til Discussion. 1) Selskabet har til Hensigt igjennem Pressen at vedligeholde den gjensidige Kjerlighed imellem Kongen og Folket, 2) At hæmme Personligheder imod Udoverne af Magthaverens Villie. 3) At lette den frie Meddelelse af forskjellige Auskuelser. 4) At bringe de Angre til at lagttage en klog Forsigtighed. 5) At minde om vor virkelige politiske Stilling. Jeg vil her ikke tale om de øvrige Hensigter, Selskabet. har vedkjendt sig; de ere gode, nyttige, af almindelig Jnteresse, de vidne om de Mænds Patriotisme, som have udkastet Planen, men for Øieblikket ere de altfor mange og af et altfor stort Omfang; lad os nu kun beskjæftige og med det Vigtigste, det Øvrige vil komme til sin Tid.