Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-06-19
Nyeste Post-Efterretninger. J Underhuusets Møde den 7de Juni har Skatkammerkantsleren fremlagt sine Forslag til de nye Paalæg for at bringe Statens Jndtægter i Balance med dens Udgifter, han forklarede, at siden Freden have hiine aftaget 18,700000 Pund. Under den langvarige Krig leed Financerne meget; i den Tid Storbrittannien og Jrland have været forenede steeg hiines Gield sydfold og dettes oftefold. Deficiten i Financerne var derfore uundgaaelig; havde man i 1816 endnu ladet Formueskatten med de foreslagne Modificationer vedvaret i to Aar, saa havde man nu ikke havt nødigt at paalægge nye Skatter; man havde da skaanet Landet for en Gield af 18 Millioner, og ikke været i Forlegenhed for at tilbagebetale det Laan, som man har gjort hos Banken; denne Hielp kunde ikke vedvare bestandig, og man maae nu tænke paa en mere varig Jndretning af Statsudgifterne. – Han foreslog derpaa de nye Paalæg, nemlig paa Jndførsel af fremmed Uld, som han anslog til 500000 Pund Sterling, paa Brittisk Brændeviin 500000 Pund, paa Malt 1,400000, paa Caffee og Cacao 130000 Pund, paa Thee 4 PC. meere 130000 Pund, paa Peber 30000 Pund, tilsammen 3,190000 Pund Sterling. Ministerne, sagde Hr. Vansittart var med Overlæg valgt saadanne Artikler, som efter deres Mening kunne bedst bære de nye Afgifter, og hvorved de ringere Classer ikke kunne lide saameget; han formodede ikke, at Paalægget paa Maltet, vil just hæve Prisen paa Øllet. Han tilstod vel, at ved Laanet i dette Aar vil Statsgielden faae en større Tilvært end det synkende Fond kan dække, men Skatkammerbeviser for 5 Millioner blive nu ogsaa indløste, og 5 Millioner betalte til Banken. Mange nye Udgifter ville vel endnu komme til, saaledes maae Militsen snart giøres effectiv, men han lovede dog, at skulle have enhver muelig Besøgrelse bestandig for Øie og søge at foretage alle de Reductioner, som kunne finde Sted uden at skade Statens Jnterresse. – Nu begyndte Debatterne; Hr. Tiernen angreb Ministerne heftig; det er en Skam, sagde han, at de ville bebyrde det stakkels udsugede Land med endnu flere Skatter, da nu England har Fred med hele Verden, og han erklærede, at han med al Magt vil modsætte sig disse nye Paalæg; Hr. Brougham og flere Medlemmer, af Oppositionen stemmede med ham og dadlede Ministerne for Mangel af Oeconomie; men disse forsvarede sig med Kraft, især Lord Castlereagh og Hr. Canning, forlangte nøiagtige Undersøgelser af deres Forhold, og erklærede, at naar Huuset vilde nægte Ministerne deres Biestand og de Midler, hvorved de allene ere i Stand til at bestyre Landels Anliggender, saa ville de strax trække sig tilbage fra deres Poster og giøre Plads for andre Personer, som bedre kunne tilfredsstille Folkets Ønster og Forhaabninger. Disse Debatter varede ved til Kl. 2 om Natten, da endelig Skatkammerkantslerens Forslag gik igiennem med 329 mod 132 Stemmer. Det er begribeligt, at disse nye Paalæg ikke kunne være det Engelske Folk behagelige om de endog ere nødvendige, især da Næringsløshed og Standsninger i Handelen give sig ogsaa tilkiende i dette Land; man klager over fra London, at det seer i det hele sørgeligt ud med Handelsanliggenderne, og berettes, at i 7 Dage ere 30 mindre og større Bankerofter forefaldne i denne Stad, det anseelige Jødiske Huus Selig og Kompagnie har nyelig gjort Opbud. Over Pengemangel høres Besværinger over det hele Europa; man veed ikke hvorledes man skal forklare sig dette Særsyn; om det kommer deraf, at Folk nu holde mere paa Pengene end tilforn, eller om China opsluger Europas Pengemasse, saa at det ikke bliver godt førend man kommer til at giøre en Expedition dertil; eller, som de fleste mene, fordi der, i de sidste Revolutions- og Krigsaar er bragt mindre Guld og Sølv fra Mexico og Peru til Enropa end tilforn. Englands Handel er desuden udsat for stor Fare ved Nordamericas Tilvæxt, da dette Folk besidder det Engelskes Handelsdrift, og har ikke dets Skatter; man vil derfor idelig til at formode en nye Søekrig, og man omtaler meget, at alle Americanske Officerer have faaet Ordre til at begive sig paa deres Poster; dog er disse Nationers Forhold til hinanden endnu bestandig fredeligt; og tre Engelske og een Americansk Admiral have nyeligen spiist sammen ved et stort Diner, som Kongen af Neapel har givet den Østerrigske Keiser inden Afreisen. – Man har fortalt, at den gamle Konge af England var pludselig blevet meget svag paa Legemet; men det er ikke saaledes; han har kun sin sædvanlige Svaghed; – men Bonaparte er meget syg, og sengeliggende; en Officeer som er i det Ostindiske Compagnies Tieneste, og som er nyelig ankommen til London, har fortalt det; han har talt med Bonaparte selv og fandt ham i Sengen; han over bringer Breve fra Bonaparte til den Engelske Regiering og Depescher fra Gouverneuren Sir Hudson Love. - Den 3die Juni havde den Persiske Ambassadeur en privat Audience hos Prinds=Regenten, og overleverede derved en Skrivelse fra sin Souverrain, og en anden fra Kronprindsen af Persien. - Endeel Engerske Damer have faaet hans Circasserinde, at see; de maae tilstaae, at hun ikke allene er smuk, men endog delig; hun er blot lidt vel corpulent; hun modtog dem med megen Artighed. – Den Spanske Gesandt, Marqvien af Ceralbo, er ankommen til Dresden, og det er nu bestemt at Kongen ægter Prindsesse Josephe, Datter af Prinds Maximilian af Sachsen. - Kongen af Frankerigs Kronning bliver udsat til Kammerne have anviist de fornødne Fonds dertil. Civillisten kan ikke bære denne Udgift, da Festen er en National Høitidelighed; Pragten bliver stor og Kronens Diamanter ere blevne formerede ved et Jndkiøb for en Million. - Kongen af Sverrig afreiste den 2den Juni fra Stokholm for at begive sig til Skaane og er bleven overalt paa sin Reise modtaget med stor Høitidelighed. - Liqvideringen af den uvisse Statsgield skal være bestemt til 3 Millioner Rdlr. Hamborger Banco og betales under de allierede Magters Garantie. – Man skriver fra Kiel under 13de Juni, at Dampskibet Caledonia er ankommen dertil fra Kiøbenhavn efter en hurtig Seilads af 24 Timer, endskiønt Vind, Strøm og Veir vare den imod; den havde 50 Personer ombord, hvoraf nogle vare bestemte til Mellemstationerne; de kunne ikke nok rose Seiladsens Behagelighed, og de havde slet ikke mærket noget til den sædvanlige Besværlighed ved at giøre en Søereise.