Københavns Adresseavis, 1767-05-08
Da Deres Kongelige Majesteter ved Indgangen til Kirken trinede ud fra Himlene, imodtoge de fire assiste. rende Kammerherrer og Riddere den Himmel, som blev baaren over Hans Majestet Kongen af de fire Riddere, af Elephanten, hvilke bleve staaende ved Siden af Thronen, og opvartede hele Tiden, medens Ceremonien, varede. Ligeledes imodtoge de fire forbenævnte assisterende, Kammerherrer Himmelen, som blev baaren over Hendes Majestet Dronningen fra de fire Geheime Conferentz Raader, hvilke sidste, tillige med alle øvrige Ministre og Cavalierer rangerede sig ved Hans Kongelige Majestets høyre, og alle Damerne ved Hendes Majestets Dronningens venstre Side, hvor de samtlig opvartede, indtil Acten aldeles var til Ende bragt. Medens dette saaledes passerede, continuerede Mussiken. Da samme ophørte, begyndte Biskoppen af Sielland, sin Indgangs Tale, Derpaa oplæste Biskoppen af Christiania Texten, 1 Tim 2 Cap. 1. 2. v. Jeg formaner først for alle Ting, at der giøres ydmygelige Begieringer, Bønner, Forbønner, Taksigelser for alle Mennesker, for Konger og alle dem som ere i Høyhed, at vi maae leve et roeligt og stille Levnet, i alt udfrygt hed og Ærbarhed. Da denne Text af Biskoppen i Sielland, var forklaret, imodtog Hans Excellence Hr. GeheimeRaad Baron Bernstorf saavel Original Konge=Loven, efterat Fouteralet var aftaget og paa en Stoer i Nærværelse henlagt, som Salve=Buddiken af Guld, hvilke begge Deele fra Actens Begyndelse bleve holdte paa en Fløyels ænde ved den venstre Side af Alteret af den Geheime Archivarius. Hans Excellence overleverede strax begge Dele til Biskoppen af Sielland, som derpaa først nedlagde KongeLoven, og derefter nedsatte Salve=Buddiken paa Alteret, og efter en kort Tale nedknælede alle tre biskopper paa den dertil hensatte Fløyels Skammel, vendende deres Ansigter mod Thronen og Biskoppen af Sielland lydelig læste Fader Vor &c. Da Bønnen var udbedet, stode alle Biskopperne op fra Skammelen, som strax blev borttagen, og vendte sig, efter foregaaende allerunderdanigste Reverence, mod Alteret, da biskoppen af Christiania begyndte den sædvanlige Latinske Plalme, som af Musiken blev istemmet og udført: Veni Sanste Spiritus, Reyle tuarum corda side lium, & tui amaris in cis ignem accende, qui per dinersitatem Linguarum cunctirum, gentes in unitate siden congregasti. Halleluja! Halleluja! Emitte Spiritum tuum, Domine, & ereabuntur. Choret svarede: Et renovabis faciem terræ. Derefter: Oremus Deus, qui corda sidelium Sancti tai Spiritus illustratione docuisti, da nobis in codem Spiritu tuo hodie reca sapere. & de ejus semper fancta consolatione gandere, per Hominum nostrum Jesum Christum, Filium tuum, qui Tecum uiuit & regnat in unitate Spiritus Sanck Deus, per omnia Secula Seculorum. Choret svarede: Amen. Hans Majestet nedlagde de Kongelige Regalig paa det ved den høire Haand staaende Pulpet, Sværdet undtagen, som stedse forblev ved Hans Majestets Side. Da forbemeldte Palme Ven saacte Spiritus var udsiunget, musiceredes en Motete af den 21 Psalme. Der paa vendte Biskoppen af Sielland sig om til Alteret, tog Laaget af Salve Buddiken og consererede Salven. Saasnart Moteten var udsiunget holdte Biskop pen af Siellands Stift en kort Jndbydelses Tale til Hans Kongelige Majestet. Da samme Tale var sluttet, bøyede alle tre Biskopperne sig trende gange for Hans Kongelige Majestet, hvorpaa Hans Kongelige Majestet aller høyst behagede, at tage de Kongelige Regalig igien, og i deres fulde Prydelse at nedstige af Thronen hen optil Alteret, hvor Gulvet med rødt Fløyel var belagt, og der oven paa med tvende Rader Gyldenstykke beprydet, hvorover Hans Kongelige Majestet gik til og fra Alteret. For Alteret nedknælede Hans Majestet paa en med Fløyel beklædt Skammel. Derefter lagde Hans Kongelige Majestet de Kongelige Regalig fra Sig paa en ved Foden af Alteret dertil henlagt Fløyels Pude, hvorpaa Salvingen som sædvanligt, blev foretagen. Hans Majest. behagede derpaa Allerhøyst at tage de Kongel. Regalia igien og begav Sig paa Thronen. Efter at biskoppen af Sielland havde sat Salven igien paa Alteret, blev læst den anden allernaadigst approberede Text af Psalm. 61, v. 6. 7. 8. 9. Du haver givet dem Eiendom, som frygte dit Navn Du skal legge Dage til Kongens Dage, at Hans Aar maae være som fra Slægt til Slægt. At Hanmaae sidde evindelig for Guds Ansigt; bered Miskundhed og Sandhed, at de maae bevare Ham Saa vil jeg synge dit Navn Lov til ævig Tid, at jeg kan betale mine Løfter fra Dag til Dag. Hvorover Biskoppen af Sielland atter holdte sin Tale og derpaa blev afsiunget en Motete af Psalm 45. Førend samme var til Ende, vendte Biskoppen af Sielland sig om til Alteret, tog Salve=Buddiken, leverede samme, ligesom ved Hans Kongl Majest. Salving skeede til Biskoppen af Christiania, mens Laaget til den tredie Biskop, og holdte, saasnart Musiqven ophørte, en Tale til Hendes Majest Dronningen. Da samme var besluttet, forføyede sig Hendes Majest til Alteret og nedkuællede medens Salvingen paa sædvanlig Maade blev forrettet paa en dertil ved den venstre Side med Fløyel beklædt Skammel. Saasnart Salvingen var skeet, begav sig Hendes Majest. tilbage paa Hendes Throne, og holdte derpaa Biskoppen af Sielland sin sidste Tale til Hans Kongl. Majest, og Hendes Majest. Dronningen. Da samme var til Ende bragt, begyndte bemeldte Biskop af Sielland den Psalme: O! store Gud &c. Da Hans Kongl. Majest de Kongel. Regalig nedlagde, og da Psalmen var udsiunget, messede Biskoppen af Sielland den anbefalede Collect og lysede Velsignelsen, hvorefter, medens Hans Kongel. Majest, tog de Kongel. Regalig igien, en Motete af Psalm 72. blev afsinnget, og Musiqven Continuerede indtil Hans Kongel. Majest. og Hendes Majest. Dronningen i samme Orden og over samme Vey, som Hengangen skeede, begav sig udi Deres Gemakker. Da nu saaledes alle Ting i Kirken vare forbi, blev der blæst til Taffel. Saasnart Hendes Majestet Dronningen var salvet, lode Kanonerne fra Stadens Volde sig høre ved tre Om ganges Affyring. Processionen skede, som meldt, i samme Orden tilbage; og saasnart Deres Kongelige Majesteter vare komne op i Deres Kongelige Gemakker og der imodtaget inderligste og allerunderdanigste Lykønskninger, blev det røde Klæde, hvormed Forhøyningen paa Slotspladsen var overtrokken, givet til Priis for Almuen, saavel om og Forhøyningen i sig selv, hvilket Hans Kongelige Majestet fra Sit Gemak allernaadigst behagede at ansee. Jnden faa Minuter var baade Klædet og Forhøyningen borte uden mindste Uorden og til en utallig Mængde af Tilskueres største Fornøyelse. Jkke allene den gandske Slotsplads var fuld af Tilskuere, men endog i hvert Vindue i alle de Huse, som vender derudtil, ja oven paa Tagene og i Tovverkerne paa de Fartøyer, som laae med varende Flagge i gammel Strands Canal, saaes en Mængde Mennesker for at see det herlige Syn af den høytidelige Procession.