Berlingske Tidende, 1836-02-08
Da den anførte Mangel paa Straffeanstalter i Jsland gjør en subsidiær corporlig Revselse nødvendig, har Forsamlingen, der i Erkjendelsen heraf forkastede en Motion om, at Emanation af den omtalte Anordning, maatte udsættes indtil Fængsler til Vand- og Brødstraffens Afsoning i Jsland vare blevne indrettede, ikke fundet noget at erindre ved den hidtil anvendte og i nærværende Lovudkast indtil videre vedligeholdte Straf af Riis, hvilken corporlige Revselse fra det 13de Aarhundrede næsten uafbrudt har været anvendt i denne Provinds som Straf for de fleste Forbrydelser, hvorfor ogsaa Landets Jndvaanere ikke kunne antages at ville have saameget imod denne Straffeart at indvende, som der kunde haves andensteds, eller ved en saadan Strafs Jndførelse. Den Forandring, som Lovndkastet har foretaget ved denne Straffeart, idet 3 Gange 27 Slag af Riis, der er dens maximum, bestemmes til at substituere 2 Aars, istedet for som hidtil 3 Aars, Frihedstab, har Forsamlingen ligeledes fundet at fortjene bifald, saavel i Betragtning af den fuldkommere Scala, hvorefter denne Straf i Fremtiden vil blive at tilmaale den Skyldige i Forhold til de begaaede Forbrydelser, som med Hensyn til at 2den Gang begaaet Tyveri i de fleste Tilfælde nu dog vil kunne afsones med denne Straf efter Bestemmelsen i Placaten af 14de Marts 1834, hvorved det da vil undgaaes, at flere Forbrydere, end hidtil, ved denne saaledes foretagne Forandring ville blive at nedsende til Straffeanstalterne i Danmark. Men da overhovedet Straffen af corporlig Revselse maa ansees ufuldkommen, og da i Særdeleshed de Tilfælde, hvor samme i Fremtiden vilde blive at anvende i Island, ikke ville blive ret mange, især dersom de mindre Forbrydelser, kunne blive afsonede med Arrest paa Vand og Brød, har Forsamlingens Pluralitet ikke troet, at burde anbefale den i Lovudkastets 4de Paragraph bestemte Jndførelse af visse Slag med Tamp for Mandfolk, hvilken Straf ikke er bestemt til at substitueres istedet for Riisstraffen i de mindre Forbrydelser, ei heller aldeles skal afløse Riisstraffen i visse Tilfælde, men som er bestemt til at skulle anvendes ved Siden af denne. Det maa nemlig erkjendes, at Tampstraffen i Ufuldkommenhed aldeles staaer ved Siden af Riis straffen, og i Henseende til Executionen upaatvivleligen vil lade ligesaameget tilbage at ønske, som denne, hvorfor der allerede heri ikke synes at være nogen særegen Grund til denne Forøgelse af subsidiære Straffearter, med Hensyn til hvilke, som provisoriske, det ei er blevet anseet tilraadeligt, ved en ny og ukjendt Straf at indføre nogen Forskjel i Henseende til Jndividerne. Forsamlingen har derfor med 46 Stemmer imod 4 antaget: "at den ikke finder tilstrækkelig Anledning til allerunderdanigst at tilraade, at den med Riis straffen beslægtede nye Straf af Slag med Tamp nu skulde indføres i Jsland, hvorfor de desangaaende givne Bestemmelser i Lovudkastets 4de Paragraph og de dermed i Forbindelse staaende Paragrapher allerunderdanigst indstilles til at bortfalde. Forsamlingen har forøvrigt ved nærværende Lovudkast i dets Heelhed ikke fundet noget videre at erindre. Hvad derimod enkelte af Paragrapherne angaaer, tillader den sig endnu nogle bemærkninger, og maa den saaledes ved den 4de Paragraph anføre, at, da der er Grund til at antage, at Riisstraffen ikke altid har været exeqveret paa den hensigtsmæssigste Maade, og i Betragtning af, at denne Paragraph i saa Henseende giver en ny og hensigtsmæssig Bestemmelse om, at Straffen i Fremtiden skal tildeles i Syssel mandens og tvende Retsvidners Overværelse, det, med Hensyn til at Riisstraffen i flere Jurisdictionerne i Jsland ikkun saare sjel af dent bliver anvendt, ikke kan ansees overflødigt, at det tillige bliver antydet, hvorledes den skal appliceres paa den Skyldiges blotte samt om, hvorledes denne Straf, i Nr. Analogi med hvad der om Vand og BrødFdn. af 12te Juni 1816. straffen er befalet i §. 8, bør udsættes, naar Forbryderens Legems eller Sundhedsbeskaffenhed ikke forØieblikket tillader Straffens Anvendelse; og har Forsamlingen formeent, at en saadan Anviisning muligen, uden at optages i Forordningen, hvor den vilde være mindre passende, eftersom saadant deels alt i de ældre Love er bestemt og deels maa antages at følge af sig selv ved enhver Strafs Execution, kunde finde Plads i de Motiver, som i Almindelighed pleie at forudskikkes de Anordninger, der emanere igjennem Deres Majestæts danske Cancelli.