JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-14
Til den juridiske Præliminair=Exammen, som holdtes i Januar Maaned d. A., indstillede sig 8 Personer, hvoraf 1 erholdt Charakteren Rosværdig og de Øvrige Antagelig; ved samme Examen i August Maaned, prøvedes 18, af hvilke 8 tilkjendtes Charakteren Rosværdig og 10 Antagelig. Udenfor de absolut befalede Kundskabsfag lod til den sidste Examen flere sig oxaminere i tvende Sprog, 1 i Philosophie og 3 i Latin. - Ved den medicinske Præliminair=Examen i Januar Maaned erholdt 1 Charakteren Antagelig og i August ligeledes i Rosværdig. - J Juni Maaned underkastede 28. Studerende sig den philosophisk philologiske Examen i forskjellige Videnskaber. - Examen artium holdtes i August Maaned; af de 22, som derefter bleve akademiske Borgere, tildeeltes 2 Charakteren, Laudabilis, 19 Hand illandabilis, og I Non contemnendus; 10 vare dimitterede fra Christiania lærde Skole, 5 fra Christiansands, 2 fra Bergens og 5 af Private. Med disse i dette Aar Dimitterede have ialt 92 Candidater i de første 5 Aar efter Universitetets Oprettelse underkastet sig Examen artium, og foruden dem et ikke ubetydelige Antal ældre Studerende ladet sig indskrive som akademiske Borgere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-14
Fra Stockholm meldes under 9de Septbr.,at Hans Kongel. Høihed Kronprindsen nu igjen selv har overtaget Forretningerne som Cantsler for Universitetet i Upsala, som hidtil blev forestaaet af Rigsherren, Grev Brahe. Paa en af H. K. H. forhen udseet Plads til en stor Bibliothek Bygning, som skal opføres efter Hof-Jntendant Sundvalls Tegning, er Arbeidet i Sommer begyndt. J sidste Halvaar var Antallet af de Studerende 1197, deraf 108 Adelige, 296 Præste 200 Borger=, 219 Bønder, 272 Embedsmænds og 87 Militairpersoners Sønner; 83 vare imellem 25 og 30, 521 imellem 20 og 25, 346 imellem 15 og 20, og Resten under 15 Aar gamle, 260 Stipendiater, men kun 2 Udlændinger vare iblandt Tallet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-14
Hs. Kongel. Majestæt har af egne Midler naadigst skienket 20,000 Rbd. til de Brandlidte i Egersund ved Jldsvaaden sammesteds i April Maaned dette Aar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-14
J Valgforsamling den 23de Septbr. ere af søndre Trondhjems Amt til Repræsentanter paa næste ordentlige Storthing udkaarede: 1) Sørenskriver i Ørkedalen, A. Rambech; 2) Gaard bruger O. Teslien, og 3) Foged i Strinden, og Sælbo, P. L. M. Bull, samt til Referver, i Tilfælde Nogen af dem maatte hindres ved lovligt Forfald: 1) Gaardbruger Lars Andreasen, Asbøl; 2) Leensmand Norbye, og 3) Sognepræst til Røraas, Provst S. Aschenberg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-14
Nylig ere vi blevne underrettede om, at der fra Østerdalen i December Maaned afvigte Aar 1816 er indrykket i Norges Rigstidende, at Bønderne sammesteds have at klage over Fogden og hans Embedshandlinger. - Jkke anmærket kunne vi med Ligegyldighed lade dette passere, fordi at Qvikne Præstegield ligger ogsaa i Østerdalens Fogderie, og, naar ikke dette var Tilfældet, var Tingen os uvedkommende. Vi ere af langt andre Meninger, og disse yttre vi som et eenfoldigt Folk med sand Frimodighed, at Østerdalen i en Række af Aar har havt og har retskafne og embedsføre Fogder og Sorenskrivere, hvis Handle og Tænkemaade fortjener den Retskafnes Agtelse; det vilde altsaa være beskæmmende, om vi deeltoge i vanærende Bebreidelse mod disse, og tillode os at dadle deres Embedshandlinger; neil vi have Jntet at klage i saa Henseende, og de ere ophøiede over vor Ros. - Kun dette maa vi tilkjendegive, at vi som et fattigt Folk, der i de senere Aaringer ere bragte til Armod, paa et Sted, hvor Næringskilderne ere svage, og hvor man ikke avler Korn, kun Høe og Skove neppe til Brænde. ofte, ja desværre alt for ofte have manglet Penge til at udrede de Kongelige Skatter &c., havde Stedets nuværende brave Foged, Hr. Kammerraad Lind, som har lært at kjende vor Nød, ikke lempet sig ved at indfordre efter vor Trang, men i dets Sted villet brugt den executive Magts hurtigste Udøvelse, saa havde vi ofte været saaret paa Formue, isteden for at være gjentagne Gange lettet ved at have givet os Tid til den møisommelige Jndsamling. J en Række af omtrent 28 Aar har denne gode Foged tydelig viist os, at han føler for et fattigt Folk, som den, der formodentlig har indseet, at Skatter og Udredsler for Qvikne har været dræbende fra Formuens Side betragtet, og staae i intet Forhold med andre Bygder, hvor Næringskilderne synes flere, men Skatterne beviislig meget mindre. Undertegnede og vi formene, det samtlige Præstegields skatteydende Opsiddere ere særdeles fornøiede, saalænge vi faae beholde nuværende Foged, og, som allerede sagt, vi have Jntet at klage, men billigt er det, at vi yde den retskafne Embedsmand vor inderligste Tak, forenet med Velsignelse. - Qvikne i Østerdalen, den 31te Juli 1817. - Paa egne og Fleres Vegne: Jver Olsen Stae. Erik Tolloffen StorliLars Olsen Ørnestae. Simen Jversen Moe. Lars Larsen Frenstad. Ole Simensen Veen. Tor Svensen Sæter. Hans Hansen Storeng. Hans Jacobsen Frenstad. Jørgen Jonsen Veen. Hend rik Christensen Veen. Gedicht, J. J. K. K. M. M. am 31sten August 1817 berreicht von den Zglingen des Taubstumme-Jnstituts in Schleswig. Wergebens sangen Wiegenlieder, die Mütter schon dem Sangling vor wir lohnten durch kein Lacheln wieder, kein suser Ton traf unser Obr. Nie hørten vir des Vaters Stimme, der Mutter suses Kosen nicht, nie wie des Mitleids sanfte Stimme wohl zu den vunden Herzen spricht. Uns rauschte nie die sante Qvelle, vergebens sang der Vogel Chor, nie ruhrte des Gesanges Welle im Heiligthume under Obr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-14
Durch Sprache und durch Thranen trennet der Leib vom Menschen sich vom Thier, die Sprache ward und nicht vergønnet, doch Thranen - Thranen haben wir Auch uns gab Gott ja Menschenbergen, auch wir - wir fühlen Leid und Luft, doch sprachlos musten wir die Schmerzen, verschliesen tief in wunder Brust.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-14
Da weckte Gott des Königs Milde, ihm vard der gottliche Berufzu retten die nach seinem Bilde der Schopfer auch zu Menschen schuf. Er kunste uns durchenene Bande der fast verlohrnen Menschheit an; kein König har in keinem Landegewollt was er for uns gethan Er gab uns Lehrer, Brod und Pflegge, der Mensch in und ist nicht mehr lodt, uus sind gedsnet alle Wege zu eignem Heerd und eignem Brod. Gott und Natur sind uns nicht ferne, wir wisen nun mer diese Welt, die Sonne und das Heer der Sterne und unsre Erde tragt und halt. Was dunkel in und schlief ward Klarheit, der Wunsch nach einer bezern Welt, und das ein Dienst in Geist und Wahrheit auch one Worte Gott gefallt. Tief stet in unser Herz geschrieben, was Friederich uns ist und war, zwar wortlos - konnen wir doch lieben, in unster Brust stet sein Altar. Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
Med tvende Skibe Hjalmar kom Prindsessen paa ham fæster Et Tryllebaand, en Helligdom, Gjort af en Galdremester: Ham Oddur fulgte, grum i Slag Men Ven, som faa kan sige, De svoret havde sig i Lag, Og blandet Blod tillige. Da Snekkene med høien Stavn, Ved Samsøes Kyster lande, Fortøie de i sikkre Havn, Og laer ad Skoven stande; Hvor alt de paa Bersærkeviis Seer Hjorvards Skare springe, Den kjæmpede med Skovens Riis, Og beed i blanke Klinge. De enes om at Hjalmar først Skal med Angantyk stride, J Broderflokken var han størst, Bar Tyrfing ved sin Side; At mod de Andre, een for een, Skal Oddur Kampen holde. Og saa i Hildurs Leeg de treen; Og brugte Sværd og Skjolde. De slog, hinanden til stor Meen Saamangen blodig Skramme, Ung Hjalmar stod som smidig Green Anganty, som en Stamme; Han hug med Tyrsing Ulivssaar, Et Sværd saa gjort af Trolde, At naar det af sin Skeede foer Det maatte Døden volde. Men Hjalmar kryber ei i Læe, Hans Sværd i Luften hviner, Angantyr segner ned i Knæe Med fæle Jetteminer; End eengang hæves Sværdet op, Og med et Slag behænde Han hug hans Hoved fra hans Krop, Det blev Angantyrs Ende. Nu Oddur gaaer i Kampens Ring Jmod de andre Helte, Han Hjorvard kløv i første Sving Fra Jssen til hans Belte; Saa vog han Brami, Brani, BiDe Orme der fik Madding, Han vog i Dysten alle Ti Og sidste saa og han Hadding. Da Kjæmpeslaget nu var endt, Og det til Aften stunder, Han Hjalmar finder dødbespændt Af mange dybe Vunder; For Troskab Tak! min Oddur bring En Hilsen til dem Alle, Til Jngeborg min gyldne Ring, Saa foer han til Valhalla. Nu Oddur grov for Slagne Tolv Ved Maaneskin en Kule, Og lagde dem med Sværd og Skjold, Udi den dybe Hule; Saa kasted han en Høi af Jord, Og satte Steene over, Men Hjalmar tog han med ombord, Og foer paa salte Vover. Til Aplands Kyster Skibet naaer, Thi Ægirs Døttre føie, Han iler op i Kongens Gaard Med Sorg i mørke Øie; Prindsesse, taler han, dit Savn Som Oddur føler ingen, Din Hjalmar døde med dit Navn, Saa fik han hende Ringen. Da blegned Jngeborg paa Kind, Og ind i Fruerstue, Hun lukker sig med sorgfuld Sind, Hun vilde ingen skue. Hun visned som en Knop i Vaar, Den lumske Orm har stukket, Da Baldurs Blomster stod i Flor Var hendes Øie lukket, J. Olavius.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
Jndenlandske Efterretninger. Paa Skibene ved Stranden er i denne Tid en Deel Frugt at faae, men til meget høie Priser. En Skjæppe Bergamotter koster 10 Rbdlr., Æbler 24 til 30 Mk., Pære 20 til 24 Mk. For tredive Aar siden kunde man kjøbe en Skp. Bergamotter for 2 Mk. 8 s. til 3 Mk., en Skp. Æbler eller Pærer for 20 s. til 40 sk. Et Beviis paa, at Haugefrugtsdyrkning maa have aftaget meget hos os, Arnt Berentsen siger (1656), at i Danmark allevegne findes Frugttræer, nemlig Æbler, Pærer, Kirsebær og Blommer, saa at Jndbyggerne ikke allene "Most kunne støde og til Lyst bruge, men end ogsaa stor Mængde sælge. Christian d. Fjerdes Tid udførtes herfra, som Dr. Baden beretter i sin Handelshist. S. 267 Æbler, og Pærer. Nu er, det omvendt, for ikke længe siden tilførte man os disse Frugter endog fra Øland. Landhuusholdningsselskabet har i nyere Tider, som bekjendt, gjort meget for at fremme Haugeanlæg blandt Bønderne; men det synes som disse lægge meest Vind paa Kiøkkenurter, og kun bryde sig lidet om Frugter. Udtrykket Abildgaard, der saa ofte forekommer i gamle Skrifter, (Æble hauge) viser, at man i ældre Tider har beflittet sig meget paa at avle Æbler, upaatvivteligen for deraf at faae Most, førend man endnu lod komme en saa uhyre Mængde Viin fra Udlandet. At Æbler indeholde den sande Viinsyre og at man af Æblemost, tilbørligen behandlet, kan lave Viin, der smager som den bedste Capsviin, er vist. Man har endog havt Exempel paa, at en engelsk Viinhandler lavede saadan Viin af Æblemost, at de største Kiendere ikke kunde skille den fra ægte Capsviin. - Skade at man her hos os, ikke vil indsee, hvor meget man kunde undvære udenlandske Fornødenheder, naar man kun alvorligen vilde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
J Civilaaret 1815 ere i Jslands Stift kopulerede 255 Par, konfirmerede 1188, fødte 1188, døde 1005. Blandt de sidste var et Fruentimmer i Sydermule Provstie 103 Aar gammel, som aldrig havde været givt og aldrig faaet Børn og var ved godt Helbred ligge til det sidste Aar. J Foraaret 1816 grasserede i dette Land en galdagtig Katharral-Feber, der bortrykkede mange Mennesker, især gamle Folk. J Efteraaret dreve henved 360 Stykker Marsviin i Land i Niardvigene inden Guldbringe=Syssel. J Havnefjorden afbrændte et Pakhuus med endeel Vare, tilhørende Ridder Sivertsen, hvorved Skaden anslaaes til 10 a 12,000 Rbd. Saavidt som man endnu kan bedømme det, har Danmark i Aar frembragt en stor Overflødighed af Sædevarer, især er Vintersæden lykkedes overmaade godt, Vaarsæden har maaskee lidt noget enkelte Stæder. De nordlige Egne af Europa have lidt af den tidlige Nattefrost; de sydlige af Foraars Tørke ligesom ogsaa Barbariet; de midterste Lande af Europa siges Høsten at have været god; men der er neppe bleven overalt fuldkomment tilsaaet. J England klages over det nye Korns Bonitet. Nordamerika har været plaget af Oversvømmelser. De gamle Kornforraad i Europa ere udtømte. Kornvarer blive neppe, i Forhold til Pengenes Værd, meget lette i Aar; og Danmarks Kornudførsel vil maaskee forskaffe dets Sedler deres fulde Værd. (Af Slagelse Av.)Hr. Hempel siger i sin Avis af 14de d. M. Man har atter et Beviis paa, hvor betydelig Eiendommene falde i Priis, da en af vore første Handlende ved uheldige Conjuncturer nylig har maattet finde sig i, at 3 af hans vel vedligeholdte og smukke Skibe ved offentlig Auction ere bortsolgte for omtrent 1/2 Deel af hvad de for 2 a 3 Aar siden kostede ham selv. Mariboe, den 13 Octbr. Hr. Møller Appell her i Byen har avlet saa ualmindelig god Rug i Aar, at han har faaet 18 Rbdlr. for en Tønde, som ellers kun koster 12 Rbd. - Endeel Bønder begynde nu, ligesom forhen i Aaret 1807, at valfarte til Kjøbenhavn med deres Korn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
J Anledning af Reformationsfesten er man nu i fuld Beskjæftigelse med Domkirkens Hvidning og Dekoration. (Mariboe Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
Viborg, d. 13 Octobr. I Gaar vare de første ferske Sild her paa Torvet, de kostede 3 1/2 s. Stykket. Af Havfisk var et Læs; en fersk Torsk kostede fra 6 til 10 Mk. Helt begynder nu allerede i nogen Tid at komme, der bebuder mueligt en tidlig Vinter eller og meget Slud. Stykket koster almindelig 2 Mk. (Viborg Saml.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
Kjøbenhavns Børs d. 17 October. Cours. Hamb. 2 M. 443, a vista 450. Amsterdam 2 M. - , a vista - . London 2 M. 18 3/5 Rbdlr. Paris 2 M. - . Spec. 462. Specier solgtes til 27 Rbmk. 12 s., for Committeesedler blev givet (med Rente) 106 pr. 100; Oblig. 94 a 95. Norske Rigsbanksedler 25 a 25 1/2. Dito Species. 18. Svenske Sedler 8 Mk. 4 s. a 8 Mk. 6 s. - Disconto 10 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
Blandede Efterretninger. (Af den Norske Rigstidende.) Til Repræsentanter paa det ordentlige Storthing, som aabnes i Februar 1818, ere af nordre Bergenhuus Amt valgte: 1) Major og Battaillons-Commandeur ved det Bergenhuusiske Jnfanterie-Regiment, O. C. Holck, 2) Gaardbruger Lars Jacobsen Tingnæsset og 3) Amtmand C. M. Falsen. Christiania. J denne hele Sommer, men især i den forløbne September Maaned have mange Pletter været observerede i Solen, paa eengang endog 4. Een af disse bestod først af meget smaa, som efter nogle Dages Forløb bleve større, og samledes til een stor Plet, men bleve igjen mindre og mindre, og forsvandt, inden de havde naaer Solens vestlige Rand; en meget stor Plet naaede derimod Solens vestlige Rand imellem den Ste og 6te October. Alle disse Pletter fandtes paa Solens sydlige Halvkugle. – Efter paalidelige Efterretninger fra Øvre=Rommerige er Høsten der overmaade god, og Kornet især meget vægtigt: saaledes veier en Tønde Havre 150 Pd., en Tønde Rug fra 208 til 220 Pd. og derover, og en Tønde Byg fra 190 til 208 Pd. og derover. Jdet Hele give de sidste skjønne Høstdage det bedste Haab om en for de fleste Egne i Norge velsignet Høst.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
Bergen, den 27de Septbr. J Nærheden, af Bergen er indkommet et Hollandsk Fløitskib med omtrent 500 Passagerer, som have agtet sig til America. Skibet har mistet alle tre Master, har drevet næsten i 3 Uger omkring paa Søen som et Vrag, og er meget ilde tilredt. Jngen er omkommen, men Passagerernes Stilling er beklagelig, og der skal iblandt dem være gode Familier. Man vil vide, at Capitainens Fragt er 20 Piastre pro Persona. De Udvandrende ere alle Tydskere, og bestaae af Folk af alle Classer. Hr. Auditeur og Byfoged G. Wulfsberg 3 Moss, bekjendtgjør, under Dato 3die October 1817, i den Norske Rigstidende, til Underretning for sine 73 Med-Supplicanter, følgende til ham indløbne Skrivelse fra Regjeringens femte Departement, for Finants-, Handels- og Toldfaget:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
J de hessiske Stater ere, i Følge de efter Churfyrstens Tilbagevendelse indførte Krigsartikeler, Spidsrodløben og Stokken bleven aldeles afskaffet som Militairstraf.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
Det Ordsprog; een Prophet gielder ingensteds mindre end i sit eget Fædreneland, er ogsaa anvendeligt paa Skuespil: Hermann von Unna som man saa ideligen opfører paa vort Theater, hvor dette Stykke har gjørt en saa skrækkelig Lykke, opføres sjeldent eller aldrig paa det svenske Theater, for hvilket det i Originalsproget dog egentligen er skrevet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
Franske Blade have fortalt meget om den Sammensværgelse, som kaldes: den sorte Naal, og opdagedes af Exadjutanten Monnier, der, efter det andet Jntog i Paris, vilde overgive Vincennes til et Partie, og paa Grund deraf blev dømt fra Livet. Det opdagede Forbund skal, som Bladene fortælle, egentligen have været stilet mod de Fremmede, og den hos Monnier fundne skriftlige Eed, som hver af de Sammensvorne maatte aflægge, lyder saaledes: "Jeg sværger ved min Ære at vove Liv og Formue paa mit Fædrenelands Befrielse fra sit anværende Aag. Jeg sværger, at anvende alle Midler, for, saa meget som mueligt, at udbrede de Grundsætninger, der besiele mig. Jeg sværger, intet at aabenbare af Alt, hvad jeg erfarer, i hvilken Stilling, jeg end maatte befinde mig. Var jeg seig nok, til at bryde min Eed, saa bestemmer jeg mig herved til Døden. Fædrenelandsvennernes Navn optager jeg dig i deres Rækker, vort Foretagende har et høit Formaal. Efterligner ikke hine Feige, der, kun tænkende paa deres Lykke, have styrtet Frankrig i en saadan Afgrund. Opoffre dem, naar saa maa være. Og regner J eders Efterkommere, der ville velsigne eders Minde, for Jntet?"
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
Over den berømte Blaise Pascal er udkommen en Lovtale, af G. M. Raimond, som har vundet den af Acad. des Jeux Floreaux i Aaret 1816 udsatte Priis for en saadan Eloge, Pascal, der er berømt som et af de største Genier, der nogensinde har levet, var født 1623 i Clermont. Hensiunken i religiøs Sværmerie døde han 1662, uden nogensinde at have beklædt noget Embede. Han var for Frankrig en anden Luther, i det han med en beundringsværdig Veltalenhed søgte i sine Provindsialbreve at bekjæmpe den fule Jesuiter moral. Hans Prosa, et Mønster i sit Slags, beundres endnu af de Franske.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
De saakaldte Turnere i Berlin have foræret, den bekiendte Skribent C. M. Arndt, et Hæders bæger med en Ephenkrands, hvor læses følgende: 3vei Dinge sind gleich grofDie Feder und das Schwerd; Der Harnisch und das Buch Eins mus das Andere schützen. Til Forfatteren af Formuler til at beregne hvad Stempletpapiret koster. Grison anker ikke paa, at De i AdresseAvisen har anseet Deres Formuler &c. fortrinligere og hældigere end de Beregninger og stemplet Papiir, som han har ladet indføre i Skilderiet – Aftryk der af faaes hos Bogtrykker Höeckes Enke i store HelliggeistStrædet No. 144 for 1 Rbmk. - Det synes Grison at Deres Værk ogsaa burde være fuldkomnere end hans siden han har været Deres Forgænger i denne Sag, og at De har maattet kunnet undgaae de Mangler, der muligen kunne findes ved hans Det sømmer sig ikke for Grison, især nu, at indlade sig i udførlig Kritik over Deres Værk. Han vil blot henstille til Deres egen Bedømmelse, om det kunde eragtes skadeligt, at Læserne af Deres Værk, deels vare blevne udtrykkeligen gjorte opmærksomme paa, at Dokumenternes respective Summer, relative til stemplet Papiirs Beregningen, maatte udfyldes til fulde Hundreder, Tusinder, Femtusinder og Titusinder; deels at der ifølge Rentekammer Plakaten af 20 November 1813 ikke længere existerer, noget Maximum af stemplet Papiir, og at der saaledes i Deres Værk vel kunde være berørt Noget om Beregning for Sum over 500,000 Rbdlr. ihenseende til 1ste Classe og for Sum over 100,000 Rbdlr. ihenseende til Anden Classe. Grison tillader sig iøvrigt at fremsætte disse Spørgsmaal, først om det ikke skulde være en lettere og en mere forkortet Beregningsmaade, enten i Hovedet, eller med Kridt i Haanden, at multiplicere med 1 Rbdlr. og 1 Rbs. mindre I. Rbmk., end med 81 Rbs., saasom: om man ikke kommer nemmere til Facitet 80 Rbdlr. 15 Rbs. ved at sige 96 Rbdlr. 195 s. - 95 Mk., end ved at sige 95 gange 81 Rbs., og dernæst, om man kan vente at det er hver Mands Sag, at gjøre Beregninger efter algebraiske Formuler? Grison har en saa vanartet Troe, at selve Søren Mathiesens lette Arithmetica er en Modbydelighed for ikke faa endog Kultiverede; stundom og for Videnskabsmænd i andre Fag.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
Klædeoplags Udsalget, paa Østergaden Nr. 51 er, som sædvanlig, forsynet med extra fine, samt mellemsine og ordinaire Klædevare fra vort Fabrik, af de meest brugelige og moderne Couleurer, til yderst billige og bestemte Fabrikpriser efter nærværende Cours, hvorhos saavel udenbyes som indenbyes suffisante Kjøbere tilstaaes 3 a 4 Maaneders Credit, og for contant Betaling 6 PC. Rabat paa fiint og mellemfiint Klæde. Sammesteds kjøbes et lidet Partie Jydsk Uld. Hoppe & Comp.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
Bekiendtgjørelse. De Herrer, som have umaget sig med at samle Subskribenter paa Humoristen, ombedes at indsende de paategnede Planer, enten hos Udgiveren paa store Kiøbmagergaden No. 57, 1ste Sahl, eller hos Bogtrykker P. H. Höeckes Enke, i store Helliggeiststræde No. 144, hvor Subskriptionen fremdeles modtages, og Planer frit kunne afhentes. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Poste. contoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höeckes Enke, i store Helliggeiststrædet No. 144.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-18
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-21
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fjortende Aargang. No. 84 Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 21 October 1817. Om Reformationen og Reformationsfesten. (Fortsættelse; see forr. No.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-21
Den pavelige Gesandt, Hieronymus Aleander, der paa Rigsdagen fremstod som Luthers Anklager, maa ogsaa have kjendt noget til det Tilhold, som Luther kunde vente sig hos Christian, da han bad Keiser Carl om at advare Kongen mod hiin Reformator. At denne Aleander paa Rigsdagen endog turde driste sig til at minde den mægtige Keiser om, "at han kun vilde paadrage sig Skamaf, at undersøge en Sag, der aldeles ikke henhørte for hans Domstoel, og som den verdslige Stand ikke kunde dømme i, vidner noksom om, hvad en saadan Nuncius paa de Tider havde at betyde. Den sande Forbindelse, der i dette Anliggende har fundet Sted imellem Kongen og hans Morbroder, Churfyrsten af Sachsen, saavelsom hans Svoger, Carl den Femte, bliver endnu altid en ikke aldeles opløst historisk Opgave; thi hvad Gram har sagt derom i sin iøvrigt ypperlige Afhandling, giver os ikke det Lys, man i denne Sag bør ønske, og mueligen ikkun kan findes i tydske Rigs-Archiver. Ogsaa i dette Tilfælde synes Christian at være kommet, som i de fleste andre, for tidligen. Det nyligen begyndte Reformationsværk stod endnu paa svage Fødder, og den Reformator, hvis Lære Kongen ønskede indført i sine Stater, var, i det mindste for Øjeblikket, af Kirkens Overherre, erklæret for fredløs, noget, som maatte være af stor Vægt i en overtroisk Almues Øine. Reinhard forblev i Tydskland, hvor han ikke længe derefter blev ansat som Præst i Jena; men Carlstadt ankom til Kjøbenhavn. Dennes egentlige Navn var Andreas Bodenstein, men han kaldtes efter sin Fødestad i Würsburg, sædvanligen Carlstadt. Allerede i Aaret 1502 havde han været Professor i Theologien i Wittenberg, og i Aaret 1512 creeret Luther til Doctor, men, han var en trættekjer og ærgjerrig Scholastiker, Blandt Luthers Medcolleger var han vel den første, som frimodigst erklærede sig for hans Lære, men egenmægtigen satte han, 1621, i sin Sognekirke, Alting paa en anden Fod, indlod sig endog i Ægteskab og uddeelte Nadveren, uden da brugelig Skrifte og Ceremonier, efter tydske Formuller. En saa urolig og fremfusende Characteer var ikke skikket til at fremme Reformationens Sag i Danmark, og Frugterne af hans Bestræbelser svarede heller ikke til Kongens Forventning. Desuden kom han herind paa en Tid, da fra adskillige Sider de største Hindringer lagde sig hiint vigtige Anliggende i Veien.