Berlingske Tidende, 1814-09-23
London, den 4de September. Parlementssmødets Ophør for dette Aar er ustridig et af de skiønneste Momenter i det brittiske Riges Historie. Prindsregentens udmærkede Tale udkaster med to eller tre omfattende Træk et Maleri af Nationalstorhedog Nationalhæder, hvis Lige intet andet Fortid eller Nutids Folk kan opvise, og for den tror Sandhed af dette Maleri fremtræder heele Europa som Vidne, Forat fuldende det Ministeriums Triumph, under hvis Styrelse disse hæderrige Resultater udvikledes, har der til samme Tid maattet indtræffe i Storbrittaniens indre politiske Forholde en for dette Dinisterium yderst gunstig Vending. Hr. Canning, der i de sidste Aar med nogle af sine Venner udgjorde en egen Green af Parlementsoppositionen, og der som Embedsmand og Tøier var en af de forste: Landet, har taget mod en Ansættelse som Gesandt ved det portugisiske Hof, og saaledes fremdeles helliget Regleringen sine Talenter og sin Jndflydelse. Et andet ved personlige Egenskaber og udviste Tienester i og udenfor Landet høist anseet Partii, nemlig den mellesleyske Families, er ligeledes tabt for Oppositionen, hvem det viste kraftig Bistand endnu i forrige Aars Parlementsmøde, idet Marqvis Wellesley, som engang selv var Minister, og er en Statsmand af erkiendte Talenter, ikke længere kan opløfte sin Stemme imod Ministre, som aldeles have handlet efter hans Grundsætninger, og fuldkommen seiret i hans Aand, hans Broder, Hertugen af Wellington, hvis Navn er bleven hans største Lovtale, er gaaet som Gesandt til Paris, en tredie Broder, Hr. Henry Wellesley, forbliver i samme Egenskab i Madrid, og for nylig ogsaa en fierde, Hr. Wellesley=Pole, forhenværende Statssecretair i Jrland, paa ny er bleven udnævnt til en AdministrationspostDen Anseelse og Overmagt, som det nærværnde Ministerium har erholdt som i Statsbestyrelsen saa og i den offentlige Mening, frembyder en mærkværdig Contrast med de Omstændigheder, under hvilke det begyndte sin Løbebane. Prindsregenten saae sig i Juni 1812 sat ien piinlig Forlegenhed ved Hr. Pertevals voldsomme Død. Øieblikket var i enhver Henseende critisk og farligt, maaskee et af de sørgeligste Engelland har oplevet. Hiin fortiente Ministers tilbageblevne Colleger troede sig ikke selv stærke nok til at byde et saadant Øieblik Spidsen, og forlangte med roesværdig Beskedenhed at en ny Administration skulde udnævnes. Prindsregenten var findet at danne et af de førtrinligste Mænd af alle Partter blandet Ministerium, og indledte Un i derhandlinger med dem. Denne Plan tilintetgjordes ved hindringer, som hiin Tids Historie engang maa opklare, og Hovedmedlemmerne af den forrige Administration traadte nu under Lord Liverpools Forsæde sammen i en ny, hvori Lord Castlereagh og Hr. Vansittart ogsaa sikSæde. Faa Maaneder før Percevals Død havde denne Administration allerede ved Marqvien af Wellesleys Udtrædelse mistet en af fine stærkeste Medarbeidere; adskillige mægtige Partier, som var forbittrede, ved frilslagne Forventninger og ulykkelige Privattvistigheder stode rustede til Kamp mod den; Nationen var fuld af Mistro og Uvillie, J Synekredsen bedækket med mørke, truende Skyer. De irlandske Catholikers Fordringer bevægede og foruroligede alle Rigets Dele; Napoleons Felttog mod Rusland var begyndt under de uunstigste Forvarsler, og America havde erklæret Engelland Krig. Den almindelse Mening var, at Ministeriet under disse fiendtlige Conjuncturers i Trængsel neppe vilde holde sig til Vinteren. Og under dette Ministerium er i et Tidsrum af 2 Aar den frygteligste Fiende, Engelland nogensinde har havt, bleven styrtet, det hele curopæiske Fastland igien bleven aabnet for den engelske Handel, der brittiske Navn sat paa Ærens høieste Spidse, og en tyveaarig Kri endt ved den herligste Fred. i Hvad Engelland har udrettet og fuldført i de sidste tyve Aar var mine dre enkelte Talenters Værk end Productet af en i alle sine Hoveddemedele sund, stærk og med høieste Livskylde udrustet Statsorganisation. Med sin hele moralske og materielle Kraft har Engelland maattet kiæmpe, forat seire saaledes som det har seiret : To to certitum at est corpore regni, bøger, til hvilken den sildigste Efterslægt endnu vil see tilbage med Vel Prindsregentens Regentskab er en Epoqve i Storbrittanniens Aar behag og Stolthed, og Navnene Liverpool, Castlereagh og alle deres som havde Deel i dette Ministerium, ere, som Navnene Pitt, Nelson og Wellington, for dybt indslettede i vor Tids Begivenheder til at til de nogensinde i Efterverdenens Minde skulde kunne skilles derfra.