Extraordinaire Relationer, 1741-09-01
Den 25 Augusti haver det allernaadigst behaget Hans Kongel. Majestet at udgive en Forordning om Land- og Forprang, og de der af sig reisende Sagers, samt alle Politie-Sagers, Paatale og Paakiendelse. Paa det enhver ret kand forstaae, hvad disse Termini Land- og Forprang indeholde i sig, saa forklares de allernaadigst saaledes: Land-Prang er, naar nogen paa Landet boende eller omreisende, hvo det og være maatte, paa Landet sælger eller falholder de Vare, som alleene i Kiøbstæderne maa sælges, og der fra af Land-Manden skulde søges og afhentes. Forprang eller utilladeligt Forkiøb paa Landet er, naar nogen enten Borger eller Landboe, eller hvo det være maatte, som ey haver der til Hans Majestets allernaadigste Privilegium, eller Tilladelse, paa Landet hos Landmanden, dog Sæde Gaardene hermed aldeles ikke meent, opkiøber Korn, Qvæg eller andre Vare, som til Axeltorvene i Kiøbstæderne burde indføres, meere end hand til sin egen Huusholdnings Fornødenhed eller Haandværks Fortsættelse behøver, for der med at drive Handel og søge Profit. Paa det nu alle og enhver kand vide, hvad Kiøbstæderne og Landet hver for sig i Henseende til deres Handel og Næring er tilladt eller forbudet, og i Besynderlighed, paa det at Vedkommende, som allernaadigst ere beskikkede til at holde over Kongens Lov og Forordninger, ikke her efter skulde undskylde sig med Uvidenhed; Saa igientager Hans Majestet alt hvad Loven og de udgivne Politie- og andre Forordninger samt alle andre Kiøbstæderne enten i Almindelighed eller enhver i Særdeleshed givne Privilegier, saadan Handel angaaende, enten tillade forbyde eller befale. Dog vil Hans Majestet allernaadigst, at de Privilegier eller Tilladelser, som allernaadigst ere meddeelte nogen i Besynderlighed her udi, skal forblive ved deres fuldkomne Kraft. Hvo som betreffes og lovligen overbevises, at begaae Land- eller Forprang, skal, foruden Varenes Confiscation og Omkostninger Aar 174. gernes Erstatning, straffes af Dommeren med en anseelig Penge=Mulct til den, som taler der paa, efter Sagens Vigtighed og Forseelsens Beskaffenhed. Foruden at Stift-Amtmændene, Amtmændene, Fogderne, Land-Fiscalerne, og andre Betiente skal af all Kraft hindre, og ved lovlig Omgang, paatale alle om Land og Forprang dennem forekommende Sager, saa er det og alle og enhver tilladt at antaste, og ved Rettens Betiente at lade anholde de Vare, hvor ved Land- og Forprang kand bevises at begaaes, paa hvis Grund eller Gods de end treffes, dog at de strax der paatale for det Steds Dommere, hvor Varene ere anholdne, Sagen der efter forfølge, saaledes, som de ved Udfaldet der for vil stande til Rette. Ellers maa deslige Sager ey begyndes af Jnquisition, men der skal strax være gyldig Beviis ved Haanden, paa det ey nogen chicane derved skal gaae i Svang. Til den Ende maa ingen Anholdelse giøres, med mindre den Søgende strax giver den beskyldte Sag, og med tydelige Ord sigter ham for den Forseelse, som hand agter hannem at overbevise; Der efter maa ingen anden Beskyldning eller siden opdaget Forseelse komme under Paakiendelse i den paatalte Sag, end som den Sigtelse, der saaledes ved Anholdelsen og Sagens første Begyndelse er bleven giort. De om Land- og Forprang i Residentz-Staden Kiøbenhavn forefaldende Sager skal henhøre under Polite Retten, men uden for bemeldte Kiøbenhavn skal med deslige Sagers, saa vel som og med alle forekommende Politie-Sagers Process, Paatale, Paakiendelse og Execution udi alt forholdes, som i Forordningen af 31 Dec. 1700 om Consumptionens Oppebørsel i Danmark, dens 11te Capitels 10de Artikel er anordnet og paabudet, saa at Magistraten eller Byefogderne i Kiøbstæderne og Herreds eller Birke-Fogderne paa Landet, hver paa det Sted, hvor Godset er bleven anholden, og uden Henseende til den Beskyldtes Værneting eller Boepæl der i skal Sam være Dommere. September Maaned,