Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-06-26
Indenlandske Efterretninger. Den 15. Juni har Hs. Majestæt Kongen udstedt følgende Proklamation til Hæren: "Soldater, Efter Slaget ved Slesvig udtalte Jeg for Eder, ifølge Mit Hjertes inderste Drift, Beundringen over den hæderfulde Maade, hvorpaa J havde udført det Tilbagetog, hvortil den langt overlegne Fjende da havde nødt Eder, og det Haab, at den almægtige Gud ikke vilde forlade vor retfærdige Sag. Det uforfærdede Mod og den djærve Udholdenhed, J atter have lagt for Dagen i Træfningerne i Sundeved og ved Dyppel, have fornyet Eders Krav paa min Beundring, ublandet ladet Mig føle den dyrebare Glæde, at vide Eder, tappre Krigere, som det Lands Sønner, til hvis Konge Forsynet har udkaaret Mig, og kronet Mit Haab og Min Tillid til Eder med den skjønneste Vished. Thi Eders Daad, Eders Heltemod er intet Blændværk, med uudslettelige Træk har billedet deraf afspeilet sig i Eders Konges, Eders Medborgeres Hjerter, selv Eders Fiende vidner og disse Eders Dyder, Eders Belønning er Kongens og Samtidens dybtfølte Erkjendtlighed, evigt Heltery. Denne Palme vil altid vinke Eder til Kampen: med Gud, for Konge og Fædreland, Frederiksborg Slot den 15. Juni 1848. Frederik R. Krigsministerens Adjutant, J. Harbou, bekjendtgjør under 21. de, følgende Udtog af en Additionelrapport over Slaget ved Dyppel den 5. Junii. Artilleriet Oberstlieutenant de Meza berømmer med Rette den urokkelige Fatning, der vistes paa denne for det danske Artilleri saa hæderlige Dag, af saavel Officerer som Underofficerer og Mandskab. Espingolerne berømmes for den Uforfærdethed, hvormed de stedse gik frem paa de farefuldeste Steder. Kapitain Bruun, udhæver, at Overkonstablerne Himlingøie, Overholleef, Ellerup og Nykjærshuus med Rolighed og Sikkerhed rettede deres Pjecer og ledede Betjeningen. Major Meincke (Espingolerne) roser den Ufortrødenhed og Lyst til Engagement med Fjenden, der vistes af Foureer Duus. Generalmajor Schleppegrell fremhæver den tappre Oberstlieutenant Morgenstierne, der faldt som Helt, savnet og beklaget; Lieutenant Løvenskjold af 10de Bataillon, der haardt saaret faldt i Fjendens Hænder. Oberstlieutn. Staggemeier (11te Bataillon) nævner Kommandeersergeanterne Silkeborg og de Lemos, Sergeant Lanterborn, Frivillig Sergeant Sørensen, hvilke ved deres roesværdige Exempel opmuntrede Mandskabet til Mod og Raskhed. Major v. Hinden burg (2den Bataillon) fremhæver de svenske Officerer Silverstolpe, Mørner og Lejonhufvud, samt Frivillig Korporal Juul. Oberstlieutnant Rye roser den 12te Bataillon under den faldne Oberstltn. Morgenstierne, 13de Bataillon og 3die Jægerkorps. Oberstlieutenant Kauffmann (3die Jægerkorps) nævner Sergeant Petersen af 4de og Ribe af 1ste Kompagni. Kapitain Dau (4de Bataill.) fremhæver svensk Officeer Lieutn. Lindberg, Kommandeersergeant Petersen, samt de frivillige Underofficerer Schack, Harboe, Sylou, Langballe og Rømer – alle for Mod og Koldblodighed under Fægtningen. Kapit. Nielsen (5te Bataillon, fremhæver de frivillige Korporaler Søderberg og Bærentzen, hvoraf den Sidste ydede væsentlig Tjeneste ved at fore Skytterne og altid være fremme i Forbindelse med de Frivillige, Kandidat Ussing, Student T. Liebe Haack og Clausen, der altid fandtes, hvor Faren var størst. Major Grum (8de Bataill.) fremhæver fornemmelig Sergeant Christensen og Underforporal Maarup af 2det, samt Underkorporalerne Jensen og Kiene af 4de Kompagni, endelig de MenigFannerup, Thorsager og Draabye af 1ste Komp., samt Fjant af 2det Komp. Oberstlieutn. Hindenburg (Odense frivillige Korps) Sergeanterne Stokholm, Alstrup og Deichmann. Desuden findes her mange Officerer anførte, endeel af disses Navne var Ministeren allerede bekjendt fra tidligere hæderlige Leiligder. Alle Navne, der paa denne Maade fremhæves, ville nu som senere stedse være en Gjenstand for Ministerens samvittighedsfuldeste Opmærksomhed, og den Liste, der af dem formeres, skal vorde et skjønt Anhang til vor Rets- og Frihedskamps Historie.