Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-09-14
Naar man undersøger Sagen uden Lidenskab, saa vil man i det Hele finde: at Menneskenes Meeninger om de fleste Nationers moralske og intellectuelle Udvikling paa vor Klode, befinde sig i en betydelig Vildfarelse, angaaende deres virkelige Fremskridt paa Civilisationens Bane. J enhver Tidsalder bygges disse Meninger paa en Række af Fakta, paa Jdeer og Erindringer, som tage Hensyn paa forbigaaende nye Begivenheder, eller paa hendøde Generationer, paa Virkninger, som komme af Aarsager, hvis Jndflydelse have ophørt med eet Ord paa Civilisationens gamle Tilstand, som ikke er forbleven stabil. Saaledes kan er Folk, som har været det første paa Berømmelsens og Herredømmets Bane en lang Tid beholde er overveiende Anseelse, efterat det for længe siden er nedsteget af sin Høide og er blevet overgaaet af de rivaliserende i Historien mindre berømte Magter (dette var Tilfældet med Romerne). Denne Betragtning leder Tanken hen paa de Nationer, som for nærværende Tid danne Czarer nes uhyre Rige. Det er ikke vor Hensigt blot at opholde os ved denne nordiske Magts gigantiske Resourcer og dens vidtudseende Politik med Hensyn til Østen; vort Formaal gaaer især ud paa at skildre dette Riges sociale Forhold; dets henrivende hurtige Udvikling, som for nogle er en Gienstand for Frygt og for andre for Haab; men som for alle er blevet en Gienstand for Opmærksomhed og Ængstelighed. Jmedens vi ved Undersøgelse om hvad det virker til at udbrede Oplysning, til at hæve Jndustrie, til at forbedre sine Nationers Stilling og til at concentrere og forøge sin Statsmagt, ville nøie bestemme det Trin, som det indtager paa Civilisationens Trappe og derved udvikle hvad Europa har at haabe eller at frygte af Ruslands Jndflydelse paa de øvrige Staters Forhold. Det er knapt et Aarhundrede siden, at Rusland var indskrænket til det Distrikt, som Moskoviterne havde erobret, hvilke Europæerne sammenblandede med Slaverne, hvis Sæder mindede og Scytherne, Partherne og Hunnerne og alle det menneskelige Kiøns Plageaander, som til forskiellige Tidspunkter, have ødelagt det civiliserede Europa. Pludselig stod en stor Mand (Peter Czar) op iblandt disse Barbarer, han meddeelte dem den Jmpuls, som besiælede ham selv; han lærte fine Horder militairisk Disciplin, førte Jndustrie ind i Stæderne og i de erobrede Provinser, hvori Civilisationen havde allerede gjort nogle Fremskridt. Efterhaanden udviklede sig Rigets militaire Resoureer, som bleve under hver paafølgende Generation betydeligere ved Erobringer, hvilke deels bleve gjorte i Asiens sørgelige Stepper indtil Chinas Grændser, (nemlig Erobringen af Siberien, som uagtet sin Ufrugtbarhed dog er af en ubetalelig Vigtighed for Rusland ved sin Rigdom paa Metaller og Peltsværk, deels i Persien og Tyrkiet, og deels i Sverrigs cultiverede og Polens frugtbare Lande. Det er en Vildfarelse i Europa, naar man ikke der tænker paa Rusland uden at forbinde Begrebet, dermed om Nordens Barbarer, og dog er just Folkemængden i dette Lands nordlige Provinser langt meere civiliseret end de fleste af dets Jndvaanere i dets sydlige Provinser, ja selv end i Østerrigs sydlige Provinser. J Rigets egentlig Middelpunkt er Moskov og de 7 Provinser, som omgive denne Stad, langt fra at være et barbarisk Land, tvertimod ere de maaskee den Deel af Riget, hvori Civilisationen har gjort de største Fremskridt. Saavel de nyttige som de skiønne Konster blomstre der; Jndustrien udvikler sin Virksomhed og den livfulde Handel fordobler den. Videnskaberne have opslaget deres Sæde ved Moskovs Bredder. Newions Naturlære, la Granges, la Places og Lovoisters Theorier læres ikke blot i den gamle Hovedstad, men ogsaa i Rigets øvrige store Stæder. J Moskov og Petersborg blive Corneilles, Racines og Voltaires, Schillers, Göthes og Klopstocks Mesterværker læste i Modersmaalet og have fundet deres Oversættere. Malerie og Billedhuggerkonst forskiønne Værkerne af den pragtfuldeste Architectur. Smagen for de skiønne Konster tiener til Beviis for de høiere Classers Fremskridt paa Culturens Bane. Vi skylde en Russisk Senator, Greve Orloff, en Historie af den Jtalienske Musik og Malerie skrevet paa Fransk, et beundringsværdigt Værk med Hensyn til Stilens Reenhed og det Ophøiede i Jdeerne. Man maa gaae langt frem mod Østen eller mod de sydlige Grændser for at kunne støde paa barbariske Stammer; i disse Egne boe normadiske Horder af Tartarer ved Taurien, Tyrkiet, ved Foden af Coucasus og ved Chinas Grændser. Men selv i disse Egne ere Jndvaanerne befriede fra de Fordomme, som giorde Hunner og Alaner til et Tugtens Riis for andre Nationer; de begynde at paaskiønne Opdragelsens Værd, at finde Behag i Konstens Frembringelser. Skoler for den indbyrdes Underviisning oprettes paa begge Sider af Don og Volga, ved Kysterne af det sorte og caspiske Hav, saavelsom ved Jisbavets i det Jndre af Siberien, som paa Tartariets Stepper; virkeligen saa absolut Regieringen end er, saa gives der dog ingen anden paa Jorden, som naar Preussens og de fleste Tydske Staters Regiering undtages (tag Dannemark med) virker meere for Folkets Opdragelse end den Russiske. Men især fortiener den Russiske RegieringsKonst i at assimilere Folkemængden i de erobrede Provinser med Riget, at beundres. Siden Rom, hvis Love synes at være forfattede for at erobre Verden, er intet Land saaledes som Rusland organiseret paa at udvide sig og endnu mere paa at soutinere sine Erobringer. Ligesom det gamle Rom er Rusland bestemt til at danne sit Rige af mange Nationer, som i Religion, Sæder og Sprog ere forskiellige fra hinanden, og har gjort sig det til en Lov, at lade ethvert Folk beholde sine Fordomme, hvilke det elsker høiere enden politisk Uafhængighed. Saaledes bliver ethvert Slags Gudsdyrkelse ikke alene tolereret i samme Grad; men endog beskyttet: f. Ex. i Petersborg sees i den samme Gade Grækernes, Jødernes, Catholikernes og Protestanternes Kirker.