Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
Enhver Kyndigs sindrige bemærkninger maatte nyttes, man maatte prøve nøie og vælge det Bedste forinden de lægges til Grund ved Undervisningen. Refskrivning bør have en bestemt Norm under dens nuværende Forskjellighed. De Grundsætninger, paa hvilke Religionsunderviisningen skal bygges, som skal dueliggjøre Ungdommen til nyttige Borger for Verden og til sande Christne, bør have Fasthed og Styrke. - Ei nytter det at Meget læres og Jntet til Gavns. Hukommelsen maa ei overvældes med Ting, som ei nærmest ere brugbare og nødvendige, og som læres for ligesaa hastig at glemmes. Grundighed i Lidet er bedre end Overflødighed i Meget, hvori man ei gaaer til Bunds. Der maa tages Hensyn til at danne Børn til gode Mennesker og retskafne Christne i Overeenstemmelse med den evangeliske Christelige Lære, de maa bibringes de Kundskaber og Færdigheder, der ere dem nødvendige og uundværlige, for at kunne blive nyttige Borgere i Staten, saa byder Skoleanordningen af 29de Juli 1814. Den omhandler Undervisnings Maaden og foreskriver Lærerne deres Pligter. Den byder, at for Skolecassens Regning skal anskaffes Bibler og saadanne Læsebøger, af hvilke der behøves flere til Undervisningen i Skolen - og Bøger, som Skolelæreren behøver, for at udvide sine egne Kundskaber. - J Henseende til disse sidste ere tvende blevne auctoriserede; men med Hensyn til de i flere Skoler behøvende Læsebøger er ei bestemt, hvilke disse skulde være. 6te §. i Regler til Jagttagelse for Skolecommissionerne paalægger vel Skolecommissionen at bestemme, hvilke af de anordnede eller herefter anordnende Bøger, Tabeller, Landkorter, Forskrifterm. v. enhver Skolelærer efter Omstændighederne skal betjene sig af. Den byder: at dersom nogen Skolelærer ønsker at benytte sig i Skolen af en eller anden Bog, som ei endnu er anordnet til saadant Brug, da har Skolecommissionen at indsende hans derom gjorte Forslag tilligemed sin Betænkning til Amtsdirectionen. Dette Anordningens Bud viser tydeligen, at Lovgiveren da havde Hensyn til Tidsomstændighederne og Lærernes forskjellige Ævner, men den Tid maa dog snart være kommen eller hastigen forventes, da der overalt kan læres hvad Skoleanordningen foreskriver. Var det da ikke raadeligt, at, foruden de anordnede, tillige blev bestemt, hvilke Lære- og Læsebøger, der overalt i Stifterne skulde lægges til Grund ved Undervisningen i Skolerne, paa det at Enformighed i det Hele kunne indføres, Vel indseer jeg heelt vel, at der endnu paa nogle Steder maatte tages Hensyn til Lærernes Ævne. Men hvad Skade, at man havde en Bestemmelse for alle dem, som kunde følge den, Mon det ei vilde befordre Eenhed og lette Arbeidet saavel for Lærerne som Tilsynsmændene, naar samme Bøger overalt lagdes til Grund ved Undervisningen, Mon ikke Valget af disse Bøger til Regel for Alle bedst ved Landemodet kunde bestemmes, Biskoppen og Amtsprovsterne have ved deres aarlige Vistatser bedst Leilighed til at bemærke, hvor Underviisningen havde bedst Fremme, hvad Bøger der brugtes, ved hvilke Hensigten nærmest opnaaedes o. s. v. Dem tilkom altsaa Valget af Læsebøger i de Underviisningsgrene, som Skoleanordningen foreskriver, naar disse allerede haves af saadan Beskaffenhed, som nødvendig udfordres af en Bog, der bør tjene til Regel for Alle, saavel i Henseende til Retskrivning, som med Hensyn til Bestemthed og Orden, Sandhed og Fattelighed m.v. Omhyggeligen at gjøre Valg blant de flere, at bestemme hvilke der fortjene at lægges til Grund ved Underviisningen saavel i Kjøbstæderne, som paa Landet, maa altsaa være et vigtigt Formaal for Landemodets alvorlige Overveielser. Har Landemodet det rette Formaal under dets Forhandlinger, vil det svare til sin Bestemmelse, maa det endvidere henvende sin Opmærksomhed paa at hemme indsnegne Misbrug, og hindre Uskikke, som ere imod den sunde Lærdoms Fremme, der hører til Gudfrygtighed. Det maa omhyggeligen overveie, hvilke der er de tjenligste Midler til at vedligeholde god Orden under Jesu Christi Religions frugtbare Udbredelse til stigende Held blant alle Stænder fjærnt og nær. At udfinde Midler til at forebygge videre Udbredelse af den overhaandtagende Drikfældighed, som paa visse Egne er saa almindelig i flere Stænder - til at kunne sætte Grændser for Utugt og Skjørlevnet som i Bund og Grund forderve Slægterne - at kunne forjage Letsind, Ryggesløshed og Vildskab, hvortil Krigsaarene have givet Anledning - at kunne tilbagegive mange Christne den tabte Smag for Religion, Andagt og Sædelighed – at kunne hemme Anledningerne til de hyppige Ægteskabs Uenigheder; at udgrandske de tjenligste Midler til at forebygge disse Lasters videre Udbredelse. At Samlivets varige Held kunde befordres, at Ynglingen og Pigen kunde dannes paa den meest hensigtsmessige Maade til at naae det høieste Maal for deres jordiske Lyksalighed – at kunne give den nærværende yngre Slægt en anden Retning, at den ei skal træde i vanslægtede Fædres og Mødres ynkelige Spor, at det Onde ei skal videre udbrede sig til de følgende Slægter - Dette – bør i mine Tanker være en Gienstand for Landemodets alvorligste Overveielser. Hvo er den Lærer, som den ham anbetroede Menigheds Vel ligger paa Hjerte, der ei med Begierlighed griber ethvert Middel, som kan tjene til at afværge dette Onde og de bedrøvelige Følger, som det drager efter sig. Den tiltrædende Lærer, som faaer saa mange ham uvante Ting at varetage, vil især skylde Landemodets Forhandlinger uforglemmelig Tak, naar disse fornemmelig sigte til at veilede ham til at gjøre den rette Anvendelse i Embedsførelsen af sin videnskabelige Dannelse ved Academiet; thi samvittighedsfuld staaer han ofte forlegen i at vælge Mønstre til Efterlignelse. Har han end, ved nøie Grandskning, lage sig en vis Plan, han vil gaae frem efter som Folkelærer, er han dog ofte tvivlsom i den rette Anvendelse af Religionens dyrebare Sandheder. Under hans Ønske at gaae videre frem i Fuldkommenhed, for at naae sit vigtige Maal at blive en duelig Folkelærer, saavel i Skolen som i Kirken, og i sin hele Embedsførelse, er det ham af Vigtighed, at nytte de Ældres Erfaringer om den bedste Fremgangsmaade. Hvis da Landemodets Forhandlinger i saa Henseende blev et sammenhængende heelt; hvis man her arbeidede efter en vis Plan; hvis alles Bestræbelser havde til Formaal at danne Folkelærere til de dueligste Embedsmænd, hvis de ældre Mænd, udrustede med fortrinlige Kundskaber, Ævner og Erfaringer her vilde fremtræde og levere Mønstre til Efterlignelse paa den bedste Fremgangsmaade i Embedsførelsen, og Landemodet under dets Forhandlinger stadigen vilde henvende sin Opmærksomhed paa at gjøre det rette Valg, blant det, som indleveres efter denne Plan; hvo vil da ei fremstaae og levere Resultatet af sine Grandskninger og Erfaringer om den bedste Fremgangsmaade?