Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-12-18
Handelen med Statspapirer danner for nærværende Tid en ikke allene høist vigtig Gren af *) Tulpen und Staatspapiere, ein Betrag zur Geschichte des Handels des 17ten und 18ten Jahrhunderts. Wer Augen har zu sehen, der see, Hamburg 1830. bei Hoffmann und Campe. Den Deel af dette lidet Skrift, som vedkommer Tulipomanien, gives her kuni Udtog, da den deels er temmeligen bekjendt, deels allerede for ikke længe siden i dette Blad omtalt, i Handels Jndustrien, men griber tillige levende indi de fleste Landes Statshusholdning, og man har længe været sig til at betragte den som en Art Barometer paa den politiske Horizont. Den Interesse, som denne Handelsgren har i saa høi Grad har fremkaldt en tabellarisk Oversigt over de fra Aaret 1815 gjorte forskjellige Statslaan. Det er en meget almindelig Vildfarelse at Actie- og Præmiehandelen er en Opfindelse af den nyere Tid. Vist nok kunde den med Statspapirer ikke vinde Fremgang førend Systemet var uddannet til den Grad, i hvilken en regelret Rørelse med dem kun kunde være muelig. Men med andre Gjenstande, navnlig i store Handelskompagnier kom den langt tidligere frem. En af de mærkværdigste Arter af denne Handel var den som Hollænderne allerede i den første Halvdeel af det 17de Aarhundrede drev med Tulipaner. Den førtes stærkest i Aarene 1634 til 1637. De Stæder som især indlod sig deri vare Amsterdam, Harlem, Uetrecht, Almaar, Leiden, Rotterdam, Vianen, Hoorn, Enkhusen i Medenblik. Man begyndte endog at sælge 3vieblerne efter Vægten. 400 As af Admiral Liesken kostede 4400 Gylden, 200 As af Semper Augustus, 5500 Gylden o. s. fr. Disse vare de kostbareste Zviebler. En Mand vandt i 4 Maaneder 60,000 Gylden. Jkke blot Kjøbmænd gav sig af med denne Handel, men Adel, Haandværkere, Borgere, Karle og Piger, ligesom i vore Dage med Lottoet. Men man maae ikke forestille sig, at Blomsternes Besiddelse var Hensigten af denne Handel, nei det var Aarhundredets Actievæsen. Man handlede da med Tulipaner, som nu med Actier. Adelsmanden kjøbte f. Ex. Tulipaner for 2000 Gylden, og solgte en Deel deraf strax til sin Bonde. Man betalte vel stundom en viebel virkeligen af Lyst haverie dyrt, men de kunde ikke have steget til saa uhyre en Priis, om ikke Vindhandel havde opstaaet. Et Exempel oplyser Sagen bedre. A kjøbte af Ben vibel, at leveres inden 6 Maaneder for 1000 Gylden. Efter de 6 Maaneders Nr. 97 Sp. 1558. Ved denne Leilighed berigtige vi at Sp. 1558 staaer nogle Gange Læs istedetfor Læst. Forløb var Prisen paa denne Sort vibler steget 500 Gylden mere. Da forlangte 4 ikke viebelen, men B maatte betale ham den forhøiede Priis af 500 Gylden, følgelig vandt Aved denne Handel 500 Gylden, som var Tab for B. Var Prisen. den samme, saa tabte og vandt ingen. Var Prisen falden 200 Gylden, saa betalte A disse 200 Gylden til B. Ingen tænkte paa at levere eller modtage viebler. Spørgsmaalet om hvormeget Tulipanen eller Actien ved Contraktens Termin var steget eller faldet, var afgjort ved den Priis for hvilken paa den Tid de fleste Contrakter sluttedes. Den hele Handel var et Hazardspil, som i forrige Aarhundrede den berømte Mississippi Handel. Man havde vedtaget dyrere og ringere Tulipanarter, paa det at baade Rige og Fattige kunde deeltage i denne Sag. J en eeneste Stad i Holland blev i 3 Aar, efter Muntings Beretning, omsatte mere end 10 Millioner for Tulipaner. Endelig faldt Tulipanhandelen pludselig, og Bekmann siger meget træffende, at ligesom vi bele det syttende Aarhundredes Tulipomani saa ville vore Efterkommere bele det nittende Aarhundredes Lottomanie. Andre vare ødelagte, Prisen faldt stedse dybere og dybere. Sælgeren vilde nu hellere levere vieblerne in natura, hvilket Kjøberne ei vilde antage. Langvarige Processer opstode. Endeligen gjorte Staterne Holland og Vestfriesland bekjendt 1637. at indtil de nærmere havde undersøgt Sagen skulde enhver Sælger tilbyde Kjøberen Tulipanen, og naar han ei vilde have den, da enten beholde den eller kunne sælge den til andre, og holde sig i Henseende til Tabet til Kiøberen. J øvrigt skulde Contrakterne indtil videre Kiendelse blive gyldige. Da denne Afgjørelse var usikker og ubestemt, saa søgte Kjøber og Sælger at forlige sig det bedste mueligt, og saaledes aftog denne synderlige Handel. Staden Almaar solgte 1637, 120 Tulipaner med deres Frøe til Vaisenhusets Nytte, offentligt for 90000 Gylden. En eeneste, Vicekongen, blev solgt for 4203 Gylden, en anden Admiralen af Enkhuisen for 5200 Gylden). 5) See Hirschfelds Theor der Gartenkunst, 2 B. S. 58 Bekmann har i sine Beytrage zur Geschichte der Erfind. 1 B. S. 223 givet interessante Efterret¬