Berlingske Tidende, 1780-11-01
De preussiske Undersaatters Handel i Egnen har, foruden ovenmeldte, Salt, Manufakturvarer, raa Sukker til det ny anlagde Sukkerrafinaderie i Bromberg, og deslige; men den er endnu ikke betydelig, og kan ei heller endnu være det. Den var maaskee noget meer, om man ikke havde taget nogle meget falske Forholdsregler, og især, dersom de der værende franske Toldbetiente ikke ofte overdreve Ordrene, og vidste at hielpe sig. Een, ved Navn Mannier, som der havde Direktionen, er nyligen casseret. Jeg merker, at man endnu overalt udenlands giør sig romanagtige Begreb om Danziger Havn, Vest=Preuffen og den Magt, det preussiske Huus derved har bekommet. Et vist modsat Partie giør sig det ret til en Forretning ved de fleste tydske Hoffer; at kaste alt Had paa Kongen af Preussen for Polens Deling, og tillige at paastaae, at han har faaet det beste Stykke, især i Henseende til Danziger Havn, og at han derved bliver meget mægtig. J alt det er der ikke et sandt Ord. Jeg troer, at hele Europa burde takke Kongen, at han ved denne Leilighed ved mange Negotiationer og stor Moderation hidtil har vedligeholdt Freden. Ved Vaabnene, Magt havde han vist erholdt meer; men det vilde han ikke, og var fornøiet med det mindste Stykke, for ikke at drage, Sagen i en uvis Langdrag. Østerrig fik ustridig det største og tillige det beste Stykke: det fik det frugtbareste Podolien til Deel, tilligemed den rigeste polske Handelstad Brod, det kan og virkeligen, formedelst Ungern, best nytte sin Andeel. Vest=Preussen er, Elbingen, de Marienverske Sid lande, og Ermeland (et Biskopdom, cest tout dire) undtagne, ikke meget frugtbar. Den store Ørker. Waldou viser det tilstrekkeligen, og vil koste store Summer, inden den paa nogen Maade kommer i den Tilstand som de øvrige preussiske Provintser. Jeg Jeg har altid fundet, at i politiske Undersøgelser dømmes der ret forunderlig falskt efter Fordomme, visse Epoker, dristige Axioner og deslige og hvert Øieblik forvexles det Forbigangne med det Nærværende, og det Nærværende med det Forbigangne. Danziger Havns Vigtighed udleder man fornemmelig deraf, at Weichselens Udløb tilveiebringer en nødvendig Handel, da Polen ikke paa anden Maade kan af sætte sine Produkter, og bekomme fremmede Varer søeværts. Jeg hører dette endnu bestandig i Danzig selv ofte at paa staaes af ellers meget indsigtsfulde Mænd, dog er intet falske re. Man skulde ingensteds forudsætte en nødvendig Handel, men altidtanke derpaa, hvorledes det er gaaet Antverpen og Venedig, Augsburg og Erfurt. Den mindste Omstændighed forandret alt. Det gamle Danziger Farvand er længst forstoppet. Det nye Farvand, som ikke eiendommelig tilhører Staden (den havde leiet det af Abbediet Oliva, hvilken Contrakt Kongen af Preussen for nærværende Tid af gode juridiske Grunde, som jeg troer, har erklæret for ugyldig, og bemægtiget sig Farvandet) er alene brugbart, og maae underholdes med store Omkostninger, om det ikke ogsaa skal tilstoppes. Bruges der ikke bestandig Forsigtighed ved Montauer Pynten, til stoppes desuden hele Weichselens Udløb. Hvor bliver da den nødvendige Handel for Danzig? Endnu meer, Erfaring har i nogle Aar viist, at det er mueligt, over Libau at giøre en Debouche til Polen, om hvilken man forhen intet havde drømt. Østerrig trekker paa sin Side den polske Handel til Ungern og Triest d). Ja, naar Preussen engang enten ikke kan eller vil bruge den Danziger Havn, kan den største Deel af denne Handel trekkes til Colberg, som tillige med Wolgast har Sundfrihed "), formedelst den Brombergske Kanal, naar man ikkun giver Frihed og expederer hastigere. Ofte bedrager man sig med Ord. Den Danziger Handel var virkeligen nødvendig saa længe Danzigerne vare virksom mere, end deres dovne Naboer, Polerne. Den var nødvendig saa længe den polske Adelsmand nødvendig maatte bortkaste sine Produkter, fordi han nødvendig brugte alle Overdaadigheds Varer. Saa snart disse ikke længer blive ham nødvendige, behøver han ikke at gaae til Danzig. - Hvad, om Jndustrie opvaagnede i Polen, hvad, om den 1) Dette synes at være en yndet Jder i Wien. Hr. Sønnen, fels paastod allerede for 12 Aar siden ren i Ugeskriftet die Welt, indrykket Afhandling, at det Brandenborgske Huses forstørrede Magt, beroede fornemmelig paa Frankfurter Messen og den der værende polske Handel. Denne Paastand er beviislig ugrundet, som enhver veed, der nogenledes kiender Sagerne; den har dog allerede den Gang og siden efter fundet stort bifald i Wien. For nærværende Tid er det østerrigske Projekt lettere formedelst Brod. ) Stettin havde den ogsaa under Sverrig. Men den danske Gesandt var saa slu, i Tractaten med Preussen at tilbyde Stettinerne skulde i Sundet behandles, som danske Under saatter. Af Overilelse modtog den preussiske Gesandt det og, saa var det forbi; thi de danske Undersaattere betaleSundholden. Hvor Tydskeren dog kan skryde, maatte opvaagne? Jeg veed mange Aarsager dertil, men jeg fremfører ikkun en eneste. Sparsomhed (i det Hele) foder nødvendig Jndustrie; Polaken maae nødvendig blive sparsommere, thi han kan (i det Hele) ikke meer forøde. Nu, saa snart Jndustrie bliver almindelig, maae Handelen forminskes. Denne Sats forekommer venteligen mange som et skrekkeligt Paradox; men jeg troer tydeligen at kunne bevise det, om jeg havde Tid at samle alle Facta af Handelshistorien. Jeg har meget betydelige Aarsager til at være Handelen god; men udsvævende er jeg den dog ikke bevaagen. En Handel, der føres til Skade for Jndustrie og Citculationen, kan være et Land meget skadelig. Her regiere Fordomme, der have den største Jndflydelse paa Landenes Vel; og vore Skribentere, især de, der til Søestædernes Fordeel begunstige al fri Handel, have til deels meget skarpsindigen understøttet disse Fordomme. Jeg spørger, var der Jndustrie i Levanten, kunde da Frankrig vinde Millioner ved denne Handel. Eller, da der i Ostindien og Sina var Jndustrie nok, kunde Europa i Længden have udholdt denne Handel, der opslugede al dens Sølv, om den europæisk Jndustrie og Forbud paa de ostindiske Konstvarer ikke havde formindsket Handelen, og Engelænderne ikke havde erobret Bengalen? Man maae dog ikke lade sig skrekke af Ord. Naar Jndustrie stiger i tilbørlig Proportion, saa maae i Guds Ravn den Store Handel falde. Den bliver da ikke meer saa stor, men i det lidet fordeelagtigere.