JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
Skrivelse fra det Slesvigske af 21 Mai. De ønsker nogle nøiere Efterretninger om den i Oldesboe værende Salt- og Svovlsalt=Badeanstalt, og jeg iler med at opfylde Deres Begiering. Hvad den medicinske og altsaa vigtigste Deel af Badeanstalten angaaer, har Doctor og Ridder Hagelstein, sit Werk: "Bemerkungen uber das Baden, inBetiehung auf die Sal, und Swefelsalz-Baden, in Oldesloe, Lübeck 1816, bey Niemann, bekjendtgjort nogle Erfaringer og han vil vedblive at samle Erfaringer til Oplysning om denne Gjenstand. Hvad derimod den techniske Deel angaaer, da er det nødvendigt at forklare Sagen nøiere, og det saa meget mere, som endog dannede Mennesker gjøre sig ganske skjæve Forestillinger derom. Det er nødvendigt, at bestride den Fordom, at der til det herværende Kogesalts Tilberedelse udfordres Steensalt. Det vilde maaskee være nok, at anføre her, at der paa den herværende Saline i 12 Aar ikke har været noget Cristal=Steensalt; men imidlertid er det dog passende, at gjøre opmærksom paa denne hele Sags Sammenhæng, egentligen tjener det kun som Hjelpemiddel til Graderingens Forbedring og Frembringelse af en større Mængde Salt, hvor dette med Fordeel kan skee, men hvilket ikke er Tilfældet her.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
Slagelse, den 27de Maj. Tvende for den offentlige Sikkerhed farlige Personer, som tilstaae, at være undvigte Slaver fra Cronborg Fæstning, ere Natten imellem Fredag og Løverdag sidstafvigte anholdte ved Skovsøe, efter at de i Forveien havde forøvet Jndbrud og Tyverie i en Udflyttergaard fra Vedbyesønder. Den ene navngiver sig Søren Pedersen, den anden Frantz Danmeyer. De skulle være bortgaaede, fra Fæstnings=Arbeidet alle den 18de d. M. (Slagelse Av.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
J Slagelse Avis af 29 Maj læses følgende: Sildesiskeriet ved Corsøer Kjøbstæd er i de sidste Aar tiltaget. En kort Fremstilling af det Forhold, hvori det er fremgaaet, vil maaskee ikke læses uden Jnteresse. - Det er afgjort, at Sildene nu findes i større Mængde end forhen i Beltet, og at den falder federe og større end længere tilbage i Tiden. Høst eller Efteraars-Silden er den fedeste, og holder sig bedst til Nedlægning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
J Fortiden dreve Fiskerne med deres Garn i smaae Joller ved Kysterne, ikke over 50 Garn vare i Brug, og dermed kunde om Efteraaret siskes omtrent 200 Oel Sild, eller i Saltning henved 50 Fjerdinger. J Efteraaret 1814 var Fiskeriet lidt efter lidt tiltaget saaledes, at der blev fanget omtrent 1300 Oel Sild eller imod 330 Fjerdinger. – J Aaret 1815 anskaffede nogle af Fiskerne sig store Beltsbaade, hvormed de kunde holde aaben Søe Natten over i Storm og Uveir De breve nu fornemmelig ved Sprogøe, og bag Halskov Rev. - J dette Efteraar fiskede 29 Fiskere og deres Hjelpere med 171 Garn, og de fiskede Sild kunde anslaas til 3350 Oel, eller i Saltning omtrent 880 Fjerdinger. Silden blev solgt til 15, 14 og 12 Rbmk. pr. Oel, og man kan altsaa antage, at der blev fisket for omtrent 7000 Rbdlr. N. V. - J Efteraaret 1816 vare 4 Beltsbaade udredede, der blev fisket med 400 Garn, ved Fiskeriet vare 42 Mand i Virksomhed, og de fangede Sild kunde anslaaes til 6330 Oel, eller omtrent 1600 Fjerdinger i Saltning. De betaltes fra 15 til 9 Rbmk. pr. Oel, eller i Middelpriis med 12 Rbmk. Man kan saaledes regne at der er fisket for omtrent 12000 Rbd. N. V. Naar Beltsbaaden er anskaffet, ere de øvrige Omkostninger ikke betydelige, til hvert Sildegarn bruges omtrent 4 Pd. Hamp, og Garnene bindes om Vinteren af Fiskernes smaae Børn, som ikke ved anden Sysselsættelse kunde fortjene noget. Enkelte Fiskere have nedlagt Silden, og nogle ere komne saa godt efter Nedlægningen, at Silden i alle Maader kunde sættes ved Siden af den norske.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
Foraars Sildesiskeriet med Bundgarn har ogsaa givet godt Udbytte. Foraars-Silden har været feed, stor og i Overflødighed, og Garnet blev slaaet i rette Tid sidst i Marts. Fangsten var som følger heraf især i Førstningen hældig, det var ikke sjeldent, at der daglig blev fanget imod 100 OelHen i Midten af April Maaned tog det vel af, dog blev i Almindelighed fanget indtil 20 Øel og derover daglig. - Et nyt Bundgarn er i Aar anlagt bag Leydden ved Halskov Overdrev, uagtet de paalands vestlige Vinde i lang Tid hindrede i at slaae det, saatidt det først i Midten af April kom i Gang, og uagtet Vinden har været ugunstig for dem som fiske paa den Side, har Eieren dog havt gode Renter af de derpaa anvendte Bekostninger. - Foraars=Silden er solgt for 1 s. Stykket, men i større Partier for 3 Mk. pr. Oel. Man har ogsaa begyndt at nedlægge Ansioser, af den smaae Sild som er skarp under Buggen. - Hornfisken, som forjager Silden, har nu indfundet sig, og det er at ønske, at Fangsten deraf vil svare til Sildefangsten i indeværende Aar. - Corsøer, den 25de Mai 1817. - Bernth."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
Den 23de Mai om Morgenen reiste Hs. Durchl. Enkehertuginden af Brunsvig=Bevern fra Odense Slot. Samme Aften Hs. Durchl. Hertugen af Slesv. Holst. Augustenborg, og den 24 Deres Høiheder Selv og de øvrige Prindser til Augustenborg. (Jversens Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
Aalborg. Den 12 Maj begyndte og den 16 Maj fuldendtes Examen i Dronning Maries Jnstitut i Aalborg. Denne Examen bivaanedes uafbrudt af Børnenes her tilstædeværende Fædre og Mødre og de mange Velyndere, som med varm og hjertelig Deeltagelse interessere sig for denne ypperlige Indretning og glædes ved, at denne Stiftelse nu paa tiende Aar har vedligeholdt sig og bevaret sin ædle Stifterindes Aand. Ved den holdte Examen gjorde Eleverne med Færdighed Rede for de Kundskaber, der vare dem bibragte. Det sporedes tydelig, at de vare underviste i alt, hvad der kan danne deres Forstand og Hjerte og gjøre dem skikkede og duelige til en gavnrig og hæderlig Bestemmelse i Fremtiden, og det lagdes tydelig for Dagen, at de lære grundig, hvad de undervises i; ligesom og de fremlagte Prøver af Elevernes Haandarbeide vidnede om en særdeles udmærket Færdighed i deslige Sysler. Da man desuden veed, hvor meget der i denne Stiftelse sørges for Orden og arbeides paa at bevare den unge Pige god og skyldfri, saa har Aalborg Bye Aarsag til at lykønske sig med en Stiftelse, hvoraf Jylland med Rette kan være stolt og hvis fulde Værd maaskee først erkiendes, naar den ei længere er til. - Den 22 Maj holdtes den sædvanlige Høitidelighed efter den fuldendte Examen, da Udfaldet af Examen, Opflytning af Classerne bekjendtgjordes og 8 Belønninger uddeeltes. Ved denne Høitidelighed havde Stiftelsen en ædel Talsmand i Hs. H. Hr. Amtsprovst Kruse fra Randers, som paa en saare værdig og kraftfuld Maade afhandlede, hvad er Øiemedet af den Omhue, der anvendes paa Ungdommens Opdragelse? Det lyse og hjertelige Foredrag, det religiøse Stempel, hvormed de mange herlige Sandheder, som denne Tale indeholdte, vare prægede, foranledigede blot dette Ønske, at denne Tale maatte offentliggjøres for at læses med samme bifald, som en foregaaende Tale denne Ungdommens Ven holdte ved samme Anledning for fem Aar siden. - Stifterinden belagede selv at uddeele Belønningerne og man glædedes atter ved den aanderige Tiltale, hvormed disse Belønninger overleveredes hver især, og som fra ingen kunde have den Vægt som fra den, der daglig veileder, kjender og fremhielper deres Fremvext i Kundskab og Dyd. - Høitideligheden endtes, men Ønsket blev tilbage, at denne Indretning maae vorde, hvad den alt længe har været, en Planteskole for at danne duelige, agtværdige og lyksalige Medlemmer af Borgersamfundet til Held for Nutid og Eftertid. - Antallet af Cleverne i dette Jnstitut er for nærværende Tid 32, hvoraf 18 ere Pensionærer og 14 Dagelever. 3die Classe bestaaer af 16, anden af 12 og første, naar en ny indtrædende regnes med, af 6 Elever, men da en forlader med det første Jnstitutet, bliver Antallet i alt 32. (Wandals Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
Viborg. Slutningen af Maj har nu givet Markene en ønskelig Regn; især regnede det i Onsdags hele Dagen og Aftenen med. - Da Varmen indfinder sig derefter, vil det have en veldædig Jndflydelse baade paa Græsset og Kornet. Rugen tegner almindelig meget godt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
(Viborg Samler.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
Horsens, den 23de Mai. Jgaaraftes havde Musikyndere her en herlig Nydelse ved at høre Hr. Meier Koppels udmærkede skjønne Sang. Fædrelandet kan i dette sjeldne Talent, hvis han fremdeles vil ofre Polyhymnia sit Studium, vente en fortrinlig Sanger. Han tiltræder i denne Tid en Konstreise til Jtalien, Sangens rette Hjemstavn. (Aarhuus Av.) Opløsning af Charaden i No. 41. En Nar. Opløsning af Ordgaaden i No. 42. Ordet: Jordskjælv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
Kjøbenhavns Børs d. 30 Maj. Cours. Hamb. 2 M., 490, a vista 602. Amsterdam 2 M. 450, a vista, . London 2 M. 20 1/2 Rbdlr. Paris 2 M. - . Spec. 60. Specier solgtes til 31 Rbmk., for Committeesedler blev givet (med Rente) 97 1/2 pr. 100; Oblig. (uden Rente) 81 a 81 1/2. Norske Roksedler 27 a 27 1/2. Dito Species. 24 1/2 a 25. Svenske Sedler 8 Mk. 10 s. - Disconto 10 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
Blandede Efterretninger. For at komme de Brandlidte i Drammen til Hjælp, har H. M. Kongen og D. K. H. Kronprindsen og Hertugen af Sødermanland i Naade behaget af egne Midler at bevilge a) saameget Korn, som er fornødent indtil den 1ste Januar 1818 for de brandlidte Familier, der behøve saadan Understøttelse, og b) 10,000 Spec. eller 100,000 Rbd. N. V., som paa de Brandlidte fordeles. – Nys førend Branden indtraf i Drammen havde Hs. Kgl. H. Kronprindsen desuden, for sin særskilte Deel, skienket denne Stads Fattige 200 Tdr. Korn. (Norsk Rigstid.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
Rigsbanken har til Commissionen for Rigsbank=Repræsentativernes Eftersyn og Tilintetgjørelse overleveret for Mai Maaned en Sum af 210,068 Rbdlr. 68 s. N. V., hvilken Sum, i Overeensstemmelse med 14de §. i Loven angaaende Pengevæsenet af 14de Juni 1816, ved offentlig Opbrænding er tilintetgjort den 28de Maj. Kl. 10 Formiddag, paa sædvanligt Sted. (S. Bl.)J Zürich døde nyligen den berømte Kobberstikker J. H. Lips, som fandt sin første Opmuntring og Støtte i Lavater, der lod ham forfærdige Kobbere til sin Phystognomik. Han har ogsaa gjort sig fortjent af Danmark ved at levere H. M. Kongens og Conferenceraad Callisens lige saa vel trufne, som fiin stukne Portræt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
Udgiveren af Kjøbenhavns Skilderie er henflyttet til store Kjøbmagergaden Nr. 57, 1ste Sahl. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höeckes Enke, i store Helliggeiststrædet No. 144.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-31
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-06-03
Der gives endnu mange andre Veie, som føre til en Stats Fordærvelse, og iblandt disse er en, Naar man lader Folket stimle til hvad Naringsgreen, det ønsker sig, uden at betænke om de og kunne finde deres Udkomme derved. En uundgaalig Følge heraf er at nogle blive rige, flere fattige, og den største Deel enten Betlere eller Bedragere. Værre bliver det naar man forglemmer, at aabne flere og flere nye Næringskilder, ligesom Trangen for Udkomme mere og meere tager til Hvad der i Særdeleshed udbreder Usædelighed og deraf flydende farlige Følger, er den dyriske, Omgang imellem begge Kjøn. Naar den dydige Mand og Qvinde maa yde Bidrag til Forsørgelsen af Børn, som Udsvævende af begge Kjøn have avlet, og hvortil disse ei selv bidrage, paa Grund af det Dølgsmaal, som hviler over Forældrenes Navne – ved hvilken Leilighed man kan anvende det gamle Ordsprog, hun vil gjøre. Gjenningen men ikke have Ord derfor –, naar disse Børn som oftest erholde en slet Opdragelse; ga, hvor veed, om Forbindelser ei eengang i sin Tid knyttes imellem Sødskende, og imellem Forældre og Børn; saa overlades det til enhver Retsindig og Fornuftig at bedømme, om det ikke ligefrem leder til Ødelæggelse. Saaledes, troer Jndsenderen at have godtgjort, at der udfordres langt mere end blot Straffe, til at formindske Forbrydelser; og ligesom det enkelte Menneske, naar det vil overgivelsig til Udsvævelser, maa befrygte en sørgelig Fremtid; saaledes maa og ethvert Land vente, naar det taaler. Alt, hvad der kan svække dets Kraft, at ligge i Lænker, og blive Forbrydelsers sande Fødeland.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-06-03
Efter at Jndsenderen har fremstillet hvad han har troet at kunne Formindske Forbrydelser, kommer han til selve Behandlingen af Forbrydelser; men har han i det Foregaaende fremsat Yttringer, som ikke finde Alles bifald, saa tør han nu meget mindre gjøre sig Haab om samme. Ligesom den Blinde behøver en Ledsager, og det spæde Barnen Oppasser, saaledes behøver og ethvert, saavidt mueligt fuldkomment udrustet, Menneske, en troe Veileder sit hele Liv igjennem. Den indfinder sig og altid, saavel naar den bliver søgt, som uindbuden. Den er altid oprigtig, skjønt ikke altid kierlig, thi den straffer upartisk, og denne Veileder er den uddommelige Natur! Det er igjennem den ethvert Menneske erholder et Begreb om Gud. Naar alle Religioner trædes under Fødder, naar de ved indbildte Lærdomme forqvakles, reformeres og ruineres, saa staaer Naturen urokkelig; den overvinder alle Storme, og, formedelst dens jevne og rene Veiledning beholder den til alle Tider sit oprindelige høie Værd. Med Tanken om Gud kan kun forenes den, at Alt hvad som har været, er, eller bliver frembragt, er viist og godt. Handlinger, som ere udøvede, kunne vi derfor ikke med Rette dadle; vi kunne blot tilkjendegive det Behagelige eller Ubehagelige, vi føle derved, hvilket og er en nødvendig Følge af vor Natur. Og da Fremtiden er skjult for det menneskelige Øie, saa bør vi kun paa bedste Maade see at fremme Alt, overladende det til Forsynet, hvorvidt selv de i vore Tanker bedste Forsætter skulle opfyldes eller ei. Men, endskjøndt disse Sætninger synes saa indlysende, at kun et forvirret Hoved kunde modsige samme, saa er det dog saa almindeligt at høre, endog af dem, som ville være den christelige Religions ivrigste Venner, de meest modstridende Yttringer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-06-03
Naar der skeer Jordskjælv, hvorved mange Tusinde Mennesker omkomme, de ømmeste Naturens Baand sønderrives, den Dydige med den Lastefulde erholder lige Skjebne, naar utallige Skide ved Storme forgaae, naar Uveir, Vandflod, Misvært, Hungersnød og Pest hjemsøge Lande: da tier Mennesket og bøier sig i Støvet for den Almægtige. Men naar Forbrydelser røve os det Kjereste, vi eie, da reise vi os med en overmodig Mine, da indbilde vi os at kunne skue ind i Alt, og finde ingen Straf for haard for vore Medmennesker, ja vi troe endog at burde og kunne forsvare Gud selv, naar han angribes af Mennesker. Vi betænke da ikke, at den samme Gud, som leder hine store Naturbegivenheder, leder og den mindste Bevægelse. Laster ere lige saa nødvendige som Dyder. Det er imellem disse tvende Puncter, at det menneskelige Liv bestandigt bevæger sig. En Standsning medfører Livets Ende, og lige saa lidet som Mennesket kan blive fuldkommen dydigt, saa lidet kan det og blive fuldkommen lastefuldt. Ligesom Dyden opmuntrer den Lastefulde, saaledes afskrækker Laste den Dydige: Sundhed opmuntrer den Syge, og Sygdom afholder den Sunde. Hvilken Lykke for et Menneske, naar det kan blive viis ved Andres Feiltrin, Hvormeget burde det ikke takke Forsynet herfor, og søge at trøste og hielpe den, i hvis Lod det faldt at savne saamange Livets Goder! Mennesket gaaer endog saavidt i sine Domme, at det vover at fordre Belønning for den Dydige, og Straf for den Lastefulde. Det eftertænker ei, at Dyden belønner, og Lasten straffer sig selv. Er det ikke en uskatterlig Løn for den Dydige: den Sinds Rolighed, som han nyder; og hvo kunde vel belønne den Dydige oprigtigere og bedre, Og er det ei Straf nok for den Lastefulde, at have tabt sit Helbred og sin Rolighed? See vi engang En, hvis Synder ere os bekiendte, at være tilfreds, da, dersom hans Glæde er skrømtet, vil han føle det Bittre dobbelt i den eensomme Stund; men antag endog at hans Tilfredshed var grundet, hvormeget burde vi da ikke glæde os over en tabt, men gjenfunden, Broder, Blidhed i sin Tænkemaade, Mildhed i sine Domme, og sand Deeltagelse i Andres Lidelser, det er det, som er den sande Oplysnings herlige Frugter; og beklage maa man den, som frygter for, at det menneskelige Øie skuede for dybt, at Usædelighed og Foragt for Gud skulde flyde heraf. Saare urigtigen kaldes den nærværende Tidsalder: Oplysningens, den fortjente snarere Navn af Mørkets; thi enten see vi ei, eller vi ville ikke see. Klogskab paa Himmellegemers Løb, og Daarskab paa Jorden; Hovedet fyldt med alskens Kram, i Forening med fordærvede Hjerter; Omsorg for rene Gader, og pragtfulde Anlæg, med Kulde mod den nogne Armod, og Ligegyldighed mod, til Himlen opstigende, Sukke, see det er Nutidens Oplysning. Men det er kun Skribenter, hvis hele Værd stikker i deres Hoved, som have underkuet hver Hjertets Følelse, og ere fremmede for Naturen, hvilke kunne holde Lovtaler over vore Dages Oplysning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-06-03
Det, Behagelige eller Ubehagelige, vi føle, angaaer egentligen kun Handlingen, men ikke Personen, som udøver samme. - Den Dydige bør derfor ligesaalidet forgudes, som den Lastefulde foragtes. Man siger vel. Mennesket er en fornuftig Skabning, som har fri Villie til at handle At Mennesket er en fornuftig Skabning; at det kan hæve sig langt over de umælende Creaturer, tænke og gjøre Slutninger, er en afgjort Sandhed. Men i Grunden har Mennesket ligesaalidet som de øvrige Skabninger fri Villie. At paastaae dette, er det samme som at sige, at Mennesket har noget af sig selv; og at forglemme at Alt har sin Oprindelse fra Gud. Naar alle Mennesker bleve udrustede med lige Evner, lige Siele og Legemer, og underkastede lige Omstændigheder, saa maatte og alle Mennesker fuldkommen ligne hverandre, saavel i det Udvortes som i det Jndvortes, i Tanker, Tale, som i Handlinger; men en saadan fuldkommen Eensformighed kan ikke være blandt ufuldkomne Skabninger, end ikke imellem tvende Mennesker; ligesom den og i Værd maatte staae langt tilbage for de talløse Forandringer, som den menneskelige Natur frembyder for Øjet. Og det er denne Natur, som har bestemt ethvert Menneskes hele Vandring igjennem Livet. Derfor formaaer og intet Menneske at bestemme med Sikkerhed hvad han vil foretage den kommende Dag. Man siger vel, at det staaer i Mennesket Magt selv at ende sine Dage; men saalænge Handlingen ikke udøves, er der en indvores Drift, som afholder Mennesket, og denne Drift er fra Gud udøves Handlingen, saa er der en indvortes Drift, som leder dertil, og hvo vover at nægte, at denne Drift er fra Gud? Det er det Behagelige eller Ubehagelige, som Mennesket efter sin Natur føle, ved Handlingen, hvilket bestemmer eller afholder det i saa Henseende. Man vogte sig derfor for enhver egenmyndig Dom, saavel ved denne, som ved enhver anden Leilighed, og betænke, at ethvert Menneske kan være udsat for en lignende Skjæbne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-06-03
J vore Oldfædres Dage blev Selvmord endog ofte anseet som en hæderfuld Handling. Den dydige Pige vilde aldrig overleve sin Skjændsel, og den oprigtige Elsker aldrig sin tabte Pige. Men vor Oplysning lader os see med andre Øine. En Piges Skjændsel betragtes med Ligegyldighed; ja, det hører endog til det saakaldte galante Liv, fordi det er almindeligt blandt Store. Man seer nu særdeles meget paa Formaliteter. Saaledes ansees det langt christeligere at drukne sig i Viin og Brændeviin, end i Vand, at æde sig ihiel, danse sig ihiel; og at døe i Venus, Arme, efter at have forført utallige Koner og Piger. Og den, som ærgrede sig ihiel, blev vel endog kaldet en Martyr. Ogsaa her overveie vi ikke, at der gives intet Menneske, som ei kan bebreide sig selv at have fremskyndet sine Dages Ende, hvad enten det nu er skeet voldsomt eller lempeligt; i Øieblikke, Timer, Dage eller Aar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-06-03
Jndsenderen har i det foregaaende sagt at Alt, hvad som frembringes, maae være viist og godt, og har grundet dette derpaa, at intet kan tænkes, som et er fra Gud. Det, som Menneskene kalde ondt, er kun det Ubehagelige for vore Følelser, og er en nødvendig Blanding med det Gode eller Behagelige, hvilket ved en uafbrudt Nydelse maatte foraarsage Væmmelse. Vi ville derfor altid erfare, at enhver no saa ond Handling har sit Gode i Følge med sig; og, naar Sorgens Dage ere overstandne, erkiende vi dog Forsynets vise Styrelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-06-03
Der gives saakaldede himmelraabende og unaturlige Synder. Men den første Benævnelse hidrører blot fra den Smerte, som Jndtrykket medfører, og den sidste fra vor Kortsynethed, da der intet kan skee, som er stridende mod Naturen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-06-03
Blandt de Handlinger, som i de fleste Lande ere ansete for de største Forbrydelser, hører Gudsbespottelse. At vi føle det Urigtige i at bespotte Gud; ja at det smerter os, er billigt. Men burde man anvende de haardeste Straffe paa dem, som udøve saadant? Hvilket Menneske kan, med sund Fornuft, og roelig Eftertanke, bespotte Gud, Og naar det ikke befinder sig i saadanne Omstændigheder, saa er det jo heller ikke rigtigt at straffe det. Hvor snart maae ikke den Bespottende erfare sin Afmagt og Forvildelse, og hvor lidet formaae vi at forsvare et Væsen, som vi vel kunne beundre, men aldrig fatte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-06-03
De, som havde været dømte til Tvangsarbeidet maatte i 2, og de til Forbedringsarbeide i 1 Aar staae under offentlig Opsigt, og i denne Tid maatte der tillige sørges for at de bleve beskjæftigede. Arrest og Fængsel kunde inddeles i trende Grader, nemlig Arrest i 1 Maaneds, 3 Maaneders og 1 Aars, med hvilken sidste vel kunde være forenet Afsættelse; og Fængsel i 5 Dages, 15 Dages og 30 Dages. Naar En trende Gange var belagt med Fængsel, maatte en fjerde Gjentagelse af de Handlinger, hvorfor denne Straf var bestemt, straffes med Forbedringsarbeide. Den, der havde været dømt til Forbedringsarbeide, maatte for Gjentagelse af saadanne Handlinger, for hvilke dette Arbeide er bestemt, dømmes til Tvangsarbeide, og den, som anden Gang dømtes til Tvangsarbeide, maatte dømmes dertil paa Livstid. Saaledes ender da Jndsenderen, befrygtende. at Jevnheden af hans Forslage vil være HovedAnstødstenen for deres Fremme. H. T. Jensen, Naturkyndig.