Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1834-04-17
De seneste Efterretninger man har fra den Landerske Expedition til Undersøgelse af Nigerfløden, ere af 5te Januar. Lander befandt sig ombord paa den engelske Krigslup, de Curlew ved den engelske Besiddelse Cape Coast i Castle, for der at forskaffe sig Vahre, til at kunne drive Handelen med de Jndfødte i det Jndretaf Africa. Han ville for tredie Gang seile op af Rigerfloden, og om muligt trænge frem til Bonssa. Lander og hans Ledsager Lieutenant Allen vare foreløbig i deres Jern Dampbaad ankomne til Rabba en stor Falatab-Stad, og havde i 13 a 14 Dage, staaet i den venskabeligste Forstaaelse med Jndvaanerne. Riger floden var der 2 a 3 Favne dyb, og der var ingen Hindring for Seiladsen at øine. J Staden befandt sig foruden Falatabs, ogsaa Negere, og Arabere fra Ørkenens Grændse. De Reisende havde foruden den i Rigerfloden sig udgydende Strøm Tschadda, der staaer i Forbindelse med den africanske Jndsøe Tichad, beseilet Floden fra dens Munding, at regne 150 Mile opad. Ved Bredderne af Floden Tichad befandt sig aldeles ingen Mennesker, saa at de Reisende af Mangel paa Levnetsmidler maatte vende om. J Nabbah har Lander forefundet tvende betydelige Handels-Artikler af udmærket Godhed og billighed, nemlig Jndigo og Elphenbeen; og det hedder at der i Glasgow allerede har dannet sig et Selskab, for at afbenytte denne nye Handelsgreen. Den africanske Jn dige skal efter Personers Vidnesbyrd, som hade seer den, paa den africanske Kyst, i Godhed, overgaae den Ostindiske, og det africanske Tøissmukke mørke og glimrende Farve, beviser og(Hb. Zeit.) saa dette. I Krigen paa den spanske Halvøe, bleve to Brødre indlemmede som Fændrikker i et engelsk Regiment, og fægtede som Lover i et derpaa følgende Slag; hvorfor de bleve fremkaldte af Commandanten, der sagde dem meget smigrende i Anledning af deres tappre Opførsel, og tilbød dem befordring; men de frabade sig samme standhaftig, og udbad sig derimod, at de som Belønning for hvad de have gjort, maatte strax afskediges. Dette skeete, og førend de forlode Armeen, angave de som Grund til deres gaadefulde Opførsel, at de havde for en saa overordentlig Frygt for at gaae i Slaget, at de havde fægtet af reen Fortvivlelse, og erklærede, at de ikke kunne overtale sig til meere at udsætte sig derfor Da den bekiendte Joseph Banks var kommet tilbage fra hans Reise omkring Verden, antog han flere Malere og Graveurer, for at afcoviere hans Tegninger. En af disse Kunstnere fik Øie paa en stor Steenkrukke der stod i Gaarden, der var fyldt med en aromatisk Spiritus, og som smagte saa fortræffeligt, at han tog en dygtig Dosis til sig; endelig blev han nysgjerrig efter at vide hvad der laae paa Bunden, og man tænke sig hans Forskrækkelse, da han trak det op, og fandt at det var Hovedet af en Otahavter, der var falden i et Slag. En Minister anmærkede en Gang i en Samling af Hofmænd den naragtige Maade hvorpaa flere Negernationer beraadslaae og Statsanliggender. J det Værelse hvor Raadet holdtes bliver nemlig sadt 12 store Steenkar halv fulde af Vand, herpaa kommer 12 Statsraader splitternøgne marscherende med megen Gravitet, og hver putter sig ned i sit Kar til Hovedet. denne Stilling vedblive de at deliberere om Statsanliggender. "Maae de ikke smille deraf vedblev Ministeren, og henvendte sig til en at ædel Lord, der sad ved Siden af ham. "Smile? Nei," svarede Lorden, jeg seer noget me is re latterligt end dette, hver Dag. "Kjærelgi hvad er det?" gjentog Ministeren. Et Land svarede Adelsmanden, hvor hele Raadet ikke oer opfyldt med andet end Steenkar! (The attic Miscellany 1791.)