Viborger Samler, 1781-04-23
(Fortsættelse af No. 16.) 1. 4. Jet er bekiendt, at Maanens tiltrækkende Kraft, løfter Vandet imod samme, og at dette er Aarsag til Ebbe og Flod. Da altsaa Maanen virker med saadan Magt paa Vandet, saa er det ikke at tvivle paa, at den jo ogsaa skulle virke paa Luften, Luften, som er endnu lettere at bevæge, og løfte den i Veiret. Men bliver Atmosphæren høiere paa det Sted, som ligger umiddelbar under Maanen, saa kan Luftstøtten ikke holde Ligevægt med Qvæksølvet. Thi alle flydende Legemer trykke efter deres Høide. Jo høiere derfor Luftstøtten bliver, desto større er dens Tryk. Barometret maa derfore stige, saa snart som Atmosphæren bliver høiere imod Maanen. Nu vil man vel indvende, at slige Forandringer daglig maatte bemærkes, som man bliver daglig Forandringerne af Ebbe og Flod paa Havet vaer. Men man seer let, at dette kan ikke ordentlig bemærkes, efterdi der ere saa mange Medaarsager, som kan formindske Luftens absolute Tyngsel, om end dens Høide bliver formeeret, saa at Qvæksølvets Høide derved ikke kan forandres. Naar f. E. Luften bliver tyndere, og følgelig specifisk lettere, saa bliver dens absolutte Tyngsel ikke større, om end dens Høide tiltager. Men den kan underdisse Omstændigheder blive lettere af følgende Aarsager. 1) Naar de øverste Deele af Attmosphæren bliver dragne i Veiret, saa bliver deres Tryk ringere paa de nederste. Da nu den underste Armosphære er ved den øverstes Tryk klemt sammen i et snævrere Rom, saa vil den give sig ud, saa snart den øverste Tryk bliver formindsket. Men giver den sig ud, saa bliver den specisisk lettere. 2) Kan Luften tillige blive varmere. Jlden fortynder Luften, og giør den derfor specifisk lettere. Denne formeerede Varme kan igien være deels en umiddelbar Følge af Soelstraalernes Virkning, ning, deels en Følge af Vinden, som bringer den paa andre Steder varmede Luft til vore Egne, som Syndenvindene pleie at giøre. Deels en Følge af svovel agtige Dunster, som opstlige i Luften, og forøge dens Tæthed og følgelig dens Varme om Sommeren. 3) Kan Dunsterne ved Vinden bortføres af Luften, og derved maa ogsaa Luften blive lettere, som ved V.er beviist. Dette kan skee hos os, ved Østen= og Nordenvind, som pleie gjerne at være tørre, og altsaa ere frie for Dunster. 4) Kan Dunsterne samle sig i Skyer, og Veiret blive tykt, hvorved Luften igien bliver specisisk lettere, og Barometret falder. Beløber Luftens Fortyndelse sig i alle disse Fald meere, end dens Høides Opløftelse, saa maa Barometret i Steden for at stige, meget meere falde. Beløber den sig til lige saa meget, saa bliver Barometret uforandret, i Steden for at stige, skiønt Atmosphæren er bleven høiere. Og kuns i det Fald stiger den, naar enten slet ingen af disse Medforandringer ere foregangne, eller naar Tyngselens Formeerelse, som beroer paa dens Høide, er større, end dens Formindskelse ved de anførte Medomstændigheder. Skulle dette ikke ogsaa være den sande Aarsag, hvorfore Barometret endog ved Kometerne kan forandres, Man har virkelig bemærket i Petersborg, at Barometret stod usædvanlig høit, saa længe den i Aarene 1743 og 1744 tilsyne værende Komet der var sigtbar. Kometen maa, naar den kommer Jorden nærmere, have den samme Virkning ning som Maanen. Jordens Armosphære maa reise sig op imod den, og Barometret altsaa stige. R. 5) Endelig kan ogsaa Vindene drive Armosphæren i Veiret, i sær naar de blæse mod hinanden i forskiællig Styrelse, og derved føre Luften sammen fra alle Sider, og holde den sammen. Bliver Atmosphæren derved høiere, saa bliver den og tungere, og Barometret maa derfore stige. Da det nu kan skee, at Vinden kommer fra Egne, som ere meget fulde af Dunster, saa bliver Luften derved tyk, skiønt Qvæksølvet stiger. Men bringe Vindene ingen Dunster i Luften, og Veiret forbliver klart, saa kan det skee, at Vindene formedelst adskillige Aarsager ophøre at blæse, følgelig flyder den optaarnede Armosphære udtil alle Sider, og dens Høide igien formindsket. Skeer dette, saa bliver ogsaa Luftens Tyngsel formindsket, og Barometret falder. Men da Luften ikke derved bliver tyk, saa seer man, at Barometret ogsaa af denne Aarsag kan falde meget, uden at en mærkelig Forandring foregaaer i Veiret, og Veiret forbliver klart. Men det er ikke altid nødvendigt, at Vinden blæser paa det Sted, hvor Barometret er, naar dets Høide forøges eller formindskes. Thi vi finde af Erfaring, at ofte blæse Vindene meget høit i Armosphæren, naar dog dens underste Deel er fuldkommen rolig. Er der nu i den øverste Luft Egn ingen Skyer forhaanden, paa hvis hastigere Bevægelse man kan kiende Vinden; saa vil Luften synes at være fuldkommen rolig, skiønt den opdynges ved de øverste Vinde. Lige Ligesaa kan det skee, at den næstværende Attmosphæres Høide kan formindskes ved Vinden. Da nu Luften maa dog holde Vand=Linien, som alle flydende Legemer, saa flyder Luften hen mod det Sted, hvor dens Høide var formindsket, følgelig vil og Luften her begynde at staae lavere, og Barometret derudover falde. Man kan derfore gjøre den Slutning, naar Barometret pludselig falder, og ingen mærkelig Forandring i Veiret foregaaer, at der ere da hæftige Storme paa andre Steder, som have der formindsket Luftens Høide. Kl. Men der er ogsaa, for det andet, Aarsager at forefinde i Barometrene selv, hvorved Qvæksølvets Høide kan blive forandret, uden merkelig Forandring i Veiret. Disse ere enten i Qvæksølvet, eller i Glas røret. J.¬