Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1824-02-13
J Dr. og Prof. Odin Wolffs Journal (for Marti 1823) læses følgende Beretning om fire Matrosers Skibbrud og Redning, hvilke slap fra den Ulykke, der tilstødte det engelske Skib La Resistance, som sprang i Luften i Sundet Banca, Major Taylor, der commanderede Garnisonen paa Malacca, fik at vide af et Fartøi, kaldet Venus, derkom fra Kysten af Ee, at nogle Matroser, som, det formodede man, havde udgjort endeel af bemandingen paa et engelsk Skib, der for nogle Maaneder siden var sprunget i Luften i Banca-Sundet, vare bleven bragte. til Lingan, hvor de vare bleven tilbageholdte. som Slaver. Han skyndte sig med at affærdige en Chaloupe til at befrie disse Ulykkelige. Han provianterede dette Fartøi tilstrækkeligen, sat en Cipaye paa det, hvilken forstod de malgiske Sprog godt, og medgav ham et Brev til Sultanen af Lingan. Nogle Maaneder efter tilbagebragte Sluppen en Matros, som havde hørt til Resistances Bemanding, og som har fortalt følgende Kjendsgierninger. Denne Mands Beretning er siden funden aldeles overeensstemmende med det, som hans tre Kammerater, der bleve frelste ligesaa vidunderligen som han, fortalte, og med det, som Capitainen paa Skibet Venus havde hørt af Malajerne i Rio. "Den 23de Juli 1798, fjernede et lille Fartøi, som Resistance havde opbragt, sig saa langt fra Skibet, at man tabte det af Syne i Bancas Sund, og Capitainen kastede Anker for at oppebie det. Dagen derpaa om Eftermiddagen kastede denne Prise Anker i en vis Afstand fra Linieskibet. Lieutenant Cuthbert praiede det lille Fartøi, men blev ikke hørt. Nogen Tid efter dette Forsøg var Scott (Matrosen, som fortæller) sovet ind paa Dækket, da han med eet føler Luens Virkning paa sine Haar og Klæder, lige strax derpaa blev han snappet bort af et Knaldpuf og tabte Sandsen; det var Nat. Da han kom til sig selv igien, befandt han sig i Vandet, og i det han stredes med nogle af sine Kammerater, fandt de Leilighed til, at hage sig fast i en Deel af Finkenetterne, som endnu stode lige med Vandets Overflade, og var ikke løsnet fra Skibet. Dagen kom omtrent en Time derefter, Folkene paa Prisen, der havde hørt Knaldet, og hørte Angstskriget, ydede Skibet ikke mindste Hjælp, og efterat have affyret et Musketskud, lettede de Anker, og satte Seil til Banca. Efterat have overgivet sig til deres Forfatnings Fortvivlelse, saae Matroserne, endnu stedse fasthagede i Finkenetterne, at Veiret var smukt og Havet stille, og besluttede at gjøre en Flaade af de Træstumper, som havde samlet sig omkring dem. Stor-Seils raaen, som var forbleven heftet ved Skibet, forsynede dem med Reeb, til at give Flaaden fornøden Fasthed. Den forsynede dem tillige med det, de kunde gjøre et Seil af, hvilket de heftede til Masten paa deres Flaade, og opreiste omkring Masten en Forhøining af de Planker, de kunde finde. De voldsomme Stød, som Enhver af dem havde udstaaet, de brændte Saar, som pine dem, Sulten, som betog dem deres Kræfter, tillode kun 5 af 12, som de vare i Alt, at arbeide paa dette Redningsværk. Det var dem saa meget mere magtpaaliggende, at naae Land for Nat, som den Deel af Finkenetterne, der stod over Vandet, ikke kunde fuldkommen bære Tyngden af to Mennesker, og da der var to af disse Ulykkelige, som, forknuste af Faldet, ikke mægtede det mindste, overlode deres Kammerater dem dette Hvilested. Forresten havde de, til Opholds middel imellem dem alle, kun een Flaske Brændeviin. (Fortsættes.)