Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-09-05
En Artikel i Aalborg Avis i Anledning af denne Erklæring mod Valgreformforeningens Program slutter saaledes: "Demorkratiet sigtes for at ville Republiken. Beskyldningen er lige saa falsk i sin Natur som efter Historiens Vidnesbyrd. Demorkratiet vil kun, at den moralske Folkevillie finder sit sande Udtryk Statsform og Statstyrelse; at Friheden bygges paa den statsborgerlige Ligheds Grund, for at den ikke skal være en Bygning, hvori kun Klasse-Herskesyge finder sine standsmæssige Gemakker, men hvori almeen Folkevære finder sin beskyttende Varetægt til hele Samfundets Bedste. Demokratiet behøver ikke Republiken som den beskyttende Form, men søger den endog sjeldnest; thi Republiken har lige saa ofte, ja maaske oftere, de aristokratiske Elementer i deres fulde Repræsentation og søndersplittende Virksomhed, end Monarkiet. Det demokratisk konstitutionelle Monarkie har stedse, saa sjeldent endnu Aristokratiet har tilladt det at fremtræde, viist at tilfredsstille Folkevillien. Monarkiet faldt i Frankrig kun fordi Louis Philippes Skinliberalisme ikke kunde formaae ham til at optage det demokratiske Princip i Forfatningen. Overgangen til Republik var slet ikke ønsket og som saadan uventet, men Monarkiets Fald var kun en Følge af dets Bærers Synder, og Ansvaret for hver senere Udskeielse og Ulykke hviler paa ham, ikke paa Demokratiet, der vilde have været hans Krones Beskytter, men hvis skjærmende Tag han selv nægtede at lade opføre. Det franske Folk fordrede kun sin naturlige berettigede Repræsentationsret, for at Folkestemmen kunde udtale sig som sand og ikke fremkunstlede Majoriteter. Folket fordrede aldeles Jntet mere; men Louis Philipp, misledet af aristokratiske og skin liberale Raadgivere, stillede sig haardnakkent imod. Han manede med Magt Folkestormen frem og den begrov hans Krone og hvirvlede over Monarkiets Gruus. – Men det allersikkreste Vidnesbyrd i modsat Retning for Demokrattes Ærlighed har Belgien i Nutiden afgivet. Belgierne ere halve Franskmænd, deres Blod syder maaske endnu hedere og Landets Befolkning er endnu talrigere. Republikens Fane plantedes umiddelbart ved deres Grændse, hos deres Naboer og Frænder, og forsøgtes endog ved en Legion Urostiftere fra Frankrig opplantet i Landets Midte. Men Belgiernes Konge sympathiserede med sit Folk. Ved en allerede temmelig udviklet demokratisk Forfatning gav han den meest udstrakte Valglov, Demokratiets sande Særkjende, der berettigede hver myndig 2-aarig Mand til at udøve sin Stats borgerret. Valgene bleve i moderat demokratisk Aand og Belgien har ligge siden den stormfulde 24de Februar frembudt det skjønneste billede af indre Ro. af inderlig Tillid imellem Konge og Folk og i alle Statssamfundets Bevægelser. - Det samme oprigtige Frisind og Folkesind besjæler vor Konge. Han er, vi sige det med Overbeviisningens Sikkerhed, Landets første Demokrat, der ønsker Folket frit, fordi dets Frihed er dets og Kongens Lykke. Ham skal derfor ikke Bebreidelsen kunne ramme, naar Demokratiets Grundsætninger ikke gjennemføres hos os og Demokratiet skal man ligesaa lidet med Ærlighed kunne beskylde for at ville Monarkiets Svækkelse, thi det vil kun den moralske Folkevillies Herredømme, under den exekutive og suspensive Kongemagts Beskyttelse; det vil Folkets Frihed og Kronens Styrke, som er Landets sande Hæder og Bedste.