Viborger Samler, 1836-12-29
Den 21de Decbr. er Glashandler Frederik Fritsches, juniors Bo taget under Skiftebehandling. Hof- og Stadsrets-Assessor Algreen-Ussing har i en Række Nummere af "Kjøbenhavnsposten" anmeldt een af Bankdirecteur Bang i Folkebladet No. 43 og 44 indført Artikel angaaende Danmarks Finantser, og ledsaget samme med sine bemærkninger. Hvad Begge i denne Anledning sige om vore formeentligen fordærvelige Sparekasser, vil sikkert ogsaa af "Samlerens" Læsere læses med Jnteresse, og tillader man sig derfor at meddele samme her: Bankdirecteur Bang, berører under dette Afsnit en Gjenstand, som den slesvigske Stænderforsamling særligen har omtalt i dens Petition, nemlig de Summer, som Finantserne modtage fra Sparekasserne. Hvad han siger derom, er saa sundt og rigtigt, at vi troe her at burde meddele det. Denne hele Foranstaltning er efter min Mening, siger han, lige skadelig baade for Landet i det Hele og for Finantserne i Særdeleshed. En aadan Uddragen af smaa Summer fra den daglige Circulation og fra Anvendelsen til de enkelte Producenters Fornødenhed, er fordærvelig for Jndustrien; Sparekasserne fuge, under Forudsætning af hiin Anvendelse af Jndskuddene, i Gierningen Blodet ud af Statslegemet. Men det er ogsaa den fordærveligste af at Statsgield, som Finantserne paadrage sig ved at modtage disse Sparekassernes Jndskud, thi den mindste uheldige Conjunctur, enhver Formørkelse af Danmarks politiske Horizont, vil bevirke en pludselig Uddragelse af disse, naar alle Sparekassers Jndskud regnes sammen, betydelige Summer, og den mindste Standsning af en prompte Tilbagebetaling vilde være en stor Ulykke. Men heraf følger atter, at Finantserne maae have, som det vistnok ogsaa have, store contante Cassebeholdninger, og Aflavnet af den herved tabte Rente bidrager atter til at svække Finantsernes Kraft. Den eneste Udvei vilde her være, at dække Sparekassernes Krav ved øieblikkeligen realisable Activer, som derhos ei vilde tabe i Værd ved uheldige Conjuncturer, men dette er vist allerede nu næsten ugjørligt, saa store som Sparekassernes samlede Jndskud ere blevne, og voxe de endnu i Fremtiden, bliver det aldeles umuligt. Det bliver saaledes sandt, hvad den flesvigske Stænderforsamling har sagt, at Modtagelsen, af disse Indskud er en Byrde for Finantserne, en Byrde, som disse saa meget mindre bør undergive sig, som denne Anvendelse af Sparekassernes Overskud tillige, efter hvad jeg nys har bemærket, er skadelig for Landets hele Production og Jndustri." En skrækkelig Tanke - siger Ussing - har Forf. iøvrigt her givet Ord og Bevidsthed. Den mindste Standsning af en prompte Tilbagebetaling af Sparekasse-Midlerne vilde, være en stor Ulykke." Ja, en stor, en grændsesløs Ulykke! Vi ville haabe, at den aldrig indtræder. Men ikke altfor foraløst modtage Finantserne den ene Million af disse Penge efter den anden. Jkke altfor forgløst bygge man fort paa den løse Grund, at der nok hvert Aar vil indkomme ligesaa mange nye Midler, som der atter uddrages, Jkke altfor forgløst støtte man sig til det svage Rør, at Landet er i tiltagende Velstand, at der nu er Fred og ingen Fare. Jnden Nogen aner det, kan Krigs fakkelen lyse over Europa, og Danmark rives hen i den brullende Strøm. Gaaer da Allarmtrømmen en Morgenstund for Byens Porte, og de rædsomme Ord lyde fra alle Munde, Krigen er udbrudt.