Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-07-18
Min kjære Consull der behøves ikke noget langt Brev, for at melde Dem og min dyrebare Emma - Consulens Datter, med hvem Laig kort førend sin sidste Reise var gift – at jeg er ankommen til Mellem Afrikas store Hovedstad, og igjen afreiser derfra. Den 18de f. M. holdt jeg mit Jndtog her, og i Morgen, vil Gud, er jeg her ikke længere. Jeg har opgivet det Project at vende tilbage til Tripolis, og derefter igjen at komme hid, for at gaae til Vands til Jenne. Jeg er stødt paa en uoverstigelig Hindring; det er nemlig det slette Sindelag hos Fulahen af Masina, som for nærværende Tid behersker Tuarikerne, og fra dette Aar har Tomboctu i Besiddelse. Sultan Bello ") har erklæret sig for min Fiende, hvilket jeg nogle Dage efter min Hidkomst erfarede. Han viser dette tydeligen i et Brev til herværende Scheik, el Saadi Bubakker, en fortreffelig Mand, der paa det hurtigste har underrettet mig derom. Bello veed allerede, at jeg er her, og der skal ufortøvet komme en Trop Fulaher hertil. Jeg er ej i Sikkerhed. Den gode Scheik er overtydet derom, og lader mig næppe Tid til at fuldende Forberedelserne til min Afreise. Dette hindrer mig fra at skrive vidtløftigt. Jeg vil reise til Sego, hvorhen jeg haaber at komme paa 14 Dage, men min Vei er ikke meget sikker, og jeg indseer vel, at jeg har endnu nogle Prøver at bestaae, foruden dem af hvilke Forsynet hidtil havt den Naade at redde mig. Jeg kan kun sige Dem faa Ord om Tomboctu, og det høist ilsomt. Staden har ikke mere end 4 1/2 engelske Mil i Omkreds; i øvrigt fandt jeg den ikke under min Forventning. Den ligger 5 Mile fra Kabra, en meget reenlig Stad, ved Flodbredden. Under mit Ophold her har jeg ivrigst opsøgt authentiske Dokumenter over denne meget omtalte Stad, hvori jeg nu er; jeg har optegnet Notitser over Alt hvad jeg har kunnet see og erfare, og jeg betragter nu med Fornøielse min Samling af slige Dokumenter. Jeg har den Overbe*) Denne havde i Førstningen, paa den Tid Capitain, Clappertons første Reise skeete, viist sig Europæerne hengiven, men siden har han viist dem et ondt Sindelag. viisning, at jeg ikke har taget feil om Stedet, hvorRigeren ender sit Løb. *) Gud velsigne dem Alle. Fra Sego af vil jeg tilskrive dem vidtløftigen, og da tillige sende Dem et Brev til Lord Bathurst; men jeg bliver stedse bekymret for, at nærværende Skrivelse ikkun tilligemed de andre vil komme Dem tilhænde. Thi førend om to Maaneder vil ingen Handelsmand fra Ghadan *) afreise fra Tombocti. Endnu engang, Gud velsigne dem alle, og give Dem ret meget Godt, min dyrebare Emma maa tilgive mig, at jeg ikke tilskriver hende; jeg har begyndt hundrede Breve til hende, uden at kunne ende et eneste; hun er i alle mine Tanker, hun her skeer i alle mine Følelser. Laing lod dette Brev tilbage i Tomboctu- og man erfarer, at Babanis Neven har overbragt det tilligemed et Dokument af stor Vigtighed i det Arabiske Sprog. Det er underskrevet af femten Mænd i Tomboctu, og af følgende Jndhold: "En Maaned, efterat Laing og den unge Muctar sunde og velbeholdne vare ankomne til Tomboctu, lod de Troendes Fyrste, Sultan Achmed Ben Mahomed Labu, *) souverain Herre i disse Lande, følgende Skrift sende til sin Statholder Osman: Jeg er underrettet om, at en Christen belaver sig paa at komme til Dig, enten han nu er kommen eller ikke, saa er det ligemeget. Er han endnu ikke hos Dig, saa forhindre, at han kommer, og er han der, saa send ham bort. Mag det saaledes, at han taber Lyst og Haab, til oftere at besøge os. Efterretninger, som jeg har faaet fra Fullas, lader mig frygte for, at denne Christen *) Laing tænkte at Nigeren udfalder i Volta, men Clapperton har beviist, at dette er en Vildfarelse. *) Ghadan ligger i en liden Dase i Saharah Ørken paa den Vei Karavanerne tage, som drage fra Tripolis og Fezzan til Tomboctu, omtrent 125 Veitimer sydvestligt fra Tripolis. 2) Denne Mand befaler over Masina, Tomboctu, Ger ri, Unbri, og man kan antage, at han er souverain Herre over det vestlige Sudan. Det er en Fellatah, der, som man troer, har holdt Jnstructioner af Bello. kunde komme til Sudan, og udbrede sine Ugudeligheder og sine Forbrydelser i vore Muselmanske Lande. Det Brev, som jeg har faaet, meddeler mig den Efterretning, at de Christne fuldkommen have fordærvet Spanien, som ogsaa flere andre Lande. Efter en saadan Depesche fra Souverainen torde Gouverneur Osman ikke være ulydig. Han formaaede derfor en Scheik, Ørkenens Araber, ved Navn Achmet, Søn af ObeidAllah, Søn af Real, af Soliman Barbuschi, til at bringe den Christne under god Escorte til Ar man. Ifølge denne Ordre brød Barbuschi op fra Tomboctu, og tog Laing med sig. Men saasnart Forræderen var kommen til sin Bopæl, dræbte han den Reisende, som han skulde have forsvaret, og bemægtigede sig hans hele Eiendom. Vi have med egne Øine seet Brevet fra Sultan Achmet Labu, de Troendes Fyrste."