Kiøbenhavns Postrytter, 1790-11-29
En Duel, hvori den saa bekiendte ivrige Patriot Carl Lameth i Mandags blev farlig saaret, har gjort en forfærdelig Opsigt her i Paris. De vigtigste Omstændigheder derved ere disse. En vis Capitain Chauvigny, af Regimentet Mestre des Camps, fordrede Hr. Lameth til Kamp i Anledning af en Strid, der var over to Aar gammel. Lameth svarede, at han, som Nationens Repræsentant, ey var sin egen Herre, men at han, saasnart Nationalforsamlingen havde naaet sit Maal, vilde slaaes med ham. Dermed var Chauvigni ikke fornøyet, og erklærede Lameth, for en Cujon; thi, sagde han, der have jo andre Nationalrepræsentante duelleret. J Mandags gaaer Lameth fra Nationalforsamlingen ind i det nærmeste Caffehuus. Her fandt han Chauvigny, der atter skjældte ham for Cuson, og fik Medhold hos den aristoratiske Hertug de Castries, der ligeledes er een af Nationalforsamlingens Deputerede, og tilbød sig at slaaes med ham i Chauvignys Stæd, hvilket Lameth da tog imod. Man forføyede sig til Martiispladsen, sloges Klokken 4 om Eftermiddagen, og Lameth, fik en svær Blessure i sin venstre Arm. Klokken henved 7 vidste hele Staden det Passerte. Den ældre Mirabeau denoncerede samme Aften denne Duel i Jacobiner-Club ben, og paastod, at man burde ufortøvet anholde hos Nationalforsamlingen om et skarpt Decret imod Dueller. Det blev paa samme Tid ved Placater bekiendtgjort, at alle patriotiske Deputerede stode under Nationalmagtens Salvegarde, og at den, som vovede at angribe nogen af dem, skulde behandles efter Lovenes Strænghed. Forbittrelsen imod Hertugen af Castries blev meget stor. J forgaars kom Folket først ret i Oprør over denne Sag. En besoldet Grenadeer gjorde paa et Caffehuus det Forslag, at afhente Duellanten fra det Castrieske Hotel, og, ifald man ikke traf ham, da at plyndre og sløyse Hotellet. Han fik i en Hast over 3000 Mennesker samlet, og Gaderne vrimlede af en utallig Mængde, som alle toge Veyen til Hotellet, der allerede var besat med 80 besoldede Grenaderer. En stærk Stemme raabte fra Tumultuant=Hoben til Grenadererne: "Ere J retskafne Borgere og Patrioter?" – Officeren svarede Ja. – Den forrige Stemme raabte derpaa igien: "Velan, saa strækker da i Folkets Navn Gevær!" Dette skeede strax, ved at tage Bajonetterne af Flintene; hvorpaa Folket i Hundredtal trængede sig ind, sloge alle Vinduer ud, kastede derigiennem alle Meubler, Bøger, Porcellain og Glas, og sønderrev Tapetserierene. Et prægtigt Stueuhr blev ligeldes udkastet paa Steenbroen. Endeel Vernetske Søemalerier, af hvilke Stykket vurderes til 20000 Livres, bleve ruinerte; men et Portrait af Kongen blev derimod respecteret og Folket foreviist fra Altanen. Da man netop var vel færdig med denne Ødelæggelse, kom de Herrer Fayette og Bailly, Sectionsmændene, og National-Cavalleriet, for at holde Styr. Man forlod ogsaa strax Hotellet, og fremviste sine Lommer, at man ikke havde stiaalet saameget som en Knappenaal. Hr. Fayette begyndte paa at sætte Folket tilrette; men en dristig Borger, der ikke engang løftede paa sin Hat, sagde ham: "Her er ikke Nancy. Naar selv en Lovgiver (Castries) krænker Lovene, saa kan sagtens vifor et Øyeblik glemme dem, for at bringe ham til Eftertanke. Maire Bailly fik omtrent samme Afviisning; og derpaa gik man hver sin Vey. - Samme Aften mødte Maire Bailly i Spidsen for en Municipal-Deputation ved Skranken i Nationalforsamlingen, og anholdt om en stræng Lov imod Dueller, hvortil man i Dag er i Færd med at forfatte Decretet. Naturligviis er det aristoratiske Partie i høyeste Grad forbittret over denne Expedition imod det Castriesske Hotel, og har i Nationalforsamlingen ligefrem truet med at hævne sig. Det vilde sandelig være en ubeskrivelig Ulykke, og ikke langt fra en borgerlig Kriig, om Aristoraterne vilde med en derfor betalt og dertil let ophidset Pøbel lade Patrioternes Huuse ødelægge. Og dog skal det virkelig i Naboestæderne, især i Fontainebleau, vrimle af ubekiendte Personer, som maaskee kunne være bestemte til saadanne Foretagender.