Berlingske Tidende, 1834-12-24
J det franske Academies Møde i Gaar yttrede Hr. Thiers blandt andet: "Jeg veed vel, at jeg taler her for en academisk og ei for nogen politisk Forsamling. For Dem, mine Herrer, er Verden ingen Kampplads, men en Skueplads, der giver Kundneren Jnspiration, Historieskriveren Stof til sine bemærkninger og Philosophen til sine Grandskninger. Vi ville da kaste Blikker hen paa det uhyre Skuespil, som denne Skueplads har udfoldet for os. Hvilke Tider, hvilke Begivenheder, hvilke Mennesker ere vandrede over denne Skueplads siden hiint, evigt uforglemmelige Aar 1789 indtil det, ikke mindre mindeværdige Aar 1839 1/2 Det gamle franske borgerlige Selskab, saa forsinet og dog saa uordnet, gik under i en skrækkelig Storm. Med den i Stumper, nedfaldende Krone faldt ogsaa det ædle Hoved, der har den, og efter dette faldt de ædleste og de berømteste Hoveder. Aand, Heltemod og Ungdom laae under for Factionernes Raseri, der var opbragt paa alt Det, der udgjør Menneskeslægtens Skjønhed. Partierne fulgte efter hinanden, og det ene bragde det andet paa Skafottet, indtil Gud gjorde en Ende paa disse Rædsler, ved at byde de menneskelige Lidenskaber at holde inde. Og af dette vilde, bevægelige Chavs fremgik pludselig en altomfattende Aand; han bemægtigede sig det frygteligt oprørte Statsselskab, gjengav det Orden og Ro og virkeliggjorde dets væsentligste Fornødenhed, Ligheden. Men Friheden lagde han for det første til Side, thi den hindrede hans Løb. Hans almægtige Propaganda udbredte den franske Revolutions store Sandheder over hele Jordens Kreds. Snart plantede han vore Fahner paa Bjerget Tabor, snart paa Tajos Bredder og snart ved Dnieper. Og da han faldt, da blev Verden opfyldt af hans Værker, og den menneskelige Aand af hans billede. Han, den virksomste af de Dedelig, maatte bukke under for Uvirksomheden paa en af det stille Oceans Øer. Efter saa uhyre Begivenheder syntes den udmattede Verden at trænge til Hvile. Men ne. Bevægelsen, vedblev endnu bestandig; et gammelt, i Fordomme nedsænket Dynasti, indlod sig i Krig med Frankerig, som atter gav alle Lidenskaber Tøilen. Paany blev en Trone rystet, paany ophidsedes Phantasterne, og tusind Skrækkebilleder fra Fortiden levede op igjen, da den sælsomme Skjæbne, der har fulgt Frankerig i 1833 i London afsluttede Laan, 284,288 Pd., eller Jndtægs-Summen 9,578, 108,553 Reis. Deficit 2,971,162,359 - 12,549,270,912 Reis. Det her tilstaaede Deficit af 2971 Contos voxer imidlertid anbenhart desuden til 1218 Contos, som komme til Jndtægten af det Tilgodehavende af Laanet i September 1833, og beløber sig derfor egentlig til 4189 Contos (omtrent til 1066 Rdlr.), hvis Brasilien iværksætter den forventede Betaling, men hvis ikke til 6551 Contos, det vil sige omtrent ligesaa meget som den foranførte Heelindtægt af det continentale Portugal. Jeg siger udtrykkelig den foranførte Jndtægt, thi jeg har den Overbeviisning, at ligesom hele Budgettet er aabenbar væsentligt beregnet paa den ydre Credits Vedligeholdelse og i denne Henseende indrettet, har ogsaa en overdreven Vurdering med Hensyn tilden formodede Jndtægt fundet Sted. Jeg støtter denne Anskuelse derpaa, at den virkelige ordentlige Indtægt for Aaret 1827, som var et Aar i den dybeste Fred, egentlig kun beløb sig til 5056 Contos, og de nuværende Kolonier med iberegnede. Men for Aaret 1828 ansloges Jndtægten efter en nogenlunde højt opskruet Vurdering dog kun til 7300 Contos. Betænker man nu, at ved Provindsernes nuværende ødelagte Tilstand, og ved den henrundne Sommers slette Høst Udfaldet af de directe Paalæg maa være saa meget desto betydeligere, som ved Tiendernes Afskaffelse hine Afgivter ere directe og væsentlig formindskede, saa vil vist enhver Tvivl være hævet om, at Beløbet over Portugals ordentlige og rene Statsindtægt ikke for det løbende Aar havde beløbet sig til 8359 Contos, naar man ogsaa antager, at Toldene, der nu turde betragtes som Hovedindtægten, indbragte meer end i 1827, hvor de, alle Grene med indbefattede, afgav 1502 Contos. Disse faa Hentydninger og det af Hr. Silva Carvalho forelagte Budget selv turde være tilstrækkelige, for at bevise de Portugisiske Finantsers vanskelige Stilling. Ved Hjelp af den udenlandske Credit og ved Salget af de saakaldte Nationalgodser kan vistnok den Finantsbygning, der nu i 40 Aar over de vildeste Stier, pludselig fandt og hævede paa Tronen en Fyrste, som selv har gjennemlevet alle hine Begivenheder og opbevaret dem i trofast Erindring; som i sit Liv selv har været Soldat, Landsforviist og Opdrager. Og da Skjæbnen havde hævet ham paa den stormbevægede Trone, da vendte No og Haab tilbage, og den sande Frihed hævede sig igjen.