Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-10-05
Endeel Drenge af forskjellig Alder have lagt sig efter Tyvehaandteringen, og staae, saavel som deres ældre Medbrødre, i Forbindelse med en Sværm liderlige Fruentimre. Deres Bedrifters Skuepladse ere i Almindelighed: Sommertheatret paa Vesterbro, Posthuset, Kongens Nytorv, paa den Tid Vagten afløses, Torvene og flere Steder, hvor Lommetyverier kunne øves. Disse Drenge ere vel bekiendte og have i flere Aar drevet deres Uvæsen. J Henseende til den store Mængde Hælere, og lovlige Afkjøbere foreslaaer Forf. at udruste Politiet med tilstrækkelig Magt til paa enhver Tid at foranstalte Eftersyn hos enhver tvetydig Smaahandler og andre Deslige (en Ret, som Anmelde en troer, Politiet efter vore Love allerede besidder). Mindre vanskeligt vilde det være at undersøge og straffe den Mængde tvetydige Mennesker, som dagligen fra Morgen til Aften opholde sig paa Torvene, Hjørnene a. saavelsom de, der i en Deel af Adelgaden, især i Mørkningen, befatte sig med ulovligt Kjøb og Salg. Vore Love mod Hælerie og ulovlig Handel synes i lige Maade at kunne behøye Skjærpelse. En Handlende blev, efter Politierettens Dom af 11 Nov. f. A., formedelst ulovligt Kjøb af Holmens Gods, idømt en Mulct af 20 Rdlr. D. C., en Haandværksmester, hos hvilken forefandtes en Deel Spiger med Kongens Stempel, under 20 Maji f. A., en Mulct af 10 Rdlr. D. C., en Jernhandler ligeledes, under 11 Nov. f. A., en Mulct af 5 Rdlr. D. C., og nogle Fruentimre maatte bøde 1 Rdlr. D. C. Efter Forfatterens Mening vilde en eller anden offentlig corporlig Straf af Stokkeprygl a. have langt fortreffeligere Virkninger, thi Bøderne beregnes af Vedkommende som et tilfældigt og ubetydeligt Uheld i Handelen, der meget hastig igjen vindes. Pryglene derimod have, ligesom Sølvet, en almindelig erkjendt Værdie, der ikke saa let paa denne Maade kan liqvideres. Med Føie klager Forfatteren over den latterlig enfoldige Medlidenhed, at lægge Hindringer i Veien for Tyves Paagribelse, og Deeltagelsen i saadanne Forbryderes Uheld, der undertiden gaaer over til virkelig Hielp. Alle Vægtere maatte være unge, raske, paapasselige og retskafne Mennesker, som betaltes godt og havde meget Ansvar. De burde ikke bruge Træskoe, da Gangen derved vanskelliggjøres og Lyden deraf tjener til at sætte Tyven i Sikkerhed. Tvetydige Mennesker burde det være forbudet at omstreife paa Gaderne om Natten, hvor de som oftest ere forsynede med Brækjern, Diriker, Tyvenøgler &c. Af høieste Vigtighed er et klækkeligt Antal duelige Spioner, som kun af enkelte, særdeles paalidelige Betiente maatte være kjendte, og som iøvrigt i enhver muelig Henseende maatte være og forblive skjulte. Forf. ender sine Betragtninger med at ivre imod Mildhedssystemet. Jnden Anmelderen gaaer videre maa han her erindre, at Klagerne over Tyveriers Hyppighed i Hovedstaden forekomme ham at være, i det Hel betragtede, ligesaa overdrevne som den Anke, at de saa sjelden opdages. Det ligger i Tingens Natur, at de nærværende Tidsomstændigheder lettelig kunne foranledige mange Slags Krænkelser af Eiendomsretteen; men, naar man vil være upartisk, kan man dog ikke nægte, at der maaskee i faa Hovedstæder i Europa gives større Eiendoms=Sikkerhed, end i Kjøbenhavn. Næsten paa enhver Tid af Aaret og Natten kan man gaae i hvilkensomhelst afliggende Gade man vil, uden at være udsat for Overfald, og paa vore offentlige Steder begaaes sjelden saadanne Tyverier, som man er saa vant til at møde i andre Residentser. Enhver, som tilbørlig, passer paa sit Huus, sine Dørre og sine Lommer, kan være ganske sikker for, ikke at blive bestiaalen, og de fleste Tyverier, her begaaes, ere som oftest Følger af de Bestiaalnes egen Uforsigtighed og Skjødesløshed. At Tyvene efterhaanden blive alt mere og mere øvede i Haandværket, og at de ved egne og Andres Erfaringer alt mere og meere lære at gjøre Opdagelsen og Paagribelsen vanskelig, er naturligt. Men alt dette opfordrer til dobbelt Forsigtighed; jo mere raffinerede Tyvene ere, og jo vanskeligere det er at gribe dem i Gierningen, eller, af mange sammenstødende Aarsager, at overbevise dem om Forbrydelsen, desto nødvendigere er det, paa det omhyggeligste at undgaae enhver Leilighed til at blive bestiaalen, og at Leilighed gjør Tyve, er en paa Erfaring fuldkommen grundet Sandhed. (Fortsættes.)¬