Berlingske Tidende, 1798-01-08
Rastadt, den 17de December. Paa den første Efterretning om de keiserlige Troppers Tilbagerykning, og om de Franskes Fremtrængen mod Maynz, sendte den nu herværende churmaynziske Directorial-Minister, Baron v. Albini følgende Skrivelse til de franske Befuldmægtigede, Treilhard og Bonnier: "Borger=Ministre! For at opfyldte Hs. Majestæt Keiserens allerhøieste Befaling. ilede jeg hid til en Rigsdeputation, som har den Bestemmelse, at underhandle med dem om Fred, og faaer nu, efterat jeg har opholdt mig her allerede siden den 17de November, de meest foruroligende Beretninger fra alle Sider, at de keiserlige Tropper og Hs. Majestæts Contingent selv paa det hurtigste forlade Rigets Grændsefæstninger, bortføre deres Artillerie, og trække bag Lech, saavelsom, at de franske Tropper derimod med en pludselig Overskridelse af Vaabenstilstands linien, tvertimod den indgaaede Overeenskomst om en formelig 15 Dages foregaaende Opsigelse, som er fastsat imellem vore Generaler og hiin franske Republik, bemægtige sig ikke allene Landene paa den venstre Rhinstrandbredde, hvilke de Tydske hidindtil havde besat, men at og de Keiserlige ilende giøre Plads for de franske Tropper i de Stæder, som paa den høire Rhin=Side omgive Staden Maynz, ja endog mange Rigscontingenter at have maattet forlade Staden og Fæstningen Maynz, saa at samme staaer der indsluttet fra begge Sider, og blottet fra Tropper og Artillerie. Nu er jeg temmelig vis paa, at alt dette er den 1ste i indeværende Maaned bleven her besluttelig aftalt, uden at jeg endog kun med et eneste Ord er bleven underrettet derom. Betænk De, Borger Ministre, den Bestyrtelse, der har betaget mig, over nu at erfare i min Fraværelse fra Maynz og i et Øieblik, paa hvilket jeg tillidsfuld befinder mig her med Rigsdeputationen, for paa Rigs=Integritetens Basis at slutte Fred med den franske Republik, hvilket er blevet os forkyndet af Rigets allerhøieste Overhoved selv, at erfare - siger jeg - at Landene ved Wormo- og Maynz vare blevne indtagne, og Maynz selv indsluttet. Om alt, hvad der er foregaaet i Udine, er jeg ganske uvidende: men bedøvet er jeg af alt det, som tildrager sig under mine Øine. Aldrig - ne - aldrig har det allerhøieste Rigs overhoved villet eller ikke selv kunne forudsee, at man ved de keiserlige Troppers Tilbagemarch ikke skulde tilstaae vore Vaabenstilstandens Vedvarelse. Lige saa lidet kan jeg overtale mig til at troe, at en stor og mægtig Nation vil overrumple os, og benytte sig af det Øieblik, paa hvilket de Keiserliges hurtige Tilbagemarch med alt deres Artillerie sætter os ud af Stand til at føie Forsvarsanstalter. Jeg tør ikke troe, at det franske Gouvernement, som ikke vil handle anderledes end lovmæssigt, retfærdigt og ædelmodigt, besynderlig mod svagere Stater, skulle finde det ærerigt, at ville paa denne Maade bemægtige sig Rigets eneste Formuur, en Fæstning, som i en Række af 4 Aar har vidst at giøre alle de franske Troppers Magt Modstand. Jeg kan derfor neppe tænke mig det, at der dette i Øieblik kan være Tale om Fiendtligheder mod Staden og Fæstningen Maynz. J ethvert Tilfælde, Borger Ministre, skulde jeg overtræde de helligste af mine Pligter, naar jeg undlod at forlange af Dem i det mindste Vaabenstilstandens Haandthævelse, som ikke kan blive os afslaaet. Jeg besværger Dem, Borger=Ministre, at forelægge Deres Directorium min høitidelige Protestation, der vist vil afhielpe de retmæssige Besværinger, som mine Pligter paalægge mig, og jeg beder Dem tillige at lade Deres commanderende Generaler tilstille Efterretning derom, paa det de rund afholde sig fra al Fiendtlighed.