Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-08
Jngensinde i mange Aar har denne Uskik der været dreven videre end dette Aar, Skjønt Byen kun har fyrgetyve private Bygninger, var der dog her en saa uafladelig Skydning fra Kl. 4 Nytaars Aften, at man skulde trøet en fiendtlig Armee landet og en heel Bataillon Jægere forstukken for at bortpuste den. Skydningen vedvarede saaledes uafbrudt til Kl. over Tolv om Natten, begyndte igjen inden Dag, og var vel aftagen, men endnu ikke ophørt Natten til den 3die Januarii, ja, denne Kaadhed gik saa vidt, at endog Vindner bleve indskudte. Enhver vil spørge, hvorfor hemmedes ikke denne Overtrædelse af Anordningerne ved Politiet? Og der maa svares: Politiet kunde ikke hemme det. Politiemesteren efterlod ikke Nytaarsaften at minde Beboerne om Anordningerne derimod; ogsaa udsendte han om Aftenen, da Skydningen, tog overhaand, en Tingmand til Patrouillerie, og foranstaltede ligeledes en Militairpatrouille. Men intet udrettedes derved; det syntes endog som Forbudet og Foranstaltningerne fristede til Overtrædelsens Formerelse, fordi Værnet derimod ikke var eller kunde være kraftigt nok. Beklageligt, Hvorfor modsætter endog Hovedstaden sig denne Almueforlystelse? Ufeilbarligen ikke, fordi der synderligen frygtes for Brand, da Bygningerne der nu næsten alle ere høie og Grundmuur. Det skeer følgelig kun, fordi denne Skydning forstyrrer de rolige Jndvaaneres Rolighed og Nattero, og mut ligen kan gjøre en farlig Jmpression paa nervesvage Mennesker. Men foruden disse Aarsager gives paa Landet og i nogle Smaastæder ogsaa den, at den kan afstedkomme Brand, fordi Bygningerne der ere deels opførte af Træ, lave og deels tækkede med Straa. Dette er og Tilfældet i Hirschholm. Føier man hertil endnu, at Brandanstalterne her ere maadelige, og at altsaa en opkommen Brand ikke let standses ved det Huus, den er opkommen i, saa maa man hjertelig ønske, der kunde findes noget virksomt Middel til at standse denne Udaad for Fremtiden. Krudets Bekostelighed er ikke istand dertil; det beviser dette Nytaar. Man maa vide Midler til at overkomme det let, siden man i saa dyre Tider kan ødsle saa overdrevent dermed. Den anden Forbrydelse, den mod Moralloven, er Prangerie med Commis- og Commissionsbrød. Foranlediget af en Klage derover fra Hirschholms Bagere foranstaltede Provideringscommissionen i Kjøbenhavn for nyligen ved Politiemesteren undersøgt, hvorvidt den Beskyldning, disse havde gjort mod Kræmmere, at de opkjøbte Commig og Commissionsbrød paa Nørrebro og solgte dem igien Stykket for 6 Rdlr. 2 Mk., var grundet. Resultatet af denne Undersøgelse blev, at begge Deele havde sin Rigtighed, og at Brødet blev kjøbt deels af Militaire paa Broen, deels og fornemmelig i to Huse sammesteds. - Hvad Moralstridigt er der heri vil man spørge. - Meget. De Militaire faae deres Brød til Forpleining, ikke til Handel, Commissionsbrødet bages til Lettelse for de Uformuende i Hovedstaden. Prisen paa det sidste er 2 Rdlr. 4 Mk. 12 s. D. C., og her i Hirschholm betales det med 6 Rdlr. til 6 Rdlr. 2 Mk. Hvad er ikke dette for et Aagrerie i Moralistens Øine, om endog Lovene hidtil, som en ukjendt Syndedaad, ikke har stemplet det? Det er ikke et ubetydeligt Qvantitet, der udhøkres her af dette Brød til Byen og Omegnen ved dem, der handle dermed. Det gaaer endog saavidt med denne Handel, at man finder Brødet til Salg, hvor man efter Skildtet kun skulde søge runde og trekantede træssede Hatte; thi som bekjendt handles der i denne lille By næsten af enhver fra Kong Salomon til Jørgen Hattemager. - Sikkerligen vil der blive sat Grændser for dette Brødskakkerie, men endnu ere de ikke satte, og det varer derfor uafbrudt. Medborgere! Vi vide Alle, at ved Ederens Bred staaer en Hær af Danske, der stride mandelig for Fædrelandet og hædre det; dennem til evig Ære har Bannerherren som fører de Gjæve til ærefuld Kamp - vidnet derom for Kongen. Selvfølelsen af opfyldt Pligt, Monarkens høie Naade, Samtids og Fremtids hædrende Erkjendelse kunne ene værdigen belønne Rigets Forsvarere, Penge kunne det ikke. Men, med Penge og Pengesværd kunne vi, de Kæmpendes skiønsomme Brødre, afbetale paa vo Gield til Fædrelandet, ved at bidrage til Monarkens landsfaderlige Omsorg for den Mødige, den Syge, den Saarede iblandt vore kæmpende, vore prøvede Brødre. Jsær i Trængslens Tid, hviler en svær Byrde paa Monarken; det er Borgerpligt, hvorsomhelst at lette den, og naar Villien dertil gives, fattes sjelden Midler, endog Bidrag der syntes ringe, er det ei, naar de med god Villie ydes paa Fædrelandets Alter. Ethvert saadant Bidrag i Penge eller Pengesværd ere Underskrevne beredvillige til at modtage og besørge til Dannerbærens Bedste, og for Modtagelsen aflægge vi offentligt Regnskab. Med skyldig Ærefrygt for Dannerfolket, indstille vi dette vort Forslag i den tillidsfulde Forventning, at det vil finde sin egen Anbefaling hos gode Dannemænd og Danneqvinder. Kiøbenhavn d. 25de Decbr. 1813. Øst, Lütken, Langeland, Krigsraad og R. af D., Capit. og funge, Overkrigskomboende paa den kongl. rende Hvervings, missair, boende Proviantgaard. cef; det kongel. i Snarreg. 132 Hvervingstontoir.