Ribe Stifts Adresseaviser, 1842-01-14
Hvorledes den fyldestgjørende Beretning" seer ud, som Kammerjunker Wedel-Heinen for Amtmanden har aflagt, eller maaskee rimeligere af Denne været befalet til at aflægge, kan jeg naturligviis ikke vide, men det er unegteligt, at staaer den i Samklang med hans (Wedel=Heinens) udtrykkelige Erklæring i Avisen, at min Klage er aldeles ugrundet. saa har unegteligt Een af os nedværdiget sig til at lyve. Nedenstaaende, af Peder Hansen i Flensborg, jeg har ikke forlangt eller modtaget Betaling for de omtalte Døbeattester. udstedte, notarialiter bekræftede Erklæring, kunde vel være nok til at fremstille Sagen i dens rette Lys, eller maaskee rigtigere tjene som Bekræftelse paa, at mit Anførte har været noget mere, end aldeles ugrundet." Skulde man ønske endnu yderligere Oplysning, da kan tjene, at Postkarlen Jacob Jensen, hiin 15. November endog om Aftenen Kl. omtrent 10 ei kunde slippe igjennem paa Landeveien over Varde Mark, uden Fare og Ophold. Dette er Factum, og at fremkomme med Undskyldning og anføre f. E. knap Tid til at rydde Sneen bort og gjøre Veien fremkommelig, naar man dertil har havt en heel Dag, vil næppe vinde Tiltro, mindre den ligefremme Paastand, at min Klage er ugrundet. Som Berigtigelse med Hensyn til den Samtale, jeg havde med Byfogden i Varde, tjener, at ihvorvel det skal hedde, at jeg kom ind i hans Dagligstue d. 15. Novbr., saa er det den skammeligste Usandhed; thi jeg har aldrig seet WedelHeinens Dagligstue, mindre sat min Fod i samme, en Negtelse, som jeg, paa Opfordring, tør og kan bekræfte med Lovens Eed. Tilmed har jeg aldrig hyldet Lognen, og tør vel for saa vidt trøstig appellere til mine Medborgeres Dom, men ei heller har eller kan Frygt afholde mig fra at tale Sandheden, hvor Beføielsen opfordrer mig. Jeg veed ret godt, at det undertiden gjør ondt, at høre Sandheden, og det er let muligt, at Byfogden i Varde derved har følt sig ubehageligt berørt. Da vor Samtale paa Forstuen førtes uden Vidner, men for øvrigt ikke indeholdt andet, end hvad jeg i mit Forrige har fortalt, saa vil jeg hæve mig over den Paastand: at jeg skulde have talt i en "bydende Tone" og viist et lidet passende Forhold, da Kammerjunkeren ved at lægge Vægt herpaa næppe vil troes, og snarere derved leverer en Characteristik af hans egen adelige Smaalighed, end skader mig i det offentlige Omdømme. Sluttelig vil jeg gjerne give Varde Byes Byfoged Ret i, at det maaskee undertiden kan have sin Nytte at kaske Folk ud, – men han maa til Gjengjæld være enig med mig om et andet Punkt, nemlig: at den af Staten lønnede Embedsmand, som enten ikke er det ham betroede Embede voxen, bestyrer det slet, eller afviger fra Sandheden i offentlige Bekjendtgjørelser eller Jndberetninger til høiere Steder, bør tilstrækkelig tilrettevises, om ikke afsættes. (Peter Hansens Erklæring.)At jeg den 15 November dette Aar paa en Tour herfra til Ringkjøbing, havde det Uheld paa Landeveien over Varde Mark i Nærheden af Kjøbmand Clausens Kalkovn, at kjøre min med 6 Heste forspændte Fragtvogn fast i Snee, hvorjeg maatte holde ud i samfulde 3 Timer, nemlig fra Kl. 9. Formiddag til over Middag, indtil endelig en Arbeidsmand blev udsendt for at bortkaste Sneen, hvorom jeg, der ei kunde forlade Vogn og Gods, hos Stedets Øvrighed, havde, ved en tilfældigviis forbipasserende Sognefoged gjort Andragende, dette meddeles hermed paa Opfordering og med det Tilføiende, at den hiin Dag paa Landeveien ved Varde Bye, liggende ufremkommelige Snee, var falden Natten forud, og var det godt og klart Veier, i de 3 Timer jeg maatte vente paa Hielp fra vedkommende Autoritæt. Denne min Erklæring, der er notarialiter bekræftet, kan beediges og forlanges.