Aalborg Stiftstidende, 1837-06-29
J Rusland er det, ved en Ukas, forbudt at taletil Keiseren paa Gader og offentlige Spadseregange. Engang gik Monarken, som han ofte pleier, spadserende gjennem St. Petersborgs Gader, da han udenfor en Kunsthandlers Bod saae den bekjendte comiske Skuespiller Vernet staae og besee nogle Kobberstyksker. Der skulde just samme Aften gives et nyt i Stykke for førstegang; Keiseren klappede den yndede Skuespiller fortroligt paa Skulderen og bad ham, i Aften at opbyde al sin Kunst for at opmuntre Keiserinden, som ikke havde været i godt Humeur hele Morgenen. Vernet lovede, at gjøre alt muligt, og Keiseren gik sin Vei. Men neppe var Hs. Maj. nogle Skridt borte, da den over dette uventede Møde. endnu høist overraskede Kunstner tiltaltes af en Politibetjent, som bød ham følge med sig. Et Qvarteer, derefter var Vernet arresteret, fordi han havde talt med Keiseren paa offentlig Gade. Theatret var om Aftenen propfuldt, Keiseren og Keiserinden havde taget Plads i deres Loge, men Tæppet rulledes ikke op Man forundrede sig derover. Endelig lod Keiseren, spørge om Aarsagen dertil, og erfoer nu, at Vernet var intetsteds at finde man havde forgiæves søgt om ham allevegne, og Skuespillerne belavede sig nu paa, i deres store Forlegenhed, at give et andet Stykke. Keiseren erindrede sig nu de Ord, han om Formiddagen havde sagt til Vernet, lod Politimesteren kalde ind i Logen, og en halv Time efter gi Tæppet op. Da Vernet traadte ind, klappede, Keiseren og Keiserinden, og Publicum blev endnu mere forundret. Men Vernet spillede ikke som hans pleiede, Hukommelsen slog ham feil, og jo meere forlegen han var, desto mere loe Keiseren og Keiserinden. Da Stykket var endt, gik Vernet hjem i sit Logis, hvor der strax efter blev banket paa Døren, og en keiserlig Adjutant traadte ind. J sin første Skræk troede Vernet, at man vilde bringe ham tilbage til Arresten, men denne Frygt blev strax betaget ham, da Adjutanten tilkjendegav ham, hvorlunde det Passerede gjorde Keiseren ondt, og at Hs. Maj. tillod ham at udbede sig en Naade: Vernet takkede Adjutanten og sagde, efter en kort Betænkning: Siig Hs. Majestæt, at jeg har kjeddet mig saa forskrækkeligt i Fængslet, saa jeg foretrækker een Naade, for alle andre, nemlig den: at Hs. Majestæt vil loves mig, aldrig oftere at tale til mig paa Gaden." Dagen efter fik Vernet tilsendt fra Keiseren et med Diamanter rigt besat Uhr, og en Anviisning paa det keiserlige Chatoll. - Denne Tildragelse skal ligge til Grund for et Stykke, som i denne Tid indstuderes i Theatre des Varietes i Paris, og hvori Vernet. skal spille sin egen Person. Ligesom de engelske Moder overhovedet finde meer, og mere Indgang i Paris, saaledes er dette blandt Andet ogsaa Tilfældet med Klubberne. Den mærk værdigste af de sammesteds fortiden existerende er, Klubberne for Damernes Emancipation. Den bestaaer af gifte Koner, som fordømme Ægtestanden, og ansee den for en skammelig Afhængigheds-Tilstand, for deres Kjøn. Deres Øiemed er derfor at forskaffe Qvinden uindskrænket Frihed og Adgang til alle Mandens Forrettigheder og Embeder. Klubben samler sig et Par Gange om Ugen, og Mænd, som have opgivet al Paastand paa Herredømmet over deres qvindelige Halvdeel, tilstedes, som særdeles Begunstigelse, Adgang; men kun under Løfte om fuldkommen Taushed. Nogle Damer af denne Klub have allerede anlagt Mandsdragt; de Fleste ryg ogsaa deres Sigarrer, eller lange Tyrkepiber. Naalen, saavelsom al Omsorgen for Huusvæsenet, foragte de og overlade til deres Mænd. Ere de saaubeldige at blive Mødre, lade de Barnet opamme ved Godemælk. Klubben har nylig indgivet et Bønskrift til Kamrene og Damernes Emancipation; ligesom den ogsaa for ikke længe siden har ladet trykke og opslaae en Proclamation paa Gadehjørnerne. Provindserne har dette Samfund Forgreninger, og en det eier en Fond til at bestride Ægteskabs=Skilsmisudser med. - J Amerika opnaae Damerne stedse meere og mere Anseelse. Saaledes ere nylig ikke færre end 1 unge Damer blevne crerede til Magisterinder i Fornuftvidenskaben. J Bosion har endogsaa dannet sig et Selskab af Damer, som, under Anførsel af en from Geistlig og hans Kone, agter at foretage et Tog til de berømteste Stæder i Europa og Morgen landet.