Politivennen, 1802-01-01
Præsten Holms Forslag om Maaden til at formindste Tyverier og derved betrygge enhvers Ejendom. (Fortsat fra No. 233.) jeg troer ikke, at man har gjort Dyden eller Staten nogen Tjeneste, ved at forandre Dødsstraf for stort Tyverie til evigt Fængsel, ikke heller har man gavnet ved at forandre de haardere Straffe til mildere, den opmærksomme Jagttager vil uden dyb Eftergranskning finde, at Forbryvere have misbrugt Lovens Mildhed, som burde ledet dem til Forbedring, og forøget deres Forbrydelser, ligesom Loven formildede deres Straf. Ved Undtest gelse vil man finde, at disse Riger og Lande ikke have havt saa mange Tyve og Skielmer i den Tiid, da man nu og da dømte Tyve til Galgen, som de have nu, da Straffen for Tyveri er formildet; og dette leder mig til at troe, at de Draconiske Love, som man beskylder for megen Haarhed, have været vel passende for de raae Mennesker, der skilde bringes til Sædelighed; the Fenelon har vist Ret, naar han siger par un peu de sang repandu U propos; ou en opargne U la suile. 2: Naar man i rette Tiid udøser lidet Blod sparer man meget Blod i Eftertiden. Lad os sætte at Budet D. Lovs 6 Bogs 14 C. S. 38 var uforanderligt, at man straffede den med Galgen, som udbrød af Jern og Fængsel og siden lod sig finde i Tyverier, hvo kunde med Grund beskylde Loven for Haardhed. Forbryderen fik jo ikke anden eller større Straf end den hans Gierninger forskylde; vi vil antage, at Galgen blev dens Straf, som anden Gang begik stort Tyveri paa Marken af det Slags, hvorom der tales D. Lovs 6 B. 14 C. S. 36, hvor velgiørende vilde dette Bud da ikke være for enhver, som har Kreature. Loven sikrede da Ejeren sine Kreature, som han ikke kan holde Vagt over Dag og Nat. Det er vistat vi nu mere end nogensinde tilsorn behøveat gode Love sikre os vore Kreature, som gaae paa Marken, da vi siden Udskiftningen have faaet mange Markhuse og ikke faa Tyve til Beboere i disse, hvilke med megen Lethed kan stjæle, slagte andres Kreature, og putte dem i Salttønden, uden at man kan faae Kundskab derom, fordi disse Tyve boe afsides fra andre, Til et Beviis paa at de og giøre dette uden Sky og dog undgaae den velfortiente Straf, vil jeg anføre følgende: for 5 aar siden lod jeg istandsætte nogle Jordgierder, som støde op til en Markmands Huus; i Skiellet af dette Gjerde fandt Arbejderne en deel raadne Faareskind, i hvilke de slagtede Faars Jndvolde vare indhyllede; ventelig har Tyven brugt denne Forsigtighed, paa det Skindene ej skulde røve ham, om han vovede at faldbyde dem: det er og bekiendt, at en saadan Markmand sagde til sine Børn: æder Suul, det F--- fare i jer, Brød koster Penge. NB. Sunlet kostede ham intet, det fik han for et Greb. Man vil finde mange saadanne Tyvsager behandlede ved Rettergang, uagtet ikke engang en tyvende Deel af Dem opdages. Blev nu og da saadan en Fætyv ophængt med sin Hæler, om han havde nogen, da skulde den Straf ikke være uden god Virkning saavel for Ejere af Kreature, som og for dem, der føle ond Begierlighed efter fremmed Gods. En Tov hængende i en Galge ved en Landevej er et Skrekkebillede, som maae qvæle Stiælelysten i den forbifarendes Bryst, da den Ophængte, liig hine Virgilii Monstra; ligesom tilraaber de forbifarende Dilcite justitiam moniti et non temnere Divos; hvilket i en frie Oversættelse kan hede lader dette minde eder om at gjøre Ret og Skjæl og at frygte Gud. Det er sandt, nogle vil her indvende, at Staten skulde tabe mange Borgere, naar Tyveri blev straffet med Døden. Men denne Jndvending mod Dødsstraf er ikke vigtig, Tyve og Røvere ere ikke Borgere i Staten, men Fjender af den, deres Død langt fra at være Staten til Tab, bliver dens Fordeel. Et Onde mindre er altid en Fordeel mere, og at savne Tyve, Røvere og Spisbuber er vist nok et lykkeligt Afsavn. Vel den, som kan bidra, ge til dette, men neppe befrier man Staten fra disse Uhyrer uden ved Dødsstraf; jeg er saa langt fra at udgive mig for Spaamand, at jeg heller ønsker, at jeg ikke maatte spaae det rette, imidlertid befrygter jeg, at det i vore Tider saa meget overhaandtagende Tyveri vil snart gjøre at Regjeringen seer sig nødsaget til at forandre de mildere Straffe for Tyveri til haardere, som det eneste Middel til at formindske et saavidt Udbredt Onde. Kirke Helsinge d. 16 Oktob. 1302. A. Holm Præst for Helsinge og Drosselberg Menigheder.