Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1820-08-08
J Aalborg Avis læses følgende: "J Kjøbenhavns Skilderie læstes forleden en saakaldet authentiske Forlegnelse over Kiubber og Selskaber, samt Antallet af disses Medlemmer i afvigte Aar, saavel i Kjøbenhavn som i de danske Provindser. - Da nu de Aalborgske Klubben Enigheden, Foreningen Harmonien, samt det dramatiske Selskab, ikke findes nævnte i denne authentiske Liste, og disse Klubber dog virkelig have existeret i afvigte Aar, sammes Directioner ogsaa have ladet indkræve hos Medlemmerne det paabudne Bidrag til Frue Kirkes Bygning, saa synes Fortegnelsen ligesom at kunne give etslags Anledning til Mistanke imod disse Directioner om begaaet Underslæb, især hos Fremmede og Udenbyesboende, der ikke ved personligt Bekjendtskab med hvert enkelt Medlem af dem, maa være forvissede om, hvor umuligt det er, at en saadan Mistanke, kunde have nogensomhelst Grund; hvorfor det synes at Klubbernes Bestyrere burde offentlig fralægge sig den Mistanke, denne saakaldte authentiske Fortegnelse har kastet paa dem, og derved bevise, at samme ikke er ganske authentisk. Det samme kunde gjælde om alle de øvrige Klubber i Aalborg, Hiøring, Thisted og Viborg Amter (det dramatiske Selskab i Nysted og Klubben i Mariboe), hvilke samtligen ere udeladte i Skilderiets authentiske Fortegnelse. denne Tid er 1 Pd. godt røget Flesk kjøbt for 1 Mk. 4 s., 1 Pd. Oxekjød for 10 s. og 1 Pund Kirsebær for 8 s. i A. Et Læs Tørv kan nu kjøbes for 1 Rbd. 3 Mk. Over salig Hans Dorph. "Der Mann ist under!" - Nu sover du da i dit Hvilested, Du lagdes under mange Taarer ned; Og hos din Grav, du gode Vandringsmand, Med stille Veemod Sandhed vidne kan: At ved din vennehulde ædle Færd. Du var de mange Taarer alle værd. Den gode Borger, virksom i sit Kald, Med ærligt Sind og Hu vist mindes skal, Thi ei hans Gietning jordes med hans Been, Den skiules ei bag Gravens kolde Steen, Men blomstrer over ham, at født han maae Bag sine Vexter salig Hvile faae. Mon det er kun paa Gravens Monumens Dit gode Navn, dit Minde vorder kjendt Skal i den kolde Steen kun præges ind Et varigt Minde om dit ædle Sind? Nei, dybt i mangt et Hjerte skal det staae, En skjøn Forglemmigikke, frisk og blaae. Saa som da født i Gravens stille Favn, Den Mand kan hvile, som har virket Gavn, Og efter Hvilens Stund og Søvnen blid Han seer sin Løn hos Gud, til evig Tid, Deroppe, udi Lysets glade Borg, Hvor alle Gode samles - uden Sorg. Sotoft, Præst. Held den Mand, som paa Jorden har levet, har stridt og har seiret, Som har virket med Kraft mere for Andre end sig; Hæder staaer paa hans Grav, Velsignelsen er hans Gravsang, Og den mindende Krands vandes af Hundredes Graad. Saaledes vandred du bort, vor gode vor trofaste Hans Dorph. Saadan kjæmped du her, Lønnen venter dig hist, Ach, mit Guk, lyd høit, thi stolt jeg nævner dit Venskab, Og din troefaste Haand, som du takte mig froe Sandhed tolket min Røst, jeg kjendte din Jid og din Stræben, Kjendte det Hjerte saa varmt, och som slog i din Barm; Armods talende Blik du tidt forvandled til Glæde, O! det var dig saa født, lindred du Fremmedes Nød. Enker og grædende Børn, de fandt i dig en Støtte Som en Fader du huld trøsted de sørgende Smaar. Som et kraftig Træe, hvortil sig slynger en Viingreen, Og ved hvis skygfulde Rod delige Smaaeblomster staae, Saaledes favned dig omt din vakkre, din trofaste Hustrue, Saalunde stode saa tykt alle de Smaaebørn om dig. Tak! Hans Dorph for din Haand, du rakte den ofte i Nøden. Var mig i Modgang min Trøst, deelte din Medgang med mig, Derfor sukker mit Bryst og derfor rinder min Taare, Og kun Tanken til Gud lindrer Smerten igjen. Held den Mand, som paa Jorden har levet, har stridt og har seiret, Herren kjender hans Daad, lønner retfærdig og viis, Hæder staaer paa hans Grav, Velsignelsen er hans Gravsang. Og den mindende Krands vandes af Hundredes Graad, Nakskov, den 8de August 1820. J. R. Holm.