Berlingske Tidende, 1800-04-25
Constantinopel, den 18de Marts. Man læser nu ogsaa her de Actstykker, som have foranlediget Conventionen, at de Franske skulle forlade Egypten Disse give i denne Hensigt mange Oplysninger. Blandt andet seer man af samme, at bemeldte Convention er i Besynderlighed kommen i Stand ved den engelske Commodore Si Sidney Smiths Mægling. Følgende var den første Note, som den franske General Klebers Befuldmægtigede Borger Poussielgues og General Desaix tilstillede ham: "Da Egyptens Jndtagelse af den franske Armee synes at være en Hovedaarsag som igien har antændt Krigsluen i hele Europa, saa er General en Chef Kløber af den Mening, at denne Provindses Rømming kunde være et Skridt til den almindelige af alle Nationer saa meget forønskede Fred. Uagtet Fordelene af hans Position i Egypten har han destofør besluttet sig til, at giøre til den Ende de første Skridt, da han ikke kan tvivle om, at det stedse har været den franske Regierings Hensigt at give Egypten tilbage til den høie Port. Med Fornøielse har General Kleber erfaret, at Commodore Smidt besidder alle Partiers Tillid, for at underhandle om denne vigtige Sag. Hans personlige Jndsigter ville sætte ham i Stand til at oversee og behørig skattere alle Forholdene. Bliver den nærværende Krig endnu længere fortsat, kan den for de fleste krigsørende Magters politiske Jnteresse, og det fælleds System, paa hvilken Side end Lykkener, ikke blive andet end skadelig Fra denne Synspunkt betragtet, løber Engeland samme Fare, som den franske Republit. Bliver Egypten nu før og hellere end om 2 Aar forladt saa er den ottomanniske Ports Jnteresse fuldkommen tiltredsstillet derved. Denne Rømmelse forskaffentillige Engeland en stor Fordeel, da det derved bliver befriet fra alle Bekymringer i Henseende til Ostindien. Endelig bortfierner denne Rømmelse fra alle Sider enhver Jde, at Fra sine har et politisk System, hvilket i sig selv er farligt, og hvi Følger tillige vilde trække efter sig det ottomanniske Riges Ruin, og for Engelænderne Forliset af deres ostindiske Colonier og deres Handel i det ottomantiske Rige og med Rusland. Da man nu tilbyder sig at forlade Egypten og det blot af den Aarsag, fordi denne Rømmelse er paa nærværende Tid langt convenablere end sildigere, og fordi det synes bedre at samme paaskynder Freden, end at den skulde blive en Priis for samme efter en endnu længere blodig Krig, saa har den franske Armee, som er stærk ved dens Position og Seiervindinger, Ret til at forlange en ærefuld og passende Erstatning for de Fordeele, som den frasiger sig. Undertegnede Befuldmægtigede foreslaaer derfor Egyptens Rømmelse under følgende Betingelser: 1) at Porten giver alle Besiddelser tilbage til Frankrige, som den under Krigen maatte have taget fra det. 2) At Forstaaelsen imellem det ottomanniske Rige og den franske Republik bliver oprettet igien paa samme Fod. som den var før Krigen. 3) At den franske Armee forlader Egypten med Vaaben og Bagage, saasnart Midlerne til denne Rømmelse forskaffes, og trækker sig til de Havne, som man bliver enige om." Ombord paa Tiger den 29de December 1799. Poussielgues og Desaix. Afskrivtens Rigtighed bevidner. Sidnen Smith. Paa denne Note svarede Commodore Smith følgende: Undertegnede har meget eftertænkt de franske Herrer Commissariers Note for i Gaar, og da han har overveiet, at den indeholder Forslag af et videre Omfang, end det, som var bleven aftalt imellem Hs. Durchlauchtighed Storviziren og ham og forudseet, saa forbeholder han sig at svare definitiv derpaa efter den Conference, som han vil have med Hans Durchlautighed ved sin Ankomst i den keiserlige Leir i Gaza, hvorhen han ufortøvet afreiser. Han troede imidlertid, at ikke kunne bedre svare til den Aabenhiertighed, som de Herrer Commissarier have viist ham end naar han meddeelte dem Udkastet af det Svar, som han vil meddele Hs. Durchlauchtighed Storviziren til Overveielse, førend dette Svar bliver forelagt dem i behørig Form. Dette skeer ogsaa i den Hensigt, paa det de selv kunne foreslaae saadanne Modificationer eller Forandringer, som de holde for tienlige, i det undertegnede er beredt til villig at anhøre deslige Forslag, for at lette et Desinitiv=Arangement, for saavidt samme ikke er stridende mod de Forpligtelser, som ved Tractaten imellem Storbrittannier, og Porten af 5te Jan. 1799 ere blevne indgaaede. General en Chef Kleber paastaaer med Ret, at den franske Armee ikke vil foreslaae noget imod dens egen og dens Nations Ære. Undertegnede erkiender denne Grundsætning, og har Ret til at vente Giengieldelse af samme. Og da intet mere stridet imod Æren, end ikke nøie at opfylde de Betingelser, som ved en høitidelig Forpligtelse ere blevne indgaaede, saa troet han at maae sætte de franske Herrer Commissarier, ved Meddelelsen af efterstaaende Udkast til Svaret paa ommeldte Artikler af Tractaten, i Stand til at bedømme Omfanget af deres Forpligtelser. Ombord paa Tiger for Cap Carmel den 30te December 1799. Sidnen Smith. Note som blev overleveret de franske Commissarier til Svarpaa deres Note af 29de Decbr., hvilken Storviziren havde billiget: 1) Da Porten ikke er den angribende Deel i denne Krig, og ingen Hensigt har at giøre sig større eller fortsætte Krigen, saasnart den har erholdet den fornødne Sikkerhed for dens Existence, dens Uafhængenhed og Rolighed, i Følge den 8de Artikel af Tractaten, som den 5te Januar 1799, er bleven undertegnet med Storbrittanien, saa har den intet derimod, at Sagerne blive igien satte paa den gamle Fod, paa hvilken de besandt sig før de Franskes første Angreb mod den. 2) Da de franske af General Kieber sendte Commissarier ingen Fuldmagt have af den franske Regiering til at slutte Fred, saa kunne de følgelig ikke stipulere noget i dens Navn og ikke heller slutte en Definitiv=Fredstractat. For imidlertid at svare til den første Udladelse fra den franske Armees Side, saa tager Porten ogsaa i Hensigt til dens gamle Forbindelser med Frank tige ikke i Betænkning, at give sin Bekymring tilkiende der ever at den vedet Angreb er bleven nødt til, at bevæbne sig til sit eget Forsvar. Da Egyptens Jndtagelse hidtil har været til Hinder for den almindelige Fred, saa maa dette Lands Røm melse nødvendig føre til samme. Den høie Port vil derfor lade det være sig magtpaaliggende fra sin Side, at bidrage ved alle Midler til hiin almindelige Fred, i det den vil sende en Befuldmægtiget Minister til Kongressen, som formedelst denne vigtige Gienstand torde blive oprettet. Den hele Verden vil tillige være General Klebers Moderation og den Armee, som han commanderer, Tak skyldig. 3) Det ottomannisk Gebeets Garantie af Engeland synes ikke at behøve nogen formelig Fornyelse, saasom Tractaten af 5 Januar kun er et Udtryk af en gammel Jnteresses Felledsskab, som i lang Tid har reguleret begge Magters Opførsel imod hinanden, hvilken vedvarende bestaaer, og naturlig maae bestyrke deres giensidige Forhold og Sikkerhed. 4) Endskiønt man er bereedt til at omringe den franske Armee fra alle Sider; saa giver dog dens Bravour, dens Tapperhed og dens Rygte, da den er uovervundet, al Ret til at troe, at den endnu nogen Tid kunde giøre lang Modstand. Den befinder sig altsa ingenlunde i den Forfatning, at capitulere, og den maae med fuldkommen Ret beholde dens Vaaben og Bagage. Midlerne til at forlade Egypten skulle forskaffes den. Havnene til dens Bestemmelse kunne ikke være andre, end de franske, blandt hvilke skulle blive valgte de, hvor der kan holdes Qvarantaine, hvilket Frankrigs og hele Europas Sikkerhed udfordrer. Ombord paa Tiger for Cap Carmel den 30te Decbr. 1799. Afskrivtens Rigtighed bevidner. Sidney Smith.