Københavns Adresseavis, 1775-10-17
Dette Skrift har faaet Prisen for følgende af Videnskabernes Societet i Gottingen forrige Aar opgivne Priis. Spørsmaal. Hvor mange Arter af Jnsecter gives der, som ere skadelige for Documenter og Bøger i Archiver og Bibliotheker, Hvilke af Materialierne, saasom Klister, Læder, Pap, o. s. v. holder hvert Slags i sær sig til, og hvilke ere de sikkreste og ved Erfaring prøvede Midler, deels til at afholde disse Jnsecter fra Bøger= og Duen ment=Samlinger, og deels til at ødelegge dem Forfatteren melder og sig, at han allerede i mange Aar og med Flid har undersøgt denne Sag. Hvad det første Spørsmaal angaaer, hvor mange Slags Jnsecter der ere skadelige for Bøger, saa holder han følgende, som ofte findes ved Bøger og Papirer, for gandske uskyldige, nemlig Edderkopper, en liden rød Mide (Acarus.) en meget liden hvid Mide, ved hvilken Forf, fandt ingen Forskiel fra den, som opholder sig i Skorpen paa gammel Ost, Larven af Cimer personatus, Termes passatorium, Phalangium Cancroides, Lepiisma Saccharina. Mølarterne, og Attelabus mollis. Forfatteren har ikkun fundet tre Maader, hvorpaa Bøger af Jnsecter have været beskadigelse. Den første og fornemste Skade skeer af Ptinus pertinant, som egentlig har sit Ophold i Træer, men igiennemborer ogsaa Papiret. Den anden og mindre betydelige Skade foraar tager Dermestes panicens, som gaaer efter Klisteret, og med det samme ogsaa gaver Papiret. Den tredie Skade, er den ubetydeligste, og strækker sig ikkun til Læderet paa Franskbindene, der synes, at foraarsages ved flere end et Slags Jnsecter. I Henseende til disse Beskadigelser har F. i de gamle Bibliotheker, som han desangaaende har undersøgt, gjort følgende Jagttagelser: Tallet paa de formædte Bøger, der, ere indbundne paa den nyere Maade uden Bræder, kommer i ingen Ligning med dem, som have Træe=Fylder, og ved disse sidste er ikke saa meget Alderen, som langt meere Træer, Hovedaarsagen til deres Beskadigelse. Ligeledes er beskadigelsen meget sterkere ved samme, og af ganske anden Art, end i saadanne, som ere indbundne uden Træe. Hullerne gaae mestendeels lodret fra Bindet ind i Papiret; og findes ey ofte grenede. De komme nemlig af Giennemgnavningen af Ptii 18 pertinax, den samme, som ogsaa ødelægger Huus geraadet af Træe. Forfatteren har meget ofte fundet den ved Enden af dens borede Hul. Dette Jnseer føder egentlig ikke Papir eller Læder, men dets rette Næring er Træer, fra hvilket det siden ganske æder sig igiennem Papiret o. s.v. Dette synes det at giøre baade som fuldkommen Jnsect og som Larve, og naar det, som mestendeels skeer, støder tvert paa Papiret, i det at det vil udæde sig af Træer, og Bogen er for tyk, saa bliver Ormen siddende i Midten, og døer, i den samme Stilling, hvori den har gavet sig ind. Saaledes har Forfatteren fundet mangfoldige. Det er meget fielden, at der gaaer et Hul tvært igiennem; mestendeels hører det op i Midten. Ligeledes ere de paa langs giennemædte Blade ulige sieldnere, end de tværtigiennemborede. Af denne og andre Omstændigheder drager F. denne Følge, at Papiret egentligen ikke bliver søgt af Ormen; thi da Jnsecterne ikke lettelig døe, førend de have parret sig, saa kan det ikke indsees, hvorfor disse Orme skulde blive fundne døde midt i Bogen, dersom de ikke bleve udmattede ved den langvarige Gaven paa et Legeme, der giver dem ingen, eller liden, eller ikke tilstrækkelig Føde. Hvorfor skulde de ikke heller æde sig ganske igiennem, At Papiret ingen Føde giver dem, slutter Forf, deraf, fordi det Støv, som han har fundet omkring dem, og har betragter giennem et Forstørrelsesglas, har altid. seet ud som uforandret Papiir, (Slutningen følger.) og ikke, som Excrementer. Nyheder.