Berlingske Tidende, 1790-03-22
Til flere Tider har der været en Forberedelses=Commission i Krigssager, i hvilken Personerne have afvexlet efter Omstændighederne; men i denne sidste Krig blev ingen af Raadet, hvoraf trende burde have været tagne af Militairstanden, kaldet til denne Raadslagning; meget meere blev Rigsraaden og Oberstatholderen, Baron Carl Sparre, udelukket derfra, uagtet han allerede var antegnet. Hvad deri blev besluttet, var Hs. Majestæt Kongens høie Beslutning, som selv var nærværende. Den kan vel altsaa ikke fortiene Navn af en Forberedelse, uden maaskee deraf, at den nærværende Krig blev sammesteds tilberedet. Man merkede megen Jver i Anstalterne, og ikke mindre i Overlægget. Mange Forandringer bleve gjorte i de forrige Indretninger. Jngen Vanskeligheder, ingen hindringer reiste sig; thi ingen af Medlem merne havde nogentid seet Krig. J Henseende til Krigsrustningerne i Carlscrona, et af de første Foretagender, var intet at drage Omsorg for i alt, hvad der kunde komme an paa en Chapman, og angik Skibsbyggeriet, samt det dertil hørende Mechaniske. Men Mangelen i alt det øvrige blev beserfaret i Søetræfningen ved Hogland, da den Svenske Flaade havde gaaet forloren, dersom ikke Hs. Kongelige Høihed, Storadmiralen Hertug Carl, havde fundet alt i sig selv, da alting, saa at sige, fattedes. Den Russiske Flaade var stærkere og havde Fordelen af Vinden; men blev dog slager, og maatte trække sig tilbage. Seieren kunde ikke fortsættes; thi der var Mangel paa Kugler, uagtet man under Træfningen havde været sparsom med Jlden. Dette skulde ikke været hendet, naar ethvert Skib, enhver Fregatte havde faaet saa megen Ammunition, som Krigsbrug fordrer. Her saae man en Svensk Prinds, som i sit Overlæg spurgte de meest drene Berling. Erfarne til Raads, var standhaftig i Faren og sig selv allene nok. Man skulde sige, at han havde meddeelt høie og lave Officerer, samt den hele Besætning af Soldater og Matroser, sin Tapperhed, dersom samme ikke var dem medfødt. Dog - nok herom. Sagen taler for sig selv, og vor Prinds vandt en udødelig Ære. Foruden Kugler savnede man endnu en anden Nødvendighed, nemlig Materialier til Skibenes Reparation. Det var umueligt, at holde Søen længere. Flaaden løb ind i Havnen ved Helsingfors, og efterat den Russiske bovde repareret i Cronstadt sin i Slaget lidte Skade, lagde Admiral Greigh sig med en af 27 Skibe, bestaaende og næsten dobbelt saa stærk Flaade, som den Sven skee, for Sweaborg. Nu fandt man anden Gang og med endnu større Fare for den Svenske Armee og det hele Rige, hvor lidet man kunde forlade sig paa den givne Efterretning, at der var i Cronsstad kun nogle uduelige Fyrreskibe og ingen Matroser. Herved blev al Communication med Sverrig, sperret, og de Svenske Kyster blotstillede for Mord og Brand. Armeen kom ogsaa over til Finland; det lod, som det var en Nødværge; men Anstalterne paa Svensk Side og Tilrustningerne vare af saadan Beskaffenhed, at Russerne ikke havde nødig at frygte for, at de ikke skulde saae Tid og Leilighed nok, til nogenledes at forsyne Frederichshavn med Mandskab og de nødvendigste Fornødenheder. - Ved Armeen var der neppe saa stort Forraad af Proviant, at man kunde komme ud dermed til Slutningen af October Maaned. Adskillige Regimenter manglede Overkjoler og andre Fornødenheder til deres Underholdning; og Mangelen paa Ammunition var ved Armeen ikke mindre end ved Flaaden. Vel blev der afsendt Kanoner, men Hestene til at bringe dem frem med fattedes. Lavetterne vare endog brugte for Frederichshald og følgelig over 70 Aar gamle. Alt var blandet i hinanden og indpakket uden nogen Fortegnelse derover; endog før Jndskibningen blev det ikke efterseet, om Kanonerne vare i Orden og forsynede med de nødvendige Ting. De, som ansee en Undersøgelse i dette Tilfalde for overflødig, røbe den største Uvidenhed, og det maae være dem ubekiendt, hvormeget Kuglens Gang kommer an paa Lavettens Tilstand. Dette vil sige, ligegodt, hvor Kuglerne treffe. Saa= og ikke anderledes var Forfatningen ved den første Ankomst til et blottet Land, hvor Folket truedes med Hungersnød. Arbeider blev ikke rigtig inddeelt; Rapporterne, endog de sædvanligste udebleve; der, hvor Ordrer behøvedes, kom ingen, og de som kom, vare udfærdigede paa et blot Lykketref, uden Overlæg i Henseende til Tiden og Nødvendigheden, ja ofte af de mest Uerfarne. De mange Stafetter og Extraposter angaaende Marcher og Contremarcher vare sande Beviser, paa Uorden og vaklende Ordrer. Følgerne deraf bleve og snart synlige. Nyeslot blev forgiæves bloqueret, og Fridrichshavn, som imidlertid havde havt Leilighed til at besætte sine Volde med 100 deels brugbare deels ubrugbare Kanoner, og at forstærke sin Garnison, blev angreben uden Kanoner. De finske Tropper, som siælden havde nogen Nat frie, bleve fortrædelige og begyndte at murre, og just som man var i Begreb med at indslutte Fæstningen, og at frembringe Artilleriet samt andre Nødvendigheder til et formeligt Angreb, maatte man allerede være betænkt paa Retraiten. Aarsagen hertil, der ogsaa blev anmeldt i de indenlandske Tidender, var, at Mandskabet havde kun Proviant for 2 Dage. Paa denne Maade var Flaaden equiperet og afseilet og Armeen udrustet og transporteret. Beleiringen blev foretage og inden en Tiid af 3 Maaneder igien ophævet. Misfornøielsen over Udrustningen og de første Foranstaltninger voxte end mere ved dette ulykkelige Forsøg mod Friderichshavn, og man sagde lydelig: De Kloges Raad foragtes og følges ikke Armeens Roes og Ære stilles blot og Soldatens Liv opoffres, og hvorfor, ikke for Kongen eller Riget, men kun for de Selvkloges Uerfarenhed og Forvaltning, som endnu behøve de, at blive underviste og veiledede af andre. Siden bleve og disse, den ene tidligere, den anden sildigere skaffede bort, og derved opkom og meere Orden og Rolighed. Hs. Majestæt Kongen reiste derpaa bort fra Armeen og tilbage til Sverrig, hvor han og lykkelig ankom til Gothenborgs Redning. Commanden blev imidlertid overdraget Hs. Kongel. Høihed Hertug Carl. Nu var vel den savnede Orden igien oprettet; men derved var ikke Mangelen paa Levnetsmidler og andre Fornødenheder hævet. Denne Mangel tog ikke mindre til end Kulden, saa at de allernødvendigste Fornødenheder fattedes. Om endskiønt nogle Remisser ankom, saa kalder jeg dog dette intet Forraad af Penge; thi Officererne fik i hele 3 Maaneder ingen Tractement og Arbeidsfolkene ingen Løn, uden hvilken de dog ikke havde noget at leve af, og ofte vare udsatte for den Forlegenhed, ei engang at kunde finde noget tilstrækkeligt Forraad af Levnetsmidler. Soldaten maatte hele Dagen igiennem lade sig nøie med den halve Portion, og hvorledes kunde det være anderledes, da der kun var anskaffet Forraad for en vis Tid, efter hvis Forløb Tilførselen blev usikker og vanskelig.