Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-03-14
Blandede Efterretninger. De fleste Læsere vide nok ikke, hvad Fag ging er, noget som bruges paa de engelske Gymnasier. Alle Drenge i de høiere Klasser indtil den femte nedad, og ofte indtil den fjerde, have fra umindelige Tider tilegnet sig en Ret, som deres Foresatte ikke misbillige, nemlig at alle de lavere Klassers Drenge maae være deres Tjenere, saaledes at de maae skrive for dem, løbe Ærinder, pudse deres Støvler og Klæder, opvarte dem ved Bordet offr. Dette System, som fuldkommen svarer til de gamle tyske Skolers Penalismus (og de gamle danske Skolers Brug) kalder man Fag ging, og den til Skopudser nedværdigede Skolediscipel er en Fag. Almindeliqvis være Drengene taalmodigen deres tunge Skjæbne, thi tung kan den kaldes, fordi den er blandet med en temmelig Portion Tyrannie; den offentlige Mening forbinder ikke noget vanærende dermed, og deres Fædre sige dem, hvorledes de ogsaa maatte i deres Ungdom være Fags, men det som især trøster dem, er den Udsigt, at om et Par Aar forvandles de selv fra Slaver til Tyranner. Det kan ikke være Tvivl underkastet, at jo et saadant System maa virke fordærveligt paa Ungdommens Tænkemaade, men Skikken er gammel. For kort siden har denne slemme Sædvane frembragt en Begivenhed som gjorde Opsigt. Paa Gymnasiet i Winchester, kaldes de ældste Elever, Ynglinger paa 17 til 18 Aar, Præsekter, og disse udøve en stor Magt over de andre Elever. Jblandt Andet have de tiltaget sig den Ret, imedens de spise Frokost, at beordre et Antal Fags, som fra en Skambænk maae see paa deres Maaltid, at de maa lystre ethvert af deres Vink. Om Sommeren har enhver Præsekt, kun en Fag, og blot af de fire nederste Klasser, men om Vinteren, naar der skal gjøres Jld paa, ristes Brød, og megen anden Tjeneste forefalder, har enhver af disse Despoter to Fags; og da maa femte Klasse, som staaer imellem Herre- og Tjener=Klassen, ogsaa gjøre Tjeneste; men for nogen Tid siden toge Kommandorerne af femte Klasse ogsaa Sommeren i Beslag, og fandt en temmelig nøjagtig Lydighed. Kun en sextenaarig Yngling, en Broder til Sir Alexander Malet, beraabte sig paa Skolens gamle Skikke, og vægrede sig ved at adlyde en Præfect, som befalede ham, at begive sig til Spisesalen, for at varte op. Præsekten, vilde med en af sine Medpræfecter prygle ham, men adskillige af hans Kammerater hindrede det, og bandt begge Tyrannerne med Strikker. Saavidt var det Drengestreger; men Sagen tog alvorligere Vending, thi Gymnastets Forstander re legerede den unge Malet med fem af hans Kammerater af Skolen, og vil paa ingen Maade optage ham igien, trods Broderens Bønner, fordi han, som han siger, derved vilde gjøre Skoletugten Skade. Nu maa man vide, at Relegationen har her meget vigtige Følger, thi en Relegeret kan, af hvilkensomhelst Aarsag han end maatte være bortviist, ikke antages ved noget andet Gymnasium eller Universitet; han kan altsaa aldrig blive Præst ved den herskende Kirke, ligesom der ved flere Leiligheder nægtes saadanne unge Mennesker Adgang, saasom til Advocatstanden, Militairet og Marinen, en skrækkelig Straf, som næppe den største Ungdomsfeil kan retfærdiggjøre. Sir Alexander Malet har bekjendtgjort ved Trykken den hele Begivenhed, som kan have den Følge, i det mindste hvad Winchester angaaer, at mange Forældre tage deres Sønner ud af Gymnasiet. Klart er det, at Tyranniets Tid nærmer sig sin Ende, og hvad enten det viser sig paa Troner og i høiere Kredse, eller i Skole-Staterne (destoværre allerede altforlænge Slavesinds og Desspotismes Mistænk), maa det svinde for Sandhedens mægtige Lys. (Morgenbl. f. geb. St.