JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Adresseavis for Børn, 1779-03-31
Handels-Efterretninger. Du siger du har Lyst til Handelen Niels hvorfor ikke til Bogen? – Nei min Fader, for der hører saa meget til inden man kan komme frem og blive til noget i Verden ved Bogen; først gaae i saa mange Aar, og pine sig med dette Latin og Grædsk inden man kan blive Student, og naar man saa er bleven Student, saa gaae lige saa lenge inden man kan blive Præst eller Procurator, eller hvad det kan nu være, og vil man vente at komme nogen Vei, saa maae der idelig henges i disse Bøger, og studeres baade Nat og Dag; derimod naar jeg kommer til Handelen, saa behøver jeg kun en 3 a 4 Aar, saa veed jeg hvad en Svend eller Contoir-Betient veed, og ligesaa snart jeg er bleven Svend eller Karl, saa kunde jeg og gjerne være Kiøbmand, for det er jo gesvindt lært, alt hvad en Kiøbmand har at lære Meener du det min Søn, Nei da maae jeg give dig et andet Begreb om denne vigtige Stand. Et Menneske, som har Lyst til at blive en retskaffen Handelsmand, behøver nok saa meget at studere, som en Student. - Hvordan da min Fader, – Det skal jeg sige dig, 1. Maae han perfect forstaae Regnekonsten og deri besidde en stoer Færdighed. 2. Skrivekonsten, ikke allene at han kan skrive net og ziirlig, men at kunde sammensætte et for for Børn. nuftigt Kiøbmands Brev, og at forklare sig i Korthed. 3. Geographien, for at vide alle Stæders Beliggenhed og Forfatning, og hvad ethvert Land producerer, hvad Handel der drives paa ethvert Sted, og kiende alle Søehavne og Handels-Stæder. 4. Natur=Historien, for at vide hvor enhver Vahre hører hiemme og forskrives fra, kiende deres Oprindelse, deres Forskiellighed, Tilberedning, Sortering, Priis og Værdie, deres Conservation, deres Nytte og sande Brug, vide om de ere ægte eller forfalskede. 5. Bør han og vide noget om Handels-Rætten, Vexel=Rætten, Søe-Rætten, og ikke allene kiende alle de Love og Forordninger, som angaae dette, men endog vide Maaden hvorledes man heri forsvarer sin Ret, og kiende enhver Brug og Vedtægt, eller saa kaldet Formalitet. 6. Kundskab om den udenlandske Handel, og de vigtigste Handels=Contoirer i Europa Sprogkonsten, alle levende og i Handelen. meest forekommende Sprog, især Hollandsk, Tydsk, Fransk, Engelsk, for at kunde i fornødne Tilfælde forklare sig i ethvert, og baade skrive og tale samme. Han bør have Jndsigt i Mannufactur og Fabrigoskonsten, for at kunde dømme om Vahrens Bonite, og vide deres Natur og Behandling. 9. Han bør kiende alle Myndter og deres Gehalt,
Adresseavis for Børn, 1779-03-31
Gields Advarsel. Jeg lader herved Antonette Sophie advare, at hun leverer mig det Sølv-Fingerbølle tilbage, som hun laante forleden Dag af mig, da hun havde tabt sit, for ifald min Mama skulle spørge efter det, saa vilde jeg kuns faae Fortreed, naar jeg ikke havde det, desuden saa skal jeg selv bruge det. Hun bør være lige saa villig at holde hvad hun lover, som jeg var at laane hende det, saa fremt hun en anden Gang ikke vil vente, at man negter hende saadanne smaae Tienester Cicilia.
Adresseavis for Børn, 1779-03-31
Bekiendtgiørelse. En lille Jomfrue, hvis Navn man ikke vil nævne, som ellers er begaved med gode Egenskaber, har paa nogen Tid viist sig meget uartig i Skoelen under Jnformationen, ja hun er bleven saa uregierlig, at hendes Lærerinde har ondt for at styre hende. Sine Bøger river hun i stykker, og er nagtsom i den høieste Grad, naar hun bliver hentet hiem, vil hun ikke lade sig holde ved Haan III Avis, Haanden, men finder en Fornøielse i at gaae i al Skarnet, ret som en forvildet Gade Dreng. Er hun hiemme, saa opfører hun sig saa vild, at man nesten maae binde hende, faar hun imellem smukt Dukketøi, saa brækker og river hun det kuns i stykker, og det, som endnu er det værste, hun har paa nogen Tid begyndt at føre Sladder imellem Pigerne og Forældrene. Aldrig vil hun holde sig reen; kort, hun er bleven et meget uartigt Barn og foragter alle gode Formaninger og Rettelser. Dersom hun ikke forbedrer sig, saa maae hun vente, at hendes Navn offentlig bliver Bekiendtgjort i disse Blade. Til Kiøbs.
Adresseavis for Børn, 1779-03-31
Alle Slags Have-Froe er at faae til kiøbs hos Gartnerne. Mange af vore unge Læsere veed maaskee ikke engang hvad dette Froe vil sige. De have ikke alle Haver at gaae i, for at see hvortil det bruges. Men naar jeg siger dem, at be hverken kunde have Guule Rødder eller SillerieRødder, hverken Porre eller Persille, hverken Sallat eller Portulak, hverken Kaal eller Kyrvel, og alle andre Kykken Urter og Have-Gevexter, uden vi havde dette Frøe, saa seer de allerede, hvor nødvendigt det er. Dette Frøe, saaes hvert Slags for sig i smaae Breder i Haven. Efter nogle Dages eller Ugers Forløb, groer det op i smaae Spirer, eller Planter, naar de da har naaet en vis Vext, saa optages disse Planter, med Roden, og omplandtes i andre Breder hver for sig, hvor de da voxe til Fuldkommenhed, og giver os omsidder alle de Urter og Rødder vi behøve i Kiøkkenet og i vore Huusholdninger, Saaledes groer alle Ting op i Naturen ved Frøe-Kornet, som voxer paa Marken, er ikke andet end et Frøe. De største Træer i Skoven er allerførstspiiret op ved et Frøe til en Plante, fra en for Børn. Plante til en Spire, fra en Spire til et lille Træe, og fra et lille til et større, indtil det er bleven saa stort, som vi see det i Skoven. Det er Guds Almagt allene, som kan giøre disse store Ting, men vi vor kiende den endnu nøiere: Naar vi høre at af eet eneste Frokorn, kan vore nogle tusende igien, saa falde vi vist nok i Forundring, og priser Skaberens runde og milde Haand imod os. For Exempel, Paa et eneste Boghvede korn, som opskyder en Stilk med mange smaae Greene og Blade og bær Blomster, vorer over to tusend andre Korn. Af eet eneste Tobaksfrøe, høstes i et Aar 360000 Frokorn, og eet eneste Valmekorn, kan formere sig saaledes, at man i to eller tre Aar kan besaae en heel Mark dermed. Nu spørger vel mine unge Læsere, hvor man faaer dette Frue fra, som man saaer, Det ene Aar giver det efter de andet. Naar en Plante faaer lov at voxe, sætter den et Slags Blomster, disse florerer en kort Tid, saa falde de af, og efterlader adskillige Froe-Huus. J et af disse Frøe-Huuse ligger nogle hundrede, sa maaskee tu sende Frokorn; hvilke naar de ere modne, vil les af og forvares til at faaes igien. Hvor ta der vi os ikke, naar vi tænker paa denne Forsynets Huusholdning, og kan vi vel takke den gode Gud nok for saa rige Velsignelser, Tabte Sager.
Adresseavis for Børn, 1779-03-31
En lille Moderløs Pige har tabt alle de Formaninger hendes fornuftige salige Moder havde givet hende. Skulde nogen finde samme, vilde de behage at melde det hos Jomfrue Elise, som lover en Findeløn af hundrede Velanstændigheder og arrige Opførseler, da det vilde være hende overmaade vigtig at finde det tabte, hvis Kostbarhed nu, da hun savner sin Moder, vil være hende gandske uundværlig! Subskribenterne, ere end videre. Mar Kiær. Jfr. Juliane Maria Aarestrup. fr. Sophie Kiær. Jfr. Lund. Msr. Johan Christian Holm. Mr. Olluff Frederich Hole. Junker Axel Friderich Bille, i Fyhn.
Adresseavis for Børn, 1779-04-07
Aar. Nummer Første. de Aargang. for Onsdagen. den. den 7 April. Papegøien kan leve i tredive Aar. Naar nøie Opvartning den idelig faaer Opløsning. Paa Spørsmaalet i Rummer 13. Alle Skabninger paa Jorden, undtagen Mennesket, er kun givet Evne til at bekymre sig for det Nærværende, og fyldestgiøre Sandserne; der for see de need af mod Jorden, og kun der søger at tilfredsstille deres Begierligheder; men Mennesket, som ikke allene er den ypperste Skabning, men endog begavet med et ædlere og udødelig Væsen, blev af Skaberen givet en oprettet Skikkelse, deels for at udmærke dets Fortrin for Dyrene, deels for at være meere beqvem til at udføre alle de store Gierninger, som Gud havde givet dem Kraft til at udføre paa Jorden; men fornemmelig for at udbrede dets Betragtninger give dem Leilighed at skue og beundre Skaberens Underværke, saavel over dem, som rundt omkring dem; og vende deres Tanker op ad til den Gud, som en Styreren af det Hele, og med en hellig Ærefrygt, og Hiertets opløftelse at vandre for hans Ansigt.
Adresseavis for Børn, 1779-04-07
Spørsmaal.
Adresseavis for Børn, 1779-04-07
Hvad for et Slags Folk udmærke sig meest blant alle Mennesker, Kundskaber om Fædrenelandet.
Adresseavis for Børn, 1779-04-07
Forleden da den lille Claus gik i Skole, sad et fattigt tigger Barn uden for hans Forældres Dør og græd; Claus tænkte det var for Mad, og rakte den fattige lille Pige, sin Kringle; – Nei sagde hun, han skal have mange Tak, jeg er ikke sulten. Hvorfor græder du da, spurgte Claus, – at jeg tænker paa hvad der skal blive af mig i Verden Han og de andre Børn kan komme i Skole, og lære noget, og jeg maae gaae paa Gaden, og lærer ingen Ting. Min Moder er fattig og har ingen Raad til at holde mig i Skolen.
Adresseavis for Børn, 1779-04-07
Den lille Ludvig, som er saa meget for at kryde paa Brændestabler, Stiger, ja saa gar paa Tagene og flere Stæder, hvor han intet har at bestille, var forleden Dag klavred op af en lang Stige, som stod opreist til et Huus. Da han var kommen paa det øverste Trin, raabte han til sin Broder, som gik neden for i Gaarden, Christian, see hvor stor jeg er nu - Det var bedre du sagde: See hvor klog jeg er, og blev kiønt neden paa Jorden, svarede Christian; hvor læt kan et Trin gaae i Stykker, og du falde ned og slaae dig fordærvet, saa laa du der – Neppe var dette sagt, førend det skede, Ludvig faldt need, brækkede sin Arm, og ilde tilreedte sit Ansigt.
Adresseavis for Børn, 1779-04-07
Reisende. Jndpasserede. Jomfrue Henriette fra Landet, for at lære Artigheder, og de Ting, som hører til den honette Levemaade; man vil raade denne lille Pige, at hun stedse husker paa sin Moders Formaninger, og paa det de altid kan staae hende i et levende Minde, vil vi anføre dem her: Giv stedse Agt, min Datter, paa de fornuftige og dydige Børns Handlinger, og følg deres Exempel. Vær agt paagiven ved enhver Underviisning, som din Lærerinde giver dig, ved Klogskab og Dyd giør man sig alene baade elsket og æret i Verden, og dette kommer ikke af sig selv, men maae læres; Fornøi dig paa en anstændig Maade; men lad ikke Fornøielser være allene Maalet for dine Ønsker og Bestræbelser; de ere kun givne for at giøre os desto færdigere i Flid og Duelighed. Vær ikke stolt over din mindre formuende Medsyster, har hun ikke den Kiol, det Sæt, de Skoe, de Sløifer, de Bukler du har, hun har maaskee ligesaa got et Hierte, ligesaa smuk en Forstand, og det er jo dette mit Barn, som allene giør Børn Ære, bland dig heller ikke i Sælskab med de vilde og flygtige Jomfruer, som bryde sig blot om at brillere med deres Flagerstads, og for Resten hverken veed det ene eller det andet, ei heller bryder sig om at vide mere, end at bryste sig af deres Stad, snakke høit og lee. Følg ikke deres Sæder, lad dit Øie ikke lokkes at gaae i deres Fodspor, eller dit Hierte bedrages at tage Deel i deres Glæder. De ere for Børn. smigrende, men de vare kun til en Tid, Letsindighed føder Daarlighed, og Daarlighed, Græmmelse og Armod. Ungdoms Blomstret visner snart, og naar det glatte Ansigt begynder at folde sig, saa staaer den blotte Uvidenhed tilbage, og ingen agter meere paa den falmede Rose. Et dueligt Barn, min Datter, som forener en oplyst Forstand med et ædelt og from Hierte, er en Engel paa Jorden. Hun opvoxer til sin Skabers Ære, og alle sande Lyksaligheder gaaer hende i Møde. Guds Forsyn følger hende paa hendes Ungdoms Bane, og naar hun bliver gammel, saa skal enhver Rynke i hendes Pande, bringe hende nye Ære, og Daaren selv have Ærbødighed for hende.
Adresseavis for Børn, 1779-04-07
Paadømte Sager. Papa sad paa Domstolen i sit Sovekammer, og kaldte den lille arresterede Peter for sig; Arrestanten mødte under Geleide af sin ældre Broder, for den faderlige Ret. Har du ikke taget Kirsebær i Haugen, Jo, min Fader, men jeg tog kun et Er det ikke forbuden dig, at røre ved noget Træe, eller tage noget af Frugten selv Jo men jeg tog kun bare et. Gav jeg digda lov at tage er og ikke flere Net Hvad var mine Ord til dig At jeg ikke maatte røre nogen Frugt i Haugen. Nu har du jo rørt og spiist et Kirsebær og altsaa overtraadt min befaling. Ja min Fader. Og hvad Straf sadte jeg for dig om du giorde det: Jeg skulde have hug. Nu vel min Søn, du har dømt dig selv, og det er altsaa billigt jeg opfylder mit Løfte. Dommen bliver altsaa denne: Paa det lille Peter, ikke skal lære sig til paa Smaatting at blive Tyv, og vænnes til ved Kirsebær og Æbler at stiæle Penge og Ting af stoer Værdie, og tilsidst blive greben og straffet offentlig, saa kiendes for Ræt, at han bør have sine Hug uden Skaansel. Dommen blev strax fuldbyrdet, og aldrig stial Peter siden.
Adresseavis for Børn, 1779-04-14
Aar. Rummer Første Aargang. for Onsdagen. Sorn. den 14 April. Ved gamle Folk bør Børn ei lægges, Da Barnets Sundhed derved svækkes. Opløsning. Paa Spørsmaalet i Nummer 14. Dan der vel være noget Folk paa Jorden, som meere fortiener vor Opmærksomhed end det Jødiske, Et Folk, Gud ligesom selv har opelsket, stammende alle fra den mærkelige store GudsMand Abraham, som Gud gav den herlige Forjettelse om et Afkom, i hvilket alle Slægter paa Jorden skulde velsignes; Et Folk, for hvilket Gud, uagtet dets Stivhed, dets Knurren, dets Misfornøielse, dets Oprør, dets kiødelige Sindelav, har viist saa underfuld en Omsorg, og med meer end faderlig Langmodighed overbaaret med deres Halvstarrighed og Opsætsighed; Et Folk, den Evige ligesom selv har regieret paa Jorden og kaldet sit Folk, og deels brugt til at tugte rebelske og afgudiske Nationer med, deels at udføre de Underværker ved, som vidne om, at han er Overherren, som bør frygtes og tilbedes; Et Folk, som Gud aabenbarede sin Villie for, og betroede sit umiddelbare Ord til, der siden en udbredet over den ganske Verden, og paa hvilken den sande Religion er bygget; Et Folk, mærkeligt, fordi det behagede den Allerhøieste at lade iblant det, efter sin hellige Forsættelse, føde den lovede Messias, Jesus Christus, som lærte os de saligste Kundskaber om Menneskets Frelse og Forligelse med Gud; Et Folk, under hvilket denne guddommelige Person, som var baade Gud og Menneske, og ikke kiendte til Synd, blev formedelst deres Blindhed, sandselige Forventninger, stive og haarde Hierter, foragtet, forfulgt, voldsom antastet, dømt, mishandlet og dræbt, paa det Spaadommene skulde opfyldes og Forsoningen efter den Æviges Plan udføres; Et Folk, hvis mægtige Rige omsider maatte falde, og formedelst dets Rasenhed undergaae og adsplittes, og dog, uagtet dets Forfølgelse og Adspredelse over hele Jorden, er bleven ved Magt indtil denne Dag, for at være levende Vidner om Guds Underværker i fordum Dage, og talende Beviser paa Guds Storhed, Kierlighed, Langmodighed og underfulde Omsorg for det menneskelige Kiøn. Bør vi nu vel med ligegyldige Øine betragte en Jøde, Spørsmaal. Hvad er det rareste Syn paa Jorden. Kundskaber om Fædrenelandet.
Adresseavis for Børn, 1779-04-14
J hele Dannemark er, foruden Hovedstaden Kiøbenhavn, 63 Stæder og 29 smaa Kiøbstæder. Man beregner Folkemængden i Dannemark Avis mark til 2 Millioner Mennesker. Nationen eller Folket deles i fire Hoved=Stænder, nemlig Præste-Standen, Krigs-Standen, Borger-Standen, Bonde=Standen, under hvilke Stænder AdelsStanden, Embeds-Standen og alle andre Stænder høre. Den danske Adel har ikke allene Jagt Strand- og Fiskerrettighed, men endog Ret til at kalde Præster ved deres Godsers Kirker, og at hæve samme Kirkers Jndkomster, samt Rettighed til at kalde Birkedommere og Birkeskrivere ved deres Godsers Birketing, hvor deres og de res Underhavendes Sager og Processer ved Lov og Ret afgiøres. Ligeledes har de allene Ret til at oprette Stam-Huse. Lehns=Herrer, Baroner og Grever, som udgjøre den høiere Adel, er allerførst bleven indført af Kong Christian den Femte. De besidde, foruden de nylig anførte adelige Privilegier, følgende Herlighed eller Majorat=Ret, som det kaldes, hvorved den ældste Søn faaer Baroniet eller Grevskabet. Et Grevskab skal bestaae af 2500 Tønder Hartkorn, og et Baronie af 1000 Tønder Hartkorn. Bed en Tønde Hartkorn forstaaes saa meget Land, som behøves til at saae en Tønde Rug, en Tønde Byg og en Tønde Havre i Greverne have og det Fortrin, at Biergværker, saavel som alle de Skatter eller saa kaldet Dannefæ, som findes i Jorden af deres Eiendomme, tilhøre dem allene. Naar de bygge Gaarde eller Pallaier i Kiøbenhavn, saa ere saadanne Gaarde eller Grevelige Pallaier frie for Grundskat og Jndqvartering. Den ældste af de res Sønner tilfalder og disse Grevelige Pallaier tillige med Grevskabet. Høre Greverne til den første Classe i Rang Forordningen, saa kaldes de Deres Høigrevelige Excellence.
Adresseavis for Børn, 1779-04-14
Correspondence. Elskværdige Broder. Lykkelig og vel er jeg kommen her ud paa Landet til min kierlige Moster. Jeg har allerede tre Gange besøgt Præstens og Forvalterens. O! hvor frit og simpelt lever man her lille Broder. Jeg behøver hverken at sidde for en Haarskiærer eller en Pynterskes Hænder; thi tænk, hvor ligefrem man besøger hver andre her, i daglige Klæder, ja saa gar i Natrøyer. Jkke det allermindste er man chineret. Enten jeg gaaer over Gaden eller i Stuen, saa har for Børn. jeg lige mange, som seer efter mig. Man bryder sig her ikke om Moder eller Ceremonier, og mindre har man nødig at frygte for, at nogen skal kritisere eller lee en ud. O! det er et herligt Liv dette Land=Levnet. Fra Morgen til Aften er jeg i Haven, og seer paa Faster, som saaer Frøe, sætter Planter, og pyndter Haugen. Hvad mener du jeg kan allerede rive Gangene og luge. Jo jeg takker, det er en Fornøielse min Broder, som er ubetalelig, og jeg byttede ikke med Kiøbenhavn, om man saa aldrig gav mig det. hvor nær, tænker jeg saa til, er man her Uskyldigheden. Her kan man baade tænke og tale frit, her synger Bondepigen ligesaa galant, synes mig, som Sangerinden paa Skuepladsen, i det mindste mere uskyldig; her hører jeg Fuglene, her jeg vandrer hver Dag mellem det Grønne, og er et glad og stille Vidne til Naturens hele Fryd! O! min Broder, hvor født flyde de jevne Dage, hvor Hierte og Handling kan følges ad, hvor jeg meere kan føle Gud, kiende Livets Værd og tilbede ham. Lev vel, min Broder, snart venter jeg i min lille Løvhytte at omfavne dig, og fortælle dig tusinde Gange meere om min Lyksalighed. Fredericha. Nyeheder.
Adresseavis for Børn, 1779-04-14
Den lille Leopold havde ofte hørt hans Fader sige, at Børn endnu ikke vidste, hvad der var det bedste, og at de derfor altid skulle raadføre sig med de Ældre, men enten havde han ikke ret forstaaet det, eller glemt det. Nu havde hans Fader ladet afdeele to smaa Beeder eller Rabat ter i Haugen, som skulle tilhøre ham og hans Broder Frans, enhver sin nemlig, og nu fik de tillige Lov at giøre sig samme saa nyttig og fornøielig, som de bedst kunde. Frans erindrede sig, hvad hans Fader saa ofte havde sagt, og bad Gartner Jacob, at han vilde sige ham, hvad han skulle plante i sin lille Hauge.
Adresseavis for Børn, 1779-04-14
Gartner Jacob gav ham smaa Buske, Blomster-Rødder, unge Torne med Rødder og andet mere, der altsammen saae ud som Ukrud, og unyttig Tøy, men Frans plantede dem paa Gartner Jacobs Ord, Nu lille Leopold, sagde Gartner Jacob, skal jeg og give ham noget til hans Hauge? – svarede Leopold, hvad skal jeg med dette hæslige Snaus, Avis. Snans, Nei min Hauge skal blive anderledes pæn. Derpaa besatte han den rundt omkring med alle Slags afplukkede Blomster, og Jacob tang stille og smaaloe. Dagen derefter saae Leopold, at alle hans Blomster vare visnede, og plantede andre i deres Sted, som han paa nye afplukkede; men ogsaa disse visnede; Nu blev han fortreden, og plantede nye Blomster tredie Gang, men disse havde ikke bedre Lykke. Efter nogen Tids Forløb saae han imellem de smaa Buske, som hans Broder havde plantet i sin Hauge, noget rødagtig, og spurgte sin Broder, hvad det kunde være; da de skulle see til, saa var det modne Jordbær, Ak, sagde nu Leopold, havde je dog ogsaa plantet saadant noget i min Hauge Nogle Dage efter blev han atter noget vaer i sin Broders Hauge ved de plantede Torne, og da han skulle see til, saa var det Hindbær. Nu blev han bedrøvet, og græd over, at han ikke ogsaa havde plantet saadanne Torne. - Spiis, om du har Lyst, sagde Frans, og betragt dem som dine egne; men foragt en anden Gang ikke fornuftige Folks Raad.
Adresseavis for Børn, 1779-04-14
Skuespil. Fortsættelse af Sommer Scene. (See næst forrige No.) Karl. Jo men Tromand. Thi de fine Folk med de smukke Klæder og de bløde Hænder, dem kan man jo dog ikke forlange saa groft Arbeide af. Karl. Men saa kan vi jo kiøbe Kornet. Tromand. Det er saa Men, hvad jeg vilde sige, Pengene vi skulle kiøbe for, hvor faaer vi da dem fra, thi de veed jo, at Forvalteren leverer deres Hr. Fader en stor Pose fuld af Penge, naar han har solgt Kornet; men naar han nu intet Korn har at sælge, hvad skal han da giøre, Karl. Ja det er sandt. Tromand. Og nu Fiskeren, som fører Fiskene til Torv, og bringer Penge derfor hiem til de res Fader, naar vi nu ingen Fisker havde, som kunde fange og sælge os Fiskene, hvorledes skulle vi da bære os ad? Karl. Ja det er ogsaa sandt. for Børn. Tromand. Og nu han, som rygter Qvæget, og lugter saa ilde, naar man kommer ham nær hvem skulle giøre hans Forretning, og nu veed de jo dog, at naar Qvæget ingen For ring faaer, saa faaer vi andre heller ikke hverken Smør, Ost eller Mælk, og endnu mindre sælger deres Papa saa mange Tønder Smør, som han faaer de mange Penge for, Ladefogden bringer ham. Karl. Det er rigtig nok. Tromand. Betænk nu selv, hvad vi skulle giøre, naar vi ingen Penge havde, Enten maatte vi omkomme, eller betle vort Brød, hvem har vi da at takke, som er Aarsag til, at vi ikke har dette nødig! Karl. Dem, som fortiener og Pengene. Tromand. Saa maae det altsaa være disse snavDaglønnere, disse Bønder, som dyrke Jorden, disse Rygtere, som oppasse Qvæget og Fiskerne med de grove Hænder, som arbeide Dag og Nar i Vandet. Betænk, kunde de fine Folk, om man sadt dem i deres Sted, vel fortiene os saa meget som de, kunde de vel saaledes Arbeide. Karl. Nei, det kunde de vist nok ikke. Tromand. Blot allene om de skulle kun et halv Qvarteer, som de gamle Daglønnere der graver henne, saa vilde de blive trætte, og Arbeidet falde dem alt for suurt, de saa hvordan det gik deres Broder Henrich, da han vilde tærske, neppe havde han slaget tre Gange med Pleielen, saa havde han Blærer, i Hænderne, svedte og pustede, og kunde ikke mere. Karl. Ja det er sandt nok. Jeg kan ikke begribe, hvor de gemeene Folk, kan udholde at trælle saa den hele Dag igiennem. Tromand. Det falder dem vist nok suurt, men derfor maae vi og betale dem. Dog føler de ikke saa meget til Arbeidets Besværlighed, som vi vilde føle, fordi deres Lemmer ere ved Arbeide forstærkede, og deres Føde indrettet derefter. Karl. Hal saadan harsk og tyk Flesk, og sort Brød, ved jeg hvor de kan . . . . Tromand. Betænk deres gode Appetit, som giør, at denne Kost smager dem bedre, end om de gav dem af vore Pastetter. Karl. Avis Karl. Det troer jeg dog ikke Tromand. Nu da skal de snart blive overbeviist. Lad os høre hvad den lille Hans siger, (han giver sig i Tale med ham) god Dag Hans Hans. (Seer op paa dem og bliver ved at grave, mange TakCromand. Det falder dig nok meget suurt dette Arbeide, Hans. (Leer) suurt, gid jeg aldrig saa det surere. (Slutningen følger.)
Adresseavis for Børn, 1779-04-14
Bekiendtgiørelse. Speile ere meget gamle. Men de have i Begyndelsen ikke været af Glas, som vore ere, da Glas er en langt sildigere Opfindelse. De første Speile man hør tale om, ere de, som nævnes i anden Mose Bog 38, v. 8. De have maaskee været af Kaaber, som man kan polere saa blank, at man fuldkommen kan speile sig deri.