Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-07-02
Fædrelandet. Det er os smerteligt, - hedder det i Fædrel." fra Kjøbenhavn, d. 27. Juni- idag midt under den glade Bevægelse, vore skandinaviske Brødres Nærværelse har fremkaldt i fast alle Kredse her i Staden, at maatte berette et Dødsfald, der vil føles tungt ikke blot af de Mange, der ved personlige Baand have havt Leilighed til at kjende og skatte den Afdøde, men af hele Folket, forsaavidt dettes Vee og Vel under vor Forfatning saa væsentligt er givet Embedsmændene og navnlig de overordnede Regjeringsmænd i Vold. Den anden Deputerede i Rentekammeret, Conferentsraad Christian Lund, er i disse Dage død, efter et oft yderst smerteligt Sygeleie, i sin endnu ikke meget fremrykkede Alder, og uden indtil den allersidste Tid at have syntes svækket enten paa Aand eller Legeme. Lund stod siden Christian den Ottendes Thronbestigelse fremragende blandt vore høiere Regjeringsmænd som den ikke blot fortrinsviis Begavede, men ogsaa Afholdte og Agtede. Han var en Prydelse og en Støtte for Regjeringen, og hans Afgang vil være et Savn, hvorunder Folket desværre vil komme til at lide, ikke mindre end Regjeringen. Med eminente og retsindige Mænd kan endog et meget mangelfuldt Regjeringssystem til en vis Grad blive ikke blot taaleligt, men vinde Agtelse og Anerkjendelse. De, som noget omhyggeligere have fulgt vor indre Historie i den nyeste Tid, ville vide, hvor meget Christian den Ottendes Regjering i denne Henseende skylder Lund, Som Chef for vort Landbovæsen havde han i nærværende reactionaire, Herremandsvæsenet atter saa begunstigende Tid, det allervigtigste Fag, og udrettede han hermed i sig selv ikke Alt, eller endog blot Meget, af hvad Reformens Venner i denne Retning maa fordre og tør vente, og var hans Fortjeneste end maaskee i Grunden større i det han forebyggede, end i det han formaaede at sætte igjennem, – saa vidne dog de Lovværker, der ere udgaaede fra Rentekammeret i hans Tid og tildeels fra hans Pen, ikke blot om hans dybe, klare og rigt udstyrede Aand, men og saa om den Varme og den Ærbødighed, hvormed han hyldede Lighedens Lov for alle Statsborgere, Med Blikket paa de Forhold i Collegiet og udenfor samme, igjennem og stundom mod hvilke han havde at bryde sig sin Vei, kunne hans Venner vistnok med Tilfredsstillelse see tilbage paa, hvad han har udrettet; og selv fra vort Standpunct maa vi – med billigt Hensyn til den overmægtige Jndflydelse af disse samme Forhold sætte den Afdøde det Eftermæle, at han har gjort sig velfortjent af vort Fædre land. Vistnok syntes han ikke at dele vor Tids Frihedsstræben, eller at føle nogen meget levende Sympathi for den fremskridende constitutionelle Udvikling; men vil man endog henregne ham blandt voxe Conservative, maa dog ikke glemmes, at han ikke blot i Aand og Dygtighed, i Ugennyttighed og bramfri, fordringsløs Virksomhed, stod høit over de allerfleste af disse, men fremfor Alt, at han trods nogen af alle Partier hyldede og virkede for den følkelige Udvikling, der bygger paa Lighedens faste og brede Grundvold. Elsket i det private Liv, som Faa, almeenagtet i det offentlige, som Færre, gjør hans Død et saa meget smerteligere Jndtryk paa Fædrelandsvennen, som det ikke er at antage, at den Stemann-Ørstedske Styrelse til hans Efterfølger skulde vælge en Mand, der som den Afdøde i vigtige Puncter maa henregnes til dens Modstandere.