Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-01-02
(Af ovennævnte Blade.) Allerede den 18 Dec. om Aftenen Kl. 11 Lindtraf gl. Keiseren i beste Velbeundende til Paris, hvor Allerhøistsamme strax lod Prinds Erkekantsleren kalde til sig. Næste Morgen Kl. 9 havde Ministerne Audients. Om Middagen forkyndte Kanonernes Torden Keiserens Ankomst til sin gode Stad Paris, og da Hs. M. imellem Kl. 2 og 3 lod sig for et Øieblik see ved et af Vinduerne, gjenlød Luften af det gjentagne Raab: leve Keiseren, fra den paa Thuilleriernes Terrasse forsamled Folkeskare. Hertugen af Cadore (Champagny) er udnævntil Minister=Statssekretær at interim i Grev DarusSted, som er forblevet ved Armeen. J Maynz, hvor Keiseren ankom den 16de om Aftenen, opholdt har sig blot saa lang Tid, som behøvedes til at drikke Thee og tale med Hertugen af Valm. Søndagen den 20 Decbr. modt og Keiseren paa sin Trone, omgivet af Prindserne, Kardinalerne, Ministrene, Storofsicererne ac., med de sædvanlige Ceremonier Senatets og Statsraadets Lykønskninger til sin lykkelige Hjemkomst. J den Tale, Senatets Præsident, Grev Lacepede, ved denne Leilighed holdt, forekommer følgende mærkelige Yttringer, Deres Majestæts Fraværelse er altid en National-Ulykke. Hele Grundvolden til Deres store Riges Organisation er lagt; men Meget er endnu tilbage at befæste og den mindste Forhaling i at fuldstændiggjøre vore Jndretninger er en Nationalulykke Medens D. M. befandt sig 800 Lieues fra Deres Hovedstad i Spidsen for Deres seierrige Armeer, vilde Mennesker, som vare udbrudte af Fængsler, hvori Deres Keiserl. Naade havde skaanet dem for den fortjente Død, forstyrre den offentlige Orden i denne store Stad. De have lidt Straffen for deres nye Forbrydelser. Frankerig Sire er lykkelig, at dets Monarkiste Konstitution beskytter det mod alle en Revolutions Rædsler. Senatet, Keiserens første Konseil og hvis Autoritet kun existerer, naar Keiseren æsker den er oprettet til Monarkiets Opholdelse og Deres Trones Arvelighed i vort fjerde Dynastie. Under alle Omstændigheder vil Frankerig og Efterverdenen Ende det denne hellige Pligt tro og dets Medlemmer villige at ofte Liv og Blod for Haandthævelsen af dette National. sikkerhedens og Velstandens Palladium. J Begyndelsen, af vore ældre Dynastier, saae man Sire, mere end engang Monarken befale at en høitidelig Eed for ud skulde binde Franzoser af alle Stænder til Tronens Arving, og undertiden, naar den unge Prindses Alder tillod det, blev en Krone sat paa hans Hoved som Borgen for hans tilkommende Magt og Sindbillede paa Regieringens Bestandighed. Franzosernes Hengivenhed for D. Mais. Blod beviser hele Nationens Kjerlighed for Kongen af Rom. Deres Maj. har plantet den franske Ørn paa Moskaus Taarne. Ene ved at tage sin Tilflugt til despotiske Regieringers afskyelige Hielpemidler ved at omskabe sine Grændser til Ørkener, udbrede Brandfaklen i sine Provindser og give sin Hovedstad, Middelpunkten for sine Rigdomme og saamange Aarhundredes Frugt, til Priis for Luerne, har Fjenden kunnet standse Deres Fremskridt og modsætte sig Deres Planer. Kun slet kiende De Deres Majestæts Hjerte, som have fornyet denne deres vilde Forfædres barbariske Taktik Gjerne havde De ladet Trofæer fare, som skulde kofte Menneskeheden saa meget Blod og Jammer. Soldaternes Jver for at begive sig under Deres Majestæts Faner, er et Beviis paa, hvad De fremdeles kan vente af Franzosernes Patriotisme og krigerske Mod, for at udrive nogle Dele af Fastlandet fra Fiendens Jndflydelse, og erobre en ærefuld og varig Fred." – J sit Svar herpaa bevidnede Keiseren, hvor behagelig denne Tale var ham Frankerigs Ære og Magt ligger mig paa Hjørte; men mine første Tanker gaae stedse ud paa, hvad der kan opholde den indere Ro og bevare mit Folk fra Faktioner- og Anarkiets Rædsler. Feige Soldater tilintetgjøre Nationernes Uafhængighed; men svage Magistratspersoner nedbryde Lovenes Herredømme, Tronens Rettigheder og den selskabelige Orden. En Soldats Død paa Ærens Mark var den skjønneste, dersom ikke en Magistratspersons Død, som omkommer under Souverainens, Tronens og Lovenes Forsvar, var endnu hæderligere. Da jeg paatog mig Frankerigs Gjenfødelse bad jeg Forsynet og et bestemt Antal Aar. Man ødelægger eet Øieblik, men uden Tidens Hielp kan man ei igjen opbygge. Modfulde Embedsmænd er Statens første Fornødenhed. Vore Forfædre havde det Foreningsraab. Kongen er død leve Kongen!" J disse saa Ord indeholdes Monarkiets Hovedfordeele. Jeg troer at have nøie studeret den Aand, som i Aarhundreder her karraktiseret mit Folk. Krigen, som jeg fører imod Rusland eren politisk Krig. Jegharført den uden Bitterhed. Gjerne havde jeg sparet Rusland for de Ulykter, det har bibragt sig selv. Jeg kunde have væbnet den største Deel af dets Befolkning imod det selv, ved at groklammere de Livegnes Frihed. Et stort Antal Lands der ansøgte mig derom; men da jeg lærte disse talrige Menneskeklassers dyriske Raahed at kjende, afslog jeg en Forholdsregel, hvorved mange Familier vare blevne udsatte for Døden og de skrækkeligste Qvaler. Min Armee, har lidt Tab; men dette reiser sig af Aarstidens for tidlige Strænghed.