Aarhuus Stifts-Tidende, 1831-07-05
Rusland. Der fortælles nu, at den russiske Gesandt i Wien har ladet anmode om, at det franske og engelske Kabinet ikke ville trænge alt for meget paa Rusland, for de polske Anliggender, da Keiseren er tilbøielig til at gjøre en Ende derpaa, naar kun hans Ære og Værdighed ikke skal lide derved. "Tilkæmper - skal Keiser Nicolaus have sagt - min Hær sig en Fordeel, vil jeg være den Første til at foreslaae en Kongres, og dertil indbyde de 4 andre Stormagters Befuldmægtigede, og man skal da finde mig billig. Ex=Keiseren af Brasilien. Ved Don Pedros Ankomst til Cherbourg havde Præfecten komplimenteret ham blandt Andet med følgende Ord: "Deres Majestæt har nu hiinsides Havet nedlagt en Krone, for dennesides at modtage igjen en Anden, og derved udrive en Nation af uforskyldt Elendighed." D. Pedro's Svar løb bogstavelig saaledes: "Gud bevare mig fremtidigen for saadant Tornesmykke. Jeg giver Slip paa alle Kroner og paa den Hæder at gjøre Nationer lykkelige. Ved den Almægtige, Vore vilde Dyr i Brasilien ere taknemmeligere end Menneskene. Jeg har villet give Portugal en Konstitution, men det har foretrukket min troløse Broders Svøbe. Jeg har opbudt alt Muligt for Brasiliens Vel, selv mit Liv havde jeg villigen opoffret for dets Held, men det har forstødt mig. Paa en god Samvittighed nær, har man neppe ladet mig beholde saameget tilovers, at jeg kan leve som Privatmand. Men for skulle de see mig dyrke Sukkerrør og Caffee, end nogensinde igjen paa Thronen. Gud give, at Deres gode Ludvig Philip aldrig maa komme til at dele mine Erfaringer." Den brasilianske Gesandt, som var ilet fra Paris til Cherbourg, mødte Keiseren paa Trapperne af hans Logis, kastede sig ned for hans Fødder og kyssede hans Hænder. Keiseren omfavnede ham og førte ham ind i Salen. Gesandten meente, at finde Alt i dyb Sorg. Men Keiserinden sad, omgivet af Damer fra Staden, ved Klaveret, og glædede sig med Keiseren over den hjertelige Modtagelse de havde nydt i Frankrig. (Hun spiller ypperligt Fortepiano, og Keiseren blæser en fortrinlig Fløite.) Hans Privateiendom skal kun være 200,000 Pd. St. Men Keiserindens Juveler ere at stor Værdie. Først da alle Tropperne havde forladt Keiseren, paa een Capitain og 4 Gardere nær, og Gjæringen mellem Folket tiltog, havde han indskibet sig. Ved Bortgangen var Keiseren rolig, Keiserinden derimod yderst nedslagen. Den femaarige Keiser Pedro II, som for hans forevigede Moders Skyld er meget elsket af Folket, har, ledsaget af Regentskabet, bivaanet et høitideligt Tedeum, og derpaa modtaget det diplomatiske Korps's Lykønskninger. Hans Opdragelse er anbefalet til Hr. d'Andrade, forhenv. Minister. "Man gik saavidt – siger Keiseren - at man vilde paatvinge mig et Ministerium, men da tænkte jeg at redde Æren er den første Pligt, og forlod mit Rige. Mine 4 Børn har jeg overladt til Brasilianerne, fordi de selv ere Brasilianere." J hans Afskedsskrivelse til den brasilianske Nation hedder det: "Jeg begiver mig til Europa, beklagende mit Land, mine Børn, mine Venner. At forlade saa dyrebare Gjenstande, maa ryste det haardeste Hjerte; men at forlade dem, for at bevare Æren, er den største Hæder. Levvel Brasilien, Levvel Venner, Levvel for evigt. - Brasiliens nye, Haarige Monark, hedder: Pedro Joao Carlos Leopoldo Salvador Bibiano Francesco Xaviero Paula Leocadio Miguel Gabriel Raphael, Gonzaga, Prinds af Alcantara.