Aalborg Stiftstidende, 1833-03-16
J Anledning af Budgettet havde nemlig Herr Bousquet, foreslaaet et Amendement, efter hvilket der i det løbende Aar skulde foranstaltes en Revision af samtlige under Restaurationen udsatte Pensioner; dette Forslag var i Særdeleshed, stilet mod Jnsurgenterne i Vendee og de saakaldte Chouans, iblandt hvilke Adskillige, som bekjendt, under Restaurationen modtoge betydelige Pensioner. Hr. Thiers modsatte sig dette Amendement, og beraabte sig desaarsag først paa at denne Besparelse vilde blive ubetydelig, men dernæst og fornemmelig paa Chartets Artikel 60, som anordner, at alle for Militairtjenester tilstaaede Grader, Decorationer og Pensioner, skulde blive i Kraft, hvorfor en Revision af disse sidste vilde være en Krænkelse af Chartet. Det selv samme Raisonne, ment havde Casimir Perrier betjent sig af forrige Aar, og var trængt igjennem med samme, men dengang hialp dertil at Vendee endnu ikke var gaaet over til aabenbar Opstand, som senere skeedte. Uheldigt var det uden Tvivl, at Ministrene, der i Henseende til Chartet ikke just have den allerbedste Samvittighed, faldt paa at beraabe sig paa dette, thi de fremkaldte derved adskillige skarpe og farlige bemærkninger af Oppositionens Hovedmænd. Det glæder mig meget sagde Odilon=Barrot, at høre Ministrene tale saa ivrigt for Chartet og jeg beder Dem at lægge samme Jver for Dagen i alle Ting og ikke blot der, hvor det behager Dem, men den paaberaabte Artikel 60 passer slet ikke her, thi denne har uformærkt listet sig over fra det ældre Charte i det yngre. I hiint havde den havt en velgrundet Betydning, fordi det var en Slags Overeenskomst eller Forlig imellem Restaurationen og de napoleonske Senatorer og Militairpersoner og Anerkjendelsen af de under Keiserregjeringer erhvervede Rettigheder var een af Betingelserne for Restaurationen. Har nu denne til Fordeel for de Berettigede fra Keiserperioden affattede Artikel uformærkt og uden Discussion listet sig over i Chartet af 1830, saa lader den sig ikke hanvende til Fordeel for Vendeerne og Chouanerne. Det er lumiskjendeligt, at en Ræke af Artikler ere gangne over i det nye Charte, som i samme aldeles ingen Betydning have f. Ex. den den nye Adel beholder sine Titler og den gamle antager igjen fine. Slige Artikler maa altsaa fortolkes efter deres Aand. Saavidt Odilon-Barrot. Endnu videre gik Hr. Mauguin, som indlod sig i en historisk Undersøgelse, af Chartets Oprindelse, og ved denne Leilighed viste, hvorledes samme i 5 Timer var bleven drøftet og antaget. Heraf var Følgen, at enkelte Artikler og iblandt disse ogsaa den, hvorom Talen netop var, slet ikke vare blevne oplæste. Denne Attring foraarsagede en ualmindelig Røre i Kammeret, idet adskillige af Centrets Medlemmer forlangte, at Præsidenten skulde paalægge Hr. Mauguin Tavshed, som den, der nægtede Chartets forbindende Kraft, hvortil dog Hr. Dupin svarede. "Dersom Hr. Mauguin nægtede denne, saa skulde jeg ikke taale det, men han indskrænker sig til at fortælle Facta og dertil har han Ret. Efterat derpaa Hr. Bande havde foreslaaet en Modification af Amendementet, saaledes at der ikke skulde tales om nogen almindelig Revision, men kun om de Vendeerne og Chouanerne bevilgede Pensioner, hvilken Modification imidlertid Hr. Thiers ogsaa modsatte sig, kom det da til Afstemningen. Den første var uafgiørende; ved den anden erklærede Præsidenten, efterat Secretairerne blænge havde været tvivlsomme, Amendementet forkastet. Mødet hævedes, men imod Sædvane bleve Medlemmerne endnu længe forsamlede og disputerede ivrigt med hverandre om Dagens Anliggende. Ministrene havde altsaa vunden Seieren, vel med Nød og Neppe, men dog altid en Seier. Saavidt syntes følgelig Alt i sin Orden, men endnu samme Dag smaaskee altsaa lidt overiet, toge de en Beslutning, hvis Resultater endnu ere ubekjendte, men synes idet mindste tvivlsomme. Allerede den følgende Dag læstes nemlig tvende Kongl. Ordonancer i Moniteuren, ved hvilke Dhrr. Bande og Dubois, afsattes fra deres Embeder, den første som Statsraad, sidste som General=Studieinspector. At denne Afsættelse var en Følge af at disse Mænd havde talt for det forkastede Amendement, kan ikke betvivles og blev endydermere senere indrømmet af Ministeren Guizot, ogsaa fortælles der, at der i Conseilet tillige skal have været Tale om Dupins Afsættelse som Generalprocureur ved Cassationsretten, fordi han ikke paabod Mauguin Tavshed, men denne Afsættelse vilde mand nu enten ikke, eller vovede ikke at iværksætte. Ved Kammerets Møde samme Dag sporedes en pirret og harmfuld Stemning hos en stor Deel af Medlemmerne. Medens Odillon=Barrot tordnede fra Talerstolen og blandt Andet sagde: "Dersom Ministrene vil gjøre Statens Embedsmænd til deres Drenge, saa kan ingen Embedsmand herefter have Plads i Kammeret; en Lov desangaaende er uomgjængelig nødvendig, thi det er af Vigtighed for Nationen, at dens Repræsentanter ere uafhængige Folk og ikke Slaver af de ministerielle Luner!" - fløi forskjellige bidende Bemærkninger fra Mund til Mund. Med Nød og Nepplykkedes det omsider Præsidenten at skaffe Hr. Guizot Ordet, som yttrede, at naar Embedsmænd traadte i saa vigtig og bestemt Opposition mod Regjeringen som i dette Tilfælde, kunde denne ikke lade dem beholde deres Embeder. Dette Forsvar syntes ingenlunde at tilfredsstille Kammeret, og strax efter optraadte Beranger med følgende Erklæring: "Det lade sig ikke nægte, at en Adfærd, som den af Ministrene i dette Tilfælde udviste, ryster de Deputeredes Uafhængighed paa den utilbørligste Maade. Hvis Kammeret lader dette Skridt pas sere, uden paa een formelig og høitidelig Maade at udtrykke sin alvorlige Daddel, saa vilde det selv frasige sig sine Rettigheder og lade sig træde under Fødder af Ministrene. Denne Erklæring synes meget betænkelig for Ministrene, da Beranger, som er en af Kammerets Vicepræsidenter, tillige er en af de mest anseete Medlemmer af det moderate eller saakaldte tredie Partie, hvis Hoved, som bekjendt, er Hr. Dupin. Jngen tvivler derfor om, at han har talt hele dette Parties og i Særdeleshed i Hr. Dupins Navn. Hvad der videre passerede i Kammeret, var ved Posten Afgang ikke bekjendt og først næste Gang vil altsaa kunne erfares, om det maatte lykkes Ministrene at besværge Uveiret eller de finde det raadeligst at vige for samme. F.