Aalborg Stiftstidende, 1836-12-15
Redacteuren af Bladet Kjøbenhavnsposten, Hr. Commercesecretair Liunge." Altsaa ingenlunde alle indvortes Statsforhold ere udelukkede fra Begrebet om Politik. Det klinger jo ganske rimeligt. Men lader os nu dog engang see, hvorie des Sagerne staae. Plac. 1810 forbød, paa Grund af de da værende krigerske Forhold, Alle og Enhver at meddele politiske Nyheder og Efterretninger, hvorimod saadant undtagelsesviis skulde tilstedes enelte Blade, dog kun paa den Betingelse, at de skulde underkaste sig speciel Censur. De ikke privilegerede Blade skulde altsaa vel vedblive at være censurfrie men derimod heller ikke have Ret til at meddele politiske Nyheder og Efterretninger. Om Forholdet mellem Cancelliets og Domstolenes Competence med Hensyn til Pressesager bestem ner hiin Placat ikke et eneste Ord; derom ere altsaa de almindelige, navnligen i Forordn. 1799 indeholdte Bestemmelser stemdeles blevne i Kraft. Med eet falder nu Cancelliet paa, et stadfæste Beslaget paa et Nummer af Fædrelandet uden at forfølge det ved Domstolene, altsaa at udøve virkelig Censur imod et Blad, der ikke er privilegeret, og imod en forfatter, der ikke er domfældt for nogen Overtrædelse af Tryklefrihedslovgivningen. Som Grund angives Plac. 1810. Artillen udkommer som særskilt Brochure, og Publicum har nu Leilighed til at overtyde sig om, at selv om Cancelliet retteligen havde havt den Myndighed, det uretteligen tiltog sig, saa var den dog i dette Tilfælde urigtigen anvendt, fordi hiin Artikel skjøndt den angik Udlandets Forhold, dog ikke fornuftigviis lunde siges at indeholde politiske Nyheder og Efterretninger Strax dengang frygtede Mange for, at naar Cancelliet førstsik Smag paa en saadan vilkaarlig Afgiørelse af Trykkefrihedssager, det da ogsaa vilde udvide det til indenlandske Anliggender ; men Andre afviste en saadan Mistanke som høiste uværdig, og trøstede sig med, at om den uafhængige Presse, end var udelukket fra at meddele politiske Nyheder og Efterretninger, ja selv om dette, saaledes som Cancelliet sees at antage, skal udvides til enhver Omtalen af Udlandets nærværende Forhold, saa havde den dog frie Hænder i Behandlingen af i alle vore egne, indenlandske Anliggender, og det, meente de, var dog altid Hovedsagen. Dog - snart efter kom der et nyt Tilfælde, hvori Cancelliet fandt for godt at supprimmere en Artikel, der ei blot ikke indeholdt politiske Nyheder og Efterretninger, men ikke engang angik Udlandets Forhold, men en reent indenlandsk Regieringshandling, der oven i Kjøbet maa antages at være bygget paa reent indenlandske Motiver - den Constitutionelles Forbud. Og skulde Nogen endnu have næret Tvivl om denne vor for Cancelliets Øine fremsatte Paastands Rigtighed, saa er da nu ogsaa denne Tvivl ryddet bort; thi nu har det høie Collegium selv sagt de mærkelige Ord: at ingenlunde alle indvortes Statsforhold ere udelukkede fra Begrebet om Politik, det vil under disse Omstændigheder sige: at ingenlunde alle indvortes Statsforhold indenfor Lovens Grændser kunne frit omtales af Pressen, men at der gives indvortes Statsforhold, der blive at henføre under Placaten 1810, og som altsaa henhøre under Cancelliets endelige og vilkaarlige Afgjørelse. Saa have vi da nu altsaa en fuldkommen, complet Censur i Danmark - saa har man da nu mistet selv det Skin af Frihed, som man hidindtil havde frydet sig ved. Censur ogsaa for udomfældte Forfattere, Censur ogsaa for ikke privilegerede Blade, Censur ogsaa for de indre Anliggender. Og det et Aar efter, at mange af de meest anseete og oplyste Mænd i Landet i en underdanig Petition havde bedet Hs. Majestæt om at forskaane sit Folk for denne Svøbe, - et Aar efter at Hs. Majestæt i sit Svar havde erklæret, at det havde gjort ham ondt, at man havde kunnet bede om Dette; - et Aar efter at Stænderne ere traadte sammen, uden hvis Medvirkning ingen Forandring i de bestaaende Love kan skee; - et Aar efter at den kgl. Commissarius i Stænderforsamlingen erklærede, at Kongen nu som før forkastede dette Middel; - et Aar efterat begge Stænderforsamlinger saa bestemt og kraftigt eenstemmigen havde udtalt sig imod enhver Tanke om at gjenindføre Censuren i Danmark, er dette skeet. Censur i Danmark. Det er den politiske Nyhed og Efterretning", som nu vil løbe Landet rundt, i privilegerede og uprivilegerede Blade, og den vil vække alvorlige Betragtninger paa høie og paa lave Steder. Og man vil tænke, at saaledes ere vi da berøvede den lille Fortrøstning, som er reddet af ror Velfærds Skibbrud, den lille Fortrøstning, der i vor nærværende Fornedrelse ene kan holde Modet opreist, at vi, skjøndt vor Presse sukker under mange og tunge Lænker, dog ikke have Censur - hidtil ikke havde Censur. Og hvorledes ere vi da komne til denne Censur, Jkke derved, at vor Konge, der ved sin første Fremtræden som Kronprinds vandt Nationens Kjærlighed og bevarede den indtil den Dag i Dag, og ikke mindst ved den Omstændighed, at han indenfor Lovlighedens Grændser værnede om MeningsyttringensFrihed, - har besluttet sig til - det han maatte forsvare for Guds og Efterverdenens Domstol - at paalægge sit Folk dette tunge Baand; - ikke derved, men derved, at et Collegium af 6 Mænd, Hs. Majestæts Undersaatter og Lovens Tjeners, ved en Fortolkning, som de skulle forsvare ikke blot for Gud og deres Samvittighed, men ogsaa for Kongen og Stænderne, have villet inddrage indvortes Statsforhold, under den Myndighed, de sikkert med Urette tillægge sig selv med Hensyn til politiske Nyheder og Efterretninger: - derved ver det, at vi i Danmark have faaet Censur. Men netop derfor vil den heller ikke vare længe, thi Cancelliet er ikke Lovgiver i Landet. Det er ogsaa dette Collegiums Medlemmer, om hvilke der i Loven staaer skrevet, at den Lov, som Kongen giver, maa ingen Mand aftage eller forandre", men at alle skulle rette sig efter Kongens Lov, Befalinger og Anordningers. Kunde der endnu være Tvivl om, hvorvidt Plac. 1810 hjemler Cancelliet Ret til selv og uden Domstolene at undertrykke hvad der er politiske Nyheder. og Efterretninger - det vi dog ikke formaae at indsee - saa er der dog ingen Tvivl om, at indvortes Anliggender ikke henhøre under denne Placat. Vi protestere derfor, mod saadan Fortolkning, og vi ere overbeviste om, at der omikke for, saa dog senest efter næste Stænderforsamling: vil blive gjort Ende paa samme af Hs. Majestæt Kongen og Rigets Stænder.