Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-05-29
Naar J, gode Bønder af "Lollands=Posten, erfare, hvorledes det er gaaet til i Mariebo, da "dansk Samfund sidst holdt sit Møde der, og J læse hvad den meget agtede Formand har sagt, at samme skulde bestaae af dannede Personer, saa vil jeg raade, at 3, der gjerne indrømme at J have en mindre Dannelse, see til at blive derfra, for at det ei skal gaae Eder, som det sidst gik H... D., efter hvad Procurator Larsen beretter; men – dersom Hr. Ven, (see L. P. Nr. 61 for d. A.) som man jo maa antage, ogsaa enten alt hører, eller i Tiden agter at høre til dette Samfund, da maa det høre med til at være dannet, godt at kunde banke hinandens Trøier; (en smuk Dannelse og en smuk Tale, maaskee for en liderlig Matros) og da, da opfordrer jeg Eder herved til, at see om ikke ogsaa ret mange af Eder, haandfaste Bønder, kunne komme til at nyde den Ære, at staae indenfor Døren i dansk Samfund, for, i den Stund naar det gjælder, at kunne vise, at I endnu besidde en høiere Dannelse end "Hr. Ven. Men – glemmer da ei, at slaae ret for Alvor paa Hr. Ven, saa at han ei skal klage over Eders Dannelse, eller synes, J saa, og kan J undgaae at banke, da værer smukt stille i Eders Krog, og seer paa, hvorledes Vennerne af Samfundet banke paa hinanden, for at vise, at J have endnu en Dannelse af en bedre Art, idet J kunne afholde Eder fra Slagsmaal, og see med Afsty paa, at Hr. Ven, og hans Venner banke hinanden blaae og blodige, ja tilsidst vel endog tumle sig i Rendesten. Maaskee, Hr. Vene vilde da Damerne indfinde sig med Klude og Plaster, forat være Deres og Venners Saarlæger, Jeg tror det dog neppe høistærede Hr. Ven Jkke engang Huuskonerne vilde indfinde sig, og end mindre Børnene, thi de maatte blive bange, ved at see paa den megen Banken, ja, de Smaae kunde jo staae Fare for, at blive knust under Tumlen af de bankende Venner. Har jeg nu her ret skildret Meningen af Deres smukt udstaferede Vers for Bønderne Hr. Ven, Siig os det, for at de kunne vide hvad de have at arbeide for, med Hensyn til at turde komme i dannede Folks Kredse. Har De, Hr. Ven, ved Deres Vers, virkelig hædret dansk Samfund og dets Formand, Jeg tillader mig at mene, netop det Modsatte. En Arvefæste Parc. fra Lolland. Saameget Jndsenderen end glædede sig ved at erfare, at der endelig i dette Foraar syntes at være opstaaet den Jdee hos en Mand, i en Skov i Nærheden af Byen (Bangseboskoven) at forskaffe sammes Jndvaanere et passende Sted for smaa Sommerudflugter, hvor man efter en god Spadseretour kunde erholde en Smule Forfriskning og Hvile i Skovens Skygge, saameget maa han nu beklage, at denne Jdee neppe er opstaaet hos Manden af Jnteresse for Publicum, men alene for at skaffe sig selv Gevinst, hvilket tydelig fremlyste af de Prøver, han leverede paa sin Beværtning i Pintsedagene. Jndsenderen, der, som saa mange Andre, af det herlige Beir var lokket ud i Skoven anden Pintsedag, var nemlig saa uheldig at blive tørstig derude, og forlangte sig derfor hos Hr. Jørgensen en Flaske Øl. Han erholdt da en Flaske med en flydende Bestanddeel, men som i Sandhed snarere fortjente ethvert andet Navn end Øl, og som en Anden meget passende benævnede med "Skindbuxevande. Af denne Prøve (hvorfor han maatte give 8 s.) havde Jndsenderen naturligviis nok, men har senere hørt mange Andre udtale den samme Misnøie med Beværtningen i Forbindelse med en høist ublu Priis, og troer derfor at gjøre Hr. Jørgensen og Publicum en Tjeneste med at give ham det velmeente Raad, at sørge for idetmindste taalelig god Beværtning og nogenlunde moderat Priis, forsikkrende ham, skjøndt han selv for har viist at være en udmærket Speculant, at han derved vil vinde meere, end hvis han vedbliver, som han har begyndt. Jndsenderen kan ikke slutte disse Linier uden tillige at opfordre Hr. Jørgensen til at sørge for lidt meere Sikkerhed og Beqvemmelighed ved den af ham indrettede Carousselgynge, saaledes at den f. Ex. bliver stivet bedre af, Remme satte for Stolene m. m., da den dog vel nærmest, efter dens Udseende at dømme, er bestemt for Børn, der ikke have Forstand paa, saaledes som det under Gyngens nuværende Tilstand er nødvendigt, at bide sig fast baade med Hænder og Fødder. Skeer en saadan Forbedring ikke, vil der neppe undgaaes Skadestilfælde. Jeg tager mig den Frihed at fortælle, hvorledes man blev bedraget, ved at have ladet sig tegne til Altergang i Skovlænge Sogn til Skjærtorsdag d. A. Da Sognepræsten, Hr. Pastor Brøndsted, lyste til Altergang Palmesøndag til Skjærtorsdag næstefter, og vi kom til Kirken, hvor Høitideligheden skulde foregaae, blev det os betydet, at Brøndsted ikke vilde holde Altergang, endskjøndt 12 Personer hos Kirkesangeren vare tegnede. Vi have for slig Behandling maattet henvende os til vor høiærværdige Biskop med Forespørgsel og indstillet det til det høikongelige danske Cancelli, og har bekommet det Svar, at det ikke oftere vil finde Sted. Jmidlertid vil jeg dog i dette Blad meddele mine Medchristne og Brøndsteds Medbrødre denne Fortælling; men læg Mærke til, mine Læsere, det var 1ste April; det maa formodentlig have været Præsten en Fornøielse at han saaledes kunde narre sin Menighed April, eller og er det skeet fordi det ikkun var Huusmænd og Tjenestetyende, der have været ringeagtede, skjøndt man skulde troe, at de Simples Sjæle ogsaa var Omsorg værd. Jørgen Christoffer Rasmussen, Huusmand i Skovlænge.