Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-08-31
Den fra Veile, med 98 Underskrifter, hvoriblandt 6 Borgerrepræsentanters, til Stænderforsamlingen i Viborg afsendte Adresse var ifølge Veile Avis - saalydende: Hæderværdige Deputerede! Stor var Glæden og inderlig Taknemmeligheden for den for den forevigede Landsfader Kong Frederik den 6tes sidste store Gave til sit trofaste Folk, Stænderinstitutionen af 28de Mai 1831; derom vidnede den Jubel, hvormed man overalt hilsede denne Folkefrihedens første Morgenrøde i vort elskede Fødeland. Denne Jubel vogede, da Christian den 8de, Danmark sjeldent udrustede Fyrste, besteeg sine Forgængeres Throne; thi med tillidsfuldt Haab og Fremtiden mindedes Folket hans daadrige Fortid, at det er hans Værk, at Frihedens Sol lyser klart og herligt over Norges Klipper. Men som Glæden var stor, Taknemmeligheden inderlig og Jubelen høi, saa sank efterhaanden de glade Forventninger om en friere Udvikling af vore Forhold, ved at see Stænderraadets Petitioner og Besparelsers Jndførelse i Forvaltningen af Finantserne taget mindre i Betragtning end Forventningen var, ved at see Justitscollegiets Fremgangsmaade imod vor i Forveien allerede stærkt begrændsede Pressefrihed, og som det er en dybt følt Sandhed, at Misstemningen, steeg ved Dagbladenes Supprimering uden Lovmaal og Dom, og ved Presselovenes hidtil ukiendte Anvendelse paa een Gang over det hele Land, endog imod den Deel af Pressen, som alt havde undergaaet selve Censuren, saa er det en Sandhed, der den 4de Juli d. A. paa Skamlingsbanke blev bekræftet af mere end 10,000 Stemmer, at Sprogpatentet af 29de Marts d. A. fyldte hver ærlig dansk Mands Bryst med den dybeste Sorg. Denne Sorg har overalt og levende givet sig tilkiende, og Mænd, selv af de forskjelligste Anskuelser, have bekymrede spurgt hverandre, hvad skal vel Enden blive Men saaledes skulle vi nu ei længer mistrøstigen spørge, nu da de hæderværdige Konge- og Folkeudkaarne Mænd, som ere samlede paa Nørre-Jyllands Folkething, Alle som Een, have tolket Folkets Sorg og Folkets Ønsker for dets Konge. Tillidsfulde vende vi nu Blikket mod Himlen, nu da Kongen har faaet Vished, den klareste uimodsigeligste Vished om den Bekymring, den uhyggelige Stemning, der hersker trindt i Landet. Alle føle, at det ikke kan blive som det er, Alle haabe og vide, at Hs. Maj. Kongen, der omfatter alle sine Undersaatter med lige Kjærlighed, vil bringe Glæde over Landet igien; men for denne Trøst, dette Haab, finde vi at burde yde Dem vor erkjendtlige Tak, hæderværdige Deputerede, – Dem som i den under 18de Juli d. A. indgivne allerunderdanigste Adresse saa roligt, men dog saa frimodigt, som sandt, have udtalt Hvad der rører sig i Folket. Ja, takket være de Een og hver, som have talet og stemt for Adressen. Held og Hæder følge og ledsage dem Alle, men fremfor Alt følge Dem Himlens Kraft, naar det frie, det sande Ord lyder fra deres Læber i Stændersalen. Hs. Maj. Kongen elsker Sandheden, Han vil høre Sandheden og kun den alene og for hver den Mand, der taler den i Stændersalen, skulle taknemmelige Medborgere, flette Borgerkrandsen, og Historien vil til evig Tid bevare de Mænds Navne, der frimodigt og ærligt talede og understøttede Sandheden, ved Siden af den Konges, der hørte den. Veile, den 10de August 1844.