Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-08-11
Den Tale, som Biskop Brammer holdt ved denne Leilighed, er nu udkommen paa Reitzels Forlag. Jdet Taleren udvikler, hvorledes Mindenetten ved at reises, tillige er bleven et Tegn paa Dannerkongens og Dannerfolkets Kjærlighed, Trofasthed og Haab, faaer han Leilighed til at fremkomme med mange lige saa smukke som sande bemærkninger. Af denne smukke Tale udhæve vi saaledes Slutningen: "Et varigt Mindemærke i hans Folks Hjerte var hans Siæls Begjæring. Stal den vorde opfyldt, da maa Mindemærket ikke som et ægyptisk Gravmonument have den sørgelige Jd at gjøre Dødens Overmagt uforglemmelig, men som et christeligt Symbol pege paa Livets Seir over Døden. Lad Erindringen om Danmarks Trængsel og Ydmygelse uddøe, for saavidt den krænker Hjertet og nedkuer Sindet; men lad den leve, for saa vidt den drager Hjertet til Gud og hans Salvede og opmander Modet til Kamp for Fædrelandets Ære! Lad Erindringen om Fortidens Feil og Misgreb uddøe, for saa vidt den vækker Bitterhed og Mistillid, men lad den leve, for saa vidt den giver Nutid og Fremtid Belærelse og vækker Jver for Alt, hvad der er Fædrelandet gavnligt og hæderlige, Lad Erindringen om enhver vildfarende Kraft, der i sjette Frederiks Dage bevægede sig i Folkelivet, uddøe – og bevæger en saadan Kraft sig endnu iblandt os, da lad den selv uddøe; – men lad Erindringen om enhver god Kraft, der vaktes og næredes under Kong Frederiks Scepter, leve og det ikke blot som en Erindring men som en hellig Flamme, vi have at overantvorde vore Børn bevaret reen, forøget rigelig. J det danske Folkeliv vaktes og næredes mangen god Kraft under Kong Frederik den Folkelige. Det danske Folkeliv skal bevares og forøges i Gudsfrygt og Christentro, i Lydighed mod Lovene og i Tillid til Lovenes Haandhæver, i Styrke og Jndsigt, i Fædrenelandskjærlighed og Almeenaand. Med dette Haab være Frederik den Folkeliges Mindestøtte indviet, Haabet er udtalt med Jndvielsen. Det oplive i denne Festtime hver ægte Dannemands og Danneqvindes Bryst, Frygt kun ikke, at naar i de kommende Dage nogen sanddru Historiegrandsker vandrer i disse skjønne Egne, han ved Synet af Frederiksstøtten skal udbryde. "Det Haab, den skulde betegne, var forfængeligt, Danmarks Historie har beskjæmmet det." Visselig, det skal ikke skee, saasandt som det gjæve Folk, der reiste denne Støtte, vil af ganske Hu forene sig med den høisindede Konge, der beskyttede den, i en fast og levende Tro paa Ham, fra hvem, at Kongevælde og Folkelykke har sit Udspring og sin Velsignelse. See, Mindemærket stander nær ved Kirken. Det skal udtydes, at, naar Kirkens usynlige Herre, som og er alle Rigers Bestyrer og alle Kongers Dommer, engang lader sin Aabenbarelsesdag skinne, da skal det, vi her kun skimtede, klarligen sees, da skal ikke Billedstøttens ydre, men Hjertets indre Skikkelse fuldkommen afsløres, da skal Kongelivets Styrelse og Betydning vorde forklaret i det evige Livs Lys. Mindemærket stander nær ved Kirken. Det skal ogsaa udtydes, at hver dansk Mand og Qvinde, som i Oprigtighed troer paa Kirkens Herre, nedbeder Velsignelse fra hans Miskunheds Throne over Frederik den Sjettes Minde, Velsignelse over hans kongelige, christelige Idræt." (B. T.)