Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-12-27
Saasnart General Custine var kommen ind i Tydskland, spurgte han Eder, om han skulde paabyde Contributioner paa Adelige, Præster og Rige, til Giengieldelse for den Understøttelse, som de havde tilstaaet de Udvandrede; J besluttede intet herpaa, imidlertid troede han ikke at maatte lade Republikens Jnteresse løbe Fare. Han æskede da Contributioner. Man har beskyldt ham herfor, omendskiøndt han havde oplyst for Eder Grundene til disse forskiellige Paabudde, og hans Fiender have vildet drage Fordeel deraf imod ham, fornemmelig af de To Millioner, Gylden, som han paalagde Frankfurt. Siden den Tid er Frankfurt igien bleven indtagen, og J have gyset ved Fortællingen af den nye Sicilianske Vesper, som har vædet denne Stad i Blod *). Det er ikke Kongerne allene, som vi bør overfare med Krig; vare de enkelte og forladte, saa blev det kun 10 a 12 Hoveder at fælde; Men vi bør kiempe med alle deres Medskyldige; de privilegerede Stænder, som under Kongernes Navne gave Folkene og undertrykke dem siden Aarhundrede. Vi maa derfor erklære os for Revolutions=Magten, i alle de Lande, hvor vi indtræde. Vi bør ikke skiule os under Menneskernes Kaabe, disse smaa Underfundigheder behøve vi ikke. Vi bør derimod iføre vore Handlinger Fornuftens heele Glands og den Nationale=Almagt. - Det vil være unyttigt at forestille 1) Siden denne Rapporr er Cuftine falden i Jacobinernes Ungade; hans her af Cambon forsvarede Plyndring af Frankfurt er bleven en af de Forbrydelser, som han er dømt for, og den her ommeldte Sicilianske Vesper erklæret for det den var; En Logn af den franske General, som vilde undskylde sin Efterladenhed eller Umueligheden at forsvare Frankfurt, som han ikke havde indtaget men besat paa en forræderisk Maade. vor Fremgangsmaade og vore Grundsætninger. Tyrannerne kiende dem allerede, og vi have hørt hvad Statholderen skriver i den Henseende. Naar vi komme i et fiendtlig Land, saa tilkommer det os at drage, Storm=Klokken. Dersom vi ikke gjorde det, dersom vi ikke høitideligen udraabte Tyrannernes og de Privilegeredes Afsættelse; saa torde Folket, vant til sine Lænker, ikke bryde sine egne Jern; det fordee ikke opløfte sig, og vi gav det kuns tomme Ord og ingen sand Hielp. Dersom vi da er Revolutions Magten; saa bør det, som er stridende mod Folkets Rettigheder, nedbrydes i det samme Øieblik, vi komme i et Land. Følgelig bør vi og bekiendtgiøre vore Grundsætninger i det vi tilintetgiøre Tyrannierne. Og paa det intet skal opholde os i denne Beslutning, formeene Eders Committeer, at saasnart Generalerne have forjaget Tyrannerne og deres Tilhængere, bør de dekiendtgiøre i hver Commune en Proclamation, som viser at vi bringe Folkene Lyksalighed. De skulle strax ophæve alle Tiender og Fendal=Rettigheder, samt hvert Slags Hov=Tieneste. Dog ville J ikke have gjort noget, dersom J indskrænkede Eder til disse eneste Tilintetgiørelser. - Aristokratiet hersker overalt; derfor maa alle tilværende Authoriteter, undertrykkes. - Jntet af den ældre Administration maa overleve, der hvor Revolutions Magten viser sig. Havde vi fra Krigens Begyndelse af vedtaget disse Grundsætninger; saa havde vi maaskee nu ikke at græde over vore myrdede Brødre i Frankfurt.