Aalborgs Stifts Adresseavis, 1826-08-29
Bekjendtgjørelser. Jens Schjerns Biographi. (Anmældt.) Det er bekiendt, at i Tyrkiet spytter Moderen hver Morgen, sit Barn i Ansigtet for at vogte det for Misundelse og Beundring. At Hr. J. Schjerns Moder kan spare den Uleilighed, efterat hans Levnetsløb er prentet i No. 22 af Aftenbladet, er vist nok. Uagtet hans Udladelser ere ligesaa uanstændige og stridende mod Sandhed som de egne sig til Afstraffelse ifølge Trykkefriheds Lovgivningen, har man dog Medlidenhed med Mandens Ungdom, da han frivilligen giør Skriftemaal. Men da han har fortjent Lovens Straf, vil han vist godt finde sig i at besvare følgende Spørgsmaal: 1. Skulde det ikke være lidt førend han bliver gal? (Et Hovedspørgsmaal.) 2. Er ikke det, som i Aftenbladet læses, et Udkast til hans Levnetsbeskrivelse? Følgelig Digt? Eller Logn, Beviser han ikke hvad der skrevet staaer om mig og andre, maa han da er ansees for en Logner, Og tør han med sin Ydmyghed og Beskedenhed, der egentlig seer ud som ubegrændset Hovmod og Dumdristighed, lade sig see for noget skikkeligt Menneske 3. Skjønt han giver sig selv et meget godt Skudsmaal, siden vel ikke nogen anden kan eller vil, tør man vel spørge, har han tjent Wandall, sin Velgiører, Medinteressent tro Eller har han sat sin betydelige Eiendom paa denne Mand, og Manden er derved blevet sat i utrængende og lykkelig Forfatning: Eller har han med Snyderi, Grovhed og Mangel lønnet sin Velgiører, 4. Hvad Forskjæl er der paa at være en Skrædderdreng, som han vil være kaldt, uagtet det blot er beviist, at det er i Litteraturen, og en Rosinprins, som han nu ophøier sig selv til J begge Tilfælde rendt for tidlig af Lære? 5. Er det blot hans bekjendte Ydmyghed og Beskedenhed, der vist nok ved al hans aandelige Usselhed ei kan være stor nok, der har forledet ham til at indbilde sig, at Nogen skulde interessere sig ved en Grønskollings Hændelser, der omtrent ere lige med andre Skrædder, eller Skorsteensfejer-Drenges: Eller er det allene for at kunne indblande Slægtninge og Bekjendte deri og overvælde dem med Grovheder, Hvor kan han være saa dum at mene, at noget anstændigt og velsindet Menneske skulde kunne andet end stemple denne Færd med fortjent Uvillie og Ringeagtelse? 6. Om jeg endog skjænker ham hvad han har behaget at meddele om mig, fordi han er saa jammerlig en Personage, at han ikke kan med sin yderste Villie fornærme mig, og fordi ethvert fornuftigt Menneske maa strax øine hans skadefra Hensigt og more sig ved de tilbagefaldende Pile, der ramme ham selv, troer han da virkelig, at ham bør tilgives de fade, flaue, fornærmelige og høist uanstændige Udladelser om andre, der ikke have de Vaaben, hvormed de kunne forsvare sig? 7. Synes ikke Hr. Jensemand at det var bedst, hvis han har noget tilgode hos mig for Søndagspostens 8 Nummere, om hvis Trykning jeg saa bønlig skal have bedet, at han da søgte sin Betaling hos mig, ikke hos Publikum? Eller ønsker han derved at bringe i Skik, at Publikum skal betale hvad Creti og Pleti hos ham maatte fordre, Har han ikke nok prostitueret sig offentlig i Anledning af ikke opfyldt Forpligtelse at trykke Søndagsposten, hvorfor jeg maatte lade den trykke paa Addressecontoirets Bogtrykkerie, Men maa han især ikke være gal, naar han mener, at Verden skal troe, det at være en vigtig Sag, at han har trykt Søndagsposten, med mindre han af Profession var en virkelig Skrædder, Saasnart disse Spørgsmaal ere besvarede, skulle flere følge. Ligesom jeg ogsaa efter Professor Wolles Maade skal see ind til ham, men for legemlige Prygl skal han af mig være frie, uagtet han, som han selv bekjender, er vant til at faae dem i sin Stue, og som bekjendt nok, maa oven kjøbet til Takke betale for Uleiligheden at modtage dem. P. D. Faber.