Københavns Adresseavis, 1797-05-22
J Følge min Skrivelse til Herredsprovsten af 5 Dec. 1796 imodtog den geistlige Ret min Opbudsboe, der siden i Januar blev overdraget Commissarier til Behandling : disse indkaldte Creditorerne og Vedkommende at møde den 24 April i Bierrebye, hvilken Samling nødtvunge Omstændigheder nægtede mig at bivaane. Da imidler rid ikkun saare faa af Creditorerne havde bærer mig med noget Svar paa min Skrivelse udi Febr. M. frygtede jeg meget for den strængeste Medfart. - Uden ringeste Forbeholdenhed indtil smaa Ting var alt angiver og til Retten overleveret, i den Formening heller at blive samtlige Creditorer forbunden for en større Velvillighed end ved mindste Underslæb fortiene Bebreidelse; jeg vilde heller yd mog bede end stiæle. Førend jeg altsaa anmodede Commissarierne at giøre Forslag til Accord for de ved Samlingen tilstædeværende, udbad jeg mig ved Skrivelse af 24 April, at de ved Forbøn og Forestilling ville forskaffe mig den Friehed forundt, at udtage det i strængeste Forstand meest fornødne af Boet for min fra og nærværende Familie til at kunde føre en tarvelig Landsbyehuus. holdning; saa meget meere da jeg - nu forladt - et kunde faae Fremlaan eller af Kaldets uvisse Jndkomster, hvilke ene og allene til Familiens Ophold og Gaardens Vedligeholdelse ere tilstaaede, kunde taale at svare Renter. Jkkun trende toge personlig Møde, de andre Creditorer havde for største Delen overdraget deres Fordringers Jndkravtil den ene Commissair. Saasnart de blev mig tilkiendegiver, bad jeg skrivtlig den følgende Dag bo Hr. Commissarier, at de behagentlig vilde opsætte nogle Forslag til Creditorerne, hvilke jeg villig vilde uæverskrive, naar med samme maatte tillige medfølge begge mine ommeldte Skrivelser af 5 Dec. f. A. og 24 April støstleden, eftersom de ogsaa kiendte Boets og Gieldens Beskaffenhed, desuden besad større Jndsigt og Troeværdighed, og overalt vidste jeg, som Debitor, ingen bedre at udvælge til Mægler end de for min Skyld udnævnte Commissarier. Men da jeg nu i Forgaars paa en forekommende om Maade underrettes fra Herredsprovsten, at der i Følge Commissariernes Skrivelse var berammet Auction, hvorom jeg fra dem var aldeles upidende, mærkede, at Commissarierne aldeles forlode Debitor, og er vilde agte paa hans skrivtlige Begiering af 24 og 25 April, har jeg anseet det fornødent at vælge denne offentlige Bekiendtgiørelsesmaade, for at befrie mig fra Mistanke om Uredelighed og Ligegyldighed, deels for ydmygst at udbede mig af mine Creditorer, saavel Slægtninger som Venner og Bekiendtere, at de vilde bevise den nedtrykke Boeslunde Præstesamilie, den Velgierning, at der maatte tillades forud fra Auction at udtage det meest fornødne Præstens faa Bøge, der nødvendigste af Linned, Uldent. Hungeraad og Kreaturer, uden at vorde udsat for Nørgenhed eller ødelæggende Renter, og endelig at de enten skrivelig eller ved Fuldmægtiger tilligemed Commissarierne og andre Vedkommende vilde behagentlig efter denne min ydmygge Jndbydelse møde førstkommende 6 Juni her i Præstegaarden om Eftermiddagen Kl. 2, saavel for at see der forønskte Forbeholdne optegnet og samme ganstig tilstaaet, saa og at imodtage Forflag, hvilke jeg paa nye vil anmode Commissarierne paa mine Vegne at affatte J Tillid til Guds Velsignelse, mine Creditorers Taalmodighed, mine Sognefolk vedvarende Godhed - tør jeg offentlig igientage min skrivelige Forsikring, at det skal blive mig en ubrødelig Pligt, at afbetale den sidste Skierv, i hvor længe end Terminen maatte udsættes forinedelst en ringe Forpagtnings Afgivt og Kaldets visse store Udgifter. Boeslunde Præstegaard ved Corsøer 18 Mai 1797. Henrie Beckman. Jomfr. 5 C. 16 NVIWei ved Hendes Foreening, med Hr. S ATIL. D. Mit Haab er blidt, jeg lyse Dage, Dig seer at vandre glad imod ; Jeg seer Dig uden Skiel til Klage, At finde Verden skiön og god. Jeg seer Dit Livs Ledsager, trædet Sin maalte Vei med Virksomhed, Kun sætte i Din Fryd sin Glæde, Dig lönne Ham for Dagens Sved. Jeg seer Dig vorde heldig Moder, Og skiønsom Askom takke Dig. Gud, sig mit Haab, byd alle Goder, At gjöre Hende lykkelig, Den 23 April 1797 døde den elskværdige og retskafne Peder Hoffmann, Provst udi Strøe Herred, fød 173. var Præst paa den Kongelige Flaade 1771 og 1772, og blev det for Cregomme og Windered Menigheder udi Aaret 1773. samme Aar gift med Jomfr. Marie Philippine Storn, fød 1760, og forlod dette Jordiske den 1 August 1795. efterat være blevet Moder til 12 Børn, hvoraf de 3 for hende ere døde, og 9 endnu lever. Varmt var denne gode Mands Venskab, troefast hvert et Ord han talte, redelig al hans Omgang, retsindig hans hele Vandel, hans efterlevende Børn mistede i ham den ømme, gode, kierlige og omhyggelige Fader, og nu ere baade Møder= og Faderløse i en Alder, da de fleste smaae og uopdragne saa meget behovede kierlig og nolagtig Tilsyn. Denne sande Menneskeven, sine Meenigheders duelige Lærere, de Unges vennehulde Veyledere, de Aldrendes kierlige Raadgiver, lærte opbyggelig, og levede dydig, savnes af sine mange Børn, begrædes af fine kjære Meenigheder, fine Venner, sine Bekiendte, Velsignelse hvile over hans Støv!