Københavns Adresseavis, 1803-01-27
J Overeensstemmelse med Hans Majestæts allernaadigste Resolution af 24 Martii 1797, som den 27de næstefter ved Placat offentlig er bekiendtgjort, blive følgende Jnteressentere i det i Aaret 1747 oprettede Livrente=Societet, som i fulde 5 Aar og derover have ladet deres Livrenter henstaae uafhentede ved Kassen, saasom: a) Abraham Kløker, en Brodersøn af Justitsraad Kløker, fød i Kornerup Præstegaard i Sielland den 21de Sept. 1739, indskreven af bemeldte hans Farbroder i første Klasse sub. No. 182, og sidste Gang hævet 11 Junii, b) Friederich Ernst Christian de Leuenfeld, en Søn af Major v. Leuenfeld, fød i Jtzehoe d. 10 Apr. 1743, indskreven af bemeldte hans Fader i første Klasse sub. No. 259, og sidste Gang hævet til 11 Junii 1797. c) Pierre Francois Mazar, en Søn af Vice Brand=Major Mazar, fød i Kiøbenhavn d. 20 Sept. 1740, indskreven af bemeldte hans Fader i første Klasse sub. No. 234, og sidste Gang hævet til 11 Junii 1797. Sammes Arvinger, eller hvem der paa bemeldte indestaaende Renter maatte formene at have nogen Fordring, med Aar og Dags Varsel fra sidste Bekiendtgiørelses Dato af at regne, i Kiøbenhavnske Addresse=Contoirets Efterretning, de Berling. Tidender, samt den Altonaer Mercur, under den i Placaten Udeblivelse over den fastsatte Tid bestemte Straf, herved tren Gange efter hinanden peremtorisk indkaldede, de som end maatte være i Live, forsynede med behørige Beviser om deres Tilværelse, og Arvingerne af de ved Døden afgangne, med Beviser og Arveladernes Dødsdag, og deres Arve=Rettighed, inden forbemeldte Tids Forløb enten selv eller ved Fuldmagt at møde for os i General=Postamtet i Kiøbenhavn, for at imodtage det dem efter fremlagte Legitimation af de indestaaende Liv=Renter tilkommende. – For det øvrige tiener det Vedkommende til behagelig Efterretning, at med de inden foranførte Tid uafhentede Livrenter vil forholdes efter hans Majestæts ved Placaten af 25 Marti 1797, bekiendtgjorte allernaadigste Resolution. General=Postamtet den 24 Januar. 1803. Den sidste fælleds Menneskeed, Døden, haver mellem disse Bredder. indspærret. hvad Tid kan opløse i Støv den i Livet Velædle Mand Hr. NIELS BENON, fordum Hans Kongl. Majestæts Postmester og Kiøbmand i Stubbekiøbing. Som betraade sin jordiske Løbebane den 210tober 1747. gik ud af samme, over i Evigheden den 1ste Januarii 1803. Læser! Vil Du høre hvad Vidnesbyrd Sandheden gav denne Mand Da vide Du Han berømtes af Samtidige for Handelsdrivtighed, Agtedes for udmærket Ærlighed i Vandel, havde Roes og Tillid hos Trængende, som velvillig Hielpar För man tænkte det, var hans Levetraad overskaaret. Det minde Dig Sandsemenneske, kraftig om, Du har her intet at hovmode Dig at slet intet at stole paa; hvad Han er, skal Du blive, Gode ædle Klein, ogsaa Du - maatte for tidlig falde for- Som et rædsom Tordenskral lød De Dødens grumme Lee. Døds Budskab for mit Øre. – Tavs og rørt staaer jeg nu den Gravhøi der bedækker Dit kolde og livløse Legeme, min Din sieldne fortræffelige og ædle Siel, og deeltager med oprigt Venskab i Din dybtsørgende Families billige Sorg. Forgieves flyde vore Taarer - Durøres nu ikke mere ved Dine Venners Lidelser, som Du saa kierlig rakte Haanden da Du kunde. O gyselige Tanke, Du er borte - At giøre en Lovtale over Din Vandel her fortiener Du; men hvad Udtryk skulle man vel finde, som dertil vare kraftige. Menneskekierlighed og Goddædighed ledsaget med en vis Undseelse og Beskedenhed ved at komme sine nødlidende Brødre til Hielp, ere Egenskaber som fortrinliggiøre Mennesket. Disse besad Du gode Klein i en høi Grad, og derfor føle Vi Dit Tab desto smerteligere. Sandt og uskrømtet er derfor det Vidnesbyrd som Dine Venner Hr. Auditeur Tønsberg og Hr. Bogtrykker Seidelin have givet Dig i Addresse-Avisen No. 21 og Bladet Nr. 7, at Din Characteer baade som Menneske og Borger var fortræffelig. Ja Din roelige og stille Bortgang fra Livet er jo ligeledes det tydeligste Beviis paa Din Selvbevidsthed at have handlet ret; thi den Dom vor egen Samvittighed i vor Dødstime fælder over vore Handlinger, bliver dog altid den ufeilbarligste. - Sieldne Mand, Du forlod denne Verdens Skueplads liig Solen, der om Aftenen daler, for med fornyet Kraft igien at opstaae. O! Vi misunde Dig ikke at have overstaaet hvad der nu forestaaer Os Dine efterblevne Venner. Dit Minde er Os evig helligt. - Fred hvile nu over Dit Støv. Helsingøer, den 23 Jan. 1803.