Norske Intelligenssedler, 1778-03-18
Nordske Jntelligen. No. 11. Onsdagen den 18 Martii 1778. Om Pebersvende. Da jeg længe har lovet vore Pebersvende et Stykke, hvormed de i Eensomhed kunde morve sig, og jeg veed de gierne læser disse Blade, naar de uden Betaling kand læse dem hos andre, saa sendes til Jndrykkelse det jeg har læst i AftenPosten No. 82, thi denne, troer jeg, er ikke saa let at faae til Laans; her følger det Ord efter andet: Mange skulde vel neppe troe, at der gives de, der laste Ægtestanden, den viise Guds første Indretning her paa Jorden, og dog er det saaledes: Spørger man den store Sverm af Pebersvende, som i disse Tider gives, hvorfor de ere ugifte, saa svare mange af dem, de have bedre som Ungkarle, og Standen er saa besværlig; hvad er det andet, end at Jndretningen duer ikke, at da Viisdommen sagde, det var ikke godt, at Mennesket var allerne, da tog den Fejl, thi det er bedre at leve allerne, end at giftes; det var bedre, om Menneskerne maatte have levet som Fluerne, nu at giøre Visite hos een, nu hos en anden, uden at binde sig til en vis. En herlig Tanke, skulde man ikke troe, der stak noget andet bag det, Skaberen kunde let ladet Menneskerne voxe op af Jorden som Svampe, saa Ægteskabet blev neppe indstiftet allene i Hensigt til Folkeformerelsen, men sin Hensigt gav han tilkiende i den optegnede Tale, at det var ej godt Mennesket blev allerne, men trængte til Medhielp, baade for Raad og Omgang; altsaa er Nytten den Giftes egen. Men hvad er da Aarsagen, at saa mange afsige den Nytte, Uden Tvivl den Tvang, som al Orden og Indretning fører med sig; een gad gierne havt en frisk Kone ligesaa til, som han faaer en frisk Almanak, eller tiere, men af Frygt for Lovene, for Ægtefælleds Jalousie og deslige, kand han som gift Mand ei saa idelig søge Forandring, og derfor vil beholde sin Frihed. Dette er det almindelige Svar, og et beqvemt Udtryk, for at give tilkiende, at han vil, saa vidt de borgerlige Indretninger tillade, have frie Hænder i denne Synd. En anden, som er Elsker af høi Levemaade og overflødig Æden og Drikken eller andre slige Ødselhedens Udgifter, seer forud, at han kand have alt dette som Ungkarl, men gifter han sig, saa slaaer det ej saa vel til, og derfor er det best at lade det være. Hans Ord er, han hielper sig, som han kand, det er i deres Sprog--- Begge disse Slags ere lastværdige, den første opfylder Verden med uægte Børn, som enten undertrykkes i Ungdommen, eller som oftest vanarte og sielden blive Verden til Nytte, det andet Slags er en Støtte for Utugt, og et ondt Exempel for den opvoxende Ungdom, foruden at deres Levemaade fortærer deres Sinds og Legems Kræfter, saa de for Tiden blive unyttige. Der kand vel være fleere Slags Pebersvende, som hver kand have deres enkelte og særskilte Aarsager, og ofte i Hiertet tilstaae Ægtestandens Ypperlighed, skiønt de kand ei overtale sig til at søge og smage den; men disse ere langt fra ej saa store Foragtere deraf, som et andet Slags Mennesker, der enten selv Hadere af Ægteskab eller ikke, søge at afholde andre derfra, jeg mener de urimelig barmhiertige Kloster-Stiftere. J vore Lande er der ingen, der i Henseende til Mandfolkene giør slige Stiftelser, og det behøves ikke, saa længe der gives de, der giøre saadanne Indretninger, som giøre mange det umueligt i deres beste Aar at indtræde i Ægtestanden. Men Fruentimmer-Klostere have vi over ti, som Folk have stiftet enten for at giøre Afregning med vor Herre, og fortiene sig Himmerige, eller for at erhverve sig et udødeligt Navn ved saa stor en Daarlighed, som Ægtestandens Forhindring. Giøre disse andet i Henseende til Fruentimmeret, end mange Mandfolk i Henseende til sig selv, De lære, at det er godt, at Mennesket er allerne, ugift, uden Medhielp, thi Medhielpen er Ægtestanden til Besvær, vore borgerlige Indretninger til Hinder, og passer sig ej med vore Moder. Altsaa maa Ægtestanden ej være et jordisk Himmerig, uden i de første Maaneder eller Dage; altsaa have Poeterne løjet, som rose den over alle andre Slags Selskaber; altsaa har Viisdommen selv feilet, da han vilde stifte en Orden og et Slags Baand, der er til saa meget Besvær. Har Fanden noget at bestille imellem os, saa troer jeg det er et af hans Hovedarbeider, at forhindre Ægteskaber, og at stifte daarlige, for Exempel, naar en Ung tager en Gammel for Rang, Penge eller deslige; thi saadanne Ægteskaber ere som oftest det samme som intet, ja i visse Henseender værre, naar de kand tiene det Onde til Skiul, Bekiendtgiørelser: Andreas Grubbes forhen ejende 2de Gaarde i øvre Voldgaden ere at faae til Kiøbs enten separatim eller under eet; og i Mangel af Kiøbere kand samme faaes til Leie til anstundende Paaske Fahredag for skikkelige Familier, som om Lejer accorderer med Mahler Steentzler. O: Riis.