Aalborg Stiftstidende, 1840-11-17
- Consistorium har tilstillet de medicinske Studerende et Svar paa disses bekjendte Andragende ang. Mag. Scharlings Ansættelse, og efter at det, antagende, at dette Andragende er udsprunget af videnskabelig Interesse, anfører Grundene til og Forsvaret for Scharlings Ansættelse, hedder det til Slutningen: "Dernæst maa man gjøre opmærksom paa det særdeles Mislige i, at unge Studerende, hvoraf de fleste ikke formaae uden høist ufuldkomment at bedømme deres Lærers Dannelse og Dygtighed, komme sammen og efter en indbyrdes Forhandling afsige og offentligen bekjendtgjøre, hvad de udgive for en fælleds Dom i saa Henseende. Der er kun altfor megen Anledning til at formode, at en Dom, afgiven under en saadan Forhandling, er støttet paa ufyldestgiørende Grunde; og da ingen Grunde ledsage Andragendet, er hverken Consistorium, til hvem det er stillet, eller Publicum, for hvem det er bekjendtgjort, ved Samme sat istand til at bedømme dets Gyldighed, ligesom Lector Scharling heller ikke kan forsvare sig mod Samme, om han end ellers dertil maatte finde sig opfordret. Have de Studerende tænkt paa ved deres Andragende at yttre nogen Jndflydelse paa Valget af Universitetslærere, da viser sig derved en anden mislig Side af Sagen. De Studerende skulle ikke være ligegyldige ved, hvo der udnævnes til deres Lærer, men ved dennes Valg maa deres Stemme være uden Vægt, da de ere ude af Stand saavel til at bedømme, hvo der er meest skikket til en ledig Lærerpost, som til at overveie alle de Hensyn, som ved Valget af en Lærer bør komme i Betragtning. Paa Grund af Foranførte maa man alvorligen fraraade ethvert lignende Foretagende i Fremtiden."- Conferentsraad H. C. Ørsted (Mag. Scharlings Svigerfader) har i Berl. Tidende, offentliggjort en, i hans sædvanlige humane, blide Sprog, i Anledning af den Scharlingske Strid affattet, Skrivelse til Consistoriet, i hvilket han havde undladt at møde og stemme, da denne Sag var under Behandling. J denne Skrivelse møder han først den bag alle de medicinske Studerendes Demonstrationer, liggende, Tanke, at Sch. er bleven hævet ved Patronskab og navnlig ved hans (Ørsteds). "Jeg frygter ikke for - siger han - at nævne Tingen med dens rette Navn; thi jeg kan frimodigen være Alt bekjendt, hvad jeg har udrettet i denne Sag, og min rene Bevidsthed tillader mig ogsaa at give Grunde, uden at indblande Bitterhed. Den Beskyldning for Nepotisme, som idet mindste een Stemme yttrede i en stor Forsamling, har ikke kunnet finde nogen Jndgang hos Tilhørerne, hvoriblandt saa Mange kjendte den Jver og Uegennyttighed, hvormed jeg altid er kommen duelige Studenter imøde. Jeg er vis paa, at man misbilligede hiin Jnsinuation, om man endog ikke strax skulde have yttret det. Jeg fragaaer ikke, at Scharling er en af de Mange, som jeg har opmuntret og ledet i deres Studier, og anbefalet til Forfremmelse; men hans Forfremmelse ved det chirurgiske Akademie er skeet igjennem dettes Direction, og jeg har kun bidraget dertil ved et Vidnesbyrd, som jeg stedse skal være rede til at svare for. Til Ansættelsen ved Universitetet indstilledes han med Roes af vedkommende medicinske og chirurgiske Professorer, da det chemiske Lectorat ved det chirurgiske Akademie skulde gaae ind. Havde jeg større Deel i Ansvaret herfor, end jeg virkelig har, vilde jeg gjerne bære det." Med Hensyn til den Scharling manglende examen artium siger han: "Den uhyre Vægt, som Medicinerne lægge paa Studenternavnet, har sin historiske Grund; man har hos dem trængt til en Barriere mod en Mængde udannede Mennesker, som fra den chirurgiske Side vilde trænge ind i videnskabelige Embeder. Tiden er forbi, men Heftigheden, hvormed man holder paa Examen artium som Garanti for Dannelse, vedbliver. Denne Barriere mod Udannedes Jndtrængen vil ogsaa endnu have sin store Nytte; men Jngen vil nægte, at man kan have meget tilfredsstillende Garantier for en Mands videnskabelige Dannelse, uden Examen artium eller philosophicum. Endvidere oplyser han, at i Universitetets sidste 50 Aar have, foruden Olufsen den Ældre, som aldrig havde taget Examen artium, Oehlenschlager, Molbech og Forchhammer været i samme Tilfælde. Disse Navne ere bedre, end lange Beviser." Til Beviis paa, at Scharling ikke har ladet det mangle paa Prøver paa sin Duelighed, anfører han, at han med Ære har taget pharmaceutisk Examen, taget polytechnisk Forberedelsesexamen med Roes, polytechnisk Hovedexamen med Laudabilis og meget fortrinlige Specialcharakterer, har vundet en Præmie ved Videnskabernes Selskab, har studeret udenlands og holdt Forelæsninger med bifald. Til Slutningen yttrer han det Ønske, at disse Oplysninger maatte læses med samme velvillige Sind, hvormed de ere skrevne, og bidrage til at udslette den Spænding og Mistillid, som i det sidste Aar altfor meget er bleven næret, saa stridende mod det venlige Forhold, som altid burde finde Sted imellem de Studerende og Lærerne ved Universitetet.