Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1789-03-13
Stokholm, den 27de Februar. Den af Kongen den 21de paa Rigssalen i ForSlag bragte, af 9 Puncter bestaaende Forenings og Sikkerheds Act er allerede den 22de i Hs. Majestets Værelser undertegnet, og af Kongen for sig og sine Efterfølgere paa den Svenske Trone, blevet besluttet med Rigstænderne. Stænderne erkiende deri, at de have en Arvekonge som kan regiere og forsvare Riget, begynde Krig, slutte Fred og Alliance, benaade og besette Rigsamterne med indfødte Svenske Mænd a. Den 3die til 6te Punct af denne Act giør nærmere Anstalter, angaaende Amternes Besetning og Afgivten. Den 7de Punct bekræfter Adelens, Præstestanden og Stændernes Privilegier, for saavidt samme ikke modstride denne Act. Den 8de Punct fastsetter, at alle Svenske Konger ved deres Regierings Tiltrædelse egenhændig skulde undertegne denne Act Jfald det Kongelige Huus uddøer, skal Kongen, som da bliver valgt, træde ind i alle disse Rettigheder. Regieringsformen af 21de Augusti 1772 bliver uforandret, for saavidt den ved den ny Act ikke er forandret. J den Tale, som Kongen den 21de paa nye holdt til Stænderne i Rigssalen, udtrykke han sig strax i Begyndelsen saaledes: -Med besynderlig Hiertets Rørelse seer jeg Eder J gode, værdige, redelige og forstandige Mænd igien her forsamlede for Mig, som har opmuntret og trøsted Mit bedrøvede Hierte med foreenet Jver, for Mig og Riget. Men da vi igien her ere forsamlede, saa kan J let befinde, at det for at formilde Mit og Eders Hierte, maa være Min største Bekymring at tale til Eder, J gode Herrer af Ridderskab og Adel med samme Sandhed og Oprigtighed, som Min sidst holdte Tale til Eder. Men den ømmeste Ømfindtlighed giennemtrænger Miig, inden jeg seer Rigets første Tilstand sat tilbage. i samme Roe og Stilhed, hvis Vedligeholdelse jeg anseer for nyttig. - J have meget feilet, J gode Herrer, dersom J har kundet troe, at jeg har lagt Mine over nogle faa førte retfærdige Klager den ganske Stand til Last. J vilde erindre Eder, med hvilken Ømhed jeg har foredraget dette. Og da jeg igien seer Eder forsamlet her, saa er det Min største, Min kiereste Pligt endnu engang at igientage dette. – Som Konge og Fader er jeg Mine Undersaater Sandhed og Oprigtighed, skyldig, og dette har jeg ogsaa beviist. Jeg har sagt, hvad jeg ikke kunde dølge, og har troet, deels for at opklare endeel for Eder, og befrie Eder fra Fordomme, deels for at overbevise Eder og Eders Medstænder og Mine Handlinger, men deels ogsaa for at rense Mig selv fra de Beskyld, ninger, som man har lagt paa Mig, Min Regiering og Min Person; men at Min Opførsel under Min heele Regiering maatte overbevise Eder om den Agtelse, som jeg altid har baaret for den første Stand i Riget, for en Stand, hvis første Stiftelse bestaaer i Rigets Forsvar, og som har arvet det samme Mod og denne ædle Tænkemaade af sine Forfædre, som - dersom det ei bliver forledet til Fordomme - altid skal vise sig med lige Jver for Fædrenelandets sande Ære. Foretager Eder da igien de vigtige Forretninger, som jeg har forestilt til Eders Overleggelse, under Anførsel af den Eder af Mig givne Landmarschal, med forenet Jver for Riget, som blot anseen Eders Fortrolighed, for at nyde samme til Eders og Rigets sande Vel, og som - jeg er Eder Borgen derfor. - forlanger intet bedre end at forerne Eders Tænkemaade. Lad os med foreenede Kræfter undgaae alt det, som kan forstyrre denne Fortrolighed, og lad os til Vores og Fædrenelandets almindelige Bedste forene os med hinanden. Gode Herre og Landmarschal, Paatag Eder igien Eders vigtige Embeders Forvaltning, og for det til Rigets Nytte og Vel og Min og Eders Stænders Ære."