Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1836-03-22
(Jndsendt.) Jndsenderen er foranlediget til nedenstaaende Linier, ved et i denne Tidendes Nr. 19, formodentligen ikke uden forhaandenværende Grunde, fremsat Spørgsmaal om, hvorvidt en Skipper, som saadan, er berettiget til at erhverve Borgerskab paa Kjøbmandshandel. Spørgsmaalets Besvarelse overlader jeg til Juristerne, men er det lovhjemlet, at Skippere, saavelsom Andre, der blot have de for Borgerskabs Erhvervelse i Almindelighed fornødne Egenskaber, vinder Berettigelse til denne Næringsdrift i Kjøbstæder, hvor der ikke er Laug for samme, da være det mig tilladt at formene, at ligesaa ubillig en saadan aaben Adgang er mod dem, der udelukkende have offret deres Ungdoms Aar for Handelen, ligesaa skadelig er den for de Handlende indbyrdes, saavelsom for Handelen selv. Thi den Lethed, hvormed Berettigelse til Kjøbmandshandel nuomstunder kan erholdes, er sikkerligen en af de væsentligste Aarsager til Kjøbmændenes uforholdsmæssige Formerelse i de fleste Provindsial=Kjøbstæder. Ved denne Formerelse udstykkes Handelsgevinsten i saa mange Dele, at Lidet eller Jntet bliver tilovers til en omfattende og kraftig Handels Drift. Og det er ingen Trøst, at de, der ikke kunne holde sig, maa falde, thi saalænge de slæbe sig igjennem, tære de dog paa den solidere Kjøbmands Kræfter, og ere de endeligen om kort Tid færdige, reise sig nye paa deres Ruin. De ere, saa at sige, den bedre Kjøbmands tærende Snytteplanter, der saalænge drage Næringen, fra ham, indtil han selv gaaer under. Capitalerne forsvinde fordi de opspises, intet Foretagende af Betydenhed kan eller tør iværksættes, med Undtagelse af enkelte Kjøbstæder, føres Handelen i de andre ikke directe, jeg vil ikke sige alene af Mangel paa Fonds, ikke saa sjeldent ogsaa af Mangel paa Kundskaber. Handelen er derfor nedsjunken til Commissionshandel for enkelte inden, og udenlandske Huse, sikkerligen ikke til synderlig Gavn for Producenten, der naturligviis erholder sine Varer saameget slettere betalt, som flere Mellemhandlere skulle være deelagtige i Udbyttet. Hvor meget bedre altsaa for en Kjøbstad og dens Opland, om den havde færre, men solidere og dygtigere Kjøbmænd, og hvormeget rigtigere da, om disses Antal blev indskrænket; og blev indskrænket til dem, hvis Kundskabs= og Penge=Forraad borgede for at Landets Handel blev ført baade med Kraft og med Jndsigt. En velhavende Handelstand gjør Staten riig, siger en af vore ældre Forfattere i sit Skrift om Næringsveiene. Klagen over de Handlendes overhaandtagende Mængde, er for almindelig til at Jndsenderen vil drage dens Rigtighed i Tvivl, og at denne Formerelse for en stor Deel har sin Grund i den Lethed hvormed Handelsberettigelsen kan erhverves, tillod jeg mig i Begyndelsen at paastaae. Men dette kan ogsaa bevises. Naar en Handelsbetjent har fyldt sit 25de Aar, ikke saa sjeldent endnu tidligere, – erholder han Borgerskab paa at handle, finder Overøvrigheden i Forbindelse med Byfogden eller Magistraten at Kjøbmandskab kan forbindes med een eller anden Næringsvei, erholder den Paa gjeldende Tilladelse til ogsaa at handle, er alt Andet slaaet feil for en forarmet Mand eller Familiefader, griber han til Handelen, som sidste Tilflugt, ved Hjælp af en Smule Credit. Om den, der vil etablere en saadan Næringsvei, har Formue eller Jndsigt, spørges der ikke, og dette sidste er unægteligen saameget mere paafaldende, som vi dog leve i en Tid, da Staten ellers, og det ikke uden Føie, er saa omhyggelig for at forvisse sig om andre Næringsdrivendes Dygtighed i det Fag eller den Haandtering, hvori de ville virke. Af Haandværkeren, af Brændeviinsbrænderen, af Sømanden m. fl. fordres Prøver paa Duelighed og Kunstfærdighed, for Landmanden oprettes Agerdyrknings-Jnstituter og for Fabrikanten polytechniske Læreanstalter; af den vordende Kjøbmand fordres derimod intet Beviis for hans Capacitet. Og dog er det visseligen af ikke mindre Jnteresse for Staten at have oplyste Kjøbmænd, end duelige Haandværkere og kyndige Landmænd. At den vordende Kjøbmand, forinden han erhvervede Berettigelse til Handel, godtgjorde, at han, foruden at besidde almindelig Dannelse, hvortil ustridigen hører at han forstaaer i det Mindste at skrive sit Modersmaal rigtigt og nogenlunde selv at ordne sine Tanker, ogsaa har de for hans Virkekreds in specie fornødne Kundskaber, f. Ex. i Varebedømmelse, i Handelsgeographie, i Handelsregning, i Bogholderie, var dog vel ikke formeget forlangt. Disse Kundskaber høre desuden til Tidens Fordringer, og bør som første prioriterede altid respecteres. Man vil vel hertil sige, hvorledes skal den vordende Kjøbmand erhverve sig disse Kundskaber, hvor gives i Provinds Kjøbstæderne de Underviisnings=Anstalter, hvor de kunne erhverves, Jeg maa hertil svare, at saalænge den høiere videnskabelige Dannelse ikke er gjort til eneste Betingelse, udfordres kun et nogenlunde godt Hoved til selv at give sig den Almindeligere, og der er vel ingen Spørgsmaal om, at der jo i de fleste Kjøbstæder vilde opstaae private Læreanstalter, for den handlende Ungdom, naar man vidste, at de nødvendigviis vilde blive besøgte af denne. Om de paatænkte Realskoler vil kunne opfylde Hensigten en større Udstrækning, er tvivlsomt, saa meget mere som det ikke godt lader sig tænke, at de af Pluraliteten af de Handlende i Provindstæderne, ville eller kunne blive freqventerede. Men, for at komme tilbagetil Hovedsagen, skjærpedes Fordringerne til Den, der attraaer at ernære sig ved Handelen, var han pligtig, forinden han kunde erhverve Handelsberettigelse, at godtgjøre at han ikke var blottet for de efter Tidens Krav, og hans Næringsveis Beskaffenhed fornødne Kundskaber, vilde Standen ikke i den Grad, som nu er Tilfældet, overfyldes med Subjecter, hvis Udelukkelse ikke er noget Tab for Handelen, og ved dette Jndskrænknings-Middel vilde desuden et andet Gode opnaaes, nemlig Oplysningens Fremme i denne vigtige Stand. Dog, med Kundskaber alene drives Handelen ikke, en anden væsentlig Betingelse ere pecuniaire Resoureer til dens Begyndelse og fortsatte Drivt; uden disse ere hine en død Skat, der snarere forbittrer end forherliger Handelsmandens Stilling, da det er dobbelt trykkende for ham at kjende sin Dont uden Evne til at røgte den med Kraft. Det vilde formeentligen heller ikke være et saa aldeles uhensigtsmæssigt Forebyggelsesmiddel mod den overhaandtagende og skadelige Forøgelse af Handelstandens Medlemmer, eller nogen for det Almindeliges Vel ubillig Fordring, om den, der vilde erhverve Borgerskab som Kjøbmand, ogsaa forinden legitimerede at han ikke var aldeles uformuende, men havde, som man siger, noget at begynde med. Nuomstunder reises det ene Handelshuus ved Siden af det andet (rigtignok en miniatur) alene paa Creditens usikkre Grundvold, og støttet paa Lybekkernes og Hamborgernes Barmhiertighed. Men med denne tager det som bekjendt ofte meget snart en sørgelig Ende; derom vidne de mangfoldige Falliter og Accorder underhaanden, til 10, 15, 20 pCt., som dagligen forefalde. Og at denne Færd virker skadelig paa Handelen, ikke at tale om dens sørgelige Jndflydelse paa Moraliteten, derom kan vel ikke være nogen Tvivl. Den 16de Marts 1836. Hermed et Følgeblad.