Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-07-09
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. Det er forunderligt at læse i den preussiske Statstidende følgende Skrivelse fra Wien af 25de Juni, Her siger man, at Hertugerne af Orleans og Nemours ere blevne ved en Koureer, som de have erholdet fra Paris paa deres Reise fra Berlin til Wien, advarede for Mordere, som skulle være afgaaede fra Frankeriges Hovedstad. - Efterretninger fra Tyrolen sige, at Prinserne have pludseligen besluttet at forandre deres Reiseroute, og istedet for strax at begive sig til Mailand, hvor store Tilberedelser ere gjorte til deres Modtagelse, da strax af afreise til Florents og siden derfra tage Touren over Mailland og Turin. Hertugen af Nemours er god Bedring den franske Gesandt i München, Hr. von Bourgning, og Greve Radezi, Overgeneral for den østerrigske Armee i Jtalien, med nogle høie General Stabsofficere vare ankomne til RoveredoAngaaende Mordforsøget paa de Franskes Konges Liv har man vel faaet udførligere, men ikke nyere Efterretninger. Journal des Debats siger derom følgende: Frankerige vil med Kummer og Fortørnelse erfare, at der er gjort Forsøg med et nyt Attentat paa Kongens Liv. En Morder har skudt paa Kongen, ved høi lys Dag, i Tuilleriernes Slotsgaard, i Øiesynet af Nationalgarden, i det Øieblik da Tambouren rørte Trommen for at giøre Honneur for Kongen, som passerede forbi. Men Frankerige vil takke Himmelen, naar det erfarer, at Kongens Liv er atter bleven reddet, og at den morderiske Kugle forskaanede det Hoved, paa hvilket Landets dyrebareste Jnteresser ere byggede. Nogle Linier kavere, og Kongen havde været truffet. En dyb Smerte vilde da have betynget Frankerig Erobringerne under denne sexaarige, haarde og ofte blodige Kamp vare paa nye blevne gjorte tvivlsomme; Juli-Revolutionen og Landets Fremtid vare blevne udsatte for nye Farer. Vi finde kun i vore Hierter Rum for Følelser, som en saa underfuld Begivenhed maa indgyde os. Menneskenes Fordærvelse er uhyre stor Forbrydelsen trættes ikke; men Forsynet er ligesaa utrættelig som Forbrydelsen. Morderen lagte Piben af sit Gevær (det skal have været en Flint i Skikkelse af en Stok til at spadsere med paa Karethøren, men i samme Øieblik bøiede Kongen sig for at hilse paa Nationalgarden, og Skuddet gik over hans Hoved. Vi ønske at dette Attentat maa være en isoleret Forbrydelse; vi ønske det til Ære for vort Land, for vores og Kongens Sikkerhed. Naar vi betragte alt det i Foreninmed hinanden, som vi have erfaret om Forbryderen, om hans Haardnakkenhed, hans Koldblodighed, hans endnu bestandigt truende Udladelse, saa maaman holde ham for en Fanatiker. Paa den anden Side kan den stygge Armodstilstand, hvori man fandt Morderen, bringe til at troe, at han ved et Anstød af afsindig Fortvivlelse blev dreven til sin Udaad. Saaledes var da Fanatismen bleven indpodet paa Usselheden; saaledes vare de sletteste Sindstemninger og Følelser, som paa det frygteligste kunne fordærve det menneskelige Hierte, trufne sammen; Dog, vi formode kun, vi paastaae intet, Jnstruktionen af Processen vil opklare hvilken Formodning er den sande. - Hr. Martin du Nord har, som General-Procureur, begyndt Jnstruktionen af Processen, hvorved Understats-Sekretairen for det indenlandske Departement, Hr. Blan, og Politie Præfecten Gisqvet vare tilstæde, som just med nogle Politiebetiente havde opholdet sig i Tuillerierne da Attentatet blev begaaet. Jnstruktionsdommeren Legonidet har, ledsaget af Politie-Officianter, anstillet Huusundersøgelse hos Bøssemageren Devisme; man hører ellers ikke til at nogen er bleven arresteret. (Maskerede Vaaben burde være strengt forbudte, da ingen kan tage sig i Agt for dem, og da man med dem kan indfinde sig overalt. At der gives et Komplot i Frankerige af fanatiske Mordere skulde man næsten troe af den anførte Beretning fra Berlin; hvor dog enhver Regiering burde fatte det Forsæt at betiene sig af strenge Forholdsregler mod alle de Skrifter og Personer, som udbrede politisk eller religiøs Fanatisme, da man aldrig kan forudsee hvor til det kan føre). Journal de Paris forsikkrer, af Morderen havde anbragt sit Vaaben saa nær ved Kongens Person, at det næsten berørede ham; men Gud vilde ikke at han skulde træffes. Kuglen gik ind i Siden af Vognen. Morderen vilde strax have dræbt sig med sin Dolk; men blev forhindret deri. Nationalgarderne vare nær ved at blive henrevne af deres Følelser til at massakrere ham; med de besindede sig. Den tilstimlede Folkemasse gav tydelig sin Glæde tilkiende over at Kongen var frelset. Alle beundre Kongens Aandsnærværelse og Mod. (Hvo beundrer ikke den modige Mand og elsker den følsomme Qvinde; thi saaledes har den Allerfuldkomneste varieret den menneskelige Naturs Fuldkommenhed) Dog skal Kongen have svaret Hr. Guizot da han lykønskede dam til at have undgaaet det fieschiske Attentat: To og tyve Mordforsøg mod Henrik den 4de mislykkedes, men det tre og tyvende lykkedes. (Men enhver stor Mand underkaster sig sin Skjebne.)