Danske Mercurius, 1678-01-02
Danske MEROOffver Januarii Maanet 1678. Danmarck. Ed Røgelse og Bøn fremgangen Aar vi ender, Ved Røgelse og Bøn vor nyt Aars Soel sig tender, Vor gamle Synde-Sump og Satans Senge-StraaUdryddis flittig skal aff hver en Tancke-Vraa. Haff Tack O Himlens Gud, som Kongen Landsens Fader Ved din Almeetig Haand fra hver den som ham hader Saa Faderlig forsvar, lad din den Engle-Hær Liif-Gaarde følge med paa hver hans Reyse-færd Vi mindis vel endnu, hvor Landsens Hoffvet-Kroone Vor Konge Kiempe-Kiæck Clariine blæste Toone Forleden Aar har fult, blant Kuglers Sverme-Flock Har svinget Mandig om Jld kruuset Hoffver-Cock. Vi mindis vel endnu, Bloed-smuurte hvasse Klinge Hvor den sig torde om hans Salved Hoffved svinge Strids-Hamrens Ørne-Neb krum hvornet til fremstack. Sig bag hans Skuldre-Blad, Blod-Draabe dog ey drack Vi mindis vel end og de stolte Vandis Truen Og vilde Vinde kast af blinde Storme-stuen, Da hand fra Rygen gick vor Nordisk Arffve-Helt, Hvor vrælede og skrød da Strømme stridig Belt. De maatte siuncken need ret i Afgrundens Struube, Og Graff-Stæd taget midt i Haffvets vaade Kuuube; Det graadig Slacte-Sværd hans Kemper Brynie-Klæd Bloed-farffvet haffde med hvert Anficis Purpur-Sveed, Dersom Gud Zebaoth ey hafde Hielm-bekroonet Vor Kongis Tindinger og for hans skyld forskovnet Hans Faure Følge-Flock, og Budet Belle-Vand indvæled ligge need ved Bølge-slagen Land. Derfor Oævig Gud! Vi for dit Anfick møde J Nys-begynte Aar, i Loff-Basunen støde Med Tacke-Stemmer, som vi allermeest formaaer, Gack med vor Konning god endnu i dette Aar, For vor Mornache-Soel lad Fienden Dug forsvinde, Opreis hans Seyer-stoel i ævig Folcke minde, Saa vit som Soelen gaar paa Snee-bygt Norde-Field Hans Seyer-Sverd udgaa med ære, Lycke, Hæld! Seel Seel Augustus selff med friske Kempe-Sønner Et mandigt Ridder-Spil, som Oyden selff paaskønner Med Laurbær-Krantz betagt, befaler rettis an Paa Dydens Tommel-Platz, paa Manddoms Ære-Plan Hans Harnisk Due blaat mand seer hvor net det glimrer, Staal-Hændet Krigens GUD hans blancke Hielm udtimrer Med Jerne-Fingred Slag, med storckned Drage-Bloed Bestryger Sverdet hvast, som Fienden gaar imod. Trompeetens Trille-Slag og Kiædel-Trommens brummen Udesker hver til Dyst, og beder dem velkommen: Velkomne Danske Mænd fra Rommer-Porte hid Til eders Fædre-Land at prøve Manddoms Jid. August hil være dig, lad dog en liden Stierne Udstraale Skimpte-viis aff fulde Manddoms Kierne, Vær naadig, og træd an du Jordisk Himmel-Drot, Hvis Manddoms Rycke staar paa Verdens varig SlokPompili Fyrste-Søn Guld-vircket grønne Spange Spend op, omgyrte dig med dine Kemper mange Aff dette Rende-Sand din Ære-Krantz opgroer Som om din varme Hals Seyer kiere Guder snoer. J Herrer hver og en af Jække-Bloed oprunden Rood-Slectig Riise-Art, Dyd-kroonet, Seyer-vunden Som Ære-Kroonen har i Kongens egen Gaard, Giortædle og bekient i mange mange Aar Her seer i Platzen strøed, her seer i Sperr og stenger, Som end en Løve-Kloo ey lettelig borttrenger Aff Ecte Kempe-Haand, borttager Dydens LønVededers Manddoms Kraffe aff Lycke-Palme-grøn Det Skrald var neppe hørt, før Kiempe-Sværdet dragen Vaar aff forsølffvet Huus, de rende-Sperr optagen; Den springer Hjorte-let gaff moedig Loffte Spring, Og dantzed spradendis moed Seyrens dyre Ring. De Potte-mager Brød som Haand-Granater sprunge, Og Engle-Jubel Chorr imidlertiid udsiunge Med Nactergalle-slag August en Seyer-Sang, Og Trommen buldrede med Sølff-Trompeete-Klang. Den Panther-Slectig Hest moed huer een giffven Noode Slog idel glap iglap paa Frandske Dantze-Moode, Hans Tande-tygget Skum falt need paa fremmer Bov, Og Sveden Taare-Fløed aff haarden Heste-Hov. Dermed det Ridder-Spil med Lys og Leeg bleff endet Og Kongen har igien til sine Mænd sig vendet: Her Ludvig Kosenkrantz Fri-Herris Titul faaer Og Arnsdorff Generals til Hest aff Naade naaer. 4 Vel selsom een Rumoor fra Ryen og Rumohr høris Hvor General Major Rumohr til Jorden føris, Død-bidt aff Stycke-Mund ved Kualens nagge pick, Som skencket hannem bleff i Dødsens Qvale-Drick.