Viborger Samler, 1844-10-31
Nyeste Postefterretninger. China. Paris, den 21de Octbr. Efter Journ. des Deb. skulde det have viist sig, at Chineserne, ved med England at affatte og afslutte deres nye Handelstractat, hvoraf ogsaa andre handlende Nationer kunde love sig Fordele, have udført et Mesterstykke af diplomatisk Bedrageri, hvorved de næsten ganske kunne haabe at tilbagevinde den ved den ulykkelig førte Krig tabte isolerede og stolte Stilling af deres Rige med Hensyn til andre Stater og Nationer. Det var, som bekjendt, overdraget Si Henry Pottinger at underhandle og afslutte med de Chinesiske Commissairer en saakaldet Tillægstractat til den Nanking afsluttede. Denne supplementaire Tractat skulde nærmere bestemme og begrændse de Handelsforhold, der skulde aabnes for alle Nationer. Efter den af den officielle Tidende paa Hongkong meddeelte Oversættelse af denne Tractat, var Hongkong erklæret til en Frihavn, og 5 Havne - Canton, Fuschu, Amoy, Ningpo og Schanhableve aabnede for den udenrigske Handel. – Men hedder det nu. Denne Oversættelse skulde være forfalsket ved et skammeligt Bedragerie, i det mange i den undertegnede chinesiske Tractat indeholdte Bestemmelser deels ere udeladte, deels forandrede i den i Hongkong-Journalen indrykkede engelske Oversættelse. For at forstaae dette maa man vide, at den første Tolk ved det britiske Gesandtskab, J. R. Morrison, afgik ved Døden netop paa den Tid da Tractatens Artikler affattedes. Dette Dødsfald gjorde det muligt for de Chinesiske Diplomater at drage Fordeel af Sir Henry Pottingers Uvidenhed i de Chinesiske Sprog, af hans Ubekjendskab med Handelen og hans Forbittrelse imod de Britiske Kjøbmænd, med hvilke han kunde raadføre sig; Chineserne vandt desuden ved Bestikkelse den nye Tolk, som Sir Henry nødtvungen maatte beære med sin Tillid, og saaledes har da Sir Henry Pot tinger i sin Regjerings Navn ratificeret Betingelser, der ophæve og tilintetgjøre næsten alle de af Englænderne med saa uhyre store Bekostninger og med saa meget Blod kjøbte og tilkæmpede Fordeele. Man har i England foranstalte af de Kyndigste i det chinesiske Sprog en ny Oversættelse af Tractaten, og man er paa denne Maade kommen efter det store Bedrageri, saaledes er der i den 13de Artikel ikke bleven oversat for Sir Henry et Tillæg, der forbyder de chinesiske Kjøbmænd at indlade til de 5 Havne i andre end chinesiske Skibe de i Hongkong kjøbte Varer, og i den 17de Artikel er en Passus, der bestemmer Afgifterne af de imellem Canton og Hongkong eller Macao seilende Engelske Koffardiskibe, oversat aldeles galt, og tillige ere følgende Ord undertrykte: "Hvad Fuschu, Amoy, Ringpo og Schanhae angaaer, da er det ganske unødvendigt for disse at udkaste noget særskilt Reglement, da intet Kystfartøi tør anløbe disse Havne." – Efter Journ. des Deb. skulde da det nærmeste Resultat af disse Forfalskninger være denne, at Varers Forsendelse til Hongkong kun kan bevirke Tab, da deres videre Forsendelse fra Hongkong til de efter Foregivende aabnede 5 Havne saavel paa Chinesiske Jonker som paa større Europæiske Coffardiskibe vilde komme til at koste langt mere end den hidtil brugte Forsendelsesmaade fra Canton til det Jndre af Landet paa Canalerne. Chineserne vilde saaledes ogsaa opnaae deres Hovedformaal kun at have saa faa Berøringspuncter, som muligt med Udlandet og atter føre Handelen tilbage til det gamle System, d. er til Jndskrænkning af den ene Havn Canton. Journ. des Deb. slutter sin Artikel med et Udtog af Hongkongtidenden af 17de April, der synes at stadfæste den franske Journals Beretning. Det hedder i dette Udtog: "Den Jilfærdighed, hvormed Keiseren ratificerede denne Tractat, endog førend den var ratificeret af Dronningen af England, ere saa aldeles stridende imod det Chinefiske Hofs Sædvane, navnligen med Hensyn til Tractaten til Nanking, at den havde burdet vække Mistanke. Hvorledes er det muligt, at en saa udmærket Diplomat, som Sir Henry, ikke har fattet Betydenheden af en Convention, der kun aabnede Canton for vore Kyst fartøier. Kun i den Overbeviisning, at Hovedstaden paa Hongkong, den sig reisende Victoriastad vilde bemægtige sig Macaos Monopolhandel d. er vilde vorde Stapelpladsen for alle Nationers Handel med China, og at de Engelske Kjøbmænd trygt kunde stole paa deres Regjerings sædvanlige Klogskab, er det at disse have indladt sig paa Foretagender, der maae bevirke deres Ruin, og at de have anvendt Millioner for at begrunde Establissementer paa en ufrugtbar og usund Øe, hvor de ikke engang ville kunne sysselsætte sig med tilstrækkelige Handelsanliggender for at betale den Territorialafgift, hvormed man allerede har bebyrdet deres Eiendomme. – Man kan altsaa fra Hongkong kun seile til de fem Havne med chinesiske Jonker, der ere ganske afhængige af Monsunen, og der behøve sex Maaneder for at kunne tilbagelægge en Reise, hvortil Europæiske Skibe kun behøve nogle Uger, eller ogsaa med over 150 Tons drægtige Kjøbmandskibe, men disse maae betale 5 Maces pr. Ton. Med denne uhyre Afgift koster Reisen fra Hongkong til Amoy (nogle hundrede engelske Mile) ligesaa meget som Reisen fra Liverpool til Canton. Besøger Skibet alle 5 Havne, saa maa det 5 Gange betale denne ubyre Afgift, saa at man langt billigere kan paa Kanalerne forsende Varer fra Canton til det Indre. - Ved foranstaaende Artikel er dog at bemærke, at den er øst af en fransk Journal, der støtter sin Angivelse paa en Engelsk Journal, der er afhængig af de britiske Kjøbmænd paa Hongkong, for hvis lave Vindesyge kun Sir Henry Pottingers kraftfulde Administration formaaede at sætte Grændser.