Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-06-22
Frankerig. Efterat have forvundet den første Bestyrtelse, var hele Paris den 10 d. atter paa Benene, for at bivaane den store og glimrende Mynstring, som Kongen holdt over 40,000 Md. Tropper og ligesaa mange Nationalgaardister. Disse vare opstilte fra Neuilly Alleen ligge til Tronens Barriere, og Mynstringen varede fra Kl. 2 til 6. Kongen, som ledsagedes af sin Familie, saae vel og munter ud, og modtoges med Enthusiasme af den uhyre Menneskemasse, hvilket de ministerielle Blade anføre som et Beviis paa, at Fleertaller, af Pariserne Jntet vil vide af begge Ultra Partierne. "Leve Kongen. Væk med Carlisterne, med Republikanerne! med Chouanerne, leve Orden, leve Frihed!" lød det afvexlende imellem hverandre. Den fuldkomneste Enighed og Brodersind herskede imellem Nationalgarden, Linietropperne og Municipalgarden. Da den sidste defilerede forbi Kongen, forestillede Obersten ham de faldne Soldaters Enker og Børn. Kongen nærmede sig et af disse og sluttede det med inderlig Rørelse i sine Armee. J en egenhændig Skrivelse til Marskal Lobau beklager Hs. Majestæt, at han ikke allerede samme Dag kunde uddeele Æreslegionens Kors til de Nationalgarder, som have fortjent det for deres Hengivenhed for Nationens Sag, og hvorved hans Hjerte vilde have fundet nogen Trøst for al den Bedrøvelse, det har følt over Udgydelsen af fransk Blod i de Pariser Gader." Denne Uddeling er imidlertid kuns udsat til den 29 Juli, som hvor berømmelige Juli=Revolutions anden Aarsfest; thi i Juni som i Juli have vi kjæmpet for den samme Sag, og denne samme Sag triumpheret." Kongen har ogsaa anviist 50,000 Fr. til Understøttelse for de den 5 og 6 Juni Saarede, og Man venter, at endeel Generaler og andre Borgere, som have udmærket sig i de blodige Juni-Dage, ville blive ophøiede til Pairs. Alle Obersterne ved de mynstrede Tropper vare samme Dag til Taffels hos Kongen. Enhver af de saarede Municipalgarder har faaet en Belønning af 100 Fr. og de Faldnes Efterladte ligesaa. Den 12te hold Kongen en lignende Revue i Versailles, hvorved han med Familie ogsaa blev modtaget med Enthusiasme, og en Mængde Adresser indkomme fra Departementerne, for at bevidne Kongen deres Troskab. Jøvrigt frembyder Paris et sørgeligt Skue. Theatrene aabnedes vel alt igjen den 7de, men forbleve ganske tomme. Huussøgningerne, der ligesom Fængslingerne vedvare, have ledet til vigtige Opdagelser, og Man har fundet hele Oplag af Geværer, Munition m.m. Alle Fængsler ere overfyldte, og de Fanger, som bleve grebne med Vaaben i Hænderne, ere transporterede til Vincennes. Ogsaa den bekjendte Grev Thibeandeau, forhen Medlem af den konstituerende Forsamling og som i Nationalkonventet stemte for Ludvig XVIs Død, har Man nævnet iblandt de Fængslede; men siden erfaret, at det ikke er ham selv, men Sønnen, som længe har opholdt sig i Prag og Wien. Paa at forstyrre Roligheden tænke for Øieblikket Jngen mere, eller rettere lader det vel blive i den beleirede og med Soldater rigelig forsynede Stad. De italienske Flygtninge ere alle befundne uskyldige; derimod udvandre Pohlakkerne hobeviis til London. Erkebiskoppen, af Paris, Hynzinth, er forsvunden, maaskee underveis til Vendeen. Marskal Neys Enke har ogsaa maattet finde sig i, at Man har randsaget i hendes Huus efter Journalisten Carrel. General Lafayette har virkelig forladt Paris, og begivet sig ud paa sit Landgods Lagrange. Derimod kan Fyrst Talleyrand, som nu har taget Afsked med Hoffet i London, med hver Dag ventes. Hr. Berryer, som blev arresteret i Angouleme, er under sikker Eskorte bragt til Nantes hvor han efter Nogle skal stilles for en Krigsret, men efter Andre har hans Fader udvirket befaling hos Seglbevareren. til at han maa bringes til Paris. Tallet af de Saarede i Hospitalerne overstiger 400, af hvilke flere alt ere døde. Den 15de skulde Forhøret over 1800 Fanger begynde ved Krigsretterne, hvori 2 Oberster have Forsæde. Den første Dom ventes først afsagt om 14 Dage; hele Processen over Urostifterne kan vare i 3 Maaneder, og ventelig vil Paris forblive i Beleiringsstand saalænge. Først den 12 Juni har Man tilladt de Fængsledes Familier Adgang til dem; men det Rygte: at Krigsretterne pludselig vare hævede, har ikke stadfæstet sig. Hvad det især forsinker Sagernes Behandling er de vedvarende Angivelser. De ordentlige Retter have henviist flere Sager imod Udgiverne af Journaler til Krigsretten, hvor de dog protestere imod at møde. Det viser sig ogsaa ved denne Leilighed, hvor vanskeligt det er at lægge Baand paa den offentlige Mening. Saaledes vedblive Presserne høit at protestere imod Beleiringsstanden og minde om, at det var ved lignende vilkaarlige Forholdsregler, at Carl Xs Ministre paadrog sig borgerlig Dødsstraf. Koureren har ikke længe kunne holde den sig selv paalagte Taushed, men alt igjen begyndt at kritisere Regjeringens Adfærd, som den kalder den meest uindskrænkede Magt, stridende lige imod en Artikel i Chartet af 1850, der lyder saaledes: "ingen overordentlige Domstole maae oprettes under hvilketsomhelst Paaskud." En krænket Forfatning - siger Koureren – er det samme som en død Forfatning, og i Temps hedder det: hvor Alt er vendt tilbage til Orden; hvor ingen Rebeller meere sees paa Gaderne, men de Skyldige kuns endnu ere i Fængslerne, der haaner Man befolkningen ved at forkynde Krigsloven."