Viborger Samler, 1843-11-02
Nyeste Postefterretninger. Storbritannien og Jrland. Det hedder i en Correspondentartikel fra London af 16de Octbr.: Det er hidtil den almindelige Anskuelse og Overbeviisning, at intet voldsomt Brud paa Freden vil finde Sted i Jrland. Kan O'Connell bevare sit hidtil for Dagen lagte Maadehold og sin Anseelse, og vedbliver Regjeringen at indtage sin nuværende Stilling, saa kan man med Tillid forvente et fredeligt Udfald af de irske Anliggender; men Muligheden af en irsk Revolution er desuagtet tilstede. Et med Sagkundskab skrevet, og i Morn. Chron, indrykket Brev angaaende Jrlands Tilstand giver herlige Oplysninger om Forholdene paa denne Øe. Brevets Forfatter kalder sig Phillalethes; han antages at være en i Skatkammeret høit betroet, og fra Jndien velbekjendt Gentleman og Embedsmand, der først for faa Dage siden er kommen tilbage fra Jrland. Denne Forfatter beretter imidlertid, at den frygtelige Uvidenhed, der hersker iblandt de lavere Stænder og Middelclasserne i det sydlige Jrland, maa vække Bekymring hos enhver Brite. Jdeen om Unionsadskillelsen i Forening med Tanken om en Kamp paa Liv og Død er dybt rodfæstet hos dem. Maaskee vilde Kampen i de vilde irske Egne være de uvidende og paa Voldsomheder pønsende Beboere endog mere velkommen end en nok saa national Forvaltning og Lovgivning. Tolerance er dem ikke nok; Retfærdighed er dem ikke nok; de kræve Magt, som de efter eget Tykke kunne misbruge. Men for Øieblikket er hele Opmærksomheden henvendt paa Statsprocessen imod O'Connell. Englands Love, der næsten med Skinsyge vaage over Undersaattens Frihed, ere ikke saaledes som i mange andre Lande beqvemme Redskaber for Regjeringens politiske Tendents processer, og den i de sidste 20 Aar kun sjeldent forstyrrede indre Rolighed har gjort de saakaldte Statsforfølgelser, selv i deres mildeste Former, til noget Usædvanligt. O'Connell modtager af Kronens Sollicitor en høflig Meddelelse om at han skal forfølges for Retten, og at han paa den Tid, der maatte være ham beleilig, kan stille en Dommer Garanti for, at han vil fremstille sig forAssiserne. O'Connell kaster sig tilligemed nogle af sine Venner i en Vogn, kjører hen til Dommerens Bopæl, beundrer hans smukke Malerier, og trykker med Varme sin lovkyndige Vens Haand. Et Qvarteer forløber med at stille Borgen m.m., og uanfegtet begiver O'Connell sig til sit Hjem. Jngen Gendarmer; ingen Lictorer; Alt saa roligt som selve Loven. Thi disse Love, disse Domstole og Dommerne, omgivne af en Jury af deres egne Landsmænd, ere den engelske Friheds egentlige Bevogtere, og intet af disse Palladier mangler Jrerne. Desuagtet er det paa Fastlandet Mode at declamere over Jrlands foregivne Undertrykkelse ved England. J hvor mange europæiske Lande findes disse Hovedpuncter for forfatningsmæssig Frihed? Hvorledes vilde til Exempel Frankerig have baaeet sig ad imod O'Connell, Hvor mange Monster=Mestings vilde det have indrømmet O'Connell at afholde? Hvorledes vilde hans Arrestering være foregaaet; og for hvilke Dommere vilde han være stillet? (Forfatteren mener formodentlig Pairsretten.) J saadanne Tider viser den britiske Domstols Anseelse sig i sin høieste Glands. Hæren, den executive Magt, Staten ere da afhængige af en gammel Mands Decret, og denne gamle Mand lukker sine Øine for den udenfor rasende Storm, for kun indenfor Retssalens Skranker at røgte sin vigtige Pligt.