Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1829-11-03
J Randers Avis No. 132 læses Følgende, underskrevet B...... (Blicher) "Tanker over det indeværende Aars mærkelige Naturbeskaffenhed. For alvorligen tænkende Mennesker har det megen Jnteresse, at lægge Mærke til de mange paafaldende Spoer af et alviist Forsyn, som uafladeligen bestyrer Alt det Mindste med det Største - i det hele Naturrige. For den uendelige Mangfoldighed af Naturbegivenheder er der stedse ufravigelige Grundlove: at "saalænge Jorden bestaaer, skal Sæd og Høst, og Frost og Varme, og Sommer og Vinter, og Dag og Nat ikke aflade." Og dog, med al denne Lighed er der stedse en mærkværdig Ulighed imellem Aarene; saa at der iblandt de mange tusinde ikke gives to hinanden fuldkommen lige. Thi det skal være kjendeligt, at den store Alstyrer har bundet Naturen – men ikke sig selv – til bestemte Grundlove; og at han bestyrer Natur tingene med uendeligen mange Forandringer, paa det hans fornuftige Skabninger skulle kjende og ære ham i dem alle. Hvor mærkværdig, f. Ex., og afvigende har ikke dette Aars Naturbeskaffenhed været, Først i April pleier Man sædvanligen at være i fuld Arbeide med Mark- og Havedyrkning. J dette Aar var igjennem den første Halvdeel af April Jorden dækket med et tykt Lag Snee, og saa stræng en Frost med Sneefog, at Lærkerne fandtes i Mangfoldighed døde paa Sneen; og i Byer og Gaarde gik udmattede Lærker, som man kunde gaae til og tage med Hænderne, og som vel blev noget oplivede i varme Værelser men døde dog efter nogle Dages Forløb. Saaledes maa her i Landet sandsynligen være mange tusinde – om ikke Millioner - omkomne. Som Følge deraf har Man lagt Mærke til, at Lærkesang i denne Sommer har været usædvanligen faastemmig. At flere Fuglearter ligeledes maa være formindskede, det synes troligt af den Erfaring, Man har af Kramsfuglefangsten. Af dem blev i de 3 første Uger af October Maaned ikkun fanget en fjerde Part omtrent af det sædvanlige i samme Tid faldne Antal. Vaarsæden blev næsten 3 Uger sildigere lagt, end sædvanligen, og Høsten maatte følgeligen komme saa meget sildigere. Ualmindelig regnfuld har Sommeren været. Deraf blev det en Følge, at kun faa Tørv bleve tørre hjembjergede, at en Deel af den tyndt staaende Rug spirede baade for og efter at den var hostet, og at en stor Deel Byg og Havre, hvorpaa der ellers var en riig Afgrøde, faldt i Leie, hvorved Meget blev svangt i Kjærnen. Ligeledes blev det en Følge af den meget Regn, at uberegneligen meget Hø er bleven fordærvet. Allerede den 14de October sidst lagde det an med Frost, og Snee faldt den hele Dag. Frosten vedvarede og Jorden laae sneedækket i flere Dage. Endnu den 21de October var Man i den Egn, hvorfra dette skrives, tilbage med Tørvbjergning, Vintersæd, Hørbrydning, Kartoflers Optagelse, m.m. J Mands Minde har alt dette næppe havt Sted. "Men, hvorhen med alle disse Erindringer," Derhen, gode Læser, at de skulle lede Dig til, eller styrke Dig i den dybeste Ærbødighed for Alstyreren. Derhen, at Du skal bevæges til, at holde Dig til Din alvise og algode Fader i alle Dine Anliggender – og sige: "Hidindtil har Herren hjulpet." Derhen, at Du skal "holde fast ved den Usynlige, som om Du saae ham." Derhen, at Du følgeligen ikke skal opgive Haabet, eller ængsteligen sørge for den tilkommende Tid, men "kaste al Din Sorg paa ham, som haver Omsorg for Dig."