JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Adresseavis for Børn, 1779-09-29
De fleste af vore unge Læsere og Læserinder, veed maaskee at vi have Silkeormen at takke, for den deilige Silke. De har maaskee ofte betragtet det te besønderlige Dyr, med et ligegyldigt Øye, og tracteret den som man i Almindelighed tractere en Orm. Men lad os lidt længere holde os op ved den, end ved enhver anden Orm, da den ud merker sig saa meget fra disse. Det er jo dog den den hele Verden har at takke for sin Pragt, fra Tronens Purpur af, til det Baand, som ziire Barnepigens Hovedtøi. Dette Dyr, er i sin Skabning sammensat af adskillige bevægelige Ringe eller sammenlænkninger. Det er forseet med Fødder og Kløer. J Munden, har det 2 Rader Tænder, som de betiene sig at at gave Bladene med. Oven paa Ryggen seer man et Rør igiennem Huden, som bevæger sig og efter al Sandsynlighed forretter Hiertets Tieneste. Paa hver Side har den nie Aabninger, som gaae ind i ligesaa mange Lunger og befordrer Nærings-Saftens Bevægelser. Under Munden, har Silkeormen et Kar med 2 Aabninger, hvorigiennem den lader dryppe den flydende Harpix, som dens lange Tarm er opfylt med. Denne Vædske giver uophørlig Materie til dens Spind, der altid bestaaer i dobbelte Traader, hvilke den tvinder med Forfødderne, og giør dem til Een. Disse Traade ere ikke alene ugemeen fiine, men endog stærke og lange; Man har seet dem der har været fem hundrede Alen lang og da hver Traad er dobbelt, saa indbefatter enhver Silkeorm, en længde Silketraad af et tusind Alen, der veier dog ikke meere end et halv Gran. Silkeormens Liver meget kort, men derimod er den mange Forandringer underkastet, ved hvilke den efterhaanden nærmer sig sin Fuldkommenhed. Naar den kryber ud af sit Æg er den overmaade liden og kulsort, med et glindsende Hoved. Efter nogle Dage bliver den hvid eller askegraa; Efterhaanden bliver dens Klædning hæslig og skrumpen, denne skyder den omsider af sig, og synes nu gandske nyeklædt. Den bliver stoer, og antager en Colleur der falder lidt i det grønne, som kommer deraf, fordi den er gandske opfylt af grønne Vædsker. Atter efter nogle Dages Forløb, hører den op at æde, sover næsten 2 Dage paa hinanden, vinsler og krummer sig med den største Magt, saa den nesten bliver rød igien, dens Hund er darunken og sammen trukken i Folder, nu klæder den sig anden Gang af og kaster sig med Føderne paa Siden; Jnden en Maa Avis. Maaneds Forløb, har den allerede sin tredie Klædning. Derpaa begynder den paa nye at spise; og da skulle man næsten ansee den for et andet Dyr, saa forskiellig er dens Skikkelse nu fra dens forrige. Naar den nogle Dage derpaa har ædt sig frem saa overfalder Sovesygen den paa nye, da den derpaa mod Enden af samme omskifter sin Huud 3die Gang. Atter æder den igien nogle Dage. Hvorefter den ganske hører op og nu for Alvor spinder, og indvikler sig i sine egne Traader, saa ordentlig, som de med Menneske=Fingre kunde være omvundne. J denne Omvikling hviler den nu i fjorten Dage, da den, efterat Silken er afvundet og kommen til Nytte, viser sig i en Skikkelse af en lille guul Sommerfugl, som parrer sig med sin Mage, og legger Æg, hvoraf Silkeorme omsider fødes.
Adresseavis for Børn, 1779-09-29
Lad os nu mine Smaae laane en lille Eftertanke til dette heele Skuespil. En Orm som vi ellers neppe værdiger et Øiekast, bliver en Velgiører mod hele Lande og et Middel til Rigdomme. Men hvilken Oprindelse har nu vor største Pragt, Ormen i Støvet, underholder og med det vi prunke allermeest med blant Menneskene. Dette burde dog ydmyge os, og lade os betænke, hvor uværdig det er for en fornuftig og udødelig Skabning, at giøre sig til af Ormespind. Og betragte vi nu denne Jnsekt fra en anden Kant; hvor beskiæmmer den da mange Mennesker, den æder og drikker kun for at skaffe Verden Nytte, men hvor mange følger den i det første, og kun der alene bortaander deres Dage, Lad os da mine unge Læsere og Læserinder ogsaa være dem lig i deres Virksomhed, og opfylde vores fornuftigere Kald; lad os med en ædel Jver anvende vore Beqvemmeligheder og Kræfter til vore Medskabningers Vel, og saa uegennyttig som de, befordre deres Lykke.
Adresseavis for Børn, 1779-09-29
Spørsmaal. Hvad Tanker burde Frugten som vi nu daglig nyde saa megen af, opvække hos og Kundskaber om Fædrenelandet.
Adresseavis for Børn, 1779-09-29
Kiøbenhavns Magistrat bestaar af en Ober præsident, Borgemestere og 13 Raadmænd, Raadstueskriver, en Arkivarius, dernæst Stadens 32 Mænd. Magistraten beskikker til Publikums Nytte to Oberformyndre som besørger Umyndiges Arvemidler; Desuden for Børn.
Adresseavis for Børn, 1779-09-29
to Stadskæmmere, Vægter Jnspecteur, en Vægter-Lieutenant over Stadens Vægter Kompagnie, en Stads=Veiermester paa Veierboeden, en Kornskriver ved alle Slags Kornvahres Udmaaling fra Skibene, nogle Stadsmæglere og en Dispacheur, saa og Varemægler for fremmede Skippere at gaae tilhaande, en Skibsklarerer, en Børskommissair, og 12 Rodemestere med deres Oldermand.
Adresseavis for Børn, 1779-09-29
General=Kirkeinspections=Kollegium forestaaes af tre General-Kirkenspecteurer og tog Sekretairer.
Adresseavis for Børn, 1779-09-29
Missions=Kollegium forestaaes af 4 Directeurer og en Sekretair.
Adresseavis for Børn, 1779-09-29
Universitætet forestaaes af en Rektor, en Qvæstor, og 18 Professorer, hvilke deles i 4 Fakultæter, nemlig: 1) Det Theologiske 2) Det Juridiske. 3) Det Medicinske og 3) Det Philosophiske Fakultæt. UnderUniværsitættet henhører Kommunitætet, som forestaaes af en Provst eller Præpositus Communtat. Reg.; men dets Jndkomster af en Oekonimus. Anatomie-Kammeret forestaaes af en Professor Medicinæ og en Pro sekter. Den Botaniske Hauge, Observatorium Astronomiæ, Universitætets Bibliothek. Den latinske Skole, gemeenlig vor Frue Skole kaldet, forestaaes af en Rektor, og en Konrektor og 5 Hørere eller Kollega Hvoraf den ene er altid Succentor; Ligeledes en Kantor, som informerer Disciplene i Musica sigurali og opfører Kirkemusiken.
Adresseavis for Børn, 1779-09-29
Skuespil. Slutningen af Tragoedien. Dedende Brødre. (See No. 28. Tiende Optrin.
Adresseavis for Børn, 1779-09-29
Frue Wimsenborg, og de Forrige. Frue Wimsenborg. Ach Gud bliver det da virkelig Døden, med Dem, Frue, Avis. Frue Elvin, Desværre! – Frederich seer De nu for sidste Gang. Frue Wimisenborg. Det havde jeg dog ikke tænkt. Frederich. Min Fader min Moder. (De løber til Sengen, og han kysser og vædder Deres Hænder med Dødens Sveed) Million Ta for Deres Godhed – min Broder end et Kys - (de bærer ham til den syge Broder tag det sidste Kys men snart – i en bedre Verden, snart – beste Constantine, kom hid, elsk Gud, og vandre Himlen imøde. – Tante et smukt Sprog: Herre, naar jeg kun haver dig. Constantine. Nu er det vel ude med min beste Broder. Frue Elvin. Ach Gud Dødens Billede, viser sig alt i hans Ansigt. Frederich. Jesus – Himmel – Ja (Han døer.)
Adresseavis for Børn, 1779-09-29
Frue Wimsenborg. Jeg vil tillukke hans Øine, Den sidste Velgierning. – Meere bruger, han nu ikke, og saa bliver min sure Sveed Fremmede til Deel. Christian er ogsaa slet, og Constantine svagelig. - Hvad hielper min Bekymring, (græder høit. Hr. Elvin, Kiære Syster, tael dog ikke derom nu - Lad os lære at døe af disse Børn.
Adresseavis for Børn, 1779-09-29
Reisende. Paa sin Reise herind fra Landet, kom den lille Jomfrue Sophie, kiørendes forbi en Eng, i hvilken hun først i Sommeren havde plukket saa mange deilige Blomster og fornøiet sig saa ofte See, sagde hun til sin Fader, hvor øde og har nu denne Eng seer ud. Nu er det ikke meere den deilige Blomster Mark, hvor jeg ved Pinsdags Tider gik og plukkede saa mange rare Blomster, og pyntede mit Haar med, og bandt Krandse af. Hvor er for Børn. nu alle disse mange vare Urter min Fader bleven af, og det deilige Græs, som jeg saa ofte gik og vadede i – Det er altsammen forvandlet til Høe, min Datter og bliver forvaret i Bondens Lade til Nytte for Creaturet et heelt Aar. Denne Forvandling kan give dig en Lærdom. See i hvor kort en Tid Blomsterne florerede; derimod betragt hvor længe vi kan have Nytte af dem, naar de ere forvandlede til Høe. Saaledes pranger din Ungdom og kun en kort, men dersom den kun alene forlyster Øiet, og ikke bringer nogen Fordeel med sig til Alderdommen, saa beklager jeg de deiligste Børn, og kan ikkun betragte Dem som idel Forfængelighed. – Den lille Jomfrue Sophie forstod sin Fader, og sagde, da skal jeg saamen nok see jeg kan bringe noget med til Eftertiden, af mine Ungdom. - Hvad skal da det være min Datter det skal jeg sige min Fader. Det er Lyst til Uskyldighed og Hyd. Den Lyst har Markens Blomster lært mig. Denne Lyst min Datter vil bringe dig den rigeste Frugt, thi om du lever og blev graae igien af Alderdom, saa vil du altid kunde see tilbage med Fornøielse paa dine Ungdoms Aar, og stedse prange med dens Glæder Til Kiøbs. Agaten. Er en fiin halvgiennemsigtig Steen som har sit Navn af den Flod Achates i Sicilien, paa hvis Bredde de første Agater bleve fundne. De ere gjerne i runde Stykker og ligge løse imellem Sanden. Agaten har samme Væsen som Flintestenen, og skiller sig kun fra den ved sin Farve og Giennemsigtighed. Der gives adskillige Slags Agater som udmærke sig fra hverandre ved deres Couleurer og Tegninger. For Exempel, Vi har den simple Agat, den Øiede, Onyr Agaten, Landskabs Agaten, som viser Træer og Græsvexter; Andre deele dem i plættede og strihede Agater. Man har endnu mangfoldige flere Navne paa denne Steen. Man kan dreie mange haande Ting af Agat-Stenen, saasom Daaser, Theekopper, og flere Slags Kar, item Stokke knappe, Knappe til Klæder &c.
Adresseavis for Børn, 1779-10-06
Nummer Aar. Første. ere Aargang. for Onsdagen. den 6 October. Vorn.
Adresseavis for Børn, 1779-10-06
De som Oldenborrer tager Ere Ravne, Skader, Krager. Opløsning. paa Spørsmaalet i Nommer 39. hvor viiselig har Skaberen uddelt Sommerens Frugter til os i alle Aarets forskiellige Tider, Jkke allene Sommeren og Høsten bringer os disse Gaver fra Forsynets Haand, men endog om Vinteren og Foraaret kan vi tage Deel i disse Velsig, nelser. Allerede i Junii tilbyder Naturen os sine første Kirsebær, Hinbær og Jordbær. Julii har vi atter Kirsebær af en anden Art, Persken og Apricoser, Blaabær og smaa Sommer-Pærer. August aabner sin runde Frugt=Haand, og lader os fornøye og ved de sorte Kirsebær, Blommer, Pærer, og de fiine Æble-Frugter, September forsyner os med mange Slags Æbler, Værer, Pergamotter, Blommer, og Rødder. October leverer os andre Sorter Æble og Pære Frugter, som kan gjemmes til om Vinteren Svedske Blommer, og hvo kan opregne alle de mange forskiellige Sorter af hver Slags Frugt, Saa huusholdersk uddeeler Naturen sine Gaver til os, deels for at en saa stor Mængde ikke paa engang skulle blive os til Besvær og til Unytte, deels for stedse at vedligeholde vor Smag, ved at forskaffe os nye Afvexlinger. Betænke vi nu denne store Mængde Frugtsom er skabt til Menneskets Nytte og Vederqvægelse, og derforuden lader saa anseelig et Forraad tilovers for Fugle og Jnsekter; hvor meget Aarsag faae vi da ikke til at prise Guds milde Omsorg, for sine Skabninger. Mange hungrige Fattige mætte sig i denne Tid ved den blotte Frugt; og det skulle endda være at beklage, om Gud ikke tillige havde lagt den Velsignelse til al den anden, at giøre den ikke allene til et nærende, men endog et sundt Opholdsmiddel.
Adresseavis for Børn, 1779-10-06
Endnu maa vi prise Forsynets vise Foranstaltning, at det meddeeler og Frugter til saadan Aarstider, hvor de ikke allene ere en Vederqvægelse for vore Legemer, men endog tillige en Lægedom. Betænke vi nu de mange forskiællige Slags Smag, som Frugten er af, saa faaer vi endnu meere Aarsag til Priis. Hvor meget skulle den ikke tabe i sin Værd, om den var af een Slags Smag, og denne Forskjellighed giør, at Nydelsen, bliver os desto angenemere. O hvor viser den gode Gud sig ogsaa her som en mild og kierlig Fader, der ikke allene mætter sine Skabninger med Velsignelse, men endog derved søger at befordre deres Fornøyelse. Og bør vi da ikke som taknemmelige Børn bestræbe os for at tækkes ham, den velsignede Fader i Himlen, og giøre os en Ære af at være Livegne af saadan en Gud, som velsigner og her, og saliggiør og hisset. Avis Spørsmaal. Det er nu i Løvfalds-Tiden, skulle vi kunde ansee dette med et ligegyldigt Øye? – Hvad Nytte gjør vel Løvene, som falde af Træerne, og hvad Tanke kan det opføde hos os, Kundskaber om Fædrenelandet. 31. Det medicinske Kollegium bestaaer af Professores Medicinæ og en Sekretair. 32. Det chirurgiske Auditorium forestaaes af General=Direkteuren ved Chirurgien. taler, Bildhugger- og Bygnings-Academiet, hvis Protektor er Hans Majestæt Kongen, og Præses er Hans Kongel. Høyhed Prinz Frederich, forestaaes af en Direkteur og visse Professorer, med en Kasserer og en Sekretair. Dertil henhører en Jnformator i Fritegning, en i Arkitekturen og Perspektiver, og en Jnformator i Ornament=Skolen, som blev oprettet Aar 1772. Videnskabers Selskab forestaaes af Selskabets Sekretair og dets Medlemmer. – Derunder henhører den geographiske Landmaaling, som under Selskabets Direktion forrettes af en trigonometrisk Operateur.
Adresseavis for Børn, 1779-10-06
Bekiendtgiørelse. En Mand paa Landet havde 2 Sønner, hvoraf den ene kun var et Aar ældere end den anden. Ved deres Fødsel havde han plantet for enhver af dem et Æble-Træe af lige Størrelse og lige Slag, som artede sig lige godt, og var opvoxet til saa deylige Træer, som nogen vilde see for sine Øyne. En Foraars Dag, tog Faderen sine 2 Sønner med sig i Haugen, viiste dem de unge Træer, som begge stode i fuld Blomster, og skienkte dem nu hver sit, men sagde tillige, her seer i mine Børn, de ere begge i lige Flor, og af en god Art, de kan og komme til Fuldkommenhed, naar de blive passede og hyttede, som de bør, derimod vil de let kunde fordærves og gaae ud, om de savne denne Tilsyn og Opvartning; ligesom J nu pleye og beskytte dem, saa vil de bringe Jer Frugt. Den ældste Søn, Hans, sparede ingen Fliid for at see sit Træ til gode, han reensede det daglig fra Orm og andre Jnsekter, som sadt sig derpaa; bandt det til en Pæl, at det kunde faae en rank Vext, hakkede Jorden løs omkring det, paa det Væden af Regn og Dug kunde trænge sig til Roden. Kort, han var en fornuftig Pleyefader for sit unge Træ. Mikkel, hans Broder, derimod, bekymrede sig slet ikke om sit Træ, han lod det urørt staae, og i dets Sted kultrede sig need af Bakken, kastede Steene i Bækken, og slog løs med Kieppe efter Ænderne i Gadekiæret, spøgede heele Tiden bort med de andre Drenge og forglemte ganske sit Træ. Endelig kom Høsten, da han ved en Hændelse faaer Øye paa sin Broders Træ, som stoed fuld af de deyligste Æble, og var understøttet med Kieppe, for ikke at de unge Greene skulle brækkes, af den store Mængde Frugt det bar. Nu løb han hen til sit Træ, i Haab om at finde det ligesaa frugtbar, men hvor forundret og bedrøvet blev han, da han saae lutter blotte Greene, for Børn. med nogle saa guule Blade, og ikke et eneste Æble. Fortreden og misfornøyet løb han til sin Fader, og sagde: hvad er det for et Træ J har givet mig Fader, det bær jo ikke en eneste Frugt, og saa staaer det saa nøgen til, at man knap kan see et Blad. Derimod min Broders det er gandske anderledes, og det er godt at see, at J har givet ham det beste. Siig ham dog, Faer, at han maa deele det halve af Frugten med mig. Ney, forvildede Skielm, saa handlede jeg uretfærdig. Skulle jeg befale den Flittige at deele Frugten af sin Sveed med en Leediggænger, Føel nu Lønnen for din Efterladenhed, og understaae dig ikke, naar du seer din Broders Træe bringe ham Velsignelse, at klage over din Faders Uretfærdighed. Dit Træe var saa godt og frugtbar, som din Broders, og stod i samme Flor som hans da jeg gav Eder dem. Men du har ikke dyrket og oppasset det som han. Lige Arbeyde fordrer lige Løn. Han nyder nu hvad han har fortient, og du ligesaa.
Adresseavis for Børn, 1779-10-06
Bortkomne Sager. J en slem Kold=Feber havde Jomfrue Cicilia forloret sin smukke Colleur; hun kommer sig af sin Sygdom, stiger op og stiller sig for Speilet. Men hvor blev Cicilia forskrækket, Et bleegt, halv gusten Ansigt, indfaldene Øine hvilket Syn for en ung Pige. Cicilia græd, jamrede sig, sukkede, kastede sig paa Sengen og stillede sig meget utaalmodig. – Mama kom ned: Hvad feiler dig mit Barn, – Af Mama, mit smukke Ansigt, Dit smukke Ansigt, hvad det – det er borte. O min Pige, har du bare maattet beholde dit smukke Hierte, saa faaer du nok dit smukke Ansigt Men en grim Pige, Mama. – men et grim Hierte, min Datter, hvilket vilde du helst eie Lad mig sige dig en Sandhed. Med et smukt Ansigt, skiønt Hierter er grimt, kan du behage Verden; men med et smukt Hierte, og et grimt Ansigt, kan du være behagelig for din Gud.
Adresseavis for Børn, 1779-10-13
Aar. Nummer Al. Første. Vers Aargang. for Onsdagen. den 13 October. Vorn. Een Grif kan just ikke, men ere de to, Saa kan de opæde en Stud, eller Koe Opløsning. paa Spørsmaalet i Nommer 40.
Adresseavis for Børn, 1779-10-13
Den annærmende Vinter begynder allerede at anrette sine Ødeleggelser i vore Skove og Hauger. Allerede har den begyndt at blotte Træerne, og enten nedpustet deres Løv, eller falmed dem til Nedfald. Planterne, nogle faa undtagen, har forloret deres Blade, og de deilige Blomster ere ikke meere. Hvad er vel Aarsagen til denne Ødeleggelse? – Formodentlig de skarpe Efteraars Vinde, og den kolde Luft, som svækker Vexternes Safter, og forhindrer deres Uddunstninger igiennem Bladene, eller snarere en Mangel i Vextens Rod, som ingen Kraft meere har til at frembringe deres Uddunstninger Er da disse affaldne Løv ikke meere til Nytte, Jo visselig, Thi just det affaldne Løv, som raad ner omsider i Jorden, tiener den til Føde eller Hiødning. Regn og Snee oploser Lovenes Dele, og bringer det Salt, som er i samme, til Roden af Træerne. Men de gjøre endnu meere Nytte. Den store Mængde udbredte Løv over Jorden, beskytter de unge Planter imod Kulden, og tilveiebringer Plante-Frøet den fornødne Varme og Fugtighed. Der er meere Kraft i de affaldne Løv end man troer. Blander man det med anden Giødning, giøre de megen Nytte paa Ageren; men især paa vore Misdænke i Haugerne. Det er og ved saadan Blanding, at man meget kan befordre de unge Haugetræers Vext. Men lad os nu betænke, hvilken Mængde Jnsekter der gaae forloren, som havde deres Opholdsteder paa Træernes Løv. Efteraaret ryste, altsaa heele Hære af Skabninger ned, og begraver paa engang Millioner Liv i Jorden, saafremt de ikke ved denne tilsyneladende Undergang forvandles og fortsætter deres Liv mellem de forraadnede Blade, og i andre Skikkelser oplever nye Scener i deres Liv. Det affaldne Løv er et Billede paa vort Liv og paa alle jordiske Tings Forandring. Fuldkommen ligner vi Træernes Løv. Døden gaaer bestandig ved vores Side, maaskee visne vi i Dag, i Morgen er vi altsaa Støv. Hvor hastig kan vi have affloreret og blive berøvet al vor Prydelse!
Adresseavis for Børn, 1779-10-13
En lille Forkiølelses Luft behøves kun for at omkaste mig, og da bliver mit Legemes Levninger et Offer for Jorden. Men maa jeg kun have efterladt mig modne og gode Frugter paa Jorden, saa vil jeg med Ære kunde skilles fra Verden. Kundskaber om Fædrenelandet. 3. Det typographiske Selskab, hvis Bestræbelser ere at befordre gode Bøger og SkrifAvis. ter til Trykken. Det er deelt i Aktie= og Portions=Selskabet. Aktie=Selskabet har 4 Direkteurer og en Forstander; ligeledes har Portions=Selskabet 4 Direkteurer og en Forstander.
Adresseavis for Børn, 1779-10-13
Det Kongelige Veysenhuus forestaaes af 4 Direkteurer, 3 Kuratorer, en Jnspekteur, en Præst, en Medicus, en Chirurgus, en Oekonomus, en Apotheker, en Bogtrykker og en Boghandler. Ved Børnenes Underviisning ere 4 Jnformatorer, 2 Skrive= og Regnemestere, en Læremoder. 39. Christians Pleiehuus eller Garnisons-Hospitalet forestaaes af en Direkteur, en Pleie Commissair, en Chirurgus, en Bogholder, en Provst og 2 Skoleholdere. 40. Qvæsthuuset eller Søe-Hospitalet forestaaes af 2 Direkteurer, en Bogholder, en Jnspekteur, en Provst og en SkoleholderJnokulations=Anstalt holdes paa Jndkulations Huuset, som er indrettet paa en Gaard, Solitude kaldet, beliggende uden for Nørreport, tæt ved Kirkegaardene Den forestaaes af 4 Direkteurer, Stiftelsens Medikus, en Chirurgus, og en Ol frue. 42. Søe-Asseurancekontoiret bestyres af 2 Committerede til Policernes Expedition af Deputerede til Skadernes Afgiørelse, 3 Committerede til Forfrisknings-Kassen, 2 Herrer til Correspondencen og en Bogholder.
Adresseavis for Børn, 1779-10-13
Bekiendtgiørelse. En fattig Bondepige ved Navn Dorthe, sad en Morgen tidlig paa Landeveien, med en Pot Melk, som hun havde kiøbt i nærmeste Landsbye til sin syge Moder, der boede i en Hytte ved et Leed. J det samme kom en Slagtersvend kiørende med et Læs Lam, som han havde opkjøbt paa Landet. Da han var kommen til det Sted, hvor den fattige Pige sad, holt han stille, og under en græsselig Eed, kastede et dødt Lam til hende, med disse Ord: See der min Pige, der har du en lekker Mundfuld, som har kostet mig en Daler, nu kan du lave dig en Frikasee af det beste, og spise paa min Bekostning. – Hun forglemte sin Potte Melk, betragtede det døde Lam, og fællede en veemodig Taare! – Dog, hvorfor beklager jeg dig, sagde hun; J Dag eller i Morgen skulle du kanskee døe for den grusomme Kniv, Og saa er du jo lykkelig undgaaet din Morders Hænder. – J det hun saaledes stod og talede, begynte Lammet at bevæge sig, slog sine Øine op, og gav et sygeligt Bræg fra sig. – Den fattige Piges Glæde var ubeskrivelig. Gesvindt løb hun hen, tog sin Potte Melk, og tyllede saa meget hun kunde deraf i det halv døde Lam, som blot af Hunger og Tørst var forsmægtet. Nu følte dette uskyldige Dyr sig lidt styrket, blev efterhaanden munter, og endelig ganske kom sig. Hun tog det nu paa sine Arme, bragte det hiem til sin syge Moder, tilligemed den levnede Melk. Lammet voxte under den fattige Moders og Datters Omhyggelighed; de deelte smaaeligen deres egne faa Levnetsmidler med det, og de var saa glade over dette Bytte, som man kunde have givet dem en heel Landsbye. Dyret var og paa sin Side saa taknemmelig, at det ikke forlod sin Velgiører, noget Skrit, men stedse fulgte hende hvor hun gik. Men det mærkeligste i den heele Handel var dette, at Gud velsignede den fattige Moder og Datter ved dette Lam, thi Aaret efter fødte det 2 Gimmerlam, og inden faa Aar gik til Ende, havde hun en heel Flok, ved hvilken Gud rigelig ernærede og forsørgede dem.
Adresseavis for Børn, 1779-10-13
Auctioner. Paa næste Auction bliver Jomfrue Sophieg beste Kiel, hendes Antolage, hendes silke Skoe, Avis med videre, indsadt for at sælges, siden hun der ved ikke allene er bleven stolt, og seet sine mindre galante Ligemænd over Axlerne; men endog siden hun fik samme Stads ikke har gjort andet, end talt om Pynt, om Visiter, og glemt andre vig tige Ting, baade af Læsning og anden Haandgierning for lutter Tanker om sin Stads. For da ikke at hendes unge Hierte skal anstikkes af Forfængelighed, og for at lære hende, at Pynt og Stadser kun en Sag, som hører Verden til, men Hiertets Ziirlighed det Gud hør til. Saa er det Aar sagen, hvorfor man har seet sig nød til at skille hende ved de Ting, som berøver hende sin beste og sande Prydelse.
Adresseavis for Børn, 1779-10-13
Til Kiøbs forlanges. Da Jomfrue Amalie, en Pige paa 9 Aar, allene sad i Sovekammeret og filerede, blev hun vaer paa Kanapeen et temmelig stort Stykke Sukker; hun fik Lyst til at bryde et Stykke af og giøre sig tilgode med. Lysten voxte, og nu sprang hun fra Vinduet, og beed sig et godt Stykke af Derpaa lagde hun det øvrige paa sit Sted igien, forføiede sig til Vinduet, og lod som ingen Ting, strikkede og viiste sig meget flittig. Mama kom ned for at legge Sukkeret i Skabet; men blev vaer at der var bidt deraf. - Har du taget af Sukkeret Amalia? – Ney, svarede hun, og blev ganske rød i sit Ansigt. - Meere behøvede Mama ikke for at kiende den lille Snatter. Amalia tilstod omsider Gierningen, og skulle straffes. Men Mama, som heller med Skam end med Riiset vil tugte sine Børn, blev lidt forlegen med sig selv. Hun ønskede derfor at vide, om ikke nogen vidste et Middel til at afvende unge Børn fra Slikkerie, da hun gjerne vilde kiøbe samme, hvad det saa skulle koste.