Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-02-17
Mexico har derimod sine store Stæder i det Jndere, som Forsamlingspladser for Landets Frembringelser, og sin Handelstad paa Cuba af denne afhænger dets Forsynelse med europæiske Varer, og den spanske Sømagt i Havannah kan lukke samme for Fremmede. Det bedste og tillige sletteste Begreb om den occonomiske Tilstand faaer man unægteligen, ved at erfare, at lige i det frugtbare Mexicos Øine Cuba forsynes af Nordamericanerne med Kornvarer; at Mexicanerne ikke engang benytte den nærmeste og naturligste Afsætning af Korn, som de formedelst deres seilbare Floder kunde have, om end den hede Sandkyst ikke leverede Kornet dertil, og den spanske Bestyrelse har taalet Cubas Afhængighed af den nordamericanske Kornudførsel, da den kunde befale, eller rettere, let befordre Forsynelsen dermed fra Mexico. Nu er Cuba ikke istand til at holde sig i tre Maaneder, naar en fjendtlig Flaade spærrer Korntilførslen. Det synes, som Americanerne ere i Lysten efter Vestindien og Mexico, og frygte for, at Engellænderne skulle tage samme under deres Beskyttelse. Fra denne Havn bliver den mexicanske Havbugt behersket, og det ligeoverfor liggende Land selv holdt i Handelsafhængighed. Cuba selv tilbyder det rigeste Torv, det er under den almindelige Forvirring blevet i Orden; det høster mere Sukker, ja endog Caffe, end Jamaica, og det har allene i de to Maaneder af 1816 til 1817 havt en Negerindførsel af 12000 Hoveder. Her beviser Kornmangelen Landets Frugtbarhed, Overflødighed og Drivtighed og den kan kun ogsaa blive til Virkelighed, naar en herskende Sømagt, spærrer Tilførslen. Derimod formaaer Cuba ikke at beskytte sig ved egen Kraft, og dette synes at have undertrykt her Ønsket for Uafhængighed, som kun kunde sikkres ved, at forvandle Caffeplantagerne tilKornagere, og opgive den sikkre Jndtægt for at faae en ringere, og ombytte de sikkre Handels fordele med usikkre Forfatningsforsøg, hvorved de store Negerskarer kunde blive meget ukaldede Mæglere. Desuden har man allerede Selvbestyrelse og en offentlig Jndkomst af 3,300,000 Pesos. Forfatteren troer desuagtet ikke allene paa Cubas Uafhængighedsønske, men endog paa broderlig Hengivenhed for Nordamericanerne, skjøndt end ikke engang en spansk eller fransk mindre en engelsk Søspærring kan beskytte dem; heller ikke endnu ere de ved Tro, Sprog, Sæder traadte i Broderskab med Jndbyggerne, og vanskeligen ville de, ved deres høje Kornpriser og øvrige Vindingskonster, anbefale sig dem. Derimod synes hans Mening at være meget grundet, at ved Cubas Beskyttelse af den engelske Sømagt dette blomstrende Land længe vilde være i Sikkerhed. Saa dunkel den sydamericanske Sag er, saa synes det dog vist, at den spanske Han deel, der er af anden Natur end den øvrige europæiske Handel, intet vinder, naar hiin taber, men at hiins Forstyrrelse skadeligen tilbagevirker paa Spanien, og over dette paa det øvrige Europa, at Vedvarelsen af Forbindelsen mellem Spanien og America er ønskværdigt, og for Tiden endnu har sin Borgen i Cuba; at dette ikke kan frafalde, naar dertil ei rækkes Haand af en Sømagt, der er den spanske overlegen; at dette ikke kan skee, naar Spanien staaer i Forsvarsforbund mod Engelland, og altsaa Spaniens Magt i dets americanske Lande, og Haabet, at komme i Orden dermed, beroer paa dets gode Forstaaelse og Forbund med Engelland. Spanierne have vel forregnet sig i, hvad de ventede af Jesuiter og Banditer, men de altid beredte Forfattere i Fristatsmagerie have ligeledes forregnet sig i, at vente af de sydamericanske herske og prunkesyge Store, de grundfordærvede Underembedsmænd og et Tiggerfolk, hvad de fordums nordamericanske Franklin, Washington, de jevne, vindskibelige Borgere og en dygtig Bondestand ydede. (Memoirs of the mexican Revolution &c., By. Will. Dav. Robinson, London 1821, 2 Vol.)