Berlingske Tidende, 1801-08-01
J vor sidste allerunderdanigste Jndberetning anmeldte vi, at have henvendt og til det Kongel. Rentekammer med Ansøgning om samme Collegiums Medvirkning til at erholde Befrielse for Krigstjenesten for Lærlingene ved det classenske Agerdyrknings=Seminarium Rent kammeret anbefalede ogsaa dette vort Anliggende paa bedste Maade til det Kongel. danske Cancellie; men under 11te Junii s. A modtoge vi en Skrivelse fra Rentekammeret, hvori os meddeles det fra Cancelliet did indkomne Svar. Deraf erfattes, at samme Collegium, efterat have indhentet Kammerherre og Generalkrigskommissair Drybergs Betænkning over vor Ansøgning, ikke fandt at kunne derom giøre Deres Kongel. Majestæt Forestilling. Vi maae beklage denne for Stiftelsen uheldige Omstændighed, da vi forudsee, at dersom Deres Kongel Majestæt ikke skulde finde Allerhøist Dem Selv bevæget til allernaadigst at bønhøre os, kan den tilsigtede Nytte ved denne bekostelige Jndretning umueligen opnaaes; thi naar Lærlingene skulle drages fra Underviisningen, der, som praktisk, maae indrettes efter alle Aarets Tider, til Krigstienesten, hvor de endog maaskee det hele Aar kunde vorde tilbageholdte, bliver den Ledetraad, som de skulde følge, til uopretteligt Tab for dem afbrudt. Det kunde endog letteligen hænde sig, at alle Lærlingene paa en Gang bleve indrullerede til Exercitie eller Garnisonstieneste, saa at Underniisningen gandske maatte standse, hvilket endog for Stiftelsen selv vilde blive et føleligt Tab, da der er regnet paa, at Lærlingerne selv skulde arbeide, saa at alle de Hænder vilde savnes, som maatte ombytte Agerdyrknings=Redskaberne med Geværet. Da Lærlingene for det første ei blive flere end 10 i Tallet, og disse ikke oftere, end hvert 3die eller 5te Aar omskiftes, synes den Byrde, som maatte paalægges Rigets hele Mandskab ved disses Fritagelse fra Krigstienesten ikke at blive betydelig eller at kunne komme i Betragtning imod det Gode, som bør ventes ved Oplysnings Udbredelse for Agerdyrknings Seminariet. Og da vi nu have gientaget vor Begiering til det Kongel. Rentekammer og at Amtmændene maatte anmodes at bringe beqvemme Subjekter i Forslag til i Seminariet at antages, bør man af de Kongt befalingsmænd vente at disse Valg ville skee med Skiønsomhed og Apartiskhed: i det mind 1ste kan vor Fremgangsmaade være Borgen for, at vi ikke søger igiennem denne Vel at vise personlig Faveur imod nogen. At værne for Fædrenelandet er vel en undersaatlig og høist vigtig Pligt; men deres Kongel. Majestæts vise Lovgivning har i at bestemme Reglerne for Udskrivning til Krigstienesten. derfor undtaget den Ungdom, som lægger Vind paa særdeles almeennyttige Kundskaber. Paa denne Grund ere Disciplerne i de latinske Skaler fritagne, og vi tør dog vel sige, at et Agerdyrknings=Seminarium, det første og eneste i Riget, er for Landalmuen vigtigere, end en latinsk Skole; og vi tør derfor endnu haabe af Landsfadernes mide Omhue for Agerdyrkningens Fremme den samme Gunst for det classen ske Agerdyrknings Seminarium, som er fælles for alle latinske Skoler. Deres Majestæt ville holde os til Naade, at vil denne for os, ikke personlig, men som Bestyrere af en velgiørende Stiftelse, magtpaaliggende Sag, vove af gribe denne Leilighed til i dybeste Underdanighed umiddelbar at henvende og med vor Bøn til Allerhøyst Dem Selv, forventende i ærefrygtsfuld hengivenhed Deres Majestæts allernaadigste Beslutning. 10) Vi have til sin Tid allerunderdanigst indberetet, at det største Antal af Bønderne paa Fideicommissets Godser ikke havde været at formaae til at indgaae mindelig Foreninom Hoveriets Bestemmelse, og at de heller ikke vilde nøies med den Kongl. Hoveriecommissions Kiendelse (hvis Forslag fra Direktionens Side er antaget); men indankede samme for det Kongl. Rentekammer.