Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-04-17
J Torsdags Aftes afholdt Nationalbankens Repræsentanter Qvartalsmøde. Formanden blev bemyndiget til, naar det gjøres fornøden, og naar Directionen ønsker det, at konstituere en Bankdirekteur i Stedet for Statsminister Etatsraad Hvidt. Efterretningerne fra Flensborg ere aldeles tilfredsstillende. Filialbanken blev ikke molesteret; den saakaldte provisoriske Regering har blot indsendt 23,000 Rbd. Sedler til Omvexling mod Sølv. (B. T.)De veed sagtens allerede - hedder det i et Brev til Fædrel." fra Sønderborg, at Hertugen og hans Familie hovedkulds ere tagne bort og have ladet Alting tilbage. Dette er bogstavelig sandt, thi naar man gaaer igjennem disse pragtfulde Gemakker, seer man Musikalier ligge paa Klaveret, halvfuldendte Malerier, paa hvilke Penslerne ligge henkastede, dækkede Kaffeborde, der pludselig ere forladte, paa Skrivebordene aabnede og uaabne Breve, opskaarne og uopskaarne Bøger, Regninger, Optegnelser, Dokumenter osv. af alle Slags imellem hverandre. En Bevægelse iblandt Hertugens Bønder af en mere foruroligende Art har maaskee ikke lidet bidraget til at fjerne ham saa hurtigt; imidlertid udbrød først den egentlige Demonstration et Par Dage efter hans Bortreise, medens alle hans Tjenestefolk stode i den Formening, at han kun var taget bort paa en Lysttour. Bønderne samlede sig truende omkring Slottet, forlangte Eftergivelse af alle Skatter, og at det danske Flag skulde opplantes. Da et saadant ikke fandtes paa Slottet, fik man i en Fart noget rødt Tøi frem- og et Par Lagener, for at tillave et Dannebrogsflag; men det røde Tøi var for mørkt og fandt ikke Bøndernes Bifald, de rev det itu. Pastor Meyer beroligede dem ved at tilvejebringe et virkeligt Dannebrogsslag. Nu trængte de ind i Slottet, hvor de forlangte Vaabnene i Rustkammeret udleverede. Man nødtes til at give efter, og hele den kostbare Vaaben samling var bortreven i et Øjeblik. Foruden en Mængde antike Vaaben, der havde tilhørt Familien i flere Generationer, fandtes her en udsøgt Samling af Jagtgeværer, der hver for sig vare ziirligt ophængte med tilhørende Besætning af Krudthorn, Jagttaske og - Tobakspibe, kort sagt Alt, hvad en Jæger paa Besøg kan ønske og attraae. Nu er kunTobakspiberne tilbage. Paa Hertugens Skrivebord saae jeg Hippologische Blatter, blandede med Protokolle der Bundestags-Versammlunge imellem hverandre; heller ikke manglede det paa antidanske Piecer, som Die Danen in Flensburg, osv. J et af Gemakkerne hang kun tre Dameportraiter, der overraskeede mig ved Ensemblet. Den ene var den ulykkelige Caroline Mathilde, den anden den beklagelsesværdige Hertuginde, den tredie Enkedronning Caroline Amalie, hvis Skjæbne isandhed heller ikke er misundelsesværdig. Dagen efter at Hertugen var forsvunden, forlode Hertuginden og Børnene med Taarer, deres Hjem. Jngen af dem nævnte, at de ikke meere vilde faae det at see, men de gave alle Tjenestefolkene Haanden, og nu først opstod den Tanke hos disse, at det maaskee var en Afsked for bestandig. Paa den prægtige Bowlinggreen udenfor Slottet duftede Violerne i tusindviis, men for de Ulykkelige, hvem en Faders landsforræderske Attentater have forjaget fra deres Barndomshjem, dufte de ikke meere Skarer, af Bønderbørn afreve dem, og i de samme Sale, hvor Louisa Augusta henlevede sin Enkestand, ere syge Soldater indkvarterede.