Københavns Adresseavis, 1773-08-11
(Jndsendt fra Landet.) Paa min Reyse i Landet haver jeg erfaret adskillige Ting hvorledes det gaaer til i det Menneskelige Liv, men af det, som jeg haver seet og hørt, er intet kommen mig meere mærkværdig for end dette, der kan tiene til Beviis baade paa den Menneskelige Kierlighed og den Menneskelige Ubarmhiertighed; Jegvil anføre Tingene saaledes, som de virkelig ere passerede. Den 7 Aug. tog jeg afsides fra Landeveien ind til en HerreGaard, som ligger i Skolen, hvor jeg havde noget at forrette hos en der boende Mand; Jeg saae der en stor Deel Bønder Folk forsamlede i Forpagterens Arbeyde, som alle vare nysgierrige efter at see noget der gik for sig i Borgergaarden; jeg blev ogsaa begierlig efter at ville see det samme, som andre ville see, men hvad saae jeg da, Jeg saae en Forsamling af meere end 40 lendige og fattige Mennesker, som bleve spisede og vederqvægede med god Mad og Drikke, og efter Maaltidet desuden meddeelt Gaver af Penge, som Stedets høye Ejere lod uddeele til enhver. Jeg forespurgte mig hos nogle omkringstaaende, i hvad Henseende dette skeete, og mig blev giver til Svar : At saadanne Kierligheds Gierninger kunde her sees udøvede næsten hver Dag, om ikke ikke i lige, saa dog i andre Tilfælde, hvilket alt kortelig blev mig fortalt, nemlig, at de Fattige bliver rundelig forsørgede; den tilvoxende Ungdom oplært i Guds Kundskab; de fattige Børn, klædes og spises i Skolerne paa det Forældrene ey skal kunde undskylde sig med, at de ey kan lade deres Børn søge Skole af Mangel paa Ophold; Bonden bliver ikke anseet med Foragt eller regieret under en Trældoms Frygt; J Stæden for at en grov Kjørtel kan foraarsage Væmmelse hos mange, saa bliver den der bær den, her anseet som en nyttig Mand i Landet; Kort, jeg erfarede saa meget, at den rette adelige Dyd her haver sin Boelig og Sæde, maatte og, rørt af den inderligste Glæde, faldet største Forundring, og kunde aldrig have troet, disse Ting, dersom jeg nu ikke selv havde været et øyensynligt Vidne dertil. Efter at jeg havde forladt dette behagelige Sted, og var kommen noget længere frem i Landet, kom jeg ind i en BondeBye, hvor jeg saae 4 Personer adskillige Gange kom gaaen des op og ned af Gaden, hver Gang slæbende med Dyner, Puder, Kiedeler, Gryder; ja! tilsidst med Gang= og LinKlæder; jeg spurgte en Mand ad om der blev holdt Auction og efter hvem, men inden han kunde give mig Svar, kom derløbendes endeel Menneskeer af Mands= og Qvinde=Personer, som ynkeligen raabte: Herre Gud forbarme dig over os i Nuer dette det sidste af vores Eiendeele, som vi med vores Sveed og Arbeyde havde erhvervet os, og nu tager de det fra os fordi vi ikke haver Penge at betale med; Hvad skal vi nu giøre? Arbeyde kan vi intet faae ; intet haver vi lært uden at tærske, spinde og binde, og dertil behøves ingen af os i disse Tider, da Brødet for Bonden er vanskelig at bekomme, endskiønde han baade haver at pløye og saae paa; Hvad vi skulle have at sætte i Pandt for Brød er os nu fratagen; og dermed er al vores timelige Velfærd spildt. Hvad Ord der meere faldt af disse fortvivlede Menneskeer vil jeg ikke fortælle, men, efter at jeg havde hastet med Reysen fra denne Bye hvor disse bedrøvelige Omstændigheder indløb, og var kommen inden for Vangeledet i næste Bye, hørte jeg der et Menneske skrige i et Huus Ach, og Veel Jeg tænkte der var Mordere i Huset for at ville dræbe Folk, men see, jeg befandt det var en Skytte fra en Herregaard, som tillige med Bondefogden der i Byen, var i Færd med at skiære Skiørtet fra Livet paa en Kone, fordi hun ikke formaaede at betale Jndsider=Skat; jeg spurgte disse ubarmhiertige Menneskeer af hvorfor de handlede saa haards med denne Fattige, der ikke eyede meere end Klæderne paa Kroppen; de svarede: Vores Herre har saaledes befalet og at behandle denne, fordi hun skylder 24 Skilling JndsidenSkat. Bondefogden spurgte jeg ad, hvorledes det kunde komme, at Forvalteren ikke forrettede denne Gierning i stæden for Skytten; Ney, sagde han, det kan ikke lade sig giøre; thi Forvalteren haver dog nogen Samvittighed, men Skytte, ingen; han kiender ingen Forskiæl paa Menneske=Blod og Ræve=Blod, og des Aarsage er han af vor Herre bleven beordret til at fuldføre denne Gierning. Her paa forlod jeg denne Bye, og befrygtede at skulle faae - Gud! lad mig aldrig see meere af saadant at see, disse Elendigheder meere. Det første hører jeg hver DagMed Glæde. Siælland at supra. Fortegneise paa Præsterne ved Christianshavns Tydske Meenighed.