Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-01-28
Oversigt over Dagens udenlandske Nyheder. Lykken i dette jordiske Liv er ikke bundet til nogen Stand eller til noget Vilkaar, det er Erfaringens daglige Lære, Sorg og Lidelser forskaane ligesaalidet Hofferne, som Hyttens Beboere, de ville have deres Ret, saavelsom Glæderne, overalt her i Verden. Om det er fandt, kan ikke vides med Vished, men engelske Blade fortælle det: at den ædle og fromme Keiserinde, Marie Louise, som har i 6 Uger opholdet sig i Aar i Livorne, for at bruge Søebadet, og der har med megen Nødladenhed givet Audience til de anseeligste Jndvaanere og til nogle faa Franske, ofte taler om hendes Gemaal, og altid med den inderligste Deeltagelse; et stort Hoved som han kan lade sig henrive af sin Phantasie, uden derfor at være saa aldeles da delsværdig. Marie Louise er meget elsket af sit Folk, og hun kiører daglig omkring i Staden Parma, uden at have noget Følge med sig. Kronprinsen af Baiern har svævet i Dødens Favn; men Livets Herre har udrevet ham deraf. Han laae ved dette Aars Begyndelse dødelig syg af en Jnflamation i Lungerne; men den kritiske Dag gik lykkelig over, 7 Gange maatte han aarelades. – Den gamle og ærværdige Dronning af England har ogsaa været syg af Jnflamation i Legemets indre Dele; men ogsaa hun er paa Veien til Bedring. Hendes Sønnedatter, Englands Haab og Stolthed, Princesse Charlotte, fyldte sit 21de Aar den 9de Januar. Hendes Fader gav paa denne Dag et Bal i Brighton; 300 Damer og Herrer vare indbudne dertil, med den Anmodning, blot at være klædte i engelske Manufacturvarer; det blev efterfulgt, og man saa ikke engang en Brusseler Knipling. Elise Patterson, Jeromme Napoleons første Gemalinde, var iblandt Giæsterne; hans Skjebne kan tiene til at styrke det Sædelærens Bud, at man bør forsmaae den Krone, som kun kan erhverves ved at forlade sin Kone. – Den russiske Keisers almindelig agtede Broder, Storfyrste Nicolaus, fortsætter sin lærerige Reise igiennem Storbrittannien. Han har bemærket, at den engelske Kiøbmand og Fabrikant, vel vise ham al muelig Ærefrygt; men at de betragte ham med Mistanke, at man udelukker hans hele Følge fra at see Maskinerierne, som især mødte ham i Birmingham og i Manchester, (saameget begynder man allerede i England at betragte Rusland som sin Rival i Cultur og i Konstflid) og høimodigen har han nu selv renonceret paa at tage Fabrikerne og Maskinerierne i Øiesyn, og holder sig allene til de offentlige Mærkværdigheder Han veed desuden, at Menneskefornuften kan udvikle sig ligesaavel i det ene Land som i det andet. – Det russiske og det danske Kongehuus ere nøie beslægtede med hinanden: i 12te Leed nedstamme Alexander 1. og Fredrik VI fra Kong Christian 1. af Danmark, det oldenborgske Huus udspringer fra Carl den Stores berømte Modstander, den sachsiske Hertug Wittekind. Da det oldenborgske Huus er beslægtet med Skioldungernes Slægt, Danmarks ældste Kongestamme, saa nedstammer vor Konge fra Odin og de berømte Mænd, man i den hedenske Tidsalder holdt for at være Nordens Guder. Et Spor, som den berømte Historieskriver Gibbon har gjort opmærksom paa, giør det rimeligt, at det danske Kongehuus nedstamer i en anden Linie fra Alexander den Store, og derved fra Hercules og hine Herver, som det gamle Grækenland tilbad; Oldtidens Glands omstraaler derfore Danmarks Kongeslægt. Man har giort den Beregning, at dersom Kongen af England, hans Sønner, Princesse Charlotte, Hertugen af Gloucester og Hertugen af Brunsvig døe, som alle endnu ere uden Børn, saa er Danmarks Konge den nærmeste til at bestige Storbrittanniens Throne. En anden Descendent af det brittiske Kongehuus er ligeledes elsket af sit Folk og nyder ligesaa almindelig Agtelse; nemlig Kongen af Würtemberg, en ung Mand, fød 1781, af en høi og kjæmpemæssig Figur, og en tapper og indsigtsfuld Kriger; han udmærkede sig meget i Krigen mod Frankerige, og han var altid Napoleons Fiende, formedelst det Aag, som denne paalagde Tydskland. J den østerrigske Jagttager læses følgende: En Skrivelse fra St. Helena af 24de September f. A. (for hvis Paalidelighed man kan indestaae, og hvor kan vel ogsaa meere sikkre og meere upartiske Efterretninger haves om denne Gienstand, end i Østerrige), indeholder følgende: Man behøver ingen videre Beskrivelse over denne Øe, de man har ere fuldkommen fyldestgiørende; man kan blot gjentage, at St. Helena er det sørgeligste, eensomste, vildeste, utilgiengeligste, uselskabeligste, ufrugtbareste, fattigste og dyreste Sted i Verden; det som er lettest at forsvare og vanskeligst at angribe, og at det frem for alle andre Steder paa Jorden, er skikket til den Bestemmelse som man har givet det. Hvad Bonaparte selv angaaer, saa er hans Humeur temmeligt ujevnt, ofte er han i ondt Lune. Men hans Legeme lider slet ikke ved hans Humeurs Beskaffenhed, og han befinder sig altid vel. (Man maae ogsaa bemærke, at i den anførte Skildring, af St. Helenas Tilstand, hvori der er vel mange Superlativer, og som lader sig forklare af det Jndtryk som det giør paa Menneskene, at komme fra en cultiveret Verdens Deel til en afsøndret og eensom Øe, er glemt et Supperlativum, det at St. Helena er tillige det fundeste Sted paa Jorden). Jngen har hidindtil formaaet, at slutte sig til af Bonapartes Forhold, om han er hengiven i sin Skjebne, eller han nærer nye Forhaabninger Saa meget er vist, at han vedbliver at protester mod sin Jndspærrelse, og lader sig i Longwood behandle som Keiser. Bertrand, Montholon, La Case, Gourgand, og hans hele Følge, beviise ham nu som hidindtil den største Ære. Han modtager de Fremmede, som ønske at see ham, men giver hverken Giestebud eller holder Aftenselskaber, og overskrider aldrig det ham anviiste Distrikt, da han slet ikke kan finde sig i, at en engelsk Officeer skal ledsage ham. Samme Mødbydelighed føler han for de engelske Poster og Skildvagtet, som han omhyggelig undgaaer paa sine Excursioner. Han staaer op ved Middagstid, spiser Frokost, beskiæftiger sig hiemme med forskiellige Gienstænde til Kl. 3, modtager Kl. 4 de Personer som melde sig hos ham, gaaer siden ud at spadsere, eller kiører ud i en Calesche med 5 Heste for; han rider sielden; Kl. 8 spiser han til Middag, da han saa er sielden længere end 3 Qvarteer ved Bordet; herpaa spiller han et Parthie Reverst, hvorpaa han lægger sig til Sengs, og staaer flere Gange og om atten forat arbeide. Han skriver paa sin Levnets Historie ved Hielp af Moniteuren, og lærer tillige Engelsk, Det vilde være interressant, at omgaaes med ham, naar man kunde ret komme til det; thi han taler meget, naar man kun veed paa den rette Maade at lede ham ind i en Samtale; men han omgaaes sædvanlig kun med sit franske Følge, og indlader sig sielden med Englændere. Gouverneuren Sir Hudson Lowe, behandler ham med al muelig Skaansel, og finder sig endog paa en Maade i hans Lyst til at agere Keiser. Desuagtet lider Bonoparte ham ikke, og har kun taget imod ham en to til tre Gange. Bedre lider han Admiral Malcolm, med hvilken han lever paa en venskabelig Fod. De Personer, som er omkring Bonaparte, ere følgende: Stormarskal Bertrand med Kone og Børn, General v. Montholon, ligeledes med Kone og Børn, General Gourgand, Hr. v. Las Case, Forfatteren til det bekiendte Atlas Historiqve, som han udgav under det paatagne Navn le Sage. Den yngre Hr. v. Las Case, dennes Søn. Den polske Officeer Hr. Piontovsky, Directeur for Stald-Departementet. (Det er denne brændende Tilhænger af Napoleon, som fulgte efter ham til St. Helena, og nyelig skal være bragt bort derfra til Cap, fordi han vilde forføre det engelske Militair). Jrlænderen, Lægen O Mara, tilforn Skibs læge paa Orlogskibet Bellerophen; 40 Betientere. Bonnparte har 28 Heste, som man lod bringe over til ham fra Cap. 2 Kareter; han har endnu sit grønne Liberie med gyldne Snorer. Man kan med Grund holde disse Efterretninger om Napoleons nærværende Forfatning paa St. Helen forde tilforladeligste, som man endnu har faaet.) Ogsaa har den franske Commissair, Marquien af Montchen, nyelig bekiendtgjort Efterretninger om Napoleons Ophold paa St. Helene, som findes i alle offentlige Blade, men som allene tiene til at skildre, hvor ubehageligt et Ophold St. Helena er, og hvor nøie Napoleon bliver paapasset, og hvor umueligt det er for ham at flygte. Hr. Montchenu forsikrer, at det ikke skal skee saalænge, han er paa St. Helena. Det synes at være vist, at den engelske Regiering har nedsat den Apanage som den har aarlig tilstaaet Napoleon, fra 30,000 og til 8000 Pund. – Det er nu befalet ved det østerrigske Hof, at hans Søn ikke skal kaldes Napoleon, men blot Frans Joseph, Carl, Prins af Parma, med Titel af Durchlantighed. – Hans Broder Lucian opholder sig med sin Familie i Frascati ved Rom. Hans Søster Pauline Borghese, som er i denne Stad, modtager Besøg at mange Englændere, især af Oppositions Partiet. Hertuginden af St. Leu, vil nedsætte sig i Bayern, forat være i Nærheden af sin Broder Prins Cugen, hun boer endnu i Constanz. Brand- og Vand-Væsnets nyeste Historie. Da Jlden er det farligste Element for Menneskenes imelige Velfærd, saa er man uafladelig opmærker paa, at udfinde Midler til at forebygge. dens Kobend, uden at det dog nogensinde vil ganske lykkes at opnaae dette Maal, da der maae nødvendig gjemmes let antændelige Materier i Jndvaanernes Boeliger, og da Menneskenes Skiødesløshed, Ubetænksomhed og Laster, ikke kunne afværges. Brandvæsnets Virksomhed, dets Huusvisitationer og dets Foranstaltninger, ere derfore høist priselige; thi mange Ulykker forebygges dog altid derved blandt de saare gavnlige Foranstaltninger til at afværge Jldsvaade, høre saaledes de grundmurede Gavler; og Afskaffelsen af Straatage i Kiøbstæderne, som nu, siden vi leve i fredelige og stedse kunne haabe paa bedre Tider, burde iværksættes overalt i Landet, ligesom der er skeet her i Amtet. Allene at sætte Kar med Vand udenfor Folks Døre i Hundedagene, er en Foranstaltning, som efter Redakteurens Formening burde afskaffes, da den almindelige Stemme er imod dens Hensigtsmæssighed, og da den kun udsætter Landets Jndvaanere for Reisendes Kritik.