Aarhuus Stifts-Tidende, 1839-02-19
J sit 22de Aar blev han bekjendt med en mecklenborgsk Skolemesters Datter, med hvem i 14 Aar, levede sin einer mildet Ehe, og avlede 3 Børn. Efter hendes Død fortsatte han et lignende Samliv med en Skrædder=Enke fra Rostock, som endnu lever i Berlin, under Navn af Fru von Buttler, og har han med hende 2 Børn. Jøvrigt paastaaer han at have staaet i fransk, engelsk, spansk og hessisk militair Tjeneste. J Sommeren 1838 har han bereist Jylland indtil Aarhuus, og betlet fra Gods til Gods og fra Præstegaard til Præstegaard, ligesom han Aaret forud, paa lignende Maade, gjæstede Sverrig lige til Stockholm, hvor han opholdt sig en fjorten Dage. Veile, den 15de Febr. Den for Mord paa sin Kone arresterede Skomager J. P. Clausen har nu tilstaaet, at da han om Eftermiddagen den 2den f.M. var ene hjemme med sin Kone, kom de, der Begge vare i beskjænket Tilstand i Klammeri med hinanden, under hvilket han gav hende et Slag eller en "Lussing, hvorved hun faldt omkuld imellem nogle Stene af Kakkelovnen, som Clausen om Formiddagen havde nedrevet. Døren tilgaden stod aaben, og da en lille Pige, som i det samme kom forbi, blev staaende, forat see dette Optrin, lukkede Clausen Gadedøren. Jfølge denne Piges Forklaring havde hun hørt at Clausens Kone udskjeldte Manden og at Denne til Giengield igjen sparkede Konen, hvilket Sidste Jnqvisiten dog ikke vil vedgaae. Noget efter at Gadedøren var lukket og medens Konen endnu stedse blev liggende paa Gulvet, bankede der Nogen paa Døren. For nu at forebygge, at man skulde komme til Kundskab om det Forefaldne, og da Konen vedblev at skjelde ham ud, bukkede han sig ned over hende, som laae paa Gulvet ved hans høire Side, og holdt hende med sin venstre Haand over Struben for at hindre hende i at skrige eller give Lyd fra sig. Saaledes holdt han hende ved Gulvet, indtil Den, der havde været ved Døren, var gaaet, hvorpaa han slap hende. Han troede ikke, hun var død, da det rallede i hendes Hals. Da han derpaa løftede hende iveiret, gled hans ene Haand fra hende, hvorved hun med Hovedet faldt ned paa Kanten af Værkstedbordet, og var det formodentligen herved hun fik det ikke ubetydelige Saar, som ved Obductionsforretningen befandtes paa Hovedet under Hudbedækningen. Han lagde hende derpaa i Sengen, i den modstræbende Stilling, hvori man fandt hende der og Aftenen. Jnqvisiten benægter imidlertid paa det Bestemteste, at det havde været hans Hensigt at qvæle eller paa anden Maade at aflive hende, end ikke da han greb hende i Struben, hvilket varede i 34 Minutter. Efterat have lagt Liget i Sengen, befandt han sig omtrent et Qvarteerstid allene, hvori han af og til gik hen til hende, for at see, om hans Kone ogsaa virkelig var død, og da slog hans Gierning ham saaledes, at han fra sin beskjænkede Tilstand med eet blev ædru. Han har endvidere erklæret, at han nu inderlig angrer hvad der er skeet, og at han om Natten i Søvne ikke har havt Ro for sin Kone, der i det Gode bad ham om at tilstaae Sandheden. - Jnqvisitens Paastand, at det ikke havde været hans Hensigt at dræbe Konen, vil neppe findes antagelig, da det ved Vidner skal være godtgjort, at han for kort Tid siden en Aften havde været 3 Gange ifærd med at qvæle hende, saa hun maatte kalde paa Hjelp, og at de Tililende havde seet hende blodig og med Spor af Negle paa (Veile Av.) Halsen.