Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-09-08
Reisen til Frederiksværk. (Slutning; see forr. No.) Classen har ladet planke omkring Frederiksværk og paa Godset, efter N. Jonges Forsikkring, over tre Millioner Eeg, Bøg, Gran, Hassel og en stor Mængde Frugttræer. Uden for Hovedgaarden er en smuk og smagfuldt anlagt Lysthauge. Allerede i Aaret 1768 udvirkede han, at de fire til Stedet hørende Sogne bleve aldeles skilte fra Frederiksborg- og Kronborg Amter, og lagte til Værket som Godsbønder; de dem først tilstaaede Jorder bevilgedes Hovedgaardstaxt, og saaledes lagdes allerede længe førend Bondefrihedens Jndførelse i Danmark, Spiren til den Velstand, som nu findes blandt Godsets Bønder. Ogsaa Værket forundtes Rettighed til selv at brygge, brænde, bage, Consumptions Frihed til egen og Gaardens Brug, og Frihed for Toldafgifter af adskillige, ikke til Han deel, men ene til Værkets Opkomst og Fremvært høist nødvendige Varer og Materialier. J Aaret 1771 fandtes ved Værket af forskjellige Arbeidere 900 af begge Kjøn, og i Aaret 1800 paa de 800 Tønder Hartkorn, Godset bestaar af, 402 Huusmændsfamilier, foruden Gaardmænd. Classen virkede her fra 1766 til 1792, da han døde, med utrættelig og uophørlig Jver. Da det maatte være ham vigtigt at see et ham saa kjert og med saa mageløs Anstrængelse fuldført Anlæg vedblive, endog længe efter hans Død, saa var det hans Ønske, at det maatte komme i en Bestyrers Hænder, der havde Ævne, Kraft og Villie til at tage den fremblomstrende Pode under sin Varetægt, pleie den, og sætte den istand til at voxe op til et stort, løvfuldt Træ, der kunde staae urokket mod hver Storm, og yde ufødte Slægter Gavn ved sine Frugter, og Ly ved sin Skygge. Han fastsatte altsaa sit Testament, at Frederiksværk med Tilbehør skulde tilbydes Hs. D. Feldtmarschal Prinds Carl, Landgreve af Hessen-Cassel, paa de Vilkaar, istedetfor en Kjøbesum, eengang for alle, aarligen at betale 7000 Rd. i Renter eller Afgivt til det af ham oprettede Fideicommis, og, i Tilfælde af, at Tilbudet blev modtaget, skulde dette Sted udgaae fra Fidecommisset, og samme ei befatte sig med videre, end oppebære de bestemte 7000 Rd. aarligen, og sørge for deres Anvendelse. Prinds Carl modtog Tilbudet, og i ham fik Værket ikke blot en Pleiefader, men en anden om Fader i den Afdødes Sted. Med en betydelig Deel af sin Formue søgte han at bringe Værket til end større Fuldkommenhed. 150,000 Rd. bleve strax udbetalte for de i Behold værende Sager, og næsten ligesaa stor en Capital blev bestemt til Værkets Drivt i Fremtiden. Byerne og Jorderne bleve udskiftede i en Tid af tre Aar, fra 1794, da Prindsen paatog sig Værket, indtil 1797, uagtet der overalt dog fandtes store Overdreve. De i smaae Lodder udstykkede Jorder bleve Bopæle for 41 vindskibelige Familier, Hoveriet blev paa meget taalelige Vilkaar ophævet, ved en Erklæring fra Prinds Carl af 30 April 1797. Men ikke nok at Bønderne bleve befriede for, som det i hiin Erklæring hedder, al Velstands Fremme saare hindrende Hoverie, og at ved Udskiftningen af Jorderne, saavel Landmændenes, som Landets, Gavn, høiligen blev befordret; ogsaa for Aandens og Hjertets Dannelse blev sørget; for den med Velstanden voxende Befolknings Børn ere oprettede Skoler. Hvor beqvemme disse ere indrettede, hvor afstikkende de maa forekomme os, i Sammenligning med de almindelige Landsby-Skolebygninger, hvor godt de derved ansatte Skolelærere, ere aflagde, skjønnes bedst deraf, at en Skolebygning, indrettet efter Classens egen Tegning, og opført af Grundmuur, kostede, med tilhørende Udhuus, 1300 Rd., og at der til Skoleholderens Brug og Nytte henlagdes 6 Tdr. Land, foruden det, der eller er tilstaaet ham, til Beløb af 250 Rd. Dette er den saa navnkundige Planteskole for Vindskibelighed - denne Moder til al sand Borgerlykke - tilveiebragt ved en eneste Privatmands Anstrængelse, paa et Jordstrøg, som mueligen nu, uden hans fredende Omsorg, havde været en øde Slætte, given til Priis for Flyvesandets Rasen og Vandets Jndskyllen. De, som have kjendt den afdøde Classen, kunne ikke noksom rofe hans utrættelige Flid. Selv var han Sjælen i dette store Værk, intet kunde skee eller skeete, uden at han selv havde prøvet det. Han var i egentlig Forstand, Værkets Skaber, thi ikke allene havde han her frembragt næsten af Jntet noget ganske Betydeligt, men Alting styredes efter hans egne Jdeer og i hans egen Aand. Han havde en egen Tegner og Kobberstikker, som udførte hans Jdeer til Anlæg og Maskinerier. Hans egne mathematiske Kundskaber kom ham her meget vel tilpas.