Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-17
Om criminelle Dommes offentlige Bekjendtgjørelse. For nogle Aar siden læste mand følgende Yttringer om denne Gjenstand: "Det torde maaskee være et Ord i rette Tid at meddele nogle Bemærkninger om en Gjenstand, hvorover selv paa høiere Steder er bleven debatteret, men dog saavidt bekjendt, endnu ikke har været fremlagt for Publicums strænge upartiske Domstol. I den senere Tid er det ofte indtruffet, at criminelle Domme, der vare udmærkede enten ved Brødens Beskaffenhed eller den Domfældtes Stilling i Staten, ere anførte som Nyheder i de fleste af Landets offentlige Blade, og fra disse endog oversatte og optagne i udenlandske. Denne Skik synes at være en saare uædel og nedværdigende Uskik. Ingenlunde behøver man, i det man paa det bestemteste erklærer sig imod denne Uskik, derfor at antage deres Mening, som finde, at den ophøiede eller udmærkede Forbryder burde straffes med større Skaan*) Statsvennen 182 Nr. somhed end den almindelige, fordi den lige Straf før ham bliver føleligere, ved den medfølgende store Skjendsel. Den strænge hævnende Retfærdighed bestaaer netop deri, at den ingen Persons Anseelse erkjender, og derfor er en lige Straf ligesaa retfærdig som for Exemplets Skyld uundgaaelig nødvendig. Jkke allene formedelst Exemplets større Farlighed kan heri ingen Undtagelse gjøres fra den almindelige Rettesnor, men ogsaa fordi en saadan Mand netop ved sin Stilling burde være mere advaret imod sine Pligters Overtrædelse og oplyst om de skrækkelige Følger blot af et eneste uoverlagt Skridt. Men at vorde, saaledes som ofte er skeet, offentlig udpeget som Forbryder i saa mange uvedkommende Aviser, er en Tillægs Straf, der ei allene synes uretfærdig imod den egentlige Paagieldende, men og uforskyldt krænkende og uædel imod den Domfældtes Paarørende og Venner, og dobbelt uretfærdig og uædel er denne Tillægs-Straf, naar den Domfældte aldrig nærede Brødelyst eller Brøde-Forsæt, men ved Andres skændige Ligegyldighed eller nedrige Bedragerier, eller og ved uforudseete og uberegnelige Tids Omstændigheder er styrtet i en dyb Afgrunds rædselfulde Svælg. Forbittrelse maatte han da føle ved aaledes at vorde stillet til Haan og Spot; Forbittrelse bemægtige sig hans Frænder og Venner ved en saa uædel og uforskyldt offentlig Krænkelse; billig Harme føler enhver ædel Mand, ligesom over den usle Sladderhank, hvis Hjerte er ligesaa tomt som hans Hjerne, og som føler elendig og nedrig skadefro Glæde i at løbe om fra Huus til Huus og udbramme Efterretninger om Næstens Brøde eller Uhæld. Derfor synes det med Grund at være ikke allene uværdigt, men endog nedværdigende for enhver rettænkende og dannet Redacteur og Udgiver af et offentligt Blad, uden Pligt, at udpille denne criminelle Dom fra det Sted, hvor den egentligen henhører, forat vorde fremdraget til offentlig Skue, paa en saa uretfærdig, uædel og krænkende Maade. - Liberale Følelser og Grundsætninger og en human Tænkemaade ere ligesaa adskillelige fra den virkelig dannede Mand og fra den ædle fintfølende Qvinde, som Solens Varme fra dens Lys." Disse Jdeer synes at fortjene alvorlig Opmærksomhed, og ømmeste Hensyn fra Tidskrifts Redacteurers Side; Overhovedet ere vel adskillige Betragtninger at gjøre fra forskjellige Synspunkter om criminelle Sagers offentlige Fremstilling i Detail enten ved Pschycologers eller Juristers, eller Romanskriveres eller de, Nyheder, helst sørgelige, Nyheder udbredende Tidsskrifts Redacteurers Penne. - Derom ved Lejlighed mere i dette Blad.