Aalborg Stiftstidende, 1840-12-06
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 1ste December. (Af et Brev.)- Professor Sibbern, Fru Absolutismens udkaarede Ridder, vedbliver indenfor Adresseavisens Skranker sine Fægte øvelser med sædvanlig Udholdenhed. Han har nu i en Række af Artikler diverteret Publicum med sin Megettalenhed og har i den sidste af disse Attikler, hvis Tal nu er voxet op til XII a, holdt en Lovtale over de sidste 2de kongelige Rescripter, da han vel kan vide, at mange af hans Læsere havde ventet, at han vilde yttre sig over disse 2 vigtige Gienstande, hvorfor han ogsaa længe har tænkt herpaa og betænkt det Fornødne." Han har imidlertid villet vente lidt, for at Gemytterne kunne faae Tid til at komme lidt i Ro og blive lidt mere modtagsomme for fornuftig Overveielse, og for at han selv imidlertid kunde faae Sagen betænkt i længere Tid fra flere Sider, hvilken sidste Grund vist især er meget fornuftig, da der altid skal behørig Tid til at udfinde det Rette til en Sags Forsvar. Forøvrigt glæder Hr. S. sig til, at han har faae en Forløber i Hr. Candidat H. Trojel, der allerede, med sædvanlig Uforfærdethed, Frimodighed, Retsindighed og Skarpsindighed har talt i denne Sag. Med Hensyn til Rescriptet angaaende Embedsmændene gjør Hr. S. opmærksom paa, at Kongen ikke har kunne handle anderledes end han handlede, idet han handlede paa Embeds Vegne, thi og saa Kongen har et Embede." At Kongen skulde lade Embedsmændenes Underskrifter gaae upaatalte hen, efter at han saa officielt ved Stændernes Jndsendelse var gjort opmærksom paa dem, det kunde han nu dog virkelig ikke; thi det vilde jo have været allerede at gjøre et stort Skridt, fremad til selve den Constitution, som han dog vel maa kunne ansee sig for hverken at have Ret eller Myndighed til at give, da han jo dog nok veed, at han ikke er Herre, over selve sin Kongemyndighed eller sit Konge-Embede, saa at han skulde kunne give det bort til disse eller hine, hvor det saa nu var. - En saadan Disposition over selve denne sin Kongemyndighed har han dog virkelig ei. Og i al Fald (her faaer Hr. S. Skrupler), om han ogsaa havde den, saa veed han nu eengang med sig selv, at han ikke vil exponere baade sig og hele Landet for alt det, han kan exponere sig og Landet for, ved at indlade sig paa det constitutionelle Væsen, og som de gode Herrer, der ei skulle exponere sig, men kunne forlade ham og hele Sagen, naar det lyster dem, have let nok ved at bede, ham at exponere sig for - Qnousqve tandem, Sibbern, abutere patientia nostra? - Endnu een Tinger ved det kongl. Rescript, efter Sls Mening, vundet, deels at Embedsmændene ei meer udsætte sig for Sligt, deels den Opreisning, der for dem er indeholdt i den kongelige Advarsel, thi hvis jeg var blandt de Underskrevne, siger S. vilde jeg have betragtet denne Advarsel som den der har givet mig min Myndighed renset og reen tilbage igjen. Til Slutning giør S. den bemærkning: "J Frederik den Sjettes Dage var med det kongelige Mishag eller deslige, som ved nogen Leilighed tilkjendegaves Nogen, Sagen hos Kongen til Ende og glemt, naar Vedkommende ellers ei vare ilde anskrevne. Jeg haaber, at, det er saa endnu, og langt bedre er da dog det, som nu er skeet, end om Navnelisten var opgjemt, for ved hver Leilighed i Stilhed at eftersees. At det Sidste ikke bliver Tilfældet, ville vi ogsaa med Hr. Sibbern haabe, skjøndt det dog skal have vakt nogen Opsigt, at en theologisk Candidat med egregie, som sagdes at være først indstillet til et Præsteembede, men som tillige var blandt Underskriverne paa Skattebevillingspetitionerne, maatte vige Pladsen for en mindre qvalificeret Concurrent. Dog Rygtet hælder, hvad Motiverne til en Handling angaaer, gjerne til den værre Side og vi ere ligesaa tilbøielige til at antage, at en anden Bevæggrund her har været tilstede, som at der hos en saa velsindet Regiering i det Hele taget ikke vil rodfæste sig nogen Rancune, til de nærværende eller vordende Statstjenere, som i een eller anden Henseende ikke maatte have sympathiseret med Regjeringens Anskuelser. - - Af Trykkefrihedsprocesser haves, desværre fuldtop, og det synes, som om deres Antal snarere vil forøges end aftage, skjøndt det Piquanteri, som den alvorligere Fremgangsmaade mod Pressen hos denne synes at have født, just ikke hører til de ønskelige Egenskaber ved Oppositionen. Over tyve Trykkefrihedssager vente fortiden paa Afgjørelse for Overretten og Høiesteret, ikke at tale om nogle private Jnjurie=Trykkefrihedssager, hvoraf der ogsaa ere adskillige, blandt andre den, som den jydske Præst (i Bar rit) er beordret til at anlægge mod Mag. Lindberg angaaende den nye Palmebogs Jndførelse og i hvilken han har faaet beneficium processus gratuiti, medens ogsaa Magisteren fra anden Haand skal have faaet Understøttelse til at føre Sagen for sit Vedkommende. Heller ikke Corsaren, der behager at henregne sig til Juste Milieuen i er sluppen for Politibeslagets og Actionens Skjærsild. Kapergastens Commandeur er bleven sat under Tiltale for tre Artikler i eet Nummer og man vil vide, at han af Criminalkammeret vil blive tvungen til at angive sine Medarbeidere, hvis Tal efter Rygtet skal beløbe sig til ikke mindre end 12.